recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jääpallon nelimaaottelu 1954** oli jääpallomaajoukkueiden välinen turnaus, joka pelattiin Moskovassa, Neuvostoliitossa 24. - 28. helmikuuta 1954. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Neuvostoliitto osallistui pohjoismaiden kanssa yhteiseen turnaukseen, pohjoismaat olivat pelanneet keskenään aiemmin Oslon talviolympialaisissa 1952 ja Pohjoismaisissa kisoissa jo 1920 -luvulla. 

Turnauksen katsastusottelussa 25. tammikuuta Helsingissä Suomen A- ja B-joukkueet pelasivat kahden tunnin ottelun, jossa toinen tunti noudatettiin pohjoismaisia ja toinen neuvostoliittolaisia pelisääntöjä, jotka tuolloin poikkesivat jonkin verran toisistaan. Sääntökompromissien vuoksi turnauksen otteluita ei lasketa virallisiksi A-maaotteluiksi.

Moskovan turnaus
----------------

### Sarjataulukko ja ottelutulokset

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | Ruotsi | Neuvostoliitto | Suomi | Norja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ruotsi Ruotsi | 3 | 2 | 1 | 0 | 10–5 | 5 |  | 2–1 | – | 4–0 |
| Neuvostoliitto Neuvostoliitto | 3 | 2 | 0 | 1 | 11–3 | 4 | – |  | 2–1 | 8–0 |
| Suomi Suomi | 3 | 1 | 1 | 1 | 7–6 | 3 | 4–4 | – |  | – |
| Norja Norja | 3 | 0 | 0 | 3 | 0–14 | 0 | – | – | 0–2 |  |

### Joukkueet

**Neuvostoliitto**: Anatoli Melnikov, Vladimir Bykov, Viktor Tšigirin, Ivan Kaptelov, Anatoli Vasiljev, Ivan Davidov, Boris Petrov, Benjamin Bystrov, Nikolai Martinov, Mihail Orehov, Vladimir Jelisarov.

**Ruotsi**: Yngve "Yppe" Palmqvist, Orvar Bergmark, Lasse Pihlgren, Tore Wikner, Olle Lindgren, Sture Strand, Martin Johansson, Tore Olsson, Olle Sääw, Rune Sääf, Sven Lööv.

**Suomi**: Kullervo Muurinen, Ohto Uotinen, Juhani Turpeenniemi, Veijo Saariaho, Antti Inkinen, Veikko Partanen, Martti Nyyssönen, Arto Raitavuo, Risto Ovaska, Stig-Göran Myntti, Kauko Tukiainen, Kauko Korpela, Tauno Timoska, Veikko Allinen, Alpo Aho, Heikki Ollikainen, Ville Kantanen.

Viitteet
--------

1. ↑  Neuvostoliiton jääpalloilijoilla hämmästyttävä kestävyys sekä erinomainen tekniikka.  *Helsingin Sanomat*, 25.2.1954, s. 12. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 7.1.2020.
2. ↑  Dubbel Moskva-resa för flitige orvar (sv)

Lähteet
-------

* Urheilumme kasvot 3, sivu 515
* Palloliiton toimintakertomus 1954 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Varhaisneoliittinen-** eli **subneoliittinen kulttuuri** tarkoittaa arkeologiassa kivikautista kulttuuria, joka on omaksunut jo eräitä neoliittisen kulttuurin määritelmään kuuluvia piirteitä, mutta ei kaikkia. Käsitettä käytetään nykyään lähinnä Euraasian taigavyöhykkeen mesoliittista elämäntyyliä harjoittavista yhteisöistä, jotka valmistivat keraamisia astioita ruuan varastointiin, valmistamiseen ja kypsentämiseen. Käsite esiintyy myös Aasian itäosien pleistoseeniin sijoittuvien ensimmäisistä keramiikkaa valmistavista ryhmistä puhuttaessa.

Suomessa ja Venäjällä tutkijat ovat käyttäneet käsitettä neoliittinen metsästäjä-keräilijöiden kulttuureista puhuttaessa, vaikka yleensä sen määritelmän keskeisin piirre on ollut karjanhoito ja kasvien viljely. Subneoliittinen käsite on luotu ilmaisemaan sitä elämänmuutosta, minkä metsästäjät kävivät läpi omaksuessaa uuden innovation, keramiikan.

Lähteet
-------

* Jordan, Peter & Zvelebil, Marek (toim.): *Ceramics Before Farming: The Dispersal of Pottery Among Prehistoric Eurasian Hunter-Gatherers*. Lontoo, Englanti: Institute of Archaeology, 2009. ISBN 978-1-9874-245-9. GoogleBooks (viitattu 28.5.2014). (englanniksi)
* Nuñez, Milton: On subneolithic Pottery and its adoption in late mesolithic Finland.  *Fennoscandia Archaeologica*, 1990, VII. vsk, s. 27−52. Helsinki:  Suomen Arkeologinen Seura. ISSN 0781-7126. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 3.6.2014.  (englanniksi)
Kalle Tanner vangittuna. Kuva Suomen Kuvalehdestä 34/1918.**Kalle Henrik Tanner** (28. toukokuuta 1874 – ?. toukokuuta 1918) oli akaalainen suutari, Suomen sisällissodan punakaartilaispäällikkö ja Toijalan vallankumousoikeuden puheenjohtaja keväällä 1918 punaisten valtakaudella. 

Marko Tikan mukaan Tanner teloitutti kymmeniä Kylmäkoskelta, Kalvolasta, Iittalasta ja muista Toijalan lähikunnista Toijalaan tuotuja valkoisia. Hän oli sodan aikana kerran vangittuna Helsingissä. Sodan lopussa hän jäi Helsingissä kiinni ja sai kohtalaisen lievän tuomion.*selvennä* Toijalan puhdistajaksi määrätty suojeluskuntapomo Hugo W. Lövgren sai käsiinsä Tannerin Toijalaan vaimolleen lähettämän kirjeen, jonka avulla sai tämän jäljitettyä. Tanner tuotiin Toijalaan, jossa häntä hakattiin kuulusteluissa, ja tämän jälkeen hänet teloitettiin pian.*lähde?*

Katso myös
----------

* Otto Lax
* Juho Vuori
* Toijalan teloitukset 1918
* Valdemar Niemenström
* H. F. Forsell

Lähteet
-------

1. ↑  Tikka, Marko: *Terrorin aika*, s. 82. Jyväskylä: Ajatus kirjat, 2007.
**Hyppykäsky** on ohjelmointikielissä lause, joka siirtää ohjelman suorituksen käskyn osoittamaan paikkaan.

Useissa ohjelmointikielissä on goto-lause, joka on yksi muoto hyppykäskylle. Eräissä tapauksissa käytetään `setjmp()` ja `longjmp()` funktioita käsittelemään poikkeustilannetta.

Ylemmän tason kielissä on tyypillistä käyttää toistorakenteita ja funktiokutsuja hyppykäskyjen sijaan. Etenkin goto-lauseen käytöstä Edsger Dijkstra on kirjoittanut tunnetun kirjoituksen "Go To Statement Considered Harmful".
Hyppykäskyjä käytetään vielä epärakenteellisessa ohjelmoinnissa kielissä, jotka eivät tue toistorakenteita kuten komentosarjakielissä.

Assemblyssä on tyypillistä toimia hyppykäskyillä esimerkiksi toistorakenteiden tai ehtolauseiden toteuttamiseen. Esimerkki toistorakenteesta Motorola 68000 -suorittimella, joka käyttää ehdollista `dbra`-käskyä (engl. *decrement and branch*) lukusarjan yhteenlaskussa:

```
    move.l #ALKU, a0
    moveq #0, d0
    moveq #0, d1
    moveq #5, d2
loop:
    move.w (a0)+, d0
    add.l d0, d1
    dbra d2, loop

```

Lähteet
-------

1. ↑  6.8.6.1 The goto statement *c0x.coding-guidelines.com*.  Arkistoitu 24.12.2007. Viitattu 4.11.2017.
2. ↑  setjmp.h The Open Group. Viitattu 4.11.2017.
**Hyppymiina** on jalkaväkimiina, jonka toiminta perustuu sirpaleiden vaikutukseen. Hyppymiina on eräs tehokkaimmista jalkaväkimiinoista.

Toiminta
--------

Saksalaisen S-miinan toiminta
Esimerkiksi saksalainen S-miina (Schrapnellmine) on kuuluisa ja monissa elokuvissakin*lähde?* nähty hyppymiina. Päälle astuttaessa miinan sisällä syttyy iskurin ja nallin avustuksella pieni viivepanos, joka palaa noin neljä sekuntia. Tämän jälkeen miinan pohjassa oleva mustaruudista koostuva hyppypanos räjähtää heittäen miinan ilmaan. Samaan aikaan syttyy noin puolen sekunnin viivepanos, joka laukaisee miinan pääpanoksen levittäen sirpaleita ja metallikuulia.

Yleinen harhaluulo on, että hyppymiina laukeaa vasta kun sen päältä poistuu siihen kohdistunut paine. Jos hyppymiinan päälle astuu, niin neljän sekunnin kuluttua miinan hyppypanos räjähtää, oli ihminen siinä päällä tai ei. Molemmissa tapauksissa kuolema on erittäin todennäköinen.*lähde?*

Erityisesti jalkaväkisirotemiinoissa, kuten POM 2S tai ADAM käytetään seitinohuita laukaisulankoja, jotka miina sinkoaa useiden metrien säteelle itsestään. Kun näihin lankoihin kohdistuu tarvittava veto, miina laukeaa. Lauetessaan miinan sirpaleosa sinkoaa jousen voimasta ilmaan, jossa se räjähtää noin 1,0 – 1,5 metrin korkeudella ja sirpaloituu. Hyppymiinan vaikutus on tappava vielä 15 metriin ja voi haavoittaa ihmistä vielä 30 metrin etäisyydeltä.*lähde?*

Katso myös
----------

* Hyppypanos

Lähteet
-------

1. ↑  US War Department Technical Manual TM-E 30-451: Handbook on German Military Forces, 1945 (Ch. VIII, Sec. V.5.a-b). *lonesentry.com*. Viitattu 17.7.2014. (englanniksi)
**Kalle Vartola** (9. toukokuuta 1931 Viipuri – 4. kesäkuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan Suomeen ja Neuvostoliittoon suunnittelemistaan toimisto- ja teollisuusrakennuksista. Hänen tunnetuimpia töitään on Vantaan Martinlaaksossa sijaitseva Sanomala-painotalo (1977).

Laulua harrastanut Kalle Vartola valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1960, harkitsi kilpailumenestysten myötä myös laulajan uraa mutta perusti oman arkkitehtuuritoimiston (nyk. KVA Arkkitehdit Oy) vuonna 1964. Tehtaiden ja toimistorakennusten ohella hän suunnitteli muun muassa Moskovan Suuren Sirkuksen ja Bagdadin 70 hehtaarin vapaa-aikakeskuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hämäläinen, Marko: Arkkitehti Kalle Vartola (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*.  14.6.2007. Viitattu 11.11.2017.  (Vaatii tilauksen.)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kirmanjärvi** (myös **Kirmanjärvet**) on runsasravinteinen, saareton ja suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Iisalmen keskustan kaakkoispuolella Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 65 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Kirmanjärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,5 kilometriä. Leveys lännestä itään on 850 metriä. Suurin osa järvestä on melko tasaleveää, aivan etelässä järvi kapenee huomattavasti. Järven pohjoisin osa on Pieni-Kirma, jota erottaa pääaltaasta Salmenniemi ja yhdistää pääaltaaseen noin 50 metriä leveä salmi. Vain kymmenen hehtaaria Kirmanjärvestä on vähintään seitsemän metriä syvä. Järven eteläpuoliskolla sijaitsee noin puolen hehtaarin laajuinen kymmenen metriä syvä alue. Pieni-Kirman syvin kohta on seitsemän metriä.

Kirmanjärven rannoilla on peltomaata, laajin metsäalue sijaitsee länsirannalla, joka on muita ranta-alueita jyrkempi. Länsiranta kuuluu Kirmanjärven ja Nerkoonjärven väliseen kannakseen, jonka kapein kohta on noin 300 metriä. Kannaksen kautta kulkee rautatie ja valtatie 5. Pieni-Kirma on kokonaan peltojen ympäröimä.

Kirmanjärveen laskee Roimanpuro luoteesta Pikku-Ahmosta (86,8 metriä mpy). Kirmanjärvi kapenee eteläosastaan Kirmanjoeksi, joka laskee lounaaseen Nerkoonjärveen (85,8 metriä mpy).

Kirmanjärven vesitilavuus on 10 916 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on tyydyttävä.

Kirmanjärvi (04.516.1.001) kuuluu Kirmanjoen valuma-alueeseen (04.516), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Onkiveden alue (04.51) ja ensimmäinen on Iisalmen reitin valuma-alue (04.5). Kirmanjärvi on laajin Kirmanjoen valuma-alueen viidestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen muut järvet ovat Iso-Ahmo, Pikku-Ahmo, Kangaslampi ja nimetön järvi.

Kirmanjärvi on kymmenenneksi laajin Siilinjärven 115:stä vakavedestä. Sitä edeltää Viitaanjärvi ja seuraa Hernejärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kirmanjärvi, vakavesi, Iisalmi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.4.2022.
3. 1 2  Kirmanjärvi. Järviwiki. Viitattu 1.4.2022.
4. ↑  Kilpijärven - Hernejärven alue (04.581). Järviwiki. Viitattu 1.4.2022.
5. ↑  Iisalmi. Järviwiki. Viitattu 1.4.2022.
**Sulo Ensio Kauppila** (17. lokakuuta 1930 Viipuri – 17. tammikuuta 2014 Tampere) oli suomalainen valokuvaaja. 

Kauppila toimi 1940-luvulla Aamulehdessä kemigrafikuvaajaoppilaana. Aamulehden lehtivalokuvaajana hän toimi pari vuotta 1950-luvun alussa ja jatkoi työtä valokuvausliikkeessä, kunnes ryhtyi perusti 1957 oman yrityksen. Aluksi työ oli pääasiassa freelancer-lehtikuvausta, mutta muuttui vuosien mittaan teollisuus- ja mainoskuvaukseksi.

Kauppilan kuvia on ollut näyttelyissä ja valokuvauslehdissä, hän on saanut valokuvillaan myös palkintoja. Hän oli myös mukana 1960 FIAP:n kansainvälisen taidekuvauksen liiton järjestämässä kilpailussa Suomen joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden. 

Brittiläinen The Royal Photographic Society on myöntänyt Kauppilalle 1959 ARPS-arvon ja myöhemmin FRPS-arvon (Fellow jäsen), joka on seuran korkein valokuvauksellisista ansioista myöntämä arvo. Kauppilan arkisto on Tampereella Vapriikin kokoelmissa.

Kuvateoksia
-----------

* *Tamperelainen viiskyt'luku : Ensio Kauppilan valokuvia - The fifties in Tampere : photographs by Ensio Kauppila*. Tampereen kaupungin museolautakunnan julkaisuja 28. Tampereen kaupunki, Tampere 1992
* *Tamperelainen viiskyt'luku* ; kuvat Ensio Kauppila ; tekstit Vilho Halme. Tampere-seuran julkaisuja 76. Tampere 1995, 2. painos 2008
* *Oli puutalo, keittiö ja kamari* ; tekstit Raimo Seppälä , valokuvat Ensio Kauppila, Jarmo Jansson. Tampere-seuran julkaisuja 101. Tampere 2003

Lähteet
-------

1. ↑  Heikki Laurinolli: Kuvajournalismin monitaitaja *aikalainen*.  7.2.2014.  Arkistoitu 6.10.2014. Viitattu 3.10.2014.
2. ↑  Koskessa on voimaa, viitattu 5.3.2012
3. ↑  Vapriikki, viitattu 5.3.2012
Kirmukarmun mäeltä löytynyt miekanponsi, joka on ajoitettu 550-800-luvuille.**Kirmukarmun mäki** on Vesilahdessa Pirkanmaalla sijaitseva mäki, jolla on sijainnut rautakautinen kalmisto. 

Mäellä sijainnut polttokenttäkalmisto on ollut käytössä ainakin merovingi- ja viikinkiaikana. Kalmistosta löytynyt raha viittaa kuitenkin tätäkin varhaisempaan käyttöön. Mäeltä on löytynyt mm. kullattu eläimenmuotoinen ihmiskasvoin koristeltu miekanponsi, lukuisia erityyppisiä keihäänkärkiä, angoja, permiläisiä vyönheloja, rannerenkaita, tasavartisia solkia ja ketjuja.

Paikalle on haudattu miehiä miekkoineen ja naisia juhlapuvuissaan. Haudattujen kuulumisesta yläluokkaan todistavat ylellisyysesineet, juhlavaatteiden jäänteet, ratsastustarvikkeet ja korut. Eräs paikalta löytynyt miekka on koristelu säiläkirjoituksin.

Kalmistolla on tehty useita kaivauksia 1800-luvulta lähtien. Nykyään kalmisto on mahdollisesti kokonaan tutkittu tai hävitetty.

Kirmukarmuun liittyy paljon kansantarinoita. Jo ennen 1800- ja 1900-lukujen taitteen arkeologisia kaivauksia kerrottiin mäeltä löydetyn aarteita, jotka ovat rikastuttaneet löytäjänsä.

Katso myös
----------

* Kirmukarmu

Lähteet
-------

1. 1 2  Kulttuuriympäristön palveluikkuna *www.kyppi.fi*. Viitattu 29.11.2017.
2. ↑  SKS, Frans Kärjen kokoelmat nro 13962
**Veikko Ensio Hytönen** (s. 6. elokuuta 1952 Konnevesi) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Hytönen syntyi maanviljelijä Ville Hytösen ja emäntä Olga Esteri Moisalan perheeseen ja avioitui 1978 kauppatieteiden maisteri Kirsti Helena Antilan kanssa. Hytönen tuli ylioppilaaksi Suolahden yhteiskoulusta 1972, valmistui Vaasan kauppaopistosta ylioppilasmerkonomiksi 1976 ja Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1980 ja lisensiaatiksi 1988. Hän oli Valion neuvontalaitoksen asiantuntija 1978–1979, maito-osaston meijeriagronomi 1979–1982, tuotanto-osaston apulaisosastopäällikkö 1983–1985, järjestö-osaston apulaisosastopäällikkö ja Länsi-Suomen Meijeriliiton toimitusjohtaja 1986–1988, Valion tuotanto-osaston apulaisjohtaja 1988–1990, Normilk Oy:n toimitusjohtaja 1990–1994, Pohjolan Maidon toimitusjohtaja 1990–1994, Nivalan Osuusmeijerin toimitusjohtaja 1991–1994, Keski-Suomen Maitokunnan toimitusjohtaja 1992–1994, Valio Juustojen toimitusjohtaja 1995–1997, Atrian varatoimitusjohtaja 1997–1999, Hankkija-Maatalous Oy:n toimitusjohtaja 1999–2013 ja Hankkijan toimitusjohtaja 2013–2016.

Helsingin yliopiston elintarvike-ekonomian vt. lehtori Hytönen oli 1982–1983 ja tuntiopettaja 1995. Hänellä oli työuransa aikana lisäksi lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän sai 2006 maanviljelysneuvoksen arvonimen, ja Helsingin yliopisto nimitti hänen maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtoriksi 2008. Maataloustoimittajien yhdistys palkitsi Hytösen 2016 Tiedonjyvä-palkinnolla.

Julkaisuja
----------

* *Meijeriteollisuuden kehitysnäkymät, kehittämistarve ja -mahdollisuudet sekä tuotannolliset strategiavaihtoehdot*, 1988. Helsingin yliopisto, Elintarvikekemian ja -teknologian laitos, lisensiaatintyö
* *Sammon takojat: Sampo-Rosenlew Oy 1991–2020*, 2020 (toim.)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Perko, Touko: Maanviljelysneuvos Ensio Hytönen (1952–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 15.5.2023.
2. ↑  Hankkijan toimitusjohtaja vaihtuu *Koneviesti*. Viitattu 15.5.2023.
3. ↑  Tiedonjyväpalkinto Ensio Hytöselle.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 27.1.2017, nro 11, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.5.2023.
**Mimosa** on naisen etunimi. Nimi johtuu kasvisuvun nimestä *Mimosa* (mimosat), joka on johdettu kreikan kielen *näyttelijää* tarkoittavasta sanasta *mimos*. Tämän suvun kasveilla, joista tunnetuin on tuntomimosa (*Mimosa pudica*), on kukka­symboliikassa vanhastaan useita merkityksiä, jotka ovat vaikuttaneet myös Mimosan käyttöön etunimenä: mimoosa merkitsee toisaalta valoa, mutta myös herkkä­tunteisuutta ja häveliäisyyttä.

Suomessa nimi Mimosa on tullut yleiseen käyttöön vasta 1900-luvun lopulla. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Mimosa oli annettu nimeksi vuoden 2019 loppuun mennessä vähintään 2 217 naiselle ja vähintään yhdelle miehelle. Vuodesta 2015 lähtien Mimosan nimipäivä on 6. marraskuuta.

Tunnettuja Mimosa-nimisiä
-------------------------

* Mimosa Jallow, suomalainen kilpauimari
* Mimosa Willamo, suomalainen näyttelijä

### Kuvitteellisia Mimosa-nimisiä

* Mimosa, hahmo *Asterix*-sarjakuvissa
* Mimosa, hahmo Camilla Mickwitzin animaatioissa ja kuvakirjoissa

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Lempiäinen: *Suuri etunimikirja*, s. 162–163. WSOY, 1994. ISBN 951-0-23323-4.
2. ↑  Nimipalvelu Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 21.8.2020.
3. ↑  Uusia nimiä vuoden 2015 kalenteriin (pdf) Helsingin yliopiston almanakkatoimisto. Viitattu 23.12.2013.
Kaupunkiviljely (Lagos).
Pienimuotoista kaupunkiviljelyä Veturiaukiolla Oulun Vanhatullin kaupunginosassa.
**Kaupunkiviljely** tarkoittaa ruoan kasvattamista kaupungeissa. Sitä on mahdollista harjoittaa pihoilla, parvekkeilla, sisätiloissa ja katoilla. Kansalaistottelemattomuuden puolelle menevää osaa kaupunkiviljelyä kutsutaan sissiviljelyksi.

Myös siirtolapuutarhapalsta tai vuokrapalsta kuuluvat kaupunkiviljelyn piiriin.

Kaupunkiviljely on viime aikoina saanut innoitusta mm. ilmastonmuutoksen torjunnasta, sillä se on ekologista, kun ruokaa ei tarvitse tuoda kaukaa. Kaupunkiviljelyä harjoittaa maailmanlaajuisesti noin 800 miljoonaa ihmistä. Kaupunkiviljelyn pidemmälle viety muoto on kaupunkimaatalous, johon liittyvät myös eläinten kasvatus ja metsätalous kaupunkiolosuhteissa.

Ympärivuotista kaupunkiviljelyä voi harjoittaa sisätiloissa. Sisätiloissa kasvatustekniikoina voidaan käyttää kasvihuoneissakin hyödynnettyä vesiviljelyä. Sisätiloissa tarvitaan myös kasvivalaisimia, kun satoa halutaan tuottaa ympärivuotisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Panu Hietaneva: Veturipihalla kasvoi ruokaa.  *Nyt-liite*, 2009, nro 39, s. 14.
2. ↑  Soili Väisänen: Haluttu city-ryytimaa.  *Savon Sanomat*, 2011, nro 14.5. s. 18.
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaupunkiviljely** Wikimedia Commonsissa

* 
* Yle Elävä arkisto: Kaupunkiviljely toi puutarhat pihoille ja parvekkeille

* Kalpala, Mona: Luonnonmukainen kaupunkipuutarha. Helsinki: Metsäkustannus, 2018.
**Ensimmäisen luokan sotalaiva** oli Britannian kuninkaallisen laivaston luokittelu suurimmille linjalaivoille. Alusten koko ja niihin asennettujen tykkien lukumäärä sekä miehistön koko muuttuivat 250 vuoden kuluessa, jona luokitus oli käytössä. 1700-luvun alussa luokka sisälsi kolmikantiset yli 80-tykkiset alukset. Saman vuosisadan lopulla alusten miehistö oli yli 800 henkeä ja uppouma yli 2 000 pitkää tonnia.

Ensimmäisen kerran määriteltäessä luokkaa 1600-luvun alkupuoliskolla aluksilla oli vähintään 300 miestä. Vasta vuoden 1660 jälkeen luokitukseen lisättiin tykkien lukumäärä, joten ensimmäisissä aluksissa saattoi olla 60 tykkiä. Vuosisadan loppupuoliskolla niissä kuitenkin oli jo normaalisti 90–100 tykkiä. 1700-luvun alussa luokituksen perustaksi sota-aikana tuli 100 tykkiä. Rauhan aikana aluksilla oli tavallaisesti vain osittainen valmius.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:First-rate

Aiheesta muualla
----------------

* Winfield, Rif: *First Rate – The Greatest Warships of the Age of Sail*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2010. ISBN 978-1-84832-071-0. (englanniksi)
**Kasuga** (jap. 春日) oli keisarillisen Japanin laivaston tammikuussa 1904 valmistunut Kasuga-luokan panssariristeilijä. Alus upotettiin 18. heinäkuuta 1945.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kasuga-luokka*
Italian kuninkaallinen laivasto tilasi aluksen nimellä *RN Mitra* Ansadolta Genovasta, missä köli laskettiin 10. maaliskuuta 1902. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 22. lokakuuta, minkä jälkeen se myytiin Chileä vastaan sotivalle Argentiinalle. Argentiinan laivasto nimesi aluksen *ARA Rivadaviaksi*. Se myytiin sodan päätyttyä edelleen keskeneräisenä Japanille nimellä *Kasuga*. Alus valmistui 7. tammikuuta 1904.

Palvelus
--------

Alus lähti sisaraluksensa *Nisshinin* kanssa Genovasta päällikkönään Hugh Haweis Paynter ja miehistönään brittiläis-italialais-arabialainen miehistö. Alukset käyttivät Britannian kuninkaallisen laivaston lippuja välttääkseen mahdolliset selkkaukset Venäjän keisarikunnan kanssa. Venäjän keisarikunnan alukset varjostivat aluksia matkan aikana, ja *HMS King Alfred* saattoi osastoa Intian valtamerellä niiden lähdettyä Port Saidista. Saavuttuaan Japaniin alusten miehistöjä juhlittiin sankareina.

Kasuga ajoi 13. tammikuuta 1918 karille Bankan salmessa, mistä se irrotettiin kesäkuussa. Alus purjehti Siperiaan vuonna 1922.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002, s. 226.
2. ↑  Gardiner 1985, s. 225.

Kasuga-luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| *Kasuga* - *Nisshin* |
| Edeltäjä: Izumo-luokka – Seuraaja: ei (raskaat risteilijät) |

*Giuseppe Garibaldi* -luokan panssariristeilijät

|  |  |
| --- | --- |
| Regia Marina | *Francesco Ferruccio* - *Giuseppe Garibaldi* - *Varese* |
| Argentiinan laivasto | *ARA Garibaldi* - *ARA Belgrano* - *ARA Pueyrredón* - *ARA San Martín* |
| Keisarillisen Japanin laivasto | *Kasuga* - *Nisshin* |
| Espanjan laivasto | *Cristóbal Colón* - *Pedro de Aragon* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Vettor Pisani -luokka – Seuraaja: Pisa-luokka |
**Honoré II** (24. joulukuuta 1597 – 10. tammikuuta 1662) aloitti hallituskautensa Monacon herrana, mutta hänestä tuli myöhemmin Monacon ensimmäinen ruhtinas. Hänen jälkeensä arvonimi siirtyi hänen seuraajilleen.

Honorén isä, Hercule (24. syyskuuta 1562 – 21. marraskuuta 1604), murhattiin Honorén ollessa kuuden vanha ja hänen ensimmäiset hallitusvuotensa vuotensa kuluivat hänen setänsä, Val di Taro prinssin, Frederico Landin johtaman holhousneuvoston alaisuudessa.

Espanjan joukot vuonna olivat miehittäneet Monacon 1605. Monacon asukkaita oli kielletty kantamasta aseita, ja Honoré sekä kaksi hänen siskoaan vietiin Milanoon. Holhousneuvosto yritti päästä espanjalaisista eroon, mutta miehitys kesti vuoteen 1614, ja Espanja vaikutti Monaconn asioihin vuoteen 1633, jolloin se tunnusti Honorén ruhtinaaksi.

Päästyään eroon holhousneuvostosta, Honoré kääntyi Ranskan puoleen ja haki sieltä tukea Espanjaa vastaan. Ludvig XIII lupasi tukea häntä aina tarvittaessa, ja he solmivat Péronnen sopimuksen 1641. Monacosta tuli Ranskan protektoraatti samalla kun Ranska takasi tietyn sisäisen suvereniteetin. Tämä johti Monacossa olleen Espanjan varuskunnan poistamiseen. Sopimus sääteli Ranskan ja Monacon välejä 150 vuotta. Sopimuksen seurauksena Honoré menetti Espanjan ja Italian alueella olleita hallintoalueita, mutta Ludvig XIII kompensoi sitä muun muassa antamalla Valentinoisin herttuan arvonimen.

Honoré myös laajensi vanhan genovalaisen linnoituksen nykyiseksi Monacon kuninkaalliseksi palatsiksi.

Honoré II nai 13. helmikuuta 1616 Ippolita Trivulzion (k. 1638). Parilla oli yksi poika.

* Hercules (1623 – 2. elokuuta 1651), vihitty 4. heinäkuu 1641 Aurelia Spinolan kanssa (k. 29. syyskuuta 1670)
* Louis (25. heinäkuuta 1642 – 3. tammikuuta 1701)
* Maria Ippolita (8. toukokuuta 1644 – 8. lokakuuta 1694)
* Giovanna Maria (s. 4 kesäkuu 1645)
* Teresa Maria (4. syyskuuta 1648 – 20. heinäkuuta 1723)

Kun Hercules sai surmansa taistelussa, tuli hänen 9-vuotias pojastaan Ludvigista Monacon seuraava ruhtinas.

Honoré haudattiin Monacon Pyhän Nikolauksen katedraaliin. 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä: | **Monacon ruhtinas**29. marraskuuta  1604 – 10. tammikuuta 1662 | Seuraaja:**Ludvig I** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**Hercule** | **Monacon herrat**29. marraskuuta  1604 – 10. tammikuuta 1604 | Seuraaja:**Ludvig I** |

Lähteet
-------

1. ↑  cyberancestores.com, viitattu 19.7.2012


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tobias Unger** (s. 10. heinäkuuta 1979) on saksalainen pikajuoksija.

Unger karsiutui Annecyn nuorten MM-kisoissa 1998 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 10,63. Vuonna 2001 hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 21,30. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa saman matkan alkuerissä. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti MM-pronssia ajalla 21,02. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui 200 metrillä Ateenan olympialaisissa seitsemänneksi ajalla 20,64 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksanneksi.

Vuonna 2005 hän voitti Madridin sisäratojen EM-kisoissa kultaa 200 metrillä ajalla 20,53. Myöhemmin samana vuonna hän oli Euroopan cupissa matkan toinen ajalla 20,36. Helsingin MM-kisoissa hän oli seitsemäs 200 metrillä ja juoksi myös seitsemänneksi sijoittuneessa Saksan 4×100 metrin viestijoukkueessa. Seuraavana vuonna hän juoksi 200 metrillä Euroopan cupin superliigassa yhdeksänneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 4×100 metrin viestissä kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrillä puolivälierissä ja sijoittui 4×100 metrin viestissä viidenneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrillä alkuerissä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän selviytyi 100 metrillä välieriin ja sijoittui 4×100 metrin viestissä kolmanneksi Saksan joukkueessa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Unger juoksi Saksan 4x100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui hopealle ajalla 38,44.

Unger on voittanut Saksan mestaruuden hallissa 60 metrillä vuosina 2004, 2005, 2008, 2010 ja 200 metrillä vuosina 2004–2006 sekä ulkoradoilla 100 metrillä vuosina 2005, 2008, 2009, 2011 ja 200 metrillä vuosina 2003–2005. Unger juoksi 200 metrillä ulkoratojen Saksan ennätyksen 20,20 vuonna 2005. Ennätyksen rikkoi Joshua Hartmann (20,02) vuonna 2023.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat
* 100 metrin juoksu: 10,14 (2010)
* 200 metrin juoksu: 20,20 (2005)

Sisäradat
* 60 metrin juoksu: 6,60 (2005)
* 200 metrin juoksu: 20,53 (2005)

Lähteet
-------

* Tobias Unger Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Helsinki 2005 – Miesten 4×100 metrin viestin tulokset, IAAF, viitattu 7.7.2010 (englanniksi)
2. ↑  Osaka 2007 – Miesten 4×100 metrin viestin tulokset, IAAF, viitattu 7.7.2010 (englanniksi)
3. ↑  Peking 2008 – Miesten 4×100 metrin tulokset, IAAF, viitattu 7.7.2010 (englanniksi)
4. ↑  Barcelona 2010 – Miesten 4×100 metrin viestin tulokset EAA, sportresult.com (englanniksi)
5. ↑  Unger Saksan yleisurheiluliiton sivuilla (arkistoitu versio), viitattu 13.7.2023 (saksaksi)
6. ↑  20,02 Sekunden – Joshua Hartmann pulverisiert deutschen Rekord *www.leichtathletik.de*.  9.7.2023. Viitattu 13.7.2023. (saksaksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
"The Hole".
**The Hole (skientologia)** oli skientologiasta eronneiden mukaan liikkeen päämajassa sijainnut eristysrakennus, jota olisi käytetty hairahtuneiden rankaisemiseen. Se olisi toiminut ainakin 2004–2007. Paikka olisi saanut alkunsa, kun järjestön johtaja Miscavige otti ohjat käsiinsä. Paikan tarkoitus olisi ollut estää vallankaappaus järjestön sisällä. 
Liikkeestä eronneiden mukaan "Holeen" joutuivat kuukausiksi ne, joita epäiltiin sääntöjen rikkomisesta. Holessa oli korkeissa olleita skientologeja.. Holessa tehtiin pitkää työpäivää, ulos sai poistua harvoin, ruoka oli huonoa, nukuttiin ahtaasti jopa pöydillä, haukuttiin, nöyryytettiin ja fyysisesti kiusattiin henkilökuntaa, muurahaisia saattoi olla rakennuksessa, ja kesällä sähköjen katkaisun jälkeen liian kuumaa. Rakennuksen oloja helpotettiin sen jälkeen, kun FBI kiinnostui siitä. Skientologiakirkko kiistää "The Holen" olleen olemassa. Sen sijaan järjestö kyllä myöntää, että se pitää "uskonnollista kuria".

Lähteet
-------

1. ↑  Jethro Nededog: What allegedly happens inside Scientology's notorious 'prison camp' called 'The Hole' *Business Insider*. Viitattu 27.12.2019.
2. ↑  Inside 'The Hole', the secret prison camp Scientologists don't want you to see. *Mamamia*.  16.2.2019. Viitattu 27.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: [[]]
*Tämä artikkeli käsittelee myrkyttäjää. Masumi Hayashi oli myös valokuvaaja.*
**Masumi Hayashi** (jap. 林 真須美; s. 22. heinäkuuta 1961) on japanilainen rikollinen. Hän myrkytti Wakayamassa järjestetyllä kesäfestivaalilla tarjoillun curryn arsenikilla 25. heinäkuuta 1998. Kaksi aikuista ja kaksi 10–16-vuotiasta kuoli teon seurauksena. Kymmenet muut saivat erilaisia myrkytysoireita. 

Hayashi yhdistettiin pian tekoon. Hänet oltiin nähty currypadan luona, ja hänellä oli miehensä työn takia saatavilla arsenikkia. Pataan laitettu arsenikki oli identtistä Hayashin kotoa löydettyjen näytteiden kanssa. Mitään ilmeistä motiivia curryn myrkyttämiselle ei ole. Syyttäjien mukaan Hayashi oli tuntenut itsensä naapuriensa eristämäksi. Toisaalta he sanoivat, että Hayashi ei kohdistanut myrkytystä keneenkään tiettyyn henkilöön.

Hayashi tuomittiin kuolemaan vuonna 2002, ja tuomio pysyi ylemmässä oikeusasteessa vuonna 2005. 21. huhtikuuta 2009 Japanin korkein oikeus vahvisti kuolemantuomion. 18. toukokuuta se hylkäsi vetoomuksen tuomiota vastaan. Tämän jälkeen Hayashi haki uutta oikeudenkäyntiä. Hän kiistää syyllisyytensä.

Hayashilla on mies Kenji ja kolme lasta. Kenji sai vuonna 2000 kuusi vuotta vankeutta vakuutuspetoksista. Syyttäjät olivat alun perin vaatineet kahdeksan vuoden rangaistusta, mutta Kenji Hayashi tuomittiin vain kuuteen vuoteen, koska petosten takana oli ollut päätekijänä Masumi. Pari oli keksinyt itselleen onnettomuuksia ja vammoja. Masumia syytettiin myös siitä, että hän olisi jo aiemmin yrittänyt myrkyttää kolme ihmistä, muun muassa miehensä. Vakuutusrahat nimettiin syyksi murhayrityksiin, joista Hayashi sitten myös tuomittiin. Hänen sanottiin aikoinaan kertoneen ihmisille, että hän olisi toivonut miehensä kuolemaa ja jopa puhuneen tämän tappamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Parry, Richard Lloyd: Japan's curry murderess Masumi Hayashi is sentenced to hang *Times Online*.  21.4.2009. Viitattu 21.9.2009. (englanniksi)
2. 1 2  Masumi Hayashi intended to murder, prosecution says  17.5.1999. Kyodo News International. Viitattu 21.9.2009. (englanniksi)
3. ↑  Curry poisoner seeks retrial *The Japan Times Online*.  23.7.2009. Viitattu 21.9.2009. (englanniksi)
4. ↑  Kenji Hayashi guilty of insurance fraud *The Japan Times Online*.  21.10.2000. Viitattu 21.9.2009. (englanniksi)
5. ↑  Hirano, Keiji: Courts ignore reasonable doubt: lawyers *The Japan Times Online*.  16.11.2006. Viitattu 21.9.2009. (englanniksi)
Podolian Tovtryn kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Hmelnytskyin alue, Ukraina |
| Lähin kaupunki | 
Kamjanets-Podilskyi |
| Pinta-ala | 
2 613,16 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
27.6.1996 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Podolian Tovtryn kansallispuisto** (ukr. Національний природний парк «Подільські Товтри», *Natsionalnyi pryrodnyi park "Podilski Tovtry"*) on pinta-alaltaan Ukrainan suurin kansallispuisto, ja se sijaitsee Hmelnytskyin alueella. Vuonna 1996 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 2 613,16 neliökilometriä.  Kansallispuiston nimessä esiintyvä Podolia on läntisessä Ukrainassa sijaitsevan historiallisen alueen nimitys.

* 
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Natsionalnyi pryrodnyi park "Podilski Tovtry" Podolian Tovtryn kp. npptovtry.org.ua. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Podilski Tovtry National Nature Park *wownature.in.ua*. Viitattu 26.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  Natsionalni pryrodni parky (Ukrainan kansallispuistojen sijaintikartta ja luettelo; valitse vasemmalta alasvetovalikosta "Національні природні парки") Pryrodno-zapovidnyi fond, pzf.land.kiev.ua. Viitattu 26.2.2023. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Podolian Tovtryn kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* Podilski Tovtry (ukrainaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:Подільські Товтри (національний парк)
**Honshunvaahtera** (*Acer micranthum*) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon, vaahteroiden (*Acer*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta pensas tai puu, joka kasvaa tavallisesti enintään 10 metriä korkeaksi, joskus jopa 18 metriä korkeaksi. Rungon kaarna on aluksi vihreä, mutta se muuttuu nopeasti harmaanruskeaksi.

Lehdet ovat ruodillisia, kolmiomaisen soikeita, herttatyvisiä ja suippokärkisiä. Lehtien liuskat ovat soikeita ja toissahalaitaisia. Lehtien yläpinnat ovat tummanvihreitä ja alapinnat vaaleampia. Lehtien alapinnoilla on ruosteenvärisiä karvoja lehtien pääsuonien kohdilla. Lehtien syysväritys vaihtelee keltaisesta punaiseen. Lehtiruodit ovat 3–8 cm pitkiä, punertavia ja kaljuja.

Kukinnot kehittyvät oksien päihin tai lehtihankoihin ja ovat 4–10 cm pitkiä sekä rakenteeltaan tertunkaltaisia. Kussakin kukinnossa on noin 20–40 kukkaa. Kukat ovat kellanvihreitä ja viisilukuisia sekä tavallisesti hedekukkia, joissa on kahdeksan hedettä. Honshunvaahtera kukkii Japanissa touko–heinäkuussa ja tuottaa hedelmiä lokakuussa.

Honshunvaahtera kasvaa viileissä temperaattisissa metsissä. Usein sitä tavataan vuoristoista. Honshunvaahtera kasvaa Japanissa Honshūn, Kyūshūn ja Shikokun saarilla.

Honshunvaahteraa voidaan kasvattaa koristepuuna.

Lähteet
-------

* Trees and Shrubs Online: *Acer micranthum* Sieb. & Zucc. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Harvey-Brown, Y.: *Acer micranthum* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2020. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Honshunvaahtera (*Acer micranthum*)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Acer micranthum* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1631932
* Wikispecies: Acer micranthum
* CoL: 64FJ8
* EoL: 5612914
* EPPO: ACRMR
* GBIF: 3768257
* GRIN: 1164
* IFPNI: 0A17A68A-B546-648C-C1BD-7F495010844B
* iNaturalist: 516041
* IPNI: 781391-1
* IUCN: 193834
* NCBI: 66212
* Open Tree of Life: 1032050
* Plant List: kew-2615938
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:781391-1
* Tropicos: 200275
* WFO: wfo-0000514551

 |

 |
**Masuuni Brunou, Juankosken tehtaan ja työväen museo** on Juankosken teollisuushistoriasta kertova museo. Museo sijaitsee entisessä masuuni- eli sulattorakennuksessa Juankosken keskustaajamassa, keskellä ruukkialuetta (katuosoite lähteestä riippuen Juankoskentie 9 tai Juankoskentie 7b). Museon ylläpitäjänä on Juankosken Kulttuurihistoriallinen Seura.

Museossa on teollisuushistoriaan keskittyvä perusnäyttely. Lisäksi on vaihtuvia näyttelyitä erilaisista teemoista ja niissä näytetään paljon valokuvia. Esimerkiksi vuonna 2015 avattu "Jussista Juiceksi – Juankoskelta Tampereelle" -teemanäyttely kertoo Juankoskella syntyneestä Juice Leskisestä.

Historia
--------

Vuonna 1746 heinäkuussa Brynolf Brunou osakkaineen sai luvan perustaa rautaruukin ''Juvankosken varrelle''. Strömsdalsbruk oli järvimalmia käyttävistä tehtaista ensimmäinen Suomessa. Ensimmäiset vuodet olivat vaikeuksien ja omistajavaihdosten aikaa. Vuodesta 1851 alkaen venäläinen Ponomarev-omistajasuku omisti tehtaan ja sai sen kukoistamaan. 1900-luvulla ruukin omisti Anton von Alfhan, jonka aikana alkoi tuotantosuunnan muutos puuhiomoksi ja kartonkitehtaaksi. Alfhanin aikaan tuli myös kaksi tenniskenttää.

Kun masuunin tuotanto lopetettiin vuonna 1910, rakennuksen sisätilat muutettiin varastoksi. Vuonna 1990 perustettu Juankosken Kulttuurihistoriallinen Seura aloitti rakennuksen remontoimisen museoksi. Museon avajaiset olivat toukokuussa 1991. Museo on saanut nimensä Brynolf Brunoun mukaan, joka oli yksi tehtaan perustajista.

Aukioloajat
-----------

Museo on avoin kesäaikaan säännöllisesti kesäkuun puolesta välistä elokuun puoleen väliin. Muina aikoina tilauksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuopion karttapalvelu: Juankosken tehtaan ja työväen museon sijainti (Kartalla esitettäviä tietoja voi valita ja karttapohjaa vaihtaa vasemman yläkulman valikoista) Kuopion kaupunki, kuopio.fi. Viitattu 10.8.2018.
2. 1 2 3 4  Masuuni Brunou Juankosken Kulttuurihistoriallinen Seura ry, Masuuni Brunou, masuunibrunou.fi.
3. ↑  Masuuni Brunou, Juankosken tehtaan ja työväen museo museot.fi.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Masuuni Brunou (Q11881426)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Kuopio |
|  |
| koordinaatit | 63°04′02″N 28°20′16″E﻿ / ﻿63.0673°N 28.3378°E﻿ / 63.0673; 28.3378 |
|  |
|  |

 |
**The Hour** on brittiläinen draamasarja, jonka on luonut Abi Morgan. *The Hour* alkoi BBC Two -kanavalla 19. heinäkuuta 2011 ja päättyi 13. joulukuuta 2012. Suomessa Yle TV1 esitti sarjan 1. marraskuuta 2013 – 18. tammikuuta 2014.

*The Hour* sijoittuu 1950-luvun lopun Lontooseen ja kertoo kuvitteellisesta television uutisohjelman toimituksesta. Sarjassa käsitellään useita toisen maailmansodan jälkeisen ajan muutoksia yhteiskunnassa. Näitä ovat esimerkiksi naisten asema työelämässä, television nousu, journalismin murros ja Britannian vaikutusvallan pieneneminen kansainvälisenä mahtina.

BBC ilmoitti 12. helmikuuta 2013, ettei se jatka sarjaa toisen tuotantokauden jälkeen.

Rooleissa
---------

The Hour -ohjelman toimitus

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ben Whishaw  | … |  Frederick "Freddie" Lyon
  |
|  Romola Garai  | … |  Bel Rowley
  |
|  Dominic West  | … |  Hector Madden
  |
|  Anton Lesser  | … |  Clarence Fendley (1. kausi)
  |
|  Anna Chancellor  | … |  Lix Storm
  |
|  Lisa Greenwood  | … |  Sissy Cooper
  |
|  Joshua McGuire  | … |  Isaac Wengrow
  |
|  Peter Capaldi  | … |  Randall Brown (2. kausi)
  |

Muut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Julian Rhind-Tutt  | … |  Angus McCain
  |
|  Burn Gorman  | … |  Thomas Kish
  |
|  Oona Castilla Chaplin  | … |  Marnie Madden, Hector Maddenin vaimo
  |
|  Juliet Stevenson  | … |  Lady Elms (1. kausi)
  |
|  Tim Pigott-Smith  | … |  Lordi Elms (1. kausi)
  |
|  Andrew Scott  | … |  Adam Le Ray (1. kausi)
  |
|  Lizzie Brocheré  | … |  Camille Mettier (2. kausi)
  |
|  Hannah Tointon  | … |  Kiki Delaine (2. kausi)
  |

Juoni
-----

Eletään kylmän sodan aikaa, mutta politiikan sijaan uutiset käsittelevät lähinnä seurapiirejä. Sarjan tapahtumat alkavat, kun BBC ilmoittaa uudesta ajankohtaisohjelmasta. Tinkimätön ja suorapuheinen nuori toimittaja Freddie Lyon (Ben Whishaw) haluaa epätoivoisesti sen tuottajaksi. Paikan saa kuitenkin hänen hyvä ystävänsä Bel Rowley (Romola Garai), kun taas ohjelman juontajaksi palkataan komea ja sosiaalisesti lahjakas Hector Madden (Dominic West). Näin Freddie joutuu tyytymään rivitoimittajan virkaan, mutta se ei estä häntä tekemästä huippujournalismia.

Vastaanotto
-----------

Sarja sai neljä Golden Globe -ehdokkuutta ja kolme Bafta-ehdokkuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kyösti Niemelä: Draamaa Suezin kriisistä *Helsingin Sanomat*.  25.10.2013. Viitattu 10.9. 2014.
2. 1 2  Jack Seale: The Hour axed by BBC2 *radiotimes.com*.  12.2.2013. Viitattu 10.9. 2014. (englanniksi)
Mōri-klaanin tunnus eli mon.
**Mōri-klaani** (jap. 毛利氏, *Mōri-shi*) oli japanilainen suku, joka hallitsi Honshu-saaren länsiosia 1500-luvun alusta 1800-luvun puoliväliin saakka. Tokugawa Ieyasun perustettua Tokugawa-shōgunaatin vuonna 1603 Mōri-klaanin päämiehestä tuli Chōshūn hanin daimio. Chōshū käsitti suurimman osan Länsi-Honshun alueesta. Vaikka Mōri-suku olikin Tokugawa-suvun vasalli, pysyivät nämä kaksi sukua vihamiehinä.

Mōri-klaani nousi merkittäväksi 1500-luvun alussa, kun eräät Ōuchi-suvun vasallit kapinoivat Ōuchin itsevaltaista hallintoa vastaan. Mōri Motonarin johdolla klaani pystyi hyötymään kapinasta, vaikka ei suoraan osallistunutkaan siihen. Vuonna 1557 Mōri Motonarista tuli Länsi-Honshun uusi hallitsija.

Motonarin pojanpojasta Mōri Terumotosta tuli 1500-luvun loppupuolella Oda Nobunagan huomattava vastustaja, kun Nobunaga pyrki alistamaan koko Japanin valtansa alle. Odan tehtyä itsemurhan vuonna 1582 Terumoto teki rauhan Odan seuraajan Toyotomi Hideyoshin kanssa. Pian Mōri Terumotosta tuli Hideyoshin luottokenraali. Vuonna 1598 kuolemansairas Hideyoshi nimitti viiden vanhimman neuvoston, jonka oli määrä toimia sijaishallitsijana, kunnes Hideyoshin alaikäinen poika Toyotomi Hideyori olisi kyllin vanha noustakseen valtaan. Mōri Terumoto oli yksi valituista sijaishallitsijoista, samoin Tokugawa Ieyasu. Hideyoshin kuoltua neuvoston jäsenten välillä alkoi valtataistelu, ja Terumoto liittyi Ieyasun vastustajiin. Tokugawa Ieyasu voitti lopulta kamppailun vallasta, mutta Mōri-klaani sai kuitenkin pitää lähes puolet Chōshūn alueesta, sillä Mōri Terumoto ei ollut Tokugawa Ieyasun pahimpia vastustajia.

Ieyasun suopeudesta huolimatta Mōri-klaani opetti joukkojaan inhoamaan Tokugawa-sukua ja kunnioittamaan sen sijaan keisaria, jonka vallan Tokugawat olivat kaapanneet itselleen. Niinpä Chōshūn soturit olivat keskeisessä roolissa, kun Tokugawa-shōgunaatti kaadettiin vuonna 1867 ja valta palautettiin Meiji-restauraatiossa keisarille. Tämän jälkeen Chōshūn alueen miehet pysyivät uuden hallinnon johtavissa asemissa aina toisen maailmansodan päättymiseen asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Mōri Family Encyclopedia Britannica. Viitattu 15.3.2021. (englanniksi)
**Perunsardelli** (*Engraulis ringens*) on Tyynessämeressä elävä sillikaloihin kuuluva pienikokoinen, taloudellisesti tärkeä ulappaveden kala. Sen saalismäärät ovat suuremmat kuin minkään muun luonnonvesistä pyydetyn kalalajin. Vuosisaaliit ovat vaihdelleet 4,2 ja 8,3 miljoonan tonnin välillä vuosina 2008–2012. Lähes koko saalis käytetään kalajauhon ja kalaöljyn tuottamiseen.

Levinneisyys
------------

Perunsardelli on kaakkoisen Tyynenmeren rannikon edustalla elävä pelaginen kalalaji, jonka pyynti on keskttynyt Perun ja Chilen vesille.

Lisääntyminen ja elintavat
--------------------------

Perunsardellit voivat elää kolmivuotiaaksi ja saavuttaa 20 sentin pituuden. Sukukypsäksi ne tulevat vuoden vanhoina noin 10-senttisinä. Kalastuskokoisia ne ovat jo puolivuotiaina noin kahdeksan sentin mitassa. Ne syövät kasvi- ja eläinplanktonia, jopa makroeläinplanktonia. Lisääntymisaika on kahdesti vuodessa.

Kalastus
--------

Perunsardellia on luonnehdittu maailmanhistorian voimallisimmin hyödynnetyksi kalalajiksi. Vuosisaaliit kuitenkin vaihtelevat suuresti, ilmeisesti paljolti El Niño -ilmiön ja siihen liittyvän kumpuamisen sääteleminä. Huippusaalis 13,1, miljoonaa tonnia saatiin 1971, jonka jälkeen kanta romahti. Vuonna 1994 saavutettiin jälleen huippu 12,5 miljoonaa tonnia, ja vuosina 2008–2012 saaliit ovat olleet 4,2 ja 8,3 miljoonan tonnin välillä, säännöllisesti enemmän kuin millään muulla maailman kalalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Iwamoto, T. Eschmeyer, W. & Alvarado, J.: *Engraulis ringens* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2010. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 20.1.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Fish, crustaceans, molluscs, etc: Capture production by principal species in 2012 FAO Fisheries Statistics (accessed 12 Oct 2014)
3. ↑  *Engraulis ringens* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 14.11.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Engraulis ringens* ITIS (englanniksi)
* *Engraulis ringens* (Jenyns, 1842) FAO Fisheries and Aquaculture Department: Species Fact Sheets (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q989750
* Wikispecies: Engraulis ringens
* ADW: Engraulis\_ringens
* ARKive: engraulis-ringens
* BOLD: 58288
* CoL: 39TNG
* FishBase: 4
* GBIF: 2414014
* iNaturalist: 99979
* IRMNG: 10571922
* ITIS: 551340
* IUCN: 183775
* NCBI: 217494
* WoRMS: 272287

 |

 |
**Māyā**, myös **Mahāmāyā** *(Suuri Māyā)*, oli Gautama Buddhan äiti ja radža Śuddhodanan vaimo. Śuddhodana oli Kapilavastua pääkaupunkinaan pitäneen Śākyan klaanin päämies.

Elämäkerta
----------

Māyā oli kuningas Anjanan ja tämän vaimon Yasodharan tytär. Buddhan valaistumisen jälkeen tämä vieraili taivaassa äitinsä luona ja opetti tälle dharmaa..

Māyān, jonka nimi tarkoittaa "visiota", kerrotaan olleen älykäs ja harras.

### Buddhan syntymä

Buddhalaisen legendan mukaan Māyā näki unta valkoisesta norsusta, jolla oli kuusi syöksyhammasta. Unessa norsu tunkeutui hänen kohtuunsa oikean kyljen kautta, minkä tulkittiin tarkoittavan, että hän synnyttäisi maailmaan hallitsijan tai buddhan. Kymmenen kuukautta myöhemmin hän tunsi, että synnytyksen aika oli lähellä, ja meni Lumbinin lehtoon Kapilavastun lähistöllä. Siellä hän synnytti lapsen oikeasta kainalostaan salpuuhun nojaten.

Kuten kaikkien buddhien äidit, Māyā kuoli seitsemän päivän kuluttua lapsensa syntymästä ja syntyi uudelleen Trāyastriṃśassa, 33 jumalan taivaassa. Tämän jälkeen Gautama Buddhan otti kasvatikseen Māyān sisko Mahāpajāpatī.

Ikonografia
-----------

Gautama Buddhan sikiäminen ja syntyminen ovat yleinen aihe buddhalaisessa taiteessa.

Mahamāyā kuvataan usein nelikasvoiseksi ja nelikätiseksi hahmoksi, jolla on sininen iho. Joissain kuvauksissa iho voi olla myös punainen. Kädessään Mahamāyā pitää yleensä jousta ja nuolta sekä sauvaa..

Kuningatar Māyān uni, gandharalainen kohokuva 100- tai 200-luvulta, British Museum.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Maha Maya *Encyclopædia Britannica*.  23.1.2007. Viitattu 15.5.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Buddha *Encyclopædia Britannica*.  19.2.2020. Viitattu 15.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  Relatives and Disciples of the Buddha - 01 *www.budsas.org*. Viitattu 14.4.2021.
4. ↑  Life of Buddha: Queen Maha Maya's Dream (Part 1) *www.buddhanet.net*. Viitattu 14.4.2021.
5. ↑  Wendy Garling: Three Forgotten Stories About the Buddha's Mother *Tricycle: The Buddhist Review*.  12.5.2017. Viitattu 14.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  Buddhist Deity: Mahamaya Iconography *www.himalayanart.org*. Viitattu 14.4.2021.