recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaitajärvi** on pitkänomainen ja suurelta osin vähintään kymmenen metriä syvä erämaajärvi Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 72 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 72 kilometriä itään. Kaitajärvi kuuluu Petkeljärven kansallispuistoon.

Maantiede
---------

Kaitajärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,8 kilometriä. Järven länsiosan muodostaa Saarilahti, jonka itäpuolella sijaitsee pohjoiseen suuntaava noin 700 metriä pitkä niemimaa. Suurin osa järvestä sijaitsee niemimaan pohjois- ja itäpuolella kapeana ja pitkänomaisena altaana. Kaitajärven itärannan muodostaa pitkä ja kapea Korkeasärkkä, joka päättyy etelässä Lohisalmeen, josta pääsee Kaitajärven itäpuolella sijaitsevaan Valkiajärveen. Noin kymmenen hehtaaria Kaitajärvestä on enintään metrin syvä, samoin noin kymmenen hehtaaria on vähintään viisitoista metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee järven luoteisosassa.

Kaitajärven saariluku on kolme. Saaret ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia eikä niillä ole karttanimiä. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 20 aaria.

Kaitajärvi on osa kokonaisuutta, jossa järvien pinnat ovat noin 144,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Kaitajärveen laskee Syväjärvi (144,7 metriä mpy) luoteesta. Kaitajärvi laskee Lohisalmen kautta Valkiajärveen (144,7 metriä mpy).

Kaitajärven vesitilavuus on 5 766 000 kuutiometriä.

Kaitajärvi (04.922.1.081) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen on Koitajoen valuma-alue (04.9). Nuorajärven alueeseen kuuluu 84 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Viisi laajinta ovat Nuorajärvi, Niettaanselkä, Viinijärvi, Haapojärvi ja Valkiajärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kaitajärvi, vakavesi, Ilomantsi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 25.5.2022.
3. ↑  Kaitajärvi. Järviwiki. Viitattu 25.5.2022.
4. ↑  Nuorajärven alue (04.922). Järviwiki. Viitattu 25.5.2022.
**Eeva Saarinen** (s. 12. kesäkuuta 1984 Keuruu) on suomalainen kilpauransa lopettanut uimari.

Uintiura
--------

Saarinen aloitti kilpauinnin 11-vuotiaana. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Saarinen edusti Suomea 100 m ja 200 m rintauinnissa. 100 metrin alkuerien jälkeen hän oli 23. ajalla 1.11,39 ja 200 metrin alkuerien jälkeen hän oli 22. uudella Suomen ennätysajalla 2.34,17. Uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 Montrealissa Saarinen selviytyi välieriin 50 metrin ja 100 metrin rintauinneissa. Hän ui uudet Suomen ennätykset molempien matkojen alkuerissä. Saarinen edusti Suomea myös useammissa EM-kisoissa. SM-uinneissa hän edusti Tampereen Uimaseuraa.

Saarinen ei selviytynyt Pekingin kesäolympialaisiin 2008, minkä jälkeen hän piti uinnista puolen vuoden tauon ja jäähdytteli tämän jälkeen vuoteen 2010 asti, jolloin lopetti kilpauransa.

Saarinen oli Suomen ennätyksen haltija 50 metrin radalla 100 metrin rintauinnissa lähes kuuden vuoden ajan. Hänen Montréalin MM-kilpailuissa 25. heinäkuuta 2005 uimansa SE:n 1.09,80 rikkoi Jenna Laukkanen 10. heinäkuuta 2011.

Yksityiselämä
-------------

Saarinen opiskeli uinnin ohella aluetiedettä Tampereen yliopistossa. Jyväskylän liikuntatieteellisessä hänen lopputyönsä aihe oli "Liikuntapalvelut alueellisen kilpailukyvyn edistäjänä". Hän on koulutukseltaan maisteri ja työskentellyt Riihimäellä liikuntatoimenjohtajana ja Keravalla liikuntapalvelujohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Eeva Saarinen Sports-Reference.com.  Arkistoitu 4.11.2012. Viitattu 27.4.2009.
2. ↑  FINA: 11th World Championships swimrankings.net. Viitattu 27.4.2009.
3. ↑
4. ↑  Laukkanen kauhoi nuorten EM-hopeaa aikuisten SE-ajalla yle.fi
5. ↑  Kilpauimari Eeva Saarinen tähtää Pekingin olympialaisiin  12.06.2008. AVAAlehti.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 26.10.2013.
6. ↑  Kononen, Heidi & Wallenius, Miki: Kilpauimari löysi takaiskun jälkeen uuden elämän byrokraattina  10.10.2013. Yle. Viitattu 21.3.2023.
7. ↑  Jokerit pelaa Mestistä Keravalla ensi kaudella, jäähallin muille käyttäjille varmistetaan riittävästi jääaikaa  28.2.2023. Keravan kaupunki. Viitattu 21.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Eeva Saarinen SportEliten sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Banguin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta** on katolisen kirkon arkkihiippakunta, joka kattaa 35 066 km² alueen Keski-Afrikan tasavallassa. Se perustettiin 8. toukokuuta 1909 Oubangui Charin apostolisena prefektuurina, ja siitä tuli apostolinen vikariaatti 2. joulukuuta 1937. Sen nimi vaihdettiin Banguiksi 28. toukokuuta 1940, ja vikariaatti korotettiin arkkihiippakunnaksi 14. syyskuuta 1955.[1]

Banguin alaisuudessa toimivat Alindaon, Bambarin, Bangassoun, Berbératin, Bossangoan, Bouarin, Kaga-Bandoron ja Mbaïkin hiippakunnat.[1]

Arkkihiippakunnan pääkirkko on Notre Damen katedraali (Bangui).[2]

Johtajat
--------

### Prefektit/vikaarit

* Pietro Cotel (1909–1915)
* Giovanni Calloch (1915–1927)
* Marcel-Auguste-Marie Grandin (1928–1947)

### Arkkipiispat

* Joseph Cucherousset (1948–1970)
* Joachim N'Dayen (1970–2003)
* Paulin Pomodimo (2003–2009)
* Dieudonné Nzapalainga (2012–)[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: Archdiocese of Bangui
2. ↑  GCatholic.com: Metropolitan Archdiocese of Bangui
**Adam Halkilahti** (3. lokakuuta 1836 Lieto – 15. kesäkuuta 1911 Turku) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Halkilahden vanhemmat olivat Matti Jaakonpoika ja Liisa Heikintytär Pakula ja puolisot Johanna Juhantytär Halkilahti, Ulrika Wilhelmina Heikintytär Halkilahti ja Maria Heikintytär Halkilahti. Liedossa syntynyt Halkilahti muutti Paimioon, jossa hän toimi monissa kunnan luottamustehtävissä. Hän oli talonpoikaissäädyssä Piikkiön tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1885. Edellisillä valtiopäivillä Halkilahti oli yksityisen valitusvaliokunnan ja jälkimmäisillä talous- ja lakivaliokunnan jäsen. Vuonna 1872 hän anoi muun muassa suomalaisen oppikoulun perustamista Turkuun ja myös vuonna 1885 hän teki yhdessä muiden kanssa useita suomen kielen käyttöä eri tahoilla koskevia esityksiä. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Paimion edustajana.

Maanviljelysneuvokset Kaarlo Halkilahti ja Reino Halkilahti olivat Adam Halkilahden pojanpoikia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 63–64. Helsinki: Otava, 1926.
2. 1 2  Geni: Adam Matinpoika Halkilahti Viitattu 26.1.2021.
3. ↑  Kuolleita. *Työväenliitto*, 19.6.1911, no. 137, s. 3.
4. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 309. WSOY, 1999.
5. ↑  Kaarlo Halkilahti *Biografiasampo*. Viitattu 24.4.2022.
Adam Sevani vuonna 2008.
**Adam G. Sevani** (syntyjään **Aram Manucharian**, 29. kesäkuuta 1992) on armenialais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija.

Adam G. Sevanin vanhemmat ovat Edita Sevani ja Gagik Sevani. Hänellä on myös veli V Sevani, joka on poikabändi NLT:n jäsen. Adam on esiintynyt NLT:n ensimmäisessä musiikkivideossa *That Girl*. Hän loi myös koreografian NLT:n musiikkivideolle *Karma*.

Sevani kasvatettiin tanssin ympärillä, hänen vanhempansa omistavat tanssistudion Kaliforniassa. Sevani rakastaa esiintyviä taiteita ja hän osaakin näytellä, tanssia ja laulaa. Hän uskoo, että tanssi on ilmaisun tapa ja kieli, jota kaikki puhuvat. Vuonna 2004 Sevani esiintyi Masen videossa *Breathe, Stretch, Shake*. Hän on myös esiintynyt muun muassa T-Painin musiikkivideolla *Church* ja Missy Elliottin videolla *I'm really hot*.

Sevanin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa *Step Up 2 the Streets*, jossa hän esitti roolihahmoa nimeltä Moose. Hän voitti 2008 Young Hollywood Award -palkinnon "Best Scene Stealer" roolistaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Adam G Sevani (Arkistoitu – Internet Archive) tv.com
2. ↑  Young Hollywood (Arkistoitu – Internet Archive) Grey TV


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Adam Gilljam** (s. 8. heinäkuuta 1990) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Hammarby IF:ää.

Gilljam nousi kasvattajaseurassaan Broberg/Söderhamn:issa edustusmiehistöön jo 15-vuotiaana kaudella 2005-2006. Kaudella 2008-2009 hänet nimettiin vuoden junioripelaajaksi Ruotsissa. Brobergissa pelatessaan hän ei pässyt kertaakaan loppuotteluun. Siirryttyään syksyllä 2012 tukholmalaiseen Hammarby IF:ään mestaruus tuli heti ensimmäisenä kautena keväällä 2013. Lisäksi hänen roolinsa loppuottelussa oli keskeinen, sillä hän teki aivan ottelun alussa Hammarbyn kaksi ensimmäistä maalia.  Hänelle kausi 2012-2013 olikin läpimurtovuosi. Hänet arvioitiin ensimmäisen Hammarby-kauden perusteella Ruotsin Elitserienin pelaajaparhaimmistoon.

Gilljam on pelannut yhdet MM-kisat keväällä 2014. Niissä Ruotsi saavutti hopeaa.

Saavutukset
-----------

**Maajoukkueessa**

* MM-hopea: 2014

**Seurajoukkueissa**

* Ruotsin mestari: 2013

**Henkilökohtaisesti**

* Vuoden junioripelaaja Ruotsissa kaudella 2008-2009

Lähteet
-------

* International Bandy Database

### Viitteet

1. ↑  Hammarby mästare inför rekordpublik  19.3.2013. svt sport nyheter. Viitattu 12.12.2014, (ruotsiksi).
2. ↑  Daniel Engström Stenson: Årets lag: Mittfältare Adam Gilljam  7.4.2013. SvenskaFans.com. Viitattu 12.12.2014, (ruotsiksi).
3. ↑  Kylan största utmaningen i bandy-VM  16.1.2014. Dagens Nyheter. Viitattu 12.12.2014, (ruotsiksi).
Strukan kanavan sulku.
**Strukan kanava** sijaitsee Pyhtäällä Kymijoen Pyhtään haaran itärannalla *Stråkaforsin* kosken kohdalla. Kanavassa on yksi sulku ja sen kautta kulkee venereitti Suomenlahdelta Pyhtään kirkonkylään. Strukan sulku on Suomen ainoa käytössä oleva, käsikäyttöinen merisulku. Sulun pituus on 25 metriä, leveys 8 metriä ja putouskorkeus 2 metriä. Pyhtäälle kulkevan väylän syväys on vähintään 1,2 metriä.

Historia
--------

Strukan kanavan sulku ja siihen liittyvä pato ovat valmistuneet vuonna 1903. Kanava ja siihen liittyvä vesireitti rakennettiin vuosina 1902–1905 ja sen tarkoituksena oli alun perin palvella vuonna 1902 valmistuneen Stockforsin puuhiomon kuljetuksia Kymijoen suussa sijainneelle Spjutsundin (Keihässalmi) lastauspaikalle. Kanavan kautta kulki vuosina 1908–1923 Pyhtään ja Kotkan välillä liikennöinyt matkustajahöyrylaiva. Sulku oli alun perin Stockforsin tehtaan hoidossa mutta vuodesta 1978 se on ollut Pyhtään kunnan hoidossa. 

Enää proomuliikennettä ei ole. Myös säännöllinen reittiliikenne kirkonkylältä Pyhtään Kaunissaareen on loppunut. Sulut ovat nyt veneilijöiden käytössä itsepalveluperiaatteella.

Sulkujen käyttö
---------------

Mereltä joelle tultaessa sulku ensin tarvittaessa tyhjennetään avaamalla alaportissa olevat veivattavat sulkuluukut. Kun sulku on tyhjä, vene ajetaan sulkuun ja alaportti ja sen sulkuluukut suljetaan. Sulku täytetään vedellä avaamalla vastavuoroisesti yläportin sulkuluukut. Veden noustua joen pinnan tasalle veneilijä pääsee jatkamaan matkaa avaamalla yläportin.

Lähteet
-------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strukan kanava** Wikimedia Commonsissa

* Suomen kanavat: Strukan sulku
* Jonmar meriliikenne: Strukan sulku ja pato
* Yle-Uutiset 8.5.2017: Strukan Sulut rakennettiin yli 100 vuotta sitten

### Viitteet

1. ↑  Miina Sillanpää: Strukan sulut rakennettiin yli sata vuotta sitten munkkien lohiapajille – nyt siellä on Suomen ainoa käsikäyttöinen kampi merelle.  , 8.5.2017.  Yle uutiset.
**Adam Gregory** (s. 28. joulukuuta 1987 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu parhaiten roolistaan Ty Collinsina nuorten sarjassa 90210. Hän näytteli Thomas Forresteria televisiosarjassa Kauniit ja rohkeat aina vuoteen 2014 asti.

Elämä
-----

Adam Gregory syntyi Ohion osavaltion Cincinnatissa. Hän valmistui Oak Hillsin lukiosta vuonna 2006 ja tällä hetkellä *milloin?* opiskelee Pohjois-Kentuckyn yliopistossa. Hän seurusteli vähän aikaa sitten*milloin?* 90210-sarjassa näyttelevän Jessica Lowndesin kanssa. Hän näytteleli entistä poikaystävää Ashley Tisdalen musiikkivideolla "It's Alright, It’s OK". Gregory meni vuonna 2010 naimisiin kihlattunsa, malli Sheridan Nicolen kanssa. Pariskunnan ensimmäinen lapsi, nimeltään Kannon, syntyi vuonna 2013.

Filmografia
-----------

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2008 | *Just Jordan* | Derek |
| 2008 | *Wizards of Waverly Place* | Oppilas |
| 2008–2009 | *90210* | Ty Collins |
| 2009 | *17 Again* | Dom |
| 2009 | *Hannah Montana: The Movie* | Drew |
| 2009 | *Hard Breakers* | Tyler |
| 2011–2014 | *Kauniit ja rohkeat* | Thomas Forrester |

Lähteet
-------

1. ↑  B&B's Gregory Is A Dad! (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* IMDb

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
***Strongylocentrotus droebachiensis*** on *Diadematoidea*-lahkoon kuuluva pieni, vihreä merisiili, joka elää maapallon pohjoisilla merialueilla.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*S. droebachiensiksella* on matala, kaareva ruumis, jonka läpimitta on enintään 8 senttimetriä. Se muistuttaa rantamerisiiltä (*Psammechinus miliaris*) mutta on sitä tukevampi. Ruumis on tavallisesti vihreänruskea ja sileä ja siinä on runsaasti samanpituisia pieniä kalkkipiikkejä. Suurimmat piikit muodostavat pystysuuntaisia jonoja, joiden lomassa voi olla suurilla yksilöillä myös hennompia piikkijonoja. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan. Piikit ovat vihertävät tai punertavat, harvemmin violetit, ja yleensä valkokärkiset. Piikkien lisäksi merisiilin pinnalla on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli *pedikellaarioita:* suuria, pyöreäpäisiä sekä kolmileukaisia pihtipiikkejä.

Levinneisyys
------------

*S. droebachiensista* tavataan maapallon kaikilla pohjoisilla merialueilla. Pohjoisella jäämerellä se elää Itä-Siperian mereltä Länsimaan rannikolle ulottuvalla alueella. Atlantin valtamerellä levinneisyysalue kattaa Juutinrauman ja koko Pohjanmeren ja jatkuu Islannin ja Grönlannin kautta aina New Jerseyn rannikolle asti. Tyynellämerellä sitä esiintyy eteläisimmillään Vancouverin ja Korean korkeudella.

Elinympäristö
-------------

*S. droebachiensis* elää yleensä rantavyöhykkeellä, mutta yksittäisiä havaintoja on tehty aina 1,2 kilometrin syvyydestä.
Se kovertaa usein koloja kiviin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Northern Sea Urchin (Strongylocentrotus droebachiensis) *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics. Viitattu 10.8.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strongylocentrotus droebachiensis**.
* ITIS: Strongylocentrotus droebachiensis (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2187594
* Wikispecies: Strongylocentrotus droebachiensis
* ADW: Strongylocentrotus\_droebachiensis
* BOLD: 88396
* CoL: 534LX
* EoL: 599668
* EUNIS: 44321
* Fossilworks: 141756
* GBIF: 2278856
* iNaturalist: 120070
* IRMNG: 10839637
* ITIS: 157969
* NatureServe: 2.926445
* NBN: NHMSYS0021054254
* NCBI: 7671
* SeaLifeBase: 50007
* uBio: 4780238
* WoRMS: 124321

 |

 |
**"Girl from the North Country"** on Bob Dylanin vuonna 1963 säveltämä kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran hänen *The Freewheelin' Bob Dylan* -albumillaan vuonna 1963. Kappale perustuu vanhaan englantilaiseen kansanlauluun nimeltä "Scarborough Fair". Dylan lainasi tästä balladista omaan kappaleeseensa melodian sekä kaksi säettä: 

*"Remember me to one who lives there*  

*She once was a true love of mine."*  

Kappale kertoo todennäköisesti Dylanin kouluaikaisesta tyttöystävästä, Echo Helstromista. Dylan (silloin vielä nimeltään Robert Zimmerman) ja Helstrom tapasivat vuonna 1957 Hibbingissä, Minnesotassa. Noin vuoden yhdessäolon jälkeen he kuitenkin erosivat ja myöhemmin Dylan kirjoitti Helstromista laulun.

Vuonna 1969 Dylan teki kappaleesta uuden ja täysin erilaisen version, joka julkaistiin *Nashville Skyline* -albumilla. Kappaleessa oli mukana Dylanin kanssa ystävystynyt Johnny Cash. Vuoden 1963 versiossa Dylan soitti kappaleen yksin kitaransa ja huuliharppunsa kanssa, mutta vuoden 1969 versiossa myös Johnny Cash soitti kitaraa.

Aiheesta muualla
----------------

* Sanoitus. (englanniksi)
Strugi Krasnyjen piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Strugi-Krasnyjen piiri** (ven. Струго-Красненский райо́н, *Strugo-Krasnenski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen koillisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 090 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 13 466 henkeä.

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Strugi-Krasnyjen kaupunkimainen taajama (8 447 as.). Kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuului vuonna 2010 viisi maalaiskuntaa.

Piirin kautta kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen rautatie sekä Pietarista Valko-Venäjän rajalle johtava M20-valtatie.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Strugi-Krasnyjen piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
Strowgerin kytkin on sähkömekaaninen laite.
Numeron valitsimien rivistö.
**Strowgerin kytkin** oli Almon Brown Strowgerin vuonna 1891 patentoima ensimmäinen puhelinkytkin, joka mahdollisti puhelimen numeronvalitsimen käytön ja aloitti puhelinvaihteen automatisoinnin.

Historia
--------

Kytkimen keksimisen taustasta kerrotaan tarinaa, että Kansas Cityssä asuva hautausurakoitsija Almon Strowger (1839–1902) oli sitä mieltä, että hän menetti asiakkaita, koska paikallisessa käsivälitteisessä puhelinvaihteessa oli töissä hänen kilpailijansa vaimo, joka ohjasi hautausurakoitsijalle pyydetyt puhelut aviomiehelleen. Tämä epäily motivoi Strowgerin kehittämään numerovalintajärjestelmää, jolla pääsisi eroon puhelinvälittäjistä. Strowger kehitti tämän vuoksi laitteen, jota myöhemmin kutsuttiin "Strowgerin kytkimeksi". Se mahdollisti puhelun välityksen numerovalitsimella valitulle kohteelle ohitse käsivälitteisen vaihteen.

Keksintönsä kaupallistamiseksi Strowger perusti *Strowger Automatic Telephone Exchange Companyn* vuonna 1891. Vuonna 1892 yritys asensi ja avasi ensimmäisen puhelinvaihteen 75 asiakkaalle LaPorten kaupungissa, Indianassa. Ensimmäisissä automaattipuhelimissa valintakiekon sijaan oli kaksi näppäintä, joita soittajan piti painaa niin monta kertaa, että vaihteen kytkimet askelsivat oikealle linjalle ja avasivat sen. Ensimmäiset puhelinnumerot olivat siis kaksinumeroisia ja vaihteen kapasiteetti oli 99 puhelinta. Vuonna 1896 yritys toi markkinoille ensimmäisen valintakiekkopuhelimen, mitä ratkaisua sitten puhelimet hyödynsivät 1900-luvun lopulle saakka.

Englantilainen Strowgerin kytkin, malli BPO 2000
1896 Strowger myi patenttinsa työtovereilleen ja vuonna 1898 hän myi myös osakkeensa yrityksestä, joka silloin toimi nimellä Automatic Electric Company.

Lähteet
-------

* Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa (50 Machines that Changed the Course of History)*. Suom. Veli-Pekka Ketola. Quid Publishing, (suom. versio Moreeni 2013), 2012. ISBN 978-952-254-160-4. Suomi

### Viitteet

1. ↑  Chaline, s. 101
2. ↑  Chaline, s. 100–103

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strowgerin kytkin** Wikimedia Commonsissa
**Strontiumnitraatti** (Sr(NO3)2) on strontium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pyrotekniikassa antamaan liekille punainen väri, strontiumyhdisteiden valmistamiseen ja kosmetiikassa.

Ominaisuudet
------------

Strontiumnitraatti on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on pintakeskeinen kuutiollinen alkeiskoppi. Strontiumnitraatti liukenee hyvin veteen ja hieman etanoliin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (Sr(NO3)2·4H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa tetrahydraatti 100 °C:n lämpötilaan. Muiden nitraattien tavoin strontiumnitraatti on voimakas hapetin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Strontiumnitraattia valmistetaan strontiumkarbonaatin tai strontiumoksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla. Muodostuvasta liuoksesta haihdutetaan vesi pois ja tuote jauhetaan. Mikäli haihdutus suoritetaan alle 30 °C:n lämpötilassa muodostuu strontiumnitraattitetrahydraattia ja korkeammissa lämpötiloissa kidevedetöntä yhdistettä.

SrCO3 + 2 HNO3 → Sr(NO3)2 + H2O + CO2
Strontiumnitraattia käytetään pyrotekniikassa kirkkaanpunaisen valon tuottamiseen. Yhdistettä käytetään esimerkiksi ilotulitteissa, hätäraketeissa ja merkkipanoksissa. Aine toimii lähtöaineena useiden muiden strontiumyhdisteiden synteesissä. Kosmetiikassa strontiumnitraattia käytetään maitohappoon tai glykolihappoon perustuvissa kuorintavoiteissa ihoärsytystä vähentävänä apuaineena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 325. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Stephen G. Hibbins: *Strontium and Strontium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 6.12.2014
3. 1 2 3  J. Paul MacMillan, Jai Won Park, Rolf Gerstenberg, Heinz Wagner, Karl Köhler & Peter Wallbrecht: *Strontium and Strontium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.12.2014
4. 1 2 3  Richard C. Ropp: *Encyclopedia of the Alkaline Earth Compounds*, s. 220–221. Newnes, 2012. ISBN 9780444595539. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.12.2014). (englanniksi)
5. ↑  André O. Barel,Howard I. Maibach: *Handbook of Cosmetic Science and Technology*, s. 287–289. CRCPress, 2001. ISBN 9780824741396. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 6.12.2014). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Strontium nitrate (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Strontium nitrate (englanniksi)
* ChemBlink: Strontium nitrate (englanniksi)
**Finn Christian Jagge** (4. huhtikuuta 1966 Stabekk, Bærum – 8. heinäkuuta 2020 Oslo) oli norjalainen alppihiihtäjä ja pujottelun olympiavoittaja.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

Jagge sijoittui MM-kilpailuissa Bormiossa 1985 pujottelussa viidenneksitoista ja Crans Montanassa 1987 alppiyhdistetyssä seitsemänneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli yhdistetyssä yhdeksäs. Vailin MM-kilpailujen 1989 pujottelussa hän sijoittui 13:nneksi ja Saalbachissa 1991 kahdeksanneksi.

Jagge voitti pujottelun olympiakultaa Albertvillessä 1992 ennen Alberto Tombaa. Moriokan MM-kisojen 1993 pujottelussa hän oli seitsemäs ja Lillehammerin olympialaisissa 1994 samassa lajissa kuudes. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 1996 Jagge oli yhdistetyssä kahdeksas, seuraavana vuonna Sestrieressä puolestaan yhdistetyssä kahdeksas ja pujottelussa kolmastoista. Naganon olympialaisissa 1998 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi ja uransa viimeisissä arvokisoissa, Vailin MM-kilpailuissa 1999 pujottelussa 18:nneksi.

Jagge voitti urallaan seitsemän maailmancup-osakilpailua, oli kolme kertaa toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Pujottelun maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi kausilla 1991–1992, 1996–1997 ja 1998–1999.

Jagge kuoli lyhyen sairastamisen jälkeen oslolaisessa sairaalassa 54-vuotiaana 8. heinäkuuta 2020.

Maailmancup-voitot
------------------

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 17. joulukuuta 1991 | Italia Madonna di Campiglio | Pujottelu |
| 9. tammikuuta 1994 | Slovenia Kranjska Gora | Pujottelu |
| 15. maaliskuuta 1997 | Yhdysvallat Vail | Pujottelu |
| 15. joulukuuta 1997 | Italia Sestriere | Pujottelu |
| 14. joulukuuta 1998 | Italia Sestriere | Pujottelu |
| 28. helmikuuta 1999 | Saksa Ofterschwang | Pujottelu |
| 13. joulukuuta 1999 | Italia Madonna di Campiglio | Pujottelu |

Lähteet
-------

* Finn Christian Jagge Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
* Finn Christian Jagge *Olympedia*.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Finn Christian Jagge er død (norjaksi)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Finn Christian Jagge Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

  

Miesten pujottelun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1948: Edi Reinalter | 1952: Othmar Schneider | 1956: Toni Sailer | 1960: Ernst Hinterseer | 1964: Josef Stiegler | 1968: Jean-Claude Killy | 1972: Francisco Fernández Ochoa | 1976: Piero Gros | 1980: Ingemar Stenmark | 1984: Phil Mahre | 1988: Alberto Tomba | 1992: Finn Christian Jagge | 1994: Thomas Stangassinger | 1998: Hans Petter Buraas | 2002: Jean-Pierre Vidal | 2006: Benjamin Raich | 2010: Giuliano Razzoli | 2014: Mario Matt | 2018: André Myhrer | 2022: Clément Noël |
**Girls Rock! Finland** (Tyttöjen rokkileiriyhdistys ry), nyk. **Särö**, on vuonna 2012 perustettu voittoa tavoittelematon ja puoluepoliittisesti sitoutumaton yhdistys, jonka tavoitteena on kannustaa tyttöjä ja naisia sekä transsukupuolisia ja muunsukupuolisia henkilöitä tekemään ja soittamaan musiikkia. Yhdistys pyrkii laajentamaan tyttöjen ja naisten mahdollisuuksia yhteiskunnassa, haastamaan seksismiä, rasismia ja muita syrjinnän muotoja sekä kunnioittamaan ihmisten monimuotoisuutta.

Yhdistyksen ensimmäinen bändileiri järjestettiin Helsingissä toukokuussa 2013, jonka jälkeen leirejä on järjestetty Helsingin lisäksi myös Turussa ja Kouvolassa. Yhdistys järjestää myös workshoppeja, tapahtumia, keikkoja ja koulutuksia.

Girls Rock! Finland kuuluu Girls Rock Camp Allianceen, joka on maailmalla toimivien vastaavien yhdistysten kattojärjestö. GR!F mainitsee esikuvikseen Rock and Roll Camp for Girls -yhdistyksen, Popkollon ja Ruby Tuesdayn. Järjestö tekee yhteistyötä muun muassa Nuorisoasiainkeskuksen, Rock Donnan ja Oranssi ryn kanssa.

Aiheesta on tehty dokumenttielokuva Girls Rock! vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Girls Rock! Finland - Tietoa meistä (Arkistoitu – Internet Archive), Girls Rock! Finlandin viralliset kotisivut, viitattu 23.4.2015.
2. ↑  Uutiset Turusta | Aamuset | Tytöille oma rokkileiri Auran Panimolla *aamuset.fi*.  Arkistoitu 8.4.2017. Viitattu 8.4.2017.
3. ↑  Kouvola.fi Tyttöjen bändileiri 28.-29.6.16 Kouvolan pääkirjaston Mediamajassa *www.kouvola.fi*. Viitattu 8.4.2017. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Girls Rock Camp Alliance - Member Camps (Arkistoitu – Internet Archive), Girls Rock Camp Alliance - Member Camps, viitattu 24.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Särön viralliset sivut
* YLE 19.7.2016 Madamet aikuisten naisten bändileirillä yle.fi
* Kuvagalleria: Tytöt rokkaa! yle.fi
**Finn Express 741,** FE741 on 7,40 metriä pitkä purjevene joka on paranneltu versio Finn Express 74:sta.

Suunnittelu ja valmistus
------------------------

Finn Express 741:n on suunnitellut Ron Holland, ja veneet on Nykran valmistamia.

Takila
------

Tanskalaisen JohnMastin valmistamassa reippaasti bendiä mahdollistavassa osatakilassa on FE-83:sta perityt mitat, lukuun ottamatta etuharusta, joka on FE-741:ssä lyhyempi. Takilassa on päävanttipari, alavanttipari, keulaharus sekä maston taivutukseen so. isopurjeen litistykseen taljalla säädettävä takaharus. Vinosti taaksepäin asennetut saalingit ovat alhaalla, joten maston nostoa ei kannata tehdä saalinkien alta. Puomia on kahta tyyppiä, pyöreämuotoista ja kulmikkaampaa. Myös konevalo on melko alhaalla mastossa.

Purjeet
-------

Isopurje kahdella reivillä, fokka itseskuuttaava, myrskyfokka itseskuuttaava, genoa ja spinaakkeri. Rullagenoa on asennettu moniin FE741:iin, jolloin itseskuuttaavan fokan käyttö hankaloituu. Spinnuksi sopii myös FE-83:n tai H-veneen spinnu!

Käytettävyys
------------

Finn Express on toimiva retkivene, jossa on makuupaikat viidelle. Maston alla olevassa alumiinitolpassa on kiinni pöytälevy, jonka saa laskettua osaksi keulan nukkumatilaa.

Teknisiä tietoja
----------------

* Pituus: 7,40 m
* Vesilinja: 6,75 m
* Leveys: 2,65 m
* Paino: 2400 kg
* Isopurje: 15,5 m2
* Fokka: 9,3 m2

Finn Express yhdistys
---------------------

Finn Express-perheeseen kuuluu viisi venemallia; FE64, FE74, FE741, FE83 sekä FE94. Kaikkien veneiden runkopituus selviää mallinimestä.

Vuonna 1982 perustettu FE-Purjehtijat ry järjesti alkuvuosina luokkakilpailuja kaikille FE-malleille. Lisäksi yhdistys järjesti muun muassa tapaamisia eri satamissa. Yhdistys on myös julkaissut jäsenlehteä, jonka numerossa 1/1983 kerrotaan uudesta FE64-mallista sekä Ron Hollandin kommenteista ensimmäisen koepurjehduksen jälkeen. Lehti on luettavissa ilmaiseksi yhdistyksen sivuilla.

Nykyään yhdistys keskittyy enimmäkseen FE83-malliin. Heidän sivuillaan on kuitenkin edelleen kuvaukset muista FE-malleista.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
F.L.Æ. Kunzen
**Friedrich Ludwig Æmilius Kunzen** (24. syyskuuta 1761 – 28. tammikuuta 1817) oli saksalaissyntyinen tanskalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän tuli Kööpenhaminaan vuonna 1784 Det Kongelige Kapelin kapellimestariksi. Siellä hän esitti Mozartin oopperoita. Hän sävelsi myös itse oopperoita ja Mozart-vaikutteisia singspielejä, joista tunnetuin on vuonna 1789 ilmestynyt *Holger Danske*.

Lähteet
-------

1. ↑  *Media Musiikki*. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5436-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Adele Bloesch-Stöcker
**Adele Bloesch-Stöcker** (1875 Gummersbach, Saksa – 1978 Winterthur, Sveitsi) oli saksalaissyntyinen, sveitsiläistynyt viulisti, säveltäjä ja kapellimestari.

Bloesch-Stöcker esiintyi solistina menestyksekkäästi muun muassa Leipzigissa ja Berliinissä. Vuodesta 1903 hän esiintyi toistuvasti Fritz Brunin johdolla Bernissä, johon asettui vuonna 1908 kaupungin kirjastonhoitajan kanssa avioitumisen myötä. Bloesch-Stöcker kuului Bernin kamariorkesterin perustajiin ja vastasi vuonna 1928 Sveitsin naisten työn näyttelyn (SAFFA) musiikkiosuudesta. Bloesch-Stöcker luopui esiintymisurastaan reuman takia. Vuosina 1935 ja 1936 hän johti säveltämänsä myöhäisromanttisen viulukonserton (e-molli, 1935) esitykset Burgdorfissa ja Bernissä Marguerite Siebenthalin soittaessa solistina.

Bloesch-Stöcker teki urallaan viulistina yhteistyötä Max Regerin kanssa ja soitti tämän sooloviululle säveltämän sonaatin. Vuonna 1973 julkaistiin Zürichissä hänen 98-vuotiaana kirjoittamansa muistelut Regeristä. Bloesch-Stöcker eli 103-vuotiaaksi. Patricia Kopatchinskaja esiintyi Bernin kamariorkesterin solistina hänen viulukonserttonsa esityksessä vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Adele Bloesch-Stöcker (1875-1978) Klassika
2. 1 2  Bloesch-Stöcker, Adele 1875-1948 WorldCat Identities
3. 1 2 3  Women composers A-Z Furore Verlag


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Irakin kartta  
**Bagdad**
 **Mosul**
**Basra**
**Najaf**
**Ramadi**
**Samawa**
**Nasiriyya**
**Amara**
**Kut**
**Diwaniyya**
**Karbala**
**Hilla**
**Baquba**
 **Kirkuk**
**Tikrit**
**Sulaimaniyya**
**Erbil**
**Dahuk**
**Halabja**
Baiji
Balad
Samarra
 Falluja
Rutba
 Sindžar
Tal Afar
Hawija
 Kufa
Haditha
Hit
 Tadji
 Mahmudiyya
Qaim
Zaxo
Umm Qasr
Faw
*Persian-  
lahti*
*Turkki*
*Syyria*
*Jordania*
*Iran*
*Saudi-Arabia*
*Kuwait***Irakin kuvernoraattikeskukset** (vahvennettuna) ja muita kaupunkeja.
Tämä on luettelo keskeisimmistä Irakissa sijaitsevista kaupungeista.

* Abu Ghraib
* Amara
* Arbil
* Bagdad
* Baiji
* Balad
* Baquba
* Basra
* Dahuk
* Diwaniyya
* Falluja
* Faw
* Halabdja
* Haditha
* Hilla
* Hit (Heet)
* Iskandariyya (Alexandria)
* Kazimiyya (piirikunta, osa Bagdadin suurkaupunkia)
* Karbala
* Kirkuk
* Kut
* Mahmudiyya
* Mosul
* Najaf
* Nasiriyya
* Qaim
* Ramadi
* Rutba (ar-Rutba)
* Samarra
* Samawa
* Sinjar
* Sulaimaniyya
* Tadji (Taji)
* Tal Afar
* Tikrit
* Umm Qasr
* Zaxo (Zahu)
* Zuibar

  

* Bagdad, Irakin pääkaupunki.
* Erbil, Kurdistanin pääkaupunki.
**Banjaranmastiffi** on intialainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Kuono on voimakas ja mastiffille tyypillinen. Runko on tiivis ja häntä runsashapsuinen ja selän päälle kiertynyt. Väritys on yleensä musta-ruskea (black & tan), mutta myös vaaleampia yksilöitä esiintyy. Urosten säkäkorkeus on maksimissaan 64 cm.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Banjaranmastiffi on rohkea ja voimakas, ja se on aina valmis vaarantamaan elämänsä suojellakseen sen vastuulle uskottua laumaa.

Alkuperä
--------

Banjaranmastiffi on läheistä sukua tiibetinmastiffille. Se on saanut nimensä Tehri Garhwaliin kuuluvalta alueelta. Sitä käytetään jakki- ja lammaslaumojen suojelemiseen petoja vastaan. Päivisin se ohjailee karjaa ja öisin suojelee sitä. Paikallisilla asukkailla ei ollut minkäänlaista nimitystä rodulle, mutta intialainen koira-asiantuntija majuri W. V. Soman antoi sille nimen banjaranmastiffi vuonna 1963. Hän julkaisi yksityiskohtaisen luettelon intialaisista roduista, koska hän oli pettynyt siihen että hänen tuomaroimassaan koiranäyttelyssä Mumbaissa ei näkynyt yhtäkään paikallista rotua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 403. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Bangweulun suo- ja vesialueiden maisemaa
Bangweulun suoalue lähiympäristöineen kartalla
**Bangweulun suoalue** (engl. *Bangweulu Swamps* tai *Bangweulu Wetlands*) on laaja suomaan, tulvatasangon, jokien ja suojaisten järvien muodostama alue Sambian pohjoisosissa. Alueen kokonaispinta-ala on noin 790000 hehtaaria, josta 520000 hehtaaria on pysyvää suoaluetta.

Suoalueelle tulee vettä Chambeshi-joen kautta koillisesta ja ylimääräinen vesi virtaa lounaasta Luapula-jokea pitkin pois. Alueen vedenpinnan taso vaihtelee vuoden aikana voimakkaasti, mutta ennustettavasti, ja vuosien väliset vaihtelut ovat suhteellisen pieniä. Alueen vesistö on vähäravinteista (oligotrofista) ja veteen liuenneen kiintoaineksen määrä on yleisesti ottaen pieni. Suoalueen runsas kasvillisuus, erityisesti papyruskaisla, käyttää suurimman osan Chambeshi-joen alueelle tuomista ravinteista ja näin ikään kuin suodattaa ravinteet pois vedestä.

Suoalueen vesiväylien varsilla kasvaa papyrussädekaislaa (*Cyperus papyrus*) laajoina kasvustoina ja kasvustojen reunoilla kasvaa vyöhykkeinä pilliluikkia (*Eleocharis*) sekä lumpeita (*Nymphaea*). Hiekkaisilla rannoilla ja vesiväylillä kasvaa puolestaan järviruokoa (*Phragmites australis*) sekä kastanjaluikkaa (*Eleocharis dulcis*). Maaperältään kiinteämpää maa-ainesta olevilla alueilla kasvaa erilaisia saroja (*Carex*), leinikkejä (*Ranunculus*) ja riisejä (*Oryza*) sekä "virtahepoheinäksi" kutsuttua *Vossia cuspidata* -heinälajia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ticheler, H. J. Kolding, J. & Chanda, B.: Participation of local fishermen in scientific fisheries data collection: a case study from the Bangweulu Swamps, Zambia.  *Fisheries Management and Ecology*, 1998, s. 81–92. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.11.2022.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Kolding, J. Ticheler, H. & Chanda, B.: The Bangweulu Swamps – a balanced small-scale multi-species fishery.  *FAO Fisheries Technical Paper*, 2003, s. 1–29. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.11.2022.  (englanniksi)
**Adelina Dmitrijevna Sotnikova** (ven. Адели́на Дми́триевна Со́тникова, s. 1. heinäkuuta 1996 Moskova) on uransa jo 23-vuotiaana vuonna 2020 lopettanut venäläinen taitoluistelija. Hän voitti historian ensimmäisenä venäläisenä naisena yksinluistelun olympiakultaa Sotšin talviolympialaisissa 2014.

Sotnikova on nelinkertainen Venäjän mestari (2009, 2011, 2012 ja 2014) ja kaksinkertainen EM-kilpailujen hopeamitalisti (2013 ja 2014). MM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs vuonna 2013. Hänet selkärankansa leikattiin vuoden 2020 helmikuussa ja hän ilmoitti maaliskuussa 2020 lopettavansa luistelemisen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Adelina Sotnikova Bio  21.2.2014 (päivitetty). ISU. Viitattu 21.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Russia's Adelina Sotnikova wins gold in thrilling women's figure skating final Guardian. Viitattu 20.2.2014.
3. ↑  Piinaavat kivut johtivat kipeään päätökseen – venäläistä taitoluisteluhistoriaa tehnyt Adelina Sotnikova lopetti uransa 23-vuotiaana *yle.fi*. Viitattu 2.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adelina Sotnikova** Wikimedia Commonsissa

* Adelina Sotnikovan ISU-profiili (englanniksi)

Naisten yksinluistelun olympiavoittajat
1908: Madge Syers
– 1920: Magda Julin
– 1924: Herma Szabo
– 1928: Sonja Henie
– 1932: Sonja Henie
– 1936: Sonja Henie
– 1948: Barbara Ann Scott
– 1952: Jeannette Altwegg
– 1956: Tenley Albright
– 1960: Carol Heiss
– 1964: Sjoukje Dijkstra
– 1968: Peggy Fleming
– 1972: Beatrix Schuba
– 1976: Dorothy Hamill
– 1980: Anett Pötzsch
– 1984: Katarina Witt
– 1988: Katarina Witt
– 1992: Kristi Yamaguchi
– 1994: Oksana Bajul
– 1998: Tara Lipinski
– 2002: Sarah Hughes
– 2006: Shizuka Arakawa
– 2010: Kim Yu-na
– 2014: Adelina Sotnikova
– 2018: Alina Zagitova
– 2022: Anna Štšerbakova
Sarkaojitettu peltolohko helmikuussa 2020.
Sarkaojan perkausta traktorivetoisella oja-auralla vuonna 1963.
**Sarkaoja** on peltolohkon sisällä kulkeva avo-oja tai vesivako, jonka tarkoituksena on kuljettaa pellon pintavesi peltolohkoa ympäröivään piiriojaan. Peltolohkolla kulkevia yhdensuuntaisia avo-ojia kutsutaan sarkaojitetuksi pelloksi, jossa ojien välinen pellonosuus on sarka. Sarkaojan päässä on päiste, jonka kautta voidaan työkoneilla siirtyä saralta toiselle. 

Sarkaojan syvyys riippuu maalajista, mutta Suomessa se on keskimäärin 32–42 cm. Avo-ojat ovat noin 10–25 metrin välein riippuen maalajista ja pinnanmuodosta. Sarkaojan leveys on Suomessa keskimäärin 80 cm ja ojasta johtuva hukkaleveys 132 cm, jota ei voi viljellä. Sarat pyritään muotoilemaan kuperiksi, jotta vesi valuisi pellonpinnalta sarkaojaan. Sarkaojien pituus oli keskimäärin koko maassa 123 metriä.

Peltolohkojen jakaminen avo-ojitettuihin sarkoihin yleistyi Suomessa varsin nopeasti Suomen Talousseuran neuvonnan ansiosta 1800-luvun alkupuolella. Peltojen sarkaojittamisesta maksettiin myös palkkioita. Sarkaojien haitoista viljelyn kannalta oltiin myös tietosia 1800-luvulla. Sarkaojitus yleistyi Suomessa erityisesti peltojen pienikuvioisuudesta ja hajanaisuudesta sekä viljelmien pienuudesta johtuen. Tästä syntyi suomalaiselle peltomaisemalle ominainen piirre, joka eroaa monista muista maatalousmaista.

Sarkaojitus aiheuttaa monenlaisia ongelmia varsinkin nykyaikaiselle koneelliselle viljelylle. Huolimattomasti tehty kyntö siirtää vesivaon keskelle päin peltosarkaa, jolloin vesi jää seisomaan vaon pohjaan, eikä kulkeudu ojaan. Pellolla olevat avo-ojat supistavat peltolohkon viljelyalaa 7–16 %. Sarkaojia joudutaan puhdistusperkaamaan oja-auralla 7–10 vuoden välein, josta aiheutuu ylimääräistä vaivaa ja kustannuksia. Ojanpenkkoja joudutaan myös pyöristämään vuosittain pellonpinnan kuivumisen varmistamiseksi.

Entisaikaan sarkaojat on kaivettu joko lapiolla tai vedetty hevosvetoisella oja-auralla. Koneellistumisen myötä ojien puhdistuksessa siirryttiin traktorivetoisiin oja-auroihin. Nykyään salaojitus on korvannut sarkaojat lähes täysin. Sarkaojat laskevat vetensä ympäröiviin piiriojiin ja niistä edelleen valtaojiin ja vesistöihin.

Myönteisenä puolena sarkaojilla on ollut, että ne lisäävät luonnon monimuotoisuutta viljely-ympäristössä. Avo-ojitus taas voi lisätä huuhtoutumista, johon kuitenkin on mahdollisuus vaikuttaa eri tavoin.

Lähteet
-------

Taneli Juusela: "Paikallisojitus", *Maanviljelijän tietokirja 1*, s. 98–110. WSOY, 1963. 

### Viitteet

1. 1 2 3 4  *Maanviljelijän tietokirja 1*, s. 98-110. , 1963.
2. ↑
3. ↑

Kirjallisuutta
--------------

*Lukemisia maamiehille*. , 1849.
**Banha** on kaupunki Egyptin pohjoisosassa Niilin suistolla. Sen asukasluku oli vuonna 2006 157 701.

Maantiede
---------

Katukuvaa.
Banha sijaitsee Egyptissä Niilin suistolla noin 45 kilometriä Kairon kaupungista pohjoiseen. Kaupunki on Niilin Damiettan suuhaaran ja al-Tawfiqi -kanavan varrella. Se on Al-Qalyubiyyan kuvernoraatin hallinnollinen keskus.

Historia
--------

Banhan nykyinen nimi on johdettu koptinkielisestä nimestä *Panaho*. Islamilaisessa historiankirjoituksessa paikka tunnetaan "Egyptin hallitsija" Mukawkisin ja profeetta Muhammadin kirjeenvaihdosta. Egyptin hallitsija lähetti Muhammadille lahjoja, joiden joukossa oli hunajaa Banhanista. Myös varhaisiin arabimaantieteilijöihin lukeutunut al-Ya'kubi mainitsee lyhyesti Banhanin kylän olevan tunnettu hunajastaan. Al-Idrisi kuvailee paikan keskustan sijaitsevan Niilin länsirannalla ja sitä ympäröivän hedelmiä tuottavan viljelysmaan. Sittemmin Banhan osuutta maan historiassa on kuvailtu pienehköksi.

Talous ja liikenne
------------------

Banhania ympäröivällä alueella tuotetaan etenkin puuvillaa ja kaupunki on siihen liittyvän tuotannon keskus. Muita tuotteita ovat esimerkiksi tekstiilit, kasvikset, hedelmät ja viinirypäleet.

Kaupunki on myös tärkeä maan- ja rautateiden solmukohta. Sen läpi kulkee tie Kairosta Aleksandriaan. Rautatie yhdistää kaupungin Ismailiaan Zagazigin kautta ja Aleksandriaan Tantan ja Damanhurin kautta.

Väestö
------

Banhasin asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 157 701.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  H.A.R. Gibb, J.H. Kramers, E. Levi-Provencal, J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam (vol I A–B)*, s. 1015-1016. E.J. Brill, 1986. ISBN 90-04-08114-3.
2. 1 2 3 4  Banhā Encyclopaedia Britannica. Viitattu 30.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Banha** Wikimedia Commonsissa
**Bani Na'im** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla lähellä Hebronia. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 26 523. Islamilaisessa perinteessä paikka on liitetty profeetta Lootin hautapaikkaan.

Maantiede
---------

Lootille omistettu pyhättö.
Bani Na'im sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Hebronin kuvernoraatissa noin seitsemän kilometriä Hebronin kaupungista itään. Bani Na'imin muita naapuripaikkakuntia ovat Ar Rawa idässä, Sa'ir ja Ash Shuyukh pohjoisessa, sekä Yatta etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 958 metriä.

Vuotuinen keskimääräinen sadanta Bani Na'imissa on 369 mm ja keskilämpötila 16°C.

Historia
--------

Nykyistä Bani Na'imia on pidetty islamissa profeettana tunnetun Vanhan testamentin Lootin hautapaikkana. Haudaksi uskotulla paikalla on nykyisin moskeija. Lootin tyttärien on sanottu tulleen haudatuksi läheiselle kukkulalle. Varsinaisen kaupungin historia ulottuu Rooman valtakunnan kaudelle ja alun perin se on tunnettu nimellä Kafr Brukha. Nykyinen nimi on puolestaan johdettu alueelle asettuneesta Bani Na'imin arabiheimosta. Bani Na'imin vanhakaupunki lukeutuu Hebronin alueen parhaiten säilyneisiin ja sen vanhimmilla edelleen pystyssä olevat rakennuksilla on ikää noin 1 000 vuotta.

Talous
------

Vuonna 2007 Bani Na'imin työssäkäyvistä asukkaista 50 % työskenteli kaupanalalla, 20 ¤ Israelin työmarkkinoilla, 19 % maataloudessa, 5 % hallinnossa ja muilla yksityisillä aloilla, 5 % teollisuudessa ja 1 % palveluissa. Paikka on monien lähialueen kylien kaupan keskus.

Väestö
------

Palestiinan tilastokeskuksen mukaan Bani Na'imin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 26 523. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 19 783.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bani Na'im Town Profile (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 12.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Bani Na’im *Welcome to Palestine*. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  Localities in Hebron Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016 Palestinian Central Bureau of Statistics. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
**Bonaparta Moreaua Fredrika Lovisa (Bona) Kellgren** (synt. **Calonius** 1. maaliskuuta 1801 Kuopio – 16. huhtikuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen laivanvarustaja. Hän peri miehensä August Kellgrenin laivanvarustamon ja kauppahuoneen Kuopiossa vuonna 1850 ja kehitti sitä yhdeksi suurimmista suomalaisista yrityksistä.

August Kellgren oli aloittanut uransa kehittelemällä mesimarjajalosteita. Hän omisti olutpanimon ja polttimon Kuopiossa, mutta vasta sahatoiminta oli tehnyt hänestä upporikkaan. Hän omisti Atrakosken sahan Nilsiässä sekä viipurilaisen kauppahuoneen, jossa toimi Hackman & Co. liikekumppanina. Miehensä kuoltua Bona Kellgrenistä tuli testamentin mukaisesti Kuopion suurimman kauppahuoneen johtaja.

Laivanvarustaja Bona Kellgrenin rakennuttamat kuunarit Wellamo ja Savon Neito kuljettivat rahtia Viipuriin ja Pietariin sekä myös Saksaan, Italiaan ja Englantiin. Hän oli myös osaomistajana muutamissa laivoissa ja lotjissa ja kuljetutti rahtia muiden omistamissa laivoissa.

Vuonna 1872 Bona Kellgrenin poika, Yhdyspankin Kuopion-konttorin johtaja ja kauppahuoneen toinen johtaja Rurik Kellgren menetti suvun koko omaisuuden pelivelkojen takia. Tytär Fanny Kellgren perusti puolestaan menestyksekkään siemenkaupan konkurssin jälkeen. Bona Kellgren kuoli 88-vuotiaana 1889.

Perhesuhteet
------------

Vanhemmat lääninmaanmittari Israel Calonius ja Lovisa Packman. Puoliso vuodesta 1828 apteekkari, kauppahuoneen omistaja Johan August Kellgren (k. 1850), vanhemmat kauppias J. J. Kellgren ja I. Cloth (Kloth) Strömstad. Lapset Lovisa Josephine Pipping (s. 1829) - puoliso lääketieteen ja kirurgian tohtori, professori Joachim Wilhelm Pipping, Rurik Teodor Kellgren (s. 1831), Sofia Augusta af Frosterus (s. 1832) - puoliso senaattori, hovioikeuden presidentti Johan Carl Emil af Frosterus, Rosalie Nylander (s. 1835) - puoliso lääninlääkäri Edvin Nylander, Sixtus Fridolf Kellgren (s. 1837), Emelia Maria (s.1839), Fanny Charlotta Kellgren (s. 1839), Hermina Natalia (s. 1841), Ernst Alfred Kellgren (s. 1841).

Lähteet
-------

* Bona Kellgren *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |