recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Friedrich Moch** (s. 12. huhtikuuta 2000 Memmingen) on saksalainen maastohiihtäjä.

Moch saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia 4 × 5 kilometrin viestissä Lahdessa 2019 sekä hopeaa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Oberwiesenthalissa 2020. Alle 23-vuotiaiden sarjassa hän saavutti MM-hopeaa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Vuokatissa 2021.

Moch sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 parhaimmillaan 20:nneksi 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kolmastoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän hiihti ankkuriosuuden pronssia saavuttaneessa Saksan joukkueessa 4 × 10 kilometrin viestissä. Yhdistelmäkilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kahdeksanneksi.

Moch kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Oberstdorfissa tammikuussa 2020. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 22:s Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2020. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lahden 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa tammikuussa 2021. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Tour de Skin 2021–2022 päätösetapilla, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Val di Fiemmessä. Seuraavan talven Tour de Skillä hän oli nopein Oberstdorfin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa. Tour de Skillä 2023–2024 hän sijoittui toiseksi sekä loppunousuun päättyneellä päätösetapilla että Tour de Skin kokonaiskilpailussa. Hän oli samalla kaudella kuudes maailmancupin kokonaiskilpailussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Friedrich Moch *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Friedrich Moch Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Sota-alus** on sotatoimiin tarkoitettu laiva, vene tai muu vesillä liikkuva kulkuväline. Sota-aluksella ymmärretään valtion asevoimille kuuluvaa sotilaallisin kansallisuustunnuksin varustettua alusta, joka on valtion tehtävään määräämän sotilaan komennossa ja jonka miehistö on sotilaskurin alainen.

Historia
--------

Ennen höyrykoneen keksimistä laivat kulkivat pääasiassa purjein. Suurimmat sotalaivat olivat jopa yli 100-tykkisiä linjalaivoja. Myös nimitykset fregatti (noin 20 tykkiä) ja korvetti periytyvät tältä ajalta. Kaleerit olivat yleisiä vielä 1700-luvulla, ennen kuin tykkien kehittyminen antoi purjein kulkeville aluksille mahdollisuuden puolustautua valtaukselta.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **sotalaiva**.
Japanilainen raskas risteilijä HIJMS ChikumaLaivastojen ja merivoimien pinta-alustyypit

* Fregatti
* Hävittäjä
* Korvetti
* linjalaiva
* lentotukialus
* miinalaiva
* miinanraivaaja
* ohjusvene
* panssarilaiva
* risteilijä
* taisteluristeilijä
* taistelulaiva
* torpedovene
*Tämä artikkeli kertoo naispuolisesta vanhemmasta. Muita merkityksiä täsmennyssivulla.*
Akseli Gallen-Kallelan teos *Lemminkäisen äiti* (1897). Lemminkäisen äiti on pelastanut poikansa Tuonelan joesta ja ommellut hänet kokoon.
Akseli Gallen-Kallela, *Madonna* (1891). Akseli Gallen-Kallelan vaimo Mary Gallen-Kallela ja tytär Impi Marjatta.
**Äiti** on biologinen tai sosiaalinen naaraspuolinen jälkeläistensä vanhempi. Nisäkkäillä kuten ihmisellä äiti kantaa lastaan, jota ensin kutsutaan alkioksi ja myöhemmin sikiöksi. Äiti kantaa lastaan kohdussaan aina siihen saakka kunnes lapsi on tarpeeksi kehittynyt syntyäkseen. Tämän jälkeen äiti synnyttää lapsen. Kun lapsi on syntynyt, äiti yleensä imettää häntä.

Äidiksi voidaan kutsua myös naista, joka ei ole lapsen biologinen vanhempi, esimerkiksi adoptioäidit, sijaisäidit, äitipuolet (toisen vanhemman puoliso) tai naisparin lapsen ei-biologinen vanhempi. Nykyisin teknologian avulla biologisen äidin toiminnot voidaan jakaa myös siten, että geneettinen äiti tuottaa munasolun ja kantava äiti synnyttää lapset.

Äiti on elämän antaja ja turvallisuuden vertauskuva. C. G. Jung tulkitsee, että äiti-käsitteeseen on laskettava myös isoäidit, imettäjät ja lastenhoitajat. Käsitteen laajentamista ovat myös Jumalan äiti (Neitsyt Maria), äiti maa ja alma mater (yliopisto). Äitipuoli on saduissa usein jonkinlainen vasta-äiti, joka vihaa lapsiaan. Jung näkee tässä ihmisen vaikeuden hahmottaa eri äiti-hahmoja ja niiden osuutta lapsen kasvattamisessa.

Sana *äiti* on erittäin vanha laina germaanisesta sanasta *aithi*. Alkuperäisestä ’äitiä’ merkitsevästä kantauralilaisesta sanasta \**emä* polveutuvat nykyiset sanat *emä* ja *emo*, ja jälkimmäistä käytetään kalevalaisessa kansanrunoudessa merkityksellä "äiti".

Äitipuoli on saduissa ja sananlaskuissa usein eräänlainen paha antiäiti, itsekeskeinen ja lasta vihaava, jopa valmis murhaamaan, lähes noita. Tämä mielikuva saattaa kertoa siitä, ettei ihminen ole pystynyt hahmottamaan suhdettaan oikeaan äitiinsä. Grimmin sadussa Lumikki kerrotaan äitipuolesta näin: "Sen jälkeen kun äiti kuoli, ei meillä ole ollut yhtään hyvää hetkeä. Äitipuoli lyö meitä joka päivä, ja kun tulemme hänen luokseen, hän potkii meidät jaloillaan pois.".

Katso myös
----------

* Vanhemmuus

Lähteet
-------

1. ↑  Hans Biedermann: *Suuri symbolikirja*, s. 430–431. Suom. Pertti Lempiäinen. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.
2. ↑
3. ↑  K. Häkkinen, Nykysuomen etymologinen sanakirja
4. ↑  Suuri symbolikirja. Toimittanut Pentti Lempiäinen. WSOY 1993, ISBN 951-0-18537-X.

Kirjallisuutta
--------------

* Niinisalo, Suvi: *Äidin sylissä ja muita kuvakulmia äitiyteen*. Atena, 2011.
* Rämö, Satu & Lahti, Katja: *Vuoden mutsi*. Avain, 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **äiti** Wikimedia Commonsissa

* Sitaatteja aiheesta **Äiti** Wikisitaateissa
* Hilkka Topelius: "Äitiä ei arvosteta niin kuin aikaisemmin". Ilkka 13.5.2012.
Samojedikielten (punainen) likimääräinen levinneisyys 1600-luvulla (viivoitus) ja puhuma-alueet 1900-luvun lopulla (yhtenäinen väritys). Samojedikielten puhuma-alueet näyttävät kartalla hyvinkin laajoilta, mutta käytännössä kieliä puhutaan yksittäisissä kylissä, jotka sijaitsevat eri puolilla tuota laajaa aluetta. On myös hyvin tavallista, että yhdessä kylässä puhutaan useita, myös eri kielikuntiin kuuluvia kieliä.
Samojedikielten puhuma-alat 2010-luvulla.
**Samojedologia** on kielitieteen alaan kuuluvaa tutkimusta, joka tutkii uralilaisiin kieliin kuuluvia samojedikieliä. Alan tutkijaa nimitetään samojedologiksi.

Ensimmäinen tieteellinen samojedikielten kuvaus on M. A. Castrénin *Grammatik der Samojedischen Sprachen*, joka on julkaistu vuonna 1854. Samojedologiassa käytetyn terminologian historian voidaan katsoa alkavan tuosta kielioppikuvauksesta. Historiallisesti samojedologia on ajottain haluttu rajata pois varsinaisen eli autonomisen fennougristiikan yhteydestä. Näin teki ennen muita August Ahlqvist, ja hänen näkökulmastaan siis samojedologiaa olisi jopa ollut pidettävä fennougristiikan naapurialana. Castrénin lisäksi eräitä merkittävimpiä suomalaisia samojedologeja olivat Toivo Lehtisalo ja Kai Donner.

Katso myös
----------

* Estologia
* Fennistiikka
* Hungarologia
* Lappologia
* Permistiikka
* Samojedit
* Uralilaiset kansat

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kaheinen, Kaisla ym.: *Hämeenmaalta Jamalille – kirja Tapani Salmiselle*. Erkkilä, Riku. Helsingin yliopiston kirjasto, 2022. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Paula Kokkonen & Anna Kurvinen (toim.): *Kenttäretkistä tutkimustiedoksi*. Salo, Merja: Heikki Paasonen – mittavan aineiston kerääjä ja keräyttäjä sekä jälkipolvien työllistäjä; julkaisusarja: Uralica Helsingiensia 4. Helsingin yliopiston Suomen kielen, suomalais-ugrilaisten ja pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuksien laitos & Suomalais-Ugrilainen Seura, 2010. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Janhunen, Juha: Fennougristiikan suhde naapuritieteisiin.  *Tieteessä tapahtuu*, 1996. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Etusivu *kansallisbiografia.fi*. Viitattu 8.2.2024.
Ashdown Forestin kanervanummia.
**Ashdown Forest** on 2 500 hehtaaria laaja luonnonsuojelualue East Sussexin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se on osa laajempaa High Wealdin maisemansuojelualuetta ja tullut tunnetuksi Nalle Puhin kotimetsänä. Kirjailija A. A. Milne asui nimittäin puiston lähistöllä ja sai idean Puolen hehtaarin metsästä käydessään siellä kävelyllä poikansa Christopher Robinin kanssa.

Ashdown Forestin pinta-alasta noin 60 prosenttia on nummea ja 40 prosenttia lehtimetsää. Alueella on etenkin kellokanervaa kasvavia kosteita nummia mutta jonkin verran myös kangaskanervaa ja piikkihernettä kasvavia kuivia nummia. Alueella esiintyy monia Britanniassa silmälläpidettäviä lajeja, esimerkiksi kangassinisiipiä, kehrääjiä, ruskokerttuja ja nuolihaukkoja kosteilla nummilla ja hammasjäkälää ja karvavärihernettä kuivilla nummilla.

Ashdown Forestin nimi ei viittaa niinkään sen puustoon kuin menneisyyteen kuninkaallisena metsästyspuistona. Keskiajalla puistoalue ympäröitiin 37 kilometriä pitkällä paaluaidalla ja ojalla, jotta peurat pysyisivät sen rajojen sisäpuolella. Kuningas Henrik III lahjoitti metsästyspuiston pojalleen Juhana Gentille vuonna 1372. Myös Henrik VIII kävi siellä metsästysretkillä ja liehitteli tarinan mukaan samalla Anna Boleyniä. Suurin osa puiston maista siirtyi yksityisomistukseen 1600-luvulla, mutta loput jätettiin yhteisiksi laitumiksi. Vielä nykyäänkin 700 lähistön asukkaalla on lupa laiduntaa tai hakata metsää puiston alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ashdown Forest Joint Nature Conservation Committee. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Ashdown Forest Woodland Trust. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Winnie-the-Pooh Ashdown Forest. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
4. 1 2 3  In the beginning Friends of Ashdown Forest. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
5. 1 2  Explore Ashdown Forest. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
6. ↑  Living Ashdown Forest. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
Etelä-Aasian varhaisia asutuspaikkoja olivat esiharappalaisten kulttuurien asuinpaikat. Näistä on löydetty merkkejä muun muassa Pakistanista, mistä on löydetty jäänteitä 5500 vuotta vanhasta keramiikasta. Indus-kulttuuri eli Harappan kulttuuri vaikutti Intian pohjoisosassa ja Pakistanin eteläosassa noin 3300-1300 eaa ja se oli parhaimmillaan 2600-1900 eaa. Tämä aika jaetaan kolmeen osaan, jotka ovat Varhaisharappa, pääasiallinen Harappa ja Myöhäisharappa. 

Arjalaiset saapuivat Etelä-Aasiaan noin 1800-600 ekr. Tuolloin alkoi veda-kausi. Buddhalaisuus sai jalan sijaa Pohjois-Intiassa noin 600-320 ekr. Intiassa vallitsi Marya-imperiumi 320-185 ekr. Islam levisi Etelä-Aasiaan noin 1200-1500. Tämän jälkeen Intiassa vallitsi Moguli-imperiumi 1500-1750. Veda-kausi jakautuu kolmeen osaan. Varhaisin oli Rigvedojen kausi, sitten oli Mantra-kielen kausi ja lopuksi Samhita Prosen kausi. Veda-kauden aikana Intiassa tapahtui monia sosiaalisia ja yhteiskunnallisia muutoksia.

1800-luvun puolivälissä Intiassa ja Pakistanissa kaupankäyntiin vaikutti Englannin Itä-Intian kauppakomppania, jolla oli kauppatukikohtia Sindhissä ja Punjabissa.

Etelä-Aasian kulttuuriin on tullut vaikutteita Lähi-idästä ja Keski-Aasiasta, esimerkiksi ruokakulttuuriin. Etelä-Aasialaiseen ruokakulttuuriin on tullut vaikutteita muun muassa Persiasta, mistä on omaksuttu tuoksuvien mausteiden käyttöä. Yleisesti ruokakulttuuriin omaksuttiin vaikutteita Suurmogulien valtakunnan aikana, jolloin omaksuttiin kuivattujen hedelmien käyttöä. Keski-Aasiasta taas on tullut vaikutteita juustojen valmistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sci/Tech, 'Earliest writing' found  4.5.1999. BBC.  (englanniksi)
2. ↑  3000-1300 B.C-Indus-valley  2006. AncientPakistan.info. Viitattu 17.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Jukka O. Miettinen: *Intia, kaupunkeja, kulttuureja, historiaa*, s. 22-44. Otava, 1999. ISBN 951-1-16234-9.
4. ↑  Vedic Age *Cultural India*. Viitattu 17.3.2024. (englanniksi)
5. ↑  Company rule Google. Viitattu 17.3.2024. (englanniksi)
6. ↑  Terry Tan: *Aasian keittiö*, s. 79. Otava, 2005. ISBN 951-1-20036-4.
**Väinö Einari Koskinen** (23. toukokuuta 1913 Ikaalinen – 30. joulukuuta 1989 Karkkila) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Koskinen aloitti rakennusalan työt jo 14-vuotiaana. Hän suoritti varusmiespalveluksensa jälkeen Tampereen teollisuuskoulun opinnot vuosina 1933–1936 ja tämän jälkeen insinööriopinnot Tampereen teknillisesssä opistossa, josta hän valmistui insinööriksi vuonna 1939. Koskinen osallistui talvisotaan Kollaalla pioneerikomppanian päällikkönä. Jatkosodan jälkeen hän meni Janakkalaan Turengin Sokeritehdas -yhtiön tehtaanrakennusurakan päälliköksi, ja oli sen jälkeen usean muun tehdasrakennustyön johtaja.

Amer-Tupakka -yhtiön vt. toimitusjohtajana Koskinen työskenteli 1948–1949. Hänen perustamansa yritys rakensi sokeritehdasta Säkylään vuosina 1950–1953, minkä jälkeen Insinööritoimisto Väinö E. Koskinen sai Helsingistä suuria kerrostalotyömaita. Yritys osallistui myös muun muassa VTT:n tilojen rakentamiseen Espoon Otaniemessä sekä koulujen ja teollisuuskiinteistöjen rakentamiseen pääkaupunkiseudulla.

Koskinen sai 1960-luvun alusta isoja kokonaisurakoita, muun muassa Espoon Niittykummun rakentamisessa. Asuntojen ohella sinne rakennettiin esimerkiksi alueen lämpökeskukset, huoltorakennukset ja ostoskeskus. Hän toimi myös laajemmin liike-elämässä, perustaen ja omistaen muitakin kuin rakennusalan yrityksiä. Koskinen tunnettiin myös merkittävänä hyväntekeväisyyttä harjoittaneena lahjoittana. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1963. Vuoden 1978 eläköitymisen jälkeen hän toimi yhä rakennusalalla neuvonantajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Väinö E. Koskinen *Biografiasampo*. Viitattu 25.1.2022.
2. 1 2  Ihmiset. Kuolleita. Teollisuusneuvos Väinö E. Koskinen. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  24.1.1990. Viitattu 25.1.2022.
**Monacon hallitsija** (ransk. *Prince de Monaco*) on Monacon ruhtinaskunnan valtionpäämies jo vuodesta 1604. Nykyinen hallitsija on Albert II, joka nousi valtaistuimelle vuonna 2005 isänsä kuoltua.

Historia
--------

Monacoa hallitseva Grimaldi-suku nousi hallitsijasuvun asemaan vuonna 980 taistelussa saraseeneja vastaan ja sai palkkioksi Monacon hallittavaksi. Monaco oli Genovan suojeluksessa vuoteen 1331 saakka, jolloin siitä tuli itsenäinen valtio. Monacon hallitsija käytti tuolloin nimeä **Seigneur de Monaco** eli **Monacon herra**.

Vuosina 1641–1859 Monaco oli Ranskan protektoraatti. Hallitsija sai tuolloin arvo nimen **Monacon suurruhtinas**. Vuonna 1731 Grimaldin suku sammui miehen puolelta ja Monacon hallitsijaksi nousi Louise Hippolyte Grimaldi.

Hän solmi avioliiton ranskalaisen aatelismiehen Jacques Francois Leonor De Goyon de Matignon ya de Thorignyn kanssa, joka oli Estoutevillen ja Valentinoisin herttua.

Uudeksi sukunimeksi tuli De Matignon-Grimaldi. Vuosina 1859–1861 Monaco oli Piemonten suojeluksessa, ja vuosina 1861–1918 Monaco oli jälleen itsenäinen, mutta vuodesta 1918 se on ollut taas Ranskan suojeluksessa. Ranskan vallankumouksen aikana Monaco oli osa Ranskaa ja ruhtinas eli maanpaossa. Grimaldi-suku palautettiin valtaistuimelle vuonna 1815.

Monacon edellinen ruhtinas Rainier III nousi valtaistuimelle vuonna 1949, isoisänsä Louis II:n kuoleman jälkeen. Rainier III:n äiti Louis II:n tytär Charlotte Louvet, joka oli alun perin Louis II:n avioton tytär ja myöhemmin legitimoitu lapsi vuodesta 1919 alkaen, luopui oikeuksistaan kruunuun poikansa Rainier III:n hyväksi ennen Louis II:n kuolemaa.

Perinteen mukaan ruhtinaan palatsin tornin lipputankoon nostetaan lippu, kun ruhtinas oleskelee Monacossa. Albert II:n kaudella lippu on pysynyt salossa lähtökohtaisesti, koska ruhtinas ei ole halunnut julkaista tietoja sijainnistaan.

Vallanperimys
-------------

Vuonna 1918 Ranska ja Monaco solmivat sopimuksen, jossa Monacon itsenäisyyden takaajaksi tuli Ranska. Sopimuksen mukaan Monaco palautetaan osaksi Ranskaa, mikäli nykyinen ruhtinassuku sammuu kokonaan.

Katso myös
----------

* Luettelo Monacon hallitsijoista

Lähteet
-------

* Euroopan monarkit Esko Korkeamäki BTJ Kirjastopalvelu Oy Helsinki 2004

### Viitteet

1. ↑  Monacon ruhtinas Albert kihlautui *Yle Uutiset*.  23.6.2010. Viitattu 1.4.2024.
2. ↑  Esko Korkeamäki: *Euroopan monarkit*, s. 137-141. Monaco. Jyväskylä: Sukuseurojen Keskusliitto ry, 2004. ISBN 951-692-575-8.
3. ↑  The New Prince of Monaco Confronts His Past *The New York Times*.  10.9.2005. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
Achim Kühn: *Harmonia*, 1996.
**Achim Kühn** (s. 1942 Berliini, Saksa) on saksalainen Berliinissä asuva kuvanveistäjä, joka tekee taidetta pääasiassa metallista.

Achim Kühnin isoisä Arthur Kühn (1833–1944) oli ammatiltaan seppä ja isä Fritz Kühn (1910–1967) oli myös seppä ja kuvanveistäjä, joka perusti studion ja työpajan Grünauhun vuonna 1937. Achim Kühn kouluttautui isänsä työpajassa vuosien 1956 ja 1964 aikana taidesepäksi. Vuosina 1964–1967 hän opiskeli arkkitehtuuria Bauhaus-yliopistossa Weimarissa. Vanhempiensa kuoleman jälkeen Kühn on johtanut isänsä perustamaa työpajaa ja toiminut itsenäisenä metallikuvanveistäjänä, valokuvaajana ja tietokirjailijana.

Kühnin isokokoisista terästeoksista on Suomeen pystytetty yksi, vuonna 1996 paljastettu *Harmonia*. Teos on Turussa, Aurajoen vierasvenesatamassa. *Harmonia*-veistoksen lähellä Sigyn-salissa on toinen Kühnin metalliveistos, *Sepän soinnut*. Kühn itse pitää *Harmoniaa* yhtenä päätöistään.

Lähteet
-------

1. ↑  Achim Kühn: Vita *Achim Kühnin kotisivu*. Viitattu 29.11.2020.
2. ↑  Kujanpää, Kaisa: Kurkiparvi lensi Taidekappeliin *Turun Sanomat*.  31.3.2008.  Arkistoitu 2.5.2019. Viitattu 29.11.2020.
3. ↑  Vahtera, Niko: Aurajoen ikonista valaan pyrstöä ei olisi ilman tamperelaista professoria – Achim Kühn pitää Harmonia-veistosta yhtenä pääteoksistaan *Turun Sanomat*.  13.5.2019. Viitattu 29.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Achim Kühn** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kaarle III** (8. joulukuuta 1818 – 10. syyskuuta 1889) oli Monacon yhdeksäs ruhtinas 20. kesäkuuta 1856 kuolemaansa asti. Hän perusti kuuluisan Monte Carlon kasinon.

Lapsuus
-------

Kaarle III, koko nimeltään *Charles Honoré Grimaldi* syntyi Pariisissa, ja hän oli Monacon ruhtinas Florestan I:n ja Maria Caroline Gibert de Lametzin ainoa poika. Italiaksi hänen nimensä oli Carlo III.

Avioliitto ja hallitusaika
--------------------------

Kaarle III vihittiin 28. syyskuuta 1846 Brysselissä Antoinette de Merode-Westerloon kanssa. Valtakautensa aikana hän luovutti Ranskalle Menton ja Roquebrunen kaupungit, jotka muodostivat noin 80 prosenttia Monacon alueesta. Ranska tunnusti tämän jälkeen virallisesti Monacon itsenäisyyden.

Kaarle III myös kasvatti Monacon kansainvälistä toimintaa. Vuonna 1864 hän teki ystävyyssopimuksen Tunisian hallitsijan Muhammad III as-Sadiqin kanssa. Sopimuksessa puututtiin myös kaupan ja merenkulun kysymyksiin.

Vuonna 1865 Kaarle III perusti Monte Carlon kasinon välttääkseen maan vararikon. Hanke onnistui, ja neljä vuotta kasinon avaamisen jälkeen Monaco lopetti tuloveron keräämisen. Ruhtinaan äidin Maria Carolinen aloitteesta monacon kansalaisia kiellettiin pelaamasta uhkapelejä kasinolla.

Sairastuminen ja kuolema
------------------------

Keski-iässä Kaarle III:n näkö alkoi heikentyä, ja elämänsä viimeiset vuosikymmenet hän oli täysin sokea. Hän kuoli Château de Marchaisissa.

Lähteet
-------

* Princely House of Monaco (Arkistoitu – Internet Archive)
* Countly House of Mérode (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Referred to also as Carlo III. (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  The high-low split of gambling cities *BBC News*.  1.11.2013. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Casino de Monte-Carlo | History, Description, & Facts *Encyclopædia Britannica*.  2024. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**Florestan I** | **Monacon ruhtinas**20. kesäkuuta 1856 – 10. syyskuuta 1889 | Seuraaja:**Albert I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hulluna rakkaudesta** (*Fool for Love*) on Robert Altmanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1985. Sen on käsikirjoittanut Sam Shepard oman näytelmänsä (suom. *Ikuisesti sinun*) pohjalta, ja hän näyttelee myös elokuvan pääosaa. Muita keskeisiä näyttelijöitä ovat Kim Basinger, Randy Quaid ja Harry Dean Stanton.

Juoni
-----

Kiertelevä cowboy (Shepard) palaa rakastettunsa (Basinger) ja juopon isänsä (Stanton) luo nuhjuiseen hotelliin keskilännessä. Kamarinäytelmän kaltaisessa elokuvassa esiin nousee kipeitä teemoja, kuten insestiä.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* videouutuusesittelyssä 1987 Mikael Fränti sanoo Shepardin tekstin käynnistyvän hitaasti mutta huipentuvan lopulta suorastaan trilleriksi. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Asko Alanen kehuu Shepardin roolisuoritusta ja tekstiä ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fränti, Mikael: Intohimoja erämaan laidalla. (Hulluna rakkaudesta -elokuvan videotallenteen esittely) *Helsingin Sanomat*, 23.10.1987, s. 52. Näköislehden aukeama (vain tilaajille).
2. ↑  Alanen, Asko: "Hulluna rakkaudesta", *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Hulluna rakkaudesta* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Astrochelys** on Madagaskarilla elävä maakilpikonnasuku. Se sisältää kaksi äärimmäisen uhanalaista ja yhden äskettäin sukupuuttoon kuolleen lajin.

Lajit
-----

*Astrochelys*-sukuun kuuluu kolme lajia:

* Sädekilpikonna (*Astrochelys radiata*)
* †*Astrochelys rogerbouri*
* Angonoka (*Astrochelys yniphora*)

Yhdestä reisiluusta tunnettu *Astrochelys rogerbouri* kuoli sukupuuttoon alle 1500 vuotta sitten, kun ihminen jo asutti Madagaskaria.

Kuvaus
------

*Astrochelys*-lajit ovat suurikokoisia kilpikonnia. Angonokan kilven pituus voi olla noin 52 senttimetriä, kun taas sädekilpikonna on pienempi, kilven pituudeltaan enintään 39,5 senttimetriä. *Astrochelys rogerbouri* ei poikennut kooltaan nykyisistä lajeista: sen kilven pituus oli arviolta 50 senttimetriä.

Kehityshistoria
---------------

*Astrochelys* edustaa maakilpikonnien kehityslinjaa, joka on saapunut Madagaskarille Afrikan mantereelta. *Astrochelys*-suvun lisäksi tähän kehityslinjaan kuuluvat *Aldabrachelys* ja *Pyxis*, joista viimeksi mainittu on *Astrochelys*-suvun läheisin sukulainen. Madagaskarilta ei ole löydetty holoseenia vanhempia maakilpikonnien jäänteitä, mutta molekyylikellon perusteella *Astrochelys* ja *Pyxis* ovat eronneet toisistaan noin 25 miljoonaa vuotta sitten.

Madagaskarilla tiedetään eläneen äskettäin seitsemän kotoperäistä maakilpikonnalajia, joista kolme kuuluu sukuun *Astrochelys*, kaksi sukuun *Aldabrachelys* ja kaksi sukuun *Pyxis*. Näistä *Astrochelys rogerbouri* ja molemmat *Aldabrachelys*-lajit ovat kuolleet sukupuuttoon sen jälkeen, kun ihminen saapui Madagaskarille.

Kaikki kolme *Astrochelys*-lajia on DNA-sekvensoitu. *Astrochelys rogerbouri* eli samalla alueella kuin sädekilpikonna, mutta se oli ilmeisesti läheisempää sukua angonokalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uetz, Peter & Freed, Paul & Hošek, Jiří (toim.): *Astrochelys* *The Reptile Database*. Reptarium. Viitattu 7.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kehlmaier, Christian et al.: Ancient DNA elucidates the lost world of western Indian Ocean giant tortoises and reveals a new extinct species from Madagascar.  *Science Advances*, 11.1.2023, 9. vsk, nro 2.  American Association for the Advancement of Science. doi:10.1126/sciadv.abq2574. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 7.4.2024.  (englanniksi)
3. ↑  Georgalis, Georgios L. & Macaluso, Loredana & Delfino, Massimo: A Review of the Fossil Record of Afro-Arabian Turtles of the Clade Testudinoidea.  *Bulletin of the Peabody Museum of Natural History*, 2.4.2021, 62. vsk, nro 1, s. 43–78. doi:10.3374/014.062.0103. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 7.4.2024.  (englanniksi)
**Fredrik Sterky** (11. tammikuuta 1860 Tukholma – 11. tammikuuta 1900 Tukholma) oli ruotsalainen toimittaja ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi göteborgilaisen *Ny Tid* -lehden päätoimittajana ennen nousuaan ammattiliittojen keskusjärjestö Landsorganisationenin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi vuonna 1898. Sterky oli kahdesti naimisissa. Vuodesta 1891 hän eli avoliitossa tanskalaissyntyisen Anna Sterkyn kanssa, joka oli niin ikään sosiaalidemokraatti ja ammattiyhdistysaktiivi. Fredrik Sterky kuoli keuhkokuumeeseen 40-vuotissyntymäpäivänään. Hänen hautajaiskulkuettaan seurasi lähes 40 000 tukholmalaista.

Fredrik Sterky erottui aikansa ammattiyhdistysliikkeessä radikaaleilla vaatimuksillaan sukupuolten tasa-arvosta. Hän myös puolusti avioliiton ulkopuolisia parisuhteita ja vertasi avioliittoa prostituutioon. Landsorganisationenissa hänen saavutuksekseen luetaan perinteisesti automaatiojäsenyys, eli että ammattiliiton jäseneksi liittyvästä tuli myös sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen. Sterky oli tämän periaatteen näkyvin puolustaja LO:n liittokokouksessa vuonna 1898, jossa asiasta päätettiin.

* Sterkyn esitelmää mainostava juliste vuodelta 1892.Sterkyn esitelmää mainostava juliste vuodelta 1892.
* Sterkyn hauta Norra begravningsplatsenissa Tukholmassa.Sterkyn hauta Norra begravningsplatsenissa Tukholmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Fredrik Sterky *Nationalencyklopedin*. Viitattu 26.3.2024. (ruotsiksi)
2. 1 2  Sjölander, Jonas: Fredrik Sterky *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 26.3.2024. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fredrik Sterky** Wikimedia Commonsissa
**Linn Svahn** (s. 9. joulukuuta 1999) on ruotsalainen maastohiihtäjä.

Svahn saavutti nuorten MM-kilpailuissa 2019 pronssia 4 × 3,3 kilometrin viestissä ja sijoittui neljänneksi perinteisen hiihtotavan sprintissä. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä yhdestoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui neljänneksi sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä että 30 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa.

Svahn kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Falunissa maaliskuussa 2019 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi. Hän voitti toisen maailmancupkilpailunsa, Davosin vapaan hiihtotavan sprintin 
joulukuussa 2019. Hän voitti samalla kaudella Dresdenin vapaan ja Falunin perinteisen hiihtotavan sprintit. Drammenin vapaan sprintissä hän oli kolmas. Hän voitti sprintticupin. Kaudella 2020–2021 hän voitti Rukan Nordic Opening -tapahtuman avanneen peinteisen hiihtotavan sprintin. Lisäksi hän voitti Tour de Skillä Val Müstairin vapaan hiihtotavan sprintin ja perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Hän voitti myös Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan sprintin. Svahn voitti Falunin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Hän voitti Falunissa myös perinteisen hiihtotavan sprintin. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi ja sprintticupissa kolmanneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui kolmanneksi Östersundin perinteisen hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui toiseksi Trondheimin vapaan hiihtotavan sprintissä. Tour de Skillä hän voitti Toblachin vapaan hiihtotavan sprintin ja sijoittui kolmanneksi 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa. Hän voitti Davosin vapaan hiihtotavan sprintin. Hän voitti Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes. Hän voitti Oberhofin perinteisen hiihtotavan sprintin. Hän voitti Gomsin vapaan hiihtotavan sprintin. Hän sijoittui Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi ja voitti perinteisen hiihtotavan sprintin. Hän sijoittui toiseksi Minneapolisin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui toiseksi Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui toiseksi Falunin perinteisen hiiht9tavan sprintissä. Hän voitti sprintticupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Linn Svahn Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Helsingin aikuisopisto** on suurimpia yksityisiä suomalaisia kansalaisopistoja. Opisto on oppimisen ja hyvinvoinnin keskus, joka sijaitsee Runeberginkatu 22-24:ssä Etu-Töölössä. Rakennus valmistui vuonna 1923 Tyttönorssiksi, ja se on remontoitu kansalaisopiston toimintaa varten. 

Helsingin aikuisopiston yli 1 000 kurssilla opiskelee ja harrastaa vuosittain yli 15 000 kurssilaista.*lähde?*

Opisto tarjoaa kaikille avoimia kursseja mm. liikunnan, tanssin, kielten, taiteen, kädentaitojen, musiikin, teatterin ja digitaitojen alueilta. Lisäksi opistossa on mahdollisuus suorittaa Finnish Courses- ja avoimen yliopiston opintoja. Opisto järjestää myös työvoimakoulutusta ja perusopetusta aikuisille maahanmuuttajille.

Helsingin aikuisopisto on perustettu vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin aikuisopisto *helsinginaikuisopisto.fi*. Viitattu 23.3.2024.
2. ↑  Helsingin aikuisopisto *helao.fi*. Viitattu 1.6.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hinaleimoana Kwai Kong Wong-Kalu** (s. 15. toukokuuta 1972) on havaijilainen opettaja ja ohjaaja. Lisäksi hän on sateenkaariväestön etuja ajavana aktivistina.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Wong-Kalu syntyi vuonna 1972. Hänen äitinsä oli taustaltaan portugalilainen, englantilainen ja havaijilainen. Isänsä sen sijaan oli kiinalaista alkuperää. Perheessä oli yhteensä neljä lasta, joista Hinaleimoana oli nuorin. Wong-Kalu kasvoi O‘ahun saarella ja kävi Kamehameha-koulua. High schoolin suoritettuaan hän alkoi opiskelemaan havaijilaista kulttuuria Havaijin yliopiston Mānoan kampuksella.

Wong-Kalu määrittelee olevansa māhū, joka on perinteinen havaijilainen kolmas sukupuoli. Hän on naimisissa tongalaisen Haemaccelo Kalun kanssa. Syntyessään Wong-Kalu määriteltiin pojaksi, mutta alkoi pohtia identiteettiään jo lapsena: hän oli kiinnostunut nimenomaan äitinsä vaatteista ja häntä myös kiusattiin koulussa, koska oli "liian naisellinen".

Ura
---

Wong-Kalu aloitti uransa havaijinopettajana Leeward Community Collegessa.

Vuosina 2011–2012 ohjaaja Dean Hamer alkoi dokumentoimaan Wong-Kalun elämää, minkä tuloksena vuonna 2014 julkaistiin dokumenttielokuva *Kumu Hina*. Elokuva keskittyi Wong-Kalun elämään ja kohtaamiin haasteisiin kolmannen sukupuolen edustajana.

Wong-Kalu on jo kouluajoiltaa lähtien ollut aktiivinen Havaijin alkuperäisasukkaiden oikeuksien ajaja. Vuonna 2014 hän asettui ehdolle OHA:n vaaleissa ja keskittyi kampanjassaan inklusiivisuuteen ja alkuperäisväestön terveyteen.

Filmografia
-----------

* *Aikane* (2023)
* *The Healer Stones of Kapaemahu* (2022)
* *Kapaemahu* (2020)
* *The Rogers* (2020)
* *Leitis in Waiting* (2018)
* *Lady Eva* (2017)

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2  Hinaleimoana Wong-Kalu *ʻĀina Momona*.  4.2.2021. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2  He Inoa Mana (A powerful name) | Hinaleimoana Wong-Kalu (Kumu Hina) | TEDxMaui *TEDx Talks*.  29.12.2014. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Honorees *Lā Hoʻihoʻi Ea*.  2023. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Meet Kumu Hina, Hawaii's Top Trans Advocate *Lei Magazine*.  9.4.2015. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
5. ↑  Hawaii Documentary 'Kumu Hina' Profiles Native Hawaiian Mahu Teacher *Honolulu Magazine*.  3.4.2014. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
6. ↑  About *Vote Hina Wong-Kalu for OHA*.  Arkistoitu 2014. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
7. ↑  Hinaleimoana Wong-Kalu *IMDb*.  2023. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Perho Liiketalousopisto Oy** on Helsingissä toimiva yksityinen ammatillinen oppilaitos. Kampukset sijaitsevat Töölössä, Malmilla ja verkossa sekä urheilukeskus Urhea-kampuksella Mäkelänrinteessä. Perho Liiketalousopisto on myös valtakunnallinen urheiluoppilaitos. Status on Suomen Olympiakomitean myöntämä.

Perho Liiketalousopisto syntyi 1. tammikuuta 2017, kun Helmi Liiketalousopisto, Ravintolakoulu Perho ja Haaga-Perho yhdistyivät.

Kouluyhtiön päästrategia on kestävän koulutuksen strategia, jonka tavoitteet ovat kestävä koulutus, hyvinvoiva perholainen, ympäristön kunnioittaminen ja tasapainoinen talous.

Perho LTO:lla on opiskelijoita noin 1700 sekä opettajia ja muuta henkilökuntaa 170. 

Päätoimipisteen sijatsee Töölössä osoitteessa Perhonkatu 11, 00100 Helsinki.

**Koulutusohjelmat**

Perho Liiketalousopisto tarjoaa ravintola- (kokki ja []), matkailu- (matkailun asiakaspalvelija) ja liiketoiminnan (merkonomi) alojen ammatillista peruskoulutusta sekä lisä- ja täydennyskoulutusta myös luontoalalla. Ammatillisen peruskoulutuksen urheiluun yhdistäviltä Urhea-linjoilta valmistutaan urheilijan kaksoisuralle. Työvoimakoulutusta Perho Liiketalousopisto tarjoaa yhteistyössä TE-toimiston kanssa. 

**Muut palvelut**

Kouluyhtiön kaupallisia palveluja ja tuotteita ovat ravintola Perho, ravintola Perhon Helmi ja liikunta- ja hyvinvointikeskus Helmi Center, kaupunkipelto Green City Farm sekä Perho PRO:n Kokkikoulu, Viinikoulu ja Anniskelupassi-koe. 

Perho PROn alta löytyvät lisäksi Perhon Juustola sekä Perhon Panimo. Ravintola Perhon tiloissa toimii myös Perho PROn Perhon Puoti, josta voi ostaa muun muassa juustoja ja oluita, oppilaitoksen oman kaupunkipelto Green City Farmin lähiruokatuotteita kuten kasviksia, yrttejä sekä myös hunajaa.

Aiheesta muualla
----------------
**Timo Paukku** (s. 1961 tai 1962) on suomalainen tiedetoimittaja ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt *Helsingin Sanomien* tiedetoimituksessa vuodesta 1989.

Nuorena Paukku viihtyi Kuopion pääkirjastossa. Kuulennot ja Erich von Däniken tekivät häneen vaikutuksen. Lukioikäisenä hän suunnitteli ryhtyvänsä tiedetoimittajaksi. Hän aloitti viestinnän opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1980, mutta toisena vuonna hän vaihtoi alan sosiologiaan. 1983–84 hän työskenteli kesätoimittajana *Savon Sanomissa*. Vuonna 1985 hän pääsi Sanoman toimittajakouluun ja jätti gradun kirjoittamisen sikseen. Hän harjoitteli kuudessa eri toimituksessa, mm. *Ilta-Sanomissa* ja valmistui toimittajakoulun 11. kurssilta keväällä 1987. 

Samana vuonna hän aloitti työt *Helsingin Sanomien* ajankohtaistoimituksessa. Vuonna 1989 lehteen perustettiin Tiede ja ympäristö -liite, ja tiedetoimittaja Risto Varteva otti Paukun apupojakseen ja oppilaakseen.

Vuodesta 1989 Paukun päätyö on ollut tieteestä kirjoittaminen ja tiedesivujen suunnittelu. Mieluiten hän kirjoittaa avaruudesta.

Suomen tiedetoimittajien liitto valitsi Paukun *Vuoden tiedetoimittajaksi* vuonna 2012.  Liitto arvosti Paukun vankkaa asiantuntemusta yhtä lailla kuin hänen huumorintajuaan.

Vuodeksi 2012 Paukku sai Koneen Säätiöltä apurahan kirjaan, joka kertoo tulevaisuuden tekniikoista. Kirjan vuoksi hän vietti vuoden toimivapaalla lehtityöstä. Kirja *Kymmenen uutta ihmettä* ilmestyi 2013.

Paukku on myös suomentanut monia kirjoja, esimerkiksi teoksen *Ylittyvät kasvun rajat*.

Teokset
-------

* Kettunen, Niko & Paukku, Timo: *Kännykkä: Lyhyt historia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2014. ISBN 978-952-222-537-5
* Paukku, Timo: *Kymmenen uutta ihmettä: Teknologiat, jotka muuttavat maailmaa*. [Helsinki]: Gaudeamus, 2013. ISBN 978-952-495-280-4

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Helsingin Sanomien Timo Paukku on Vuoden tiedetoimittaja *Helsingin Sanomat*.  2.2.2012. Viitattu 9.8.2023.
2. 1 2 3 4 5  Julius Uusikylä: Tulevan ennustaja, olevan tunnustaja *Suomen lehdistö*.  17.10.2012. Viitattu 9.8.2023.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  tiedetoimittaja 2012 01 *www.e-julkaisu.fi*. Viitattu 9.8.2023.
4. ↑  Timo Paukku on vuoden tiedetoimittaja *ts.fi*.  2.2.2012. Viitattu 9.8.2023.
5. ↑  Arvio | Näköalapaikka uuteen kehitykseen *Helsingin Sanomat*.  7.4.2013. Viitattu 9.8.2023.
6. ↑
James Joseph Sylvester
**James Joseph Sylvester** (1814–1897) oli englantilainen matemaatikko. Hän vaikutti merkittävästi matriisilaskennan, lukuteorian ja kombinatoriikan kehitykseen.

Sylvester oli juutalainen. Hän kävi koulunsa Lontoossa ja Liverpoolissa ja opiskeli Cambridgen yliopistossa. Siellä hänelle ei kuitenkaan voitu myöntää uskontonsa takia tutkintoa, joten Sylvester valmistui Irlannissa Trinity Collegesta. Kun teologiset vaatimukset poistettiin, Cambridge myönsi Sylvesterille maisterin arvon. Hänestä tuli fysiikan professori Lontoon University Collegeen ja vuonna 1841 matematiikan professori Amerikkaan Virginian yliopistoon. Neljän vuoden kuluttua hän palasi Englantiin ja kouluttautui asianajajaksi. Vuonna 1855 hän pääsi Woolwichin kuninkaalliseen sotakorkeakouluun matematiikan professoriksi. Siinä virassa viettämänsä 15 vuoden aikana hän teki merkittävimmät matemaattiset teoksensa. 1880-luvulla hänestä tuli geometrian professori Oxfordin yliopistoon.

Sylvester otaksui Sylvesterin–Gallain lauseen, jonka Tibor Gallai myöhemmin todisti. Hän konstruoi ensimmäisiä esimerkkejä Hadamardin matriisista.

Royal Society myönsi Sylvesterille Copley-mitalin vuonna 1880. Vuonna 1901 Society perusti Sylvesterin mukaan nimetyn Sylvester-mitalin.

Lähteet
-------

1. ↑  James Joseph Sylvester
2. ↑  Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: *Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osa II*, s. 819–825. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Art House, 1994. ISBN 951-884-158-6.
3. ↑  Sylvester The School of Mathematics, University of Edinburgh
4. ↑  Sylvester Medal Royal Society

Kirjallisuutta
--------------

* Bell, Eric T.: *Men of Mathematics*. Simon & Schuster, 1965. ISBN 0-671-62818-6.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Layton 2008
**Jack Layton** (18. heinäkuuta 1950 – 22. elokuuta 2011) oli kanadalainen poliitikko ja oppositiojohtaja. Hän oli NDP-puolueen puheenjohtaja vuosina 2003–2011.

Layton suoritti perusopintonsa McGill-yliopistossa, ja väitteli valtiotieteen tohtoriksi Yorkin yliopistosta vuonna 1983. Hän toimi aktiivisesti Toronton kunnallispolitiikassa, johti AIDSin vastaista kampanjaa ja kiinnitti huomiota kierrätykseen ja ympäristöasioihin.

Lähteet
-------

1. ↑  State funeral honours Canada's NDP leader Jack Layton *BBC*.  27.8.2011. Viitattu 29.9.2018.
2. ↑  Jack Layton *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 29.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jack Layton** Wikimedia Commonsissa

* Profiili Kanadan parlamentin kirjaston sivuilta

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Andrew Scheer** (s. 20. toukokuuta 1979 Ottawa) on kanadalainen poliitikko. Scheer on toiminut Regina—Qu'Appellen vaalipiirin parlamenttiedustajana vuodesta 2004 ja Kanadan konservatiivipuolueen johtajana vuosina 2017-2020. Hän oli edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 2011–2015 historian nuorin tehtävään valittu parlamentaarikko.

Scheer valittiin Konservatiivipuolueen johtoon toukokuussa 2017 alle prosentin erolla ennakkosuosikkina pidettyyn Maxime Bernieriin. Vastavalittuna johtajana Scheer lupasi tuoda yhteen puolueen arvo- ja talouskonservatiiviset siivet, jotta Konservatiivipuolue voisi päihittää liberaalit vuoden 2019 vaaleissa.

Konservatiivipuolue voitti Liberaalipuolueen lokakuun 2019 vaaleissa kokonaisäänimäärässä ja sai 22 lisäpaikkaa, mutta Justin Trudeaun liberaalit pystyivät jatkamaan vallassa. Kriitikoiden mukaan Scheer ei onnistunut käyttämään hyväksi Trudeaun pääministerinä kohtaamia kohuja. Vaalien jälkeen Scheer joutui itse kohun keskelle, kun Konservatiivipuolueen paljastettiin kattaneen hänen lapsiensa yksityiskoulun lukukausimaksuja. Pian tämän jälkeen Scheer ilmoitti joulukuussa eroavansa konservatiivien johdosta. Elokuussa 2020 Erin O'Toole valittiin konservatiivien johtoon.

Lähteet
-------

1. ↑  The Hon. Andrew Scheer, P.C. *lop.parl.ca*. Kanadan parlamentti. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Harris, Kathleen: Andrew Scheer elected new Conservative leader *CBC News*.  27.5.2017. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Andrew Scheer: Canadian Conservative leader resigns *bbc.com*.  12.12.2019. BBC News. Viitattu 22.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  Harris, Kathleen: Erin O'Toole wins Conservative leadership race, reaches out to broaden blue tent *cbc.ca*.  23.8.2020. Viitattu 24.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andrew Scheer** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo tv-sarjasta. Ainakin Armas Järnefeltillä ja Eino Linnalalla on samanniminen sävellys.*
**Suomalainen rapsodia** on Yleisradion 50-vuotisjuhlavuotenaan 1976 tuottama musiikkipitoinen televisio-ohjelmasarja, jonka jaksot luotasivat suomalaisen yhteiskunnan, viihde-elämän sekä radio- ja tv-toiminnan vaiheita 1920-luvulta 1970-luvulle. Sarjan juontajana toimi Sisko Ramsay ja vakioesiintyjänä oli kapellimestari Risto Hiltusen johtama lauluyhtye Hiltuset (Elisabeth Haavisto, Päivi Kautto-Niemi, Kari Pirhonen, Timo Ruottinen ja Maija Salo). Ohjelmasarjan tuotti TV2:n viihdetoimitus, ja sen toimittajia olivat Jussi Aarnio, Veikko Koski ja Esko Leimu.

Viisiosainen sarja eteni takaperoisessa aikajärjestyksessä, jakso jaksolta nykypäivästä kauemmas historiaan. Ensimmäinen jakso kattoi vuodet 1966–1976, toinen 1956–1966, kolmas 1946–1956, neljäs 1936–1946 ja viimeinen osa vuodet 1926–1936.

*Helsingin Sanomien* tv-kriitikko Jukka Kajava kirjoitti: "Harvemmin on kukaan tässä maassa niin kertaheitolla ponkaissut suosioon kuin lauluyhtye Hiltuset Tv2:n "Suomalaisesta rapsodiasta". He tulivat ja voittivat, vaikkeivät aina katsoneetkaan oikeaan kameraan." Seuraavan vuoden 1978 alkukuukausina Risto Hiltunen ja Hiltuset-lauluyhtye nähtiin tv-sarjassa *Laulunsekainen soittotunti*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Möttölä, Marjatta: "Suomalainen rapsodia".  *Helsingin Sanomat*, 27.11.1977, s. 55. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Kajava, Jukka: Shirley ja Hiltuset säteilevät yössä.  *Helsingin Sanomat*, 31.12.1977, s. 49. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* Sinko, Säteisheitin vai Yle? Näytteitä *Suomalaisesta rapsodiasta* Ylen Elävässä arkistossa.
**Aïn Defla** (arab. عين الدفلى‎, *ʿAin ad-Daflā*) on kaupunki ja Aïn Deflan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Cheliffjoen laaksossa 150 kilometriä Algerista länteen. Aïn Deflan kunnassa oli arviolta 83 100 asukasta vuonna 2018.

Aïn Deflan kunnan pinta-ala on 105 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Mekhatrian, koillisessa Aribin, kaakossa Djelidan, lounaassa Bourachedin, lännessä Rouinan ja luoteessa El Amran kuntiin. Seudun ilmasto on välimerellinen, mutta siihen vaikuttavat myös Atlasvuoret. Vuotuinen sademäärä on 500–600 millimetriä.

Kaupungin paikalla lienee sijainnut roomalainen Oppidum Novum, joka perustettiin vuonna 52 armeijan veteraanien siirtokunnaksi. Arabit perustivat keskiajalla El Khadran kaupungin. Nykyinen paikkakunta on syntynyt vuonna 1857 ranskalaisten maataloussiirtokunnaksi. Sille annettiin nimi Duperré amiraali Guy-Victor Duperrén mukaan. Algerian itsenäistyttyä kaupunki sai takaisin arabiankielisen nimensä, joka tarkoittaa "oleanterilähdettä". Aïn Deflasta tuli maakuntakeskus vuonna 1984.

Aïn Deflan kautta kulkee maantie RN4 sekä Algerin ja Oranin välinen rautatie. Kaupungissa on metalli-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Ympäröivä maaseutu tuottaa vihanneksia, hedelmiä ja viljaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Monographie Wilaya d’Aïn Defla *Aniref*. Viitattu 1.4.2024.
2. ↑  Duperré *Algérie: Ma mémoire*. Viitattu 1.4.2024.
3. ↑  Ain Defla: Agriculture *Ministère de l’interieur, des collectivités locales et de l’aménagement du territoire*. Viitattu 1.4.2024.
**Yacine Adli** (arb. ياسين عدلي) (s. 29. heinäkuuta 2000 Vitry-sur-Seine, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, joka edustaa italialaisseura AC Milania hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. 22-vuotias Adli on 186 senttimetriä pitkä, hän painaa 71 kg ja on oikeajalkainen. AC Milanissa hänellä on sopimus vuoden 2026 kesään asti. AC Milaniin Adli siirtyi Girodins Bordeauxista 8,5 miljoonan euron siirtokorvauksella elokuussa 2021. Adli on PSG:n kasvatti. Myös kauden 2021-2022 Adli pelasi Bordeauxissa lainalla. Adli pelasi kaudella 2022-2023 kuusi Serie A-ottelua. Debyyttinsä AC Milanille Adli teki Serie A-ottelussa Bolognaa vastaan elokuussa 2022. Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa Adli pelasi viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Adlin arvon olleen 8 miljoonaa euroa.

Saavutukset
-----------

Päivitetty 30. kesäkuuta 2023.

* Ranskan-mestari: 2017-2018
* Ranskan Liigacupin voittaja: 2018

Lähteet
-------

1. ↑  Soccer Wiki, Adlin paino *en.soccerwiki.org*.
2. ↑  Yacine Adli - National team *www.transfermarkt.com*. Viitattu 30.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  Adli Transfermarkt-sivustolla *transfermarkt.com*.
4. ↑  Adlin pokaalit *transfermarkt.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Adli AC Milanin sivuilla
* Adli Ranskan jalkapalloliiton sivuilla (FFF, Française Fédération de Football)
* Adlin profiili Flashscore-sivustolla
* Adli Soccerway-sivustolla

Milan – Serie A
2 Calabria |
4 Bennacer |
7 Adli |
8 Loftus-Cheek |
9 Giroud |
10 Leão |
11 Pulisic |
14 Reijnders |
15  Jović |
16 Maignan |
17 Okafor |
18 Romero |
19 Hernández |
20 Kalulu |
21 Chukwueze |
23 Tomori |
24 Kjær |
28 Thiaw |
30 Caldara |
31 Pellegrino |
32 Pobega |
33 Krunić |
42 Florenzi |
57 Sportiello |
69 Nava |
70 Traorè |
80 Musah |
83 Mirante |
Valmentaja: Pioli