recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wouter "Woet" Poels** (s. 1. lokakuuta 1987 Venray, Limburg) on alankomaalainen maantiepyöräilijä, Liège–Bastogne–Liège-klassikon voittaja.

Poels aloitti ammattilaisuransa Vacansoleil-tallissa 2009–2013. Hän edusti Omega Pharma-Quick Stepiä kaudella 2014 ja Team Sky -joukkuetta 2015−2019. Vuodesta 2020 hän on ajanut Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victoriousissa.

Poels voitti Liège–Bastogne–Liège-klassikon 2016 kukistettuaan neljän ajajan loppukirissä Michael Albasinin, Rui Costan ja Samuel Sánchezin. Hän voitti 15. etapin Ranskan ympäriajossa 2023. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti 20. etapin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2008
Vuelta Ciclista a León, kokonaiskilpailun voitto
2010
Tour De L'Ain, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
Britannian ympäriajo, 4. etapin voitto
2011
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Tour De L'Ain, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 5. ja 15. etapilla toinen
2012
Tirreno–Adriatico, nuorten kilpailun voitto
Luxemburgin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
2013
Tour De L'Ain, 4. etapin voitto
2014
Baskimaan ympäriajo, 4. etapin voitto
2015
Tirreno–Adriatico, 4. etapin voitto
Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
2016
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailun, 1. etapin (aika-ajo) ja 4. etapin voitto
Katalonian ympäriajo, 5. etapin voitto
La Flèche Wallonne, neljäs
Liège–Bastogne–Liège, voitto
Britannian ympäriajo, 6. etapin voitto
2017
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 7. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 20. etapilla toinen
2018
Vuelta a Andalucía, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Pariisi–Nizza-ajo, 4. etapin (aika-ajo) voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 6. etapin voitto
2019
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa kolmas
Volta ao Algarve, kokonaiskilpailussa kolmas
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa neljäs, 7. etapin voitto
2020
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
2021
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s, mäkikirikilpailussa toinen, 15. etapilla kolmas
2022
Vuelta a Andalucia, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
2023
UAE Tour, kokonaiskilpailussa kuudes
Ranskan ympäriajo, 15. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s, 20.etapin voitto, 16. etapilla kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Poels Wout *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 31.5.2016. Viitattu 28.4.2016. (ranskaksi)
2. 1 2  Poels nabs Sky’s first monument win at Liege *velonews.com*.  24.4.2016.  Arkistoitu 27.4.2016. Viitattu 28.4.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Wout Poels *cyclingarchives.com*. Viitattu 25.1.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3  Wout Poels *procyclingstats.com*. Viitattu 19.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (hollanniksi)
Boullen tekemä pöytä.
**André-Charles Boulle** (11. marraskuuta 1642 Pariisi – 28. maaliskuuta 1732 Pariisi) oli ranskalainen koristeupotuksen uranuurtaja. Hän saavutti mestarin arvonimen vuonna 1666. Hän työskenteli pitkän uransa aikana eniten Ranskan hovissa ja oli varsinkin Ludvig XIV:n suosiossa. Nimitys *boulle-tekniikka* on yhä käytössä, kun hänen kehittämistä tekniikoistaan keskustellaan. Tekniikat ovat yhä käsityöläisten käytössä.

Vaikka jo ainakin keskiajalta lähtien erityisesti Italiassa oli luostarien seinissä käytetty koristeupotustekniikkaa muutenkin kuin perinteisenä intarsiana eli puuta puuhun, juuri Boullen nimi yhdistetään metallien, helmiäisen, norsunluun ja kilpikonnankuoren yhdistämiseen upotustekniikkaan, ja Boullea pidetään etenkin arkkujen ja rasioiden upotusmenetelmien kehittäjänä ja keksijänä. Hänen työtään jatkoivat hänen neljä poikaansa, ja boulle-upotuksista tuli hyvin suosittuja Ranskassa ja muuallakin Euroopassa.

Boullen kehittämässä tekniikassa koristekuviot tehdään kahdesta materiaalista, joista toinen on vuoroin kuviona, toinen taustana. Kuviot leikataan kahdesta päällekkäisestä, eri materiaalista olevasta ohuesta levynkappaleesta samalla kertaa, jolloin saadaan aina yksi taustakappale ja yksi kuviokappale.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ahtio, Katri: Divari: André mestariupottaja.  *Helsingin Sanomat*, 2.10.1976, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* André-Charles Boulle (Getty Museum) (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **André-Charles Boulle** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Forssan linja-autoasema heinäkuussa 2023.
**Forssan linja-autoasema** on yksi Suomen linja-autoasemista. Linja-autoasema on pika- ja vakiovuoroliikenteen käytössä. Linja-autoaseman yhteydessä on myös kahvila. Forssan asemarakennus valmistui vuonna 1958 ja peruskorjattiin vuonna 2014.

Asemarakennus
-------------

Forssan linja-autoaseman rakennus valmistui vuonna 1958. Funktionalismia edustavan asemarakennuksen on suunnitellut kauppalanarkkitehti Yrjö Mykkänen. Museovirasto valmistelee asemarakennuksen suojelupäätöstä. Asemarakennuksessa on tehty avaamisen jälkeen muutamia korjaustöitä sekä 2014 tapahtunut peruskorjaus. Peruskorjauksessa tehtiin kattavia julkisivujen sekä sisätilojen korjauksia jossa paranneltiin toimivuutta ja palautettiin rakennukseen alkuperäistä henkeä. Korjaukseen kuului myös lämmöneristeiden parantaminen ja talotekninen peruskorjaus. Myös piha-alueen pintarakenteet ja ulkovarusteet vaihdettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Matkahuolto *matkahuolto.fi*.
2. 1 2  Arkminkkinen *arkminkkinen.fi*.
3. ↑  Niskanen, Riitta: Linja-autoasemien historiaa *Kulttuuriymparistomme*.  9.8.2007. Ympäristöministeriö; Opetus- ja kulttuuriministeriö; Museovirasto. Viitattu 10.10.2018.
**Jägerhorn af Storby** on suomalainen aatelissuku numerolla 19 Suomen ritarihuoneella ja numerolla 226 Ruotsin ritarihuoneella. 

Jägerhorn af Storby -suku on vanhaa suomalaista rälssiä kotoisin Luonnonmaan Isokylästä (Storby) Naantalin edustalla. Suku introdusoitiin vasta 1634 ruotsin ritarihuoneelle, koska suvun edustajalla oli vaikeuksia esittää näyttöä sukupuustaan ritarihuoneen perustamisvaiheessa 1625–1626. Suku korotettiin silloiseen ritariluokkaan 1778.

Suku on kuitenkin nähtävästi eräs Odygd-suvun haara ja se on yhtäjaksoisesti ollut suomalaista rälssiä 1400-luvun alusta, todennäköisesti 1300-luvulta lähtien. Asemies Jöns Filpussonin (Odygd, mainitaan 1405) poika asemies Filpus Jönsson (mainitaan 1437–1457) Luonnonmaan Isostakylästä (Storby) kantoi sinetissään metästystorvea (FMS 158). Häntä pidetään Jägerhorn af Storby -suvun kantaisänä. Hänen vaimonsa Margit Pedersdotter, Peder Dansken tytär, lahjoitti Naantalin luostarille Maskun Kuuslahden. 

Odygd-suvun ensimmäinen tunnettu suomalainen kantaisä Karl Filppusson Odygd esiintyy asiakirjoissa 1381.

Storbyn kartano (Isokylä) oli suvussa vuoteen 1698. Suvulla oli useita muita kartanoita.

Jägerhorn af Storbyn ja Jägerhorn af Spurila -suvun yhteisyyttä ei voida osoittaa, nimestä, samankaltaisesta sukuvaakunasta ja maantieteellisestä läheisyydestä huolimatta.

Tunnettuja Jägerhorneja (af Storby)
-----------------------------------

* Lars Johan Jägerhorn (1752–1817), eversti
* Lars Rutger Jägerhorn (1789–1859), todellinen valtioneuvos.

Lähteet
-------

* Tapio Vähäkangas, Jeppe Kurjen esivanhemmat ja jälkeläiset
* Eric Anthoni, Släkten Odygd och dess frändskap med släkten Jägerhorn af Storby
* Reinhold Hausen, Finlands Medeltida Sigill (FMS)
* Kansallisbiografia 4, Seppo Suvanto
* Finlands Medeltida Urkunder (FMU)
* Tapio Vähäkangas, Peder Dansken jälkeläset, Genos 69 /1998
**Venäjän hätätilaministeriö** (Министерство Российской Федерации по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий, yleensä МЧС России, MTšS) on liittovaltiotasoinen palo- ja pelastustointa sekä siviilikriisinhallintaa suorittava Venäjän federaation ministeriö.

Ministeriöllä on kuusi aluekeskusta, Iljušin Il-76 -kuljetuskoneita ja erityisvälineitä ja se osallistuu siviilikriisinhallintaan katastrofialueilla myös ulkomailla.

Yhteistyössä Euroopan avaruusjärjestön (ESA) kanssa se kykenee vastaanottamaan tietoja katastrofialueesta myös satelliittien välityksellä.

Ensimmäisenä hätätilaministerinä on ollut ministeriön perustamisesta, vuodesta 1994 lähtien Sergei Šoigu, joka johti jo vastaavaa edeltävää organisaatiota. Nykyään ministerinä on Vladimir Andrejevitš Putškov.

Historia
--------

Sen alku on Venäjän sosialistisen federaation korkeimman neuvoston puhemiehistön päätöksessä 17. kesäkuuta 1990 pelastusjoukkojen perustamisesta. 27. joulukuuta 1990 joukko perustettiin. valtiokomitean arvoisena, mikä on samalla hätätilaministeriön vuosipäivä. 30. heinäkuuta 1991 joukosta tuli Venäjän sosialistisen federaation valtionkomitea (Государственный комитет РСФСР по чрезвычайным ситуациям (ГКЧС РСФСР)).

19. marraskuuta 1990 hätätilakomiteaan yhdistettiin siviilipuolustuksen esikunta, jolloin sen tehtävät laajenivat myös siviilipuolustukseen.

Toiminta
--------

Venäjän hätätilaministeriön lippu.

  

Hätätilaministeriö osallistuu suurten onnettomuuksien pelastustoimintaan kaikkialla Venäjän federaatiossa sekä humanitaariseen siviilikriisinhallintaan ulkomailla.

* 1991 hätätilakomitea osallistui Volgan varren, Burjatian ja Tšitinskin oblastin tulvien sekä Krasnodarin maanjäristyksen jälkihoitoon.

* 1992 huhtikuussa hätätilakomitea osallistui Armenian pyynnöstä IVY:n seitsemännen armeijan tykistövarikon tulipalon sammuttamiseen Balaovitin (Балаовит) kylässä. Palo uhkasi Abovjanin (Абовян) kaupunkia ja Jerevanin kortteleita. Palon sammutuksessa käytettiin Iljušin Il-76TD -lentokonetta, jonka sammutuslaitteiston suihkuttama vesimassa oli 42 000 kg kerrallaan.

* 1992 hätätilakomitea osallistui sotilaallisen kriisinhallinnan tukemiseen Georgian Etelä-Ossetiassa ja Moldovan Transdnestriassa humanitaarisena apuna.

* 1993 6. huhtikuuta tapahtui siperialaisessa kemiantehtaassa (Tomsk-7) radioaktiivisen jätteen päästö, missä hätätilaministeriö osallistui väestönsuojelutehtäviin ja päästöjen lopettamiseen.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Venäjän hätätilaministeriö**.
* Venäjän ääni hätätilaministeriöstä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hätätilaministeriön virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kynän pyörittely** on kirjoitusvälineellä tai sitä muistuttavalla esineellä tehtävää taitavaa käsin temppuilua. Vaikka se nähdään usein harrastuksen sijaan vain ajan tappamisen muotona (yleensä koulussa tai toimistossa), niin siitä on pidetty myös monikansallisia kilpailuja. Se luokitellaan toisinaan kontaktijongleerauksen muodoksi. Kirjoitusvälineiden lisäksi sitä tekevät usein myös rumpalit kapuloillaan. Rumpukapulat ovat itse asiassa huomattavasti helpommin käsiteltäviä kuin kynät niiden ylimääräisen massan ja pituuden vuoksi. Kynän pyörittely on saavuttanut kansainvälistä suosiota online-videoiden jakamisen muodossa.

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Pen spinning world cup launched

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kynän pyörittely** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pen spinning
**Thomas "Tommy" Burns** (16. joulukuuta 1956 – 15. toukokuuta 2008) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.

Ura pelaajana
-------------

Tommy Burns pelasi urallaan 352 liigaottelua ja teki 56 maalia Glasgow Celticin paidassa. Burns siirtyi Celticiin Maryhill FC:stä 1973 ja debytoi Celtic-paidassa 1975 ottelussa Kilmarnockia vastaan. Burns jätti Celticin 1989 ja siirtyi Kilmarnockiin, jossa lopetti pelaajauransa 1992.

Ura valmentajana
----------------

Burns aloitti valmennusuransa Kilmarnockissa 1992 ja nosti seuran pääsarjatasolle kauden 1992–93 päätteeksi. 1994–95 Burns nousi Celticin päävalmentajaksi. Hän toi joukkueeseen hyökkäävän ja liikkuvan pelityylin, mutta joukkue ei onnistunut rikkomaan paikallisvastustaja Rangersin mahtia Skotlannin kentillä ja 1997 Burns sai potkut.

1998 Burnsista tuli englantilaisseura Readingin päävalmentaja. Menestys jäi vaatimattomaksi ja 1999 hän sai tehdä tilaa Alan Pardew'lle.

Burns toimi myöhemmin Skotlannin jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana sekä Berti Vogtsin että Walter Smithin alaisena. Vuodesta 2005 lähtien Burns oli mukana Celticin valmennusorganisaatiossa.

Vuonna 2006 Burnsin kerrottiin sairastuneen ihosyöpään.  Hoidot auttoivat hyvin, mutta syöpä havaittiin uusiutuneen maaliskuussa 2008. Tämän jälkeen hän sai hoitoa sekä Ranskassa että Glasgow'ssa. Hän kuoli syöpään toukokuussa 2008.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jim Fleeting** | **Kilmarnock FC:n päävalmentaja**1992–1994 | Seuraaja:**Alex Totten** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Lou Macari** | **Celtic FC:n päävalmentaja**1994–1997 | Seuraaja:**Wim Jansen** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Alan Pardew** | **Reading FC:n päävalmentaja**3/1998–1999 | Seuraaja:**Alan Pardew** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Liljankukka** on Toivo Kärjen säveltämä ja Kerttu Mustosen sanoittama tangolaulu vuodelta 1945. Alkuperäisellä levytyksellä laulaa Henry Theel. Kappaleesta on sittemmin tehty useita muitakin levytyksiä, joista tunnetuimpiin kuuluu Markus Allanin versio vuodelta 1963. Henry Theel teki kappaleesta paremmalla äänitystekniikalla uuden levytyksen vuonna 1983. Reijo Taipale lauloi Liljankukkaa tanssilavoilla jo uransa alkupuolella ja levylle vuonna 1988. Muita laulun levyttäneitä ovat esimerkiksi Eino Grön (1977), Paula Koivuniemi (1973) ja M. A. Numminen (1968). Nummisen versiossa sanoitus poikkeaa huomattavasti Mustosen alkuperäisestä tekstistä, koska Numminen on tehnyt osan sanoituksesta itse. Vuonna 1977 Päivi Kautto-Niemi levytti Paul Fagerlundin kappaleesta sovittaman ajan muodin mukaisen diskoversion.

Umberto Marcato käänsi Liljankukan italiaksi vuonna 1963 nimellä "Restera". Marcato lauloi tämän version Philips-levymerkille. Myös Laila Kinnunen on levyttänyt kappaleen italiaksi. Lars Huldén käänsi kappaleen tekstin ruotsiksi nimellä "Liljan", ja se levytettiin ruotsin kielellä vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakutulos kappaleelle Liljankukka *Suomen Äänitearkisto r.y*.  Arkistoitu 24.9.2018. Viitattu 24.9.2018.
2. ↑  Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel - Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 177. Tampere: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.
3. ↑  Markus Allan sai Tango Finlandia -palkinnon *Helsingin Sanomat*.  11.7.2013. Viitattu 24.9.2018.
4. ↑  Reijo Taipale: Liljankukka *Yle Elävä arkisto*.  21.11.2011. Viitattu 24.9.2018.
5. ↑  Liljankukka *Fono.fi*. Viitattu 25.9.2018.
6. ↑  Pekka Gronow, Jukka Lindfors ja Jake Nyman: *Suomi soi 1: tanssilavoilta tangomarkkinoille*, s. 293. Helsinki: Tammi, 2004.
7. ↑  Hakutulos kappaleelle Restera *Suomen Äänitearkisto r.y*.  Arkistoitu 25.9.2018. Viitattu 24.9.2018.
8. ↑  Kärki 2015, s. 179,571
9. ↑  Kärki 2015, s. 938.
MOLLE-verkko näkyvissä Yhdysvaltain armeijan Interceptor-luotiliivissä
MOLLE:n PALS-verkko
**MOLLE** (Modular Lightweight Load-carrying Equipment) on Yhdysvaltain asevoimien ja NATO:n käyttämä modulaarinen kantovälineiden standardi.

MOLLE:n idea on liittää taktista välineistöä yhteen. Tämä perustuu yhden tuuman leveisiin nylon-hihnoihin, jotka muodostavat PALS-verkon (Pouch Attachment Ladder System). Tyypillinen käyttötarkoitus on liittää taisteluvyöhön, sirpaleliiviin tai reppuun pussukoita, kuten ammustaskut, ensiapuvälineet tai veitsen tuppi. Nämä liitetään pujottamalla niissä oleva hihna verkon hihnojen läpi ja kiinnittämällä painonapilla. PALS-kiinnikkeitä voi olla myös muissa paikoissa, kuten ajoneuvoissa.

MOLLE-järjestelmä otettiin käyttöön 1997, jolloin se korvasi aiemman ALICE-järjestelmän (All-purpose Lightweight Individual Carrying Equipment), joka puolestaan korvasi aikoinaan M-1956 Individual Load-Carrying Equipment (ILCE) ja M-1967 Modernized Load-Carrying Equipment (MLCE) -järjestelmät.

Lähteet
-------

* What Is MOLLE And How Does It Work?
**Eugène Schueller** (20. maaliskuuta 1881 − 23. elokuuta 1954) oli ranskalainen liikemies ja L’Oréalin, maailman johtavan kosmetiikka- ja kauneustuotteita valmistavan yhtiön perustaja.

Ura ja L’Oréalin ensiaskeleet
-----------------------------

Eugène Schueller valmistui vuonna 1904 kemistiksi koulusta nimeltään *École nationale supérieure de chimie de Paris*. Vuonna 1907 Schueller kehitti hiusten värjäykseen soveltuvan aineen. Eugène kehitti ja valmisti omia tuotteitaan ja myi niitä Pariisin kampaajille. Tätä ennen hiuksia oli värjätty vain hennalla tai mineraalisuoloilla, kun taas Schuellerin tuotteilla sai monia eri värisävyjä ja luonnollisemman näköisen lopputuloksen. Hän kutsui keksintöään *Oréaleksi*. Tästä alkoi L’Oréalin historia.

Vuonna 1909 Eugène perusti yrityksen, *Société Française de teintures inoffensives pour cheveux*, josta myöhemmin tuli L’Oréal. Yhtiön periaatteet, tutkimus ja kiinnostus kauneuden hoitoon, suuntasivat sen kohti hyvää tulevaisuutta ja L’Oréalia.

1930-luvun puolivälissä Schueller tuki taloudellisesti nimellä *La Cagoule* tunnettua fasistista terroristijärjestöä. Heillä oli muutamia yhteisiä kokouksia L’Oréalin pääkonttorissa. Ryhmän toiminta kuitenkin loppui vuonna 1937 epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen monien jäsenten joutuessa vangituiksi. L’Oréal otti La Cagoule -ryhmästä jäseniä hallitukseensa toisen maailmansodan jälkeen, mm. Jacques Corrèzen, joka toimi toimitusjohtajana L’Oréalin Yhdysvaltain sektorilla.

Perhe
-----

Schueller meni naimisiin 1909, sai tyttären 1922 ja jäi leskeksi 1927. Tytär, Liliane Bettencourt, avioitui André Bettencourtin kanssa. Heilläkin oli vain yksi tytär, Françoise Bettencourt Meyers, joka on L’Oréalin hallituksen jäsen. Liliane Bettencourt oli maailman rikkaimpia naisia, mutta hän kärsi dementiasta ja oli perheensä holhouksessa vuodesta 2010 alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eugène Schueller LExpress Fiches.  Arkistoitu 21.8.2014. Viitattu 14.8.2014.
2. ↑  L'Oreal group history: The first steps, constructing a model L'Oreal. Viitattu 14.8.2014.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Belgia
	+ 2
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Cliffside Park** on kunta (*borough*) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltion Bergenin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 23 594.

Maantiede
---------

Cliffside Parkin kartta.
Cliffside Park sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Bergenin piirikunnassa Hudsonjoen varren Palisades-kallioiden päällä. Nimi Cliffside Park on johdettu kallioista erotuksena kallioiden alapuolella sijaitsevasta Edgewaterista.

Historia
--------

Kerrostaloja entisen huvipuiston paikalla.
Nykyisen Cliffside Parkin alue käsitti alun perin metsikköä ja viljalymaata. Paikkakunta alkoi kasvaa, kun sen kautta rakennettiin lautoille Weehawkenissa rautatie- ja ratikkaliikennettä. Lautoilla liikennöitiin puolestaan New Yorkiin. Vuoteen 1871 nykyinen Cliffside Park oli osa Hackensackia (township) ja sittemmin Ridgefieldin kaupunkia. Oman kunnallishallintonsa (borough) se sai vuonna 1895. Vuosien 1905–1971 välillä Cliffside Parkin ja viereisen Fort Leen alueella oli Palisades Amusement Park-huvipuisto, joka purettiin lopulta kerrostaloasuntojen tieltä.

Talous
------

Cliffside Park käsittää nykyisin lähinnä asuinaluetta. Monet paikalliset käyvät töissä New Yorkissa, ja Cliffside Park sijaitsee New Yorkin kaupunkiin kulkevien George Washington Bridge-sillan ja Lincoln Tunnel-tunnelin välissä.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cliffside Parkissa aikavälillä 2014–2018 olivat 66 952 USD ja henkilöä kohden 42 405 USD. 12,3 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö
------

Cliffside Parkin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 23 594 ja vuoden 2019 arvion mukaan 26 133. Asukkaista 67,2 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 45,5 %), 3,4 % afroamerikkalaisia, 31,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 16,2 % aasialaisia. 61,8 % Cliffside Parkin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 47,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maxine N. Lurie ja Marc Mappen: *Encyclopedia of New Jersey*, s. 155. Rutgers University Press, 2004. ISBN 0-8135-3325-2. (englanniksi)
2. 1 2  About Borough of Cliffside Park.  Arkistoitu 20.10.2020. Viitattu 24.10.2020. (englanniksi)
3. 1 2  QuickFacts Cliffside Park borough, New Jersey United States Census Bureau. Viitattu 24.10.2020. (englanniksi)

New Jerseyn osavaltio

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Central Jersey
* Delaware Valley
* Jersey Shore
* Meadowlands
* North Jersey
* Pine Barrens
* Shore Region
* Skylands Region
* South Jersey
* New Yorkin metropolialue
* Tri‑State Region

 |
| Huomattavat kaupungit ja kunnat | 
* Atlantic City
* Bayonne
* Camden
* Clifton
* Edison
* Elizabeth
* Hackensack
* Hoboken
* Jersey City
* Lakewood
* Newark
* New Brunswick
* Ocean City
* Paterson
* Perth Amboy
* **Trenton** (pääkaupunki)
* Vineland
* Woodbridge

 |
| Piirikunnat | 
* Atlantic
* Bergen
* Burlington
* Camden
* Cape May
* Cumberland
* Essex
* Gloucester
* Hudson
* Hunterdon
* Mercer
* Middlesex
* Monmouth
* Morris
* Ocean
* Passaic
* Salem
* Somerset
* Sussex
* Union
* Warren

 |
**Karan Soni** (s. 8. tammikuuta 1989 New Delhi, Intia) on intialais-yhdysvaltalainen näyttelijä.

Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli elokuvassa *Safety Not Guaranteed* (2012), jonka jälkeen hän on näytellyt päärooleja muun muassa televisiosarjoissa *Betas* (2013) ja *Other Space* (2015).

Soni sai entistä enemmän näkyvyyttä näytellessään Dopinderia supersankarielokuvissa *Deadpool* (2016) ja *Deadpool 2* (2018).

Hän on myös esiintynyt elokuvissa *Ghostbusters* (2016), *Firman pikkujoulut* (2016) ja *Pokémon Detective Pikachu* (2019), ja tällä hetkellä hän näyttelee pääosaa televisiosarjassa *Miracle Workers* (2019–).

Aiheesta muualla
----------------

* Karan Soni Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |

 |


1. ↑  Meet Indian-American Actor Karan Soni deccanchronicle.
**Petaliitti** on hohkasilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali. Se on saanut nimensä kreikankielisestä sanasta, joka tarkoittaa lehteä. Kemiallinen kaava on LiAlSi4O10. Siitä saadaan litiummalmia ja sitä käytetään samoihin tarkoituksiin maasälvän kanssa. Sen kovuus Mohsin kovuusasteikolla on 6, joten se on hauraampi kuin jalokivet. Viirun väri on valkoinen. Kuumennettaessa sitä liekki on karmiininpunainen.

Esiintyminen
------------

Petaliittia esiintyy graniiteissa ja samoista paikoista löytyy usein myös muun muassa turmaliineja ja topaaseja. Sitä on löydetty Ruotsista, Zimbabwesta, Yhdysvalloista ja Brasiliasta.

Lähteet
-------

1. ↑  David C. Cook & Wendy L. Kirk: "Petaliitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 284. Suomeksi julkaissut Gummerus Kustannus Oy. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Webmineral: Petalite Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Petalite (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Petalite (pdf) (englanniksi)
**Pralhad Joshi** (s. 27. marraskuuta 1962) on intialainen poliitikko, josta tuli parlamentaarisista asioista vastaava ministeri vuonna 2019. Hän toimii myös hiili- ja kaivosministerinä. Aikaisemmin hän on toiminut Intian kansanpuolueen johtajana Karnatakan osavaltiossa ja parlamentaarikkona Lok Sabhassa vuodesta 2004 alkaen.

Bramiiniperheen kolmantena lapsena syntynyt Joshi liittyi nuoruudessaan hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestöön. Järjestön kautta hän sai yhteyksiä Intian kansanpuolueeseen ja saapui mukaan politiikkaan. Hän sai eniten ääniä Karnatakassa vuoden 2019 parlamenttivaaleissa.

Vuonna 2018 hän joutui oikeuteen uskonnollisten tunteiden loukkaamisesta väittäessään, että useissa moskeijoissa on runsaasti laittomia aseita ja verratessaan erästä Karnatakan aluetta Pakistaniin. Aikaisemmin samana vuonna hän käänsi sisäministeri Amit Shahin hindinkielisen puheen virheellisesti kannadaksi. Shah syytti puheessaan Karnatakan pääministeriä korruptoituneeksi, mutta Joshin käännöksen mukaan Narendra Modi ei ole tehnyt mitään auttaakseen alhaiskastisia ja heimoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pralhad Joshi: RSS loyalist makes entry into Modi cabinet: What you need to know *India Today*.  31.5.2019. Viitattu 18.9.2019.
2. ↑  Sharma, Maya: BJP's Winner In Karnataka Pralhad Joshi Among New Faces In PM's Team *NDTV*.  30.5.2019. Viitattu 18.9.2019.
3. ↑  FIR against BJP MP Pralhad Joshi for comparing Sadarsofa area of Hubbali with Pakistan *Financial Express*.  31.5.2019. Viitattu 18.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili Lok Sabhassa
**Sähköttäjänsilta** on kevyen liikenteen silta Helsingissä Vallilan ja Itä-Pasilan rajalla. Silta alkaa eteläpäässään Aleksis Kiven kadulta, kulkee vilkkaan Teollisuuskadun yli ja johtaa Sähköttäjänpuistoon Itä-Pasilaan. Nykyinen Sähköttäjänsilta avattiin vuonna 2017. Sitä edelsi vanha Sähköttäjänsilta, joka purettiin kesällä 2015. Sähköttäjänsillan itäpuolella on samankaltainen Konepajansilta, joka johtaa Sähköttäjänpuistosta Konepajanpuistoon.

Sillan pituus on noin 77 metriä ja sen hyödyllinen leveys 4,5 metriä. Korkeus kaiteiden päältä autotielle on noin seitsemän metriä. Tyypiltään se on viisiaukkoinen teräsbetoninen jatkuva ulokepalkkisilta.

Sähköttäjänsillan kaiteet ovat umpibetoniset ja noin 35 senttimetriä leveät. *Helsingin Sanomat* uutisoi sillan valmistuttua, että tavallista leveämmät kaiteet ovat mahdollinen turvallisuusriski, sillä ne voivat kannustaa uhkarohkeita ihmisiä tasapainoilemaan niiden päällä. Kaksi vuotta myöhemmin talvella sama lehti uutisoi Sähköttäjänsillan sisältävän suunnitelluvirheen, jonka vuoksi sillan vedenpoistoon käytettäviin tippuputkiin muodostuu suuria jääpuikkoja suoraan kävelytien ylle. Helsingin kaupunkiympäristön toimiala kävi talven ajan tiputtamassa jääpuikot manuaalisesti, ja sanoi täyttävänsä putket massalla seuraavana keväänä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Teollisuuskatu välillä Ratapihantie-Jämsänkatu, Sähköttäjänsilta, Konepajansilta – Katusuunnitelma *Helsingin kaupunki*. Viitattu 9.9.2023.
2. 1 2 3  Keski-Pasilan pääkatujen ja vesihuollon yleissuunnitelma *Helsingin kaupunki*. Viitattu 9.9.2023.
3. 1 2  Uudesta sillasta roikkuvat valtavat jääpuikot uhkaavat pyöräilijöitä Vallilassa, kaupunki yllättyi suunnitteluvirheestä: "Ei näytä hyvältä" *Helsingin Sanomat*. Viitattu 9.9.2023.
4. ↑  Helsingin keskustan tuntumassa alkaa toinen merkittävä rakennnustyö — Pasila uudistuu rajusti *Radio Nova*. Viitattu 10.9.2023.
5. ↑  Sillan purkaminen sulkee keskiviikkona Teollisuuskadun tunneiksi Helsingissä *Helsingin Sanomat*. Viitattu 10.9.2023.
6. 1 2  Uuden sillan epäillään kannustavan uhkarohkeisiin tekoihin Pasilassa – "Et pysty kävelee päästä päähän", yllytti jopa töhry kaiteessa *Helsingin Sanomat*. Viitattu 10.9.2023.
**Louis Paul Boon** (15. maaliskuuta 1912 Aalst, Belgia – 10. toukokuuta 1979 Erembodegem) oli belgialainen kirjailija. Hän kirjoitti romaaneita, jotka käsittelevät muun muuassa pornografiaa, esseitä, kolumneja, kritiikkiä sekä radionäytelmiä. Näiden lisäksi Boon toteutti uraa vielä runoilijana, toimittajana, taidemaalarina ja kuvanveistäjänä. Hänen kirjoistaan kymmenen on käännetty ranskaksi, englanniksi, saksaksi, tanskaksi, norjaksi, ruotsiksi, italiaksi, portugaliksi, katalaaniksi, puolaksi, venäjäksi ja unkariksi.

Boonin romaanin *Verscheurd Jeugdportret* ("*Muotokuva murskatusta nuoresta*", 1975) kertoo Boonin nuorena kokemista vakavista muistoista toisen maailmansodan aikana. Hän alkoi opisekella kuvataidetta Aalstin kuvataideakatemiassa 16-vuotiaana.

Boon avioitui Jeanneke De Wolfin kanssa vuonna 1936 ja he saivat pojan vuonna 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Louis Paul Boon: author, poet, painter … *Focus on Belgium*.  14.2.2020. Viitattu 9.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis Paul Boon** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Alkemisti löytää fosforin*, 1771.
**Alkemisti löytää fosforin** (engl. *Alchemist Discovering Phosphorus*) on englantilaisen Joseph Wrightin maalaus noin vuodelta 1771. Maalaus, joka on kooltaan 127 × 102 cm, on Derbyn kaupunginmuseossa. Teoksen koko nimi on *The Alchemist in Search of the Philosopher’s Stone Discovers Phosphorus and Prays for the Successful Conclusion of his Operation, as was the Custom of the Ancient Chemical Astrologers*.

Maalauksen alkemisti on yrittänyt kehittää viisasten kiven, joka muuttaisi muut metallit kullaksi, ja keksii fosforin lähes vahingossa. Wright maalasi työn sata vuotta fosforin löytämisen jälkeen. Wrightin on arveltu saaneen aiheensa fosforin oikean löytäjän Hennig Brandin elämästä, ja hän tutustui alan kirjallisuuteen ennen työn maalaamista.

Teoksessa on uskonnollista kuvastoa: rakennus muistuttaa kirkkoarkkitehtuuria. Polvistuneen alkemistin asento muistuttaa rukousasentoa uskonnollisissa maalauksissa.

Wright on sijoittanut valonlähteen kuva-alaan kuten monissa muissakin tunnetuissa töissään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Alchemist Derbyn kaupungimuseo
2. ↑  Interpretation of this Drawing (by John Read) Alchemylab
3. ↑  Maureen Byko: Shedding a Light on 18th Century Science: The Works of Joseph Wright of Derby (Arkistoitu – Internet Archive) JOM
**Laine Leichter** (o.s. *Siim*; 8. kesäkuuta 1919 Harkova – 23. huhtikuuta 2019 Tallinna) oli virolainen sellisti ja sellopedagogi.

Leichter opiskeli nuorena tanssia Tartossa Tiina Kapperin ja Tallinnassa Galina Tšernjavskajan balettistudiolla. Hänen ensimmäinen sellonsoiton opettajansa oli Karl Bachblum. Vuonna 1929 hän aloitti sellonsoiton opinnot Tallinnan konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1942. Hän työskenteli opettajana muun muassa Tallinnan konservatoriossa vuosina 1942–1948 ja Tallinnan musiikkilukiossa 1964–2011. Suurin osa keskeisistä virolaissellisteistä opiskeli aikoinaan Leichterin luokalla. Näihin kuuluivat Toomas Velmet, Teet Järvi, Mart Laas, Leho Karin, Henry-David Vanema, Aare Tammesalu, Andreas Lend, Tõnu Jõesaar, Andres Narma, Toomas Tummeleht, Theodor Sink ja Marcel Johannes Kits. Monet Leichterin oppilaat, kuten Kristjan Saar, Raul Seppel ja Marius Järvi jatkoivat opintojaan ulkomailla.

Leichter sai Valkoisen Tähden ritarikunnan tunnustuksen neljännessä luokassa, Viron musiikkineuvoston palkinnon ja Viron musiikkijärjestön palkinnon. Hänen miehensä oli musikologi Karl Leichter.

Lähteet
-------

1. ↑  Laine Leichter 8. VI 1919 – 23. IV 2019 Sirp
2. 1 2 3  Suri tšellopedagoog Laine Leichter Ajakiri Muusika
3. ↑  Kontserdisaalis. Palju õnne sünnipäevaks, Laine Leichter! Klassikaraadio
**Peitetoiminnalla** tarkoitetaan virkavallan pakkokeinoa esitutkinnan aikana. 

Poliisilain muutos vuonna 2001 antoi poliisille mahdollisuuden peitetoimintaan ja valeostoihin vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Peitetoiminnan avulla poliisi hankkii tietoa rikoksesta tai rikollisryhmästä soluttautumalla mahdollisimman lähelle kohdetta. Hän voi toimia peiteammatissa, esimerkiksi tarjoilijana tai autonkuljettajana, tai osallistua rikollisryhmän toimintaan, mutta ei laittomiin tekoihin. Lähtökohtana on, että peitepoliisi ei saa tehdä rikosta eikä aloitetta rikoksen tekemiseen.

Peitetoiminnan pitää pysyä salassa, jotta se on tehokasta ja turvallista. Sen vuoksi laki antaa soluttautujalle mahdollisuuden antaa peiteltyä tai harhaanjohtavaa tietoa, esimerkiksi hänelle voidaan luoda valehenkilöllisyys.

Peitetoiminnasta voi päättää vain keskusrikospoliisin päällikkö ja suojelupoliisille kuuluvissa asioissa sen päällikkö. Poliisin on kuitenkin saatettava Helsingin käräjäoikeuden ratkaistavaksi, onko henkilöä syytä epäillä sellaisesta rikoksesta, jonka tutkinnassa peitetoimintaa saa käyttää. Käräjäoikeus tutkii samalla myös, onko peitetoimintaa pidettävä tarpeellisena rikollisen toiminnan suunnitelmallisuuden, järjestäytyneisyyden tai ammattimaisuuden vuoksi.

Sisäministeriö antaa vuosittain oikeusasiamiehelle kertomuksen poliisin peitetoiminnasta.
**Hans-Peter Martin** (s. 11. elokuuta 1957) on itävaltalainen toimittaja ja Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 1999.

Martin opiskeli valtiotieteitä Wienin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1984. Hän on työskennellyt saksalaiselle aikakauslehdelle, Der Spiegelille. Hän on myös kirjoittanut useita kirjoja.

Menestynein kirjoista on Martinin ja saksalaisen Harald Schumannin kirjoittama *Globalisaatioloukku* (Die Globalisierungsfalle. Der Angriff auf Demokratie und Wohlstand, 1996), joka on käännetty 27 kielelle. Kirjan pääargumenttina on, että tulevaisuudessa ihmiskunnasta vain viidennestä tarvitaan mielekkäiden ja hyvin palkattujen töiden tekemiseen, ja loput pidetään rauhallisina tissiviihteellä.

Vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa Martin oli Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) ehdokas. Hän joutui kuitenkin riitoihin ryhmänsä kanssa ja välirikkoon puolueen kanssa.

Vuonna 2004 Martin syytti parlamentin jäseniä epärehellisyydestä ja esitti 31. maaliskuuta Strasbourgissa listan 57 saksalaisesta edustajasta, jotka olivat nostaneet palkkioita osallistumisestaan, vaikka eivät olleet olleet paikalla. Myöhemmin hän esitti listan 7200 tapauksesta, jossa edustaja oli ollut paikalla vain ilmoittautumisen ajan ja poistunut sitten.

Martin perusti samana vuonna oman vaalilistansa *Liste Dr. Hans-Peter Martin – Für echte Kontrolle in Brüssel* ja sai vuoden 2004 vaaleissa yllättäen 14 % äänistä, enemmän kuin Vihreät tai Vapauspuolue, ja kaksi paikkaa europarlamenttiin. Toinen Martinin ohella valittu oli Karin Resetarits, joka kuitenkin riitautui Martinin kanssa ja liittyi 2005 liberaalien ryhmään europarlamentissa.

Hän oli mukana myös Itävallan parlamenttivaaleissa 2006 omalla listallaan *Liste Dr. Martin – Für Demokratie, Kontrolle, Gerechtigkeit*, joka jäi ilman paikkoja saatuaan 2,8 % äänistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannula, Mika: Uudessa maailmanjärjestyksessä piilee globalisaation loukku.  *Helsingin Sanomat*, 13.8.1998. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.2.2011.
2. ↑  Patomäki, Heikki: Yhden viidesosan yhteiskunta.  *Helsingin Sanomat*, 5.8.1997. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.2.2011.
3. 1 2  MEP to leave Martin's fraction *Austrian Times*.  14.7.2010. Viitattu 24.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Finnish MEPs deny charges of receiving unauthorised per diems  1.4.2004. Helsingin Sanomat International Edition.  Arkistoitu 12.11.2010. Viitattu 24.7.2010. (englanniksi)
5. ↑  Luther, Kurt Richard: *Political Parties of the World in 2004. Austria*, s. 4. Keele University, 2004. ISBN 189-948-813-8. Teoksen verkkoversio. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sappikiviä
**Sappikivitauti** on Suomessa yleisin sappivaiva, sillä noin neljä viidesosaa Suomessa esiintyvistä sappivaivoista liittyy siihen: Yli 300 000 ihmistä sairastaa sitä Suomessa. Sairaus on yleisempi naisilla kuin miehillä. Sappikivitaudissa sappirakkoon tai sappiteihin muodostuu sappikiviä, erilaisia kivettymiä sapesta. Sappikivitautiin liittyy sappikoliikki eli sappikivikohtaus, joka on usein erittäin kivulias. Sappikoliikki syntyy kiven kiilautuessa sappirakon kaulaan tai sappirakon tiehyeen. Kyseisessä kohtauksessa oikean kylkikaaren tuntumassa tuntuu kouristavan tapaista kipua, joka mahdollisesti lisäksi säteilee selkään tai lavan seutuun. Kohtaus voi olla lyhyt, pari minuuttia, tai hyvinkin pitkä, jopa useita tunteja. Sairauden yhteydessä voi ilmetä myös lisätauteja kuten sappirakkotulehdus, sappitiekivet tai haimatulehdus.

Oireet
------

* ylävatsakivut
* kivuliaat kohtaukset
* komplikaatiot
* mahdollinen lisätauti
* keltaisuus (vain, jos kivi tukkii sappitiehyen suun)
* turvotus
* närästys
* röyhtäily
* ilmavaivat
* kuumeilua
* nälättömyys

Hoito
-----

Sappikivet todetaan kaikututkimuksella. Sappikivitaudin hoito aloitetaan laboratoriotutkimuksilla. Myös ultraäänitutkimus on mahdollinen. Lisäksi käytetään sappi- ja haimatiehyiden ERCP-tähystyskuvausta, tietokonekuvausta ja magneetti-tietokonekuvausta. Jos sairaus ei aiheuta oireita, pelkkä seuranta riittää. Terveellinen ateriointi on myös osa hoitoa. Sappikivikohtaukset hoidetaan lääkkeillä, jotka lieventävät särkyä. Liuotushoitoakin voidaan käyttää. Siinä sappikivet pyritään hävittämään liuottamalla kolesteroli irti kivistä. Murskaushoidossa taas sappikivet murskataan pienoisvalokaarella iskuaaltoja apuna käyttäen. Vaihtoehtona on myös sappirakon poistaminen leikkaamalla. Silloin katkaistaan sappirakon ja sappitiehyen välinen yhteys, ja rakko poistetaan.

Riskitekijät ja ehkäisy
-----------------------

Sappikivitaudin riskitekijöihin kuuluvat yli 40 vuoden ikä, korkea verenpaine, vatsakkuus, kilpirauhasen vajaatoiminta ja veren suuri immuunijärjestelmän toimintaan liittyvän komplementti C4:n pitoisuus.

Sappikiviä voi ehkäistä sopivalla ruokavaliolla. Myös liikunta on todettu tehokkaaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sappikivitauti, Terveyskirjasto.fi, viitattu 2.7.2019
2. ↑  Sen Tao Song, Jian Shi, Xiao Hang Wang, Yi Bin Guo, Ping Fang Hu, Feng Zhu, Xin Zeng, Wei Fen Xie: Prevalence and risk factors for gallstone disease: A population-based cross-sectional study.  *Journal of Digestive Diseases*, 2020-04, 21. vsk, nro 4, s. 237–245. PubMed:32166900. doi:10.1111/1751-2980.12857. ISSN 1751-2980. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sappikivitauti** Wikimedia Commonsissa
Hellevi Keko vuonna 1961.
**Hellevi Keko** on suomalainen valokuvamalli, joka työskenteli Ford-mallitoimistossa New Yorkissa 1960-luvulla.

1940-luvun puolenvälin paikkeilla syntynyt Hellevi Keko kävi Kauhavalla kansakoulua luokkatovereinaan muiden muassa Jukka Kemppinen ja Antti Tuuri. Hellevi Keon kansainvälinen malliura alkoi, kun hänet valittiin *Me Naiset* -lehden ensimmäisen valokuvamallikilpailun voittajaksi 1962. Valitsijoina olivat Sanoma-yhtiön pääomistajan Aatos Erkon vaimo Jane Erkko sekä Ford-mallitoimiston omistaja Eileen Ford, joka kuului Jane Erkon tuttavapiiriin tämän asuttua pitkään New Yorkissa. *The New York Times* mainitsee Eileen Fordin muistokirjoituksessa Hellevi Keon esimerkkinä Fordin perusteellisuudesta mallien etsinnässä: hänelle ei kelvannut yksikään suomalaisten valitsemasta 20 finalistista, vaan hän halusi selata läpi kaikkien 700 osallistujan valokuvat ja löysi niiden joukosta Hellevi Keon.

Hellevi Keko esiintyi muotikuvissa muun muassa *Vogue-, Seventeen-* ja *Good Housekeeping* -lehdissä sekä Revlon-kosmetiikkamerkin ja Sears-tavarataloketjun mainoksissa.

Vuonna 1970 Hellevi Keko avioitui Yhdysvalloissa Curtis Jonesin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaunis tyttö. Jukka Kemppisen blogi 20.3.2014.  
Luokkakuva 2. Jukka Kemppinen. Flickr 10.4.2004. Viitattu 22.3.2014.
2. ↑  Jane Erkko. HS Muistot, maaliskuu 2014.
3. ↑  Wilson, Eric: Eileen Ford, Grande Dame of the Modeling Industry, Dies at 92. *The New York Times* 10.7.2014. Viitattu 4.4.2017.
4. ↑  Top 60's Models: Hellevi Keko. (Arkistoitu – Internet Archive) miniMadMOD60s Sixties Super Models on the Web. Viitattu 22.3.2014.
5. ↑  Hellevi Keko meni naimisiin, Hellevi Keko vihittiin Curtis Jonesin kanssa New Jerseyssä, Me Naiset 2/1970. Viitattu 22.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Muoti- ja mainoskuvia, joissa mallina esiintyy Hellevi Keko (Arkistoitu – Internet Archive)
**Conor Clapton** (21. elokuuta 1986 – 20. maaliskuuta 1991 New York, New York, Yhdysvallat) oli muusikko Eric Claptonin poika.

Claptonin äiti oli italialainen näyttelijätär Lory Del Santo, johon Eric Claptonilla oli ollut lyhytaikainen suhde. Poika putosi newyorkilaisen kerrostalon 53. kerroksen ikkunasta 20. maaliskuuta 1991 ja kuoli välittömästi. Onnettomuus sattui yhdentoista aikaan aamulla. Conor on haudattu Pyhän Maria Magdaleenan kirkkoon Ripleyssä, Surreyssä.

Conorin kuolema vaikutti Eric Claptonin elämään suuresti. Muusikko palasi lavalle yhdeksän kuukautta tapauksen jälkeen. Clapton ja Will Jennings yhdessä kirjoittivat 4-vuotiaan muistolle laulun "Tears in Heaven". Claptonille Grammyn tuonut balladi julkaistiin hänen albumillaan *Unplugged* (1992). Kappale oli jo vuonna 1991 soinut elokuvassa *Rush*. 

Conorin kuoleman jälkeiset tunteet heijastuvat myös monissa muissa Claptonin kappaleissa. Pojasta kertovat esimerkiksi laulut "Lonely Stranger" ja "The Circus Left Town". Jälkimmäisessä muusikko muistelee viimeistä kertaa, jolloin näki poikansa elossa. He olivat onnettomuutta edeltäneenä iltana olleet seuraamassa sirkusta.

Lory Del Santo on haastattelussaan ilmoittanut nähneensä tapauksesta painajaisia vuosia sen sattumisen jälkeen. Hän on myös ilmoittanut, että ei ole Eric Claptonin kanssa puhunut tapauksesta sanaakaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Pedrolino
**Pedrolino** on italialaisen commedia dell'arten perushahmo, luonteeltaan yksinkertainen ja rehellinen palvelija, joka on yleensä nuori sekä sympaattinen. Pedrolino oli yksi koomisista palvelijahahmoista eli zanneista, ja hänen roolinsa näytelmissä oli olla epäonninen rakastaja ja muiden hahmojen kepposten uhri. Pedrolinon asuun kuului valkoinen takki, jossa oli suuri röyhelökaulus ja etumuksessa isot napit. Housut olivat väljät ja hatussa oli leveä lieri. Muista hahmoista poiketen Pedrolinolla ei ollut naamiota, ja hänen kasvonsa olivat valkaistu puuterilla.

Alun perin Pedrolinon hahmo muodostui aiemman talonpoikaishahmon pohjalta, joka oli ovela mutta samalla hyvin naiivi. Hahmo kehittyi edelleen useiden samankaltaisten hahmotyyppien pohjalta. Näistä tunnettu näyttelijä Nicolò Zeccha kehitti Bertolinon hahmon, josta tuli sittemmin palvelija. Hahmon nimenä oli eri näytelmissä Piero, Pierro ja useimmiten Pedrolino. Tämän hahmon pohjalta kehittyi myöhemmin ranskalaisissa pantomiimeissa esiintynyt naiivi ja surumielinen Pierrot.

Lähteet
-------

1. ↑  Pedrolino *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 8.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Pedrolino *Le Maschere della Comedia Italiana - Arlecchino, Pulcinella, Meneghino .... le immagini e la loro storia*. Atelier Des Arts.  Arkistoitu 17.5.2014. Viitattu 8.9.2023. (italiaksi)
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Itäintialainen puolustus** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot

1.d4 Rf6
2.Rf3 g6
Avaus on hyvin lähellä kuningasintialaista puolustusta ja monet pitävätkin itäintialaista puolustusta sen muunnelmana. Avaukset erottaa toisistaan se, että tässä valkea ei ole siirtänyt vielä c4, ja säilyttää sitä kautta enemmän vaihtoehtoja jatkoa ajatellen. Siirtämällä c4, avaus muuntuisikin kuningasintialaiseksi. Siirrot 3.Rc3 4.e4 taas muuntaisivat avauksen todennäköisesti Pircin puolustukseksi.

Itäintialainen puolustus ei ole intialainen puolustus, sillä sen omat muunnelmat eivät sisällä valkean siirtoa c4, joka kuuluu normaalisti intialaisiin puolustuksiin. Siksi itäintialainen puolustus voidaan lukea paremminkin puolisuljettuihin peleihin.

Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodeille A48–A49.

Muunnelmat
----------

* Barryn hyökkäys: 3.Rc3
* Lontoon systeemi: 3.Lf4
* 3.Lg5, jolloin tilanne muistuttaa Torren hyökkäystä.
* 3.c3
* 3.g3, sivustointimuunnelma

Katso myös
----------

WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Itäintialainen puolustus**. 
* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* Eco Codes (Encyclopedia of Chess Codes) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Chess Opening Explorer
**Eva von Weissenberg** o.s. *Reinius* (13. heinäkuuta 1911 Tampere – 4. elokuuta 2010 Kemiö) oli suomalainen taiteilija, erityisesti akvarellimaalari.

Von Weissenberg opiskeli Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja sen jälkeen Ateneumin taidegraafisella linjalla. Hän piti näyttelyitä ja hänellä oli Kemiön Strömmassa galleria.

Daniel ja Eva von Weissenberg hauta Kemiön kirkon hautausmaalla.
Von Weissenberg perusti Kemiön Marttayhdistyksen vuonna 1936 ja oli 1973–1979 Varsinais-Suomen Marttapiiriliiton hallituksen puheenjohtajana. Hän on suunnitellut Marttaliiton lipun, joka nimellä Marttalippu vihittiin käyttöön 10. kesäkuuta 1949.

Von Weissenbergin puoliso oli vuodesta 1934 Daniel (Dan) von Weissenberg.

Tunnustukset
------------

* Marttaliiton kultainen ansiomerkki
* Marttaliiton kunniajäsen 1989
* Varsinais-Suomen Marttapiiriliiton kunniapuheenjohtaja

Kirjallisuutta
--------------

* Dan Weissenberg, *Livslustens målare: Om konsten, kärleken och den blå färgen: en konstnärsbiografi över Eva von Weissenberg, akvarellmålare*, Basement Pictures 2008

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eva von Weissenberg Hs.fi 22.8.2010, viitattu 30.9.2019
2. ↑  Eva von Weissenberg, (Arkistoitu – Internet Archive) Marttaperinne.fi, viitattu 30.9.2019
3. ↑  Kirsi Vesterbacka, Marttalippu (Arkistoitu – Internet Archive) Marttaperinne.fi, viitattu 30.9.2019
**Sédhioun alue** (ransk. *région de Sédhiou*) on hallintoalue Senegalin lounaisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Sédhioun kaupunki. Alueen pinta-ala on 7 330 neliökilometriä. Asukkaita on 452 994 henkeä (vuonna 2013, väestönlaskenta).

Sédhioun alue käsittää 3,7 % Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Koldan ja lännessä Ziguinchorin alueisiin, pohjoisessa Gambiaan sekä etelässä Guinea-Bissauhun.

Alueen läpi virtaavat Casamance ja sen sivujoki Soungrougrou. Seutu kuuluu Sudanin–Guinean ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on noin 1 000 millimetriä.

Vuonna 2008 perustettu alue jakaantuu kolmeen departementtiin, jotka ovat Bounkiling, Goudomp ja Sédhiou. Kyliä on yhteensä 920.

Alueella asuu 3,35 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 19,2 %. Asukkaat ovat mandinkoja, balanteja, mankanjoja, dioloja ja fulbeja.

Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää, puuvillaa ja seesamia. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Liikenneyhteydet ovat heikot. Matkailupalveluja on lähinnä Sédhioussa ja Diendéssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sédhiou 2013: Situation économique et sociale régionale *ansd.sn*.  2015.  Arkistoitu 16.5.2017. Viitattu 24.5.2017.

Senegalin alueet

* Dakar
* Diourbel
* Fatick
* Kaffrine
* Kaolack
* Kédougou
* Kolda
* Louga
* Matam
* Saint-Louis
* Sédhiou
* Tambacounda
* Thiès
* Ziguinchor