recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Keisari Maxentiuksen kuva roomalaisessa kolikossa

**Marcus Aurelius Valerius Maxentius** (noin 278–312) oli Rooman keisari 306–312. Hän oli keisari Maximianuksen poika ja keisari Galeriuksen vävy.

Vuonna 306 Roomassa alkoi esiintyä tyytymättömyyttä keisari Diocletianuksen luomaan järjestelmään. Maxentius, joka oli jäänyt ilman valtaa vuonna 305 tapahtuneessa jaossa, käytti tilannetta hyväkseen. Flavius Valerius Severusta tukevat virkamiehet murhattiin ja 28. lokakuuta Maxentius julistettiin keisariksi kansan ja senaatin tuella. Pretoriaanikaartikin tuki häntä. Hän ei halunnut suututtaa keisari Galeriusta eikä kutsunut itseään aluksi *augustukseksi* vaan käytti nimitystä *princeps*.

Maxentius pyysi isäänsä Maximianusta apuun, kun Severus marssi Roomaa kohti. Yhdessä he kukistivat Severuksen, jonka joukot olivat ennen palvelleet Maximianusta ja jotka nyt karkasivat joukolla. Severus pakeni ja antautui Maxentiukselle Ravennassa. 

Vuonna 307 Maxentius lähetti isänsä neuvottelemaan Galliaa ja Britanniaa hallinneen caesar Konstantinuksen kanssa. Tämä ei tunnustanut Maxentiuksen ja Maximianuksen asemaa, koska halusi säilyttää välit Galeriukseen. Saman vuoden kesällä Galerius hyökkäsi Italiaan, mutta huomasi että hänen armeijansa oli liian pieni saamaan aikaan lopullista ratkaisua ja joutui vetäytymään Italiasta. 

Vuonna 308 Maximianus kapinoi poikaansa vastaa ja joutui pakenemaan Konstantinuksen luokse. Tämä pakotti hänet tekemään itsemurhan sen jälkeen kun hän yritti saada Konstantinuksen armeijan kapinoimaan tätä vastaan. Samana vuonna Afrikan kuvernööri Domitius Alexander julistautui keisariksi. Maxentius sai hänet kukistettua vuonna 309. 

Alkukesästä 312 Konstantinus marssi Galliasta Italiaan ja kukisti Maxentiuksen Mulviuksen sillan taistelussa. Maxentius kaatui taistelussa ja Konstantinus antoi kantaa hänen päätään seipään nokassa, kun hän marssi Roomaan.

Kirjallisuutta
--------------

* Alan K. Bowman et al.: *The Cambridge Ancient History, Second Edition, Volume XII: The Crisis of Empire, A.D. 193–337*. Cambridge University Press, 2005. ISBN 0-521-30199-8.
* Warren Treadgold: *A History of the Byzantine State and Society*. Standford University Press, 1997. ISBN 0-8047-2630-2.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maxentius**.
* Roman Emperors – Maxentius (englanniksi)

Katso myös
----------

* Maxentiuksen basilika

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Galerius ja Flavius Valerius Severus** | **Rooman keisari**hallitsijakumppaniMaximianus | Seuraaja:**Galerius ja Licinius** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Johan Mattilas** (1821–1873) oli suomalainen valaanpyytäjä.

Mattilas syntyi Kemin pitäjässä talollinen Juhana Matinlassin poikana. Mattilaksen puoliso vuodesta 1847 oli Ruotsin Ylitorniolta kotoisin ollut Greta Katarina, jonka sukunimi on tuntematon. Vuonna 1842 Mattilas lähti Ruijaan ja pestautui harppuunamieheksi valaanpyyntialukseen. Mattilas harjoitti sittemmin valaanpyyntiä itsenäisestikin, vaikka menetti kaksi alusta ahtojäihin. Vuodesta 1852 alkaen hän asui Tromssassa. Syksyllä 1872 Mattilaksen *Ellida*-niminen pyyntialus jäätyi lähelle Huippuvuorten rantaa ja hän jäi kokin kanssa laivaan muun miehistön siirtyessä rannalle, missä oli ruokatarvikevarasto. Siellä koko miehistö kuitenkin kuoli keripukkiin. Seuraavana keväänä 1873 A. E. Nordenskiöld löysi Mattilaksen ja kokin ruumiit jäältä – miehet olivat pyrkineet Nordenskiöldin talvileiriin Mosselbayhin, mutta olivat nääntyneet matkalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 503. Helsinki: WSOY, 1955.
**Telecomsoft** oli puhelinyhtiö British Telecomin perustama ohjelmistotalo, joka toimi videopelien julkaisijana.
Yritys perustettiin pian British Telecomin yksityistämisen jälkeen.

Historia
--------

British Telecom perusti yhtiön vuonna 1984 tavoitteena tarjota modeemiyhteydellä ladattavia ohjelmia. Tämä ajatus ei aikanaan onnistunut mutta yhtiö julkaisi pelejä apunimikkeillä Firebird Software, Rainbird Software ja Silverbird Software. Vuonna 1984 Firebird sai oikeudet *Eliten* julkaisemiseen.

Firebird julkaisi pelejä kahdessa hintaluokassa: Firebird Silver oli 2,50 puntaa ja Firebird Gold 5,95 puntaa. Silverbird Software aloitettiin uudelleenbrändäyksenä Firebird Silver -budjettipeleille. Rainbird Software keskittyi peleihin 16-bittisille alustoille ja innovatiivisille nimikkeille. Telecomsoft osti myös Beyond Softwaren vuonna 1985, joka jatkoi toimintaa omalla nimikkeellä.

MicroProse osti yhtiön vuonna 1989, jolloin sen julkaisunimikkeet päätyivät MicroProselle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Telecomsoft *gamecompanies.com*. Viitattu 18.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Firebird Software *ourdigitalheritage.org*.  Arkistoitu 28.1.2020. Viitattu 21.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  Firebird Software Ltd. *gamecompanies.com*. Viitattu 21.9.2020. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Neosho-luokan jokimonitoria. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Osage** oli Yhdysvaltain laivaston yksitorninen Neosho-luokan jokimonitori.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Neosho-luokka*
Alus tilattiin James B. Eadsilta Union Iron Worksiltä Carondeletistä Montanasta. Alus laskettiin vesille 13. tammikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta Cairossa Illinoisissa virkaatekevänä päällikkönään Joseph P. Couthany.

Palvelus
--------

Alus lähti Cairosta partiomatkalle Red Riverille ja osallistui retkiin Black ja Wachita joille 29. helmikuuta - 5. maaliskuuta 1864. Lisäksi alus osallistui 12. maaliskuuta - 22. toukokuuta retkeen ylös Red Riveriä aina Alexandriaan Louisianaan, minkä aikana se osallistui 14. maaliskuuta Fort De Russyn valtaukseen.

Alus siirrettiin 1. helmikuuta 1865 West Gulfin saartolaivueeseen, jonka mukana se osallistui 28. maaliskuuta hyökkäykseen Sapnish Fortiin Mobilessa Alabamassa. Seuraavana päivänä alus upposi osuttuaan torpedoon Blakely Riverillä Alabamassa. Hylky nostettiin ja myytiin huutokaupalla New Orleansissa 22. marraskuuta 1867.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  history.naval.mil
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston James Madison -luokan ballistisin ohjuksin varustettua ydinsukellusvenettä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Tecumseh** (runkonumero SSBN-628) oli Yhdysvaltain laivaston James Madison -luokan ballistisin ohjuksin varustettu ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: James Madison -luokka*
Alus tilattiin nimellä *USS William Penn* General Dynamicsilta Grotonista Connecticutista ja nimettiin 11. huhtikuuta 1962 *USS Tecumsehiksi*. Köli laskettiin 1. kesäkuuta 1962. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1963 kumminaan Robert L. F. Sikesin puoliso ja otettiin palvelukseen 29. toukokuuta 1964 ensimmäisinä päälliköinään Arnett B. Taylor ja Charles S. Carlisle.

Palvelus
--------

Alus siirtyi Yhdysvaltain itärannikolta Havaijille, jossa sen kotitukikohtana oli Pearl Harbor. Alus oli 17. joulukuuta 1964 Mariaaneilla ja saapui kaksitoista päivää myöhemmin Guamille. Vuoden 1969 aikana alus teki kaikkiaan 21 vastaavaa purjehdusta.

Alus siirrettiin Yhdysvaltain Atlantin laivastoon, minne se siirtyi Pearl Harborin ja Panaman kanavan kautta saapuen Newport Newsiin Virginiaan 8. marraskuuta 1969. Alus siirrettiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyn telakalle modernisoitavaksi, jolloin aluksen Polaris-ohjukset korvattiin Poseidon-ohjuksin. Alus vapautui telakalta 9. toukokuuta 1970. Aluksella tehtiin syksyn ja talven aikana täydellinen huolto ennen kuin se aloitti palveluksensa uudessa kotitukikohdassaan Charlestonissa Etelä-Carolinassa 18. helmikuuta 1971.

Alus oli koeajoissa Charlestonin edustalla ennen kahta partiomatkaansa loppuvuodesta 1971. Alus siirrettiin Holy Lochiin Skotlantiin, jonne se saapui 9. helmikuuta 1972. Alus teki 18 partiomatkaa Holy Lochista vuoteen 1980 mennessä.

Alus siirrettiin 15. helmikuuta 1993 reserviin ja se aloitti samana päivänä varastoinnin ja valmistautumisen romutukseen (engl. *Navy's Nuclear Powered Ship and Submarine Recycling Program*) Bremertonissa Washingtonissa. Alus poistettiin palveluksesta ja alusluettelosta 23. heinäkuuta 1993. Aluksen romutus saatiin päätökseen 1. huhtikuuta 1994. Kuitenkin aluksen torpedoputket ja suuri osa painerunkoa säilytettiin ja ne ovat nähtävillä US Naval Undersea Museumissa Keyportissa Washingtonissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dictionary of American Naval Fighting Ships
2. ↑  navysite.de
Erään yhdisteen (MIL101) rakenteen pyyhkäisy-läpivalaisuelektronimikroskopiakuva ja malli sen metalliorgaanisesta runkorakenteesta
**Metalliorgaaninen runkorakenne** on yhdisteen rakenne, joka koostuu metalliklustereista ja niitä yhdistävistä orgaanisista molekyyleistä. Näin muodostuu kolmiulotteinen rakenne, joka on usein huokoinen ja jolla on suuri pinta-ala.

Metalliorgaanisen runkorakenteen klusterin metalli on tavallisesti siirtymämetalli tai lantanoidi. Klusterin koordinaatiogeometria vaikuttaa merkittävästi metalliorgaanisen runkorakenteen ominaisuuksiin. Klusterit ovat yhteydessä toisiinsa orgaanisten linkittäjämolekyylien välityksellä. Linkittäjämolekyylissä on metalliin koordinoituva ryhmä, esimerkiksi karboksylaatti-, atsiini- tai fosfiiniryhmä. Linkittäjämolekyylistä riippuen rakenne voi olla hyvin jäykkä tai joustavampi.

Metalliorgaaninen runkorakenne on tavanomaisesti hyvin huokoinen, ja yhdisteen ominaispinta-ala voi olla yli 6 000 m2/g. Metalliklusterin ja linkittäjämolekyylien rakenteita muuttamalla voidaan helposti vaikuttaa muodostuvan yhdisteen rakenteeseen. Metalliorgaanisia runkorakenteita on tutkittu 1990-luvulta alkaen runsaasti esimerkiksi vedyn tai muiden kaasujen varastointisovellutuksiin, katalyytteinä, käytettäväksi erotusprosesseissa ja bio- ja lääketieteellisiin sovellutuksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Katalyysisanasto Suomen Katalyysiseura ry. Viitattu 18.9.2023.
2. 1 2 3  Peter J. Cragg: *Supramolecular Chemistry, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2016. s. 25–27 (Luvun sisäinen sivunumerointi)
3. 1 2 3  Susan A. Bourne & Mino R. Caira: *Inclusion Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. s. 3–6 (Luvun sisäinen sivunumerointi)
4. 1 2  Hong-Cai Zhou, Jeffrey R. Long & Omar M. Yaghi: Introduction to Metal–Organic Frameworks.  *Chemical Reviews*, 2012, 112. vsk, nro 2, s. 673–674. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.9.2023.  (englanniksi)
5. 1 2  Hong-Cai "Joe" Zhou & Susumu Kitagawa: Metal–Organic Frameworks (MOFs).  *Chemical Society Reviews*, 2014, 43. vsk, s. 5415–5418. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.9.2023.  (englanniksi)
Fischerin projektion visualisointi.
**Fischerin projektio** on erityisesti biomolekyylien, kuten monosakkaridien ja aminohappojen, rakenteen esittämisessä käytetty esitystapa. Fischerin projektio sopii erityisesti useita kiraliakeskuksia sisältävien yhdisteiden esittämiseen. Projektio on saanut nimensä nobelisti Hermann Emil Fischerin mukaan.

Fischerin projektiossa kiraalisen yhdisteen rakenne piirretään niin, että hiilivetyketju kulkee pystysuorassa ja useimmiten 1-hiili (yleensä karbonyylihiili) on ylhäällä. Vaakasuorat sidokset ajatellaan tulevaksi tasosta ulospäin, katsojaa kohti ja pystysuorat sidokset menevät tason taaksepäin.

Monosakkaridien piirtäminen Fischerin projektiolla
--------------------------------------------------

Fischerin projektiossa rakenteita verrataan glyseraldehydiin, jolla on olemassa *D*- ja *L*-enantiomeerit. Monosakkaridien *D*- ja *L*-muodot määräytyvät karbonyyliryhmästä kauimmaisena sijaitsevan asymmetrisen hiilen OH-ryhmän orientaation mukaan. Kun tässä hiiliatomissa oleva OH-ryhmä on oikealla puolella, on kysymyksessä *D*-konfiguraatio (kuten *D*-(*R*)-(+)-glyseraldehydillä) ja vastaavasti *L*-konfiguraatiossa OH-ryhmä on vasemmalla puolella (kuten *L*-(*S*)-(-)-glyseraldehydillä).

*D*-(*R*)- ja *L*-(*S*)-glyseraldehydi sekä *D*- ja *L*-glukoosi Fischerin projektiolla esitettynä.

Aminohappojen piirtäminen Fischerin projektiolla
------------------------------------------------

Myös aminohappojen stereokemia voidaan esittää Fischerin projektiokaaviolla, jossa karboksyyliryhmä on ylhäällä ja aminoryhmä on vasemmalla, kun kysymyksessä on luonnon *L*-aminohappo. *D*-aminohapoilla aminoryhmä on oikealla.

Alaniini-aminohapon *L*-(*S*)- ja *D*-(*R*)-enantiomeerien rakenteet esitettynä Fischerin projektiolla.

Katso myös
----------

* Haworth-projektio
* Lewis-rakenne
* Newman-projektio
* Viivakaava
Taiteilija Gustave Léonard de Jonghen maalaus *Vanity*.
**Minäkäsitys** eli **minäkuva** on mielle omasta itsestä, ihmisen käsitys siitä, millainen hän on. 

Minäkäsitys on osa yksilön maailmankuvaa. Se on läpi elämän muuttuva kuva itsestä ja suhteesta ympäristöön. Siihen vaikuttava tekijä on toisten ihmisten suhtautuminen yksilön toimintatapoihin ja persoonallisuuteen. Esimerkiksi se, että kehitysvammaisten kyseessä ollen yleensä kiinnitetään huomiota vain heidän taitamattomuuteen eikä heidän kykyihinsä, saa kehitysvammaisten minäkäsityksen muodostumaan jokseenkin negatiiviseksi. Sen sijaan muiden ihmisten hyväksyvä ja arvosteleva palaute tukee ihmisen henkistä hyvinvointia ja se voi esimerkiksi auttaa toipumaan psyykkisistä ongelmista. Minäkuvaa voidaan katsoa kolmesta näkökulmasta. Ensinnäkin on ihanneminäkuva, joka käsittää yksilön mielikuvan siitä, millainen hän haluaisi olla ja millaisia toiveita hänellä on itsensä suhteen. Toiseksi on normatiivinen minäkäsitys, joka kuvaa ihmisen käsitystä siitä, että millaisen ympäristö haluaa hänen olevan ja mitä ympäristö odottaa häneltä. Kolmanneksi on todellinen minäkuva, joka käsittää ihmisen mielikuvan siitä, että millainen hän oikeasti on ja millaisia rooleja hänellä on eri yhteisöissä ja tilanteissa.

Katso myös
----------

* Itsetunto
* Ruumiinkuva
* Maailmankuva
* Minä (filosofia)

Kirjallisuutta
--------------

* Järvilehto, Timo: *Mikä ihmistä määrää?: Ajatuksia yhteistyöstä, tietoisuudesta ja koulutuksesta*. Oulu: Pohjoinen, 1995. ISBN 951-749-226-X.
* Keltikangas-Järvinen, Liisa: *Hyvä itsetunto*. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19425-5.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 132. Internet-versio MOT Kielitoimiston sanakirja 1.0. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus ja Kielikone Oy, 2004. ISBN 952-5446-11-5.    
 Keltikangas-Järvinen, Liisa: *Hyvä itsetunto*, s. 30. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19425-5.
2. ↑  Identiteetti, minäkuva ja itsetunto *Verneri.net*.  26.3.2014. Viitattu 6.8.2022.
3. ↑  Marjo Hentunen: Myönteinen minäkuva syntyy vuorovaikutuksessa *Tunne & mieli*.  19.2.2018. Viitattu 6.8.2022.
4. ↑  Minäkuva *Peda.net, Kangasala*. Viitattu 6.8.2022. [vanhentunut linkki]
**Katuverkko** kattaa tietyn aleen, kaupunkien tai taajamien katujärjestelmät. Kuntatasolla tehdään katujen rakentamisen suunnitelmat sekä hoidetaan katujen rakentamisen toteutus ja katujen huolto. Kunnissa tapahtuu myös katuverkon kehittämistoiminta. Katuverkon kehittämistä tarvitaan katujen uudistamiseen. Uudistamistarve puolestaan johtuu liikenteessä tapahtuvista aikojen kuluessa tapahtuvista muutoksista. Katuverkon kehittämisessä huomioon otettavia asioita ovat ajoittain ruuhkautuvat väylät ja tavaraliikenteen kuljetusreitit. Tavaraliikenteen kehittämisessä esiin tulevia seikkoja ovat kaupunkien logistiikan seikat, kuten tavaroiden lastaamiseen, purkuun ja jakeluun kuuluvaan tiedotukseen liittyvät seikat. Suomessa Väylävirasto pitää yllä Digiroad-tietojärjestelmää, missä on tietoja muun muassa joukkoliikenteen pysäkkien ylläpidosta ja katuverkoston, kuten myös maantieverkoston tapahtumista.

Lähteet
-------

1. ↑  Katuverkko ja kaupunkiraideliikenne  13.9.2021. Tieto.Traficom. Viitattu 27.8.2023.
2. ↑  Digiroad, kansallinen tie- ja katuverkon järjestelmä Väylävirasto. Viitattu 27.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
*
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Psykologia |
| Kreikan kirjain 'psi' |
| Perustyypit
* Behaviorismi
* Biologinen
* Differentiaali
* Evoluutio
* Havainnot
* Kehitys
* Kognitiivinen/Kognitivismi
* Kokeellinen
* Kulttuuri
* Kulttuurienvälinen
* Kvantitatiivinen
* Käyttäytymisgenetiikka
* Matemaattinen
* Neuro
* Persoonallisuus
* Poikkeavuus
* Positiivinen
* Psykodynaaminen
* Psykometriikka
* Sosiaali
* Vertaileva
 |
| Käytännöllinen
* Ennuste
* Ergonomia
* Humanistinen
* Kasvatus
* Kliininen
* Koulu
* Kriittinen
* Kuluttaja
* Käyttäytymisanalyysi
* Liikenne
* Lääketieteellinen
* Musiikki
* Ohjaus
* Oikeus
* Politiikka
* Ravinto
* Sotilas
* Terveys
* Työ
* Urheilu
* Uskonto
* Yhteisö
* Ympäristö
 |
| Lisää aiheesta
* Fenomenologia
* Kulttuurihistoria
* Psykoanalyysi
 |
| 
* Historia
* Teemasivu

 |
| * n
* k
* m
 |

**Humanistinen psykologia** on psykologian suuntaus, joka korostaa yksilön ainutlaatuisuutta ja luovuutta. Se sai alkunsa 1950-luvulla, kun joukko humanistisesti suuntautuneita psykologeja halusi korjata behaviorismin ja psykodynaamisen psykologian puutteita. Humanistisen psykologian mukaan ihmisen menneisyys ei esimerkiksi määrää hänen tulevaisuuttaan, vaan ihminen voi koska tahansa tehdä tulevaisuutta koskevat valintansa.*lähde?*

Humanistiset psykologit uskoivat, että ihmisen käsittäminen ilman hänen kokemuksiensa huomioimista eri tilanteissa on mahdotonta. Siksipä humanistisessa psykologiassa ei pyritä tarkkaan ja mitattuun tietoon kuten behaviorismissa, vaan tärkeämpää oli kuvailla avoimesti ja monipuolisesti tutkimuksen kohteesta saatua tietoa. Humanistit eivät pyri yleistettävissä olevaan tietoon, vaan yksittäistapaukset ovat heille tärkeämpiä.*lähde?*

Merkitys
--------

Humanistinen psykologia on ollut merkittävä psykologian historialle, sillä sen parissa on kehitetty monia terapiamuotoja. Humanistisen psykologian ongelma on kuitenkin se, ettei sillä ole mitään yleistä teoriaa, jota kaikki humanistit kannattaisivat. Lisäksi se esittää psykologiatieteelle vieraita idealistisia käsityksiä siitä, miten asioiden tulisi olla ilman, että se vetoaa tutkimustuloksiin.

Humanistisia psykologeja
------------------------

* Abraham Maslow
* Carl Rogers
* David A. Kolb
* Viktor Frankl

Lähteet
-------

* *Lukion psykologia* 1, Otava, Karrasch Mira, Lindblom-Ylänne Sari, Niemelä Raimo, Päivänsalo Tiina-Maria, Tynjälä Päivi*tarvitaan parempi lähde*

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Humanistinen psykologia ja kokemuksellinen oppiminen *tievie.oulu.fi*. Viitattu 25.8.2023.
**Mirko Cvetković** (serb. Мирко Цветковић, s. 16. elokuuta 1950, Zaječar) on serbialainen taloustieteilijä ja Serbian entinen pääministeri vuosina 2008-2012. 

Hän on suorittanut Belgradin yliopiston taloustieteen tiedekunnassa maisterin ja tohtorin tutkinnot.

Hän on työskennellyt kaivosinstituutissa kymmenen vuotta ja talousinstituutissa kuusi vuotta, sekä CES Meconissa konsulttina. 1980-luvulla hän oli Maailmanpankin konsultti projekteissa Pakistanissa, Intiassa ja Turkissa. Vuosina 1998–2001 hän oli kaivosinstituutin talouskonsulttina.

Tammikuusta 2001 Cvetković talouden ja yksityistämisen varaministerinä Zoran Đinđićin hallituksessa ja 2003–2004 yksityistämisviraston johtaja. Hän oli Vojislav Koštunicain hallituksen talousministeri toukokuusta 2007 heinäkuuhun 2008.

Kesäkuussa presidentti Boris Tadić nimitti Cvetkovićin hallituksenmuodostajaksi. Hän ei kuulu mihinkään puolueeseen, mutta sosiaalidemokraattien ja liberaalien euromyönteinen *Za evropsku Srbiju* tukee häntä.

Cvetković piti tärkeimpänä tehtävänään Euroopan unionin vakaus- ja assosiaatiosopimuksen ratifiointia ja Venäjän kanssa tehdyn energiasopimuksen vahvistamista. Hän ei myöskään hyväksy Kosovon yksipuolista itsenäiseksijulistautumista.
Cvetković on ilmoittanut että Serbia anoo EU:n jäsenyyttä, vaikka lähestymissopimus ei tulisi täytäntöön.

Cvetković on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta. Hän puhuu myös englantia.

Lähteet
-------

* Ko je Mirko Cvetković, kandidat za premijera

### Viitteet

1. ↑

Serbian lippuSerbian pääministerit
Zelenović (1991) | Božović (1991–1993) | Šainović (1993–1994) | Marjanović (1994–2000) | Minić (2000–2001) | Đinđić (2001–2003) | Živković (2003–2004) | Koštunica (2004–2008) | Cvetković (2008–2012) | Dačić (2012–2014) | Aleksandar Vučić (2014–2017) | Ana Brnabić (2017–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Mutatulivuorien yhteenlaskettu määrä maailmassa on noin 1 000. Näistä lähes 400 sijaitsee Azerbaidžanin rannikkoalueella. Vaikka mutatulivuoret eivät koskaan kasva tavanomaisten tulivuorien kokoisiksi, läpimitaltaan ne voivat olla jopa kilometrin pitkiä ja satoja metrejä korkeita. Maailman suurimpia mutatulivuoria ovat Boyuk Kanizadagh ja Turaghai, jotka molemmat sijaitsevat Azerbaidžanissa.

Mutatulivuori Gobustanin kansallispuistossa
Mutatulivuoret sijaitsevat tyypillisesti öljyesiintymien yhteydessä. Esimerkiksi Lokbatanin, Garadghin, Neft Dashlarin ja Mishovdaghin mutatulivuorien alueelta on löytynyt useita öljy- ja kaasuesiintymiä.

Mutatulivuorien purkaukset
--------------------------

Noin 20 vuoden välein mutatulivuori purkautuu syvällä maan alla luoden suuren räjähdyksen. Kaasut purkautuvat maan syvistä kerroksista ja syttyvät ilmassa välittömästi tuleen. Mutatulivuoren purkaus aiheuttaa voimakkaan räjähdyksen ja maan tärinää. Yleensä räjähdykset eivät kuitenkaan ole vaarallisia ihmisille, koska mutatulivuoret sijaitsevat tarpeeksi kaukana asutuksesta. 

Vuoden 1810 jälkeen Azerbaidžanin alueella on arvioitu olleen noin 200 mutatulivuoren purkausta 50 mutatulivuoressa. Esimerkiksi Toragay mutatulivuori on purkautunut kuusi kertaa vuosien 1841–1950 aikana. Mitattu korkein mutatulivuoresta tullut liekki on ollut noin 1000 metriä korkea.

Mutatulivuorista purkautuvaa laavaa ja mutaa käytetään raaka-aineina kemian- ja rakennusteollisuudessa sekä farmakologiassa.

Vedenalaiset mutatulivuoret
---------------------------

Azerbaidžanista löytyy myös vedenalaisia mutatulivuoria. Kaspianmeren alla sijaitsee yli 140 mutatulivuorta. Bakun saarista kahdeksan on alun perin mutatulivuoria. Mutatulivuorien aktiivisuutta voi mitata havainnoimalla niiden eri-ikäisiä kerrostumia. On arvioitu, että Azerbaidžanin mutatulivuoret ovat aktivoituneet noin 25 miljoonaa vuotta sitten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Largest mud volcano
2. ↑  Mud volcanoes
Tampereen Rykmentin komentajana 15. kesäkuuta 1928 – 28. helmikuuta 1932 jääkärieverstiluutnanttina toiminut Eino Rafael Forsman talvisodan 2. divisioonan komentajana, eversti Eino Koskimiehenä vasemmalla. Kuvassa oikealla puolellaan on Suomen ulkoasiainministeri Väinö Tanner 
**Tampereen Rykmentti** oli vuosina 1918–1940 toiminut Suomen armeijan rykmentti, joka perustettiin sisällissodan valkoiseen armeijaan kuuluneen 5. jääkärirykmentin seuraajaksi. Se perustettiin Haminassa, mutta sitä alettiin osaksi siirtää jo syksyllä 1919 Lahteen, ja 1920 pääosakin siirrettiin Lahden varuskuntaan Hennalaan. Tampereen rykmentin vastaanottoparaati järjestettiin Lahden kauppatorilla loppuvuodesta 25. marraskuuta 1920. Edellisenä vuonna siirretty Tampereen Rykmentin osa oli ollut sen II pataljoona, jota käytettiin sotilasopetusjoukko-osastona, josta siirryttiin loppuajaksi asepalvelusta idässä oleviin joukko-osastoihin. Tampereen rykmentti alkoi julkaista kerran kuukaudessa Tappara-lehteä joukko-osastolehtenään 6. huhtikuuta 1929. Lisäksi 1929 alkaen lehti lahjoitti jokaiselle Tampereen rykmentissä palvelleelle emalisen joukko-osastopinssin. 

Suomen puolustusvoimien ensimmäinen omaistenpäivä järjestettiin kolmipäiväisinä 23.–25.6.1929, joissa oli tuhat kutsuvierasta. Päiville osallistuivat mm. pääministeri Oskar Mantere ja puolustusministeri Aimo Kaarlo Cajander  Tapahtumasta teki Suomi-Filmi pienoiselokuvan, ajankohtaisdokumentin, jossa junat tuovat vieraita Lahden asemalle, josta nämä jatkavat matkaa Hennalaan jalan tai linja-autolla ja jossa rykmentin komentaja, jääkärieverstiluutnantti Eino Rafael Forsman, toivottaa vieraat tervetulleiksi sekä puolustusministeri Cajander pitää joukkojen katselmuksen. Elokuvassa nähdään myös taistelunäytös. 

Juuri ennen ylimääräisiä harjoituksia Tampereen rykmentti perusti suojajoukoksi 6. lokakuuta 1939 2. Prikaatin III pataljoonan, joka lähti 7. lokakuuta Lahden hiihtostadionilta junalla Karjalankannakselle Valkjärvelle. III pataljoona lakkautettiin talvisodan jälkeen Moskovan rauhan aikana 25. heinäkuuta 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
| "The God that Failed"Metallica |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Metallica* |
|  Julkaistu | 1991 |
|  Tuottaja(t) | Metallica, Bob Rock |
|  Tyylilaji | heavy metal |
|  Kesto | 05.05 |
|  Levy-yhtiö | Elektra / Vertigo / Universal |
| *Metallican* muut kappaleet |
| "Of Wolf and Man"9 | "The God that Failed"10 | "My Friend of Misery"11 |

**The God that Failed** on Metallican vuonna 1991 julkaistun Metallica-albumin kymmenes kappale. Sitä ei koskaan ole julkaistu singlenä, mutta se oli ensimmäinen livenä kuultu kappale albumilta. Kappale on Metallican ensimmäinen, jossa kitarat ja bassokitara ovat D# Standard-vireessä.

Kappaleen taustaa
-----------------

James Hetfield kuvaili kappaletta "hienona... Hitaana, raskaana ja rumana." Soolokitaristi Kirk Hammett kertoo kappaleen soolosta: "Olin jo saanut soolon valmiiksi, mutta se ei sopinut, koska se oli liian bluesmainen." Hammettin mukaan hän teki soolon tuottaja Bob Rockin kanssa. He sävelsivät yhdessä melodian, johon Hammett tahtoi lisätä harmonian, mutta Rockin mielestä se olisi tehnyt kappaleesta liian "nätin". Sen sijaan hän ehdotti kitaristille, että hän soittaisi melodian oktaavia ylempää. Lopullinen kitarasoolo tarttui albumille lukuisten yritysten tuotoksena. Hammett pitää kappaleen sooloa albumin parhaana.

Kappaleen teema käsittelee uskoa, ja ihmisen luottamusta siihen. Sanoitukset kuvaavat Hetfieldin tuskaa hänen äitinsä kuoleman olosuhteista. Hän kuoli syöpään kieltäydyttyään hoidosta, uskoen Jumalan parantavan hänet. Hetfield uskoi, että jos hän ei olisi seurannut Kristillistä tiedettä ja olisi suostunut syöpähoitoon, hän olisi voinut selvitä.

Monet ateistijärjestöt ihailevat kappaletta sen sisällön vuoksi.

Kokoonpano
----------

* James Hetfield – rytmikitara, laulu
* Lars Ulrich – rummut
* Kirk Hammett – soolokitara
* Jason Newsted – basso, taustalaulu
Teollisuusneuvos Juho Puttonen (1961)
**Juho Erkki Puttonen** (21. maaliskuuta 1895 Laukaa – 21. syyskuuta 1980) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Puttosen vanhemmat olivat mylläri Otto Puttonen ja Silja Tarvainen ja puolisot 1926–1939 Lyydia Unkuri ja vuodesta 1941 Edit Sofia Ruottinen. Puttonen kävi kauppakoulun ja toimi ensin Jyväskylässä Fredriksonin varasto- ja konttorimiehenä vuodesta 1912 ja sitten Pietarissa viljatukkukaupan kirjanpitäjänä 1914–1916 ja viljan ja rehun ostajana 1917. Tämän jälkeen Puttonen toimi konttoristina San Franciscossa, Chicagossa ja New Yorkissa vuoteen 1920.

Suomeen palattuaan hän oli nahkatukkuliikkeen prokuristi 1920 ja yhtiömies 1924–1928, kunnes perusti Juho Puttonen -nimisen nahka- ja jalkinetuotteiden tuonti- ja tukkuliikkeen ja vielä Kuomiokoski-yhtiön, joka valmisti ensin irtopohjallisia ja sitten jalkineita. Mäntyharjulle Puttonen perusti 1954 Mäntyharjun Kenkätehdas -yhtiön, joka oli 1950-luvulla Suomen suurimpia. Puttosen kenkäliiketoiminta kasvoi edelleen 1960-luvulla, kun siitä tuli maan suurin kenkätarvikkeiden valmistaja. Teollisuusneuvoksen arvon Puttonen sai 1962, toimitusjohtajan tehtävät kolmessa eri yhtiössään hän jätti 1969, mutta jatkoi vielä niiden johtokuntien puheenjohtajana.

Mäntyharjun Kenkätehtaan, vuodesta 1988 Askel-osakeyhtiö, toimitusjohtajana jatkoi Puttosen jälkeen Ismo Kiviharju. Myös hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen, vuonna 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biografia-sampo: Juho Puttonen Viitattu 10.10.2021.
2. ↑  Kuolleita. Teollisuusneuvos Juho Puttonen. *Helsingin Sanomat*, 28.9.1980, s. 19.
3. ↑  Henttinen, Annastiina: Teollisuusneuvos Ismo Kiviharju (1937–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.11.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Henrik Ölander** (s. 29. lokakuuta 1997 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Miesten Ykkösen IF Gnistanissassa. Ölander debytoi Veikkausliigassa kaudella 2018 PS Kemin riveissä.

Seurajoukkueet
--------------

Henrik Ölanderin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2015, kun hän nousi HJK:n Kakkosessa pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Ölander pelasi kausien 2015–2017 aikana yhteensä 49 ottelua Kakkosessa, mutta ei päässyt pelaamaan HJK:n edustusjoukkueessa.

Ölander siirtyi kaudeksi 2018 Veikkausliigassa pelanneeseen PS Kemiin. Ölander debytoi Veikkausliigassa 3. toukokuuta 2018 ottelussa VPS–PS Kemi. Hän pelasi kaudella 2018 yhteensä 12 liigaottelua. PS Kemi putosi kauden päätteeksi Ykköseen ja seura meni konkurssiin. Ölander siirtyi kaudeksi 2019 liigassa pelanneen RoPS:in riveihin. Ölander pelasi kaudella 2019 yhteensä 14 liigaottelua. RoPS oli kaudella 2019 Veikkausliigassa kymmenes. Ölander siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi kaudella 2020 yhteensä 22 ottelua, kun AC Oulu voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. Ölander teki AC Oulun kanssa sopimuksen myös kaudesta 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  PS Kemi vahvisti rivejään kolmella pelaajalla YLE Urheilu 27.12.2017.
2. ↑  Verottaja haki PS Kemi Oy:n konkurssiin YLE Urheilu 19.3.2019.
3. ↑  RoPS hankki kolmen pelaajan verran nuorta lahjakkuutta RoPS 13.11.2018.
4. ↑  Vahvistusta vasemmalle kaistalle – Henrik Ölander AC Ouluun AC Oulu 6.12.2019.
5. ↑  Henrik Ölander jatkaa Laivastonsinissä! AC Oulu 23.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Henrik Ölander Palloliiton sivuilla
* Henrik Ölander Veikkausliigan sivuilla
* Henrik Ölander Soccerwayn sivuilla

AC Oulu – Veikkausliiga
1 Pennanen |
3 Koskela |
4 Bonet |
5 Nurmos |
6 Nurmela |
7 Alanko |
8 Malolo |
10 Salanović |
11 Rafinha |
14 Eremenko |
15 Kallinen |
16 Ölander |
17 Jokelainen |
18 Hurme |
21 Heikkilä |
22 Fillion |
23 Saira |
25 Sale |
30 Opara |
44 Breitenmoser |
Valmentaja: Ahola
**Eslon Hindundu** (s. 1996 Windhoek) on namibialainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.

Hindundu varttui Windhoekissa. Hän aloitti musiikin harrastamisen koulujen kuoroissa laulamalla. Hindundu oli solistina COTA Youth Choirissa vuosina 2011–2015. Hän oli mukana voittamassa mitaleita World Choir Gamesissa vuosina 2012 ja 2014. Vuonna 2015 Hindundu aloitti lauluopintonsa Hermien Coetzeen johdolla Windhoekin College of the Artsissa. Hän opiskeli myös Bloemfonteinin University of the Free Staten Odeion School of Musicissa Etelä-Afrikassa. Vuonna 2015 Hindundu aloitti säveltämisen ja sovittamisen. Hänen teoksiaan on esitetty eri puolilla maailmaa ja kansainvälisissä tapahtumissa, kuten vuoden 2018 World Choir Gamesissa. Hindundu on johtanut kuoroja, puhallinkokoonpanoja ja orkestereita. Hän on osallistunut kuorokilpailuihin ja päässyt niissä mitalisijoille myös kuoronjohtajana. Hindundusta tuli ensimmäinen kansainvälistä orkesteria johtanut namibialainen kapellimestari esiintymisellään Immling Festivalissa Saksassa.

Hindundu perusti namibialaisen Vox Vitae -kuoron ja on toiminut sen kuoronjohtajana. Marraskuussa 2020 hän johti ensimmäisen oratorionsa kantaesityksen, jonka pitivät Namibian kansallisen sinfoniaorkesterin ja Vox Vitaen jäsenet. Syyskuussa 2022 Hindundu johti Namibian kansallista sinfoniaorkesteria oopperansa *Chief Hijangua* kantaesityksessä Namibian kansallisteatterissa. *Chief Hijangua* on ensimmäinen namibialainen ooppera. Syyskuussa 2023 pidettiin *Chief Hijanguan* Euroopan-ensiesitys Berliinin Haus des Rundfunksissa. Muun muassa Berliinin radion sinfoniaorkesterin jäsenet olivat mukana esittämässä teosta saksalais-namibialaisessa yhteistuotannossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Wie man in Namibia zusammengelebt hat TAZ, viitattu 17.10.2023
2. 1 2 3  Eslon Hindundu Rundfunk-Sinfonieorchester Berlin, viitattu 17.10.2023
3. ↑  Eslon Hindundu’s Chief Hijangua in Berlin Opera Today 09/2023, viitattu 17.10.2023
**Aristodemos Kymeläinen** (m.kreik. Ἀριστόδημος, *Aristodēmos*, lat. *Aristodemus*; n. 550–490 eaa.), lempinimeltään *Malakos* (Μαλακός), "pehmeä" tai "lempeä", oli Kymen tyranni. Hän oli menestyksekäs kansanmies, joka syrjäytti vallassa olleet aristokraatit ja nousi itse valtaan tyrannina. Hänet murhattiin noin vuonna 490 eaa.

Elämä
-----

Aristodemos oli ylhäistä syntyperää. Hän voitti strategoksena toimiessaan etruskit Clusiumin ja Arician välisessä sodassa vuosina 524 ja 506 eaa. Tämän jälkeen Aristodemos teki itsestään Kymen tyrannin saatuaan kansansuosion puolelleen ja hankkiuduttuaan kaupungin ylimystöstä eroon kuoleman- ja maastakarkotustuomioilla. Näin hän toimi kymeläistä oligarkiaa vastustaneen demokraattisen liikkeen johtajana. Aristodemos turvasi asemansa ympäröimällä itsensä henkivartijoilla ja palkkasotureilla. Hän määräsi maanpakoon karkotettujen ylimystön jäsenten jälkeläiset työhön maaseudulle ja sai näin nämä pois kaupungista.

Aristodemoksella oli suuri vaikutus kaupungin poliittiseen ja yhteiskunnalliseen elämään. Orjia vapautettiin ja heille annettiin kansalaisuus; kansalaiset riisuttiin aseista ja poliittisesta toiminnasta; ja kaupungin nuoriso sai kasvatuksen, jota aikalaiset pitivät epämiehekkäänä ja heikentävänä. Noin vuonna 495 eaa. käydyn Regillusjärven taistelun jälkeen Tarquinius Superbus pakeni hänen hoviinsa ja kuoli siellä.

Toimiensa ansiosta Aristodemos onnistui pitämään vallan itsellään useita vuosia. Noin vuonna 490 eaa. maanpakoon karkotetut ylimystön jäsenet poikineen saivat Kymen jälleen hallintaansa campanialaisten ja palkkasotureiden avustamana. Aristodemos ja hänen perheensä surmattiin.

Jälkimaine
----------

Diogenes Laertioksen mukaan Hermippos luki Aristodemoksen Kreikan seitsemän viisaan joukkoon, yhtenä seitsemästätoista ehdokkaasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 304. Osa I. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Green, Carin M. C.: *Roman Religion And the Cult of Diana at Aricia*, s. 181. Cambridge University Press, 2007. ISBN 0521851580. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Dionysios Halikarnassoslainen: *Ant. Rom.* VII; Diodoros Sisilialainen: *Fragm. lib.* VII, teoksessa *Excerpt, de Virt. et Vit.*; *Suda*, "Aristodemos".
4. ↑  Livius: *Rooman synty* II.21.
5. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* I.41-42.
6. ↑  Percy, William Armstrong: *Pederasty and Pedagogy in Archaic Greece*, s. 205. University of Illinois Press, 1998. ISBN 0252067401. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Arnítha** (kreik. Αρνίθα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 215 (vuonna 2011).

Arníthan kylä sijaitsee Ródoksen eteläisissä sisäosissa noin 77 kilometriä lounaaseen Ródoksen kaupungista. Se on rakennettu Troúlos-vuoren rinteeseen Sianítis-joen haarauman varrelle noin 150 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Georgiokselle (*Agios Geórgios*).

Arnítha muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αρνίθας, *Topikí Koinótita Arníthas*). Aiemmin kylä kuului Nótia Ródoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Nótia Ródoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Arnitha village *Rodos Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
| "Proud Mary"Creedence Clearwater Revival |
| --- |
| Singlen "Proud Mary" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Bayou Country* |
|  Julkaistu | tammikuu 1969 |
|  Tuottaja(t) | John Fogerty |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 03.07 |
|  Levy-yhtiö | Fantasy |
| Creedence Clearwater Revivalin muut singlet |
| "I Put a Spell on You"1968 | "Proud Mary"1969 | "Bad Moon Rising"1969 |

**Proud Mary** on rock-yhtye Creedence Clearwater Revivalin kappale, jonka sävelsi ja sanoitti John Fogerty vuonna 1968. Kappale julkaistiin tammikuussa 1969 singlenä ja yhtyeen toisella albumilla *Bayou Country*. Kappale nousi singlelistan kakkoseksi ja nosti CCR:n suosituksi yhtyeeksi.

Historia
--------

CCR:n laulaja-kitaristi John Fogerty alkoi kirjoittaa "Proud Marya" 22-vuotiaana saatuaan armeijasta vapautuskirjeen kesällä 1968. Vapautuksestaan innostuneena Fogerty soitteli kotonaan Rickenbacker-kitaraansa ja keksi tunnetilaansa sopivia rivejä, kuten "Left a good job in the city". Laulun riffin hän keksi Beethovenin viidennen sinfonian innoittamana. Sanapari "big wheel" sai laulun kertomaan siipiratasaluksesta. Fogertylla oli vanhassa muistikirjassaan sanapari "Proud Mary", jota hän oli pitänyt hyvänä laulun nimenä, vaikka hän ei ollut vielä sen keksiessään tiennyt, mitä se voisi tarkoittaa. Tehdessään laulua hän löysi sanaparin kirjoistaan ja nimesi laulunsa laivan *Proud Maryksi*. Tehtyään laulusta puolivalmiin luonnoksen Fogerty tunsi kirjoittaneensa parhaan laulunsa, hitin ja klassikon.

CCR levytti "Proud Maryn" lokakuussa 1968 Los Angelesissa RCA:n studioilla. Ääniteknikkona toimi Hank McGill. Fogerty ei ollut tyytyväinen yhtyetovereidensa taustalauluun, joten hän lauloi itse kaikki kappaleen taustalaulut. Tämä suututti muut jäsenet, ja Fogertyn mukaan tapaus oli yhtyettä myöhemmin vaivanneiden sisäisten erimielisyyksien alkusysäys.

"Proud Mary" julkaistiin tammikuussa 1969 kahden A-puolen singlenä, jonka toisella puolella oli "Born on the Bayou". Kappale nousi Yhdysvaltain listalla sijalle kaksi. Singlen menestys teki CCR:stä nopeasti hyvin suositun yhtyeen.

Coverit
-------

Kappaleesta on tehty useita cover-versioita. Englanniksi kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Ike & Tina Turner sekä Elvis Presley. 
Suomeksi kappaleen ovat levyttäneet

* Erkki Liikanen ja Vesa Enne nimellä "Kuljen Kuljen" vuonna 1971
* Tapani Kansa nimellä "Svengi Mary" vuonna 1971
* Kari Peitsamo nimellä "Vellamo-laiva" vuonna 1982
* Peipposet nimellä "Kotkan Kerttu" vuonna 1987
* Turo's Hevi Gee nimellä "Rullaan joen rantaan" vuonna 1989
* Rokki-Kokki nimellä "Pyörin pitkin Jokee" vuonna 1997
* Freud Marx Engels & Jung nimellä "Paha Mari" vuonna 2001
* Jukka Moilanen (Jusu) vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fogerty, John: *Onnenpoika*, s. 165–177. (alkuteos *Fortunate Son – My Life, My Music*, 2015). Suomentanut Suramo, Ari. Otava, 2016. ISBN 978-951-1-27753-8.
2. ↑  Fono.fi - Äänitetietokanta *www.fono.fi*. Viitattu 16.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen musiikin tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Juha Tamminen** (s. 1957 Nakkila) on nykyään Hämeenlinnassa asuva suomalainen freelancevalokuvaaja ja -toimittaja. Hänen erikoisalaansa on jalkapalloilun kuvaaminen. Tammisen kuvia käyttävät esimerkiksi Veikkaaja, Urheilulehti sekä iltapäivälehdet. Hän on avustanut myös espanjalaisia ja italialaisia urheilulehtiä. Tamminen on ollut mukana toimittamassa useita jalkapalloaiheisia teoksia. Nykyään hän kuvaa jalkapalloilun lisäksi myös muuta urheilua. 

Jalkapallon arvokisoja Tamminen on kuvannut vuoden 1982 MM-kilpailuista lähtien. Hän on tallentanut muun muassa Diego Maradonan kuuluisan maalin 1986 MM-kisojen Englanti-Argentiina -ottelussa. FIFA valitsi Maradonan maalin myöhemmin MM-kisahistorian upeimmaksi maaliksi. 

1980- ja 1990-luvuilla Tamminen asui useita vuosia Etelä-Amerikassa ja toimi kykyjenetsijänä välittäen pelaajia Suomen jalkapallosarjoihin. Hänen löytöjään ovat muun muassa porilaiseen FC Jazziin 1990-luvun alussa saapuneet Suomen ensimmäiset brasilialaispelaajat Piracaia ja Luiz Antonio.

Suomen Palloliitto valitsi Tammisen vuoden 2010 jalkapallotoimittajaksi yhdessä Jussi Eskolan kanssa. *Jalkapallon MM-kisat 2002*-teos, jota hän oli mukana toimittamassa, valittiin Vuoden urheilukirjaksi 2002.

Vuonna 2010 Tamminen julkaisi internetissä useita tuhansia valokuvia käsittävän kuva-arkistonsa.

Teokset
-------

* Juha Tamminen, Miguel Moreno: *MM-jalkapallo, Mexico 86* (Sinilaakso/Puumi 1986)
* Tamminen, Esko S. Lahtinen: *Jalkapallon MM-kisat : Uruguay 1930 - USA 1994* (Intereuropean Publications 1997)
* Tamminen, Keith Armstrong, Lahtinen: *Ranska ’98 : jalkapallon MM-kisat* (Intereuropean Publications 1998)
* Tamminen, Markku Heinonen: *Vuosituhannen tähdet : jalkapallo* (Intereuropean Publications 1999)
* Tamminen, Armstrong, Mauri Forsblom, Alberto Sabattini: *Jalkapallon EM-kisat 2000* (Intereuropean Publications 2000)
* Tamminen, Jussi Eskola, Forsblom, Armstrong: *Jalkapallon MM-kisat 2002* (Intereuropean Publications 2002)
* Tamminen, Eskola: *Kuningas jalkapallo* (Intereuropean Publications 2003)

Lähteet
-------

* *Nakkilasta Rio de Janeiroon*, Juha Kanervan artikkeli Tammisesta kirjassa *Rakas jalkapallo - Sata vuotta suomalaista jalkapalloa* (Kustannusosakeyhtiö Teos 2007)
* Suomen kansallisbibliografia[vanhentunut linkki]
* Freeluettelo.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  Palloliitto ja Veikkausliiga palkitsivat vuoden parhaita (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tammisen kuva-arkisto
| "Fortunate Son" / "Down on the Corner"Creedence Clearwater Revival |
| --- |
| Singlen "Fortunate Son" / "Down on the Corner" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Willy and the Poor Boys* |
|  A-puoli | "Down on the Corner" |
|  Julkaistu | syyskuu 1969 |
|  Tuottaja(t) | John Fogerty |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 02.21 |
|  Levy-yhtiö | Fantasy Records |
| Listasijoitukset |
| Australia 2. (20. joulukuuta 1969) 
Kanada 4. (25. lokakuuta 1969) 
Saksa 10. (viikko 51/1969) 
Yhdysvallat 14. (1969) |
| Creedence Clearwater Revivalin muut singlet |
| "Green River"1969 | "Fortunate Son" / "Down on the Corner"1969 | "Travelin' Band" / "Who’ll Stop the Rain"1970 |

**Fortunate Son** on yhdysvaltalaisen Creedence Clearwater Revival -yhtyeen kappale marraskuussa 1969 julkaistulta albumilta *Willy and the Poor Boys*. Singlenä se oli julkaistu jo saman vuoden syyskuussa kappaleen "Down on the Corner" kanssa. Tyylillisesti "Fortunate Son" on suoraviivainen rock-kappale ja se sijoittui Yhdysvaltain Billboard-listalla sijalle 14. Australiassa sijoitus oli toinen, tosin sijoitus laskettiin yhdessä singlen toisen puolen "Down on the Corner" kanssa.

Sanoitus
--------

Yhtyeen laulaja-kitaristi John Fogerty kirjoitti kappaleen noin 20 minuutissa. Hän kirjoitti kappaleen sanoituksen protestiksi sille seikalle, että Vietnamin sotaan lähetettävistä amerikkalaisjoukoista suuri osa oli työväenluokkaisesta taustasta, samalla kun rikkaiden ja poliitikkojen jälkikasvut, tässä tilanteessa onnenpojat, näyttivät usein asemansa vuoksi välttävän palvelukseenastumisen.

> »It ain't me, it ain't me, I ain't no senator's son. It ain't me, it ain't me, I ain't no fortunate one.» 
> 
> 

CCR pääsi esittämään kappaleen *Ed Sullivan Show* -televisio-ohjelmaan, koska tuottajat eivät tajunneet sen olevan protestilaulu.

Muita versioita
---------------

Cover-version kappaleesta ovat tehneet muun muassa U2, Bruce Springsteen, Kid Rock ja Clutch. Suomeksi kappaleen esitti nimellä "Onnenpoika" Kari Peitsamo Revival CCR-käännöksiä sisältävällä albumillaan *Jokivarren jytäorkesteri* (1982).

Lähteet
-------

1. 1 2  Go-Set Australian Charts - 20 December 1969 poparchives.com.au.  Arkistoitu 28.3.2015. Viitattu 12.6.2010.  (englanniksi)
2. ↑  Search - RPM - Library and Archives Canada collectionscanada.gc.ca. Viitattu 12.6.2010.  (englanniksi)
3. ↑  Charts-Surfer: Songsearch allmusic.com. Viitattu 12.6.2010.  (englanniksi)
4. 1 2  Creedence Clearwater Revival - Charts & Awards - Billboard Singles allmusic.com. Viitattu 12.6.2010. [vanhentunut linkki] (englanniksi)
5. ↑  Creedence Clearwater Revival telus.net.  Arkistoitu 23.5.2013. Viitattu 12.6.2010.  (englanniksi)
6. ↑  Nyman, Jake: *Kovan päivän ilta*, s. 308. Jyväskylä: Ajatuskirjat, 2009. ISBN 978-951-20-7605-5.
7. 1 2  Fortunate Son by Creedence Clearwater Revival songfacts.com. Viitattu 12.6.2010.  (englanniksi)
8. ↑  Hakutulos kappaleelle Fortunate Son aanitearkisto.fi. Viitattu 12.6.2010. [vanhentunut linkki]
Richard Sapperin *Tizio* vuodelta 1972.
**Artemide S.p.A.** on italialainen valaisinvalmistaja, joka on erikoistunut tunnettujen muotoilijoiden ja arkkitehtien suunnittelemiin valaisimiin. Artemide on Italian suurimpia valaisinvalmistajia. Aiemmin Artemiden tuotevalikoimaan kuuluivat myös erityisesti muovista valmistetut huonekalut ja sisustusesineet.

Yrityksen perustivat 1950–1960-lukujen vaihteessa Ernesto Gismondi ja Sergio Mazza. Vuonna 1967 yritys voitti ensimmäisen Compasso d'Oro -muotoilupalkintonsa Vico Magistrettin suunnittelemalla *Eclisse*-valaisimella. Vuonna 1972 syntyi Richard Sapperin *Tizio*-valaisin, josta tuli eräänlainen modernin valaisinsuunnittelun symboli vuosikymmeniksi. Vuonna 1987 Artemide lanseerasi Michele De Lucchin ja Giancarlo Fassinan suunnitteleman *Tolomeo*-työvalaisimen, joka on sittemmin kasvanut myös seinä- ja kattovalaisimia käsittäväksi tuotesarjaksi.

Giancarlo Mattiolin suunnittelema Artemide *Nesso* -valaisin vuodelta 1967.
Muita Artemidelle suunnitelleita nimiä ovat Mario Botta, Norman Foster, Ettore Sottsass, Enzo Mari, Neil Poulton, Karim Rashid, Herzog & de Meuron, Naoto Fukasawa ja Luigi Serafini. Monet Artemiden valaisimet on palkittu arvostetuilla muotoilupalkinnoilla kuten Compasso d'Oro ja Red Dot Design Award. Yhtiön valaisimia on muun muassa Galleria Nazionale d’Arte Modernan, Museum of Modern Artin (MoMA) ja Metropolitan Museum of Artin kokoelmissa.

Artemiden nykyinen tuotevalikoima kattaa niin teknisiä sisä- ja ulkovalaisimia kuin sisustusvalaisimiakin. Artemiden tuotteita myydään 83 maassa. Yrityksellä on tehtaita Italian lisäksi Unkarissa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa ja työntekijöitä noin 700. Vuonna 2008 Artemide osti Firenzen lähellä toimivan, LED-valaistustekniikkaan erikoistuneen Nord Lightin.

Suomeen Artemide Group SpA:n valaisimia tuo Teclux Oy. Niiden vähittäismyyjinä ovat aiemmin toimineet ainakin Décembre, Funktio ja Vepsäläinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tecluxille Artemiden pääedustus Suomessa  01.07.2003. Teclux Oy. Viitattu 26.10.2012.
2. 1 2  History Artemide.  Arkistoitu 17.10.2012. Viitattu 26.10.2012.
3. ↑  Lighting and light design red dot.org.  Arkistoitu 7.8.2012. Viitattu 27.10.2012.
4. ↑  Artemide Group Acquires Nord Light  24.6.2008. PRweb.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 26.10.2012.
5. ↑  Ratia, Ristomatti: *Paha poika*, s. 46–65, 81. Helsinki: Otava, 2002.

Aiheesta muualla
----------------

* Artemiden tuotantoa MoMA:n kokoelmissa