recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kathleen Hylda Valerie Booth** (omaa sukua **Britten**, 9. heinäkuuta 1922 Worcestershire, Englanti – 29. syyskuuta 2022) oli tietojenkäsittelytieteilijä ja pioneeri tietokoneiden rakentamisessa. Booth oli rakentamassa Birbeckin yliopiston ensimmäistä tietokonetta, julkaisi kirjoja ohjelmoinnista ja toimi akatemiassa Kanadassa. Booth työskenteli Birbeckin varhaisen digitaalisen tietokoneen kehityksessä ja kehitti ensimmäisen assembly-kielen Automatic Relay Calculatorille (ARC).

Booth kasvoi Englannissa ja opiskeli matematiikkaa Royal Holloway Collegessa. Hänen varhainen työpaikkansa oli Royal Aircraft Establishment, jossa hän työskenteli lentokoneiden rakenteiden kestävyyden parissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli toisten naisten kanssa analysoimalla tuloksia, jotka johtivat DNA:n rakenteen selvittämiseen. Hän aloitti tohtorin tutkinnon vuonna 1947 ja sai sen valmiiksi vuonna 1950, jolloin hän työskenteli Andrew Boothin avustajana. Kathleen ja Andrew muuttivat Kanadaan, jossa Kathleen toimi tutkijana ja luennoitsijana Saskatchewanin yliopistossa. Vuodesta 1972 hän toimi matematiikan professorina Ontarion yliopistossa.

Andrew ja Kathleen vierailivat Yhdysvalloissa vuonna 1947, jossa he tapasivat John von Neumannin ja palattuaan Englantiin he tekivät muutoksia ARC:in rakenteeseen käyttäen von Neumannin arkkitehtuuria ARC2:een. Birbeckin ryhmä kehitti ARC:in lisäksi SEC (Simple Electronic Computer ja APE(X)C (All-purpose Electronic (Rayon) Computer) koneet.

Teoksia
-------

* Kathleen Booth: *Programming for an Automatic Digital Calculator*, 1958
* Andrew D Booth & Kathleen H V Britten: *General Considerations in the Design of an All-Purpose Electronic Digital Computer*, 1947

Lähteet
-------

1. 1 2 3  39: Kathleen Booth *magnificentwomen.co.uk*.  5.6.2019. Viitattu 30.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Remembering Professor Kathleen Booth, 1922-2022 *blogs.bbk.ac.uk*. Viitattu 30.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Liam Proven: RIP: Kathleen Booth, the inventor of assembly language *theregister.com*.  29.10.2022. Viitattu 30.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Kathleen Booth, computer pioneer who made a major breakthrough in programming – obituary *msn.com*. Viitattu 30.10.2022. (englanniksi)
5. ↑  Kathleen Booth *computinghistory.org.uk*. Viitattu 30.10.2022. (englanniksi)
6. ↑  General Considerations in the Design of an All-Purpose Electronic Digital Computer (PDF) *aclanthology.org*. Viitattu 30.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Association for Computing Machinery
* CiNii
* DBLP
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Arthrocereus** on kaktuskasvien heimon (Cactaceae) suku, johon kuuluu neljä lajia. Niistä joitakin viljellään koristekasveina. Tieteellinen nimi viittaa kasvien nivelikkyyteen. Lajit ovat kooltaan melko pieniä, monihaaraisia ja tavallisesti pystykasvuisia. Ne kukkivat kesäöisin, ja niiden kukat ovat suppilomaisia.

Levinneisyysalue käsittää Brasilian länsi- ja kaakkoisosat.

Tuntomerkit
-----------

*Arthrocereus*-kaktukset ovat pensasmaisia, suhteellisen pienikokoisia, haarovia tai haarattomia, pystykasvuisia tai suikertavia. Varret ovat liereitä ja nivelikkäitä. Niissä kussakin on 10–18 harjua. Areolit ovat pieniä, ja ohuita piikkejä on paljon.

Kukat sijaitsevat lähellä varren kärkeä, ovat muodoltaan pitkän suppilomaisia ja avautuvat levälleen. Kukkaperässä ja pohjusmaljassa on villakarvoitusta, karvamaisia piikkejä ja muutama teräväkärkinen suomu. Hedelmä on pallomainen tai käänteisesti päärynämäinen, vihreä, ohutseinäinen, avautumaton. Sen pinnalla on suomuja ja karvamaisia piikkejä. Valkoisessa mallossa on vinosoikiomaisia siemeniä, jotka ovat himmeän mustia ja muhkuraisia.

Lajit
-----

Kaktustutkija E. F. Andersonin mukaan suvussa on seuraavat lajit:

* *Arthrocereus glaziovii*
* *Arthrocereus melanurus*
* *Arthrocereus rondonianus*
* *Arthrocereus spinosissimus*

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

### Viitteet

1. 1 2 3  Anderson 2001:118
2. ↑  Anderson 2001:119
3. ↑  Anderson 2001:119-120


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q135614
* Wikispecies: Arthrocereus
* BioLib: 105561
* CoL: 33C5
* EoL: 5187399
* EPPO: 1AWKG
* GBIF: 3946831
* GRIN: 13467
* iNaturalist: 184396
* IPNI: 297012-2
* IRMNG: 1333098
* ITIS: 907030
* NCBI: 1170777
* Open Tree of Life: 917155
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:297012-2
* Tropicos: 100293157
* WFO: wfo-4000003156

 |

 |
**Buftea** [ˈbufte̯a] on kaupunki Ilfovin piirikunnassa Romanian eteläosassa. Buftea on piirikuntansa pääkaupunki. Pinta-alaa kaupungilla on 55 neliökilometriä. Bufteassa asui vuoden 2011 väestönlaskennassa 21 960 asukasta. Vuoden 1992 väestönlaskennassa väkiluku oli 19 399 ja vuoden 2002 väestönlaskennassa puolestaan 20 350.

Kaupunki sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Romanian pääkaupungista Bukarestista luoteeseen ja noin 40 kilometriä Ploieștin kaupungista etelään.

Buftea on Romanian elokuvateollisuuden keskus ja ensimmäinen elokuvastudio kaupunkiin perustettiin jo vuonna 1950. Nykyisin kaupungissa toimii muun muassa MediaPro Pictures, joka on osa suurta itäeurooppalaista media- ja viihdeyritystä MediaPro Entertainmentia. Bufteassa järjestetään myös DaKINO-elokuvafestivaali. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu ruhtinas Barbu Știrbeille kuulunut linna. Linnan puutarhan sisäänkäynnin kohdalla on Valakian, Transilvanian ja Moldovan hallitsijan Mikael Rohkean (romaniaksi *Mihai Viteazul*) patsas.

Buftean sijainti Ilfovin piirikunnassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Informare imbunatatirea aspectului edilitar al orasului Primaria Orasului Buftea.  Arkistoitu 23.8.2012. Viitattu 5.8.2012. (romaniaksi)
2. 1 2  Organizare (archive.org) Consiliul Judeţean Ilfov.  Arkistoitu 18.5.2011. Viitattu 5.8.2012. (romaniaksi)
3. 1 2  Hannover Moser, Birgitta Gabriela: *Bukarest*, s. 258–259. Trescher Verlag, 2011. ISBN 3897942038. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.8.2012). (saksaksi)
4. 1 2  ROMANIA: Bucureşti-Ilfov Citypopulation.de. Viitattu 4.8.2012. (englanniksi)
5. ↑  Oraşul Buftea Primaria Orasului Buftea.  Arkistoitu 6.8.2012. Viitattu 5.8.2012. (romaniaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buftea** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut (romaniaksi)
**Kathiawarinhevonen** on lämminverinen pienhevosrotu, joka on peräisin Intian Kathiawarin niemimaalta. Rotua käytetään Gujeratin ratsupoliisin ratsuina ja se on suosittu vauhdikkaassa seivästyspelissä.

Ominaisuudet
------------

Kathiawarinhevonen on itämaistyyppinen rotu, joka on arabianhevosen tavoin erittäin kestävä. Se on sisukas ja tulee toimeen vähällä. Sen luonne on rauhallinen, mutta joskus arvaamaton.

Kathiawarinhevonen on pienikokoinen, korkeimmillaan noin 150 cm. Sen rakenne on ylipäätään kapoinen, hienoluinen ja ohutlihaksinen. Pää on hienopiirteinen, korvat suuret ja muodoltaan kaarevat, kärjistä toisiaan koskettavat. Kaula on ohut ja lavat melko viistot. Selkä on pitkä, rintakehä kapea mutta syvä, lanne laskeva. Kathiawarinhevonen kantaa ylöskiinnittynyttä häntäänsä korkealla. Jalat ovat kapeat ja vahvat, kaviot hyvänmuotoiset ja kovat. Kintereet ovat yleensä käyrät.

Rodussa esiintyvät väritykset ovat rautias, ruunikko, mustanruunikko, kimo, voikkovärit ja kirjavat, ei kuitenkaan musta.

Historia
--------

Kathiawarinhevosen tarkkaa syntyaikaa ei tiedetä, mutta rodun uskotaan syntyneen 1300-luvulla paikallisten ponien, arabianhevosten ja muiden itämaisten hevosten risteytymistä. Erään tarinan mukaan rotu olisi saanut alkunsa haaksirikkoutuneesta laivasta rantaan uineiden arabianhevosten risteydyttyä paikallisen kannan kanssa. Toisen selityksen mukaan mongolikeisarien aikaan Intiaan tuotiin itämaisia hevosia ja niitä käytettiin risteyttämiseen varta vasten.

Rotu on hyvin arvostettu kotialueellaan ja sitä ovat perinteisesti kasvattaneet varakkaat suvut. Nykyisin merkittävin kasvattajataho on valtion valvoma siittola Jungadhissa.

Lähteet
-------

* Pickeral, Tamsin: *The Encyclopedia of Horses & Ponies*. Dempsey Parr, 1999. ISBN 1-84084-506-6.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Pickeral 1999, s. 322
British Museumin kokoelmiin kuuluva vaurioitunut veistos, joka mahdollisesti esitti Artemisia II:a.
**Artemisia II** (m.kreik. Ἀρτεμισία, k. n. 350 eaa.) oli Vähässä-Aasiassa sijainnutta Kaarian valtakuntaa hallinnut Persian alainen satraappi sekä edeltäjänsä Mausolloksen vaimo ja sisko. Hän saattoi valmiiksi miehensä aloittamat Halikarnassoksen mausoleumin rakennustyöt. Heille rakennettu yhteinen hautamausoleumi tunnettiin antiikin aikana yhtenä maailman seitsemästä ihmeestä.

Artemisia II kuului Hekatomnidien hallitsijasukuun, joka sai alkunsa hänen isästään Hekatomnoksesta ja hallitsi Kaariaa lähes itsenäisinä joskin nimellisesti Persian alaisina satraappeina. Hän lienee syntynyt 390-luvulla eaa. ja nai veljensä Mausolloksen, joka tuli hallitsijaksi heidän isänsä kuoltua. Artemisia oli mahdollisesti jo Mausolloksen valtakaudella jonkinlainen kanssahallitsija. Mausolloksen kuoltua vuonna 353 tai 352 eaa. Artemisiasta tuli Kaarian satraappi. Hän hallitsi kaksi tai kolme vuotta ennen omaa kuolemaansa. Artemisian on kerrottu surreen kuollutta miestään niin kovasti, että jopa joi tämän tuhkia viiniin sekoitettuina. Artemisian kuoltua samasta sisarussarjasta olivat hänen jälkeensä hallitsijoina vielä veljet Idrieus ja Piksodaros sekä sisar Ada, joka oli myös Idrieuksen leski.

Artemisia rakennutti valmiiksi Mausolloksen aikana pääkaupunkiin Halikarnassokseen aloitetun suuren hautamuistomerkin. Hän kutsui aikansa maineikkaimmat taiteilijat, kuvanveistäjät Bryaksiksen, Leokhareen, Skopaksen ja Timotheoksen, koristelemaan sitä. Mausoleumi valmistui mahdollisesti hieman Artemisian kuoleman jälkeen. Varmistaakseen rakennustöissä tarvitun marmorin saatavuuden Artemisia lähetti sotavoimansa alistamaan Latmus-vuoren louhosta hallussaan pitäneet vuoristoheimot. Hänen on kerrottu käyttäneen tässä operaatiossa ovelaa harhautusta: vuoren lähellä järjestettiin suuri paikallisen suojelusjumalattaren palvontarituaali, ja asukkaiden saapuessa joukolla katsomaan sitä heidät väijytettiin ja louhos vallattiin.

Artemisia II tunnettiin kiinnostuksestaan kasvi- ja lääketieteeseen. Marunoiden kasvisuvun tieteellinen nimi *Artemisia* viitannee häneen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Artemisia II  (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 9.7.2019.
2. 1 2 3  Kari, Risto: *Historian ABC: Kaikkien aikojen valtiot 3*, s. 7–8. Tammi. Helsinki 2001.
3. 1 2 3 4  Greenwalt, William S.: Artemisia II (c. 395–351 BCE) (englanniksi) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia* (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 9.7.2019.
4. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*, s. 352. Otava 2000.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Artemisia II** Wikimedia Commonsissa
Assaban alue Mauritanian kartalla.
Assaban alueen departementit.
**Assaba** on hallintoalue eli wilaya Mauritanian eteläosassa. Sen keskus on Kiffan kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 36 600 neliökilometriä. Asukkaita on 325 900 henkeä (vuonna 2013).

Assaban alue rajoittuu lounaassa Guidimaghan ja Gorgolin, lännessä Braknan, pohjoisessa Tagantin ja idässä Hodh El Gharbin alueisiin sekä etelässä Maliin. Se on etupäässä tasankoa, jonka Tagantin ylängön reuna-alue jakaa pohjois-eteläsuunnassa kahteen osaan. Alueelta saavat alkunsa Senegalin sivujoet Gorgol ja Karakoro. Pohjoisosa kuuluu Saharan ja eteläosa Sahelin vyöhykkeisiin.

Alueeseen kuuluvat Kiffan, Barkéolin, Boumdeidin, Gueroun ja Kankoussan departementit eli moughataat. Kuntia on yhteensä 26. Maaseutuväestöä on 70, kaupunkiväestöä 27 ja nomadeja kolme prosenttia.

Kiffan kautta kulkee Nouakchottin ja Néman välinen valtatie N3. Alueen pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra ja maissi. Lisäksi kasvatetaan taatelipalmuja. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja kamelit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Monographie régionale de la wilaya de l’Assaba *Office national de la statistique*.  2016. Viitattu 26.1.2021.
2. 1 2  Fiche monographique Wilaya de l’Assaba *Centre Mauritanien d’Analyse de Politiques*.  2004.  Arkistoitu 31.1.2021. Viitattu 26.1.2021.

Mauritanian alueet

* Adrar
* Assaba
* Brakna
* Dakhlet Nouadhibou
* Gorgol
* Guidimaka
* Hodh El Gharbi
* Hodh El Charghi
* Inchiri
* Nouakchott-Nord
* Nouakchott-Ouest
* Nouakchott-Sud
* Tagant
* Tiris-Zemmour
* Trarza
Assakun Nõiakivi.
**Assakun Nõiakivi** eli noitakivi on palvontakivi Viron Harjumaan maakunnassa Raen kunnassa Assakun kylässä.

Assakun Nõiakivi sijaitsee noin sadan metrin päässä vanhan ja uuden Tallinnasta Tarttoon johtavien teiden risteyksestä.

Kupillisten palvontakivien perinne levisi nykyisen Viron alueelle Skandinaviasta pronssikauden lopulla. Kivien valmistaminen jatkui aina 200-luvulle jälkeen ajanlaskun alun. Vastaavia kiviä tunnetaan etenkin Pohjois-Viron alueelta. Assakun Nõiakivi on kuppiensa eli kiveen kaiverrettujen kolojen määrässä mitattuna Euroopan suurimpiin lukeutuva palvontakivi. Kuppeja on kaiverrettu kiveen yhteensä 405. Kuppien läpimitta on noin 4–10 senttiä ja syvyyttä niillä on pari kolme senttiä. Kivellä on korkeutta noin 1,1 metriä ja leveyttä 12,5 metriä. Kuppien tarkoitussta ei tunneta varmasti. Kuppeja on myös kiven sivuilla, joten ne ovat tuskin liittyneet esimerkiksi veden keräämiseen. Kiven löysi Oskar Raudmets vuonna 1964. Kivi on joskus yhdistetty maanviljelyksen hedelmällisyysmagiaan. Varmuutta sen käyttötarkoituksesta ei kuitenkaan ole.

Lähteet
-------

1. ↑  Anne Abel: Assaku Nõiakivi Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla. Viitattu 4.8.2019. (viroksi)
2. 1 2  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 29. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
3. 1 2  Rae Sõnumid: Assakult leiab Põhja-Euroopa suurima lohkude arvuga nõiakivi *Maaleht*. Viitattu 4.8.2019. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Assaku Nõiakivi Kultuurimälestiste register. Muinsuskaitseamet. (viroksi)
**Kaliumetyyliksantaatti** (C3H5S2OK) on kalium- ja etyyliksantaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä sekä analyyttisessä kemiassa sekä apuaineena malmien vaahdottamisessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kaliumetyyliksantaatti on väritöntä tai vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Se liukenee veteen, mutta hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta etanoliksi, kaliumkarbonaatiksi, kaliumtritiokarbonaatiksi ja hiilidisulfidiksi. Kaliumetyyliksantaatti liukenee myös etanoliin, mutta ei esimerkiksi dietyylieetteriin. Aineen sulamispisteeksi annetaan kirjallisuudessa vaihtelevasti noin 200 °C tai 222–226 °C. Alkyloivat reagenssit reagoivat kaliumetyyliksantaatin kanssa muodostaen tioestereitä. Kupari-ionien kanssa reagoidessa muodostuu keltainen saostuma ja molybdeenin läsnä ollessa muodostuu väriltään violetti liuos.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ensimmäisen kerran kaliumetyyliksantaattia valmisti William C. Zeise vuonna 1822 kaliumhydroksidin, etanolin ja hiilidisulfidin välisellä reaktiolla. Tämä menetelmä on yhdisteen valmistamiseksi käytössä edelleen.

KOH +CH3CH2OH + CS2 → CH3CH2OCS2K + H2O
Kaliumetyyliksantaattia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa heterosyklisiä yhdisteitä, tioleja, tioeettereitä, disulfideja ja alkyyliksantaatteja. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää esteröinneissä ja glykosidoinneissa. Muita käyttökohteita ovat apuaineena kuparin ja sinkin vaahdotuksessa, kuparin ja molybdeenin kvalitatiiviseen toteamiseen analyyttisessä kemiassa sekä viinirypäleiden viljelyssä hyönteismyrkkynä kirvoja vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 743. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3  Guy H. Harris: *Xanthates, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 16.8.2016
3. 1 2 3  Kathrin-Maria Roy: *Xanthates, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 16.8.2016
4. ↑  Radomir N. Saičić: *Potassium O-ethyl Xanthate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Teoksen verkkoversio Viitattu 16.8.2016
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 891. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Potassium ethylxanthate (englanniksi)
* ChemBlink: Potassium ethylxanthate (englanniksi)
**Buffel-luokka** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1867-1870 valmistetun aluksen muodostama monitoriluokka.

Suunnittelu
-----------

Luokan alukset oli valmistettu samojen suunnitelmien mukaan kuin edeltänyt Schorpioen-luokka. Alusten pituus oli 62,7 metriä ja niiden leveys oli 12,3 ja syväys 4,8 metriä. Alusten uppouma oli 2 233 tonnia. Ne oli varustettu törmäyskeulalla ja niiden miehistöksi tarvittiin 117 miestä. Miehistönmäärä nousi myöhemmin 159:ään.

Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta kaksi sylinterisestä compound-höyrykoneesta, jotka kumpikin pyörittivät omaa 3,66 metrin potkuria. Höyryn muodostamiseksi aluksella oli neljä kattilaa. Koneisto oli suunniteltu tuottamaan 2 000 ihp:tä, mikä mahdollistaisi 12,4 solmun maksiminopeuden. Alukset kuitenkin saavuttivat ainoastaan 11,2 solmua. Niiden varastoihin sopi 152 tonnia hiiltä ja ne oli varustettu kahdella lyhyellä mastolla.

Alusten aseistuksena oli kaksi Armstrongin valmistamaa yhdeksän tuuman rihlattua tykkiä, jotka oli asennettu Coles-torneihin. Lisäksi aseistuksena oli neljä 30 naulan matalapainetykkiä. Suoja koostui vesirajaan asennetusta koko aluksen mittaisesta valurautaisesta panssarivyöstä, jonka paksuus oli keskellä 152 millimetriä kaveten päitä kohden 76 millimetriin. Tykkitornien suojana 203 millimetrin panssarointi ja panssarointi paksuni tykkiporttien reunoilla aina 279 millimetriin. Tykkitornien pohjan paksuus oli 203 millimetriä ja tulenjohtotornin seinät olivat 144 millimetriä. Panssarikansi oli paksuudeltaan 19-25 millimetriä.

Alukset
-------

**Buffel-luokan monitorit**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Hr. Ms. Buffel* | Robert Napier and Sons, Glasgow | 10. kesäkuuta 1867 | 10. maaliskuuta 1868 | 22. heinäkuuta 1869 |  |
| *Hr. Ms. Guinea* | Amsterdamin telakka | 1867 | 5. toukokuuta 1870 | 16. lokakuuta 1873 |  |
|

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buffel-luokka**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Gardiner 2002 s. 372

*Buffel*-luokan monitorit

|  |
| --- |
| *Hr. Ms. Buffel* - *Hr. Ms. Guinea* |
| Edeltäjä: Schorpioen-luokka – Seuraaja: Heiligerlee-luokka |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Buffel-class monitor
**Herman Ross** eli **Herman Hermanninpoika Ross**, myös **Hermannus Ross**, (n. 18. heinäkuuta 1672 Vaasa – 29. lokakuuta 1726 Turku) oli Turun akatemian teologian professori 1709 alkaen ja akatemian rehtori 1722–1724 sekä valtiopäivämies 1719. Hänen isänsä oli vaasalainen suurkauppias ja valtaporvari Herman Williaminpoika Ross, joka toimi myös Vaasan pormestarina, ja äitinsä Margaretha Jesenhaus. Alun perin Rossit tulivat Suomeen 1600-luvun alkupuoliskolla Skotlannista.

Herman Ross oli kaksi kertaa naimisissa, ensin Anna Schäferin, sitten yliopiston rehtori Isak Pihlmanin tyttären Margaretan kanssa. Lapsia hänellä oli 11. Aikuisiksi eläneet pojat saivat akateemisen koulutuksen. Isak Ross päätyi isänsä tapaan professoriksi. Herman Ross oli katedraalikoulun lehtori, Jacob Ross toimi Jomalan kappalaisena ja Wilhelm Ross oli tutkimusmatkailija, joka kuoli karavaanimatkalla lähellä Damaskosta.

Herman Ross, vaikka olikin arvostettu teologian 1. professori, oli merkittävämpi hallintomiehenä kuin tieteenharjoittajana. Venäläismiehityksen aikana hän oli tilapäisen kirkkohallituksen jäsen ja akatemian vararehtori. Hänet valittiin valtiopäiväedustajaksi vuonna 1726.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Herman Ross. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Karl Hedman: Suomen Sukututkimusseuran Vuosikirja V (1921)
3. ↑  Kansallisbiografia


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Elizabeth Sinclair**, o.s. **McHutcheson** (26. huhtikuuta 1800 Glasgow – 16. lokakuuta 1892) oli skotlantilaislähtöinen plantaasinomistaja ja sukunsa matriarkka. Hänet tunnetaan erityisesti Niihaun saaren ostamisesta.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Sinclairin vanhemmat olivat Jean Robertson ja James McHutchison. Perhe toimi kauppiaina. Tammikuussa 1824 Elizabeth meni naimisiin kapteeni Francis Sinclairin kanssa.

Vuodet Uudessa-Seelannissa
--------------------------

Vuonna 1840 Sinclairin perhe, johon pariskunnan lisäksi kuului tässä vaiheessa kuuluivat myös lapset George, Jane, Helen, James, Francis ja Anne, myivät maansa Skotlannissa ja muuttivat Uuteen-Seelantiin, jonne oli tarkoitus perustaa uusi maatila. Sinclair perheineen pyöritti maatilaa Banksin niemimaalla Uudessa-Seelannissa vuoteen 1846 asti, jolloin hänen miehensä kuoli.

Muutto Havaijille
-----------------

Vuonna 1863 perhe lähti Uudesta-Seelannista ja suuntasi Kanadaan. On epäselvää, oliko Kanadaan lähtö nimenomaan Sinclairin päätös vai vaikuttiko siihen hänen muu perheensä. Kanadassa maan raivaamisen katsottiin kuitenkin liian vaativaksi, joten perhe päätti muuttaa ensin Kaliforniaan mutta suuntasikin Havaijille, jonne perhe saapui syyskuussa 1863.

Saavuttuaan Havaijille Sinclair osti Niihaun saaren kuningas Kamehameha IV:lta. Kauppahinta oli 10 000 dollaria (vuoden 2023 rahassa 237 436 dollaria). Saari on kulkenut Sinclairin suvussa tästä lähtien, ja tämän jälkeläiset asuvat saarella edelleen.

Niihaun oston jälkeen Sinclair osti lisää maata Kauain saarelta, jossa hän alkoi viljelemään sokeriruokoa.

Sinclairin jälkeläiset, nykyisin Robinsonin perhe, omistavat saaren ja pyrkivät suojelemaan Havaijin alkuperäisasukkaiden kulttuuria. Saari on edelleen ainoa paikka koko osavaltiossa, jossa enemmistön äidinkieli on havaiji. Perheen jälkeläiset ovat edelleen Kauain piirikunnan suurimpia yksityisiä maanomistajia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Story: Sinclair, Elizabeth *Te Ara*.  2023. Viitattu 8.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2  The Sinclairs *Images of Old Hawaiʻi*.  3.2.2020. Viitattu 7.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  $10,000 in 1863 → 2023 *Inflation Calculator*.  2023. Viitattu 7.3.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Niihau island, Hawaii, United States *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 7.3.2023. (englanniksi)
5. ↑  Niihau - "The Forbidden Island" of Hawaii *www.to-hawaii.com*. Viitattu 7.3.2023.
6. ↑  Niihau Island *Niihau Island Super Tour*. Viitattu 7.3.2023. (englanniksi)
Herman Oskar Procopé
**Herman Oskar Procopé** (18. helmikuuta 1841 Mietoinen – 1905 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Procopén vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, ylisotatuomari Berndt Johan Procopé ja Lovisa Henrika Trapp ja puoliso vuodesta 1877 Anna Nikolajevna Grigorjeva. Hänen veljestään Victor Napoleon Procopésta tuli jalkaväenkenraali. Herman Oskar Procopé tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1852 ja määrättiin sieltä 1859 valmistuttuaan luutnanttina palvelukseen Henkivartioväen Jekaterinoslavlin krenatöörirykmenttiin. Vuonna 1861 hänet siirrettiin Henkivartioväen suomenmaalaiseen rykmenttiin ja ylennettiin aliluutnantiksi. Luutnantiksi Procopé yleni 1863. Hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Procopé ylennettiin alikapteeniksi 1866, kapteeniksi 1871 ja everstiksi 1874. Turkin sotaan 1877–1878 hän osallistui Henkivartioväen suomenmaalaisen rykmentin riveissä. Vuonna 1881 hänet määrättiin Henkivartioväen 1. Jekaterinoslavlin krenatöörirykmentin komentajaksi. Vuonna 1890 hänet siirrettiin kenraalimajuriksi ylennettynä 12. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi, vuonna 1894 49. jalkaväen reserviprikaatin komentajaksi ja vuonna 1900 kenraaliluutnantiksi ylennettynä 8. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Procopé kuoli tätä tehtävää hoitaessaan vuonna 1905.

Lähteet
-------

1. 1 2  Herman Oskar Procopé *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 12.4.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Luontoissuoritus** eli luontaissuoritus on hyvitys tai maksu, joka suoritetaan rahan asemasta tavarana tai työnä.[1] Velvoite täytetään siis alkuperäisen määränsä mukaisena, mutta jonkin muun kuin rahan avulla. Luontoissuoritus voi olla esineen luovutus, esineen valmistaminen, palveluksen suorittaminen tai pidättyminen jostakin toiminnasta. Suoritushäiriön seuraamuksena se voi merkitä suorituksen tekemistä uudelleen kokonaan tai osittain. Luontoissuoritukseksi katsotaan myös suoritusvirheen korjaaminen. Sopimusoikeudessa luontoissuoritus on usein suoritushäiriön seuraamus.[2] Toisaalta sen käyttöä vähentää pakkotäytäntöönpanon hankaluus.[3]

Edellä luontoissuoritusta on pidetty rahasuorituksen vastakohtana. Tämä onkin usein paikallaan, mutta käytännössä luontoissuoritusvelvoite voi täytäntöönpanovaiheessa muuttua rahavelaksi. Esimerkiksi velallisen tehtäväksi tuomittu työsuoritus annetaan ulosotossa yleensä ulkopuolisen tehtäväksi ja siitä aiheutuneet kulut peritään velalliselta rahana.[4][5]

Aina velkoja ei voi vaatia luontoissuoritusta sopimuksen perusteella, sillä velallista ei voi pakottaa hänen työpanostaan vaativan työsuorituksen tekemiseen. Luontoissuorituspakkoa voidaan harvoin käyttää apuvelvoitteiden ja velvoitteiden tehosteena. Velvoitteet täyttämistä luontoissuorituksen avulla rajoittaa vetoaminen liikavaikeuteen, mahdottomuuteen ja ylivoimaiseen esteeseen. Velallinen voi myös välttyä luontoissuorituksesta vetäytymällä sopimuksesta.[2]

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
2. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 456–457.
3. ↑  Erkki Aurejärvi & Mika Hemmo: *Velvoiteoikeuden oppikirja,* Condictio 1998, ISBN 951-95570-1-6, sivu 79.
4. ↑  Aurejärvi s. 78.
5. ↑  Ulosottokaari 7:12.

Kirjallisuutta
--------------

* Erkki Aurejärvi & Mika Hemmo: *Velvoiteoikeuden oppikirja,* Condictio 1998, ISBN 951-95570-1-6 sivut 78–86.
**Herman Niittynen** (20. syyskuuta 1870 Korpilahti – 31. elokuuta 1942 Korpilahti) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja.

Niittysen vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Lönnroth ja Karoliina Tahvonen. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Korpilahdella vuodesta 1886 alkaen. Niittynen oli Korpilahden säästöpankin rahastonhoitajana 1904–1919 ja Kansallis-Osake-Pankin Korpilahden haarakonttorin esimiehenä 1919–1925. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1931.

Niittynen oli kansanedustajana helmi-maaliskuussa 1919 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan sosialidemokraattien Anni Huotarin tilalle. Niittynen oli Korpilahdella kuntakokouksen varaesimiehenä ja kunnallislautakunnan esimiehenä sekä kuului kunnanvaltuustoon. Hän kuului MTK:n valtuuskuntan ja oli edustajana kirkolliskokouksessa. 

Herman Niittynen oli naimisissa vuodesta 1894 Eeva Sandelinin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Herman Niittynen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1918–1919 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(17) | 
* Alopaeus
* Astala
* Brander
* Erkko
* Heimonen
* Hälvä
* Kaitila
* Kaskinen (1919)
* Laine
* E. Linna
* H. Linna
* Lundson
* Niittynen (1919)
* Pesonen (1919)
* Pullinen
* Sinkko
* Ståhlberg
* Särkkä
* Taskinen (1919)
* Vekara
* Vuokoski

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Lohikosken kirkko** (tai *Lohikosken seurakuntakeskus*) on Jyväskylän Lohikosken kaupunginosassa sijaitseva evankelis-luterilainen kirkko, jonka suunnitteli kaupunginarkkitehti Erkki Kantonen. Kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1966, ja se kuuluu Jyväskylän seurakunnalle. Kirkko on ollut pois käytöstä sisäilmasyistä vuodesta 2015 alkaen.

Kirkkosalissa on 250 istumapaikkaa ja sitä hallitsee suuri ikkuna, jonka läpi näkyy luontoa. Lohikosken kirkossa on mekaaniset, 17-äänikertaiset urut, jotka saatiin kirkkoon vuonna 1967. Urut on suunnitellut Matti Vainio, ja niiden rakentamisesta vastasi Kangasalan urkutehdas.

Rakennukseen kuuluu myös kaksi keittiötä, kerho- ja takkahuone, väestösuoja ja viisi asuinhuoneistoa.

Jyväskylän seurakunnan kirkkovaltuusto päätti maaliskuussa 2021 myydä Lohikosken kirkon Järvi-Suomen asunnot Oy:lle purettavaksi ja uudisrakentamista varten.

Kirkollinen symboliikka rakennuksessa
-------------------------------------

Sisääntuloaulan puupaneelikatto on poikkeuksellisen matalalla, mikä symboloi sitä, että kirkkokävijät ovat usein kirkkoon saapuessaan murheiden painamia. Vastakohtaisesti kirkkosali taas on korkea ja valoisa, minkä lisäksi se on vertauskuvallisesti suunniteltu muistuttamaan laivan kokan muotoa. Saliin tulee luonnonvaloa katon ikkunoista ja oikealla seinustalla olevasta suuresta ikkunasta.Sivuikkunan läpi avautuu myös luontonäkymä, jonka on sanottu kuvastavan elämän katoavuutta.

Taideteoksia kirkossa
---------------------

* Alttarikrusifiksi (Pauli Koskinen)
* Kala-aiheinen kuvakudos takasalissa (Eva Renwall)
* "Jumalan kämmenellä" -taulu takasalissa (Erkki Hervo)
* "Kirkkolaiva"-teos lehterin reunassa (Mikko Asunta)
* "Kristuksen kasvot" -taulu (Onni Kosonen)
* Takorautainen risti (Antti Koski)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stolt, Eeva: *Tehtaan valoista kaupungin valoihin – Lohikoski 1870–2000*, s. 167–171. Jyväskylä: Jyväskylän Lohikosken sos.-dem Työväenyhdistys ry, 2006. ISBN 952-92-1285-2.
2. ↑  Jyväskylän seurakunta: Lohikosken kirkko pois käytöstä *jyvaskylanseurakunta.fi*. Viitattu 25.2.2021.
3. ↑  Niklas Pelkonen: Seurakunnan kiinteistökaupat hyväksyttiin – asian palauttaminen käsittelyyn tyrmättiin äänestyksessä selvin äänin *ksml.fi*. Viitattu 25.3.2021.
4. 1 2  Jyväskylän kaupunkiseurakunta: *Lohikosken kirkko*. Kirkossa jaettava esite. Jyväskylä: Jyväskylän seurakunta.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lohikosken kirkko (Jyväskylä)** Wikimedia Commonsissa
**Sameaolkiyökkönen** (*Mythimna impura*) on erittäin yleinen ja runsaslukuinen keski- ja loppukesän yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Sameaolkiyökkösen kanssa varsin samannäköisiä ovat muutamat *Mythimna*-suvun lajit, etenkin vaaleaolkiyökkönen (*Mythimna pallens*) sekä ruoko-olkiyökkönen (*Mythimna straminea*), joskin sameaolkiyökkönen on näitä pienempi. Etusiivet ovat pituuteensa nähden leveähköt ja ulkoreunastaan tasaiset, joskin pyöreäkärkiset. Etusiipien pohjaväri on harmaankellertävä ja valkoiset siipisuonet antavat siivelle voimakkaasti juovikkaan ulkoasun. Ulompi poikkiviiru erottuu siivellä muutamana mustana pisteenä. Etusiiven alapinta on keskiosastaan laajalti mustahko. Takasiivet ovat jokseenkin tasaisen mustanharmaat, joskus ulkoreunasta vaaleammat, ja niitä reunustavat siipiripset ovat valkeat. Siipiväli 30–35 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyys ulottuu Pyreneiltä pohjoisen Keski-Euroopan ja Pohjois-Euroopan kautta Lähi-itään ja Keski-Aasian vuoristoihin ja Japaniin asti. Suomessa levinneisyysalue ulottuu etelästä likimain Kemi–Kajaani-linjalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta elokuun lopulle huipun ollessa heinäkuun lopulla. Mahdollisesti joinakin vuosina toinen sukupolvi lentää elo-syyskuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Sameaolkiyökköstä tavataan etenkin avoimilla, kosteapohjaisilla paikoilla, kuten rantaniityillä, mutta myös kulttuuriympäristöissä ja se on yksilömäärältään usein runsaslukuinen. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat valolle, satunnaisemmin syötille. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää erilaisilla heinillä ja saroilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Sameaolkiyökkönen – *Mythimna impura* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
3. ↑  UK Moths (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Mikkola K. & Jalas I.: *Suomen perhoset. Yökköset 1.*. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava, 1977. ISBN 951-1-04296-3.  s. 153
5. ↑  Perhoswiki (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Vlindernet (hollanniksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2012435
* Wikispecies: Mythimna (Mythimna) impura
* BioLib: 54333
* BOLD: 197702
* EoL: 2867884
* EUNIS: 310545
* Fauna Europaea: 448384
* Fauna Europaea (new): a98b311b-1b65-4079-bf26-cd461118a9f9
* GBIF: 5772210
* iNaturalist: 324831
* LoB: 4191
* NBN: NHMSYS0021144862
* NCBI: 987985

 |

 |
**Luontokato** tarkoittaa luonnon monimuotoisuuden eli biodiversiteetin vähenemistä, kun lajit taantuvat eli niiden kannat pienenevät, vaikka ne olisivatkin yhä elinvoimaisia. Lajeja voi myös uhanalaistua tai kuolla kokonaan sukupuuttoon (lajikato).

Luontokato heikentää luonnon toimintaa. Lajit elävät jatkuvassa vuorovaikutuksessa toistensa kanssa, ja lajin katoamisen seuraukset voivat olla arvaamattomat. Jos lajien riippuvuuksien verkosto häiriintyy, seurauksena saattaa olla koko ekosysteemin romahtaminen. Monimuotoisessa ekosysteemissä saattaa kuitenkin löytyä tilalle korvaavia lajeja.

Maapallon luonnon monimuotoisuus on nykyaikana nopeasti vähenemässä ihmisen toiminnan seurauksena. Tärkeimpiä syitä ovat ruoantuotanto maalla ja merellä, metsätalous, teiden ja muiden väylien rakentaminen sekä kaupungistuminen. Metsiä, soita ja muita luonnonympäristöjä muutetaan pelloiksi, patoaltaiksi ja kaupungeiksi. Tehomaataloudessa hyönteisiä hävitetään hyönteismyrkyillä sekä tuhotaan niiden asuinympäristönään käyttämää kasvillisuutta. Ilmaston lämpeneminen pahentaa luontokatoa.

Nykyisin meneillään olevassa sukupuuttoaallossa lajeja häviää erittäin nopeasti. Lajien häviäminen on 1 000–1 000 000 kertaa lajiutumista yleisempää.

Luontokato-käsitteen käyttö on yleistynyt Suomessa 2020-luvulla, ja Kotimaisten kielten keskus lisäsi sen Kielitoimiston sanakirjaan vuonna 2022. Käsite ei kuitenkaan ole täysin vakiintunut, ja jotkut tutkijat ovat tuoneet esiin siihen liittyviä ongelmia. Ympäristöfilosofit Linnea Luuppala ja Markku Oksanen ovat ehdottaneet, että luontokadon sijaan olisi parempi puhua luontomenetyksestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Katja Matveinen: Metsät ja luontokato  7.12.2021. Maa- ja metsätalousministeriö. Viitattu 7.10.2022.
2. ↑  Enroth, Johannes (kirj.): Piirainen, Mikko (päätoim.): *Luonnossa: Kasvit 3*, s. 206–209. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33405-8.
3. 1 2  Juhani Lokki: *Kaunis kotimaa : natura Fennica 1*, Luonnon monimuotoisuus WSOY 1994, s. 318–321.
4. 1 2 3  Kari Ikävalko: Synkkä YK-arvio valmis: Luonnon tila heikentyy nyt ennennäkemätöntä vauhtia – kolmannes maapallon luonnosta tuhoutuu vuoteen 2050 mennessä *Yle uutiset*.  6.5.2019. Viitattu 6.5.2019.
5. ↑  Jonathan Watts: Biodiversity crisis is about to put humanity at risk, UN scientists to warn *The Guardian*.  3.5.2019. Viitattu 5.5.2019.
6. ↑  Luontokato nyt sanakirjassakin - ePressi *www.epressi.com*.  10.11.2022. Viitattu 21.2.2023.
7. ↑  Voiko luonto kadota? *www.tieteessatapahtuu.fi*. Viitattu 21.2.2023.
**Kye Rowles** (s. 24. kesäkuuta 1998 Kiama) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Heart of Midlothiania, johon hän siirtyi heinäkuussa 2022. Aiemmin hän edusti kotimaansa pääsarjassa Brisbane Roaria ja Central Coast Marinersia.

Rowles pelasi kesällä 2021 Tokion olympialaisissa kaksi ottelua. Hän on pelannut Australian A-maajoukkueessa kolme ottelua: kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Jordaniaa sekä kesäkuussa 2022 MM-jatkokarsintaotteluissa Arabiemiirikuntia ja Perua vastaan. Näissä kaikissa kolmessa ottelussa hän on pelannut avauskokoonpanossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kye Rowles Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Atkinson |
4 Rowles |
5 Karačić |
6 Tilio |
7 Leckie |
8 Wright |
9 Maclaren |
10 Hrustic |
11 Mabil |
12 Redmayne |
13 Mooy |
14 McGree |
15 Duke |
16 Behich |
17 Devlin |
18 Vukovic |
19 Souttar |
20 Deng |
21 Kuol |
22 Irvine |
23 Goodwin |
24 King |
25 Cummings |
26 Baccus |
Valmentaja Arnold
*Tämä artikkeli käsittelee horoskooppimerkkiä. Lohikäärmeen muita merkityksiä luetellaan täsmennyssivulla.*

**Lohikäärme** on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Uskomusten mukaan lohikäärmeen vuonna syntyneet ovat idealisteja, perfektionisteja, joustamattomia ja itsetietoisia.*kenen mukaan?* Lohikäärmeet ovat myös aggressiivisia ja päättäväisiä.*kenen mukaan?* Lohikäärme on taruolento ja ilotulitusten järjestäjä; luovuus ja valehtelu ovat kaksi puolta, joissa tämä ilmenee.
Lohikäärmeen vuosi on suosituin kiinalaisen astrologian merkeistä. Itä-Aasiassa syntyvyys kasvaa lohikäärmeen vuosina, koska vanhemmat haluavat lapsen, joka syntyy lohikäärmeen merkin alla.*lähde?*

Lohikäärmeen kuukausi: noin 4. huhtikuuta – 5. toukokuuta  

Lohikäärmeen tunti: 07–09
Lohikäärmeen onnennumerot ovat 1, 6 ja 7.

Lohikäärmeen vuosia
-------------------

* 8. helmikuuta 1940 - 26. tammikuuta 1941 metalli
* 27. tammikuuta 1952 - 13. helmikuuta 1953 vesi
* 13. helmikuuta 1964 - 1. helmikuuta 1965 puu
* 31. tammikuuta 1976 - 17. helmikuuta 1977 tuli
* 17. helmikuuta 1988 - 5. helmikuuta 1989 maa
* 5. helmikuuta 2000 - 23. tammikuuta 2001 metalli
* 23. tammikuuta 2012 - 9. helmikuuta 2013 vesi
* 10. helmikuuta 2024 - 28. tammikuuta 2025 puu

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kiinalainen lohikäärme** Wikimedia Commonsissa

Kiinalaiset horoskoopit
Rotta | Härkä | Tiikeri | Jänis | Lohikäärme | Käärme | Hevonen | Vuohi | Apina | Kukko | Koira | Sika
Lehden näytenumeron etusivu.
**Luonnotar** oli Helsingissä vuosina 1862–1863 ilmestynyt aikakauslehti.

Alaotsikolla *Kuukausilehti Kansan Hyödyksi ja Huviksi* ilmestynyttä *Luonnotarta* tomittivat J. A. Hagman ja K. J. Gummerus. Se oli tavalliselle kansalle tarkoitettu valistava ja viihdyttävä aikakauslehti, joka luonnontieteellisten ja historiallisten artikkelien lisäksi julkaisi kirjoituksia ajankohtaisista yhteiskunnallisista aiheista. Muutamissa numeroissa oli myös kuvia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainossa painettu lehti sai 590 tilaajaa. Vain vuoden ajan ilmestyneen *Luonnottaren* lakkamisen syynä oli sen kannattamattomuus ja uuden *Maiden ja Merien Takaa* -lehden perustaminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuusvuori, Jarkko S.: *Kulttuurilehti 1771–2007*, s. 64. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-918-0.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 8. Aikakauslehdistön historia: Yleisaikakauslehdet*, s. 19–20. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-325-8.

Aiheesta muualla
----------------

* *Luonnotar* digitoituna kansalliskirjastossa
**Elokuvateatteri Petit** sijaitsi Tampereella Hämeenkatu 31:ssä. Rakennus valmistui 1911 ja sen suunnitteli rakennusmestari Heikki Tiitola. Myöhäisjugendia edustavan talon rakennuttaja oli tamperelainen liikemies Isak Julin ja taloa kutsuttiin sen vuoksi myös *Iisakin kirkoksi*. Elokuvateatterin avajaiset olivat 17. syyskuuta 1911.

Elokuvateatterissa oli rakennuksen valmistuttua 373 paikkaa ja teatterirakennusta erotti Hämeenkadusta aidattu sisäpuutarha. Teatteriin mentiin alun perin sisäpuutarhan läpi värikkäin sähkölampuin valaistun kaariportin kautta. Vuonna 1935 teatterin sisätiloja uudistettiin arkkitehti Bertel Strömmerin piirustusten mukaan. 

Petitin talon eteen Hämeenkadun varteen valmistui 1934 Bertel Strömmerin suunnittelema kaksikerroksinen funktionalismia edustava Hjorthin liiketalo, jota jatkettiin muutamia vuosia myöhemmin Hämeenpuiston suuntaan 6–7-kerroksisella asuin-, liike- ja toimistorakennuksella. Vuonna 1959 Petitin eteläisen julkisivun puolelle valmistui arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema lisärakennus ja samalla korttelin läpi avattiin *City-käytäväksi* kutsuttu jalankulkuväylä Hämeenkadulta Hallituskadulle.

Petit oli elokuvateatterina vuoteen 1987 saakka. Sen jälkeen rakennuksessa toimi muun muassa ravintola. Entinen Petitin rakennus ja Hämeenkatu 33:ssa sijainnut Hjortin talon matala liikesiipi purettiin vuonna 2006. Paikalle rakennettiin *Asunto Oy Tampereen Westendin* 7-kerroksinen asuin- ja liiketalo joka valmistui 2008.

Lähteet
-------

* Tampereen elokuvajuhlien Festival News 5.3.2004 "Iisakin kirkko" puretaan (Arkistoitu – Internet Archive)
* Koskesta voimaa -sivusto: Tamperelaisia elokuvateattereita
* Nk. Petitin tontin uudisrakentaminen ja rakennusoikeuden määrittäminen ja korttelin III-29 tonttien 1, 2 ja 3 asemakaavan muuttaminen, Hämeenkatu 31-33, kartta no 7777
**Nighthawks** (suomennettu joskus **Yökyöpelit**) on yhdysvaltalaisen Edward Hopperin maalaus vuodelta 1942. Se on Hopperin kuuluisin teos ja ikoniseksi muodostunut osa amerikkalaista kulttuuria.

Realistinen maalaus esittää yökahvilan kolmea asiakasta suurten ikkunoiden läpi nähtyinä. Ympärillä on hiljainen ja autiolta vaikuttava kaupunki. Monien muiden Hopperin maalausten tavoin *Nighthawks* kuvaa ihmisten eristyneisyyttä ja yksinäisyyttä. Kahvilan kolme asiakasta ovat yksinäisen, passiivisen ja hiljaisen näköisiä. Maalauksen sommitelma muodostuu yksinkertaisista pysty- ja vaakasuorista muodoista, jotka korostavat ympäristön kolkkoutta. Voimakkaat värit korostavat kahvilan sisältä tulvivan kirkkaan loistevalon vaikutusta ja kontrastia suhteessa ympäröivään pimeyteen. Maalauksessa on nähty myös maailmansodan ahdistuksen aikaan liittyvää vertauskuvallisuutta, vaikka Hopper torjuikin kaikki yritykset selittää hänen töitään yhteiskunnallisiksi vertauskuviksi. Hän tosin myönsi, että *Nighthawks* saattoi tiedostamattomalla tasolla kertoa suurkaupungin asukkaiden yksinäisyydestä.

*Nighthawks* saattaa sisältää viittauksia eräisiin toisiin Hopperin tunnettuihin töihin. Esimerkiksi taustalla näkyvät rakennukset ovat samantapaisia kuin Hopperin aiemmassa maalauksessa *Varhain sunnuntaiaamuna*. Hopperin mukaan maalauksen näkymän innoittajana toimi eräs New Yorkin Greenwich Villagessa Greenwich Avenue -kadun kulmauksessa sijainnut ravintola. Ravintolan nimeä ei tiedetä. Maalauksen yläosassa lukeva "Phillies" on samannimisen sikarimerkin mainos. Maalauksessa tiskin takana vierekkäin istuvat mies ja nainen on tehty muistuttamaan Hopperia itseään sekä hänen vaimoaan.

Öljymaalauksen leveys on 152,4 senttimetriä ja korkeus 84,1 senttimetriä. Sen on omistanut Chicagossa toimiva Art Institute of Chicago -taidemuseo teoksen valmistumisvuodesta lähtien.

Amerikkalaisessa populaarikulttuurissa *Nighthawks*-maalauksesta on tehty lukemattomia parodioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nighthawks (englanniksi) National Gallery of Art. Viitattu 22.7.2014.
2. ↑  Marina Vaizey: *100 kuuluisaa maalausta* (suom. Ritva Lassila), s. 106. Gummerus 1996. Alkuteos *100 Famous Paintings* (1979).
3. 1 2  About this artwork (englanniksi) Art Institute of Chicaog. Viitattu 22.7.2014.
**Luontoisetu** on jonakin muuna vastikkeena kuin rahana maksettava palkka tai rahapalkan lisäksi suoritettava etu. Luontoisetuja ovat esimerkiksi asunto-, auto-, puhelin- ja ravintoetu. Nämä edut otetaan työ- tai virkasuhteessa olevan henkilön verotuksessa huomioon rahamääränä, jonka suuruus vahvistetaan vuosittain.

Vuoden 1922 työsopimuslain mukaan työsuhteessa olevan työntekijän palkka voitiin maksaa luontoisetuna, eli asuntoetuna. Vuoden 1970 työsopimuslain (320/1970, 18 §) mukaan luontoisedut saivat olla vain osa palkasta tai palkan lisänä. Metsä- ja lauttaustyöväen yhteisasunnoista 1947 säädetyssä laissa määrättiin, ettei erikseen miehille ja naisille tarkoitettuun yhteisasuntoon majoitetulta saanut ottaa maksua eikä muuta vastiketta. Aiemmin myös valtion virassa tai toimessa olleen henkilön oli asuttava hänelle varatussa asunnossa, ellei toimialan ministeriö myöntänyt lupaa asua muualla. Myös evankelis-luterilaisen kirkon papiston ja kanttorien sekä maaseudun kansakoulunopettajien luontoisetuna oli asunto. Valtion ja kuntien virkamiehet sekä myöhemmin myös kansakoulunopettajat joutuivat maksamaan luontoiseduistaan vastiketta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso tietosanakirja*. WSOY, 1995–1997.
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja*. Otava, 1960–1965.
3. ↑  Työsopimuslaki, 141/1922, 11 §, voimassa 1922–1970
4. ↑  Laki 151/1947, 9 §, voimassa 1947–1967.
5. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Tietosanakirja oy, 1960–1966.
**LuontoPortti** on verkkosivusto, jolla on eliölajeja esittelevä maksuton tietopankki. Sen perustajat ovat Eija ja Jouko Lehmuskallio.

Kahdeksalla kielellä toteutetulle sivustolle on vuodesta 2008 lisätty lajeja niin, että niitä vuonna 2014 on lähes kaksituhatta. Lajeja on kasveja, lintuja, nisäkkäitä, perhosia, kaloja ja sieniä. Ulkomaisia lajeja on suunnilleen toiset kaksituhatta, mutta suomalaiset lajit on päätavoite.

Jouko Lehmuskallio on ollut Yleisradiossa tekemässä erityisesti luontodokumentteja. Hän kuvaa lajeja jatkuvasti. Eija Lehmuskallio on kiertänyt Helsingin kouluissa esittelemässä kasveja tunnistettavaksi, ja selvisi etteivät opettajatkaan tunnistaneet lajeja.

Luonto-Porttiin perehtyminen kuuluu nykyisin luokanopettajien ja biologian ja maantieteen opettajien koulutukseen. Helsingin yliopiston ja Ilmatieteen laitoksen kanssa on tekeillä hanke, jossa aletaan kerätä kansalaisilta tietoa lajien uusista esiintymispaikoista.

Luonto-Portti on saanut vuonna 2012 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Leppänen, Marko: Cadillacilla luontoon. *Helsingin Sanomat* 13.6.2014, s. B 14.

Aiheesta muualla
----------------

* LuontoPortti (Arkistoitu – Internet Archive).
**Natalia Danielle Dyer** (s. 13. tammikuuta 1995 Nashville, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki läpimurtonsa näytellessään Nancy Wheeleriä jännitystieteissarjassa *Stranger Things*.

Ura
---

Dyerin ensimmäinen rooli oli Clarissa Granger elokuvassa *Hannah Montana: The Movie* vuonna 2009. Vuonna 2011 hän esiintyi elokuvassa *The Greening of Whitney Brown*. Tämän jälkeen Dyer näytteli indie-elokuvassa *I Believe in Unicorns*, joka sai ensi-iltansa vuonna 2014 SXSW:ssä.

Vuonna 2016 Dyer valittiin Nancy Wheelerin rooliin Netflixin *Stranger Things* -sarjassa. Vuonna 2019 Dyer näytteli Cocona Netflixin kauhuelokuvassa *Velvet Buzzsaw*.

Nuoruus ja koulutus
-------------------

Dyer syntyi ja kasvoi Nashvillessa Tennesseen osavaltiossa. Hän valmistui esittävien taiteiden koulusta.

Dyer muutti New York Cityyn ja ilmoittautui New Yorkin yliopistoon vuonna 2013 opiskellen The Gallatin School of Individualized -koulussa.

Yksityiselämä
-------------

Vuodesta 2016 lähtien Dyer on seurustellut *Stranger Things* -sarjan vastanäyttelijänsä Charlie Heatonin kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Natalia Dyer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Starr Bowenbank: A Timeline of Charlie Heaton and Natalia Dyer's Relationship *ELLE*.  3.7.2019. Viitattu 30.7.2019. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |