recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Efora Oy** oli vuonna 2009 perustettu teollisuuden kunnossapito- ja engineering-palveluihin erikoistunut yritys ja Stora Enson tytäryhtiö. Efora vastasi muun muassa paperi- ja kartonkikonelinjojen, sellutehtaiden, arkituslinjojen sekä tehtaiden voimantuotannon kunnossapidosta.

Eforan toimipisteet sijaitsivat Heinolassa, Helsingissä, Honkalahdella, Imatralla, Kemissä, Lahdessa, Oulussa, Uimaharjussa ja Varkaudessa. Yhtiö työllisti noin 900 henkilöä.

Eforan toiminta lopetettiin 31.12.2021 ja 1.1.2022 alkaen kunnossapitotoiminnot sulautettiin osaksi tehtaita.

Historia
--------

Eforan toiminta käynnistyi vuonna 2009 Stora Enson Oulun, Veitsiluodon ja Uimaharjun tehtaiden kunnossapidosta vastanneen Fortekin, Imatran tehtaiden kunnossapidosta vastanneen Saimaa Servicen ja Varkauden tehtaan kunnossapidosta vastanneen Varenson yhdistyessä. Samalla ABB:stä tuli uuden yhtiön omistaja 49 prosentin osuudella Stora Enson omistaessa 51 prosenttia. Vuoden 2013 lopulla Stora Enso siirtyi yhtiön kokonaisomistajaksi.

Pekka Ruutu aloitti Eforan toimitusjohtajana 1. syyskuuta 2018 hänen edeltäjänsä Ilkka Tykkyläisen siirryttyä Pohjolan Voiman toimitusjohtajaksi.

Stora Enson vuoden 2021 liiketoimintamallin uudistuksen yhteydessä divisioonille annettiin enemmän toimintavapauksia. Tavoitteena oli nopeuttaa paikallista päätöksentekoa ja lisätä joustavuutta. Osana muutosta Eforan kunnossapidon toiminnot siirtyivät osaksi Stora Ensoa vuoden 2022 alussa ja Eforan tulosyksiköiden henkilöstö siirtyy ns. vanhoina työntekijöinä tehtaiden organisaatioihin. Eforan tukitoiminnot lopetettiin.

"Jatkossa toimintaa tehtailla voidaan kehittää joustavammin ja toimintoja voidaan tehostaa yhdistämällä kunnossapito saamaan paikallisorganisaatioon tuotannon kanssa. Muutokset kunnossapidon organisoitumisessa liittyvät konsernin toimintamallien kehittämiseen, eivät Eforan toiminnan tuloksellisuuteen. Eforan henkilöstö on todella osaavaa ja toimintamallit erittäin kehittyneitä, joten tästä on hyvä jatkaa osana Stora Ensoa," totesi Eforan toimitusjohtaja Pekka Ruutu joulukuussa 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Efora Oy *vainu.io*. Viitattu 12.12.2018.
2. 1 2 3  Tietoa meistä Efora Oy. Viitattu 19.2.2017.
3. ↑  Stora Ensolla on käynnissä liiketoimintamallin uudistus, jossa annetaan divisioonille enemmän toimintavapauksia. Tavoitteena on nopeuttaa paikallista päätöksentekoa ja lisätä joustavuutta. Osana muutosta Eforan kunnossapidon toiminnot siirtyvät osaksi Stora Ensoa vuoden 2022 alussa ja Eforan tulosyksiköiden henkilöstö siirtyy ns. vanhoina työntekijöinä tehtaiden organisaatioihin. *www.storaenso.com*. Viitattu 21.2.2022.
4. ↑  Pöysä, Jorma: Kunnossapito puristuksessa *Kauppalehti*.  28.4.2015. Viitattu 20.2.2017.
5. ↑  Pekka Ruutu aloitti pestinsä Eforan toimitusjohtajana *promaintlehti.fi*.  7.9.2018. Promaint. Viitattu 12.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Eforan kotisivut
**Aleksei Dmitrijevitš Širov** (ven. Алексей Дмитриевич Широв, latv. *Aleksejs Širovs*, s. 4. heinäkuuta 1972 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on shakin suurmestari. Hän on myös tunnustettu shakkikirjailija. Hän edustaa nykyisin Espanjaa, mutta asuu Latviassa.

Širovista tuli alle 16-vuotiaiden maailmanmestari 1988 ja hän saavutti suurmestarin arvon 1992. Širov on voittanut useita korkeatasoisia kansainvälisiä turnauksia: Bielissä 1991, Madridissa 1997 (jaettu ensimmäinen sija Veselin Topalovin kanssa), Ter Apelissa 1997, Monte Carlossa 1998, Méridassa 2000 ja kaksi kertaa Paul Keresin muistoturnauksen Tallinnassa 2004 ja 2005. Vuonna 2009 Širov voitti superturnauksen Sofiassa.

Vuonna 1998 Širovin vahvuusluku nousi maailman neljänneksi. Vahvuuslukunsa perusteella hän sai kutsun pelata Vladimir Kramnikia vastaan kymmenen pelin ottelun, jonka tarkoitus oli valita haastaja maailmanmestari Garri Kasparoville. Širov voitti ottelun häviämättä peliäkään ja voittaen kaksi peliä. Ottelu Kasparovia vastaan ei kuitenkaan toteutunut, koska riittävää rahoitusta ei löytynyt. Kun Kasparov pelasi sen sijaan Kramnikia vastaan Lontoossa 2000, Širov väitti, että ottelu on epäkelpo ja että ainoastaan hän olisi oikeutettu haastaja. Tapauksen aiheuttaman eripuran vuoksi Širov ja Kasparov eivät kohdatessaan shakkilaudan ääressä kätelleet toisiaan neljään vuoteen.

Vuonna 2000 Širov pääsi FIDE:n maailmanmestaruusturnauksen finaaliin, häviten Viswanathan Anandille.

Marras-joulukuussa 2007 Širov pääsi FIDE:n maailman cupin finaaliin, mutta hävisi sen 2½–1½ Gata Kamskille.

Širov on tunnettu hyökkäävästä tyylistään ja terävien asemien etsimisestä, minkä vuoksi häntä on verrattu maanmieheensä, entiseen maailmanmestari Mihail Taliin.

Lähteet
-------

1. ↑  FIDE Chess Profile FIDE. Viitattu 28.1.2014.
2. ↑  Alexei Shirov wins Super-GM in Sofia  23.05.2009. ChessBase. Viitattu 23.5.2009.
3. ↑  Mark Week: 1998-99 World Chess Council Mark Week. Viitattu 11.02.2008. (englanniksi)
4. ↑  Hartmut Metz: I'm the only person who has the right to challenge Kasparov  toukokuu 2000. Hartmut Metz.  Arkistoitu 17.5.2008. Viitattu 11.02.2008. (englanniksi)
5. ↑  Linares picture gallery with – The Handshake!  20.02.2004. ChessBase.  Arkistoitu 29.11.2005. Viitattu 11.02.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksei Širov**.
* Aleksei Širov ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
* FIDE-kortti: Aleksei Širov (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
Juomapulloja
**Juomapullo** on ahdassuinen yläosastaan suppeneva, tulpalla suljettava nesteensäilytysastia, joka on tarkoitettu nesteen nauttimiselle.
Juomapulloista yleisimpiä ovat perinteinen lasipullo sekä uudet kierrätysmuovipullot.

Lasipullot olivat pantillisten juomapakkausten uranuurtajia. Monimuotoiset kierrätysmuovipullot taas valtasivat kaupan hyllyt vuonna 2008. 

Uusien pantillisten kierrätysmuovipullojen tavoitteena olivat yhtä korkeat palautusasteet kuin muilla pantillisilla juomapakkauksilla, joskin tavoitteesta on jääty roimasti.

16. helmikuuta 2009 myyntiin tulivat myös yksi valkoviini ja punaviini kierrätysmuovipullossa.

Historia
--------

Kevyet PET-pullot tulivat pantillisiksi 1. tammikuuta 2008, jolloin niitä koskeva uusi laki astui voimaan. Pullojen etikettiin tuli panttimerkintä ja palautusautomaatteihin tulokkaiden käsittelyohjeet.

Juomapakkausasetukset
---------------------

Pantillisia juomapakkauksia säätelevät erilaiset asetukset, joihin vaikuttavat esimerkiksi jätelaki (1072/2004) sekä Suomen liittyminen EU:seen. 

Suomen EU-jäsenyyden myötä eduskunta muutti juomapakkausten verotukseen liittyvää käytäntöä niin, että myös materiaalina kierrätettävät kevyet muovipullot tulivat pantillisten piiriin. Pelkkää uudelleentäytettävien pullojen pantillisuutta pidettiin kilpailua rajoittavana. Tämä muutos astui voimaan 1. tammikuuta 2008.

Valmistusmateriaali
-------------------

Pulloja kutsutaan materiaalinsa (polyetyleenitereftalaatti) mukaan myös PET-pulloiksi. Kierrätysmuovipulloja ei käytetä uudelleen sellaisenaan, vaan niistä otetaan talteen muovi uusiokäyttöä varten. Värittömästä muovista valmistetaan uusia muovipulloja, ja värillisestä pakkausmateriaalia, reppuja ja jopa kännyköitä.

Pantillisuus
------------

Pantillisen kierrätysmuovipullon pantti on pullon koosta riippuen 0,10 €, 0,20 € tai 0,40 €. Niiden muotoja ja kokoja ei ole säädelty yhtä tarkkaan kuin uudelleentäytettävien pullojen, joten pullot voivat olla hyvin monennäköisiä.

Pantin saa vain ehjistä pulloista, joiden etiketti on tallella ja vahingoittumaton. Automaatti tunnistaa pantillisuuden etiketin viivakoodista.

Ympäristövaikutukset
--------------------

Pantillisissa muovipulloissa oleva merkintä on erityisen tärkeää, jotta materiaalit eivät sekoitu keskenään. Muovilaatujen runsaus estää muovin kierrätystä. PET-muovia lukuun ottamatta suurin osa päätyy kaatopaikalle.

Aiheesta muualla
----------------

* PALPA Pantillisten juomapakkausten kierrätys
* Pantilliset On Tour
* Muovipullo ja tölkki kärsivät huonosta imagosta. Yle Lahti 7.10.2011.
**Ida Husted Harper** (18. helmikuuta, 1851 – 14. maaliskuuta, 1931) oli yhdysvaltalainen suffragetti ja eräs naisten liikkeen keulakuvista.

Ida Harper, tyttönimeltään Husted, syntyi Yhdysvaltain Indianan osavaltiossa. Alun perin hän ei ollut kiinnostunut aktivismista ja toimi indianalaisen Perun kaupungin high schoolin rehtorina. Vuonna 1871 hän meni naimisiin asianajaja Thomas Harperin kanssa. Aviopari muutti Harperin kotikaupunkiin Indianan Terre Hauteen, jossa Ida Harper alkoi salanimellä "John Smith" kirjoittaa naisten kolumneja eri sanomalehtiin. Tänä aikana hän kiinnostui yhä enemmän naisten äänioikeutta vaativasta liikkeestä. 

Vuonna 1887 Harper auttoi organisoimaan indianalaisen naisten äänioikeusyhdistyksen. Hänestä tuli uuden yhdistyksen sihteeri. Vuonna 1896 Harper liittyi National American Woman Suffrage Associationiin, kansalliseen naisten äänioikeuden yhdistykseen, eli NAWSA:an. Yhdessä Susan B. Anthonyn, Elizabeth Cady Stantonin ja Matilda Joslyn Gagen kanssa Harper kirjoitti neliosaisen teossarjan *History of Woman Suffrage*, joka kertoi nimensä mukaisesti naisten äänioikeuden historiasta. Myöhemmin Harper myös kirjoitti elämäkerran Anthonysta. *The Life and Work of Susan B. Anthony* julkaistiin kolmena osana vuosien 1898–1908 välisenä aikana. Vuonna 1922 naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa, ja Harper päivitti teosta *History of Woman Suffrage* kahdella uudella osalla, jotka julkaistiin molemmat vuonna 1922.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ida Husted-Harper.  *Naisten ääni*, 01.01.1908, nro 13-14, s. 28-29. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.07.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Harperin kirjoituksia

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Zemettšino** (ven. Земе́тчино) on kaupunkimainen taajama Penzan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vyšan sivujokien varrella 153 kilometriä Penzasta länteen. Taajama on Zemettšinon piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kazanin sekä Moskovan ja Samaran väliset rautatielinjat yhdistävä sivurata. Asukkaita on 11 100 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran Roždestvenskojen kirkonkylänä vuonna 1684. Vuonna 1849 perustettiin sokeritehdas ja vuonna 1893 rakennettiin rautatie. Vuosina 1934–1937 Zemettšinossa toimi Moskovan Malyi-teatterin haaraosasto, joka oli yksi Neuvostoliiton ensimmäisistä maaseututeattereista.

Nykyään Zemettšinossa toimii konepaja ja elintarviketeollisuutta. Taajamasa on kolme keskikoulua, musiikkikoulu, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kotiseutumuseo, poliklinikka ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluvat 1900-luvun vaihteen sokeritehtaan rakennukset ja Rajevka-joen takana sijaitseva 1800-luvun kartanokokonaisuus.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 4.7.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Zemettšino Penzan alueen tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Mike Laing** on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Laing on urallaan voittanut yhden World Series of Poker (WSOP) -rannekkeen: hän oli 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksen voittaja vuonna 1994. Ykköspalkinto oli 212 000 dollaria. Tämän lisäksi Laingilla on useita WSOP-rahasijoja 1980-luvun lopulta lähtien. WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut yhdestoista (vuonna 1998).

Vuonna 1998 Laing oli ykkönen Yhdysvaltain pokerimestaruuskilpailujen 500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa. Tammikuussa 2001 Laing voitti World Poker Challenge -tapahtuman 5 000 dollarin no limit -turnauksen ja ansaitsi 331 740 dollaria. World Poker Tourilla Laing on parhaimmillaan ollut viidestoista (The Fifth Annual Jack Binion World Poker Open tammikuussa 2004).

Elokuussa 2007 Laingin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,8 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Mike Laing WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 10. elokuuta 2007.
2. ↑   : Mike Laing stats The Hendon Mob. Viitattu 10. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Mike Laing The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* Randy Glover: Player's Stories: "Give Me Running Fours, Boy."   . Pokerpages.  Arkistoitu 23.8.2007. Viitattu 16. toukokuuta 2007.
**Dieter Erler** (28. toukokuuta 1939 Glauchau – 10. huhtikuuta 1998 Chemnitz) oli saksalainen jalkapalloilija.

Ura
---

Erler aloitti jalkapallon BSG Chemie Glauchaussa vuonna 1949 ja nousi 17-vuotiaana seuran edustusjoukkueeseen. Vuonna 1957 hän siirtyi Wismut Geraan, josta hän siirtyi loppukaudeksi 1958–1959 SC Wismut Karl-Marx-Stadtiin. Seuran paidassa Erler voitti kyseisenä kautena DDR-Oberligan. Vuonna 1963 hän siirtyi SC Karl-Marx-Stadtiin, jossa voitti kertaalleen maan mestaruuden. Kaudella 1971–1972 Erler lopetti uransa.

Erler pelasi DDR:n jalkapallomaajoukkueessa 47 ottelua ja teki niissä kaksitoista maalia. Hän toimi joukkueen kapteenina vuosina 1965–1968.

Lähteet
-------

1. ↑  Dieter Erler Munzinger. Viitattu 5.7.2010. (saksaksi)
2. 1 2  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 123. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)

Saksan demokraattisen tasavallan vuoden jalkapalloilija
1963: Kaiser • 1964: Urbanczyk • 1965: Weigang • 1966: Nöldner • 1967: Erler • 1968: Bransch • 1969: Vogel • 1970: R. Ducke • 1971: P. Ducke • 1972: Croy • 1973: Kreische • 1974: Bransch • 1975: Pommerenke • 1976: Croy • 1977: Dörner • 1978: Croy • 1979: Streich • 1980: Grapenthin • 1981: Grapenthin • 1982: Schnuphase • 1983: Streich • 1984: Dörner • 1985: Dörner • 1986: Müller • 1987: Müller • 1988: Thom • 1989: Trautmann • 1990: Kirsten • 1991: Gütschow
**Leo Juhani Lehdistö** (24. heinäkuuta 1947 Turku – 13. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. 

Leo Lehdistö aloitti toimittajauransa Ylen Turun alueradiossa 1960-luvulla. Suurelle yleisölle hän tuli alun perin tunnetuksi *Ajankohtaisen kakkosen* toimittajana ja poliittisena kommentaattorina. Lehdistön kenties tärkeimpänä journalistisena saavutuksena pidetään tv-sarjaa *Itse asiassa kuultuna*, jossa haastateltiin tunnettuja suomalaisia vaikuttajia. Tunnettuja Lehdistön vetämiä ohjelmasarjoja olivat myös *Tiistaitiima* ja *Kukko kiekuu*. Merkittävien poliittisten tapahtumien ja poliitikkojen ohella Lehdistö oli kiinnostunut vanhusten ja veteraanien asioista. Lehdistö myös kehitti Turun joulurauhan julistamisen televisiointia ideoimalla siihen hartaushetken ja rauhanviestin. Vuodesta 1997 lähtien Lehdistö toimi Patentti- ja rekisterihallituksen viestintäjohtajana sekä vuodesta 2005 Helsingin Suomalaisen Klubin puheenjohtajana. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen kesällä 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Enäjärvi, Martti: Leo Lehdistö on poissa.  *Helsingin Suomalainen Klubi Klubilehti*, 2005, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.7.2010.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Toimittaja, viestintäjohtaja Leo Lehdistö kuollut  15.7.2005. MTV3. Viitattu 8.7.2010.
3. ↑  Jarmo Virmavirta: Suomen Turku julistaa joulurauhan *Uusi Suomi*.  23.12.2007. Viitattu 8.7.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Leo Lehdistön muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Emily O’Hara Ratajkowski** (s. 7. kesäkuuta 1991 Westminster, Lontoo, Englanti) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2013 esiinnyttyään Robin Thicken kappaleen "Blurred Lines" kiistanalaisella musiikkivideolla.

Ratajkowskin mallinura on edennyt mainostöistä *art house* erotiikkaan ja korkeatasoiseen muotiin. Hän esiintyi *treats!*-erotiikkalehden vuoden 2012 maaliskuun numerossa, mikä johti hänen esiintymiseensä kappaleiden "Blurred Lines" ja Maroon 5:n "Love Somebody" musiikkivideoilla. Hän esiintyi *Sports Illustratedin* vuosittaisessa uimapukunumerossa vuosina 2014 ja 2015.

Ratajkowski näytteli lapsena San Diegossa ennen sivurooliaan televisiosarjassa *iCarly*. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuoden 2014 elokuvassa *Gone Girl* näytellen Ben Affleckin hahmon rakastajatarta. Vuonna 2015 Ratajkowski näytteli muun muassa elokuvissa *Entourage* ja *We Are Your Friends*.

Ratajkowski avioitui taiteilija-näyttelijä-tuottaja Sebastian Bear-McClardin kanssa vuonna 2018. Heille syntyi lapsi maaliskuussa 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylistetty huippumalli Emily Ratajkowski paljasti ilouutisen: Raskaana! *www.iltalehti.fi*. Viitattu 27.10.2020.
2. ↑  Simoinen, Karoliina: Huippumalli Emily Ratajkowskin odotus on ohi – julkaisi herkän kuvan esikoislapsi sylissään *Iltalehti.fi*.  14.3.2021. Viitattu 9.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Emily Ratajkowski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Emily Ratajkowski
**Michael Seifert** (16. maaliskuuta 1924 Landau, Ukrainan SNT – 6. marraskuuta 2010 Caserta, Italia) oli entinen SS-mies ja sotarikollinen. Hän oli SS-vartijana Italiassa toisen maailmansodan aikana. Hän oli vartijana Bolzanon keskitysleirillä, johon koottiin Italian juutalaisia lähetettäviksi Keski-Euroopan tuhoamisleireille. Hänet tunnetaan Bolzanon petona ja teurastajana. Hän syyllistyi murhiin ja pahoinpitelyihin ollessaan leirivartijana, ja Italiassa hänet tuomittiin poissaolevana elinkautiseen vankeuteen. Sodan jälkeen hän muutti Kanadaan. Hänet luovutettiin Italiaan 15. helmikuuta 2008 kärsimään vankeusrangaistustaan.

Seifert kuoli 86-vuotiaana sairaalassa kaaduttuaan vankilassa kuukautta aiemmin.

Lähteet
-------

1. ↑  Former SS Guard Michael Seifert Dies  6.11.2010. Myfoxphoenix.com. Viitattu 7.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Julien El Fares** (s. 1. kesäkuuta 1985 Aix-en-Provence, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti harjoittelijana Cofidis-tallissa 2006 ja edusti samaa joukkuetta ammattilaisena 2008–2011. Kaudella 2012 hän kilpaili Team Type 1 - Sanofi -tallissa, 2013 Sojasun-joukkueessa, vuosina 2014–2020 ranskalaistallissa, nimeltään viimeksi Nippo-Delko One Provence, ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2021 EF Education–Nippo -joukkueessa.

Saavutuksia
-----------

Lähde: Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2006
Tour des Pyrénées, etapin 1 voitto
2009
Tirreno–Adriatico, pistekilpailun ja etapin 1 voitto
Tour de Wallonie, kokonaiskilpailun voitto
2010
Välimeren ajo, etapin 4 voitto
2015
Tour of Hainan, kokonaiskilpailussa kolmas, mäkikirikilpailun voitto
2018
Tour of Hainan, kokonaiskilpailussa kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2  Julien El Fares *cyclingarchives.com*. Viitattu 5.2.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Julien El Fares *procyclingstats.com*. Viitattu 18.1.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Alasen suku** on Kauhavalta lähtöisin oleva suku, jossa on useita sivistyselämän vaikuttajia.

Suku polveutuu Jaakko Yrjönpoika Sippolasta (s. 2.4.1827), joka mennessään naimisiin Valpuri Amalia Kustaantytär Näykin (s. 5.4.1834) kanssa Ala-Näykin talosta Kauhavan Alakylässä tuli talon vävynä nimeltään Näykiksi (lopuksi Alanen) ja talon isännäksi, joka myöhemmin osti konkurssihuutokaupassa valtaosan myös Yli-Näykin tilasta. Tämän tilansa Jaakko ja Amalia jättivät perinnöksi pojalleen Kustaalle. Toisesta pojasta Yrjö Näykistä, sittemmin Alasesta, tuli pappi. Hän vaihtoi nimensä sulavammaksi Alaseksi. Taloahan kutsuttiin myös Näykin Alaseksi. Yrjö meni naimisiin Helmi Maria Karstenin, Tor Karstenin ja Rafael Karstenin sisaren kanssa. Sisarusten vanhemmat olivat kirkkoherra Klas Edvin Karsten ja Maria Emilia Augusta Cajanus. 

Yrjö Alasen ja Helmi Maria Karstenin lapsia olivat:

* Aarne Alanen (1889–1970), lääkintöneuvos ja Kurikan kunnanlääkäri
	+ Yrjö O. Alanen (1927–2022), psykiatrian professori
* Yrjö J. E. Alanen (1890–1960), teologian professori
* Aatos Alanen (1894–1974), oikeustieteen professori ja evankelinen maallikkopuhuja
* Aulis J. Alanen (1906–1987), professori ja historioitsija
	+ Jussi-Pekka Alanen, maaneuvos, Helsingin apulaiskaupunginjohtaja 1974–1979

Professoriveljesten sisarentytär Maria-Liisa Nevala oli kotimaisen kirjallisuuden professori 1991–1992 ja Suomen Kansallisteatterin pääjohtaja 1992–2010.

Lähteet
-------

* Alanen (1800 - ) – *Kansallisbiografia*
* Alanen, Aulis: Perinteitä ja paljastuksia. Tarinaa Alasista ja muistakin. Kirjayhtymä 1987
* Alanen, Jussi-Pekka: Sippolasta Näykin kautta Alaseksi. Kurikan Joulu 2005, s. 43-47.

### Viitteet

1. ↑  Alanen, Aulis: Perinteitä ja paljastuksia, s. 73-82
2. ↑  Eteläpohjalaisia elämäkertoja A-L, Vaasa 1963
3. 1 2  Alanen (1800 - )
Gennadi Burbulis vuonna 2004.
**Gennadi Eduardovitš Burbulis** (ven. Геннадий Эдуардович Бурбулис, 4. elokuuta 1945 Pervouralsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 19. kesäkuuta 2022 Baku, Azerbaidžan) oli venäläinen poliitikko, joka toimi maansa varapääministerinä Boris Jeltsinin noustua valtaan Neuvostoliiton romahdettua.

Tammikuussa 1992 Burbulis allekirjoitti Suomen ja Venäjän välisen naapuruussopimuksen. Elokuussa 2007 *Kainuun Sanomat* uutisoi, että Burbulis olisi 1990-luvun alussa ehdottanut Suomelle luovutetun Karjalan ostamista. Uutisesta kuultuaan Burbulis kiisti sen ja harkitsi oikeustoimia *Kainuun Sanomia* vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  В БАКУ СКОНЧАЛСЯ БЫВШИЙ ГОССЕКРЕТАРЬ РОССИИ ГЕННАДИЙ БУРБУЛИС *Rostov Tsargrad*.  Arkistoitu 19.6.2022. Viitattu 19.6.2022. (venäjäksi)
2. ↑  Venäläispoliitikko uhkaa haastaa Kainuun Sanomat oikeuteen  21.8.2007. YLE Uutiset. Viitattu 12.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gennadi Burbulis** Wikimedia Commonsissa

* lobbying.ru[vanhentunut linkki]
* russiaprofile.org (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Teemu Sainomaa** (s. 15. toukokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Isokokoinen keskushyökkääjä osasi pelata myös laidalla. Sainomaa pelasi yhteensä 129 SM-liigaottelua tehoin 4+10=14. Jäähyminuutteja tuli 24.

Ura
---

Sainomaa oli Jokereiden kasvatti. Hän voitti C-nuorten SM-pronssia 1996(Keravan Shakers) ja -kultaa 1997 B-nuorten SM-pronssia 1998 ja -kultaa 1999 ja -hopeaa 1998 sekä A-nuorten SM-kultaa 2000 ja
-hopeaa 2001. Kesällä 1999 Ottawa Senators varasi Sainomaan toisella kierroksella numerolla #62. Hän debytoi Jokereiden SM-liigajoukkueessa kaudella 1999–2000, jolloin pelejä kertyi kuusi. Varsinainen tulokaskausi Sainomaalle oli 2000–01, jolloin hän pelasi 28 ottelua tehoin 1+3=4. Hän ei kuitenkaan onnistunut murtautumaan Jokereiden kokoonpanoon ja haki kaudella 2001–02 vielä muutamia otteluita pelituntumaa A-nuorista ja Mestis-joukkue Kiekko-Vantaasta, kausi päättyi keväällä 2002 Suomen mestaruuteen.

Kaudeksi 2002–2003 Sainomaa siirtyi Pelicansiin. Hän pelasi siellä täyden 51 ottelun kauden ja teki tehot 2+3=5. Sainomaa siirtyi kaudeksi 2003–2004 sarjatasoa alemmas Kiekko-Vantaaseen. Vuoden päästä hän siirtyi kaudeksi 2004–2005 Vaasan Sportin riveihin. Sainomaan ensimmäinen kausi jäi siellä 26 ottelun mittaiseksi loukkaantumisten takia. Kausi 2005–2006 oli hänelle ehjä. Sainomaa voitti Sportissa Mestiksen hopeaa sekä keväällä 2005 että 2006. Hän lopetti uransa kevääseen 2006.

Kaudella 2013–2014 Sainomaa teki paluun kaukaloon Mestiksessä pelaavan HCK:n paidassa.

Maajoukkue
----------

Sainomaa voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2001.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |   | Palkinnot |   | Arvokisat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |   |   |   |   |   |   | Turnaus | O | M | S | Pist. | RM |
| 1999–2000 | Jokerit | SM-liiga | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 2000–2001 | Jokerit | SM-liiga | 28 | 1 | 3 | 4 | 10 | 4 | 0 | 1 | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  | JMM | 7 | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 2001–2002 | Kiekko-Vantaa | Mestis | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
|  | Jokerit | SM-liiga | 44 | 1 | 4 | 5 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | Kanada-malja |
| 2002–2003 | Pelicans | SM-liiga | 51 | 2 | 3 | 5 | 10 | – | – | – | – | – |
| 2003–2004 | Kiekko-Vantaa | Mestis | 40 | 3 | 10 | 13 | 24 | – | – | – | – | – |
| 2004–2005 | Sport | Mestis | 26 | 4 | 2 | 6 | 24 | – | – | – | – | – |
| 2005–2006 | Sport | Mestis | 43 | 8 | 10 | 18 | 59 | 12 | 0 | 0 | 0 | 6 |
| 4 kautta | yhteensä | SM-liiga | 129 | 4 | 10 | 14 | 24 | 5 | 0 | 1 | 1 | 0 |

Lähteet
-------

* Teemu Sainomaa Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Teemu Sainomaa The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Teemu Sainomaa *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  13 Teemu Sainomaa Jokerit.com.  Arkistoitu 30.10.2008. Viitattu 12.7.2010.
2. ↑  Teemu Sainomaa Vantaalle  5.8.2003. Jatkoaika.com. Viitattu 12.7.2010.
**Havaijin Brigham Youngin yliopisto** (engl. *Brigham Young University–Hawaii*) on Brigham Youngin yliopiston vuonna 1955 perustettu sisaryliopisto Laiessa, Honolulun piirikunnassa. Yliopiston omistaa, ja sitä operoi, mormonien kirkko. Tästä huolimatta yliopiston tarjontaan kuuluu myös sekulaarisia opintoja. Yliopisto on saanut kiitosta laadukkaasta, mutta kuitenkin edullisesta, opetuksestaan.

Yliopisto ei vaadi opiskelijoita tai hakijoita olemaan mormoneita, mutta tarjoaa mormoniopiskelijoille matalampia lukukausimaksuja. Mormonit, varsinkin jo lähtyssaarnaajan velvollisuutensa täyttäneet, ovat myös etusijalla suhteessa muihin hakijoihin. Yliopiston ilmoituksen mukaan muita kuin mormoneita on kolmisen prosenttia opiskelijoista. Näiden oletetaan kuitenkin noudattavan mormonien moraalikäsitystä ja muita sääntöjä siinä, missä uskontokuntaan kuuluvienkin.

Yliopisto jakautuu seitsemään tiedekuntaan:

* Humanistinen tiedekunta
* Taloustieteen ja johtamisen tiedekunta
* Kulttuurin, kielen ja esittävän taiteen tiedekunta
* Sosiaali- ja kasvatustieteiden tiedekunta
* Matematiikan ja tietotekniikan tiedekunta
* Uskontotieteellinen tiedekunta
* Luonnontieteellinen tiedekunta

Lähteet
-------

1. ↑  Brigham Young University-Hawaii *Times Higher Education*.  19.10.2021. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Brigham Young University-Hawaii *collegeconsensus.com*.  1.12.2016. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Frequently Asked Questions  2022. Brigham Young University–Hawaii. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
4. ↑  Faculty Units  2022. Brigham Young University–Hawaii. Viitattu 6.9.2022. (englanniksi)
**The Vapors** oli brittiläinen uuden aallon yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1979–1981. Yhtyeen tunnetuin hittikappale on nimeltään "Turning Japanese".

Yhtyeessä oli neljä jäsentä: David Fenton (vokalisti, säveltäjä ja kitaristi), Howard Smith (rumpali), Edward Bazalgette (johtava kitara) ja Steve Smith (basisti ja laulu). He julkaisivat kaksi albumia. Ensimmäinen on nimeltään *New Clear Days*, toinen kantoi nimeä *Magnets*. The Vaporsien sanoitukset vaihtelevat aiheeltaan rakkaudesta ydinvoimaan ja ovat usein sävyltään tummanpuhuvia.

Huhutaan, että "Turning Japanese" käsittelisi masturbointia. Erityisesti yhtyeen toimintavuosina Yhdysvalloissa ajateltiin kappaleen nimen olevan brittiläinen masturbointia tarkoittava sanonta. David Fenton on todennut, että jokainen saa ymmärtää sen miten haluaa, mutta kappaletta ei ole alun perin tarkoitettu näin tulkittavaksi.*lähde?*

Jäsenet
-------

* David Fenton (laulu/kitara)
* Edward Bazalgette (kitara)
* Steve Smith (basso)
* Howard Smith (rummut)

Diskografia
-----------

### Albumit

* *New Clear Days*  (1980)
* *Magnets*  (1981)

### Kokoelmat

* Anthology (1995)
* Turning Japanese: The Best of the Vapors (1996)
* Vaporized (1998)
* The Best of the Vapors (2003)

### Singlet

* Prisoners (1979)
* Turning Japanese (1980)
* News at Ten (1980)
* Waiting for the Weekend (1981)
* Spiders (1981)
* Jimmie Jones (1981)

Lähteet
-------

1. ↑  Mason, Stewart: Turning Japanese *Allmusic*. Viitattu 26.2.2012. (englanniksi)
2. ↑  THE VAPORS *punkmodpop.free.fr*. Viitattu 21.6.2010. (englanniksi)
Ilkka Sammelvuo (2009)
**Ilkka Sammelvuo** (s. 21. tammikuuta 1979 Pudasjärvi) on suomalainen kilpauransa lopettanut lentopalloilija.

Ura
---

Lentopallon Ilkka Sammelvuo aloitti Pudasjärven Urheilijoissa veljensä jalanjälkiä seuraten. Juniorivuosien jälkeen hän päätyi 16-vuotiaana pelaamaan 2-sarjaa Vammalan Lentopalloon. Vammalassa Sammelvuo pelasi lopulta kolme kautta, ja VaLePa nousi viimeisellä Sammelvuon kaudella SM-liigaan.

Vammalasta Sammelvuo siirtyi SM-liigaseura KuPS-Volleyhin, joka oli hallinnut Suomen lentopallokenttiä läpi 1990-luvun: se oli voittanut kuusi mestaruutta peräkkäin vuosina 1991-1996 vuosina ja vielä yhden vuonna 1998 yhden hopeavuoden jälkeen. Sammelvuon ensimmäisellä kaudella KuPS-volleyssa seura saavutti hopeaa ja toisella tuli jälleen mestaruus. Tämän jälkeen Sammelvuo siirtyi pelaamaan Helsinkiin Rocksiin ja yhden vuoden siellä pelattuaan hän jatkoi Ranskan kovatasoiseen liigaan, Ajaccion joukkueeseen.

Yhden Ranskassa pelatun vuoden jälkeen Sammelvuo palasi Suomeen ja Pielaveden Sampoon. Sammossa hän oli Olli Kunnarin kanssa avainpelaajia, kun joukkue voitti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 2004 ja 2005. Tämän jälkeen Sammelvuo lähti jälleen Ranskaan pelaamaan, tällä kertaa Ranskan Pro B-liigaan.

Kahden Ranskan-vuoden jälkeen Sammelvuo palasi kaudelle 2007-2008 Pielaveden Sammon riveihin. Kauden aikana hän voitti Sammossa Suomen cupin sekä eteni Challenge cupissa kahdeksan parhaan joukkoon. Kotoisessa SM-liigassa tuloksena oli hopeaa.

Sammelvuo jatkoi Sammossa myös seuraavalla kaudella. Hän oli loppuottelusarjassa joukkueensa tärkeimpiä pelaajia ja johdatti Sammon Suomen mestaruuteen. Hänet valittiin myös huhtikuun pelaajaksi eli pudotuspelien aikaan parhaimmaksi pelaajaksi. Hän oli jälleen myös voittamassa Suomen Cupia.

Vuonna 2012 Sammelvuo ilmoitti lopettavansa, koska Mestaruusliigan ottelutahti kävi liian rankaksi puoliammattilaiselle.

Muuta
-----

Ilkka Sammelvuon veli Tuomas Sammelvuo on kautta aikojen menestynein suomalainen mieslentopalloilija. Heidän siskonsa on lentopalloilija ja moninkertainen SM-mitalisti Riikka Sammelvuo. Lisäksi sisarussarjasta löytyy uransa lopettanut lentopalloilija Jaakko Sammelvuo, joka pelasi myös Suomen korkeimmalla sarjatasolla, ja voitti urallaan muun muassa suomenmestaruuden Perungan Poikien väreissä. Sisarusten isä Seppo Sammelvuo toimi monia vuosia Suomen lentopalloliiton puheenjohtajana.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 2000, 2004, 2005, 2009
* SM-hopeaa 1999, 2008, 2010
* SM-pronssia 2003
* Suomen Cupin voitto 1998, 2007, 2008
* Suomen Cupin hopeaa 1999

Seurat
------

* **1996-1998** Vammalan Kisa
* **1998-2000** Kuopion KuPS-Volley
* **2000-2001** Helsingin Rocks
* **2001-2002** Ajaccio, Ranska
* **2002-2005** Pielaveden Sampo
* **2005-2006** Chaumont, Ranska
* **2006-2007** Cambrai, Ranska
* **2007-2010** Pielaveden Sampo
* **2010-2011** Puijo Wolley
* **2011-2012** Pielaveden Sampo

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Sammelvuo lopettaa uransa  16.4.2012. Yle. Viitattu 30.6.2015.
Old Buck viskipullo
**Panimoravintola Beer Hunter's** on Porissa sijaitseva vuodesta 1998 toiminut panimoravintola. Ravintolan yhteydessä toimii pienpanimo ja vuonna 2001 aloittanut mallasviskitislaamo. Lisäksi yrityksellä on Porin Herralahdessa toinen isompi panimo.

Oluita panimo myy Mufloni-nimellä. Nimi tulee Säpin majakkasaarta asuttavista mufloni-lampaista. Beer Hunter'sin olut on valittu kaksi kertaa Helsinki Beer Festivalin vuoden parhaaksi olueksi: Mufloni Stout valittiin parhaaksi vuonna 2000 ja Mufloni Single Hop Simcoe vuonna 2011.

Joulukuussa 2004 Beer Hunter's julkaisi Suomen ensimmäisen mallasviskin Old Buckin. Viskikirjoittaja Jim Murray valitsi *Whisky Bible 2009*:ssä Old Buckin vuoden mannereurooppalaiseksi viskiksi. Old Buck on todella pienten tuotantoerien mallasviski, sillä jokainen pullote koostuu vain yhdestä tynnyristä ja pulloja on julkaistu vain 60-150 per tuotantoerä. 13 ensimmäisen viskintuotantovuoden aikana Old Buckia on tehty vain 4000 litraa. Joulukuussa 2009 Olutliitto nimesi Beer Hunter'sin pääpanijan Mika Heikkisen vuoden 2009 Hyväksi Tuomaaksi.

Samoilla omistajilla oli omistuksessaan lokakuusta 2012 kesään 2014 saakka entisellä Porin Oluttehtaan tontilla toimiva Ravintola Panimo, jonka tiloissa toimi aiemmin Sinebrychoffin pienpanimo Karhupanimo. Ravintolan lisäksi tiloissa toimi Beer Hunter'sin toinen olutpanimo. Ravintola Panimon lopettamisen jälkeen Beer Hunter's rakensi uudet isommat tuotantotilat Porin Herralahteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin olutfestivaalin voitto Mika Heikkiselle. Pojat, porilaista stoutia! *Juomanlaskija 3/2000*. Viitattu 22.7.2011.
2. ↑  Vuoden parhaan oluen, siiderin ja viskin kilpailu Helsinki Beer Festival.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 22.7.2011.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 2.7.2007)
4. ↑  Johannes Lindblom: Beer Hunter’s – first Finnish Single Malt maker *WhiskyRant*.  27.8.2016. Viitattu 2.9.2016.
5. ↑  Mika Heikkinen vuoden Hyvä Tuomas - Pahaksi Nuutiksi pääministeri Matti Vanhanen (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   Hunter´sin Heikkinen ottaa Karhupanimon haltuunsa.  *Porin Sanomat*, 3.9.2012.
7. ↑  Panimo sulki ovensa *Satakunnan Kansa*.  4.8.2014. Viitattu 17.12.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Panimoravintola Beer Hunter'sin kotisivut
* Ravintola Panimon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Suomen panimot

|  |  |
| --- | --- |
| Suuret panimot | 
* Hartwall
* Olvi
* Sinebrychoff

 |
| Pienpanimot | 
* Hailuodon Panimo
* Hollolan Hirvi
* Fiskarsin Panimo
* Laitilan Wirvoitusjuomatehdas
* Lammin Sahti
* Mallaskoski
* Malmgårdin Panimo
* Nokian Panimo
* Panimoravintola Beer Hunter's
* Panimoravintola Bruuveri
* Panimoravintola Koulu
* Panimoyhtiö Hiisi
* Koskipanimo (Panimoravintola Plevna)
* Perhon Panimo
* Saimaan Juomatehdas
* Sonnisaari Panimo
* Stadin Panimo
* Stallhagen
* Suomenlinnan Panimo
* Teerenpeli
* Vakka-Suomen Panimo

 |
| Katso myös | 
* Pienpanimo
* Panimo

 |
**Robert Lester "Bobby" Zamora** (s. 16. tammikuuta 1981 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka viimeinen seura oli Englannin Valioliigaa pelaavaa Brighton & Hove Albion. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.

Taustaa
-------

Bobby aloitti ammattilaisuransa kaudella 1999–2000 Bristol Roversissa, jossa hän ehti pelata 4 ottelua ennen kuin siirtyi Bath Cityyn. Bathissa Bobby teki 8 maalia kuudessa ottelussa ennen kuin siirtyi lainalle Brighton & Hove Albion FC:hen. Kuuden lainaottelun jälkeen Albions osti Zamoran pelaajaoikeudet 100 000:lla punnalla. Kolmen kauden ja 70 maalin jälkeen Tottenham osti Zamoran 1,5 miljoonalla punnalla. Kaudet 2004–2008 Zamora on pelasi West Hamissa. Kaudeksi 2008–2009 Zamora siirtyi Fulhamiin yhdessä joukkuekaverinsa John Paintsilin kanssa. Kaupan arvo oli 6,3 miljoonaa puntaa. Zamora siirtyi Queens Park Rangersiin tammikuun 2012 siirtoikkunan viimeisen tunnin aikana. Hänen sopimuksensa oli kahden ja puolen vuoden mittainen. Zamora siirtyi Brighton & Hove Albion riveihin 2015.

Zamora lopetti ammattilaisuransa Joulukuussa 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Nathan, Fred: Bobby Zamora retires after 17 year Premier League, EFL and international career *The Sun*.  9.12.2016. Viitattu 7.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fulhamfc.com - Zamora Fulhamin kotisivuilla
**Sara Maria Evelina Nordenstam** (s. 28. helmikuuta 1983 Lycksele, Ruotsi) on norjalainen uimari, 200 metrin rintauinnin olympiamitalisti ja Euroopan-mestari.

Nordenstam muutti perheensä mukana isänsä työn vuoksi Norjaan 1993. Muut perheenjäsenet pitivät Ruotsin kansalaisuuden, mutta Sara päätti Yhdysvalloissa opiskellessaan vaihtaa itselleen Norjan kansalaisuuden. Hän siirtyi edustamaan Norjaa vuoden 2002 aikana.

Nordenstam sijoittui 200 metrin sekauinnissa vuonna 2000 neljänneksi sekä Helsingin pitkän radan että Valencian lyhyen radan EM-kilpailuissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sai pronssia 200 metrin rintauinnissa ennätyksellään 2.23,02. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän sai samassa lajissa hopeaa ajalla 2.24,42. Hän voitti 200 metrin rintauinnin Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2012 ajalla 2.26,91.

Lähteet
-------

1. ↑  SARA NORDENSTAM The International Olympics Committee (IOC). Viitattu 11.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Sara Nordenstam *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.8.2012. Viitattu 18.7.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3  Nordenstam, Sara *swimrankings.net*. Viitattu 11.6.2012. (englanniksi)
4. ↑  Övergav Sverige - nu tog Nordenstam brons *expressen.se*.  15.8.2008. Viitattu 18.7.2010. (ruotsiksi)
**Joanna Hayes** (s. 23. joulukuuta 1976) on yhdysvaltalainen yleisurheilija.

Hayes voitti 1999 NCAA-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa. Samana vuonna hän valmistui Kalifornian yliopistosta. Hän osallistui samana vuonna Sevillan MM-kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 55,38. Vuonna 2000 Hayes karsiutui Yhdysvaltain olympiajoukkueesta sijoituttuaan olympiakarsinnoissa 400 metrin aidoissa neljänneksi ja 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Vuonna 2003 hän voitti 400 metrin aidoissa Pan-Amerikan kisat, Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä.

Hayes juoksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 neljänneksi 60 metrin aidoissa ajalla 7,86. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiakultaa Ateenan olympialaisissa 100 metrin aidoissa ajalla 12,37. Kauden lopussa hän voitti samassa lajissa IAAF:n yleisurheilufinaalin. Helsingin MM-kisoissa Hayes selvisi 100 metrin aitojen loppukilpailuun, mutta keskeytti. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudes.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 11,41 (2004)
* 100 metrin aitajuoksu: 12,37 (2004)
* 400 metrin aitajuoksu: 54,57 (1999)

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Joanna Hayes Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑

Naisten 100 metrin aitajuoksun olympiavoittajat (vuosina 1932–1968 80 metrin aitajuoksu)

|  |
| --- |
| **80 m**:
1932: Babe Didrikson |
1936: Trebisonda Valla |
1948: Fanny Blankers-Koen |
1952: Shirley Strickland |
1956: Shirley Strickland |
1960: Irina Press |
1964: Karin Balzer |
1968: Maureen Caird |
| **100 m**:
1972: Annelie Ehrhardt |
1976: Johanna Schaller  |
1980: Vera Komisova |
1984: Benita Fitzgerald-Brown |
1988: Jordanka Donkova |
1992: Voula Patoulidou |
1996: Ludmila Engquist |
2000: Olga Šišigina |
2004: Joanna Hayes |
2008: Dawn Harper |
2012: Sally Pearson |
2016: Brianna Rollins |
2020: Jasmine Camacho-Quinn |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Auringon heijastus Isosta Huopalahdesta

**Iso Huopalahti** (ruots. *Stora Hoplaxviken*) on Laajalahdesta pohjoiseen työntyvä merenlahti Helsingin ja Espoon rajalla. Se on nykyisellään muodoltaan pyöreähkö, noin kilometrin pituinen ja levyinen. Sen erottaa Laajalahdesta Tarvon saari ja sen pohjoisreunaa sivuava Turunväylän maapenger, jonka ali johtaa nykyisin vain kapea vesiväylä. Turunväylän silta ja vieressä olevan kevyen liikenteen väylän sillat ovat niin matalia, että niiden ali ei voi kulkea veneellä. Isoon Huopalahteen laskevat Mätäjoki ja Monikonpuro.

Vielä 1900-luvun alussa Iso Huopalahti oli huomattavasti nykyistä laajempi ja ulottui melkein rantaradalle ja Turuntielle saakka. Sen pohjoisosa oli kuitenkin jo hyvää vauhtia mataloitumassa ja muuttumassa kosteikoksi. Se oli myös pääkaupunkiseudun parhaita lintukohteita. Kuitenkin 1960-luvun alussa lahden perukasta täytettiin 27 hehtaaria, ja alueelle perustettiin kaatopaikka, joka oli käytössä vuosina 1963–1980. Sinne kuljetetuista jätteistä ja niiden päälle kasatuista maa-aineksista alueelle muodostui korkea täyttömäki, *Talinhuippu*, jonka päälle on istutettu metsää. Täyttömäki sijaitsee Mätäjoen ja Monikonpuron välissä Helsingin ja Espoon rajalla.

Kaupunkiasutusta on Ison Huopalahden rannalla vain Talinrannassa. Muilta osin sen rannat ovat rakentamattomia, ja länsirannalla on vielä suotakin. Lahtea ympäröivillä laajoilla viheralueilla sijaitsevat Talin golfkenttä ja Vermon ravirata.

Paikannimen Huopalahti alkumuoto on ollut Haapalaksi. Suomen sana *lahti* oli aikaisemmin *laksi*, jolloin se taipui samoin kuin lukusanat *yksi* ja *kaksi*, siis *lahden*, *lahdella* jne. Kun seudun asutus kuitenkin vuosisatojen ajan oli etupäässä ruotsinkielistä, nimi vääntyi ruotsinkieliseen muotoon *Hoplax*, josta se sittemmin lainautui takaisin suomeen muodossa Huopalahti. Lähempänä Helsingin keskustaa on myös Pikku Huopalahti, ja niiden välinen alue on aikoinaan kuulunut Huopalahden kuntaan.

Iso-Huopalahti v. 1929. Mittakaava 1:25 000

Lähteet
-------

1. ↑  Pitäjänmäki: Mätäjoen kaupunkiluontopolku, 24: Talinhuippu Pitäjänmäki-seura ry. Viitattu 5.3.2012.
2. ↑  Helsingin kadunnimet, Helsingin kaupungin julkaisuja n:o 24, 1970
**Antti Esko** (s. 30. heinäkuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija. Hän on urallaan voittanut kerran Suomen mestaruuden, ja esiintynyt A-maajoukkueessa 12 maaottelun verran.

Ura
---

Antti Esko aloitti uransa lentopallosta tunnetusta kotikaupungissaan Vammalassa. Seura oli Vammalan Kisa jossa nuori Esko sai ensimmäiset kosketukset lentopalloon. Lopulta Esko nousi juniorimaajoukkueiden kautta Vammalan Lentopallon edustusjoukkueeseen, SM-liigaan. Ensimmäisen kautensa hän pelasi VaLePassa vuonna 1999, josta hän jatkoi VaLePassa aina kolme vuotta vuoteen 2001 asti, kunnes teki Keski-Savon Paterin kanssa. Pateri hankki Esko hänen veljensä Mikko Eskon tilalle joka oli juuri lähtenyt pelaamaan ulkomaille.

Keski-Savon Paterissa Esko viihtyi vuoden verran kunnes vaihtoi huippuseura Pielaveden Sampoon vuonna 2003. Heti ensimmäisellä kaudellaan Sampossa Esko pääsi nauttimaan SM-pronssista. Seuraavalla kaudella mitali kirkastui kun Esko passasi savolaiset historian ensimmäiseen suomenmestaruuteen. Kaksi vuotta Sampossa pelattuaan Esko teki kovanluokan sopimuksen Haleniin, Belgian ammattilaisliigaan. Vuoden Esko viihtyi Halenissa kunnes palasi takaisin kotikaupungiinsa Vammalaan, pelaamaan kaupungin lentopalloylpeydessä VaLePassa.

VaLePassa Esko pelasi kaksi kautta nostaen tasoaan edelleen kohti huippupassaria. Kahden vuoden jälkeen hän lähti VaLePasta ja teki sopimuksen Salon Piivolleyn kanssa kaudesi 2007-2008. Kaudella 2008 hän voitti Piivolleyn kanssa Suomen Cupin hopeaa, ja pelasi Euroopan Cupia. Esko teki paluun kotiseudulleen Vammalaan (nyk. Sastamala) kaudeksi 2009-10. Entisen huippupassarin ja nykyisin valmentaja Ugis Krastinsin johdolla Esko kehittyi urallaan eteenpäin huomattavasti kauden aikana. Seuraavalla kaudella Esko valittiin joulukuun pelaajaksi Mestaruusliigassa sekä joulukuun että myös tammikuun tähdistökentälliseen.

A-maajoukkue
------------

Vuoden 2007 kesällä Esko pelasi uransa ensimmäiset A-maaottelunsa Suomen A-maajoukkueessa. A-maajoukkue pelasi kesällä Lentopallon maailmanliigaa A-lohkossa, jossa pelasi Suomen lisäksi Brasilia (MM 1) Kanada (MM 5) ja Etelä-Korea (MM 17).

Muuta
-----

Antti Esko on huippupassari Mikko Eskon pikkuveli. Veljekset pelasivat A-maajoukkueessa vuonna 2007 yhdessä. Veljekset taistelivat peliajasta passarin roolissa.

Saavutukset
-----------

* SM-hopeaa 2011
* Suomen cupin hopeaa 2007
* Salo-Volleyn paras pelaaja 2007
* Maajoukkueessa 2006-2007
* Suomenmestaruus 2004, 2012
* SM-pronssia 2003, 2013

Seurat
------

**1998-99** Vammalan Kisa (1-sarja)

**1999-00** VaLePa,

**2000-01** VaLePa

**2001-02** Pateri

**2002-03** Sampo

**2003-04** Sampo

**2004-05** Halen, Belgia

**2005-06** VaLePa

**2006-07** VaLePa

**2007-08** PiiVolley

**2008-09** PiiVolley

**2009-15** VaLePa

Lähteet
-------

1. ↑  Isoveli valmisteli Anti Eskon Maailmanliigaan  2012. Lentopalloliitto. Viitattu 30.6.2015.
Tunnuslause vyönsoljessa.
**Meine Ehre heißt Treue** (saks. *Uskollisuus on kunniani*) oli Saksan kolmannen valtakunnan kansallissosialistisen puolueen puolisotilaallisen ryhmittymän Schutzstaffelin (SS) tunnuslause.

Lausahdus on peräisin Adolf Hitlerin kirjeestä Berliinin SS:n komentajalle Kurt Daluegelle vuodelta 1931. Kirjeessä Hitler kiittää SS:ä lojaaliudesta, jota se oli osoittanut silloin, kun toisen puolisotilaallisen järjestön, Sturmabteilungin jäsenet olivat aiheuttaneet levottomuuksia puolueen sisällä. Mukana oli myös lause: "– – SS-mies, uskollisuutesi on kunniasi!" SS:n valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler poimi lausahduksen kirjeestä ja teki siitä järjestönsä tunnuslauseen.

Käyttö
------

Tunnuslausetta käyttivät sekä tavallinen SS että sen sisarjärjestöt ja alaosastot (SS-Verfügungstruppe, SS-Totenkopfverbände, myöhemmin myös Waffen-SS). Lause oli muun muassa kirjailtu SS:n jäsenten vyönsolkiin. Wehrmachtin sotilaiden soljissa oli puolestaan iskulause *Gott mit uns* (saks. *Jumala kanssamme*).

SS:n tunnuslauseen käyttö on lailla kielletty ja rangaistava teko Saksassa ja Itävallassa, jälkimmäisessä vuodesta 1947.
**Jeremy Bloom** (s. 2. huhtikuuta 1982 Fort Collins, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, freestyle-hiihtäjä ja malli.

Marraskuussa 2009 Bloom kertoi lopettavansa urheilu-uransa ja keskittyvänsä muihin asioihin.

Ura amerikkalaisessa jalkapallossa
----------------------------------

Bloom valittiin NFL-draftissa 2006 Philadelphia Eaglesin riveihin viidennellä varauskierroksella ja yhteensä 147:tenä pelaajana. Pelipaikaltaan hän on palautusspesialisti, mutta hän sai vamman ja oli kauden 2006 sivussa aina viidennelle kierrokselle asti. 2007–2008 Bloom edusti Pittsburgh Steelersiä.

Ura freestylehiihdossa
----------------------

Freestylehiihdossa Bloomin lajina oli kumparelasku. Bloom oli vasta 15-vuotias, kun hän pääsi Yhdysvaltain freestylehiihtomaajoukkueeseen. Vuonna 2002 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuskilpailut ja valittiin edustamaan maatansa talviolympialaisiin 2002. Siellä hän sijoittui yhdeksänneksi. Talviolympialaisissa 2006 Bloom paransi sijoitustaan kuudenneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Jeremy Bloom lopettaa urheilu-uransa *mtv3.fi*. Viitattu 26.11.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |