recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pjotr Semenovitš Serebrjanyi-Obolenski** (? - heinä/elokuu 1571) oli venäläinen ruhtinas, sotilas ja valtiomies tsaari Iivana IV Julman aikana. 

Serebrjanyi-Obolenski oli mukana Kazanin kaanikunnan valtaamisessa 1562. Lisäksi hän osallistui muun muassa Liivinmaan sotaan, jossa komensi toista kahdesta Liivinmaan sodan Ulan taisteluun 1564 osallistuneesta venäläisestä armeijasta. Hänen kerrotaan myös johtaneen iskua turkkilaisjoukkoja ja kanavankaivutyömaata vastaan Astrahanin sotaretken aikana 1569, mutta historiallisten lähteiden valossa on epävarmaa, tehtiinkö tällaista iskua todellisuudessa. Hän joka tapauksessa toi Kazanin varuskunnasta vahvistuksia Astrahanin linnakkeeseen, joka joutui pian puolustautumaan turkkilais-tataariarmeijan piiritystä vastaan.

Tsaarin vihaamaan venäläiseen pajariluokkaan kuulunut Serebrjanyi-Obolenski teloitettiin 1571 Iivana Julman käskystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Davies, Brian L.: *Warfare, State and Society on the Black Sea Steppe, 1500–1700*, s. 12-13. Taylor & Francis/Routledge, 2007. ISBN 0-203-96176-5.
2. ↑  Kurat, Akdes Nimet: The Turkish Expedition to Astrakhan' in 1569 and the Problem of the Don-Volga Canal.  *The Slavonic and East European Review*, 1961, nro Vol. 40, No. 94, s. 7-23.  the Modern Humanities Research Association and University College London, School of Slavonic and East European Studies. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.7.2016.  (englanniksi)
3. ↑  J. L. I. Fennell: *Prince A. M. Kurbsky's History of Ivan IV*, s. 183. Cambridge University Press, 2008. ISBN 0521088429.
**Tiia Peltonen** (s. 9. tammikuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä pelaavia Porin Pesäkarhuja. Peltonen oli voittamassa Pesäkarhuille Suomen mestaruutta kaudella 2021, jolloin hänet valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Mestaruuden ratkaisseessa neljännessä finaalissa Peltonen toi Pesäkarhujen voittojuoksun.

Peltosen kasvattajaseura on Kankaanpään Maila. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana. Kaudella 2020 Peltonen voitti Pesäkarhujen joukkueessa SM-pronssin. Peltonen on pelannut urallaan 27 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja kaksi tavallista juoksua, tuonut 38 juoksua ja kerännyt 101 kärkilyöntiä. Peltonen on pelannut urallaan myös 31 Ykköspesiksen runkosarjaottelua Kankaanpään Mailan joukkueessa. Tilastot päivitetty 18. syyskuuta 2021.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 SM-kulta: 2021
* 1 SM-pronssi: 2020
* 2 Itä-Länsi-ottelua: 2022, 2023
* Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2021
* Superpesiksen kuukauden pelaaja: (1) kesäkuu 2022

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. 1 2  Pelaajakortti *Pesäpalloliitto*. Viitattu 27.9.2021.
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Tiia Peltonen, 17, on pudotuspelien arvokkain pelaaja naisten Superpesiksessä *Superpesis*.  25.9.2021. Viitattu 27.9.2021.
9. ↑
**Pjotr Grigorjevitš Gribkov** (ven. Петр Григорьевич Грибков, 4. tammikuuta 1903 Šuja, Tverin kuvernementti – 1. tammikuuta 1992) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija.

Pjotr Gribkov syntyi tverinkarjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui Mihailovskoje-Prudovon opettajateknikumista vuonna 1923 ja työskenteli opettajana. Gribkov liittyi Komsomoliin vuonna 1919 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1925. Vuonna 1927 Tverin puoluekomitea lähetti hänet opiskelemaan Krupskajalle nimettyyn Moskovan kommunistisen kasvatuksen akatemiaan. Valmistuttuaan vuonna 1931 Gribkov jäi akatemiaan jatko-opiskelijaksi, mutta jo vuoden kuluttua NKP(b):n Moskovan aluekomitea lähetti hänet karjalankielisen oppikirjallisuuden toimittajaksi Lihoslavliin.

Vuonna 1933 Gribkov lähetettiin NKP(b):n Karjalan aluekomitean ja tasavallan valistusasiain kansankomissariaatin pyynnöstä Petroskoihin, jossa hän työskenteli didaktikkona ja pedagogisen instituutin opettajana. Vuonna 1935 hänestä tuli pedagogisen instituutin vararehtori, ja vuosina 1937–1938 hän toimi Elo Syväsen jälkeen instituutin rehtorina. Gribkovin nopeaa urakehitystä selittävät hänen karjalainen syntyperänsä ja Neuvosto-Karjalan suomalaisiin kohdistuneet puhdistukset.

Gribkov pidätettiin "vastavallankumouksellisen nationalistisen järjestön" jäsenenä marraskuussa 1938. Hänet vapautettiin ja otettiin uudestaan puolueen jäseneksi maaliskuussa 1940. Gribkov lähti Karjalasta katkerana osoitettaan jättämättä.

Gribkov osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen Moskovan ilmailuteknisen viestintäopiston yhteiskunnallis-taloudellisten aineiden opettajana. Vuodesta 1957 lähtien hän työskenteli eri tehtävissä Venäjän SFNT:n opetusministeriössä. Gribkoville on myönnetty Venäjän SFNT:n ansioituneen kouluopettajan arvonimi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Rektory KGPU 1931–2006: Biografitšeskije otšerki*. Petrozavodsk: Izdatelstvo KGPU, 2006.
2. 1 2  Gribkov Pjotr Grigorjevitš *Karelskaja gosudarstvennaja pedagogitšeskaja akademija*. Viitattu 17.6.2022.
3. ↑  Filimontšik, S. N.: Stanovlenije vysšei školy v Karelii v 1930-e gody.  *Utšonyje zapiski Petrozavodskogo gosudarstvennogo universiteta*, 8(43)/2021, s. 46–55. Artikkelin verkkoversio.
**Biba** oli brittiläinen 1960- ja 1970-luvun vähittäiskauppayritys ja muotitalo, joka kasvoi naistenvaatteiden postimyyntiliikkeestä suureksi tavarataloksi perustajiensa, aviopari Barbara Hulanickin ja Stephen Fitz-Simonin johdolla. 1970-luvun keskivaiheilla Biban uusiksi omistajiksi tulivat muotiyrittäjä Dorothy Perkins ja Dennis Day, mutta he eivät saaneet Bibaa menestymään, ja yritys lopetettiin 1980-luvun taitteessa. Biba-merkkiä on sittemmin yritetty lanseerata uudelleen ilman suurta menestystä sekä Barbara Hulanickin avulla että ilman häntä. Vuodesta 2009 Biba-merkki on ollut House of Fraser -muotiyrityksen omistuksessa.

Puolalaissyntyinen Barbara Hulanicki perusti Biban postimyyntiyritykseksi Englannin Brightonissa, jossa asuneen tätinsä luo hänen perheensä oli muuttanut Palestiinasta diplomaatti-isänsä murhan 1948 jälkeen. Ensimmäinen Biba-myymälä avattiin vuonna 1964 Lontoon Kensingtoniin. Vuonna 1967 Biba avasi liikkeen myös Pariisiin. Vuonna 1973 Hulanicki avasi Dorothy Perkinsin tuella kuusikerroksisen Big Biba -tavaratalon Kensington High Streetille. Siitä tuli pariksi vuodeksi yksi Lontoon suosituimmista matkailukohteista, kunnes se lopetettiin alkuvuodesta 1976.

*Helsingin Sanomien* Anna-Liisa Ahtiluoto kuvasi Biban vaatetyyliä vuonna 1968 sekoitukseksi 1920-luvun jazztyyliä ja 1930-luvun valuvaa pohjepituista linjaa. Vuonna 1974 saman lehden Anna-Liisa Wiikeri kuvasi Biban vasta-avattua isoa tavarataloa pelottavaksi paikaksi, joka viljelee huonoa makua ja josta puuttuu kaikkinainen kuluttajavalistus: "Ei ole tavaraselosteita, ei pesumerkintöjä, tuskin hintojakaan. Elintarvikeosastolla ovat kaikki tuotteet pakatut samanlaisiin Biban omiin tölkkeihin, teet, marmelaadit, sardiinit, mustaa ja kultaa. Ei puhettakaan että ostaja saisi selville tuotteen kilohinnan, hyvä kun ostoksen hinta selviää."

Biba on yhtenä tapahtumapaikkana Freddie Mercurystä ja Queen-yhtyeestä kertovan elokuvan *Bohemian Rhapsody* (2018) alussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bibasta tullut tavaratalo.  *Helsingin Sanomat*, 11.1.1975, s. 14. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Hall, Duncan: Biba And Beyond: Barbara Hulanicki *The Argus*.  21.9.2012. Brighton, England. Viitattu 16.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Zetterberg, Seppo (toim. suomalainen laitos): *Muutosten vuosisata 7*, s. 257. Alkuteos: Power, Wealth & Powerty, The Family, Science, The Arts, Passing Parade. WSOY, 1995. ISBN 951-0-18424-1.
4. ↑  Ahtiluoto, Anna-Liisa: Tämän päivän muoti elää pienissä puodeissa.  *Helsingin Sanomat*, 22.2.1967, s. 10. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Sassi, Mirja: King's Road.  *Helsingin Sanomat*, 22.5.1976, s. 13. Näköislehden aukeama (tilaajille).
6. ↑  Ahtiluoto, Anna-Liisa: 30-luku valloitti 60-luvun Lontoon.  *Helsingin Sanomat*, .
7. ↑  Wiikeri, Anna-Liisa: Englantilainen tyyli pitää pintansa.  *Helsingin Sanomat*, 26.1.1974, s. 10. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Biba
**Pjotr Andrejevitš Irklis** (ven. Пётр Андре́евич И́рклис; 15. tammikuuta 1887 Riika – 9. syyskuuta 1937 Levassova Leningradin lähellä) oli neuvostoliittolainen poliitikko.

Pjotr Irklis syntyi latvialaisen räätälin perheeseen. Ammattikoulun jälkeen hän työskenteli latojana ja sekatyömiehenä. Syyskuussa 1905 hän liittyi Latvian sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin. Vuosina 1908–1913 hän palveli armeijassa ja osallistui myöhemmin ensimmäiseen maailmansotaan. Toukokuussa 1919 hän toimi Riian Tšekassa ja vuosina 1919–1920 Puna-armeijan divisioonan vallankumoustribunaalin päällikkönä.

Vuodesta 1921 lähtien Irklis työskenteli kihlakunnan toimeenpanevan komitean puheenjohtajana Lugassa ja Gdovissa ja vuodesta 1925 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen lääninkomiteassa Leningradissa. Neuvosto-Karjalan suomalaisjohdon syrjäyttämisen jälkeen hänet valittiin syyskuussa 1935 NKP(b):n Karjalan aluekomitean ensimmäiseksi sihteeriksi.

Heinäkuussa 1937 Pjotr Irklis erotettiin kommunistipuolueesta. Syyskuussa 1937 hänet tuomittiin vastavallankumouksellisena kuolemaan ja teloitettiin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Karelija: entsiklopedija. Tom 1*, s. 380–381. Petrozavodsk: PetroPress, 2007. ISBN 978-58430-0123-0.
**Pjotr Iljitš Hohlov** (ven. Пётр Ильи́ч Хохло́в; 12. tammikuuta 1910 Jesipovo Moskovan alue, Venäjän keisarikunta − 7. maaliskuuta 1990 Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton ilmavoimien kenraaliluutnantti ja Neuvostoliiton sankari.

Hohlov kävi seitsemän luokkaa keskikoulua ja työskenteli viilaajana moskovalaisessa tehtaassa. Hän siirtyi palvelukseen Neuvostoliiton laivastoon vuonna 1932. Seuraavana vuonna hän valmistui Volgan lentoteknillisestä koulusta ja vuonna 1936 Jeiskin laivastoilmailuopistosta. Toisen maailmansodan alettua hän osallistui vuosina 1939–1940 talvisotaan. 

Kesäkuusta 1941 alkaen Hohlov lensi miinoitus- ja tiedustelulentoja Itämerellä. Hän osallistui Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan ensimmäiseen Berliiniin kohdistettuun ilmapommitukseen 8. elokuuta 1941 ja tuli nimetyksi Neuvostoliiton sankariksi.

Hohlovin epäillään olleen sen SB-2-lentokoneen päällikkö, joka välirauhan aikana kesällä 1940 pudotti suomalaisen matkustajakone Kalevan Suomenlahteen..

Kunnianosoitukset
-----------------

* Kultainen tähti n:o 524 Kultainen tähti
* Hauta

Aiheesta muualla
----------------

* Geroi strany Хохлов Пётр Ильич 12.1.1910–7.3.1990 Герой Советского Союза
* Hohlov, Pjotr: *Nad tremia moriami* ("kolmen meren yllä"; muistelmat), Moskova 1982 ja Leningrad: Lenizdat, 1988.

Lähteet
-------

1. ↑  Niku, Risto: "3", *Kalevan kuolemanlento*, s. 163-170. Miksi venäläiset ampuivat Kalevan?. Jyväskylä: Edits, 2007. ISBN 978-951-37-4965-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Mira Calix
**Mira Calix** (1969–2022) (oik. **Chantal Passamonte**) oli brittiläinen kokeellinen muusikko ja taiteilija. Hänen musiikkinsa on elektronista, mutta hyödyntää runsaasti monenlaisia orgaanisia äänilähteitä, kuten hyönteisten ääniä. Calix toimi DJ:nä ja live-esiintyjänä ja sävelsi musiikkia myös muun muassa videoinstallaatioihin ja teatteriesityksiin. Calix levytti Warp Recordsille ja oli naimisissa Autechre-yhtyeen Sean Boothin kanssa.

Calixin ensimmäiset julkaisut olivat single "Pin Skeeling" vuonna 1998 ja albumi *One on One* vuonna 2000. Vuonna 2003 hän julkaisi toisen albuminsa *Skimskitta* ja teki yhteistyötä London Sinfonietta -sinfoniaorkesterin kanssa, joka esitti hänen teoksensa *Nunu* Lontoon Royal Festival Hallissa. Vuonna 2004 hän muodosti pianisti Sarah Nicollsin ja äänitaiteilija David Sheppardin kanssa Alexander’s Annexe -performanssiryhmän. Se julkaisi albumin *Push Door To Exit* Warp Recordsilla vuonna 2006.

Calixin teki 2000-luvulla useita taideinstallaatioita. *My Secret Heart* luotiin vuonna 2008 Lontoon Royal Festival Halliin ja *Nothing Is Set In Stone* tehtiin Lontoon kesäolympialaisten yhteydessä järjestettyyn kulttuurinäyttelyyn. Calix teki yhteistyötä myös Opera North -oopperan ja Royal Shakespeare Companyn kanssa. Sydney Dance Companylle hän oli puolestaan vuonna 2015 luomassa neliulotteista teosta, jossa tanssijoihin oli piilotettu kaiuttimia.

Calix levytti pitkästä aikaa musiikkia vuonna 2019, kun Warp julkaisi hänen EP:nsä *Utopia*.

Diskografia
-----------

### EP:t/Singlet

* *Pin Skeeling* (1998)
* *Peel Session TX 09/03/00* (2000)
* *Prickle* (2001)
* *Nunu* (2003)
* *3 Commissions EP* (2004)
* *The Elephant In The Room: 3 Commissions* (2008)
* *If then while for* (2014)
* *Utopia EP* (2019)

### Albumit

* *One on One* (2000)
* *Skimskitta* (2003)
* *Eyes Set   Against the Sun* (2007)
* *Lost Foundling 1999-2004* (2010)
* *Julius Caesar* (2018)
* *Coriolanus* (2018)
* *absent origin* (2021)

Lähteet
-------

1. ↑  Jon Pareles: Mira Calix, Iconoclastic Composer and Artist, Is Dead at 52 *The New York Times*.  7.4.2022. Viitattu 10.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Ben Beaumont-Thomas: Mira Calix, adventurous electronic musician and sound artist, dies *Guardian News & Media Limited*.  28.3.2022. Guardian News & Media Limited. Viitattu 29.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Matthew Ismael Ruiz: Mira Calix, Experimental Musician and Sound Artist, Has Died *Pitchfork*.  28.3.2022. Condé Nast. Viitattu 29.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mira Calix - Avanto-festivaali 2003
* Haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Pakkausjäte** on käytöstä poistetuista pakkauksista syntyvää jätettä. Pakkausjäte luokitellaan edelleen useisiin ryhmiin, esimerkiksi Suomessa viiteen pääryhmään: kuitu-, lasi,- metalli-, muovi- ja puupakkauksiin. Osa pakkausjätteestä voidaan hyödyntää kierrättämällä takaisin uudelleenkäyttöön tai hyödyntämällä jätettä esimerkiksi energiantuotannossa.

Pakkausjätteeksi luokitellaan esimerkiksi elintarvikeketjujen käyttämät kertakäyttöiset kuljetuslaatikot ja kuluttajalle saakka kertyvää pakkausjätettä kuten pahvia, kartonkia, muovipusseja, muovilaatikoita, sellofaania ja niin edelleen. Näistä Suomessa kuluttaja voi lajitella erikseen kartongin, pahvin, muovin ja lasin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mitä on pakkausten hyötykäyttö? *pyr.fi*. Pakkausalan ympäristörekisteri.  Arkistoitu 15.11.2013. Viitattu 5.2.2014.
2. ↑  Pakkausjäte (pdf) (s. 19) *Jätelakiesityksen sudenkuopat*. Pakkausalan Ympäristörekisteri.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 5.2.2014.
3. ↑  Pakkaukset ja pakkausjätteet *europa.eu*.  8.9.2011. Euroopan unioni. Viitattu 5.2.2014.
|  |
| --- |
| **Viikko** |
|  |
| maanantai |
| tiistai |
| keskiviikko |
| torstai |
| perjantai |
| lauantai |
| sunnuntai |

**Keskiviikko** (lyhenne ke tai kesk.) on tiistain ja torstain väliin jäävä viikonpäivä. Se on SFS-EN 28601 -standardin mukaan viikon kolmas viikonpäivä. Keskiviikon suomenkielinen nimi samoin kuin saksankielinen nimi *Mittwoch* johtuu siitä, että se on keskellä vanhaa, sunnuntaista alkavaa viikkoa. Nykyisin kalenteriviikko alkaa monissa maissa maanantaista, joten keskiviikko ei kaikissa maissa ole enää viikon päivistä keskimmäinen, mutta se on nykyisin monissa maissa käytettävän viisipäiväisen työviikon keskimmäinen päivä ja siten sen suomen- ja saksankielinen nimi on edelleen kuvaava.

Keskiviikko muissa kielissä
---------------------------

Kreikkalaiset käyttivät omien jumaliensa nimiä viikonpäivissä (keskiviikko, *hemera Hermu* eli Hermeen päivä) ja roomalaiset omiensa (keskiviikko, *dies Mercurii* eli Mercuriuksen päivä). Ranskaksi keskiviikko onkin *mercredi*. Myös japaniksi keskiviikko on planeetta Merkuriuksen (水星, suisei) päivä, 水曜日 (suiyōbi). Germaanisissa kielissä päivät nimettiin uudelleen germaanisten jumalien mukaan, keskiviikko yhdistettiin Odin-jumalaan (*onsdag*) ja sen germaaniseen "Wotan" muotoon (*Wednesday*), joskin nykysaksassa keskiviikko on nimetty samoin kuin suomessa, *Mittwoch*.

Eurooppalaisista kielistä portugali hylkäsi täysin pakanalliset nimet ja siirtyi numeroituihin viikonpäiviin, siispä keskiviikko on *quarta-feira*. Numeroidut päivät ovat käytössä myös muun muassa seemiläisissä kielissä, kiinassa ja vietnamissa, keskiviikko on näissä kielissä joko kolmas tai neljäs päivä. Samaa periaatetta noudatetaan viron kielessä: keskiviikko on *kolmapäev* (vaihtoehtoinen nimi *kesknädal* eli keskiviikko). Myös venäjässä keskiviikko on keskellä, среда.

Sanontoja
---------

Keskellä viikkoa keskiviikko. Keskiviikko, päivistä keskeisin, keskellä viikkoa. Keskiviikko, pikkulauantai.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo  07.01.2013. Kotimaisten kielten keskus.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 9.4.2013.
2. 1 2  Otavan iso Fokus, 3. osa (Ip-Kp), art. Keskiviikko, ISBN 951-1-00051-9
3. ↑  Pringle, Greg & Nichols, Michael: Days of the Week in Chinese, Japanese & Vietnamese, plus Mongolian and Buryat *cjvlang*.  20.5.2012. Viitattu 7.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keskiviikko** Wikimedia Commonsissa
**Białan piirikunta** (puol. *powiat bialski*) on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 110 772. Siihen kuuluvat 17 kuntaa ovat Biała Podlaska, Drelów, Janów Podlaski, Kodeń, Konstantynów, Leśna Podlaska, Łomazy, Międzyrzec Podlaski, Piszczac, Rokitno, Rossosz, Sławatycze, Sosnówka, Terespol, Tuczna, Wisznice ja Zalesie.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Białan piirikunnan asukkaista 50,3 prosenttia oli naispuolisia ja 49,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,9 prosenttia ja eläkeikäiset 20,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 019 lasta. Białan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 95 527 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat bialski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 5.9.2020. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Białan piirikunta** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Lublinin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Lublin (hallintokeskus)
* Biała Podlaska
* Chełm
* Zamość

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Biała
* Biłgoraj
* Chełm
* Hrubieszów
* Janów
* Kraśnik
* Krasnystaw
* Łęczna
* Lubartów
* Lublin
* Łuków
* Opole
* Parczew
* Puławy
* Radzyń
* Ryki
* Świdnik
* Tomaszów
* Włodawa
* Zamość

 |

 |
**Mira Saastamoinen** (s. 1. toukokuuta 1972) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti koko uransa ajan Esbo Idrottsföreningiä ja hänen valmentajanaan toimi Jani Lehtinen Saastamoisen itsensä lisäksi. Ulkoratojen SM-kisoista Saastamoinen saavutti kaikkiaan kuusi mitalia; 5 000 metrin kävelyssä hopeaa vuonna 1992 sekä kaksi pronssia vuosina 1988 ja 1991, 10 kilometrin kävelyssä kultaa vuonna 1992 ja hopeaa vuonna 1994 sekä 20 kilometrin kävelyssä hopeaa vuonna 1996. Sisäratojen SM-kisoista hän voitti 3 000 metrin kävelyssä kolme hopeaa vuosina 1992, 1993 ja 1994 sekä kaksi pronssia vuosina 1989 ja 1990.

Saastamoinen on edustanut Suomea aikuisten arvokisoissa yhden kerran ollen mukana Helsingissä järjestetyissä EM-kisoissa vuonna 1994. Tuolloin hän osallistui 10 kilometrin kävelyyn ja oli lopputuloksissa sijalla 28.

Virallissa kilpailuissa Saastamoinen ei ole esiintynyt vuoden 1996 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Mira Saastamoinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Bianca Michaela Walkden** (s. 29. syyskuuta 1991, Liverpool) on englantilainen taekwondon olympiamitalisti sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 182 cm.

Walkner saavutti olympiapronssia yli 67 kilogramman sarjassa Rio de Janeirossa 2016 sekä vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän voitti maallmanmestaruuden yli 73-kiloisten painoluokassa Tšeljabinskissa 2015, Mujussa 2017 ja Manchesterissa 2019. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut samassa sarjassa kultaa 2014, 2016 ja 2021, hopeaa 2018 sekä pronssia 2010.

Walkner on saavuttanut Grand Prix -kilpailuissa viisi turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut kaksi Grand Slam -kilpailua ja sijoittunut kerran toiseksi.

Nuorten sarjassa Walkner saavutti yli 68 kg:n painoluokassa MM-hopeaa 2008 ja EM-pronssia 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bianca Walkden *olympedia.org*. Viitattu 6.9.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Walkden, Bianca *taekwondodata.com*. Viitattu 17.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Majendie, Matt: Tokyo Olympics: Bianca Walkden recovers to win taekwondo bronze after agonising defeat in semi-final  27.7.2021. The Evening Standard. Viitattu 4.8.2021. (englanniksi)
**Järvenpään työväentalo**  oli Järvenpään kaupungissa sijainnut työväentalo. Talo tontteineen on myyty vuonna 1987.

Historiaa
---------

Järvenpään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistys asetti heti rakennustoimikunnan työväentalon rakentamista suunnittelemaan. Talon vihkiäisjuhla pidettiin jo vapunpäivänä vuonna 1906. Talo tuli maksamaan 4 567 markkaa, josta puolet jäi yhdistykselle velaksi. Työväenyhdistyksen jäsenmäärä kasvoi nopeasti, jäseniä oli 180 vuonna 1907. Työväentalo oli kaikista korjauksista huolimatta käynyt vanhaksi, ja se myytiin tontteineen vuonna 1987..

Rakennus
--------

Työväentalo oli aluksi pieni, ja sen laajentamista suunniteltiin pitkään. Talon laajennus pystyttiin toteuttamaan vasta vuonna 1935. Juhlasalia laajennettiin, ja tilojen sijaintia järjesteltiin uudelleen. Muutosten johdosta iltama- ja vuokratuotot lisääntyivät, ja näin talon uudistamista voitiin jatkaa. Vuosina 1937–1938 näyttämöä laajennettiin. Taloon saatiin myös kirjasto ja lämmin pukuhuone. Vuonna 1950 talo vuorattiin, taloon asennettiin keskuslämmitys ja se liitettiin kunnallistekniikan piiriin.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

!930-luvun lopulla ja myös sodan jälkeisinä vuosina työväentalolla toimi aktiivisesti myös sosialidemokraattinen nuoriso-osasto, soittokunta, työväennäyttämö ja mieskuoro. !950-luvulla talolla esitettiin elokuvia ja siellä järjestettiin myös bingoiltoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
*Tämä artikkeli kertoo satuhahmosta. Kansanperinteestä kertoo artikkeli Pakkasukko (kansanperinne).*
 Valkovenäläinen Pakkasukko talonsa edessä.
**Pakkasukko** (ven. Дед Мороз, *Ded Moroz*) on venäläinen ja itäslaavilainen satuhahmo, joka vastaa jotakuinkin joulupukkia. Pakkasukko voi olla punaisissa, sinisissä, harmaissa tai kullanvärisissä vaatteissa, ja koristeltu muun muassa hopeanvärisin lumihiutalein. 

Pakkasukko liittyy uuteenvuoteen, jota Venäjällä vietetään kuusi päivää ennen Venäjän ortodoksisen kirkon käyttämän juliaanisen kalenterin mukaista joulua 25. joulukuuta eli Venäjälläkin maallisesti käytettävän gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. tammikuuta. Pakkasukko on myös pukeutunut venäläisittäin – pitkään turkkiin, joka on vyötetty kankaisella vyöllä. Turkki voi olla melkein minkä värinen tahansa. Päässään Pakkasukolla on pyöreä venäläinen lakki, jonka reunat ovat turkista. Pakkasukon parta on valkoinen, pitkä ja tuuhea. 

Pakkasukko kulkee tyypillisellä venäläisellä kolmivaljakolla eli troikalla (kolmen hevosen vetämä reki) ja mukanaan hänellä on lapsenlapsensa Lumityttö (ven. Снегурочка, *Snegurotška*). Uudenvuodenyönä Pakkasukko ja Lumityttö tuovat lapsille lahjoja sekä toteuttavat ihmisten salaisia toiveita.

Venäläisen Pakkasukon sanotaan asuvan Luoteis-Venäjällä Veliki Ustjugin kaupungissa, mutta Valko-Venäjällä Pakkasukko asustaa  Belavežskajan aarniometsän kansallispuistoon perustetulla Pakkasukon tilalla (Pakkasukon talon sijainti 52°37′01.00″N, 23°53′56.82″E). Neuvostoliiton vaikutusvallan aikana myötä Pakkasukko oli liitettynä uudenvuoden juhlintaan myös joissakin itäisen Keski-ja Etelä-Euroopan maissa. Neuvostoaikana Pakkasukon rooli oli erityisen tärkeä, koska uusivuosi jäi ainoaksi juhlaksi, jota oli vietetty jo ennen bolsevikkivallankaappausta 1917 ja koska joulu oli kielletty kristillisenä, siis uskonnollisena juhlana. Neuvostovaltaa seuranneen Venäjän aikana uusivuosi Pakkasukkoineen on paljolti ottanut kristillisenkin joulun aseman, sillä se seuraa ajankohdaltaan ei-venäläistä joulua aiemmin kuin venäläis-ortodoksinen joulu.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pakkasukko**.
1. ↑  Nykyiset Venäjän juhlapäivät Suomi-Venäjä-seura. Viitattu 1.12.2012.
**Goudiry** on kaupunkikunta ja Goudiryn departementin hallinnollinen keskus Tambacoundan alueella Senegalissa. Se sijaitsee 117 kilometriä Tambacoundasta koilliseen. Kunnassa on 6 200 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).

Maantiede ja asutus
-------------------

Goudiryn kunnan pinta-ala on 23 neliökilometriä. Maisemaa leimaavat sadekauden jälkeen hitaasti kuivuvat entiset jokilaaksot. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.

Kuntaan kuuluu kymmenen kaupungiosaa: Abattoir, Afia, Centre, Darou Salam, Fergo, Gourel Nguet/Houdallaye, Place du marché, Pont, Poste ja Route de Tamba. Asukkaista valtaosa on fulbeja. Lisäksi on bambaroita, soninkeja, wolofeja ja jahankoja. Vallitseva uskonto on islam. Katolisia on prosentin verran.

Historia
--------

Goudiry sijaitsee historiallisella Boundoun alueella. Se on saanut alkunsa vuonna 1914 perustetusta rautatieasemasta, joka nimettiin lähellä sijainneen fulbekylän mukaan. Goudiryn kunta ja departementti on perustettu vuonna 2008.

Liikenne ja talous
------------------

Goudiryn kautta kulkee Dakarin–Nigerin rautatie sekä Dakarin ja Malin rajan välinen maantie N1. Matkaa rajalle Kidiraan on 60 kilometriä.

Kunnan pääelinkeinot ovat kauppa, maatalous ja käsityöammatit. Kaupankäynti keskittyy elintarvikkeisiin, teollisuustuotteisiin ja karjaan. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maapähkinä, hirssi ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja aasit. Käsityöläiset ovat seppiä, puuseppiä, kutojia, räätäleitä, muurareita, leipureita ym. Virkamiehiä ja muita palkansaajia on 17 % työvoimasta.

Palvelut
--------

Goudiryssa toimii lastentarha, kolme alakoulua sekä yhdistetty yläkoulu ja lyseo. Terveyspalvelut käsittävät piirin terveyskeskuksen, katolisen kirkon sairastuvan ja kaksi apteekkia. Muita palveluja ovat torialue, teurastamo, nuorisotalo, auto- ja rautatieasemat, posti ja santarmiasema. Kunnassa on sähkö-, vesijohto- ja puhelinverkot, mutta ei viemäriverkkoa tai kunnollista jätehuoltoa.

Matkailu
--------

Matkailu alueelle on vähäistä. Majoituspalveluihin kuuluu leirintäalue mökkeineen.

Lähteet
-------

* Plan d’investissement de la commune de Goudiry *wordpress.developpementlocal-sahel.org*.  2011. Viitattu 4.5.2018.

### Viitteet

1. ↑  Plan, s. 15.
2. ↑  Portail de données du Sénégal *donnees.ansd.sn*.  Arkistoitu 9.6.2018. Viitattu 4.5.2018.  (haku tietokannasta)
3. ↑  Plan, s. 15–16.
4. ↑  Plan, s. 19-20.
5. ↑  Plan, s. 22.
6. ↑  Plan, s. 13-14, 19.
7. ↑  Plan, s. 13–14.
8. ↑  Plan, s. 32–37.
9. ↑  Plan, s. 41–50.
10. ↑  Plan, s. 53–57.
11. ↑  Plan, s. 14.
12. ↑  Plan, s. 46.
**Futuurin perfekti** on verbin aikamuoto, joka ilmaisee tapahtumaa, joka tapahtui tai joka odotetaan tai suunnitellaan tapahtuvan ennen tulevaisuudessa olevaa hetkeä tai tapahtumaa. Suomen kielessä ei ole futuurin perfektiä (eikä futuuriakaan), mutta se voidaan periaatteessa ilmaista muodolla *tulla olemaan tehnyt*, vaikka jotkut ovat tulkinneet sen svetisismiksi. Muissa kielissä esiintyviä lauseita futuurin perfektissä ilmaistaan suomessa tavallisesti perfektillä ja usein sellaisilla sanoilla kuin "sitten", "varmasti" tai "jo": 

* "Kolmen kuukauden päästä on (sitten) kulunut kymmenen vuotta onnettomuudesta" (vrt. "Kolmen kuukauden päästä tulee olemaan kulunut..."), engl. *In three months, ten years will have passed since the accident.*
* "Vuoden loppuun mennessä olen sitten ollut työssä täällä viisi vuotta" engl. *By the end of the year I'll have been working here for five years*.

Latinassa futuurin perfekti tunnetaan nimellä II futuuri ja se on yksi kuudesta pääaikamuodosta.

Englannissa futuurin perfekti muodostetaan lisäämällä will-verbi perfektimuotoon, jonka have-apuverbi ei kuitenkaan taivu persoonan mukaan, kun kyseessä on itse asiassa perfektin infinitiivi: *He will have spoken before 10 AM*, "hän on (jo/varmasti/varmasti jo) puhunut ennen klo 10" (svetisismi: hän tulee olemaan puhunut).

Futuurin perfektiä käytetään englannissa, kun halutaan ilmaista, että jotain tapahtuu tulevaisuudessa ennen toista tulevaa tapahtumaa. Sääntöä kuvaa lause *When A occurs, I will (already) have done B*: "Kun A tapahtuu, olen (jo) tehnyt B:n", jossa suomessa on jälkimmäisessä lauseessa perfekti, mutta englannissa on futuurin perfekti.

Itse asiassa futuurin perfektiä käytetään englannissa myös silloin, kun halutaan ilmaista, että jotain tapahtui menneisyydessä ennen toista tulevaa tapahtumaa. Tästä on esimerkki jälkimmäinen lause:

* *If it rains tomorrow, we will have worked in vain today.* ("Jos huomenna sataa, niin olemme tänään tehneet työtä turhaan.")
* *If it rains tomorrow, we will have worked in vain yesterday.* ("Jos huomenna sataa, niin olemme eilen tehneet työtä turhaan.")

Aikamuodot
pluskvamperfekti •
preteriti •
aoristi •
imperfekti •
perfekti •
preesens •
futuuri •
futuurin perfekti
**Jekaterina Koneva** (ven. Екатерина Конева, s. 25. syyskuuta 1988) on venäläinen kolmiloikkaaja.

Koneva voitti MM-hopeaa kotiyleisönsä edessä vuonna 2013 Moskovassa kolmiloikan loppukilpailussa tuloksella 14,81 m. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs. Hän sai EM-hopeaa Zürichissä 2014 tuloksella 14,69 m. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Sopotissa 2014 tuloksella 14,46 m ja sisäratojen Euroopan-mestaruuden Prahassa 2015 tuloksella 14,69 m. Universiadeissa hän on voittanut kultaa 2011, 2013 ja 2015.

Koneva oli dopingin vuoksi kahden vuoden kilpailukiellossa 23.3.2007–22.3.2009.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF, Tilastopaja

Ulkoradat
* Kolmiloikka: 15,04 (2015)
* Pituushyppy: 670 (2011)

Sisäradat
* Kolmiloikka: 14,69 (2015)
* Pituushyppy: 682 (2015)
* 60 metrin juoksu: 7,39 (2007)

Lähteet
-------

1. 1 2  Jekaterina Koneva Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Jekaterina Koneva Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  IAAF Newsletter 87 26.7.2007. IAAF

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Viulusoolon alkutahdit.
Aram Hatšaturjanin **viulukonsertto** d-molli valmistui vuonna 1940. Teos on omistettu David Oistrahille, joka kantaesitti sen Moskovassa 16. marraskuuta 1940. Oistrah paitsi opasti Hatšaturjania soolo-osuuden säveltämisessä myös kirjoitti oman kadenssinsa, joka eroaa merkittävästi säveltäjän alkuperäisestä. Konsertto sai suopean vastaanoton ja sille myönnettiin Leninin palkinto vuonna 1941. Teoksen suosio on säilynyt nykyaikaan asti.

Jean-Pierre Rampal sovitti konserton vuonna 1968 huilulle ja orkesterille säveltäjän itsensä rohkaisemana. Rampal kirjoitti ensimmäiseen osaan uuden kadenssin mutta muutti alkuperäistä sävellystä muuten mahdollisimman vähän.

Viulukonsertto oli toinen kolmesta konsertosta, jotka Hatšaturjan sävelsi vuosina 1941–1963 toimineen tunnetun neuvostoliittolaisen pianotrion jäsenille. Muut konsertot olivat Lev Oborinille sävelletty pianokonsertto (1936) ja Svjatoslav Knuševitskille sävelletty sellokonsertto (1946).

Kokoonpano
----------

Sooloviulun lisäksi orkesterin kokoonpanoon kuuluvat piccolo, kaksi huilua, kaksi oboeta, englannintorvi, kaksi klarinettia, kaksi fagottia, neljä käyrätorvea, kolme trumpettia, kolme pasuunaa, tuuba, patarummut, tamburiini, pikkurumpu, symbaalit, bassorumpu, harppu ja jouset.

Osat
----

1. Allegro con fermezza
2. Andante sostenuto
3. Allegro vivace

Aiheesta muualla
----------------

* Teoksen esittely Allmusic.comissa (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Violin Concerto (Khachaturian)
**Viulunsoittaja katolla** (*Fiddler on the Roof*) on Norman Jewisonin tuottama ja ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1971. Se perustuu samannimiseen näyttämömusikaaliin vuodelta 1964, josta elokuvakäsikirjoituksen sovelsivat alkuperäismusikaalin tekijät Jerry Bock ja Joseph Stein. Musikaali puolestaan pohjautuu Šolom Aleichemin kirjaan *Tewje, maitomies*. Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa.

Elokuvassa köyhää ukrainanjuutalaista maalaismiestä Tevjeä esittää musikaalin Lontoon-versiossa näytellyt israelilainen Topol, ja muita päärooleja Leonard Frey, Paul Mann, Molly Picon ja Norma Crane.

Tuotanto
--------

Elokuva kuvattiin Lontoon Pinewood-studioilla ja kolmessa paikassa Jugoslaviassa: Zagrebin Jadran-elokuvastudiolla sekä Lekenikissä ja
Mala Goricassa.

Vastaanotto
-----------

*Viulunsoittaja katolla* hipoi Yhdysvalloissa *Tuulen viemää* -elokuvan 35 vuotta aiempia lipunmyyntiennätyksiä ja oli erittäin suosittu ympäri maailmaa, myös Suomessa. Oswald Morris voitti Oscarin kuvauksesta, Gordon K. McCallum ja David Hildyard äänityksestä ja John Williams sovitetusta musiikista, jossa viulua soittaa Isaac Stern. Niiden lisäksi elokuva sai viisi muuta ehdokkuutta: parhaan elokuvan ja parhaan lavastuksen sarjassa, Topol ja Leonard Frey rooleistaan sekä Norman Jewison parhaan ohjauksen sarjassa. Topol palkittiin roolistaan Golden Globessa, jossa elokuva sai myös parhaan musikaalin tai komedian palkinnon ja kaksi muuta ehdokkuutta. Bafta-palkintoehdokkuuksia *Viulunsoittaja katolla* sai kuvauksesta, leikkauksesta ja musiikista.

*Helsingin Sanomissa* uusintaensi-illan arvostelussa elokuussa 1978 Helena Ylänen sanoi musikaalin ja elokuvan maailmanlaajuisen suosion perustuvan tarinan yleispätevyyteen ja sydämellisyyteen sekä tietenkin huumoriin ja musiikkiin. Yhdysvaltalaisena elokuvana hän katsoo sen osaltaan nostavan amerikanjuutalaisten historiaa osaksi Yhdysvaltojen hyväksyttyjen viihdemyyttien joukkoon lännen valloituksen, Jesse Jamesin ja Marilyn Monroen rinnalle. Hänestä on hienoa, että maan viihdebisneksessä aina vahvasti mukana olleet juutalaiset saavat kerrankin kertoa tarinaa omasta kulttuuristaan tässä "amerikanjuutalaisten omassa *Pohjantähdessä*".

American Film Institute valitsi vuonna 2006 sata kaikkien aikojen innostavinta amerikkalaiselokuvaa, ja *Viulunsoittaja katolla* sijoittui sijalle 82.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fiddler on the Roof American Film Institute. Viitattu 16.6.2018. (englanniksi)
2. 1 2  The 44th Academy Awards *Oscars.org*. Viitattu 16.6.2018. (englanniksi)
3. ↑  *Fiddler on the Roof (1971)* Elonetissä.
4. 1 2  Talaskivi, Paula: Viikon elokuvia: Uutuuksia jouluksi.  *Helsingin Sanomat*, s. 40. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
6. ↑  Fiddler on the Roof Golden Globes. Viitattu 17.6.2018. (englanniksi)
7. ↑  Film in 1972 Bafta. Viitattu 17.6.2018. (englanniksi)
8. ↑  Ylänen, Helena: Isä ja tyttäret.  *Helsingin Sanomat*, 19.8.1978, s. 10. Näköislehden aukeama (tilaajille).
9. ↑  AFI’s 100 Most Inspiring Films of All Time, American Film Institute 2006. Viitattu 16.6.2018.
**Pohjois-Kaukasian sotilaspiiri** oli Kaukasiassa sijaitseva eteläinen Venäjän federaation asevoimien sotilaspiiri. Sen runkona oli Venäjän federaation 58. yleisjoukkojen armeija tukevine yksiköineen. Vanhat sotilaspiirit lakkautettiin vuonna 2010, jolloin Pohjois-Kaukasian sotilaspiiri yhdistettiin Eteläiseen sotilaspiiriin.

58. armeijakunnan lisäksi tai siihen liittyen sotilaspiirissä henkilöstön vahvuus oli 100 000, joiden varustukseen kuuluu miltei 620 panssarivaunua, 200 miehistönkuljetusvaunua, 875 tykistöasetta

Ilmavoimaa alueelle tarjoavat Venäjän federaation ilmavoimien ja ilmatorjuntajoukkojen 4. armeija, jolla on miltei 60 Suhoi Su-24-rynnäkkökonetta, 100 MiG-29-hävittäjää, 60 Suhoi Su-27-hävittäjää, 100 Georgialaisvalmisteista Suhoi Su-25-rynnäkkökonetta, 40 maataisteluun aseistettavaa L-39-harjoituskonetta, 75 Mi-24-taisteluhelikopteria ja muuta kalustoa.

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän asevoimat |
| --- |
|  |
| Johto | 
* Ylipäällikkö: Presidentti
* Puolustusministeri
	+ Puolustusministeriö
* Asevoimien komentaja

 |  |
|  |
| Organisaatio | 

|  |  |
| --- | --- |
| Puolustushaarat | 
* Maavoimat
	+ Kalusto
* Ilmavoimat
	+ Kalusto
	+ Avaruusvoimat
* Laivasto
	+ Kalusto
	+ Itämeren laivasto
	+ Mustanmeren laivasto
	+ Pohjoinen laivasto
	+ Tyynenmeren laivasto
* Spetsnaz

 |
|  |
| Sotilaspiirit | 
* Leningradin sotilaspiiri
* Moskovan sotilaspiiri
* Pohjois-Kaukasian sotilaspiiri
* Volga-Uralin sotilaspiiri
* Siperian sotilaspiiri
* Kaukoidän sotilaspiiri

 |
|  |
| Erikoislaitokset | 
* GRU
* GRAU
* Yleisesikunta-akatemia

 |
|  |
| Tuki | 
* Kansalliskaarti

 |

 |
|  |
| Historia | 
* Venäjän keisarillinen armeija (1721–1917)
* Työläisten ja talonpoikien punainen armeija (1918–1946)
* Neuvostoliiton asevoimat (1946–1991)
* Itsenäisten valtioiden yhteisön asevoimat (1991–1992)

 |
|  |
| Muuta | 
* Joukkotuhoaseet

 |

 |
Gaia Vuerich
**Gaia Vuerich** (s. 4. heinäkuuta 1991 Cavalese) on uransa vuonna 2018 lopettanut italialainen maastohiihtäjä, joka edusti C.S. Carabinieri -seuraa.

Maastohiihdon maailmancupissa Vuerich kilpaili ensimmäisen kerran Valdidentron vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2009 sijoittuen 29:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Nové Měston vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2014 oltuaan neljäs. Hän sivusi tätä uransa parasta maailmancup-sijaa Lahden sprintissä maaliskuussa 2014. Parisprintissä hän sijoittui kahdeksanneksi Ilaria Debertolisin kanssa Liberecissä tammikuussa 2013.

Vuerich on osallistunut neljiin MM-kilpailuihin. Oslossa 2011 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 35:nneksi ja Val di Fiemmessä 2013 perinteisen hiihtotavan sprintissä 43:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli parisprintissä yhdestoista ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 33:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 15:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä seitsemäs ja perinteisen parisprintissä 13:s.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivulias päätös: Hiihdon sprinttitykki lopettaa uransa vain 26-vuotiaana - "Aika muuttaa elämää" *iltalehti.fi*. Viitattu 29.5.2018.
2. 1 2 3  Gaia Vuerich Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Jekaterina Aleksandrovskaja ja Harley Windsor
**Jekaterina Dmitrijevna Aleksandrovskaja** (ven. Екатерина Дмитриевна Александровская; 1. tammikuuta 2000 Moskova – 18. heinäkuuta 2020 Moskova) oli venäläinen taitoluistelija, joka edusti urallaan myös Australiaa ja sai Australian kansalaisuuden vuonna 2017.

Vuonna 2017 Aleksandrovskaja pääsi valmentajansa Nina Mozerin avulla Harley Windsorin luistelupariksi. Samana vuonna kaksikko voitti taitoluistelun juniorimaailmanmestaruuden. Kansallisen mestaruuden Australiassa se saavutti vuosina 2017 ja 2019. Aleksandrovskaja osallistui Windsorin kanssa myös vuoden 2018 talviolympialaisiin, jossa heidän sijoituksensa oli 18.

Aleksandrovskaja, perheensä ainoa lapsi, menetti isänsä vuonna 2015. Useiden loukkaantumisten ja muiden ongelmien jälkeen Aleksandrovskaja joutui vetäytymään urheilusta helmikuussa 2020. Hän kärsi masennuksesta ja hänellä diagnosoitiin epilepsia, jonka jälkeen hänen piti lopettaa taitoluistelu-uransa. Hän teki humalassa itsemurhan aiemman epäonnistuneen yrityksen jälkeen heinäkuussa 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Harley Windsor, our first Indigenous Winter Olympic athlete, talks sex and religion The Sydney Morning Herald
2. 1 2  Pairs: Ekaterina Alexandrovskaya / Harley Windsor ISU Results
3. ↑  "Фигуристка Екатерина Александровская, трагически погибшая в ночь на 18 июля..." // Vesti, 18. heinäkuuta 2020.
4. 1 2  FORMER WORLD JUNIOR CHAMPION EKATERINA ALEXANDROVSKAYA DIES AGED 20 Olympic Channel
5. 1 2 3  Источник: фигуристка Екатерина Александровская покончила с собой Tass
6. 1 2  Aboriginal figure skater and his unlikely partner take on the world Burwood Scene
7. ↑  Winter Olympics 2018: Australian pair Ekaterina Alexandrovskaya and Harley Windsor miss out on medal chance The Sydney Morning Herald
8. ↑  20-vuotias olympialuistelija putosi ikkunasta ja kuoli – ystävältä riipaisevia sanoja viimeisistä kuukausista *www.iltalehti.fi*. Viitattu 26.7.2020.
**Gail Nattrass** (s. 1943 Pohjois-Rhodesia) on historioitsija. Hän asettui miehensä kanssa Etelä-Afrikkaan vuonna 1967.

Nattrass opiskeli Natalin yliopistossa, Rhodesian & Njassamaan yliopistossa sekä Etelä-Afrikan yliopistossa (UNISA). Hän luennoi 20 vuoden ajan Witwatersrandin yliopiston historian laitoksella Johannesburgissa. Hän kirjoitti oppimateriaaleja ja esitteli julkaisuja Etelä-Afrikan ja muiden maiden historian eri aiheista neljässä eteläafrikkalaisessa yliopistossa.

Julkaisuja
----------

* *The Rooiberg Story* (Gold Fields, 1983)
* Jan Smuts: *Memoirs of the Boer War* (toimittanut S. B. Spiesin kanssa, Jonathan Ball Publishers, 1994)
* *They Shaped Our Century* (mukana kirjoittamassa, Human & Rousseau, 1999)
* *Leaders of the Anglo-Boer War 1899–1902* (mukana kirjoittamassa, Ravan Press, 2001)
* *A Short History of South Africa* (Jonathan Ball Publishers, 2017)

Lähteet
-------

1. 1 2  About the author A Short History of South Africa
2. ↑  A short history of South Africa (Book, 2017) WorldCat.org
**Gouendo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Barouélin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen rannalla noin 90 kilometriä Barouélista kaakkoon. Kunnassa on 10 600 ja kylässä 2 900 asukasta (vuonna 2009).

Gouendon kunta rajoittuu luoteessa Barouélin piirin Konobougoun, pohjoisessa Sanandon, idässä Blan piirin Falon sekä etelässä ja lännessä Koulikoron alueen Dioïlan piirin Nangolan kuntiin. Kuntaan kuuluu kymmenen kylää.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Gouendon kunta on yksi seudun tärkeimmistä kalastuksen keskuksista.

Kunnassa toimii seitsemän alakoulua ja kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED). Gouendossa on terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 25.12.2016.
2. ↑  Mali - Region de Segou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 25.12.2016.
3. 1 2 3  Plan de securite alimentaire: Commune rurale de Gouendo 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 25.12.2016. [vanhentunut linkki]
Michael Gottlieb Bindesbøll, piirros Constantin Hansen 1849.
Thorvaldsenin museo.
**Michael Gottlieb Birckner Bindesbøll** (5. syyskuuta 1800 Sjælland – 14. heinäkuuta 1856 Frederiksberg) oli tanskalainen arkkitehti.

Bindesbøll ryhtyi aluksi myllynrakentajaksi mutta lähti sitten opiskelemaan Kööpenhaminan kuninkaalliseen taideakatemiaan ja matkusteli sitten ulkomailla 1835–1838. Hänen ensimmäinen suunnitelutehtävänsä oli museorakennus Bertel Thorvaldsenin töille, jonka parissa hän vietti vuodet 1839–1847. Erikoislaatuisen museorakennuksen sisäpihalle sijoitettiin Thorvaldsenin hautakammio.

Muita Bindesbøllin töitä ovat sairaalat Aarhusissa, Oringessa ja Vordingborgissa, Landbohøjskolen-oppilaitos Kööpenhaminassa, Thistedin ja Næstvedin raatihuoneet, Hobron kirkko ja Klampenborgin kylpylälaitos. Vähän ennen kuolemaansa vuonna 1856 Bindesbøllistä tuli taideakatemian professori.   

Gottlieb Bindesbøllin poika oli arkkitehti ja muotoilija Thorvald Bindesbøll.
 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Gottlieb Bindesbøll
Abraham Dee Bartlett noin vuonna 1871.
**Abraham Dee Bartlett** (27. lokakuuta 1812 Lontoo – 7. toukokuuta 1897 Lontoo) oli brittiläinen eläintieteilijä.

Bartlettilla oli British Museumin lähellä pieni luontokauppa, jossa hän myi eläinten täyttämiseen käytettäviä tarvikkeita. Hänen maineensa eläintentäyttäjänä kasvoi suuresti ja töiden lisääntyessä hän muutti suurempaan liikehuoneistoon Camden Townissa. Hänen asiakkaitaan olivat muun muassa John Edward Gray, George Robert Gray, John Gould ja Edward Blyth. Hän oli säännöllisessä kirjeenvaihdossa Charles Darwinin kanssa antaen tietoa eläinten anatomiasta, pesimisestä ja elinympäristöistä. Darwin lahjoitti hänelle nimikirjoituksellaan varustetun *Lajien synnyn* ensipainoksen.

Hän oli syntyisin kampaajan yhdeksänlapsisesta perheestä Covent Gardenista ja täysin itseoppinut. Lontoon vuoden 1851 maailmannäyttelyssä hän voitti eläintentäyttämisessä ensimmäisen palkinnon. Hän hoiti ja vartioi kuningattaren lintutarhaa Windsorissa tämän poissa ollessa. Hän oli Kristallipalatsin luonnonhistoriallisen osaston johtaja 1852–1859.

Myöhemmin hänestä tuli Lontoon eläintarhan johtaja vuosiksi 1859–1897. Hän esitti, että eläintarhan eläinten tulisi saada mahdollisimman luonnollista ruokaa ja asua niiden luonnollista elinympäristöä muistuttavassa tilassa ja että niiden tulisi saada olla sekä ulkona että sisätiloissa. Hän nimesi erään nuoren afrikannorsun Jumboksi. Hän julkaisi suuren määrän kirjoituksia eläintarhassa tekemistään havainnoista. Kirjoitukset julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen kahtena kirjana, *Wild Animals in Captivity* (1898) ja *Life among Wild Beasts in ’the Zoo’* (1900).

Bartlettilla oli seitsemän lasta, joista Clarence oli eläintarhan apulaisjohtaja ja Edward Bartlett (1836–1908) Maidstonen museon intendentti Kentissä 1874–1890 ja Sarawakin museon intendentti Borneossa 1895–1897.

Bartlett kuvaili ja nimesi muun muassa ruskokiivin (*Apteryx mantelli* tai *A. australis*) 1852.

Lähteet
-------

* Elämäkerta (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |