recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Danko Lazović** (serb. Данко Лазовић; s. 17. toukokuuta 1983 Kragujevac, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Venäjän valioliigassa pelaavaa Pietarin Zenitiä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

### Seurajoukkue

Kesällä 2003 ennen siirtymistään Feyenoordiin 7 miljoonan euron siirtokorvauksella, Lazović edusti kolme kautta kotimaansa Partizania, jossa hän pelasi yhteensä 60 ottelua ja teki niissä 20 maalia. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan avauskokoonpanopaikkaansa Feyenoordissa ja näin hänet lainattiin kaudeksi 2005–2006 saksalaiseen Bayer Leverkuseniin.

Lazović ei vakuuttanut myöskään saksalaisseurassa, jossa hän pelasikin vain tammikuuhun asti. Vuoden 2006 talven siirtoikkunan aikana hän palasi kuuden kuukauden kestävällä lainasopimuksella Partizaniin. Hän pelasi kohtuullisen hyvän puolikautisen vanhassa seurassaan tehden viisi maalia. Toukokuun 2006 alussa sarjakauden viimeisen ottelun jälkeen Lazović ja joukkuetoveri Niša Saveljić ottivat tiedotteiden mukaan yhteen, joka jatkui myöhemmin myös harjoittelukeskuksessa järjestetyssä lounastilaisuudessa.

Kesän 2006 jälkeen hän palasi Eredivisieen, tällä kertaa Vitesseen. Joukkue maksoi Lazovićista 1,5 miljoonan euron siirtokorvauksen. Feyenoord suostui myös maksamaan hänen ensimmäisen kauden palkkansa. Monien Feyernoord-kannattajien tyrmistykseksi hän pelasi loistavan kauden Vitessessä ja oli lopulta sarjan kuudenneksi paras maalintekijä 19:llä osumallaan.

Hän herätti kiinnostusta muun muassa PSV Eindhovenissa, jonne hän lopulta siirtyi 6,6 miljoonan euron siirtokorvauksella ja viisivuotisella sopimuksella. Hän sai pelinumerokseen 9, jota oli aikaisemmin käyttänyt Patrick Kluivert, joka jätti seuran samana kesänä ja siirtyi Lilleen.

3. maaliskuuta 2010 Lazović teki sopimuksen Pietarin Zenitin kanssa, joka maksoi hänestä noin 5 miljoonan euron siirtokorvauksen.

### Maajoukkue

Lazović teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 27. maaliskuuta 2002 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuča Saveljića i Lazovića? b92.net. Viitattu 8.6.2010. (serbiaksi)
2. ↑  Danko Lazovic: "Eindelijk komt mijn droom uit" (Arkistoitu – Internet Archive) PSV. Viitattu 8.6.2010.
3. ↑  Данко Лазович – игрок «Зенита» FC Zenit. Viitattu 8.6.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lazovićin virallinen kotisivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Kolarov |
4 Kačar |
5 Vidić |
6 Ivanović |
7 Tošić |
8 Lazović |
9 Pantelić |
10 Stanković |
11 Milijaš |
12 Isailović |
13 Luković |
14 Jovanović |
15 Žigić |
16 Obradović |
17 Krasić |
18 Ninković |
19 Petrović |
20 Subotić |
21 Mrđa |
22 Kuzmanović |
23 Đuričić |
Valmentaja Antić
**Ali Dia** (s. 20. elokuuta 1965 Dakar) on entinen senegalilainen jalkapalloilija, joka on tullut tunnetuksi pelattuaan yhden ottelun Englannin valioliigan Southamptonissa. 

Dia pelasi Suomessa Veikkausliigan FinnPassa ja alasarjoissa Ranskassa ja Saksassa ja oli käynyt esittelemässä taitojaan Port Valessa, Gillinghamissa ja Bournemouthissa ilman sopimusta. Vuonna 1996 hän pelasi Blyth Spartans AFC:ssä, kunnes Southamptonin manageri Graeme Souness otti hänet koeajalle joukkueeseensa. Souness oli saanut Diasta suosituksen, jonka mukaan hän oli pelannut 13 maajoukkuepeliä Senegalin paidassa ja oli suosituksen antajan tähtipelaaja George Weahin entinen joukkuetoveri Paris Saint-Germainista. Myöhemmin suositus paljastui tekaistuksi ja Dia amatööripelaajaksi.

Souness otti Dian mukaan Valioliigan otteluun Leeds Unitedia vastaan 23. marraskuuta 1996. 32. peliminuutilla Dia korvasi kentällä Matthew Le Tissierin. Dian taidot kuitenkin osoittautuivat ala-arvoisiksi ja hänet vaihdettiin jo 53. peliminuutilla pois kentältä. Leeds voitti ottelun 2–0. Kaksi viikkoa myöhemmin Dian sopimus purettiin ja hän siirtyi Gatesheadin amatöörijoukkueeseen.

Dia mainitaan usein kärkipäässä, kun Englannissa listataan kaikkien aikojen huonoimpia jalkapalloilijoita tai siirtosopimuksia. The Times Online valitsi Dian vuonna 2007 kaikkien aikojen huonoimmaksi Valioliigassa pelanneeksi jalkapalloilijaksi. Ali Dia valmistui liiketaloudesta Northumbrian yliopistosta vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nick Harris: Meet the BBC's guest editor (and other accidental heroes) The Independent. Viitattu 16.12.2008. (englanniksi)
2. ↑  David Hills: The 10 worst foreign signings of all time  6.8.2000. The Observer. Viitattu 16.12.2008. (englanniksi)
3. ↑  Alex Murphy: The 50 worst footballers  4.7.2007. The Times Online. Viitattu 16.12.2008. (englanniksi)
**Justine Robbeson** (s. 15. toukokuuta 1985 Benoni) on eteläafrikkalainen keihäänheittäjä. Robbesonilla oli hallussaan keihäänheiton Afrikan ennätys 63,49 metriä, jonka hänen maannaisensa Sunette Viljoen rikkoi vuonna 2009 heittäessään 65,43 metriä. Robbeson kilpaili aiemmin myös seitsenottelussa ja voitti lajissa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2004. Seitsenottelussa hänen ennätyksensä on 5868 pistettä.

Vuonna 2006 Robbeson voitti keihäänheitossa Afrikan-mestaruuden tuloksella 60,60. Yleisurheilun maailmancupissa 2006 hän sijoittui kolmanneksi 61,38 metriä kantaneella heitollaan. Afrikan kisoissa hän voitti kultaa 2007 tuloksella 58,09. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2010 hän sai hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja pronssia Kansainyhteisön kisoissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui loppukilpailusta.

Robbeson opiskelee Potchefstroomissa sijaitsevassa North Westin yliopistossa BSc-tutkintoa varten pääaineinaan ravitsemus ja ihmisen liikkuminen. Urheilu-uransa päätavoitteena hän pitää Lontoon olympialaisia 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robbeson Justine Biography *IAAF.org*.  2009. IAAF. Viitattu 19.9.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  African record in the Javelin Throw for Viljoen in Belgrade – World University Games Day 1 *iaaf.org*.  8.7.2009. IAAF. Viitattu 14.8.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3  Focus on Athletes – Justine Robbeson *IAAF.org*.  23.7.2008. IAAF. Viitattu 15.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Athletics All Africa Games 2007 at Alger (alg) Women: Javelin Throw *sports123.com*. Viitattu 16.10.2010. (englanniksi)
5. ↑  Athletics Women's Javelin Throw Results *The official website of the BEIJING 2008 Olympic Games*.  19.8.2008. The Beijing Organizing Committee for the Games of the XXIX Olympiad.  Arkistoitu 26.10.2008. Viitattu 15.7.2009. (englanniksi)
6. ↑  Athletics African Championships 2010 at Nairobi (ken) Women: Javelin Throw *sports123.com*. Viitattu 16.10.2010. (englanniksi)
7. ↑  Topics Photo *topics.npr.org*. Viitattu 16.10.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Justine Robbeson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Daimler Ferret** (tunnetaan myös nimillä **Ferret armoured car** ja **Ferret Scout car**) on Daimler Motor Companyn valmistama panssariauto. Auto oli laajasti Britannian armeijan sekä Kansainyhteisön joukkojen käytössä ja sitä käytettiin lähinnä tiedustelutehtäviin. Daimler Ferretiä valmistettiin yhteensä 4 409 kappaletta vuosina 1952–1971.

Historia
--------

Daimler Ferret kehitettiin vuonna 1949, koska Britannian armeijan toisessa maailmansodassa käyttämät panssariautot olivat vanhentuneet eivätkä vastanneet taistelukäytön edellytyksiä. Uuden panssariauton kehittäminen uskottiin Daimler Motor Companylle, koska yhtiön aikaisemmin valmistama Daimler Dingo oli osoittautunut toimivaksi malliksi. Vaikka Ferretin rakenne oli uusi, siinä oli myös useita Daimler Dingosta tuttuja ominaisuuksia. Ferret rakennettiin itsekantavan korin ympärille, joka mahdollisti autolle matalan profiilin. Panssariauto varustettiin nelivedolla ja puhkeamattomilla renkailla. Pääaseen lisäksi Ferretin runkoon on kiinnitetty kuusi kranaatinheitintä, joilla oli mahdollista ampua savukranaatteja.

Daimler Ferret on suhteellisen nopea panssariauto ja sen pieni koko mahdollistaa auton käytön kaupunkiolosuhteissa.

Käyttäjät
---------

Nykyisin Ferret on poistunut Britannian armeijan palveluskäytöstä, mutta useat Kansainyhteisön maat käyttävät sitä edelleen aktiivipalveluksessa.

* Australia
* Burkina Faso
* Etelä-Afrikka
* Hongkong
* Indonesia
* Intia
* Iran
* Iso-Britannia
* Kanada 124 kappaletta, (käytössä vuosina 1954-1981)
* Libanon
* Malesia
* Madagaskar
* Nepal 40 kappaletta
* Ranska
* Sri Lanka
* Sudan
* Saint Kitts ja Nevis Kolme kappaletta
* Uusi-Seelanti
* Zimbabwe

Mallit
------

Yhdistyneiden kansakuntien käytössä ollut Daimler Ferret.
Ferret Mk 5 englantilaisessa panssarimuseossa.
Daimler Ferretistä valmistettiin yhteensä yli 60 erilaista versiota. Osa malleista rakennettiin ilman tykkitornia ja osa varustettiin Swingfire panssarintorjuntaohjuksilla.

Mk 1
* FV701C
* Ilman tykkitornia rakennettu malli.

MK 1/1
* Raskaammin panssaroitu versio Mk 1 mallista.

Mk 1/2
* Korkeammalla katolla varustettu malli.
* Kolmen hengen miehistö
* Aseistettu Browing .30 konekiväärillä

Mk 2
* Alvis Saracen kuljetuspanssariauton tykkitornilla varustettu malli.

Mk 2/1 - 5
* Alkuperäistä vahvemmin panssaroidut ja hieman parannellut mallit.

MK 2/6
* FV703
* Kahdella Vickers Vigilant panssarintorjuntaohjuksella varustettu malli.

Mk 2/7
* FV701
* Mk 2/6 malli ilman passarintorjuntaohjuksia.

Mk 4
* FV711
* Isommilla pyörillä ja raskaammalla panssaroinnilla varustettu malli.

Mk 5
* FV712
* Muokattu versio Mk 4 mallista.
* FN MAG konekiväärillä varustettu malli.

Ferret 80

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Daimler Ferret**.

Lähteet
-------

* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, s. 164. Suomentanut Petri Kortesuo. Hämeenlinna: Karisto, 2009. ISBN 978-951-23-5145-9.

### Viitteet

1. ↑  Trewhitt 2009, 164

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ferret armoured car
**Natalia Husainovna Estemirova** (ven. Наталья Хусаиновна Эстемирова, 28. helmikuuta 1958 Saratovin alue – 15. heinäkuuta 2009) oli venäläinen ihmisoikeusaktivisti ja Memorial-järjestön johtokunnan jäsen. Hänet siepattiin 15. heinäkuuta 2009 Groznyissa Tšetšeniassa, ja hänen ruumiinsa löytyi myöhemmin samana päivänä Ingušiasta. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch on kertonut Estemirovan olleen tutkimassa hyvin arkaluontoisia tapauksia.

Estemirova oli puoliksi venäläinen, puoliksi tšetšeeni. Hän oli kotoisin Saratovin alueelta, mutta hän muutti jo opiskeluaikana Tšetšeniaan Groznyiin. Hän valmistui Tšetšenian valtionyliopistosta pääaineenaan historia, jota hän opetti paikallisessa koulussa. Vuoden 1998 toisen Tšetšenian sodan aikana hän kuitenkin siirtyi Tšetšenian television palvelukseen, jolle hän teki dokumenttielokuvia sodan uhreista. Tuolloin alkoi hänen yhteistyönsä Memorial-järjestön kanssa. Sen palvelukseen Ingušiaan hän siirtyi vuonna 2000. 

Estemirova sai työstään ihmisoikeusasioissa useita kansainvälisiä palkintoja. Hän työskenteli yhdessä 2006 murhatun toimittaja Anna Politkovskajan sekä tammikuussa 2009 ammutun juristin Stanislav Markelovin kanssa.

Ramzan Kadyrovin nostama kunnianloukkaussyyte
---------------------------------------------

Venäläisen Memorial-ihmisoikeusjärjestön johtaja Oleg Orlov syytti Tšetšenian johtajaa Ramzan Kadyrovia Estemirovan murhasta. Kadyrov kiisti sekaantuneensa millään tavoin murhaan ja nosti asiasta kunnianloukkaussyytteen. Tämä herjaussyyte meni oikeuteen. Orlov sanoi oikeudessa ettei tarkoittanut syyllisyydellä rikosoikeudellista osallisuutta, vaan poliittista ja sosiaalista syyllisyyttä. Kolme Orlovin asianajajaa todisti oikeudessa, että Estemirovan sanojen mukaan Kadyrov oli uhannut häntä. Kadyrov voitti oikeusjutun, muttei saanut kuin 1 800 euron korvaukset hakemansa 210 000 euron sijasta.

Palkintoja
----------

* Robert Schuman -mitali 2005
* Anna Politkovskaja -palkinto 2007

Lähteet
-------

* Кавказ Мемо.ру - Эстемирова Наталья (venäjäksi)
* BBC.co (venäjäksi)

1. ↑  BBC News: Russian activist found murdered (15.7.2009), viitattu 15.7.2009
2. ↑  Tellervo Yrjänä-Rantinoja: Venäjällä ammuttiin taas ihmisoikeustaistelija.  *Helsingin Sanomat*, 16.7.2009, s. A11. Tiivistelmä artikkelista.
3. ↑  , Venäläinen ihmisoikeusjärjestö käräjillä Kadyrovin herjauksesta
4. ↑  , Tsetshenian presidentti voitti kunnianloukkausjutun
5. ↑  Robert Schuman Medal *www.eppgroup.eu*. Viitattu 1.2.2022.
6. ↑  Natalia Estemirova (Chechnya/Russia) 2007: Winner of the Anna Politkovskaya Award – Raw In War *rawinwar.org*. Viitattu 1.2.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Merkittävä ihmisoikeusaktivisti murhattiin Pohjois-Kaukasiassa, Yle.fi
* Artikkeli Estemirovasta Lentapedia-sivustolla (venäjäksi)
* Natalia Estemirova kertoo itsestään ja työstään. Youtube-video tekstitetty englanniksi (venäjäksi) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Dragan Mrđa** (serb. Драган Мрђа; s. 23. tammikuuta 1984 Vršac, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa sveitsiläistä Sionia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

Mrđa pelasi vuodet 2001–2005 kasvattajaseurassaan Crvena Zvezdassa, joista kaudet 2003–2004 ja 2004–2005 lainalla Jedinstvo Ubissa. Vuonna 2005 hän siirtyi belgialaisseura Lierseen. Tammikuussa 2006 Mrđa siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Zulte Waregemiin.

Vuonna 2008 hän teki sopimuksen Vojvodinan kanssa, johon hän siirtyi venäläisestä Himkistä. Heti tulostaan lähtien hän kuului avauskokoonpanoon ja nousi hieman myöhemmin myös joukkueen kapteeniksi.

### Maajoukkue

Mrđa sai ensimmäiset kutsunsa Serbian maajoukkueeseen vuonna 2008 ystävyysotteluihin Bulgariaa ja Itävaltaa vastaan. Mrđa teki ensimmäiset kaksi maaliaan maajoukkueessa 7. huhtikuuta 2010 pelatussa ystävyysottelussa Japania vastaan.

Lähteet
-------

  

1. 1 2 3 4  Dragan Mrdja *UEFA.com*.  24.5.2012. UEFA. Viitattu 4.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Reprezentacija.rs-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

Serbian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Stojković |
2 Rukavina |
3 Kolarov |
4 Kačar |
5 Vidić |
6 Ivanović |
7 Tošić |
8 Lazović |
9 Pantelić |
10 Stanković |
11 Milijaš |
12 Isailović |
13 Luković |
14 Jovanović |
15 Žigić |
16 Obradović |
17 Krasić |
18 Ninković |
19 Petrović |
20 Subotić |
21 Mrđa |
22 Kuzmanović |
23 Đuričić |
Valmentaja Antić
**Alexandra Michel Orlando** (s. 19. tammikuuta 1987, Toronto) on kanadalainen rytminen kilpavoimistelija. Vuoden 2006 Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa Orlando voitti kuusi kultamitalia. Samaan ovat aiemmin Kansainyhteisön kisoissa pystyneet kanadalainen uimari Graham Smith vuonna 1978 sekä australialaiset uimarit Susie O'Neill (1998) ja Ian Thorpe (2002).

Orlando on voittanut Kanadan mestaruuden vuosina 2003–2007. Vuonna 2007 Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kolme välinemestaruutta ja oli maailmanmestaruuskilpailussa yleiskilpailun yhdeksäs. Orlando oli ensimmäinen pohjois- tai eteläamerikkalainen MM-kisojen kymmenen parhaan joukossa sitten vuoden 1984. Orlando oli mukana myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä.

Orlandon perhetausta on italialainen. Hänen isänsä on kotoisin Sisiliasta ja äiti Salernosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Orlando wins 6 gold at Games  26.3.2006. CBC Sports. Viitattu 19.12.2008. (englanniksi)
2. ↑  Randi Druzin: Alexandra Orlando: Feeling rhythm and blues  21.8.2008. CBC Sports. Viitattu 19.12.2008. (englanniksi)
3. ↑  Kalev CANADIAN NATIONAL CHAMPIONSHIPS Kalev.  Arkistoitu 8.10.2010. Viitattu 19.12.2008.
**Eric Froehlich** (s. 9. helmikuuta 1984) on yhdysvaltalainen Virginian Springfieldistä kotoisin olevan pokeriammattilainen. Hän on urallaan voittanut kaksi World Series of Poker -turnausta.

Froehlich harrasti nuorena paljon urheilua: koripalloa, baseballia ja amerikkalaista jalkapalloa, mutta loukkaannuttuaan alkoi pelata Magic: The Gathering -peliä. Vuonna 2002 hänet valittiin vuoden pelaajaksi. Pokerin hän aloitti high schoolissa ja 18-vuotiaana nettipokerin. Huhtikuussa 2005 Froehlich keskeytti opintonsa Virginian yliopistossa ja ryhtyi pokeriammattilaiseksi.

Vuonna 2005 Froehlichilla oli mahdollisuus osallistua ensimmäisen kerran WSOP:hen. Heti ensimmäisenä vuotenaan hän voitti rannekkeen 1500 limiitti hold'em -turnauksessa. Ykköspalkinto oli 303 908 dollaria ja hänestä tuli tuolloin kaikkien aikojen nuorin WSOP-voittaja (ennätyksen rikkoivat sittemmin Jeff Madsen vuonna 2006, Steve Billirakis 2007 ja Annette Obrestad WSOPE:ssa vuonna 2008).

Seuraavana vuonna 2006 Froehlich voitti toisen WSOP-rannekkeensa, nyt 1500 dollarin pot limit omahassa (rebuy-turnaus). Voitosta hän ansaitsi 299 675 dollaria.

Eric Froehlich edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Kesäkuussa 2008 hänen turnausansionsa ylittivät 0,9 miljoonaa dollaria.

WSOP-rannekkeet
---------------

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 2005 | $1,500 Limit Hold'em | 303 908 |
| 2006 | $1,500 Pot Limit Omaha w/ Rebuys | 299 675 |

Lähteet
-------

1. ↑   : Eric Froehlich WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 21. kesäkuuta 2008.
2. ↑  Eric Froehlich Full Tilt Poker.  Arkistoitu 27.6.2008. Viitattu 21.6.2008. (suomeksi)
3. ↑   : Eric Froehlich stats The Hendon Mob. Viitattu 21. kesäkuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Eric Froehlichin sivut Full Tilt Pokerilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eric Froehlich The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Juan Guillermo Castillo Iriart** (s. 17. huhtikuuta 1978 Durazno, Uruguay) on uruguaylainen jalkapallomaalivahti.

Ura
---

Castillo siirtyi tammikuussa 2008 kaksivuotisella sopimuksella brasilialaiseen Botafogoon. Loukattuaan polvensa hän menetti yli puolet kaudesta 2008 ja palasi takaisin vasta seuraavan kauden alussa 24. toukokuuta 2009. Samalla viikolla hän sai myös kutsun Uruguayn maajoukkueeseen vuoden 2010 MM-karsintaotteluihin Brasiliaa ja Venezuelaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Castillo, do Botafogo, é convocado e pode enfrentar o Brasil nas eliminatórias (Arkistoitu – Internet Archive) Globo.com. Viitattu 12.6.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot National Football Teamsin sivustolla

Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Fucile |
5 Gargano |
6 Victorino |
7 Cavani |
8 Eguren |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Á. Pereira |
12 Castillo |
13 Abreu |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 González |
19 Scotti |
20 Á. Fernández |
21 S. Fernández |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez

Uruguayn joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Coates |
5 Gargano |
6 Hernández |
7 Rodríguez |
8 Eguren |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Á. Pereira |
12 Castillo |
13 Aguirregaray |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Scotti |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
Puškinskije Goryn piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Puškinskije Goryn piiri** (ven. Пушкиного́рский райо́н, *Puškinogorski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen keskiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 059 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 9 379 henkeä.

Vuonna 1935 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Puškinskije Goryn kaupunkimainen taajama (ven. Пушкинские Горы, 5 222 as.). Lisäksi siihen kuuluu 3 maalaiskuntaa:

* Novogorodkinskaja (ven. Новгородкинская; keskuspaikka Rubilovo, ven. Рубилово)
* Poljane (ven. Поляне)
* Velje (ven. Велье)

Piirin länsiosan kautta kulkee Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Lännestä itään piirikeskuksen kautta kulkee Pihkovan ja Velikije Lukin välinen maantie.

Tärkeimmät elinkeinot ovat maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maantalous, elintarviketeollisuus ja matkailu. Alueella on runoilija Aleksandr Puškinille omistettu Mihailovskojen museoalue, jossa käy vuosittain yli 300 000 matkailijaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Puškinskije Goryn piiri**.
* Puškinskije Goryn piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Puškinskije Goryn piirihallinnon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Mihailovskojen museoalueen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), (englanniksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
**Maria Dimitrova Petkova** (bulg. Мария Димитрова Петкова , o.s. **Vergova**, bulg. Вергова, s. 3. marraskuuta 1950 Plovdiv) on entinen bulgarialainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.

Maria Vergova sijoittui vuoden 1973 universiadien kiekonheitossa neljänneksi. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän oli jälleen neljäs tuloksella 61,92. Vuonna 1975 hän voitti Rooman universiadeissa mestaruuden tuloksella 65,28 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän saavutti hopeaa toisella kierroksella heittämällään tuloksella 67,30 m. Vuonna 1977 hän oli jälleen universiadien ykkönen Sofiassa tuloksella 66,34 m.

Avioitumisensa jälkeen Maria Petkova heitti Sofiassa 13. heinäkuuta 1980 maailmanennätyksen 71,80 m. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti hopeaa viimeisellä kierroksella heittämällään tuloksella 67,90 m. Hänen aiemmat loppukilpailuheittonsa olivat mitaltaan 67,68, 65,36, 67,66, 65,56 ja 67,68 metriä.

Ateenan EM-kilpailuissa 1982 Petkova saavutti hopeaa tuloksella 67,94 m. Hän hävisi maannaiselleen Tsvetanka Hristovalle 40 senttimetrillä. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 Petkova saavutti hopeaa tuloksella 66,44 m.

Lähteet
-------

* Maria Petkovan olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 5.4.2011. Viitattu 19.07.2009. (englanniksi)
* Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*. IAAF, 2005. (englanniksi)
* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*. , 2000. ISBN 3-328-00741-5. (saksaksi)
* Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*. Gummerus, 1990. ISBN 951-8920-11-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Sports reference LLC
2. 1 2 3  Kluge, s. 612
3. ↑  Siukonen & Ahola, s. 123
4. 1 2  Butler, s. 272, 276
5. ↑  Kluge, s. 481
6. ↑  Kluge, s. 707
7. ↑  Siukonen & Ahola, s. 150
8. ↑  Butler, s. 190


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Antonio Sabato
**Antonio Sabato Jr.** (s. 29. helmikuuta 1972) on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt Dantea saippuasarjassa *Kauniit ja rohkeat* vuodesta 2005 vuoteen 2006

Sabaro syntyi Roomassa, hänen isänsä Antonio Sabàto oli italialainen näyttelijä ja hänen äitinsä oli tšekkiläinen. He muuttivat Yhdysvaltoihin hänen ollessaan 12-vuotias ja hän sai Yhdysvaltain kansallisuuden marraskuussa 1996. 

Hän toimi Calvin Kleinin alusvaatemallina ja esiintyi Janet Jacksonin musiikkivideossa "Love Will Never Do (Without You)". Sen jälkeen hän aloitti näyttelemisen. Hän aloitti uransa saippuasarjasta *General Hospital* (1992–1994, 1995), jonka lisäksi hän vieraili *Melrose Placessa* seksikkään mutta hullun Jack Parezin roolissa. Sen lisäksi hän näytteli elokuvassa *The Big Hit* (1998), jossa hän esiintyi alasti. Vuonna 2000 hän vierali sarjassa *Siskoni on noita*. Vuonna 2005 hän sai Dante Damianon rooli saippuasarjasta *Kauniit ja rohkeat*. Antonio jätti sarjan lokakuussa 2006.

Sabato oli lyhyesti naimisissa lähes kymmenen vuotta vanhemman Alicia Tully Hensonin kanssa vuosina 1992–1993. Hänellä on kaksi lasta; Vuonna 1994 syntynyt poika näyttelijä Virginia Madsenin kanssa sekä vuonna 2002 syntynyt tytär Kristin Rosettin kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Antonio Sabato Jr. Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Antonio Sabato Jr. Gallery
* Antonio Sabato Jr. profile from B&B Online (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**The Soul Investigators** on suomalainen vuonna 1997 perustettu funk/soulyhtye. Alkuperäiskokoonpanon muodostivat Pete Toikkanen (kitara), Sami Kantelinen (basso), Jukka Sarapää (rummut) ja Antti Määttänen (urut). Yhtyeen ensimmäiset kaksi singleä julkaistiin Jive-merkillä vuonna 1998 ja silloin kokoonpanon nimenä oli **Calypso King & The Soul Investigators**.

Vuonna 1998 yhtye aloitti yhteistyön DJ Didierin (Didier Selin) kanssa ja vuonna 2001 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen albumi *Soul Strike!* Soul Fire -merkillä. Vuonna 2000 perustettu Timmion Records levymerkki aloitti julkaisutoimintansa. Calypso King & The Soul Investigators julkaisi 2002 albumin *Home Cooking* Timmion-merkillä. Yhtyettä vahvisti nyt torvisektio: Lasse Tolvanen saksofoni, Eero Savela trumpetti ja Erno Haukkala pasuuna. Yhtyeen nimi lyheni nykyiseen muotoonsa. Vuonna 2004 australialainen Invada Records julkaisi The Soul Investigators -kokoelman *Fat Slice O' Funk*. The Soul Investigators aloitti yhteistyön Nicole Willisin kanssa vuonna 2003. Nicole Willis & The Soul Investigators-yhtyeen ensimmäinen levy julkaistiin vuonna 2005.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Calypso King & The Soul Investigators: *Soul Strike!* (Soul Fire, 2001)
* Calypso King & The Soul Investigators: *Home Cooking* (Timmion, 2002)
* *Fat Slice O' Funk* (Invada Records, 2004)
* Nicole Willis and The Soul Investigators: *Keep Reachin Up* (Timmion, 2005)
* Nicole Willis & The Soul Investigators: *Tortured Soul* (Timmion, 2013)
* Myron & E with The Soul Investigators: *Broadway* (Stones Throw, 2013)
* Nicole Willis & The Soul Investigators: *Happiness In Every Style* (Timmion, 2015)

Lähteet
-------

1. 1 2  The Soul Investigators Invada Records.  Arkistoitu 8.12.2006. Viitattu 28.12.2008. (englanniksi)

* The Soul Investigators Meteli.netissä
* The Soul Investigators Finnmusic.netin tietokannassa
**Diego Fernando Pérez Aguado** (s. 18. toukokuuta 1980 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1999−2015. Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 88 ottelua.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Pérez liittyi 19-vuotiaana Defensor Sportingiin ja nousi pian myös avauskokoonpanoon. Vuonna 2003 hän siirtyi Uruguayn suurseura Peñaroliin, mutta pelasi kauden aikana vain 13 ottelua. Kesällä 2004 hän teki sopimuksen Monacon kanssa. Kausi 2005–2006 sujui Pérezin osalta hyvin ja hän kuului valmentaja Francesco Guidolinin luottopelaajiin. Hän pelasi Monacossa kuuden kauden aikana kaikkiaan 146 Ranskan pääsarjaottelua, joissa teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja lisäksi kaksi karsintaottelua.

Pérez siirtyi Bolognaan kahden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2010. Seuraavien neljän kauden aikana hän pelasi 23−28 Serie A -ottelua. Kaikkiaan Italian pääsarjaotteluita kertyi hänelle 105. Bolognan pudottua Serie B:hen hän pääsi kaudella 2014−2015 kentälle vain kolmessa liigaottelussa ja lopetti uransa kauden jälkeen.

### Maajoukkueura

Pérez pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Uruguayn joukkueessa vuoden 2001 Copa Américan avausottelussa Boliviaa vastaan. Hän pelasi neljänneksi sijoittuneen Uruguayn kaikissa kuudessa ottelussa. Copa Américassa 2004 hän pelasi Uruguayn pronssijoukkueessa neljässä ottelussa. Vuoden 2007 maanosan mestaruuskilpailuissa hän pelasi viisi ottelua Uruguayn sijoittuessa neljänneksi. Copa Américassa 2011 hän pelasi Uruguayn kultajoukkueessa viisi ottelua mukaan lukien loppuottelu Paraguayta vastaan.

Pérez kuului Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010 Uruguayn avauskokoonpanoon kaikissa seitsemässä ottelussa joukkueen sijoittuessa neljänneksi. Hän oli joukkueessa myös Brasilian MM-kilpailuissa 2014 muttei päässyt pelaamaan yhdessäkään ottelussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Diego Pérez Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot L'Equipen sivustolla

Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Fucile |
5 Gargano |
6 Victorino |
7 Cavani |
8 Eguren |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Á. Pereira |
12 Castillo |
13 Abreu |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 González |
19 Scotti |
20 Á. Fernández |
21 S. Fernández |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez

Uruguayn joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Coates |
5 Gargano |
6 Hernández |
7 Rodríguez |
8 Eguren |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Á. Pereira |
12 Castillo |
13 Aguirregaray |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Scotti |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez

Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Muslera |
2 Lugano |
3 Godín |
4 Fucile |
5 Gargano |
6 Á. Pereira |
7 Rodríguez |
8 Hernández |
9 Suárez |
10 Forlán |
11 Stuani |
12 Muñoz |
13 Giménez |
14 Lodeiro |
15 Pérez |
16 M. Pereira |
17 Arévalo |
18 Ramírez |
19 Coates |
20 González |
21 Cavani |
22 Cáceres |
23 Silva |
valmentaja Tabárez
**Thomas Edward Penard** (7. toukokuuta 1878 Paramaribo, Suriname – 27. lokakuuta 1936 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Asteekkiaratti, jonka alalajin *vicinalis* Penard ja Bangs nimesivät vuonna 1919.
Thomas Penardin isä oli ranskalaista syntyperää oleva kauppias Frederik Paul Penard ja äiti Philippina Salomons. Hänellä oli kolme veljeä, joista kaksi oli myös luonnontieteilijöitä: Frederick Paul Penard ja Arthur Philip Penard.

Penard muutti 13-vuotiaana Yhdysvaltoihin, Everettiin Massachusettsiin. Hän opiskeli sähköinsinööriksi Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) vuosina 1896–1900 ja työskenteli Edison Electric Illuminating Co:ssa Arlingtonissa.

Vuosina 1912–1914 Arthur Penard toimitti Thomas Penardille noin 2 000 linnunnahan kokoelman surinamelaisia lintuja. Thomas myi kokoelman vuonna 1930 Harvardin Soveltavan eläintieteen museolle (Museum of Comparative Zoology).

Thomas Penard avioitui Sabrina Grantin kanssa 1905 ja heillä oli poika Frederick.

Veljiensä tavoin Thomas Penard tutki ja keräsi Karibian alueen intiaanien kieltä ja kulttuuria. Lintutieteen alalla hän julkaisi lukuisia tieteellisiä artikkeleita etenkin Surinamen linnustosta. Thomas Penard nimesi keltatöyhtötypäkön (*Lophotriccus vitiosus*) yhdessä tutkijakollegansa Outram Bangsin kanssa. He nimesivät myös suuren joukon alalajeja museon julkaisussa *Bulletin of the Museum Comparative Zoology*.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS

* *The Auk*
* Zoonomen

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Jaime "Jimmy" Barnatán Pereda** (s. 2. heinäkuuta 1981 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä.

Barnatán esiintyi 11-vuotiaana *Los miserables* -musikaalissa Madridin Nuevo Apolo -teatterissa. Ensiesiintymisensä televisiossa hän teki sketsiohjelmassa *El peor programa de la semana* (1994) ja valkokankaalla Álex de la Iglesian elokuvassa *El día de la bestia* (1995). Sittemmin hän on esiintynyt useissa espanjalaiselokuvissa, kuten Santiago Seguran Goya-palkitussa elokuvassa *Torrente – lain tyhmä käsi* (1998). Suurempi rooli hänellä on ollut elokuvissa *El robo más grande jamás contado* (2002), *Pobre joventud* (2006), *No digas nada* (2007) ja *Eskalofrío* (2008).

Barnatán vieraili suosituissa televisiosarjoissa *El comisario* ja *Al salir de clase* ennen useampivuotista roolia *Serranon perheessä*, jossa hän näytteli Marcosin ja Raúlin ystävää Chukya. Hän on myös ohjannut muutamia lyhytelokuvia sekä jalkapalloseura Racing de Santanderista kertovan dokumentin.

Televisio- ja elokuvatyönsä lisäksi Barnatán on kirjoittanut romaanin *Atlas* (2006) ja artikkeleja muun muassa *Letra Internacional* -lehteen. Hän kirjoittaa myös kolumneja *El Mundon* verkkosivustolle.

Vapaa-ajallaan Barnatán laulaa omassa blues-yhtyeessään. Hänen vanhempansa Marcos Ricardo Barnatán ja Rosa Pereda ovat kirjailijoita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Muneco diabólico El Mundo. Viitattu 24.6.2008.
2. 1 2  Jimmy Barnatán (Arkistoitu – Internet Archive) Gosua Management. Viitattu 24.6.2008.
3. ↑  Ficha de producto (Arkistoitu – Internet Archive) Trama editorial. Viitattu 24.6.2008.
4. ↑  Haciendo amigos El Mundo. Viitattu 24.6.2008.
5. ↑  A toda noche El Mundo. Viitattu 24.6.2008.
6. ↑  Jimmy Barnatán retrata los lazos afectivos en la adolescencia El País. Viitattu 24.6.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Jimmy Barnatánin CV Gosua Managementin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
* Jimmy Barnatán Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
George Strait esiintymässä vuonna 2008.
**George Harvey Strait** (s. 25. marraskuuta 1955) on yhdysvaltalainen countrymuusikko. Hän nousi pinnalle vuoden 1981 hitillään "Unwound" ja on 30-vuotisen uransa aikana myynyt yli 68,5 miljoonaa albumia Yhdysvalloissa. Hän on ainoana countryesiintyjänä noussut *Billboardin* Hot Country Songs -listan kymmenen parhaan joukkoon joka vuosi 30 vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  RIAA Gold & Platinum
2. ↑  George Strait First to Achieve 30 Consecutive Years of Top 10 Hits *CMT News*. Viitattu 15.6.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **George Strait** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Oswald Pohl esittää seisten loppupuolustuspuheensa Nürnbergin oikeudenkäynnissä
**Oswald Pohl** (30. kesäkuuta 1892 Duisburg, Saksa – 7. heinäkuuta 1951 Landsberg am Lech, Länsi-Saksa) oli natsijohtaja ja SS-kenraali (arvoltaan SS-Obergruppenführer). 

Pohl oli syntynyt Duisburg-Duhrortin alueella. Ensimmäisessä maailmansodassa hän taisteli Baltiassa ja Flanderissa. Pohl kävi myös laivastokoulun ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän muun muassa opiskeli lakia ja palveli Weimarin tasavallan laivastossa. 

Vuonna 1925 Pohl liittyi SA:han ja vuonna 1934 hän alkoi vaikuttaa keskitysleirien hallinnossa. Vuonna 1944 hänet erotettiin keskitysleirien johdosta. Waffen-SS:n jäsen hän oli toisen maailmansodan loppuun saakka. Sodan jälkeen Pohl tuomittiin kuolemaan sotarikoksista ja hirtettiin Landsbergin vankilassa 1951.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pauli Kalevi Juuti** (s. 11. heinäkuuta 1947 Hämeenlinna) on suomalainen johtamisasiantuntija. Hän on ollut Johtamistaidon Opisto ry:n tutkimusjohtaja ja Lappeenrannan teknillisen yliopiston johtamisen ja organisaatioiden professori. Näistä tehtävistä eläkkeelle jäätyään hän oli yrittäjä Pauli Juuti Oy:ssä, joka valmensi, kehitti ja konsultoi työyhteisöjä ja organisaatioita inhimillisemmän työelämän aikaansaamiseksi. Nykyisin hän on tietokirjailija ja Tampereen yliopiston henkilöstöasioiden ja johtamisen dosentti.

Juuti on kirjoittanut yli 60 johtamiseen ja työelämään liittyvää kirjaa ja julkaistua tutkimusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rantala, Risto (päätoim.): *Kuka kukin on 2009*, s. 332. Juuti, Pauli. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2008. ISBN 978-951-1-21965-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Isaak Iselin
**Isaak Iselin** (17. maaliskuuta 1728 – 15. kesäkuuta 1782) oli sveitsiläinen filosofi.

Iselin aloitti filosofian opiskelun Baselissa 1742. Hän siirtyi Göttingenin yliopistoon opiskelemaan lakia 1747 ja väitteli tohtoriksi Baselissa 1751. Hän ei kuitenkaan menestynyt luennoitsijana ja siirtyi journalistiksi. Vuonna 1755 hän julkaisi teoksen *Philosophischen und patriotischen Träume eines Menschenfreundes*, josta sai tunnustusta kirjoittajana. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi Baseliin kaupungin virkamieheksi, ja työskenteli virassa kuolemaansa saakka. 

Vuonna 1764 hän julkaisi massiivisen teoksen *Geschichte der Menschheit*, ("Ihmiskunnan historia") ja 1776 ilmestyi *Träume eines Menschenfreundes* ("Ihmisystävän unelmia").

Kirjailijana Iselin oli filantrooppi ja fysiokraatti, ja Jean-Jacques Rousseauta vastustaen hän näki historian ihmiskunnan kehityksen lineaarisena jatkumona. Hän oli Johann Heinrich Pestalozzin ystävä ja tukija.

Teoksia
-------

* *Philosophischen und patriotischen Träume eines Menschenfreundes*, 1755
* *Geschichte der Menschheit*, 1764
* *Träume eines Menschenfreundes*, 1776

Lähteet
-------

1. ↑  Joseph Haydn: *Haydn's universal index of biography*, s. 156. E. Moxon, son, and co, 1868.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Piritta Perälä** (nyk. **Petso**, s. 1. marraskuuta 1952) on suomalainen laulaja, joka levytti vuosina 1973–1983 yli sata kappaletta nimellä **Piritta**. Hän aloitti Satsanga-levy-yhtiössä levyttäen sille kaksi albumia. Lisäksi hän oli mukana usealla joulu- ja lastenlaululevyllä. Myöhemmin Piritta levytti kaksi sooloalbumia, jotka julkaisi Fonovox ja JP-Musiikki.

Piritta oli 1970-luvun aktiivisimpia naislevyttäjiä Suomessa. 1980-luvun alussa hänen keikkailunsa muuttui satunnaiseksi, ja uusia levytyksiäkin syntyi enää vain kymmenkunta. Vuoden 1983 jälkeen hän lopetti uransa ammattilaulajana, kun hän ryhtyi yrittäjäksi ja perusti oman kaupan. Piritta on kuitenkin sen jälkeenkin tehnyt satunnaisia esiintymisiä erilaisissa yksityistilaisuuksissa.

Rocket Records julkaisi lokakuussa 2013 Pirittan Satsanga-levytyksistä kahden CD-levyn kokoelmajulkaisun *Sateiset kadut – Kootut levytykset 1974–1976*.

Diskografia
-----------

* *Sinulle ystäväni*  (Satsanga 1974)
* *Sateiset kadut*  (Satsanga 1975)
* *Tanssien taloon*  (Fonovox 1977)
* *Discohumppaa*  (JP-Musiikki 1979)
* *Sateiset kadut - Kootut levytykset 1974-1976*  (Rocket Records 2013, kokoelma)

Lähteet
-------

* Levy: Jarmo Jylhä lauluntekijä levytyksiä vuosilta 1968 - 2010 levykansi

### Viitteet

1. 1 2  Piritta: *Sateiset kadut – Kootut levytykset 1974–1976* -CD-levyn kansilehden tiedot, kirjoittanut Juha Rantala (Rocket Records ROK-13, 2013).

Aiheesta muualla
----------------

* Sateiset kadut -kokoelman esittely Rocket Recordsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Piritta Perälän esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Mohamed Benhamou** (arab. محمد بن حمو‎, s. 17. joulukuuta 1979 Pariisi, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Benhamou edustaa Algerian pääsarjassa MC Orania.

Ura
---

Benhamou aloitti uransa Ranskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Championnat Nationalissa Red Starissa. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa ja siirtyi Paris Saint-Germainiin, jossa peliaikaa tuli joukkueen reservijoukkueesta, joka pelasi Ranskan neljänneksi korkeimmalla tasolla. Benhamoun vietti seurassa viisi kautta ja siirtyi sarjatasoa korkeammalla pelanneeseen Cannesiin vuonna 2006. Hän pelasi kuitenkin vain yhden kauden huolimatta ykkösvahdin roolista. Kesällä 2007 Benhamou siirtyi Algeriaan, jossa hän edusti aluksi kahden kauden verran MC Algeria ja sittemmin vuodesta 2009 lähtien MC Orania.

### Maajoukkueura

Benhamou pelasi Algerian maajoukkueessa vuonna 2004. Tuona aikana hän pelasi yhteensä seitsemän maaottelua ja oli mukana vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisoissa. Ensimmäisen maaottelunsa Benhamou pelasi 28. huhtikuuta 2004 Kiinaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  La Fiche de Mohamed BENHAMOU *DZFoot* Viitattu 21.6.2010 (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams (englanniksi)

Algerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Mezair |
2 Ouadah |
3 Haddou |
4 Beloufa |
5 Aribi |
6 Mansouri |
7 Cherrad |
8 Kraouche |
9 Akrour |
10 Belmadi |
11 Boutabout |
12 Gaouaoui |
13 Zafur |
14 Fellahi |
15 Ziani |
16 Benhamou |
17 Zaoui |
18 Raho |
19 Mamouni |
20 Hadjadj |
21 Yahia |
22 Achiou |
Valmentaja Saadane
**Heikki Huotari** (s. 1. syyskuuta 1960, Kuhmo) on kuhmolainen taidemaalari, joka maalaa naivistisia maalauksia. Hän on itseoppinut taiteilija, jolla on ollut taidenäyttelyitä ympäri Suomea (lisäksi myös Sveitsissä) ja hän on osallistunut lukuisiin yhteisnäyttelyihin.
Viimeisin näyttely Galleria Maria, Helsinki, Enkeleitä-näyttely 4.–21.12.2008 (yhteisnäyttely).

Heikki Huotari kiinnostui maalaamisesta jo lapsena ja naivistisen tyylin hän omaksui vuonna 1992. Aikaisemmin (1982) Heikki Huotari on ollut opiskelemassa ikonin maalausta Robert de Calluwen luona Espoon Myllyjärvellä. Heikki Huotari toimi Kalevalakylän taidepajassa vuosina 1992–1997 valmistaen maalauksien lisäksi muun muassa keramiikkaveistoksia. 

Taideteoksia julkisissa kokoelmissa mm. Lentiiran kirkko (kuorotausta puukaiverrus naivistinen toteutus ja kulkueristi ikonitekniikalla), Lapuan kaupunki ja Kainuun Sanomat. Heikki Huotarilla on usein näyttely Kuhmossa Kuhmon Kamarimusiikin aikaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Enkeleitä Mariankadulla (2.12.2008), Kirkko & kaupunki
2. ↑  Enkeleitä - GALLERIA MARIA, AVOINNA TI-PE 12-17, LA-SU 12-16[vanhentunut linkki] *Helsingin Uutiset*
Toivo Johannes Eloranta
**Toivo Johannes Eloranta** (27. toukokuuta 1896 Paimio – 1. toukokuuta 1956 Jamaica, New York, Yhdysvallat) oli suomalainen jääkäriluutnantti ja rakennusurakoitsija. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Fredrik Eloranta ja Edla Maria Hauska. Hänet vihittiin ensimmäisen kerran avioliittoon vuonna 1921 Lisbeth Margaretha Pillin (Pill) kanssa ja hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1961 hän avioitui Astrid Winterin kanssa.

Jääkäriaika
-----------

Tämä kansakoulun ja Salon maamieskoulun käynyt raisiolainen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 3. maaliskuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 2. komppaniaan.

Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahden ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 11. heinäkuuta 1917.

Suomen sisällissota
-------------------

*Katso myös: Suomen sisällissota*
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin aluksi konekivääriosaston johtajaksi Suomen valkoiseen armeijaan 2. Krenatöörirykmentin Savon pataljoonaan ja myöhemmin joukkueenjohtajaksi pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Hillosensalmella, Paljakanlahdella, Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiossa (Lempäälä) ja Tampereella. Sisällissodassa hän haavoittui kolme kertaa, ensin Lylyssä 18. maaliskuuta 1918 seuraavaksi Tampereen edustalla 26. maaliskuuta ja kolmannen kerran Tampereella 3. huhtikuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin 18. heinäkuuta 1918 Karjalan rykmentti n:o 1:een, josta muodostettiin ensin Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5 ja myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti. Hän toimi sen 9. ja 17. lokakuuta 1918 alkaen sen 2. komppaniassa joukkueenjohtajana. Hänet siirrettiin 5. helmikuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmentin I pataljoonaan ja 2. helmikuuta 1921 rykmentin 3. erilliseen konekiväärikomppaniaan. Hän erosi armeijasta 4. tammikuuta 1922 ja siirtyi syksyllä 1922 Yhdysvaltoihin, missä toimi rakennusurakoitsijana New Yorkissa. Hänet on haudattu New Yorkiin.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 1. kesäkuuta 1917
* Varavääpeli 7. helmikuuta 1918
* Vänrikki 6. huhtikuuta 1918
* Luutnantti 24. joulukuuta 1919
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaudenmitali 1. lk.
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |
**Horst Hadscha Assmy** (29. marraskuuta 1933 – 14. tammikuuta 1972) oli saksalainen jalkapalloilija.

Ura
---

Assmy aloitti seurajalkapallon VfB Einheit zu Pankowin juniorijoukkueissa vuonna 1947. Hän nousi lopulta DDR-Ligassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen. Vuonna 1953 Assmy siirtyi Motor Oberschöneweideen ja vaihtoi elokuussa 1954 seuraansa SC DHfK Leipzigiin. Hän ei pelannut seurassa otteluja, vaan siirtyi vielä saman kuun lopulla takaisin Oberschöneweideen. Seuraa Assmy edusti joulukuuhun 1954 saakka. Seuraavana vuonna Assmy siirtyi Oberliga-seura ASK Vorwärts Berliniin, jonka paidassa hän pelasi 102 pääsarjaottelua ja voitti DDR:n mestaruuden. Assmy edusti seuraa syyskuuhun 1959 saakka, jonka jälkeen hänellä oli neljäntoista kuukauden pelikielto. Hän jatkoi uraansa vuonna 1960 Tennis Borussia Berlinissä edustaen seuraa kauden ajan. Vuonna 1961 Assmy liittyi FC Schalken joukkueeseen ja kaudet 1962–1965 hän edusti KSV Hessen Kasselia.

Assmy edusti maansa alle 23-vuotiaiden maajoukkuetta. Saksan demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi kaksitoista kertaa tehden neljä maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 54. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)
2. ↑  Alle Nationalspieler: Assmy Saksan jalkapalloliitto. Viitattu 22.6.2010. (saksaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |