recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tiken tunnus
 **Tike, Maa- ja metsätalousministeriön tietopalvelukeskus,**  oli yksi Suomen neljästä tilastoviranomaisesta. Tike tuotti tilastoja maataloudesta ja elintarvikeketjusta. Tike oli myös maa- ja metsätalousministeriön hallinnonalan ICT-palvelukeskus.

Tiken toiminta itsenäisenä virastona päättyi 31.12.2014. Tiken tilastopalvelut ovat olleet 1. tammikuuta 2015 alkaen osa Luonnonvarakeskusta. Tietotekniikkapalvelut jatkuivat Maanmittauslaitoksessa vuoden 2018 loppuun asti, jonka jälkeen ne siirrettiin vuoden 2019 alussa aloittaneeseen Ruokavirastoon.

Tilastopalvelut
---------------

Tiken tilastojen aihealueita olivat:

* maatalouden rakenne
* peltokasvituotanto
* kotieläintuotanto
* puutarhatuotanto
* maataloustuotteiden hinnat
* muut tilastot, esimerkiksi ravintotase.

Tilastojulkistuksia oli 60 - 70 vuodessa. Osasta julkistuksia tehtiin tiedote.

Tietopalvelut
-------------

Tiken tietopalvelu tuotti raportteja ja muita tietotuotteita hallinnollisista ja tilastollisista rekistereistä sekä muista tietolähteistä. Pienet tietopalvelut olivat ilmaisia, mutta muut maksullisia.

Tietotekniikkapalvelut
----------------------

Tiken tietotekniikkapalvelut olivat yhteentoimivuus, projektit, jatkuva kehittäminen, ylläpito ja teknologia-alustat.

Tietohallintopalvelut
---------------------

Tiken tietohallintopalveluja olivat ICT-arkkitehtuurit, menetelmät, hankehallinta ja -arviointi, hankinnat ja toimittajahallinta.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiken www-sivut [arkistolinkki]
* Matilda-maataloustilastopalvelu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
 Suomen maa- ja metsätalousministeriö |
| --- |
|  |
| Ministerit | 
* Maa- ja metsätalousministeri

 |  |
|  |
| Virkamiehet | 
* Kansliapäällikkö

 |
|  |
| Osastot | 
* Ruokaosasto
* Luonnonvaraosasto

 |
|  |
| Hallinto | 

|  |  |
| --- | --- |
| Virastot | 
* Ruokavirasto
* Luonnonvarakeskus Luke
* Maanmittauslaitos
	+ Paikkatietokeskus
* Suomen ympäristökeskus
* Turvallisuus- ja kemikaalivirasto

 |
|  |
| Yhtiöt ja liikelaitokset | 
* Metsähallitus

 |
|  |
| Toimielimet | 
* Valtion ravitsemusneuvottelukunta

 |

 |
|  |
| Toimitilat | 
* Hallituskatu 3

 |
|  |
| Historia | 
* Maa- ja metsätalousministeriön tietopalvelukeskus
* Maaseutuvirasto
* Maatalousministeriön asutusasiainosasto
* Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma

 |

 |
**Dušan Petković** (s. 13. kesäkuuta 1974 Belgrade) on serbialainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Petković debytoi Serbian maajoukkueessa 2000. Hän kuului Serbian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2006. Hän on pelannut seitsemän maaottelua.

Yksityiselämä
-------------

Petković pidätettiin joulukuussa 2022 Amsterdamissa epäiltynä 115 kilon kokaiinilastin salakuljetuksesta. Hän ja hänen epäillyt rikoskumppaninsa olivat järjestelemässä kokaiinilastin salakuljetusta Etelä-Amerikasta Alankomaiden Rotterdamiin.

Lähteet
-------

1. ↑  National Football Teams
2. ↑  Jalkapallo | Entinen Bundesliiga-pelaaja ja 115 kiloa kokaiinia jäivät poliisin haaviin *Helsingin Sanomat*.  3.12.2022. Viitattu 3.12.2022.

Serbia ja Montenegron joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Jevrić |
2 Ergić |
3 Dragutinović |
4 Duljaj |
5 Vidić |
6 Gavrančić |
7 Koroman |
8 Kežman |
9 Milošević |
10 Stanković |
11 Đorđević |
12 Kovačević |
13 Basta |
14 Đorđević |
15 Dudić |
16 Petković |
17 Nađ |
18 Vukić |
19 Žigić |
20 Krstajić |
21 Ljuboja |
22 Ilić |
23 Stojković |
Valmentaja Petković
| "Tähdet, tähdet"Rauli Somerjoki |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Tähdet, tähdet* |
|  B-puoli | "Moody River" |
|  Julkaistu | 1983 |
|  Formaatti | 7" vinyylisingle |
|  Tekijä(t) | säv. Rauli Somerjoki, san. Rauli Somerjoki, sov. Esa Pulliainen |
|  Kesto | 03.07 |
|  Levymerkki | Johanna |
| Rauli Somerjoen muut singlet |
| "Yölinjalla"1983 | "Tähdet, tähdet"1983 | "Rakkauden Kiertokulku"1984 |

**Tähdet, tähdet** on Rauli "Badding" Somerjoen säveltämä ja sanoittama iskelmä vuodelta 1983. Se on Somerjoen toiseksi viimeiseksi jääneen albumin *Tähdet, tähdet* nimikappale.

Somerjoki on kertonut vuoden 1985 radiohaastattelussa omakohtaisen kappaleen syntyneen tilanteessa, jossa tyttöystävä oli jättänyt hänet: "Sitte se vaan yks kaks tuli se melodia mun päähän ja suurin piirtein sanatkin, jotka tietenkin muokkasin sitten sopivaan asuun. Se on ollu mulle yks vaikuttavimpia hommia miten itsestään syntyy. Ja sitä paitsi se melodia on kaunis. Sanat nyt on aika tylyt. Suoraan sanoen joo."

*Helsingin Sanomat* teki keväällä 2006 juttusarjan ja yleisöäänestyksen Suomen synkimmistä lauluista. Somerjoen ystävä M. A. Numminen sanoi tuolloin, että "Tähdet, tähdet" on eräänlainen mollitoisinto Somerjoen aiemmasta, duurissa kulkevasta sävellyksestä "Valot" albumilta *Synnyin rokkaamaan* (1971), koska molemmissa on sama yksinäisyyden tunnelma.

Laulu on antanut nimensä Somerjoen albumin lisäksi muun muassa Somerjoen elämästä kertovalle musikaalille, jonka on kirjoittanut Marianne Tikkanen. Vuonna 2005 kantaesitetty musikaali on ollut monien kesäteatterien ohjelmistossa. *Tähdet, tähdet* on myös MTV:n vuodesta 2014 alkaen esitetyn esiintymiskilpailuohjelman nimi.

Coverversiot
------------

Anne Mattila julkaisi kappaleesta oman versionsa vuoden 2008 albumilla *Tähdet, tähdet – Tribuutti Rauli Badding Somerjoelle*, ja tämä levytys päätyi myös Mattilan samana vuonna julkaistulle omalle kokoelmalle *40 unohtumatonta laulua*. Ville Valo levytti oman versionsa Agentsin kanssa 2019 julkaistulle levylle *Ville Valo & Agents*. Waltari on levyttänyt kappaleen englanniksi nimellä "Stars" albumilleen *Space Avenue* (1997).

Lähteet
-------

1. ↑  TÄHDET TÄHDET (MYÖS LEVYN OTSIKKO) *Fono*.  18.4.2018. Viitattu 24.2.2019.
2. ↑  "Tähdet, tähdet", *Suuri toivelaulukirja 7*, s. 172. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1989. ISBN 952-643-710-9.
3. 1 2  Rantala, Juha: Kasarisynkistelyä: Rauli "Badding" Somerjoki: Tähdet, tähdet *MTV Viihde*.  10.06.2015. Viitattu 6.6.2018. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Autio, Milla: "Se on ehdottoman kuolemanjanoinen laulu".  *Helsingin Sanomat*, 15.4.2006. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 2.6.2022.
5. ↑  Tähdet, Tähdet - Rauli Badding Somerjoki musikaali *Näytelmät.fi*. Viitattu 6.6.2018.
6. ↑  Anne Mattila ‎– 40 Unohtumatonta Laulua *Discogs*. Viitattu 15.2.2019.
7. ↑  Agents - diskografia *Agents.fi*. Viitattu 15.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* kappaleen musiikivideo Youtubessa
* Discogs - Rauli Badding Somerjoki ‎– Tähdet tähdet / Moody River (englanniksi)
**Vanessa Blue** (27. huhtikuuta 1974 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja ohjaaja.

Vanessa Blue aloitti uransa aikuisviihten parissa bikinitanssijana Nebraskassa. Sieltä hänet houkutteli Kaliforniaan pornoelokuvien pariin hänen ystävättärensä Kitten, joka oli pornonäyttelijä. Ensimmäisen pornoelokuvansa Blue teki vuonna 1996. Seuraavan elokuvansa hän teki yhdessä pornonäyttelijä-ohjaaja Ed Powersin kanssa. Työskenneltyään aikuisviihteen parissa kaksi vuotta Blue siirtyi Nebraskaan asumaan perheensä luo.

Blue palasi Kaliforniaan ja aikuisviihteen pariin vuonna 2000. Hän on ainoa afroamerikkalainen malli, jolla on ollut sopimukset sekä Hustlerin ja Playboyn kanssa. Hän työskenteli Mercenary-films tuotantoyhtiölle useita vuosia sekä pornonäyttelijänä että -ohjaajana. Hänen ohjauksensa suositulle "Black Region" sarjalle palkittiin vuonna 2005.

Nykyään Blue on vetäytynyt pornoelokuvien parista ja työskentelee lähinnä internetsivujen parissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vanessa Blue *IMDb*. Viitattu 20.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vanessa Blue Videos and Movies on DVD & VOD *www.adultfilmdatabase.com*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja

 |

 |
**Vanessa Ferrari** (s. 10. marraskuuta 1990 Orzinuovi, Brescia) on italialainen telinevoimistelija. 

Vanessa Ferrari saavutti vuoden 2004 junioreiden EM-kilpailuissa hopeaa neliottelussa sekä pronssia puomilla ja joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla sekä Välimeren kilpailuissa kultaa neliottelussa, hypyssä, puomilla, permannolla ja joukkuekilpailussa sekä hopeaa eritasonojapuilla.

Vuonna 2006 Vanessa Ferrari siirtyi naisten sarjaan. Hän johdatti Italian yllättävään joukkuekilpailun EM-kultaan keräten kilpailun parhaat pisteet. Lisäksi hän sai hopeaa permannolla. Syksyllä 2006 Ferrari voitti naisten neliottelun maailmanmestaruuden. Hän sai samoista kilpailuista lisäksi pronssia eritasonojapuilta ja permannolta.

Vuonna 2007 Vanessa Ferrari voitti neliottelun ja permannon Euroopan mestaruuden sekä saavutti neliottelussa MM-pronssia. Vuoden 2009 EM-kilpailuissa hän sai hopeaa permannolla. Hän saavutti EM-pronssia joukkuekilpailussa 2012. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui permannolla neljänneksi. Välimeren kisoissa 2013 hän sai kultaa neliottelussa, permannolla ja joukkuekilpailussa sekä pronssia puomilla. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti permannolla hopeaa. Hän voitti permannon Euroopan-mestaruuden Sofiassa 2014. 

Ferrari oli olympialaisten permantokilpailussa toistamiseen neljäs Rio de Janeirossa 2016. Hän saavutti samalla telineellä hopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.

Lähteet
-------

* Tulokset Sports123.com (englanniksi)
* FIG:n profiili (englanniksi)
* Saavutukset the-sports.org -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Artistic Gymnastics *juegosmediterraneos.ual.es*.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 8.10.2013. (englanniksi)
2. ↑  Gymnastics Artistic *mersin2013.gov.tr*.  Arkistoitu 23.6.2013. Viitattu 8.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Vanessa Ferrarin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Bulgarian–Bysantin sota (889–897)** käytiin keisari Leo VI:n ollessa Bysantin valtaistuimella. Sota päätti pitkähkön rauhan kauden, joka oli alkanut Bulgarian kääntymisestä krstinuskoon ja Bysantin kirkon alaisuuteen vuonna 864. Sodan aloitti Bulgarian tsaari Simeon noustuaan valtaistuimelle 889. Hänen tarkoituksenaan oli laajentaa Bulgariaa etelään.

Leo VI:n hallituskauden aikana Bysantti kävi useita sotia myös muslimeja vastaan. Kun Bysantti joutui vuodesta 889 yhtä aikaa sotimaan molempia vihollisiaan vastaan, joutui Leo VI ostamaan liittolaisekseen unkarilaiset, jotka olivat juuri siirtymässä kohti Tonavaa. Keisarin palkkaamina he hyökkäsivät bulgaarien kimppuun pohjoispuolelta. Simeon puolestaan liittoutui unkarilaisia seuranneen petsenegi-heimon kanssa. Sota päättyi vuonna 896 Bulgarian voittoon: unkarilaiset väistivät Pannoniaan ja Simeon sai Bysantilta vuoden 897 rauhansopimuksessa lupauksen vuosittaisista lahjamaksuista Bulgarialle..

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan suuri ensyklopedia, 1. osa (Aakkoset-Cicero)*, s. 702. Otava, 1976. ISBN 951-1-02233-4.
2. 1 2  Heikki Kirkinen: *Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 7.*, s. 162. Helsinki: Otava, 1984. ISBN 951-1-07689-2.
Kulmatalo Uudenmaankatu 1 / Erottajankatu 2, jossa Tullihallitus toimi useiden vuosikymmenien ajan.
Postimerkki Tullihallituksen 150-vuotisen toiminnan (1812–1962) kunniaksi.
**Tullihallitus** oli vuosina 1812–2012 toiminut Suomen valtion keskusvirasto, joka hallinnoi Suomen tullia. Se johti ja valvoi tulli- ja valmisteverojen sekä autoveron perimistä.

Valtiovarainministeriön alaisuudessa toiminut Tullihallitus oli yksi Suomen vanhimpia keskusvirastoja. Vuodesta 1999 lähtien sen alaisuudessa toimi viisi tullipiiriä ja tullilaboratorio. Lisäksi Tullihallituksen yhteydessä toimi tulliasiain neuvottelukunta. Vuodesta 1913 lähtien Tullihallitus toimi Helsingin keskustassa Erottajankadun ja Uudenmaankadun kulmatalossa.

Tullihallitus sai alkunsa 18. helmikuuta 1812 asetetusta päätullijohtokunnasta, jonka tehtäviin kuului kruunulle kuuluvien tullien periminen ja tilitys, tullikamarien valvonta, salakuljetuksen ehkäisy, maan kauppataseen laskeminen sekä merihylkyjä koskevien tietojen kerääminen. Päätullijohtokunta muutettiin Tullihallitukseksi keisarillisella asetuksella vuonna 1885. Itsenäisyyden aikana Tullihallituksen tehtäväkenttä laajeni: se huolehti valmisteverojen kannosta vuosina 1919–1936 ja uudelleen vuodesta 1970 alkaen, samoin kuin tuonnin liikevaihtoverosta 1941–1994 ja tuonnin arvonlisäverosta vuodesta 1994 sekä vuodesta 1958 auto- ja moottoripyöräverosta. Tullihallitus oli yksi Suomen neljästä tilastoviranomaisesta ja tuotti tilastoja toimialaltaan.

Vuoden 2013 alusta alkaen Tullihallituksesta, sen alaisista viidestä tullipiiristä ja Tullilaboratoriosta muodostui yksi Tulli-niminen viranomainen.

Pääjohtajat
-----------

Titteli vuoteen 1885 *ylijohtaja*, siitä alkaen *pääjohtaja*.

|  |  |
| --- | --- |
| * Gustaf Hjärne 1812–1816
* Claes Jakob Gripenberg 1816–1822
* Jacob Snellman 1822–1828
* Julius Conrad Antell 1828–1831
* Christian Avellan 1831–1841
* Berndt Federley 1841–1847
* Carl Gustaf Enckell 1848–1849
* Frans Olof af Brunér 1849–1855
* Johan August von Born 1855–1865
* Konstantin Wikman 1865–1881
* Herman Peter Höckert 1881–1890
* Birger Fridolf Winter 1890–1901
* Bernhard Anton Harald Indrenius 1902–1903
* Knut Gustaf Nikolai Borgenström 1903–1905
 | * Eugraf Nyman 1905–1907
* T. J. Boisman 1907–1910
* Axel Fabian af Enehjelm 1910–1915
* Pavel Andrejevitš Strauch 1915–1917
* Wilhelm Gabriel Poppius 1917–1935
* Ilmari Killinen 1936–1942
* Eljas Kahra 1942–1945
* Auno Halonen 1945–1951
* Nikolai Saarnio 1951–1968
* Jorma Uitto 1968–1988
* Jermu Laine 1988–1994
* Berndt Olof Johansson 1994–1998
* Tapani Erling 1998–2012
* Antti Hartikainen 2012
 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Pääjohtajakunta*, s. 239–242. SKS, Helsinki 2005.
2. ↑  Tullihallitus ja tullipiirit historiaan: Tulli-niminen viranomainen aloittaa 1.1.2013 (Arkistoitu – Internet Archive) Tulli.fi 28.12.2012. Viitattu 8.1.2013.
3. ↑  Tulli.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen tulli Viitattu 20.4.2011.
Tulkkilantie kulkee läpi Tulkkilan.
**Tulkkila** on Satakunnassa sijaitsevan Kokemäen kaupungin kirkonkylä. Se on osa Kokemäen keskustaajamaa ja sijoittuu Yhdystie 2471:n (Satakunnantie) ja Kokemäenjoen väliselle alueelle. Sen lävitse kulkee noin kilometrin mittainen *Tulkkilantie*.

Tulkkilassa sijaitsee suurin osa Kokemäen kunnallisista palveluista. Kaupalliset palvelut Tulkkilassa ovat vähentyneet sen eteläpuolelle rakennettujen uusien liikekeskusten ja valintamyymälöiden myötä. Tulkkilassa onkin enää lähinnä pieniä erikoisliikkeitä.

Rakennuskanta koostuu eri ikäisistä liike- ja kunnallisista rakennuksista sekä pääosin vanhemmista pientaloista. Tulkkilan korkeimmalla paikalla sijaitsee vuonna 1786 rakennettu Kokemäen kirkko, joka on nimetty kuningas Kustaa III:n mukaan. Kirkon ympärillä on 1900-luvun alkupuolelta peräisin olevia puurakenteisia pien- ja liiketaloja. Kokemäen kirkonseutu on Museoviraston inventoima Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Tulkkilasta muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1923. 

Kokemäenjoen ylittää Tulkkilan kohdalla kaksi siltaa, uudempi vuonna 1963 rakennettu maantiesilta sekä 1918 valmistunut Tulkkilan museosilta. Vuosittain Tulkkilassa järjestetään *Tulkkilan Yö*-niminen tapahtuma, jonka yhteydessä esimerkiksi kaupunginosan pääkatuna tunnettu *Tulkkilantie* suljetaan tieliikenteeltä.

Tulkkilan kohdalla Tampere–Pori-radalla sijaitsi vuonna 1895 käyttöön otettu ja vuonna 1984 lakkautettu Kokemäen vanha rautatieasema.

Lähteet
-------

* Kokemäen historiaa/Kokemäen kaupunki[vanhentunut linkki]
* Pisara-hanke/Kokemäki[vanhentunut linkki]
* Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt/Kokemäen kirkonseutu

Satakunnan maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset

|  |
| --- |
| Euran keskustaajama • Eurajoen kirkonkylä • Harjavallan keskustaajama • Jämijärven kirkonkylä • Kankaanpään keskustaajama • Karvian kirkonkylä • Lauttakylä (Huittinen) • Merikarvian kirkonkylä • Nakkilan kirkonkylä • Pomarkun kirkonkylä • Porin keskustaajama • Rauman keskustaajama • Siikaisten kirkonkylä • Säkylän kirkonkylä • Tulkkila (Kokemäki) • Vanhakylä (Ulvila) |
| Katso myös: Luettelo Suomen taajamista • Luettelo Suomen kunnista |
Metelinkiukaat

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Jyväskylä (Korpilahti)Keski-SuomiSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
90 m  |
| Pinta-ala | 
1,9 ha  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Metelinkiukaat**  on Päijänteen saariryhmä Keski-Suomessa Jyväskylän Korpilahdella. Se sijaitsee Vanhanselän pohjoispuolella.

Maantietoa
----------

Saariryhmässä on neljä saarta, joista suurin saari on 260 metriä pitkä, 130 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Saaria suojaa pohjoisessa Oravisaari ja kaakossa Vehkasaari. Lännessä päin sijaitsee pieni Hiidenlahti, joka jää Vanhannenän ja Viitanenän niemien suojaan. Saaria erottaa mantereesta Oravisalmi, jonka nimi on Metelinkiukaiden kohdalla Omenalahti. Salmen takana mantereella kohoaa Oravivuori, jonka eteläosaa kutsutaan Kukkulankorveksi. Siellä kohoaa näkötorni paikalla, joka toimi yhtenä Struven ketjun kolmiomittauspaikkana. Saaret ovat matalia ja suurin saari on samalla myös korkein. Se yltää noin 90 metrin korkeuteen merenpinnasta (mpy.), jolloin se kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta. Suurimmalla ja pienimmällä saarella on vapaa-ajan asunto. Muut saaret ovat autioita. Saaret ohittaa Oravisalmen kautta merkitty veneväylä.

Luontoarvoja
------------

Saaret ovat luonnonsuojelualueita, jotka on sisällytetty osaksi Natura 2000 -aluetta Vanhanselkä–Ruppavuori (FI0900079, yhteensä 306 ha). Eteläisintä saarta lukuun ottamatta saaret ovat suojeltuja ja suurin saari on mökkitonttia lukuun ottamatta suojeltu.

Etymologiaa
-----------

Metelinkiukaat-nimi taas viittaa siihen, että paikka on mahdollisesti ollut muinaisuskon kannalta esimerkiksi palvontapaikka tai hautauspaikka, lapinraunio. Metelinkiuas, joka näyttää lähinnä kiviröykkiöltä eli lapinrauniolta, on eräs näiden kansanomainen nimitys.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Metelinkiukaat, Jyväskylä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.9.2019.
2. ↑  Metelinkiukaat, Jyväskylä (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.9.2019.
3. 1 2  Metelinkiukaat, Jyväskylä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.9.2019.
4. ↑  Natura 2000 -suojelualue Vanhanselkä - Ruppavuori. Ymparisto.fi. Viitattu 22.12.2016.
5. ↑  Wesa Perttola: *Lapinrauniot ja ennustava mallintaminen*, s. 18–19. Helsingin yliopisto, 2005. Helda-Helsinki (PDF) (viitattu 22.12.2016).
6. Paikkatieto: Metelinkiukaat, paikkatietoalusta.fi, viitattu 11.9.2019
**Meteoro-luokka** on Espanjan laivaston kuuden 2010-luvulla valmistetun ulkovartiolaivan (OPV) (esp. *Buque de Acción Marítima, BAM*) muodostama alusluokka, jonka alukset on suunniteltu toimimaan vähäisen sodanuhan aikana valvonta- ja tutkimustehtävissä. Luokan aluksilla on tarkoitus korvata aluksia aina keveistä fregateista rannikkovartioaluksiin.

Propulsiojärjestelmä
--------------------

Alukset on varustettu CODOE-järjestelmässä, jossa on kaksi MTU 16V 1163 dieselmoottoria, jotka tuottavat noin 10 megawattia. Lisäksi on kaksi 750 kilowatin Siemens-sähkömoottoria, joihin on kytketty neljä MTU 12V 2000 -generaattoria. Dieselmoottoreita käytetään keski- ja suurinopeuksisiin siirtoihin ja sähkömoottoreita hitaisiin siirtymiin kuten partioalueella pysymiseen. Vaikka alusten toimintamatka on noin 8 000 merimailia 15 solmun nopeudella niin sähkömoottorit mahdollistavat pidemmän partiointiajan.

Alukset
-------

Portugalin laivaston NPO2000 Viana de Castelo -luokan tapaan alusten suunnittelussa on huomioitu muokattavuus erilaisiin tehtäviin kuten merentutkimukseen, aluevalvontaan ja sukellusveneiden tukemiseen. Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokkaan piti sisältyä kahdestatoista neljääntoista alusta, joista neljä olisi ollut erikoisversioita. Ensimmäisten neljän aluksen rahoitus vahvistettiin vuonna 2005 ja ne tilattiin heinäkuussa 2006 Navantialta. Tilauksen arvoksi ilmoitettiin noin 350 miljoonaa euroa. Vuonna 2011 ilmoitettiin noin 740 miljoonan euron budjettivarauksesta viiden aluksen hankkimiseksi.

Toukokuussa 2014 Navantia vastaanotti kahden aluksen tilauksen, jonka arvoksi ilmoitettiin 400 miljoonaa euroa. Valmistus jaetaan Navantian Cadizin ja Ferrolin telakoiden kesken. Työt aluksilla alkoivat joulukuussa ja niiden luovutukset on suunniteltu *Audaz* heinäkuussa 2018 ja *Furor* tammikuussa 2019. Alusten yksikköhinnaksi ilmoitettiin 166,7 miljoonaa euroa.

**Meteoro-luokan ulkovartiolaivat**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Meteoro* | Navantia |  | 16. lokakuuta 2009 | 28. heinäkuuta 2011 |  |
| *Rayo* | Navantia |  | 18. toukokuuta 2010 | 26. lokakuuta 2011 |  |
| *Relámpago* | Navantia |  | 6. lokakuuta 2010 | 6. helmikuuta 2012 |  |
| *Tornado* | Navantia |  | 21. maaliskuuta 2011 | 19. heinäkuuta 2012 |  |
| *Audaz* | Navantia | 29. huhtikuuta 2016 | 30. maaliskuuta 2017 | 28. heinäkuuta 2018 |  |
| *Furor* | Navantia | 29. huhtikuuta 2016 | 8. syyskuuta 2017 | 21. tammikuuta 2019 |  |
|

Lähteet
-------

* Waters, Conrad: Modern European Offshore Patrol Vessels.  *Conway's Warship*, 2013, XXXV. vsk, s. 78-93. Lontoo:  Conway Publishing. ISBN 978-1-84486-205-4.   (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Waters, Conrad s. 86
2. ↑  Seaforth World Naval Review 2015 s. 64
3. ↑  Seaforth World Naval Review 2016 s. 64
4. ↑  Seaforth World Naval Review 2017 s. 70
5. ↑  buquesdeguerra.com
**Veera Ollikainen** (ven. Вера Михайловна Оллыкайнен, *Vera Mihailovna Ollikainen*; 22. joulukuuta 1919 Vuolejärvi – 10. tammikuuta 2009 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen kielentutkija ja sanakirjojen tekijä.

Ollikainen kävi alakoulun Vuolejärvellä ja yläkoulun Hiipinässä. Hän opiskeli venäjää Karjalan pedagogisessa instituutissa vuodesta 1938 ja siirtyi Petroskoin yliopiston suomalais-ugrilaiselle osastolle vuonna 1941.

Toinen maailmansota kesketytti opinnot, ja Ollikainen työskenteli vuoteen 1944 saakka Krasnojarskiin evakuoidulla Onegan traktoritehtaalla. Hän suoritti yliopiston loppuun Syktyvkarissa ja palasi Petroskoihin, jossa hän sai paikan *Totuus*-lehdestä.

Ollikainen suoritti jatko-opintoja vuodesta 1952 ja puolusti kandidaatinväitöskirjaansa vuonna 1956. Vuosina 1956–1988 hän työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutissa. Ollikainen osallistui vuonna 1963 ilmestyneen venäläis-suomalaisen sanakirjan laatimiseen ja toimitti vuonna 1975 julkaistua Igor Vahrosin ja Antti Scherbakoffin suomalais-venäläistä sanakirjaa. Martti Kuusisen, Ollikaisen ja Julia Syrjäläisen laatima uusi venäläis-suomalainen suursanakirja ilmestyi vuonna 1997. Ollikainen on laatinut myös kotiseutunsa Pohjois-Inkerin murresanakirjan.

Ollikainen muutti vuonna 2007 tyttärensä kanssa Suomeen.

Teoksia
-------

* *Russko-finski slovar / Venäläis-suomalainen sanakirja*. Moskva: Gosudarstvennoje izdatelstvo inostrannyh i natsionalnyh slovarei, 1963. = *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1972.
* *Venäjä-suomi-suursanakirja*. Porvoo, Helsinki, Juva: WSOY, 1997. = *Novyi bolšoi russko-finski slovar / Uusi venäläis-suomalainen suursanakirja*. Moskva: Russki jazyk, 1999.
* *Slovar severno-ingermanlandskih govorov finskogo jazyka / Pohjois-Inkerin murresanakirja*. Helsinki, Petroskoi: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, Venäjän tiedeakatemian Karjalan tiedekeskuksen kielen, kirjallisuuden ja historian instituutti, 2003.

Lähteet
-------

1. 1 2  Muistot: Veera Ollikainen *Helsingin Sanomat*. Viitattu 1.7.2021.
2. 1 2 3  Ollikainen Vera Mihailovna *Institut jazyka, literatury i istorii Karelskogo nautšnogo tsentra*. Viitattu 1.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Maciej Staręga
**Maciej Staręga** (s. 31. tammikuuta 1990 Siedlce) on puolalainen maastohiihtäjä, joka edustaa UKS Rawa Siedlce -seuraa.

Oslon MM-kilpailuissa 2011 Staręga sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 33:nneksi. Parisprintissä hän oli 18:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Staręga oli parisprintissä 12:s ja Puolan viestijoukkueessa 16:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui parisprintissä kahdeksanneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä kahdeksas. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 30:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksästoista.

Maastohiihdon maailmancupissa Staręga kilpaili ensimmäisen kerran Jällivaarassa marraskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2011 oltuaan 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Asiagon perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013 oltuaan yhdeksäs. Toisen kerran hän saavutti saman sijoituksen Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2014. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Ski Tour Canadaan kuuluneessa vapaan hiihtotavan sprintissä Quebecissa maaliskuussa 2016. Yksittäisissä maailmancupin kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas vapaan hiihtotavan sprinteissä Davosissa joulukuussa 2015 ja Toblachissa tammikuussa 2017.

Staręga on ollut naimisissa Puolan maajoukkueampumahiihtäjän Monika Hojnisz-Staręgan kanssa kesäkuusta 2019 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maciej Staręga Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Bulgarian moottoritieverkko
**Bulgarian moottoritieverkko** (bulg. Aвтомагистрала, *Avtomagistrala*) kattaa suuren osan maasta ja yhdistää tärkeimmät kaupungit toisiinsa. Maassa on vajaa 700 kilometriä moottoritietä, ja niiden nopeusrajoitus on tavallisesti 120 km/h ja kiihdytyskaistoilla 140 km/h.*lähde?*

Suunniteltu moottoritieverkko
-----------------------------

| Tienumero | Alkupiste | Loppupiste | Suunniteltu pituus | Avattu | Rakenteilla | Suunnitteilla |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Avtomagistrala 1 (Bulgaria), E80, E773 | Kalotina Serbia | Burgas |  |  |  |  |
| Avtomagistrala 2 (Bulgaria), E70, E79, E83 | Sofia | Varna |  |  |  |  |
| Avtomagistrala 3 (Bulgaria), E79 | Pernik | Kulata Kreikka |  |  |  |  |
| Avtomagistrala 4 (Bulgaria), E80 | Chirpan | Kapitan Andrejevo Turkki |  |  |  |  |
| Avtomagistrala 5 (Bulgaria), E87 | Burgas | Varna |  |  |  |  |
| Avtomagistrala 6 (Bulgaria), E871 | Sofia | Gjueševo Pohjois-Makedonia |  |  |  |  |
| Avtomagistrala 7 (Bulgaria) | Kjustendil | Potop |  |  |  |  |

Lähteet
-------

* 
* 

Euroopan moottoritiet maittain
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Espanja | Georgia | Irlanti | Italia | Itävalta | Kosovo | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liechtenstein | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Monaco | Montenegro | Norja | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta
**Venäjän suomalais-ugrilaisten kansojen yhdistys** (engl. *Association of the Finno-Ugric Peoples of the Russian Federation* (Afun Rf)) on vuonna 1991 perustettu ja vuonna 2005 Venäjän valtion uudelleen organisoima järjestö. Se edustaa niitä Venäjän tasavaltoja ja alueita, joissa asuu myös suomalais-ugrilaisia. Yhdistys on viranomaisten edustaja, ei alueiden asukkaiden edustaja.

Lähteiden mukaan Afun on Kremliä lähellä oleva järjestö. Tarton yliopiston emeritusprofessori Tõnu Seilenthal, joka on virolaisten edustaja kansainvälisessä suomalais-ugrilaisten kansojen konsultaatiokomiteassa sekä yksi Tarton kongressin järjestäjistä, kertoi keväällä 2021 kansojen edustajien olevan tyytymättömiä Afunin kielteiseen lausuntoon Suomalais-ugrilaisten kansojen maailmankongressista. Lausuntoa oli arveltu Kremlin sanelemaksi, mutta Seilenthal arveli alempien viranomaisten itsenäisesti ennakoineen, mitä heidän haluttaisiin kirjoittavan sen jälkeen, kun Venäjä lisäsi Viron "epäystävällisten maiden" luetteloon.

Yhdistys julkaisi 10. maaliskuuta 2022 Venäjän vuonna 2022 Ukrainaan kohdistamaa hyökkäystä tukevan kannanoton:

> »Me, Venäjän suomalais-ugrilaisten kansojen edustajat, ilmaisemme tukemme Venäjän federaation presidentille Vladimir Vladimirovitš Putinille, joka päätti suojella Donetskin kansantasavallan ja Luhanskin kansantasavallan asukkaiden oikeuksia ja etuja [ja päätti tehdä] pakotettuja ja välttämättömiä toimenpiteitä maamme turvallisuuden vahvistamiseksi.» 
> 
>

Lähteet
-------

1. 1 2  IS: Kremliä lähellä oleva järjestö vaatii boikottia kesän sukukansakokoontumisille (STT) *Satakunnan Kansa*.  26.4.2021.
2. ↑  Russia withdraws from the World Congress of Finno-Ugric Peoples *Estonian World*.  24.4.2021.  (englanniksi)
3. 1 2  Suomi ja Viro ovat venäläisen järjestön mukaan ylimielisiä veljiä, ja siksi maa ei aio osallistua suomalais-ugrilaisten maailmankongressiin Tartossa tänä kesänä *Helsingin Sanomat*.  11.5.2021.
4. ↑  Tõnu Seilenthal Tarton yliopiston eestin kielen ja yleisen kielitieteen laitos.  Arkistoitu 11.5.2021. Viitattu 11.5.2021.
5. ↑  Heikki Salmela: Osastot Laatokka ja Ääninen taistelevat Ukrainassa *Suomen Kuvalehti*.  27.11.2022. Otavamedia.
Macinan piiri Malin kartalla.
**Macinan piiri** (ransk. *Cercle de Macina*) on paikallishallintoalue Malin Ségoun alueella. Sen pinta-ala on 11 750 neliökilometriä. Asukkaita on 237 500 henkeä.

Macinan piiri rajoittuu pohjoisessa Moptin alueen Ténenkoun ja idässä Djénnen piireihin, etelässä Ségoun alueen Sanin ja Ségoun piireihin sekä lännessä Nionon piiriin. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen. Sen läpi virtaa Nigerjoki.

Piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa: Bokywere, Folomana, Kolongo, Kokry centre, Macina, Matomo, Monimpebougou, Saloba, Sana, Souleye ja Tongué. Hallinnollinen keskus on Macina.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maissi ja fonio sekä myyntiin menevät maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Synthèse des Plans de Sécurité Alimentaire des Communes de Cercle de Macina 2008–2012 *csa-mali.org*.  2008. Viitattu 16.6.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 16.6.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Loi N°99-035 du 10 Aout 1999 Portant Création des Collectivités Territoriales de Cercles et de Régions *matcl.gov.ml*.  Arkistoitu 9.3.2012. Viitattu 16.6.2012. (ranskaksi)
**Anu Panula** (21. lokakuuta 1956 Tampere – 23. heinäkuuta 2021 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja koreografi. Hänen isänsä oli kapellimestari ja säveltäjä Jorma Panula, siskonsa oli näyttelijä Terhi Panula ja veljiään olivat Sami Panula ja Petri Panula. Hänen äitinsä oli näyttelijä Helena Haavisto.

Panula perusti Suomen ensimmäisen kehitysvammaisteatteri La Stradan vuonna 2009. Hän oli naimisissa muusikko Hannu Kahiluodon kanssa, josta liitosta on tytär. Helsingissä kasvanut Panula asui Tampereella vuodesta 1987 alkaen. Panula toimi viimeiset vuotensa Alzheimerin tautia sairastavan miehensä omaishoitajana ja La Stradan johtajana.

Panula kuoli 64-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Näyttelijä Anu Panula on kuollut – sisar kertoo vastoinkäymisten sävyttämistä viimeisistä vuosista *Ilta-Sanomat*.  25.7.2021. Viitattu 25.7.2021.
2. 1 2  Hänen tarinansa: "Monenlaista jaksaa, kun rakastaa", sanoo teatterinjohtaja ja omaishoitaja Anu Panula *Helsingin Sanomat*.  22.3.2017. Viitattu 29.7.2017.
3. 1 2  Työtön Anu Panula perusti teatterin Iltalehti.fi 2.12.2009. Viitattu 30.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet
* Kodin kuvalehti: Anu Panula hoitaa Alzheimeria sairastavaa puolisoaan

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**People Nation** on katujengien liittouma Chicagon alueella. Heidän pahin vastustajansa on Folk Nation. 
Kun moni afroamerikkalainen katujengi kääntyi islaminuskoon, *People Nationiin* kuuluvat jengit kääntyivät kristinuskoon.

Suurimmat People Nationin jengit
--------------------------------

* Bishops
* Black P. Stones
* Gaylords
* Insane South Side Popes
* Kents
* Latin Counts
* Latin Kings
* Spanish Lords
* Vice Lords

Tunnuspiirteet
--------------

Jengin tunnuksena ovat tietyt värit, graffitit, käsimerkit, sanat ja symbolit. People Nationin jäsenillä on kaikki vaatetus vasemmalle osoittavaa, lippalakin lippa vasemmalle vinossa ja korvakoru vasemmassa korvassa. Jäsenet tekevät käsimerkkinsä vasemmalla kädellä. Yksi jengin symboleista on viisisakarainen tähti. Heidän tunnuslauseitaan ovat "high five, six must die" sekä "five in the sky, six must die", jotka viittaavat heidän viisisakaraiseen tähtisymboliinsa sekä halventavat Folk Nationin kuusisakaraista tähtisymbolia. Symboleihin kuuluu myös talikko väärinpäin, joka halventaa Folk Nationia*selvennä*. Muita ovat esimerkiksi kolmiulotteinen pyramidi, viisisakarainen kruunu, arpakuutio, joka näyttää viittä pistettä, kuunsirppi, jonka kaarevalla puolella on pieni viisisakarainen tähti ja Playboy-pupun näköinen symboli.

Katso myös
----------

* Folk Nation

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Anu Puustinen** (s. 1974) on suomalainen arkkitehti. Hänellä on vuodesta 2004 ollut arkkitehti Ville Haran kanssa yhteinen toimisto Avanto Arkkitehdit. Heidän suunnittelutöitään on Korkeasaaren näkötorni "Kupla", Habitare-messuille suunniteltu sauna "Kyly" sekä Vantaan Pyhän Laurin kirkon viereen 2010 valmistunut Pyhän Laurin kappeli.

Vuonna 2016 Helsingin Hernesaaressa avautui Puustisen ja Haran suunnittelema Löyly-saunakompleksi, joka on saanut paljon myös kansainvälistä huomiota. Vain neljä vuotta avautumisen jälkeen Löyly suojeltiin asemakaavaan sr-1-merkinnällä ja on Suomen nuorimpia suojeltuja rakennuksia.

Puustinen on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa avoimessa korkeakoulussa 1993–1994, Delftin teknillisessä yliopistossa sekä Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui arkkitehdiksi 2004 lopputyönään Pyhän Laurin kappeli. Hän on opettanut Teknillisessä korkeakoulussa 2004–2010.

Kuvia tuotannosta
-----------------

* Pyhän Laurin kappeli, Vantaa (2010). Pyhän Laurin kappeli, Vantaa (2010).
* Saunakompleksi Löyly (2016).Saunakompleksi Löyly (2016).

Lähteet
-------

1. 1 2  Avan.to (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Joenniemi, Minna: Löylyn sankarit – uusi yleinen sauna oli Avanto Arkkitehdeille harras hanke *Yle*.  30.5.2016. Viitattu 7.5.2020.
3. ↑  Kaupunkikulttuuri | Vain neljä vuotta vanha saunakompleksi Löyly suojeltiin jo nyt – Arkkitehdit hämmästyivät: "Suuri kunnia meille" *Helsingin Sanomat*.  27.4.2020. Viitattu 7.5.2020.
**Simons’ BASIC** on Commodore 64-tietokoneelle tarkoitettu BASIC-ohjelmointikielen laajennus.

Tausta
------

Simons’ BASIC:in nimi viittaa David Simonsiin, joka 16-vuotiaana opiskelijana määritteli laajennuksen Commodore 64:n niukkaan BASIC-kieleen perehdyttyään eri mikrojen ja minitietokoneiden BASIC-murteisiin.[1] Commodore 64:n alkuperäinen BASIC oli laadittu Commodore PET:iin, jossa oli muistia vain 8 kilotavua.[2]

Toteutus
--------

Simons’ BASIC -moduuli.
Simons’ BASIC sisältää 114 käskyä, komentoa tai muuta varattua sanaa. Laajennus on pakattu ROM-moduuliin. Moduuli kiinnitetään koneeseen virran ollessa koneesta pois kytkettynä. Kun kone käynnistetään, lisäkäskyt ja -komennot ovat käytössä, käyttöliittymän värit ovat muuttuneet ja käytössä oleva muisti pienentynyt 8:lla kilotavulla.

Ohjekirjassa Simons’ BASIC:in käskyt ja komennot on ryhmitelty 11 ryhmään. Ryhmät ovat seuraavat: ohjelmoinnin apukomennot (programming aids), syötteen tarkastus ja tekstin käsittely (input validation and text manipulation), laskennan aputoiminnot (extra numeric aids), levykekomennot (diskette commands), grafiikka (graphics), kuvaruudun käsittely (screen manipulation), MOB-grafiikka (sprite and user-defined graphics), ohjelmoinnin rakenteet (structured programming), virhetilanteiden käsittely (error trapping), musiikki (making music), syöttölaitteiden käsittely (read functions).[3]

Lähteet
-------

* Simons’ BASIC: 114 Additional Programming Commands. Agincourt: Commodore Business Machines Limited
* Onosko, Tim: Simons’ Basic (evaluation) *Creative Computing* Vol.9 No.11, Nov 1983, p.60

### Viitteet

1. ↑  Simons’ BASIC: 114 Additional Programming Commands, ii
2. ↑  Onosko, Tim: Simons’ Basic (evaluation) *Creative Computing* Vol.9 No.11, Nov 1983, p.60
3. ↑  Simons' BASIC: 114 Additional Programming Commands, v-ix
**Zhang Linli** (kiin. 张林丽, s. 6. maaliskuuta 1973) on kiinalainen kestävyysjuoksija.

Zhang voitti 3 000 metrin juoksun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Soulissa 1992 ajalla 8.46,86. Seuraavana vuonna hän saavutti samalla matkalla hopeaa Itä-Aasian kisoissa sekä Stuttgartin MM-kisoissa ajalla 8.29,25. Hän juoksi 3 000 metrin maailmanennätyksen 8.22,06 Kiinan Kansallisten Kisojen alkuerissä Pekingissä 12. syyskuuta 1993. Wang Junxia rikkoi ennätyksen toisessa alkuerässä. Loppukilpailussa Zhang sijoittui kolmanneksi ennätyksellään 8.16,50.

Zhang sijoittui lokakuussa 1993 toiseksi maratonin maailmancupissa San Sebastianissa. Joulukuisissa Manilan Aasian-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 3 000 metrillä hopeaa ajalla 9.16,19. Seuraavana vuonna hän voitti 3 000 metrillä kultaa Hiroshiman Aasian kisoissa ajalla 8.52,97.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zhang Linli Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Zhang Linli Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Zhang Linli Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  ASIAN CHAMPIONSHIPS *gbrathletics.com*. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)
5. ↑  ASIAN GAMES *gbrathletics.com*. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Ikazuchi-luokan hävittäjää. Fubuki-luokan hävittäjästä on erillinen artikkeli.*

**Oboro** (jap. 朧) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 vesillelaskettu Ikazuchi-luokan torpedovenehävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 21. kesäkuuta 1921.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Ikazuchi-luokka*
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Poplarista Lontoosta, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1899. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 5. lokakuuta ja valmistui kuukautta myöhemmin 1. marraskuuta.

Palvelus
--------

Alus partioi sisaralustensa kanssa boksarikapinan aikana Kiinan rannikolla suojaten japanilaisjoukkojen maihinnousua. Se osallistui myös Venäjän–Japanin sotaan.

*Oboro* luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, ja se poistettiin taistelutehtävistä. Alus palautettiin palvelukseen ensimmäisen maailmansodan puhjettua, ja se osallistui Qingdaon taisteluun sekä saksalaisten Tyynenmeren siirtokuntien haltuunottoon. Alus muutettiin apumiinalaivaksi 1. huhtikuuta 1921, mutta se poistettiin palveluksesta jo pari kuukautta myöhemmin 21. kesäkuuta. Alus romutettiin vuonna 1926.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Nishida, Hiroshi: Ikazuchi class 3rd class destroyers *homepage2.nifty.com*. Viitattu 16.9.2016. (englanniksi)

*Ikazuchi*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *Ikazuchi* - *Inazuma* - *Niji* - *Akebono* - *Oboro* - *Sazanami* |
| Edeltäjä: ei – Seuraaja: Murakumo-luokka |
**Anu Saari** (oik. Anja Saari, s. 20. huhtikuuta 1947) on suomalainen ohjaaja ja entinen teatterinjohtaja.

Saaren kiinnostus teatteriin syntyi jo nuorena, kun hänen insinööri-isänsä hankki perheen lapsille nukketeatterin. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1970. Sen jälkeen hän on luonut uraa niin näyttelijänä, ohjaajana, dramaturgina kuin teatterinjohtajanakin, ja on toiminut samalla myös opettajana ja kääntäjänä. Suomen ohella hän on työskennellyt useassa muussa maassa, erityisesti Saksassa ja Ruotsissa. Saksassa hän oli vuosina 1984–1991 näyttelijäntyön dosenttina Berliinin Ernst Busch -teatterikorkeakoulussa ja vuosina 1990–2000 Cottbusin valtionteatterin apulaisjohtajana. Vuosina 2000–2006 hän toimi Oulun kaupunginteatterin johtajana, ja hänen ansiokseen luetaan yleisesti se, että kaupunginteatteri ei menettänyt katsojiaan teatteritalon remontin aikana vaan jopa laajensi yleisöpohjaansa. Sittemmin hän on ollut ollut muun muassa professorina Malmössä sijaitsevassa Lundin yliopiston teatterikorkeakoulussa mutta on samalla kuitenkin jatkanut myös ohjaajantyötään muun muassa vierailevana ohjaajana Seinäjoen kaupunginteatterissa.. Saari on ohjannut freelancerina yli 25 eri teatterissa. Vuonna 2008 hän sai valtion näyttämötaidetoimikunnan kolmivuotisen näyttämötaiteen taiteilija-apurahan.

Saari on Snellmanin suvun *Petruksen* sukuhaaran suora jälkeläinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kokenut teatterintekijä*. Kaleva, 15.5.2006, kulttuuri
2. 1 2 3  Boheemi perhe ottaa opiksi virheistään Seinäjoen Sanomat 1.2.2012.
3. ↑  Lisätietoa Oulun kaupunginteatterista
4. ↑  *Anu Saari koki myös jään*. Kaleva 15.5.2006
5. ↑  Seinäjoen kaupunginteatteri, taiteellinen henkilökunta
6. ↑  Taidebudjetti vuodelle 2008; näyttämötaiteen taiteilija-apurahat (teatteri.org)

Aiheesta muualla
----------------

* Anu Saari Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Matias Saxberg** (1787 – 1. lokakuuta 1861 Keuruu) oli suomalainen lukkari ja murhamies Keuruun pitäjästä.

Elämä
-----

Saxberg toimi Keuruun pääseurakunnan lukkarina vuosina 1816–1861. Hänen veljenpoikansa oli kansanpelimanni Herman Saxberg.

Saxbergin sanotaan olleen virkaansa sopimaton. Hän harjoitti laajaa rahanlainaustoimintaa, ja kerrotaan, että hänellä olisi ollut parikymmentä aviotonta lasta eri puolilla pitäjää .

Murha
-----

Lukkarina toimiessaan hän murhasi paljain käsin pahoinpitelemällä nuoren paimentytön 23.8.1839. Murha tapahtui hänen viran puolesta saamallaan pellolla lähellä hänen omaa Könttärin tilaansa. Paimentyttö oli 21-vuotias Eeva Maria Matintytär ja hänen paimentamansa karja oli päässyt lukkarin pellolle syömään. Eeva Marian ruumiinavauksen suoritti sen aikainen piirilääkäri Wolmar Schildt.

Oikeudessa Saxberg tuomittiin aluksi kuolemaan, samoin Vaasan hovioikeudessa, mutta senaatin oikeusosaston käsittelyn jälkeen tuomio muutettiin 144 hopearuplan sakkorangaistukseksi ja yhden päivän kirkkorangaistukseen (ts. häpeärangaistukseksi kirkon häpeäpenkissä).

Tuomion jälkeinen elämä
-----------------------

Kuolemantuomion muututtua sakkorangaistukseksi Saxberg jatkoi Keuruun pääseurakunnan lukkarina. Vuonna 1861 Saxberg avopuolisoineen joutui kaksoismurhan uhriksi. Murhat teki kolme Antti Könttärin palkkaamaa työmiestä. Syynä murhiin pidettiin kiistaa syytingistä.

Murhasta kirjoitettu
--------------------

Murhasta ja sen vaikutuksista on kirjoitettu varmuudella ainakin kaksi arkkiveisua. Professori Matti Peltonen on löytänyt arkistoista yhden. Toisen arkkiveisun löysi bibliofiili Pekka Moisio vuonna 2009 eräästä 1840-luvulla käsinkirjoitetusta laulukirjasta .

Murhasta kerrotaan Lydia Hällforsin muistelmissa, joka on ensimmäinen suomenkielisen naisen kirjoittama omaelämäkerta .

Lähteet
-------

* Matti Peltonen: *Lukkari Saxbergin rikos ja herännäispappilan etiikka*, Gaudeamus, 2006, ISBN 951-662-986-5
* Hällfors, Lydia: *Äidin muistelmia*, Werner Söderström, 1924.

### Viitteet

1. ↑  Keuruun museo: TUOKSUA TAIVAAN JA TERVAN Keuruun vanha kirkko 250 vuotta Keuruun museo. Viitattu 18.5.2011. (suomeksi)
2. ↑  Tuomaala, Tomi: Lukkari Matias Saxbergin tapaus: Ihmeellinen löytö.  *Keskisuomalainen*, 4.10.2009.  Keskisuomalainen.
3. ↑  ULLA VIERTOLA: Piru ja pappila puntarissa Yhteiskuntapolitiikka-lehti. Viitattu 18.5.2011. (suomeksi)[vanhentunut linkki]
**Paavo Taisto Johannes Luokkala** (18. tammikuuta 1941 Alatornio – 1. syyskuuta 2022) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli muun muassa *Kansan Lehden* päätoimittajana.

Luokkala työskenteli *Lahti-lehden* toimittajana 1962–1963 ja *Aamulehden* toimittajana 1963–1974. *Kansan Lehden* päätoimittaja hän oli 1974–1988 ja sitten viestintätoimiston johtaja 1988–1990, *Ilta-Tampere*-lehden päätoimittaja 1990, *Iltatähti*-lehden 1991 ja viestintäpalvelutoimiston johtaja vuodesta 1991. Puoluekannaltaan hän oli sosiaalidemokraatti. Luokkalalla oli useita sanomalehtialan ja Tampereen seudun luottamustoimia. Luokkala on toiminut myös Tampereen Runo- ja kulttuuriyhdistyksen puheenjohtajana. Hän toimi myös Tampereen Puhelinosuuskunnan ja sen jatkajien Tampereen Puhelin Oyj:n ja Soon Communications Oyj:n hallituksen puheenjohtajana 1980–1997 sekä Suomen Sanomalehtimiesliiton (Suomen Journalistiliitto) hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1965–1975 ja Päätoimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1976–1978.

Luokkala kuoli syyskuussa 2022 syöpään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 546. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. ↑  Runoviikkojen nokkamies listasi suosikkirunoilijat. Tamperelainen, 1.11.2013. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 20.5.2018.
3. ↑  Matti Pitko: Kansan Lehden pitkäaikaisin päätoimittaja Paavo Luokkala on kuollut *Aamulehti.fi*.  2.9.2022. Viitattu 2.9.2022.