recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stephen John "Steve" Nash** O.C. OBC (s. 7. helmikuuta 1974 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on kanadalainen aktiiviuransa päättänyt koripalloilija. Pelintekijänä NBA:ssa vuosina 1996–2015 pelaajauransa tehnyttä Nashiä pidetään yhtenä pelipaikkansa historian parhaista pelaajista. Hänet valittiin muun muassa NBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi vuosina 2005 ja 2006 ja kahdeksan kertaa NBA:n tähdistöotteluun. Nash voitti sarjan syöttötilaston viidesti, ja hän oli myös tarkka vapaa- ja kolmen pisteen heitoissa.

Pelaajaura
----------

Nash pelasi yliopistokoripalloa Santa Claran yliopistossa. Kahtena viimeisenä opiskeluvuotenaan hänet valittiin konferenssin parhaaksi pelaajaksi. Yliopiston jälkeen Nash osallistui vuoden 1996 varaustilaisuuteen, jossa hän oli Phoenix Sunsin 15. varaus. Nash hankittiin Sunsiin Kevin Johnsonin varamieheksi, josta Nash nousisi ajan saatossa hänen paikalleen. Ennen kauden alkua joukkueeseen hankittiin kuitenkin lisää pelaajia ja myöhemmin myös Jason Kidd liittyi joukkueeseen. Tämän takia Nash pelasi loppukaudesta yhä vähemmän minuutteja. Seuraavana vuonna hänen roolinsa ei juurikaan muuttunut, mutta hän onnistui parantamaan henkilökohtaisia tilastojaan.

Kesällä 1998 Nash siirtyi Dallas Mavericksiin kuusivuotisella sopimuksella. Hänen ensimmäistä Dallas-kautta varjostivat loukkaantumiset, jotka olivat osasyy huonoihin peleihin. Tilastollisesti kausi 2001–2002 oli hänen parhaansa Dallasissa. Nash pelasi seurassa vuoteen 2004 asti, jolloin sopimus loppui. Tällöin Phoenix tarjosi rahakkaimman sopimuksen ja Nash palasi seuraan. Vuosina 2005 ja 2006 hänet valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Nash pelasi Phoenixissa vuoteen 2012 asti. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi Los Angeles Lakersiin kolmivuotisella sopimuksella.

Nash ei pelannut Lakersissa kaudella 2014–2015 loukkaantumisista johtuen. Hän ilmoitti päättävänsä kilpauransa maaliskuussa 2015.

### Maajoukkue

Nash pelasi myös Kanadan maajoukkueessa. Hän edusti maata vuoden Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, missä Kanada sijoittui seitsemänneksi.

### Yksityiselämä

Nashin veli Martin Nash on jalkapalloilija. Myös Steve pelasi nuoruudessaan jalkapalloa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Steve Nash**.
1. 1 2 3 4  Steve Nash Jock bio.  Arkistoitu 17.6.2016. Viitattu 9.2.2011. (englanniksi)
2. ↑  McPeek, Jeramie: The Canadian Kid  1996. NBA. Viitattu 9.2.2011. (englanniksi)
3. 1 2  The Canadian Kid Steve Nash. Viitattu 9.2.2011. (englanniksi)
4. ↑  Stein, Marc: Steve Nash headed to Lakers  5.7.2012. ESPN. Viitattu 7.7.2012. (englanniksi)
5. ↑
6. ↑  Hoser makes hoops history, again  8.5.2006. CBC. Viitattu 9.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Emanaatioiksi** (lat. *emano ’virrata ulos’, ’valua’, ’saada alkunsa’, ’levitä’*) kutsutaan joidenkin tiettyjen uskomusjärjestelmien kosmologiassa tai kosmogoniassa Korkeimmasta Olennosta *emanoituneita* eli alkunsa saaneita tai "virranneita" alempia olentoja. Näiden uskomusten mukaan Korkein Olento ei luonut fyysistä maailmankaikkeutta itse suoraan, vaan näiden alempien emanaatioiden kautta.

Tämän paradigman mukaisesti luominen etenee vuodatuksena alkuperäisestä absoluuttisesta Korkeimmasta Olennosta, tai jopa muutoksena siinä. Korkein Valo tai Tietoisuus polveutuu siitä erilaisten tasojen, asteitten tai hypostaasien (olemusten) kautta. Samalla siitä tulee yhä enemmän ja enemmän materiaalinen ja ruumiillistunut, kunnes se kääntyy lopulta ympäri palatakseen vastakkaisessa järjestyksessä takaisin lähtöpisteeseensä. Useimmissa käsityksissä emanaatioprosessi lähtee yhdestä, joka muuttuu kahdeksi ja sitten kolmeksi, ja lopulta seitsemäksi, joista eri käsitysten mukaan voi emanoitua lukemattomia uusia tasoja.

Ensisijainen klassisen emanationismin kannattaja oli Plotinos, jonka teoksessa *Enneadit* kaikki asiat olivat emanaatioita Yhdestä. Enneadissa 5.1.6. emanationismia verrataan Yhdestä tapahtuneeseen leviämiseen, jossa oli kolme hypostaasia, Yksi (*hen*), äly/järki/tahto (*nous*) ja sielu (*psykhe ton pantos*). Plotinokselle emanaatio tai "sielujen polveutuminen" johtui *dyadista*, Korkeimman Olennon sisällä tapahtuneesta ensimmäisestä muutoksesta, joka oli oleellinen osa sen luontoa. 

Emanationismi on luonteeltaan vastakohta sekä kreationistiselle ajatukselle yhdestä itsetietoisesta luojasta ja nihilistiselle ajatukselle, jonka mukaan tapahtumien taustalla ei ole mitään subjektiivista tai ontologista luonnetta.

Emanationismi eri uskomusjärjestelmissä
---------------------------------------

Emanationismi on oleellinen osa seuraavia uskomusjärjestelmiä:

* Esoteerinen kristillisyys
* Gnostilaisuus
* Kabbala
* Kataarilaisuus
* Mandealaisuus
* Manikealaisuus
* Okkultismi
* Platonismi ja uusplatonismi
* Ruusuristiläisyys
* Surat Shabda Yoga
* Teosofia

Joidenkin tulkintojen mukaan sen voidaan katsoa olevan osa myös hindulaisuutta, buddhalaisuutta ja muinaisen Egyptin uskontoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Filosofia: emanaatio. Tieteen termipankki. Viitattu 28.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Emanation *The Internet Encyclopedia of Philosophy*.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Emanationism
**Otto Evert Muikku** (7. heinäkuuta 1901 Pielisjärvi – 17. toukokuuta 1963 Lieksa) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustajana toiminut vahtimestari.

Muikun vanhemmat olivat mäkitupalainen Aatami Muikku ja Kaisa Turunen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten renkinä sekä uitto- ja metsätöissä, rakennustöissä ja konepuuseppänä vuoteen 1926 saakka. Muikku oli Lieksan työväentalon vahtimestarina ja Kansan Voima -lehden Lieksan konttorin hoitajana 1926–1945. Hän toimi myös Lieksan–Pielisjärven taajaväkisen yhdyskunnan palopäällikkönä ja järjestysmiehenä sekä Lieksan kauppalan ammattientarkastajana.

Muikku oli SDP:n kansanedustajana 1945–1958 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Muikku oli mukana Pielisjärven kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan sekä Lieksan kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsenenä. Hän oli myös Osuusliike Pielisen hallintoneuvoston puheenjohtaja ja oli jäsenenä Kansa-yhtiöiden ja Kulutusosuuskuntien keskusliiton hallintoneuvostoissa.

Otto Muikku oli naimisissa 1924–1950 Hanna Koistisen kanssa ja vuodesta 1957 Kerttu Tahvanaisen (ent. Härkönen) kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Otto Muikku *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Emajoki** (vir. *Emajõgi, Suur Emajõgi*) on itäisessä Virossa virtaava 101 kilometrin pituinen joki. Se alkaa Viron toiseksi suurimmasta järvestä Võrtsjärvestä Viljandimaan ja Tartumaan maakuntien rajalta ja laskee kohti itää Viron suurimpaan järveen Peipsijärveen.

Emajoki virtaa hitaasti ja mutkitellen läpi Tartumaan Tarton kaupungin halkaisten. Korkeusero koko joen matkalla Võrtsjärven ja Peipsijärven välillä on vain 3,6 metriä. Pian Võrtsjärven jälkeen jokeen yhtyy pohjoisesta tuleva Pedja jõgi Alam-Pedjan luonnonsuojelualueen kohdalla. Emajoki virtaa halki laajan suoalueen, joka päättyy vasta lähempänä Tarttoa. Toinen suoalue alkaa ennen Peipsijärveä, ja sen alkupuolella Emajokeen yhtyy etelästä Ahjajoki. Lisäksi Emajoella on lukuisia pienempiä sivujokia.

Emajoki on liikennöitävissä koko pituudeltaan. Joella liikennöi linjalaivoja ja siellä harrastetaan kanoottiretkeilyä. Joki on ruovikkoinen ja sitä luonnehtivat ulpukka- ja lummekasvustot, mutta siinä on myös uimiseen sopivia hiekkarantoja.

Nimen etymologiaa
-----------------

Nimen etymologia on johdettu itämerensuomalaisten kielten nimistön tulkinnasta, että nimen etuosa *ema-* tarkoittaisi äitiä tai suurta. Samanlainen tulkinta on esitetty Velikajasta, joka oli aikoinaan *Pihkva Imäjõgi*, ja Pärnunjoesta, joka oli vielä 1200-luvulla Emaioga ja Emihoch. Slaavilaisperäisessä nimessä Omovštša (ven. Омовжа) on sen jälkiosassa (myös -вжа ~ -въжа ~ -вьжа ~ -выжа) vettä tarkoittava sana, eli joen aikaisempi nimitys on voinut olla myös *Emavesi*. Vanhoissa kirjallisissa lähteissä joen nimi esiintyy monessa eri muodossa. Niistä voidaan luetella seuraavia: Mater Aquarum (latinaa, vuonna 1211), do Omovštše (ven. до Омовже, vuonna 1234), Embecke (alasaksi, 1388), Emeyokke (1411) sekä Emma ja Emmajöggi (ruotsi, 1690). Latvian ja liettuan kielessä se on toisinaan nimeltään Mētra (äiti).

Väike Emajõgi (suom. *Pieni Emajoki*) laskee Võrtsjärven eteläpäähän ja jokien erottelu suureen ja pieneen Emajokeen on myöhäinen tapa. Tämä johtunee siitä, että jokia on alettu pitää eri jokina.

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Kotimaisten kielten keskus: Viron paikannimet: suomeen mukautettu vai vironkielinen nimiasu?(ohje), viitattu 28.4.2017
2. ↑  The hydrographic network estonica.org.  Arkistoitu 18.12.2016. Viitattu 27.7.2014. (englanniksi)
3. ↑  Baltia. Autoilijan tiekartta 1:800 000. Karttakeskus (www.karttakeskus.fi), Helsinki, 2008. ISBN 978-951-593-226-6. (suomeksi), (ruotsiksi), (englanniksi), (saksaksi), (venäjäksi)
4. 1 2  Emajõgi, Eesti Entsüklopeedia, viitattu 19.10.2020
5. 1 2  Emajõgi, Eesti kohanimeraamat, viitattu 19.10.2020

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Emajoki** Wikimedia Commonsissa
**iriver** (aikaisemmin **iRiver**, kokonaan **iriver Limited**), ReignComin tytäryhtiö, on elektroniikkatuotteita valmistava yritys, joka perustettiin 1999 ja jonka pääkonttori sijaitsee Soulissa Etelä-Koreassa. Yhtiö on tunnettu valmistamistaan kiintolevyllisistä tai flash-muistillisista musiikkisoittimista. iriverin tuotteet sisältävät usein USB-massamuistin, FM-radion ja äänen tallennusmahdollisuuden. iriverin ensimmäinen tuote oli iMP-100 vuonna 2000. Se oli kannettava CD-soitin, joka pystyi tallentamaan MP3-tiedostoja CD:lle. Nykyiset iHP-100 (nykyään H100) soittimet (100, 120 ja 140) voivat toistaa MP3-, WMA-, Ogg Vorbis- ja WAV-musiikkitiedostoja. Myös tekstitiedostojen katselu on mahdollista. Mallit H300-sarjasta (320 ja 340) pystyvät toistamaan MP3-, WMV-, Ogg-, WAV-äänitiedostoja sekä AVI-videotiedostoja ja ne pystyvät näyttämään JPEG- ja BMP-kuvatiedostoja.

Tuotteet
--------

iriver H10
iriverin Euroopasta saatavat tuotteet huhtikuussa 2006 (pieniä puutteita saattaa esiintyä listassa):

### Kovalevylliset mp3-soittimet

* iriver H10-sarja: 5 GB, 6 GB, 20 GB, saatavana punaisen, hopeisen mustan tai tummansinisen värisenä, 16-bittinen värinäyttö sekä radion äänitysmahdollisuus.

* iriver H300-sarja, mahdollisuus kuvien siirtämiseen suoraan digitaalisista kameroista sekä toistamaan Xvid-videoita värinäytöltä.

### Flash-muistilla toimivat soittimet

* T10 series: (256 MB, 512 MB, 1 GB).
* T20 series: (256 MB, 512 MB, 1 GB).
* T30 series: (256 MB, 512 MB, 1 GB). Ensimmäinen iriverin soitin, joka käyttää AAA-paristoja. Vaatii Windows XP:n toimiakseen firmwarepäivitysten vuoksi.
* H10jr.: (512 MB, 1 GB). Pienempi mutta muuten samanlainen kuin kovalevyllinen H10.

### Kannettavat mediasoittimet

iriver on kehittänyt myös neljä mallia kannettavista mediasoittimista (ääni ja kuva), jotka pystyvät toistamaan useita digitaalisia videoformaatteja sekä sen lisäksi toistamaan ääntä ja näyttämään still-kuvia:

* iriver clix ja clix2 (2GB, 4GB, 8GB).
* PMP-100 ("Portable Media Player") sarja: PMP-120 (20 GB) ja PMP-140 (40 GB).
* PMC-100 ("Portable Media Center").
* iriver U10-sarjan Flash-soittimet (512 MB, 1 GB, 2 GB).
* iriver G10, jota kehitetään parhaillaan toistamaan digitaalista musiikkia, videoita ja pelejä. G10 tulee saataville 4 tai 8 GB kovalevyllä olemalla alle puolet Sonyn PSP:stä.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iriver**.
* iriverin virallinen kotisivu (englanniksi)
Alueen tyypillinen kepillä kanavanpohjasta työnnettävä lautta.
**Marais poitevin** [maʁɛ pwatvɛ̃] on läntisessä Ranskassa sijaitseva suoalue, joka ulottuu departementtien Vendée, Deux-Sèvres ja Charente-Maritime alueille. Nimi tarkoittaa "Poitoun suota" ja juontaa entisen Poitounlahden nimestä.

Suoalue sijaitsee Niortin kaupungin länsipuolella, La Rochellen pohjoispuolella ja Fontenay-le-Comtesta etelään.
Suoalueen läntinen osa on kuivattu viljelys- ja laidunkäyttöön, kun taas noin kolmanneksen kokoinen itäinen osa, "Marais mouillé", on runsasvetinen puustoinen luhtasuo monine kanavineen ja muine vesireitteineen. Tämä "Vihreäksi Venetsiaksi" kutsuttu alue on suosittua soutu- ja pyöräilyretkien aluetta.

Suoalue on pinta-alaltaan 970 neliökilometriä, mikä tekee siitä suurimman suoalueen Atlantin rannikolla ja Ranskan toiseksi suurimman suoalueen maan eteläosassa sijaitsevan Camarguen jälkeen.

Vuonna 1979 alue nimettiin alueelliseksi luonnonpuistoksi (*parc naturel régional*), mutta se menetti tuon aseman 1997 voimakkaiden maatalouteen liittyvien muutostensa takia. Nykyisin vain 185 neliökilometrin alue on suojeltua nimellä *Parc Interrégional du Marais poitevin*. Alueella viljellään väinönputkea (*Angelica archangelica*), jonka lehtiä, siemeniä ja juuria käytetään ravinnoksi ja yrttinä.

Vuonna 2010 suoalueelle myönnettiin omaleimaisen matkailukohteen Eden-palkinto (European Destinations of Excellence).

Katso myös
----------

* Arçais

Kuvagalleria
------------

* Kävelysilta kanavan yli.Kävelysilta kanavan yli.
* Kanavanäkymä.Kanavanäkymä.
* Lampaita pikkusaarella.Lampaita pikkusaarella.
* Perinteinen talo kanavan varrella.Perinteinen talo kanavan varrella.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marais poitevin** Wikimedia Commonsissa

* "History of the Marais Poitevin" (englanniksi)
* (ranskaksi) Alueen matkailusivusto
* (ranskaksi) Luonnonpuiston sivusto
* (ranskaksi) Alueen suojelujärjestön sivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Marais Poitevin
Gottfried Federleinin *Marsch-Impromptun* nuotit, joihin toimittaja Karl Hammer Kaateen mukaan on kätketty salainen koodi.
**Suden kyynel** (engl. *Tears of the Wolf*) on väitetty Adolf Hitlerin kulta-aarre, joka olisi haudattu maahan huhtikuussa 1945 toisen maailmansodan loppuvaiheessa ja jonka sijainti olisi eräänlaisella salakirjoituksella piilotettu erään Gottfried Federleinin sävellyksen nuotteihin. Kätkö itsessään olisi vain yksi monista natsien piilottamista aarteista, mutta muista poiketen tämän on väitetty sisältävän myös Hitlerille kuuluneita timantteja ja kultaa. Nimitys *Suden kyynel* johtuu Hitleristä käytetystä lempinimestä Susi.

Teorian mukaan Hitlerin sihteeri Martin Bormann piilotti nuotteihin vihjeitä aarteen sijainnista. Aarre olisi kätketty keskelle sotilasaluetta Mittenwaldin kaupunkiin Baijerissa..

Teorian esitti vuonna 2012 hollantilainen toimittaja Karl Hammer Kaatee tutkittuaan Federleinin sävellystä ja sen outoja merkintöjä. Aarretta on etsitty tuloksetta useita kertoja hollantilaisen elokuvantekijän Leon Giesenin johdolla Mittenwaldista.

Lähteet
-------

1. ↑  Viulunrakentaja uskoo selvittäneensä vanhan sävellyksen nuotteihin kätketyn natsien koodin – "Miljoonien kulta-aarre kätkössä sotilasalueella" yle.fi.
2. ↑  Musical Score Contains ‘Secret Code’ That Could Lead To Buried Nazi Treasure *isciencetimes.com*.
| "Hey Hey, My My (Into the Black)"Neil Young & Crazy Horse |
| --- |
| Singlen "Hey Hey, My My (Into the Black)" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Rust Never Sleeps* |
|  Julkaistu | 27. elokuuta 1979 |
|  Tekijä(t) | Neil Young, Jeff Blackburn |
|  Tuottaja(t) | Neil Young, David Briggs, Tim Mulligan |
|  Tyylilaji | hard rock |
|  Kesto | 05.18 |
|  Levy-yhtiö | Reprise |

**Hey Hey, My My (Into the Black)** on Neil Youngin suosituimpia kappaleita. Kappale liittyy akustiseen kappaleeseen "My My, Hey Hey (Out of the Blue)". Molemmat sisältyvät vuonna 1979 julkaistuun albumiin *Rust Never Sleeps*. Se on julkaistu myös Youngin *Greatest Hits* -kokoelmalla. 

Kappale oli muun muassa grunge-yhtye Nirvanan laulajan Kurt Cobainin suosikkeja. Vuonna 1994 Kurt Cobain käytti kappaleen sanoja "It's better to burn out than to fade away" -itsemurhakirjeessään. Young teki Cobainin muistoksi albumin *Sleeps with Angels* hänen kuolinvuotenaan.

Kappaleesta ovat tehneet oman versionsa muun muassa suomalaiset rockyhtye Negative albumilla *Sweet & Deceitful* kappaleella "My My, Hey Hey (Out of the Blue)" sekä thrash metal-yhtye A.R.G. albumilla *One World Without the End* kappaleella "Hey Hey, My My (Into the Black)" (CD:n bonusraita).

Kappaleen synty
---------------

Young pelkäsi punkin syrjäyttävän alkuperäisen rockin, mistä hän sai aiheen kappaleeseen "My My, Hey Hey (Out of the Blue)".*lähde?* Monissa esiintymisissä Young lisäsi siihen sähkökitaroita ja kitarasooloja, ja näin syntyi kappale "Hey Hey, My My (Into the Black)".
**Hexaplex trunculus** on Muricidae-heimoon kuuluva kotilolaji. Lajista saatavaa purppuraväriä on käytetty ylellisyysvaatteiden värjäyksessä. Nykyisin *Hexaplex trunculus* -lajia kerätään ravinnoksi.

Levinneisyys
------------

*Hexaplex trunculus* -laji elää Välimeren alueella ainakin Espanjan, Ranskan, Italian, Maltan, Kroatian, Kreikan, Turkin, Kyproksen, Israelin ja Tunisian vesillä. Atlantin valtameren alueella lajia tavataan Biskajanlahdella Ranskan ja Espanjan rannikoilla sekä Portugalin etelärannikolla, Portugalille kuuluvilla Madeiran saarella ja Azorien saariryhmällä, Espanjalle kuuluvilla Kanariansaarilla ja Marokon länsirannikolla.

|  |  |
| --- | --- |
| *Hexaplex trunculus* alhaalta. | Kotilo ylhäältä. |

Käyttö
------

Historiallisissa lähteissä, kuten kreikkalaisen Aristoteleen ja roomalaisen Pliniuksen kirjoituksissa, kuvaillaan kuinka *Hexaplex trunculus* ja *Bolinus brandaris* -kotiloita on kerätty punottujen korien avulla. Keräämisen jälkeen kotiloista on uutettu ylellisyysvaatteiden värjäyksessä käytettyä purppuraväriä.

Nykyisin *Hexaplex trunculus* on arvostettu laji Välimeren alueen maissa, ja sitä on pyydetty perinteisin ja pienimuotoisin kalastuskeinoin, kuten koriansojen, trooliverkkojen ja ruoppauksen avulla. Säännöllisesti tai satunnaisesti lajia on pyydetty ihmisten kulutukseen Tunisiassa, Italiassa, Kroatiassa, Turkissa ja Kyproksella. Espanjassa etenkin Välimeren rannoilla ja Andalusian Atlantin puoleisilla rannoilla sekä Portugalille kuuluvan Algarven alueen, erityisesti Ria Formosan laguunin, vesillä lajia on pyydetty perinteisin ja pienimuotoisin kalastuskeinoin. Ria Formosan laguunissa sukeltajat keräävät käsin laskuveden aikaan laittomasti kotiloita. Samoin esimerkiksi ammattilaiskalastajat pyytävät kotiloita kiellettyjen verkkojen avulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  World Register of Marine Species (WoRMS): *Hexaplex trunculus (Linnaeus, 1758)* (luettu 23.2.2013) (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Carvalho, Susana; Castro, Margarida; Gaspar, Miguel B.; Vasconcelos, Paolo: The artisanal fishery for muricid gastropods (banded murex and purple dye murex) in the Ria Formosa lagoon (Algarve coast, southern Portugal).  *Scientia Marina*, kesäkuu 2008, 72. vsk, nro 2, s. 287–298. Barcelona:  Institut de Ciències del Mar – CSIC. ISSN 0214-8358. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 23.2.2013.  (englanniksi)
3. ↑  Species: Hexaplex trunculus (Linnaeus, 1758) The Global Biodiversity Information Facility (GBIF). Viitattu 23.2.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2306412
* Wikispecies: Hexaplex trunculus
* BOLD: 199881
* CoL: 3LGQ4
* EUNIS: 60396
* Fossilworks: 190342
* GBIF: 4366460
* iNaturalist: 326443
* IRMNG: 10815849
* NBN: NHMSYS0021055834
* NCBI: 179648
* SeaLifeBase: 140012
* uBio: 7198970
* WoRMS: 140396

 |

 |
**Hexxagon** on strateginen lautapeli, jossa on tarkoitus vallata mahdollisimman paljon aluetta pelilaudalta. Peli on kaksinpeli ja sen voittaa pelaaja, joka saa pelin päätyttyä vallattua suuremman osan pelilaudasta itselleen. Hexxagonia pelataan kuusikulmaisella laudalla, joka on jaettu usein sektoreihin ja niin sanottuihin pimeisiin alueisiin. 

Pelityypiltään Hexxagon on hieman samantapainen peli kuin go tai Othello. Vastaavia suomalaisia perinteisiä pelejä ovat mylly ja halma. Näistä peleistä poiketen Hexxagon on kuitenkin melko nopeatempoinen peli, jonka kierrosten pituudet vaihtelevat viidestä minuutista viiteentoista minuuttiin. Vaikeustasoltaan Hexxagon on keskivaikea eli kaikkien opeteltavissa.

Säännöt
-------

Pelin alussa molemmat pelaajat saavat pelikentälle saman määrän pelimerkkejä, jotka sijoitellaan usein laudan kulmiin mahdollisimman kauas toisistaan. Elektronisissa versioissa merkkien paikat on usein ennalta määritelty.

Pelaajat tekevät siirtoja vuorotellen tarkoituksenaan vallata pelilaudan alue itselleen. Pelin aloittaja arvotaan. Peli päättyy, kun koko kentän alue on vallattu tai toinen pelaajista ei kykene enää tekemään siirtoja. Mikäli peli luovutetaan, voittaa pelaaja, joka sillä hetkellä hallitsee suuremman osan alueesta. 

Hexxagonissa tasapeli on laudasta riippuen myös teoreettisesti mahdollinen. 

### Siirrot

Toisin kuin tyypillisissä lautapeleissä, joissa nappuloita siirretään askel kerrallaan nopan mukaan, alueenvaltauspeleissä siirtotyylejä on usein useampia. Hexxagonissa pelaajalla on kaksi mahdollista siirtotapaa, joista hän kullakin vuorollaan valitsee toisen. Voittaakseen pelaajan on hallittava yleensä molemmat siirtotavat ja osattava varioida sujuvasti niiden välillä. 

Siirtotavat ovat *siirrä* ja *valtaa*.

***1. Siirrä:*** Siirrettäessä pelimerkkiä se liikkuu kentällä kaksi askelta eteenpäin. Merkki voi näin hypätä sitä ympäröivien merkkien tai pimeiden alueiden yli. Merkki muuttaa oman värisikseen kaikki pelimerkit, joihin se koskettaa. Toisin kuin monissa muissa valtauspeleissä, Hexxagonissa pelaaja voi siirtämällä liikkua pelikentällä täysin vapaasti ja halutessaan mielivaltaisesti.

***2. Valtaa:*** Vallatessaan lisää aluetta kentältä pelaaja asettaa pelilaudalle uuden merkin. Pelaaja voi asettaa uuden merkin kiinni vain omiin merkkeihinsä. Kaikki tähän uuteen merkkiin koskettavat nappulat muuttuvat sen kanssa samanvärisiksi. Uutta merkkiä ei siis saa sijoittaa täysin uusille alueille tai vastustajan tukikohtiin. Tämän siirron tarkoitus on laajentaa omia alueita entisestään. 

### Pimeät alueet

Peliä voidaan vaikeuttaa ja tehdä mielenkiintoisemmaksi lisäämällä kentälle ns. pimeitä alueita, joilla liikkuminen on kiellettyä. Pimeän alueen saa halutessaan ylittää siirrolla. Pimeät alueet päätetään pelin alkaessa ja niitä ei saa lisätä enää kesken pelin.

Aiheesta muualla
----------------

* Hexxagon (1992) Board Game Geek
* Rules of game Hexxagon Yucata.de
SudensaariSudensaari nähtynä Muuratsalosta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
MuurameKeski-SuomiSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
84 m  |
| Pinta-ala | 
1,9 ha  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sudensaari**  on Päijänteen saari Keski-Suomessa Muuramessa. Se sijaitsee Pohjois-Päijänteellä Ristinselällä.

Maantietoa
----------

Saari on 260 metriä pitkä, 110 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Saaren korkein huippu sijaitsee sen keskellä. Se yltää noin 84 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle, jolloin se kohoaa lähes 6 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Saari on pisaran muotoinen ja sen seuralaisena on pieni luoto. Sudensaaresta on matkaa Muuratsalon eteläkärkeen noin kilometri.

Saari on kalastusretkien kohde, jonka omistaa Muuramen kalastuskunta. Toukokuussa 2008 Muuramen kalastuskunta hankki saareen betoniponttoonilaiturin sen osakkaiden ja muiden kalastajien käyttöön. Saaressa on myös laavu.

Historiaa
---------

Vuodelta 1884 olevassa Pohjois-Päijänteen purjehdusliikenteen vesistökartassa saaren karttanimi on "Sujensaari".

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. ↑  Jyväskylän karttapalvelu *kartta.jkl.fi*. Viitattu 13.8.2015. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  Sudensaari, Muurame (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.9.2019.
3. ↑  Sudensaari, Muurame (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.9.2019.
4. ↑  Sudensaari, Muurame (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.9.2019.
5. ↑  Sudensaaren laituri Muuramen Kalastuskunta. Viitattu 7.8.2015.
6. ↑  Sudensaari (PDF) Jyväskylän seutukunta.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 7.8.2015.
7. ↑  Meriluoto, Timo: Jyväskylä-Muuratsalo (JPG), 1884, Vesistökarttojen pienennökset, viitattu 14.9.2019
8. Paikkatieto: Sudensaari, paikkatietoalusta.fi, viitattu 10.9.2019
*Tämä artikkeli käsittelee vuonna 1959 syntynyttä maastohiihtäjää. Muita samannimisiä henkilöitä on lueteltu täsmennyssivulla.*

**Mihail Talgatovitš Devjatjarov** (ven. Михаил Талгатович Девятьяров, s. 25. helmikuuta 1959 Tšusovoi, Permin aluepiiri, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihdon olympiavoittaja.

Devjatjarov voitti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan olympiakultaa Calgaryssa 1988 ennen Pål Gunnar Mikkelsplassia. Hän kuului samoissa kisoissa myös Neuvostoliiton hopeajoukkueeseen 4 × 10 kilometrin viestissä. 

Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Devjatjarov saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Marco Albarellon ja Thomas Wassbergin jälkeen sekä hopeaa Neuvostoliiton viestijoukkueen jäsenenä.

Devjatjarov voitti urallaan kaksi maailmancupin kilpailua: olympiakilpailun Calgaryssa sekä 15 kilometrin kilpailun Murmanskissa vuonna 1984.

Lähteet
-------

* Mihail Devjatjarov FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

Miesten 15 kilometrin hiihdon olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1956: Hallgeir Brenden |
1960: Håkon Brusveen |
1964: Eero Mäntyranta |
1968: Harald Grønningen |
1972: Sven-Åke Lundbäck |
1976: Nikolai Bažukov |
1980: Thomas Wassberg |
1984: Gunde Svan |
1988: Mihail Devjatjarov |
2002: Andrus Veerpalu |
2006: Andrus Veerpalu |
2010: Dario Cologna |
2014: Dario Cologna |
2018: Dario Cologna |
2022: Iivo Niskanen |
Giorgi III, Qintsvisin luostarin freskossa
Giorgi III:n aikainen kolikko. Hän pitää haukkaa kädessään.
**Giorgi III** (georg. გიორგი III, arviolta 1098 – 6. huhtikuuta 1184) Bagrationi-suvusta oli Georgian kuningas vuosina 1156–1184. Hänen valtakautensa ajoittui Georgian keskiaikaisen monarkian kulta-aikaan, jota jatkoi hänen tyttärensä Georgian kuningatar Tamar. Tyttärestä tuli hallitsija 12-vuotiaana 1178.

Hänen isänsä kuningas Demetre I kuoli 1156. Hän muutti isänsä jälkeen armeijaa aggressiivisempaan suuntaan. Hänen valtakaudellaan asevoimat kehtittyivät huippuunsa. Vastassa olivat mm. seldžukkihallitsijat.

Perhe
-----

Giorgi III:n isä oli Demetre I, Georgian kuningas. Hänen sisaruksiaan olivat prinsessa Rusudan ja Georgian kuningas Davit V. Arviolta vuonna 1155 Giorgi III solmi avioliiton ossetialaisen Burdukhan kanssa (Gurandukht), joka oli Alanian kuningas Khuddanin tytär. Heillä oli kaksi tytärtä:

* Tamar, joka hallitsi yhdessä isänsä kanssa kuuden vuoden ajan. Giorgin kuollessa vuonna 1184 Tamar jatkoi ainoana hallitsijana ja hänet kruunattiin uudelleen
* Rusudan, joka avioitui Manuel Komnenosin kanssa. Manuel oli Andronikos I:sen (Byzantin hallitsija) vanhin poika.

Perintö
-------

Vardzian luolakaupunki on yksi tärkeimmistä georgialaisen kulttuurin symboleista ja georgialaisen renessanssin monumentti. Vardzian linnoituksen perusti Georgian kuningas Giorgi III. Hänen tyttärensä kuningatar Tamar muutti sen luostariksi. Luostari kasvoi yli 50 000 hengen kaupungiksi, jossa asuttiin jopa yli 13:ssa kiveen hakatussa kerroksessa. Tamarin kaudella luostarista tuli merkittävä hengellinen keskus, mutta maanjäristys tuhosi sitä vuonna 1283. 

Georgian vaakuna on yksi Georgian kansallistunnuksista maan lipun ja kansallislaulun ohella. Vaakunan kilpeen on kuvattu maan suojeluspyhimys ja sen yhtenäisyyden symboli Pyhä Yrjö surmaamassa lohikäärmettä. Pyhää Yrjöä käytettiin vastaavanlaisena symbolina jo kuningas Giorgi III:n sinetissä 1100-luvulla. Punaista kilpeä kannattaa kaksi kultaista leijonaa. Ne ovat esiintyneet useiden georgialaisten kuninkaiden symboleissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pyhä Tamara, Georgian kuningatar *.ort.fi*.  Arkistoitu 2.9.2018.
2. ↑  Coat of arms *gov.ge*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giorgi III** Wikimedia Commonsissa
**Hey Heather** on syksyllä 2008 perustettu helsinkiläinen yhtye, joka soittaa hyvin energistä sekä melodista punk/poppia.

Loppuvuodesta 2009 Hey Heather solmi levytyssopimuksen helsinkiläisen Scandal Music Companyn kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä, *Regrets?*, 1. syyskuuta 2010. Kappale valittiin heti ilmestyttyään YleX:n viikon Tehobiisiksi (vko 34) ja nousi soittolistalle seuraavalla viikolla. Single viihtyi soittolistalla 16 viikkoa ja yhteensä kuusi viikkoa Himotuimmat-listan ykkösenä.

Lokakuussa 2010 Hey Heather valittiin mukaan myös Tulevaisuuden tusina 2011-listalle, johon musiikkialan ammattilaiset (joukossa asiantuntijoita - toimittajia, keikkamyyjiä, levykauppiaita, klubi- ja festivaalipromoottoreita sekä levy-, tuotanto- ja kustannusyhtiöiden a&r-henkilöitä) valitsivat 12 mielestään lupaavinta uutta artistia tai yhtyettä vuodelle 2011.

Tammikuussa 2011 Hey Heather julkaisi toisen singlensä, *Drop Dead Timen*. Kyseisestä singlestä tehtiin myös musiikkivideo. Esikoisalbumi *We Are Not Safe Here* julkaistiin 16. maaliskuuta 2011.

Jäsenet
-------

* Joni Rahkola – kitara
* Oskari "Hengenvaara" Tilkanen – kitara
* Petri "Pete" Santala – basso
* Joni "Jontsa" Martiskainen – rummut

### Entiset jäsenet

* Joonas O'rava – laulu
* Väinö Wallenius – kitara, taustalaulu

Diskografia
-----------

Studioalbumit
* *We Are Not Safe Here*  (2011, Scandal Music Company)

Singlet
* *Regrets*  (2010)
* *Drop Dead Time*  (2011)
* *To Heather*  (2011)

Musiikkivideot
* *Drop Dead Time*  (2011)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hey Heather Myspacessa (englanniksi)
* Yhtyeen Facebook-sivu
* Yhtyeen blogi
**Mihail Konstantinovitš Anikušin** (ven. Михаи́л Константи́нович Анику́шин, 2. lokakuuta 1917 Moskova – 18. toukokuuta 1997 Pietari) oli palkittu neuvostoliittolainen kuvanveistäjä ja akateemikko. Hän oli Neuvostoliiton Taideakatemian jäsen ja hänelle on myönnetty Sosialistisen työn sankarin arvonimi ja Leninin kunniamerkki.

Mihail Anikušinin mukaan on nimetty pikkuplaneetta 3358 Anikushin, jonka löysi neuvostoliittolainen tähtitieteilijä Nikolai Tšernyh vuonna 1978.

Töitä
-----

Anikušinin tunnetuimpien töitten joukkoon kuuluu kolme Pietarissa olevaa teosta: Aleksandr Puškinin patsaat Taiteiden aukiolla (1957) ja Puškinskajan metroasemalla (1954) ja Leninin patsas Moskovskajan aukiolla entisen Neuvostojen talon edessä.

Turussa Aurakadun yläpäässä on Anikušinin suunnittelema Leninin patsas, joka on paljastettu 13. marraskuuta 1977. Pronssinen rintakuva on Leningradin kaupungin lahja ystävyyskaupungilleen Turulle.. Kotkassa on Kuusisen saarella Anikušinin suunnittelema Ruotsinsalmen taisteluissa 1789–1790 kuolleiden merimiesten muistolle omistettu ja 25. heinäkuuta 1998 paljastettu muistomerkki.

### Teoskuvia

* Aleksandr Puškinin patsas (1954), Puškinskajan metroasema, Pietari.*Aleksandr Puškinin patsas* (1954), Puškinskajan metroasema, Pietari.
* Aleksandr Puškinin patsas (1957), Taiteiden aukio, Pietari.*Aleksandr Puškinin patsas* (1957), Taiteiden aukio, Pietari.
* Saarto (1974), veistosryhmä Leningradin sankarillisten puolustajien muistomerkillä, Voiton aukio, Pietari.*Saarto* (1974), veistosryhmä Leningradin sankarillisten puolustajien muistomerkillä, Voiton aukio, Pietari.
* V. I. Leninin muistomerkki (1977), Aurakatu, Turku.*V. I. Leninin muistomerkki* (1977), Aurakatu, Turku.
* Ruotsinsalmen taisteluissa kuolleiden muistomerkki (1998), Kuusisen saari, Kotka.*Ruotsinsalmen taisteluissa kuolleiden muistomerkki* (1998), Kuusisen saari, Kotka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lento, Reino: Leninin rintakuvan paljastus Turussa Leningradin päivänä.  *Suomen Turku -lehti*, 1977, nro 4, s. 30. Turku:  Turkuseura – Åbosamfundet ry. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.9.2016.
2. ↑  Dictionary of Minor Planet Names - p.280
3. ↑  Julkiset taideteokset Kotkassa *Kaakko135°-sivusto*. Kotkan kaupunki.  Arkistoitu 7.9.2012. Viitattu 5.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mihail Anikušin** Wikimedia Commonsissa

* Lyhyt elämäkerta (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mikhail Anikushin
**Mihail Jefimovitš Fradkov** (ven. Михаи́л Ефи́мович Фрадко́в, s. 1. syyskuuta 1950) on venäläinen poliitikko, joka toimi Venäjän pääministerinä maaliskuusta 2004 syyskuuhun 2007. Pääministerikautensa jälkeen Fradkov toimi Venäjän ulkomaantiedustelun (SVR) johtajana vuosina 2007–2016.

Fradkov on kotoisin läheltä Samaraa. Hän on juutalainen. Hän on opiskellut konetekniikkaa (valmistui 1972) ja ulkomaankauppaa (1981). Vuonna 1973 Fradkov nimitettiin Neuvostoliiton Intian-suurlähetystön taloudelliselle osastolle kahdeksi vuodeksi. Vuonna 1991 hän oli Venäjän edustaja GATT-neuvotteluissa.

Vuonna 1992 Fradkov nimitettiin Venäjän varaulkomaankauppaministeriksi ja 1993 ensimmäiseksi varaulkomaankauppaministeriksi. Vuonna 1997 presidentti Boris Jeltsin nimitti Fradkovin ulkomaankauppaministeriksi ja 1999 kauppaministeriksi.

Presidentti Vladimir Putin nimitti Venäjän turvallisuusneuvoston varapääsihteerinä toimineen Fradkovin liittovaltion veropoliisiin vuonna 2001. Vuonna 2003 Fradkovista tuli Venäjän edustaja Euroopan unionissa. Putin nimitti hänet pääministeriksi Viktor Hristenkon seuraajana 1. maaliskuuta 2004. Duuma hyväksyi nimityksen 5. maaliskuuta.

Fradkov pyysi eroa 12. syyskuuta 2007 "lähestyvien poliittisten tapahtumien" eli ilmeisesti joulukuun 2007 duumanvaalien vuoksi. Hän jatkoi virkaatekevänä pääministerinä, kunnes duuma hyväksyi uudeksi pääministeriksi Viktor Zubkovin.

Lokakuusta 2007 syyskuuhun 2016 Fradkov toimi ulkomaantiedustelu SVR:n johdossa. Sen jälkeen hän siirtyi Venäjän valtionrautateiden johtokuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Profile: Russian PM Mikhail Fradkov *BBC*.  2004. Viitattu 26.9.2018.
2. ↑  Putin names ally Sergei Naryshkin as new foreign spy chief *BBC*.  22.9.2016. Viitattu 26.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* 

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mihail Fradkov**.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän federaation pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* Jeltsin
* Gaidar
* Tšernomyrdin
* Kirijenko
* Tšernomyrdin
* Primakov
* Stepašin
* Putin
* Kasjanov
* Hristenko
* Fradkov
* Zubkov
* Putin
* Medvedev
* Mišustin

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Assuruballit II** (Ashur-uballit II, Aššur-uballit II) oli Assyrian viimeinen kuningas 612–609 eaa. Hän oli sotilasylimystön jäsen, joka saattoi olla toiseksi viimeisen kuninkaan Sinsharishkunin veli.

Assur-uballit II pakeni Ninivestä meedialaisten hyökätessä sinne.
Hän pystyi puolustamaan Syyrian Harranissa kaupunkia meedialaisia vastaan Egyptin suuren armeijan turvin. Egyptiläiset lähtivät kotimaahansa 610 eaa. ja silloin babylonialaiset ja meedialaiset hyökkäsivät Harraniin ryöstäen sen. Assyria kutsui Egyptiltä apua, Juudan kuningas Joosia liittoutui Babylonian kanssa estääkseen egyptiläisten saapumisen maahan. Faarao Neko II:n joukot voittivat kuitenkin Juudan joukot Megiddossa ja Joosia kuoli taistelussa.
Nekon joukot jatkoivat etenemistään ja liittyivät Assur-Uballitin joukkoihin. Egyptiläiset kuitenkin saarrettiin Harraniin ja lyötiin taistelussa. Assur-Uballit II lienee kuollut Harranin saarrossa 609 eaa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sinsharishkun** | **Assyrian kuningas**623–612 eaa. | Seuraaja:**ei ollut** |
**Hameln** on keskisuuri kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, luoteisessa Saksassa. Se sijaitsee lounaiseen Hannoverista ja toimii Hameln-Pyrmontin piirikunnan pääkaupunkina. Noin 59 000 asukkaan kaupunki tunnetaan ennen kaikkea sinne 1200-luvulla sijoittuvasta saksalaisesta kansansadusta *Hamelnin pillipiipari*.

Historia
--------

Varhaisin maininta Hamelnista kaupunkina on peräisin vuoden 1200 tienoilta. Vuodesta 1426 vuoteen 1572 kaupunki oli Hansaliiton jäsen. Uskonpuhdistus saapui kaupunkiin vuonna 1540. Kolmikymmenvuotisessa sodassa kaupungin lähistöllä käytiin taisteluita. Vuonna 1664 alkoi Hamelnin vaurauden kausi, kun siitä muodostui Braunschweig-Calenbergin herttuakunnan linnoitettu rajakaupunki. Vuonna 1867 kaupungista tuli osa Preussia.

Toisen maailmansodan jälkeen Hamelnissa sijaitsi brittiläisten miehitysjoukkojen hallinnoima vankila. Vankilassa hirtettiin yli 200 ihmistä, muun muassa Irma Grese ja Josef Kramer.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Quedlinburg (Saksa)
* Torquay (Yhdistynyt kuningaskunta)
* Saint-Maur-des-Fossés (Ranska)
* Kalwaria Zebrzydowska (Puola)

Stiftsherrenhaus Hamelnissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Niedersachsen [Lower Saxony] citypopulation.de. Viitattu 27.10.2013.
2. ↑  The stuff of fairytales: Hamelin Germany travel. Viitattu 27.10.2013.
3. ↑  Town History Hameln.  Arkistoitu 19.7.2011. Viitattu 27.10.2013.
4. ↑  Irma Grese. Capital Punishment UK. Viitattu 27.10.2013.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hameln**.
Mihail Aleksejev
**Mihail Vasiljevitš Aleksejev** (ven. Михаи́л Васи́льевич Алексе́ев; 15. marraskuuta (J: 3. marraskuuta) 1857 Tver, Venäjä — 25. syyskuuta 1918 Krasnodar, Venäjä) oli venäläinen kenraali ensimmäisen maailmansodan aikana. Venäjän sisällissodassa hän taisteli vastavallankumouksellisten valkoisten puolella.

Aleksejev syntyi sotilasperheeseen, hänen isänsä oli 64. kazanilaisrykmentin kapteeni. Mihail Aleksejev valitsi myös sotilasuran. Hän valmistui Moskovan jalkaväenkoulusta 1876 ja pääsi vänrikiksi isänsä rykmenttiin. Hän opiskeli Nikolain esikunta-akatemiassa. Valmistumisvuotensa 1890 jälkeen hän toimi 1. armeijakunnan päämajan vanhempana adjutanttina Pietarin sotilaspiirissä ja Nikolain akatemian sotahistorian laitoksen professorina.

Venäjän–Japanin sodan sytyttyä 1904 Aleksejev nimitettiin päämajoitusmestariksi Venäjän 3. Matsurian armeijaan. Vuonna 1908 hänestä tuli Kiovan sotilaspiirin esikuntapäällikkö ja vuonna 1912 13. armeijakunnan komentaja.

Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 hänet nimitettiin lounaisen rintaman esikuntapäälliköksi ja hän sai ylennyksen täydeksi jalkaväen kenraaliksi. Esikuntapäällikkönä hän suunnitteli menestyksekkään hyökkäyksen Galitsiaan. Vuotta myöhemmin tsaari Nikolai II:sta tuli Venäjän armeijan ylipäällikkö. Aleksejev nimitettiin pääesikunnan (Stavka) esikuntapäälliköksi. Hän vastasi kaikista Venäjän sotatoimista Euroopassa. Tässä tehtävässä hän toimi elokuusta 1915 maaliskuuhun 1917.

Helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 Aleksejev yritti säilyttää monarkian Venäjällä ja johti sekä poliittisia järjestöjä että sotatoimia valkoisten vastavallankumouksellisten puolella. Hän kuoli sydänkohtaukseen syyskuussa 1918, ja hänen ruumiinsa haudattiin aluksi Venäjälle, josta suku siirrätti ruumiin Serbiaan Belgradiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Encyclopaedia Britannica online[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Tämä on vanhin piirros Hamelnin pillipiiparista; vesivärikopio Hamelnin Marktkirchenin lasimaalauksesta, taiteilija Augustin von Moersperg 1592.
**Hamelnin pillipiipari** on saksalainen kansansatu salaperäisestä miehestä, joka karkotti rotat Hamelnin kaupungista vuonna 1284. Hän lumosi rotat soittamalla pilliä tai huilua ja johdatti ne ulos kaupungista lopulta hukkumaan läheiseen Weserjokeen. Kun kaupungin asukkaat eivät olleet halukkaita maksamaan sovittua summaa pillipiiparille, hän kosti lumoamalla huilullaan kaupungin lapset ja houkutteli heidät läheiseen vuoreen, jonka sisään he katosivat.

Sadun tekivät tunnetuksi 1800-luvun kuuluisat kielitieteilijä- ja sadunkerääjäveljekset Jacob ja Wilhelm Grimm, jotka sisällyttivät sen suureen satukokoelmaansa.

Sadusta kerrotaan useita muunnelmia. Yhden muunnelman mukaan lapset kiersivät vuoren ja päätyivät Romanian Transilvaniaan, minne he perustivat saksalaisasutuksen. Jotkin versiot tapahtuvat eri kaupungeissa, kuten Brandenburgissa tai Lorchissa, joskus piipari soittaa viulua, ja joskus vaivana ovatkin rottien sijaan muurahaiset.

Sadun uskotaan olevan pohjimmiltaan allegorinen kuvaus saksalaisten muuttoliikkeestä Itä-Eurooppaan. Toisten arvioiden mukaan se viittaa niin sanottuun lasten ristiretkeen vuonna 1212.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  David Wallechinsky & Irving Wallace (*The People's Almanac*): True Story The Pied Piper of Hamelin Never Piped  1975–1981. Trivia Library. Viitattu 7.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hamelnin pillipiipari** Wikimedia Commonsissa
**Mihail Moisejevitš Botvinnik** (ven. Михаил Моисеевич Ботвинник; 17. elokuuta (J: 4. elokuuta) 1911 Kuokkala – 5. toukokuuta 1995 Moskova) oli kolmeen otteeseen shakin maailmanmestaruuden saavuttanut, lajin historian vahvimpiin pelaajiin luettu suurmestari. Hän syntyi Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneessa Terijoen Kuokkalassa.

Botvinnik saavutti maailmanmestaruuden 1948 toisen maailmansodan jälkeen vallinneessa epäselvässä tilanteessa, kun maailmanmestaruus oli jäänyt vaille haltijaa Aleksandr Alehinin kuoltua yllättäen. Botvinnik säilytti tittelin vuoteen 1957 ja otti sen uudelleen haltuun vuosiksi 1958–1960. Hänen kolmas kautensa maailmanmestarina kesti 1961–1963.

Ensimmäisenä neuvostojärjestelmän tuottamana maailmanmestarina Botvinnik sai kokea poliittisia paineita, mutta hänellä oli myös ratkaiseva vaikutus huippushakkia dominoineen venäläisen koulukunnan syntyyn. Hänen kuuluisimpana oppilaanaan voitaneen pitää Garri Kasparovia. Vielä varttuneella iällä Botvinnik innostui tietokoneiden shakkiharrastukseen tuomasta lisäarvosta.

Elämä
-----

Mihail Botvinnik vuonna 1927
Mihail Botvinnik syntyi venäjänjuutalaiseen perheeseen Kuokkalassa Suomen suuriruhtinaskunnassa. Hänen isänsä Moisey Botvinnik oli hammasteknikko.

Botvinnik huomattiin shakkimaailmassa ensimmäisen kerran, kun hän oli 14-vuotias. Hän voitti simultaanipelissä José Raúl Capablancan. Hän oli aloittanut pelaamisen kaksi vuotta aiemmin.

Maailmanmestariksi
------------------

Shakin maailmanmestari Aleksandr Aljehin kuoli 1946. Kansainvälinen shakkiliitto FIDE organisoi tällöin parhaiden pelaajien turnauksen, jonka piti selvittää kuka olisi seuraava shakin maailmanmestari. Neuvostoliitto liittyi tällöin varta vasten FIDEn jäseneksi osallistuakseen tähän turnaukseen. Turnaus järjestettiin 1948 ja sen voitti Mihail Botvinnik.

Lähteet
-------

1. ↑  Jose Raul Capablanca vs Mikhail Botvinnik Chessgames.com. Viitattu 10.02.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mihail Botvinnik ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

Shakin maailmanmestarit

|  |  |
| --- | --- |
| Kiistattomat (1886–1993): | 
* Steinitz
* Lasker
* Capablanca
* Euwe
* Alehin
* Smyslov
* Tal
* Botvinnik
* Petrosjan
* Spasski
* Fischer
* Karpov
* Kasparov

 |
| FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006: | 
* Halifman
* Ponomarov
* Kasymdžanov
* Topalov

 |
| PCA:n maailmanmestarit 1993–2006: | 
* Kasparov
* Kramnik

 |
| Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen: | 
* Kramnik
* Anand
* Carlsen
* Ding

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Eljas Savola** (1. elokuuta 1926 Leppävirta – 11. marraskuuta 2014 Kuopio) oli suomalainen maanmittausinsinööri ja urheiluvaikuttaja. Hän työskenteli Kuusamossa isojakoinsinöörinä 1951–1960 ja vei päätöksen Suomen viimeisen laajan isojaon. Sen jälkeen hän työskenteli piiri-insinöörinä. Hän kirjoitti Kuusamon isojaosta viidennen osan *Kuusamon historia* -teokseen. Hänelle myönnettiin yli-insinöörin arvonimi, ja hän jäi eläkkeelle 1988.

Savola oli mukana Kuusamon Eräveikkojen toiminnassa, seuran puheenjohtajana 1968–1977, myöhemmin kunniapuheenjohtaja. Samaan aikaan hän oli Hiihtoliiton hallituksen jäsen. Hän oli vaikuttamassa Kuusamon suurmäen rakentamiseen ja edelleen maailmancupin järjestämispaikkana toimivan Ruka kisojen perustamiseen.

Teokset
-------

* Kuusamon historia. 5, Kuusamon isojako, Kuusamon kunta, 1993 ISBN 951-96780-0-X

Lähteet
-------

1. 1 2  Savola, Jukka: Isojaon insinööri puuhasi Rukan kisoja.  *Helsingin Sanomat*, 2.1.2014, s. B13.
2. ↑  Omistuskirjoituksia *Reinorinne.com*.  Arkistoitu 2.1.2015. Viitattu 2.1.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |