recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kurt Alois Josef Johann Schuschnigg** (14. joulukuuta 1897 Riva del Garda, Itävalta-Unkari – 18. marraskuuta 1977 Mutters, Itävalta) oli itävaltalainen poliitikko, joka seurasi 1934 murhattua Engelbert Dollfussia Itävallan diktatorisena johtajana. Hän joutui eroamaan tehtävistään Saksan miehittäessä Itävallan maaliskuussa 1938.

Schuschnigg syntyi Riva del Gardassa Itävalta-Unkarissa (nykyisin osa Italiaa) vuonna 1897 sotilassukuun, joka sai vuotta myöhemmin aatelisarvon. Nuori Schuschnigg taisteli ja jäi italialaisten vangiksi ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen monarkian romahduttua aatelisarvonsa jälleen menettäneestä Schuschniggista tuli lakimies Innsbruckissa. Hän liittyi kristillissosiaaliseen puolueeseen ja hänet valittiin kansallisneuvostoon (*Nationalrat*) 1927.

Schuschnigg nousi vuonna 1932 Dollfussin johtaman hallituksen oikeusministeriksi ja 1933 hänestä tuli lisäksi myös opetusministeri. Hajotettuaan parlamentin ja kiellettyään useimmat puolueet Dollfuss kuoli natsien vallankaappausyrityksessä 1934, ja Schuschniggista tuli hänen seuraajansa diktaattorin valtuuksin. Schuschnigg laajensi huomattavasti Dollfussin perustamia toisinajattelijoiden vankileirejä, jo oikeusministerinä hän oli palauttanut kuolemantuomion ja määrännyt useita diktatuuria vastaan kapinoineita sosiaalidemokraatteja hirtettäviksi. Myös lehdistön sensuuri tiukentui Schuschniggin määräyksestä entisestään.

Helmikuussa 1938 Berchtesgadenin neuvotteluissa Adolf Hitler pakotti Schuschniggin ottamaan Itävallan natsijohtaja Arthur Seyss-Inquartin hallitukseensa. Schuschnigg yritti hillitä levottomuuksia kansanäänestyksellä, mutta Wehrmacht marssi Itävaltaan kaksi päivää ennen 13. maaliskuuta suunniteltua äänestystä. Natsit vangitsivat Schuschniggin, ja hän pysyi vankilassa vuoteen 1945 yhdysvaltalaisjoukkojen viimein vapautettua hänet.

Schuschnigg muutti Yhdysvaltoihin, missä hän toimi katolisen Saint Louisin yliopiston politiikan professorina vuosina 1948–1967 ja sai maan kansalaisuuden. Hän palasi vuonna 1968 Itävaltaan ja kuoli Muttersissa, Tirolissa vuonna 1977.

Teokset
-------

* *Dreimal Österreich* (1937)
* *Ein Requiem in Rot-Weiß-Rot* (1947)
* *Österreich, eine historische Schau* (1948)
* *Im Kampf gegen Hitler* (1969)

Lähteet
-------

1. ↑  Kurt von Schuschnigg Encyclopedia Britannica. Viitattu 29.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kurt Schuschnigg** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Epävakaista molekyyleistä tehdyn puvun avulla Ihmenelosten Liekki kykenee sytyttämään ruumiinsa tuleen polttamatta kuitenkaan vaatteitaan.
**Epävakaat molekyylit** ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen materiaali. Epävakaat molekyylit ovat tuntematon yhdistelmä atomien nukleoneja ja elektroneja, jotka reagoivat äärimmäisen mukautuvasti erilaisiin olosuhteisiin. Epävakaat molekyylit keksi Ihmenelosten johtaja, Reed Richards ja niitä on pääasiallisesti hyödynnetty eri supersankarien tai -roistojen asusteissa. Epävakaista molekyyleistä kudottu tekstiili kykenee mukautumaan käyttäjänsä erilaiseen fysiikkaan eikä vaurioidu esimerkiksi Reed Ridchardsin venyessä. Samaten myös Sue Richardsin muuntautuessa näkymättömäksi, myös hänen pukunsa katoaa muodonmuutoksen myötä. Epävakaat molekyylit siis toimivat ihon luonnollisena jatkeena.

Historia
--------

Epävakaat molekyylit ovat harvinaislaatuista ainetta ja pääasiallisesti ainoastaan Ihmeneloset käyttävät siitä kudottuja vaatteita. Myös heidän arkiasusteensa on käsitelty aineella, jolloin heidän ei tarvitse vaihtaa univormuunsa erilaisissa tilanteissa. Herra Fantastinen on kuitenkin joissain harvoissa tapauksissa antanut supersankariystävilleen Epävakaista molekyyleistä tehtyjä vaatteita lahjana (kuten Ryhmä-X:lle ja Henry Pymille). Superroistot ovat myös varastaneet kaavan ja esimerkiksi Hullun Haihattelijan nerokas Androidi on rakennettu osittain Epävakaista molekyyleistä. Myös Uusien Soturien Yöraastaja on saanut kaavan haltuunsa, mutta Reed Richards on antanut ryhmän pitää luomansa asusteet huolimatta laittomasti hankitusta kaavasta. Samoin Voimajengin asut on luotu Epävakaista molekyyleistä. 

Molekyylit voivat olla myös vaarallisia ja siksi Richards ei ole sallinut aineen laajamittaisempaa käyttöä. Eräs muotisuunnittelija yritti purkaa molekyylien kudoksen ja sai aikaan ketjureaktion, joka tuhosi korttelien säteeltä rakennukset ja ihmiset. Kaaoksen sai hallintaansa Näkymätön nainen. Kauhunelosten Ansamies voitti Reed Richardsin kerran keksimällään kemiallisella aineella, joka stabilisoi molekyylit. Herra Fantastinen ei siis voinut venyä pukunsa kanssa.
**Kirkkojärvi** on kuivatettu järvi Espoossa, Espoon keskuksen ja Kauniaisten Kasavuoren välissä Turunväylän vaiheilla.

Kirkkojärvi kuivatettiin silloista Tarvontietä rakennettaessa 1950-luvulla, mutta siitä tulee edelleen järven kaltainen vesiallas kevättulvien aikaan.

Espoonjoki saa alkunsa Kirkkojärvestä, jossa yhtyvät Pitkäjärvestä alkava Glimsinjoki ja Bodominjärvestä alkava Glomsinjoki.

Entisen Kirkkojärven alueelle Turunväylän eteläpuolelle on rakennettu Kirkkojärven kaupunginosa, joka kuuluu Espoon keskukseen, ja Turunväylän pohjoispuoli on soista pensaikkoa. Suoperäisen maa-alueen pohjoispuolella kulkee kävelytie Ikean läheltä, ja Turunväylän alitettuaan se yhtyy Kirkkojärven ja Tuomarilan Kulovalkean kaupunginosien katuverkkoon.

Valtatie 1 Kirkkojärven kohdalla 15.10.2017, jolloin tien parannustöiden aikana vesi oli noussut tielle, ja käytössä oli vain yksi kaista suuntaansa.
Valtatie 1 on Kirkkojärven kohdalla rakentamisen jälkeen painunut 1–2 metriä pehmeän savisen maaperän vuoksi, koska tietä ei aikanaan paalutettu. Vesi on noussut tielle vuosina 2011 ja 2017. Vuoden 2011 tulvimisen jälkeen tietä päätettiin nostaa ja painumisen estämiseksi tehdä betonipaalutus. Työ oli meneillään, kun lokakuussa 2017 vesi nousi tielle niin paljon, että toinen kaista kumpaankin suuntaan jouduttiin sulkemaan, ja liikenne puuroutui jatkuvasti. Veden nousua tielle estettiin hiekkasäkkivallein.

Järven palautusta tekojärveksi on esitetty.

Lähteet
-------

1. ↑  Rantalainen, Paavo: Kirkkojärvi sai valtuuston siunauksen, asemakaava oli vireillä 15 vuotta − joutomaa muuttuu joskus virkistysalueeksi *Länsiväylä*.  27.4.2020. Viitattu 20.3.2023.
2. ↑  Armeija säkitti Turunväylän ja se pysyy auki Yle.fi, uutiset 12.10.2017
3. ↑  Vesi tulvii Turun moottoritielle, koska tie on rakennettu keskelle järveä Hs.fi 11.10.2017
4. ↑  Moilanen, Kaisu: Saako Espoon keskus vihdoinkin järvensä takaisin? Kirkko­järven tulva-alueelle havitellaan vettä, suppausta ja melontaa.  *Helsingin Sanomat*, 24.11.2018. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.11.2018.
**Holywell Townin rautatieasema** oli rautatieasema Holywellin kaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se oli Holywell Junctionista lätevän Holywellin radan pääteasema. Se oli toiminnassa vuosina 1912–1954.

Historia
--------

Holywellin kaupungista satamaan kulki jo ennen aseman avaamista raitiotie. Vuonna 1867 avattiin rahtiliikenteelle Holywell Railway, joka kulki pääasiassa raitiotien reittiä. Monet Holywell Railwayn palvelemat yritykset menivät 1870-luvun loppuun mennessä konkurssiin, ja rautatien oli pakko lopettaa toimintansa. Kiskot nostettiin, mutta radan reitti jäi jäljelle.

Holywell Junctionin asemalta kaupungin keskustaan pääsi aluksi höyryrekalla. Vuonna 1905 London & North Western Railway alkoi tarjota liityntäyhteyttä linja-autolla. Suosio oli niin suurta, että yhtiö alkoi harkita rautatien rakentamista vanhan Holywell Railwayn reitille. Suunnitelmissa kävi jopa sähköistetyn raitiotien rakentaminen, mutta lopulta päädyttiin tavalliseen rautatien sivuhaaraan. Holywellin rata avattiin 1. heinäkuuta 1912.

Holywell Townin asema oli sijoitettu jyrkkäreunaiseen kaivantoon kaupungin keskustan pohjoispuolelle. Siellä oli yksi laituri aseman lounaispuolella, ja kulku asemalle oli radan ylittävältä sillalta. Laiturilla oli kaksi yksinkertaista puurakennusta, joissa oli lipunmyynti ja odotushuone. Niiden lisäksi laiturilla oli nimikyltti ja kaasukäyttöinen valaistus. Holywell Townissa oli myös ratapiha tavaraliikenteelle. Hankalan maaston vuoksi se oli rakennettava aseman pohjois- ja radan itäpuolelle, korkeammalle kuin asema itse, ja junien oli kuljettava sinne matkustaja-aseman kautta. Ratapihalla oli lastausalue, nosturi, puinen makasiini ja tiilinen rahtitoimisto.

Reitti Holywell Townista Holywell Junctioniin osoittautui hyvin suosituksi. Jo heinäkuuhun 1922 mennessä radalla kulki maanantaista lauantaihin 18 junaa kumpaankin suuntaan. Sunnuntaisin radalla ei alusta lähtien ollut liikennettä. Vuosien myötä liikenne radalla kävi yhä vilkkaammaksi. Toisen maailmansodan sytyttyä liikennemäärät laskivat hiukan eivätkä enää palanneet ennalleen. Siitä huolimatta kesällä 1947 junia kulki edelleen arkisin 15 kumpaankin suuntaan ja lauantaisin 20 suuntaansa.

1. tammikuuta 1948 Holywell Town liitettiin British Railwaysin alaisuuteen. Liikenne linjalla jatkui edelleen vilkkaana, mutta vuonna 1954 British Railways ilmoitti aikeestaan sullkea Holywellin rata. Linjan viimeisessä kesäaikataulussa vuonna 1954 Holywell Towniin saapui ja sieltä lähti arkisin enää viisi junaa päivässä. Lauantaisin lähteviä vuoroja oli yhdeksän ja saapuvia kymmenen. Viimeiset matkustajajunat kulkivat linjalla 4. syyskuuta 1954. Holywell Town suljettiin virallisesti 6. syyskuuta ja purettiin kokonaan.

Lähteet
-------

* Butt, R. V. J.: *The Directory of Railway Stations – Details every public and private passenger station, halt, platform and stopping place, past and present*. Patrick Stephens Limited, 1995. ISBN 1-85260-508-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Butt 1995, s. 122
2. 1 2 3 4 5 6 7  Holywell Town Disused Stations. Viitattu 1.7.2018. (englanniksi)
**Timothy Chandler** (s. 29. maaliskuuta 1990 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2014 lähtien Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia, joka on myös hänen kasvattajaseuransa.

Chandler on edustanut Bundesliigassa myös 1. FC Nürnbergiä.

Maajoukkueura
-------------

Chandler teki debyyttinsä Yhdysvaltain maajoukkueessa maaliskuussa 2011. Hänen isänsä on amerikkalainen sotilas, joka palveli Saksassa. Pojan vanhemmat erosivat kuitenkin pian hänen syntymänsä jälkeen, ja Chandler eli äitinsä luona Frankfurtissa.

Chandler oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa, muttei pelannut minuuttiakaan lopputurnauksessa oikean pakin roolin kuuluttua Fabian Johnsonille ja tämän loukkaannuttua DeAndre Yedlinille.

Chandler on pelannut yhteensä 29 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa 2014 hän oli mukana vaihtopelaajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Timothy Chandler Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 22.11.2014.
2. ↑  Mamrud, Roberto: USA - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 6.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Timothy Chandler** Wikimedia Commonsissa

  

Eintracht Frankfurt – Saksan Bundesliiga
1 Trapp |
2 Ndicka |
4 Onguéné |
5 Smolčić |
6 Jakić |
8 Sow |
9 Kolo Muani |
11 Alidou |
15 Kamada |
17 Rode |
18 Touré |
19 Borré |
20 Hasebe |
21 Alario |
22 Chandler |
24 Buta |
25 Lenz |
26 Dina Ebimbe |
27 Götze |
28 Wenig |
29 Lindstrøm |
31 Grahl |
33 Pellegrini |
35 Tuta |
36 Knauff |
40 Ramaj |
42 Loune |
49 Schröder |
  Ferri |
Valmentaja Glasner

Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Howard
2 Yedlin
3 Gonzalez
4 Bradley
5 Besler
6 Brooks
7 Beasley
8 Dempsey
9 Jóhannsson
10 Diskerud
11 Bedoya
12 Guzan
13 Jones
14 Davis
15 Beckerman
16 Green
17 Altidore
18 Wondolowski
19 Zusi
20 Cameron
21 Chandler
22 Rimando
23 Johnson
Valmentaja Klinsmann
**Kaisa "Kaika" Astikainen** (s. 1982 Punkaharju) on itäsuomalaislähtöinen tuottaja ja elokuvantekijä, joka on työskennellyt suomalaisissa elokuvissa ja tv-draamasarjoissa vuodesta 2006. Astikainen kirjoitti yhdessä Anne Puolanteen kanssa oppaan *EKOSETTI – opas ekologisesti kestävämpään audiovisuaaliseen tuotantoon*. Astikainen on valmistunut elokuvatuotannon maisteriksi elokuvataiteen laitokselta Aalto-yliopistosta vuonna 2016 lopputyöllä "Vihreä elokuvanteko – ideologia, edelläkävijät ja käytännöt". Hän aloittanut tohtoriopintonsa samassa opinahjossa ja samalla aiheella syyskuussa 2019. 

Vuonna 2016 valmistui Astikaisen käsikirjoittama, ohjaama ja tuottama elokuva *Toivola*, joka voitti muun muassa Tampereen elokuvajuhlien opiskelijapalkinnon ja elokuvan laatutuen. *Toivola* palkittiin myös muun muassa Hanoin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla vuonna 2016 lyhytelokuvan tuomaristopalkinnolla. "Lyhytdokumenttielokuva kertoo pienen itäsuomalaisen maitotilan viimeisestä vuodesta. Se on elokuva karjaonnesta, arjen rikkaudesta ja luopumisen haikeudesta."

Astikainen on työskennellyt kestävyyskoordinaattorina elokuvatuotantoyhtiö Bufolla 2018−2019.

Vapaa-ajallaan Astikainen harrastaa maata pitkin matkailua, vegaaniruokien kokkailua sekä metsissä samoilua synnyinseudullaan Punkaharjulla.

Lähteet
-------

1. ↑  IMDB *imdb.com*.
2. 1 2 3  Ekosetti *ekosetti.fi*.
3. ↑  Elonet *elonet.finna.fi*.
4. ↑  Hanoi International Film Festival *asianfilmfestivals.com*.
5. ↑  TELSU.fi *telsu.fi*.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Black Widow** oli brittiläinen, Leicesterissä perustettu progressiivista rockia tai varhaista metallimusiikkia esittänyt yhtye, joka herätti 1970-luvun alussa huomiota musiikkinsa käsittelemillä saatanallisilla teemoilla. Teemallisesti, joskaan ei musiikillisesti, Black Widow oli eräänlainen black metal -tyylin edelläkävijä.

Historia
--------

Black Widow aloitti toimintansa Leicesterissa vuonna 1966 nimellä Pesky Gee!. Yhtyeen ainoa tällä nimellä julkaistu levy oli vuonna 1969 julkaistu *Exclamation Mark*. Albumi sisälsi pääasiassa cover-versioita aikakauden tunnetuimmista lauluista.

Yhtyeen ensimmäinen Black Widow’n nimellä julkaistu albumi oli *Sacrifice*, joka ilmestyi vuonna 1970. Albumi sisälsi blues- ja kansanmusiikkivaikutteista rockmusiikkia, jossa on yhtymäkohtia saman ajan progressiiviseen rockiin ja varhaiseen heavy metaliin. *Sacrificen* sanoitukset viittasivat mustaan magiaan, demonologiaan, okkultismiin ja saatananpalvontaan. Se ei vielä 1970-luvun alun rockissa ollut kovinkaan yleistä. Yhtyeen konserteissa nähtiin alastomuutta ja rituaalinäytelmiä. Ymmärrettävästi sensaatiolehdistö kiinnitti Black Widow’hon suurta huomiota. Yhtyeen single "Come to the Sabbat" nousi Top 40 -hitiksi. 

Julkisuuden kiinnostus Black Widow’ta kohtaan kuitenkin hiipui pian, eivätkä yhtyeen kaksi seuraavaa albumia saavuttaneet myyntimenestystä. Yhtye lopetti toimintansa jo vuonna 1973. Black Widow on kuitenkin sittemmin saavuttanut jonkinlaisen kulttisuosion.

Mystic Records -yhtiö julkaisi vuonna 2008 DVD-muodossa Black Widow’n konserttitaltionnin *Demons Of The Night Gather To See Black Widow - Live* vuodelta 1970. Lisääntyneen kiinnostuksen takia yhtye on puhallinsoittaja Clive Jonesin aloitteesta palannut uutta musiikkia levyttäen. Projektiin liittyivät bassokitaristi Geoff Griffith ja italialainen kosketinsoittaja Paolo "Apollo" Negri. Tony Martin laulaa uusimmalla studioalbumilla yhden kappaleen. Uuden albumin nimi on *Sleeping With Demons* ja se julkaistiin lokakuussa 2011.

Suomalaisista yhtyeistä Reverend Bizarre on myöntänyt saaneensa vaikutteita Black Widow’lta.

Corvus Stone -yhtye julkaisi Black Widow’n kappaleesta "You’re So Wrong" oman versionsa debyyttialbumillaan vuonna 2012. Versiolla oli mukana vierailemassa myös Black Widow’n kitaristi John Culley, joka oli soittanut alkuperäisellä vuoden 1972 versiolla.

Clive Jones menehtyi syöpään 16. lokakuuta 2014. Myös Geoff Griffith menehtyi syöpään 16. huhtikuuta 2016 ja joulukuussa 2016 ilmoitettiin alkuperäisen rumpalin Clive Boxin kuolleen.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Exclamation Mark* LP (1969) as Pesky Gee! (Pye Records)
* *Return to the Sabbat* LP (1969)
* *Sacrifice* LP (1970 CBS Records)
* *Black Widow* LP (1971 CBS Records)
* *III* LP (1972 CBS Records)
* *IV* LP (1973 CBS Records)
* *Sleeping with Demons* CD (2011 Smack Management)
* *See's the Light of Day* (2012 Black Widow Records)

### Kokoelmat

* *Come to the Sabbat – Anthology* (2003 Sanctuary Records)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   artikkeli "Tulkaahan sapatille..."; Inferno #57, toukokuu 2008
3. ↑
Geoff Nicholls**Geoffrey James (Geoff) Nicholls** (29. helmikuuta 1944 Birmingham – 28. tammikuuta 2017) oli englantilainen muusikko. Hänet tunnettiin parhaiten Black Sabbath -yhtyeen pitkäaikaisena kosketinsoittajana.

Geoff Nicholls aloitti kitaristina 1960-luvun lopulla yhtyeessä World Of Oz. 1970-luvun alkupuolella hän liittyi birminghamilaiseen Bandy Legs -yhtyeeseen. Bandy Legs lämmitteli usein myös birminghamilaista Black Sabbathia. 1970-luvun puolivälissä yhtye muutti nimensä Quartziksi lähinnä sen vuoksi, että yhtyeen musiikki oli muuttunut raskaampaan rockiin suuntautuneeksi ja Bandy Legs -nimi ei sopinut musiikkiin. Yhtyeen jäsenet ystävystyivät Black Sabbathin jäsenten kanssa, ja Black Sabbathin kitaristi Tony Iommi lupautui tuottamaan yhtyeen ensimmäisen albumin. Erityisesti Geoff Nichollsista ja Tony Iommista tuli hyvät ystävät, ja Iommi pyysikin Nichollsia avustamaan Black Sabbathia vuonna 1977, kun Ozzy Osbourne erosi ensimmäisen kerran yhtyeestä ja Dave Walker tuli hetkellisesti uudeksi laulajaksi.

Seuraavan kerran Iommi kutsui Nichollsin mukaan vuonna 1979, kun Ozzy Osbourne ja basisti Geezer Butler lähtivät yhtyeestä ja Ronnie James Dio tuli uudeksi laulajaksi. Hänen piti alun perin liittyä toiseksi kitaristiksi, mutta Butlerin eron vuoksi hän alkoi soittaa bassoa. Butlerin palattua yhtyeeseen ja Iommin todettua toisen kitaristin tarpeettomaksi Nicholls siirtyi kosketinsoittajaksi. Hän toimikin yhtyeen kosketinsoittajana aina vuoteen 2004 asti välillä enemmän ja välillä vähemmän täysivaltaisena jäsenenä. 

Nicholls oli mukana myös rumpali Cozy Powellin sooloyhtyeessä. Lisäksi hän sävelsi filmimusiikkia ja teki kappaleita myös Ozzy Osbournelle (levyllä *Down To Earth*). Viimeisinä vuosinaan hän oli mukana entisen Black Sabbath -laulajan Tony Martinin sooloyhtyeessä.

Nicholls kuoli 72-vuotiaana tammikuussa 2017. Hän oli sairastanut keuhkosyöpää.

Lähteet
-------

1. ↑  Geoff Nicholls – Black Sabbath Online *www.black-sabbath.com*. Viitattu 17.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Former Black Sabbath Keyboardist Geoff Nicholls Dies After Battle With Lung Cancer *Blabbermouth.net*.  28.1.2017. Viitattu 28.1.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3  Garry Sharpe-Young: *Black Sabbath - Never Say Die! 1979-1997* (Cherry Red Books 2003)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Black Snake Moan** on Craig Brewerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen elokuva, joka on kuvattu Tennesseen Stantonissa 2006.

Pääosissa ovat Samuel L. Jackson, Christina Ricci, ja Justin Timberlake. Nimensä elokuva on saanut Blind Lemon Jeffersonin blues-sävellyksestä. Sam Jackson esittää elokuvan avainkohtauksessa kyseisen sävellyksen.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva keskittyy sen kahteen päähenkilöön, Lazarukseen (Samuel L. Jackson) ja Raeen (Christina Ricci). Raen poikaystävä Ronnie (Justin Timberlake) lähtee palvelemaan kansalliskaartiin ja tällä välin Rae sotkeutuu huumeisiin. Ronnien ystävä Gill yrittää raiskata hänet, mutta päätyykin vain pieksemään tätä. Lazarus löytää tajuttoman Raen ja päättää hoitaa tätä kotonaan. Rae yrittää paeta, jonka takia Lazarus kahlehtii tämän. Lopulta Rae hyväksyy Lazaruksen toiminnan. Lazaruksen ystävä ja pastori R.L. saapuu paikalle ja näkee Raen. Hän yrittää järkeillä Lazaruksen kanssa ja joukko syö sittemmin yhdessä. Ronnie palaa kaupunkiin, tulee pieksäneeksi Gillin ja etsii Raeta varastamallaan Gillin autolla. Tällä välin Lazarus on muodostamassa suhdetta paikalliseen apteekkariin Angelaan ja päättää lopulta vapauttaa Raen, mutta tämä päättääkin jäädä Lazaruksen luokse. Yhdessä he lähtevät kohtaamaan Raen äitiä, jonka entinen miesystävä oli käyttänyt Raeta hyväkseen. Myöhemmin Lazarus soittaa bluesia paikallisessa baarissa Raen ollessa mukana. Ronnie tulee paikalle ja seuraa paria näiden lähtiessä takaisin kotiin. Sitten hän kohtaa parin aseen kanssa, mutta Lazarus ja paikalle tullut pastori R.L. saavat tämän laskemaan sen puhumalla. elokuvan lopussa Ronnie ja Rae menevät naimisiin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Samuel L. Jackson  | … |  Lazarus
  |
|  Christina Ricci  | … |  Rae
  |
|  Justin Timberlake  | … |  Ronnie
  |
|  John Cothran Jr.  | … |  Pastori R.L.
  |

Lähde:

Vastaanotto
-----------

Elokuva−arvosteluja keräävän sivuston Rotten Tomatoesin 156:ta arvostelusta 66% oli elokuvalle myönteisiä. Elokuva tuotti maailmalla 10 903 846 Yhdysvaltain dollaria ja ensimmäisellä esitysviikollaan 4 143 199 dollaria. Elokuvan toista pääosaa näytellyt Christina Ricci arvosteli elokuvan trailereita ja julisteita naisia hyväksikäyttäviksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Acting Credits *The New York Times*. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  Black Snake Moan (2007) *Rotten Tomatoes*. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)
3. ↑  Black Snake Moan *Box Office Mojo*. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)
4. ↑  Christina Ricci Upset By 'Black Snake Moan' Marketing *Starpulse*.  Arkistoitu 14.10.2012. Viitattu 13.7.2012. (englanniksi)
**Yuki-onna** (jap. 雪女, "luminainen") on japanilaisen mytologian lumenhenki, joka esiintyy Japanin syrjäisillä vuoristoseuduilla, joiden talvi on ankara. Taru kertoo, että hän on alkujaan ollut kylmyyteen menehtynyt vaeltaja. Yleensä Yuki-onna kuvaillaan kalmankalpeaksi mutta hyvin kauniiksi naishahmoksi, joka on pukeutunut vaaleaan kimonoon ja leijuu hangen yllä lumituiskun ympäröimänä. Hän surmaa erityisesti nuoria miehiä jäädyttämällä heidät kuoliaiksi hengityksellään, joka on vahva ja kylmä kuin lumimyrsky. Joskus Yuki-onnan kerrotaan pyytävän hänet kohdanneita ihmisiä ottamaan hänen lapsensa syliin, mutta jos näin tekee, jäädyttää hän matkalaisen jäähengityksellään.

Eräs japanilainen tarina kertoo Yuki-onnasta seuraavasti:

> »Hän tapasi puunhakkaajan ja tämän apupojan myrskyisenä yönä ja imi vanhasta miehestä elämän hengen. Hän sääli kuitenkin poikaa ja otettuaan tältä vaitiolon lupauksen säästi hänen henkensä. Aamun koittaessa poika oli puolikuollut kylmästä ja vakuuttunut siitä, että oli vain nähnyt unta. Vuosia myöhemmin poika oli kasvanut mieheksi ja tapasi ihanan orpotytön. He menivät naimisiin ja elivät onnellisina useita vuosia – kunnes eräänä kohtalokkaana iltana mies tunsi pakonomaista tarvetta kertoa vaimolleen synkästä unestaan. Vasta nyt lempeä vaimo muuttui raivottareksi ja paljasti miehelleen olevansa juuri sama Yuki-onna. Sättien miestään lupauksensa rikkomisesta hän katosi sumuun, mutta säästi miehensä hengen heidän kahden lapsensa vuoksi.» 
> 
>
**Kruunuviherkaija** (*Cyanoramphus auriceps*) on oseanialainen kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 23 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta kellanvihertävä. Uloimpien käsisulkien ulkohöyty on sinivioletti, otsa on keltainen ja nokan yläpuolella sekä yläperän molemmin puolin olevat täplät ovat punaiset. Nokka on harmaa, iiris oranssinpunainen ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuoren linnun iiris on vaaleanruskea. Laji liikkuu yksittäin, pareittain tai enintään viiden yksilön parvissa. Se ei juurikaan pelkää ihmisiä ja rauhallinen ihminen voi tarkkailla sitä muutaman metrin päästä.

Esiintyminen
------------

Kruunuviherkaijat elävät Uudessa-Seelannissa ja Aucklandsaarella sekä joillakin pienemmillä saarilla. Sen kannan koko on noin 5 000 yksilöä. Ennen eurooppalaisten tuloa laji eli kaikkialla pääsaarilla, mutta sitten kanta romahti metsästyksen, tulokaspetojen ja metsien hakkuiden seurauksena. Nykyisin kanta on paikoin elpymässä.

Heinrich Kuhl kuvaili lajin holotyypin Eteläsaarelta.

Elinympäristö
-------------

Laji elää metsissä ja pensaikoissa. Se liikkuu usein uudenseelanninviherkaijojen seurassa.

Lisääntyminen
-------------

Pesintää voi tapahtua läpi vuoden, mutta muninta tapahtuu pääasiassa loka-joulukuussa. Pesä on puun tai kallion kolossa tai mättäässä, johon naaras munii viidestä yhdeksään munaa, joita se hautoo noin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän viisi- tai kuusiviikkoisina.

Ravinto
-------

Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, marjoista ja kasvien osista.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Cyanoramphus auriceps* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.4.2014. (englanniksi)
2. ↑  IBC (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Cyanoramphus auriceps | 
* Wikidata: Q1024059
* Wikispecies: Cyanoramphus auriceps
* ARKive: cyanoramphus-auriceps
* Avibase: 57B4232814063A7F
* BirdLife: 22685175
* CoL: 32NXC
* BOW: yefpar3
* eBird: yefpar3
* Fossilworks: 372477
* GBIF: 5229105
* iNaturalist: 18927
* IRMNG: 11191887
* ITIS: 177580
* IUCN: 22685175
* NBN: NHMSYS0020789141
* NCBI: 114432
* NZBO: yellow-crowned-parakeet
* NZOR: 5aa786cf-9d45-43c0-9198-2dc5c0328751
* Species+: 7541
* Xeno-canto: Cyanoramphus-auriceps

 |
|  |
| Psittacus auriceps | 
* Wikidata: Q109578362
* GBIF: 11290422

 |

 |
**Geodesian ja fotogrammetrian seura ry** (GFS) (*The Finnish Society of Geodesy and Photogrammetry*) on Fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seuran (FKS) ja Geodeettien kerhon yhdistyessä vuonna 2015 syntynyt seura. Seuran tehtävä on ala tutkimuksen ja käytön edistäminen ja tunnetuksi tekeminen. Se toimii myös fotogrammetrian ja kaukokartoituksen kansalliskomiteana. Seuran puheenjohtaja on Mikko Sippo.

Alun perin seura on perustettu vuonna 1931 nimellä Suomen Fotogrammetrinen Seura (SFS). Seuran nimeksi tuli alalla tapahtuneen kehityksen vuoksi 1980-luvulla Fotogrammetrian ja Kaukokartoituksen Seura (FKS). Vuonna 2015 siihen yhdistyi Geodeettien kerho.

Kunniajäsenet
-------------

* V. P. Nenonen
* R. S. Halonen
* K. G. Löfström (kunniajäsen vuodesta 1967)
* Aino Savolainen (kunniajäsen vuodesta 1986)
* Uki Helava
* Juhani Hakkarainen (kunniajäsen vuodesta 1996)
* Einari Kilpelä (kunniajäsen vuodesta 2001)
* Hannu Salmenperä (kunniajäsen vuodesta 2005)
* Risto Kuittinen (kunniajäsen vuodesta 2011)
* Jouko Luoto (kunniajäsen vuodesta 2011)
* Jyri Paulaharju (kunniajäsen vuodesta 2011)

Lähteet
-------

1. 1 2  Geodesian ja fotogrammetrian seura. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.10.2017
2. ↑  Johtokunta. (Arkistoitu – Internet Archive) Geodesian ja Fotogrammetrian seura. Viitattu 30.10.2017
**Yuka Nishida** (jap. 西田 優香, s. 27. joulukuuta 1985 on japanilainen judon maailmanmestari.

Nishida voitti 52 kg:n painoluokassa maailmanmestaruuden Tokiossa 2010 kukistettuaan loppuottelussa maannaisensa Misato Nakamuran. Hän sai samassa sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2011, jossa puolestaan hävisi Nakamuralle loppuottelussa. Hän oli saanut 52-kiloisissa MM-pronssia jo Rio de Janeirossa 2007. MM-joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa 2008 sekä pronssia 2006, 2007 ja 2010.

Nishida voitti Aasian-mestaruuden 52 kg:n painoluokassa 2011 ja 2012 sekä sai samassa sarjassa pronssia 2015. Hän voitti 52-kiloisissa nuorten maailmanmestaruuden 2004 sekä alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuden 2003.

Nishida saavutti IJF World Tourin kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja yhden kolmossijan. Maailmancupeissa / Continental Cupin kilpailuissa hän voitti kolme turnausta, oli kerran toinen ja kolme kertaa kolmas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yuka Nishida judoka *judoinside.com*. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
**Yukio Yokoyama** (jap. 横山幸雄; s. 10. helmikuuta 1971 Tokio) on japanilainen pianisti.

Yokoyama aloitti säännölliset pianotunnit 12-vuotiaana ja sai sitten myös sävellysopetusta Masayuki Nagatomilta. Tämän jälkeen hän opiskeli Tokion taideyliopistossa. Stipendin turvin hän pääsi jatkamaan opintojaan Jacques Rouvierin ja Vlado Perlemuterin johdolla Pariisin konservatorioon, josta valmistui ensipalkinnon kera vuonna 1990. Vuonna 1989 Yokoyama pääsi viidennelle sijalle kansainvälisessä Ferruccio Busoni -pianokilpailussa ja kolmannelle sijalle Long–Thibaud–Crespin-kilpailussa. Vuoden 1990 kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa hän sai kolmannen palkinnon. Jokohaman kaupungilta Yokoyama sai vuonna 1993 kulttuuripalkinnon taiteellisista saavutuksistaan.

Vuonna 2010 Yokoyama soitti yhden konsertin aikana 166 Frédéric Chopinin soolokappaletta. Guinnessin ennätysten kirja tunnusti hänen ennätyksensä "suurimmassa määrässä musiikkikappaleita, jotka sooloartisti on esittänyt vuorokaudessa". Vuonna 2011 Yokoyama rikkoi tämän oman ennätyksensä tulkitsemalla 212 Chopinin sävellystä yksittäisessä konsertissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yukio Yokoyama[vanhentunut linkki] The Fryderyk Chopin Institute
2. ↑  Yukio Yokoyama Japan Arts


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Labdakos** oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuninkaan Polydoroksen ja tämän puolison Nykteiksen, Nykteuksen tyttären, ainoa poika. Polydoros kuoli Labdakoksen ollessa vielä nuori lapsi, jolloin Nykteuksesta tuli hänen sijaishallitsijansa. Hänet tosin syrjäytti pian Lykos.

Labdakoksen vartuttua hän hallitsi Thebaa hetken aikaa. Hän kuoli nuorena hävittyään rajasodan Ateenan kuninkaan Pandionin kanssa. Apollodoros kertoo, että kuten serkkunsa Pentheus, myös Labdakoksen repivät kappaleiksi mainadit epäkunnioituksesta heidän jumalaansa Dionysosta kohtaan. Lykoksesta tuli sijaishallitsija toistamiseen Labdakoksen kuoleman jälkeen - tällä kertaa Labdakoksen pojalle Laiokselle.

Labdakoksen jälkeläisiä kutsuttiin *labdakideiksi*; heitä ovat muun muassa Oidipus, Laios, Antigone, Polyneikes, Eteokles ja Ismene.

Lähteet
-------

1. ↑  Herodotos: *Historiai* ('Herodotoksen historia') 5.59 (engl. käännös (Arkistoitu – Internet Archive)).
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 9.5.4 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.5.5 (engl. käännös).

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Lykos** | **Theban kuningas**1400-luku eaa.Kuvitteellinen kronologia | Seuraaja:**Lykos** |
**Kaarlo Iivari Alijoki**, sukunimi vuoteen 1906 *Ahlgrén* (12. tammikuuta 1892 Uskela – 6. heinäkuuta 1960) oli suomalainen yritysjohtaja ja pääkonsuli.

Iivari Alijoen vanhemmat olivat tehtailija Karl Gustaf Ahlgrén ja Olga Lahti. Hän kävi viisi luokkaa yhteiskoulua ja valmistui Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1911. Alijoki teki opinto- ja liikematkoja useisiin Euroopan maihin.

Alijoki oli A. Paloheimo Oy:n johtajana Helsingissä 1918–1921 ja Littoisten Oy:n isännöitsijänä 1921–1923. Hän oli A. Paloheimo oy:n sisaryhtiön *S. A. Hispano-Finlandesan* Suomen osaston johtajana Barcelonassa 1921. Alijoki oli sitten Oy Neoviuksen varajohtajana vuodesta 1923 ja yhtiön toimitusjohtajana 1949–1952. Kutomakoneita, lanka- ja trikootuotteita sekä sähkölaitteita myyneen yrityksen oli perustanut 1889 Theodor Neovius (1861–1911). 1920-luvulla Neovius Oy erikoistui käsityölankojen kauppaan ja alkoi julkaista omaa käsityölehteä sekä omia ryijymalleja. Yritys toimi vuoteen 1995 saakka. Vuodesta 1950 lähtien Alijoki oli *Oy Iivari Alijoki Ab*:n toimitusjohtajana aina kuolemaansa saakka.

Alijoki oli Yksityisyrittäjäin keskinäisen vakuutusyhtiön hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1937 sekä Oy Neoviuksen ja Kudos Oy Silon johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1928. Hän oli lisäksi Suomen luotonantajayhdistyksen johtokunnan jäsen ja Suomen kotiteollisuusliiton varapuheenjohtaja. Alijoki oli Perun konsulina 1926–1937 ja Perun pääkonsulina 1937–1960.

Iivari Alijoki oli naimisissa vuodesta 1925 Mary Haggrénin kanssa.

Julkaisuja
----------

* *Kuusikymmentä vuotta kutomakoneita ja lankaa – välähdyksiä Osakeyhtiö Neoviuksen 60-vuotistaipaleelta*. Suomalaisen Kirjallisuuden Kirjapaino Oy, Helsinki 1949

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuka kukin on 1954
2. 1 2  Heikki Nevanlinna : Neovius-Nevanlinna – erään suvun kronikka. Suomen Tiedeseura, Helsinki 2022, ISBN 978-951-653-484-1, sivu 80 Kone- ja lankaliike Neovius Oy
3. 1 2 3 4 5  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961

Aiheesta muualla
----------------

* Iivari Alijoen käyntikortti hänen ollessaan A. Paloheimo Ab:n palveluksessa, Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
**Otto Wilhelm Rotkirch** (12. toukokuuta 1880 Somerniemi – 20. maaliskuuta 1960) oli suomalainen, Karunassa vaikuttanut kartanonomistaja ja kunnallismies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1950.

Rotkirchin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Robert Engelbrekt Vilhelm Rotkirch ja Matilda Maria Tenlén ja puoliso 1906–1907 Olga Alice Elisabet Löewenberg ja 1909–1917 vapaaherratar Elin Anna Maria von Hellens. Rotkirch valmistui agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1901 ja hankki itselleen ensin Sauvon Saustilan kartanon. Solmittuaan avioliiton Elin von Hellensin kanssa hän myi Saustilan ja muutti vaimonsa suvun omistamaan Kärkniemen kartanoon Karunassa vuonna 1909. Kärkniemen kartano oli Karunan ja Sauvon suurimpia tiloja 1920- ja 1940-luvulla, ja Rotkirch sai palkintoja maanviljelyksen, siemenviljelyksen, karjanhoidon, hevoskasvatuksen ja metsänhoidon alalta.

Rotkirch kuului Karunan–Sauvon Sähkö Oy:n perustajaosakkaisiin ja ensimmäiseen johtokuntaan vuonna 1912. Hän oli myös perustamassa Lounais-Suomen Osuusteurastamoa, Sauvon ja Karunan Osuusmeijeriä ja Säästöpankkia, Karunan maataloustuottajien paikallisyhdistystä, Sydvästra Finlands Privatrevirförening -metsänhoitoyhdistystä, Sydvästra Finlands Jordbrukarklubb -maanviljelijäyhdistystä ja Karunan suojeluskuntaa. Rotkirch oli Karunan kuntakokouksien puheenjohtaja vuodesta 1911 ja Karunan kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuodesta 1918.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Otto Rotkirch *Biografiasampo*. Viitattu 11.8.2022.
2. 1 2 3  Helsingin Sanomat. 12.05.1950. 70-vuotiaita.
**Kuvatiedostomuodot** eli -formaatit ovat tiedostomuotoja, joilla tallennetaan digitaalisia kuvia.

Kuvatiedostot ovat joko bittikartta- tai vektorigrafiikkaa. Bittikarttagrafiikassa kuvat esitetään pikseleiden eli neliömäisten alkioiden taulukkona. Vektorigrafiikassa kuvan elementit ovat koordinaatein ja matemaattisin funktioin esitettäviä peruselementtejä, joita yhdistelemällä muodostetaan monimutkaisempia kuvia. Bittikarttakuvaa suurennettaessa neliöt tulevat näkyviin ja reunaviivan sahalaitaisuus ilmaantuu näkyviin. Vektorikuvassa reunaviiva säilyy aina viivamaisena ja terävänä.

Ohjelmia
--------

Kuvia käsitellään ja tehdään piirto-ohjelmilla ja kuvankäsittelyohjelmilla. Kuvat voidaan tuoda digitaalisesta lähteestä kuten digitaalisesta kamerasta tietokoneelle käsittelyä varten.

Kuvatiedostojen tiedostomuotoa voidaan vaihtaa kuvankäsittelyohjelmalla tai tarkoitukseen tehdyillä apuohjelmilla. Tiedostomuodon vaihtaminen voi vaikuttaa kuvan laatuun.

Pakkaus
-------

Jotkut pikselikuvat käyttävät kuvanpakkausmenetelmiä. Tällöin kuvatiedoston tarvitsema bittimäärä pienenee, jolloin käsittely tarvitsee vähemmän muistia ja tiedosto on nopeammin siirrettävissä tietoverkossa. Kuvan pakkaaminen voi kuitenkin tasapäistää kuvassa olevien pikselien väritarkkuutta. Häviöllistä pakkausta (esimerkiksi JPEG) käytettäessä kuvatiedostosta tuhoutuu lopullisesti osa pikselien väri-informaatiosta. Muutosta ei välttämättä näe silmin. Pakkaus jättää kuitenkin jälkensä kuvatiedostoon. Kuvatiedostoa suurentamalla näkyviin saadaan 8 x 8 pikselin alueita, jotka vaikeuttavat kuvankäsittelyä. Joissakin kuvankäsittelyohjelmissa on mahdollista vähentää pakkauksen kuvatiedostoon aiheuttamia vaikutuksia.

Metatiedot
----------

Kuvatiedostoon liittyy varsinaisen kuvadatan lisäksi metatietoa, kuten milloin kuva on luotu. Exchangeable image file format on yleisesti käytetty muoto metatiedolle.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kuvatiedostomuodot |
| --- |
|  |
| Bittikartta | 
* ANI
* ANIM
* APNG
* ART
* AVIF
* BEF
* BMF
* BMP
* BPG
* BSAVE
* CAL
* CIN
* CPC
* DPX
* ECW
* EXR
* FITS
* FLIC
* FLIF
* FPX
* GIF
* HDRi
* ICER
* ICNS
* ICO
* ICS
* ILBM
* JBIG
* JNG
* JPEG
* JPEG 2000
* JPEG-LS
* JPEG-HDR
* JPEG XR
* MNG
* MIFF
* ORF
* PBM
* PCX
* PFG
* PGM
* PICT
* PICtor
* PNG
* PPM
* PSP
* RAD
* RGBE
* SGI
* TGA
* TIFF
* WBMP
* WebP
* XBM
* XCF
* XPM

 |
|  |
| Raw | 
* CIFF
* DNG

 |
|  |
| Vektori | 
* AI
* CDR
* CGM
* DXF
* EMF
* EVA
* IGES
* PGML
* SVG
* VML
* WMF
* XAR

 |
|  |
| Yhdistelmä | 
* DjVu
* EPS
* PDF
* PS

 |
|  |
| Aiheeseen liittyvä | 
* Exif
* XMP

 |
|  |
| 
* Luokka
* Commons

 |

 |
Richard Adler (vasemmalla), John F. Kennedy ja Anna M. Rosenberg vuonna 1962.
**Richard Adler** (3. elokuuta 1921 New York, New York – 21. kesäkuuta 2012 Southampton, New York) oli yhdysvaltalainen laulujen- ja musikaalintekijä.

Adler syntyi New Yorkissa pianisti-isän pojaksi ja opiskeli Pohjois-Carolinan yliopistossa. Muusikkona hän oli pääosin itseoppinut. Palveltuaan toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa hän aloitti työnsä sanoittajana. Vuonna 1950 Frank Loesser esitteli hänet säveltäjä ja sanoittaja Jerry Rossille, ja he aloittivat menestyksekkään yhteistyön. He voittivat kaksi Tony-palkintoa musikaaleilla *The Pajama Game* (1954) ja *Damn Yankees* (1955). *Damn Yankees* perustui Faustin tarinaan.

Jerry Ross kuoli marraskuussa 1955. Adler jatkoi lauluntekijän uraansa itsenäisesti ja julkaisi myös yhteistyössä Robert Allenin kanssa kappaleen "Everybody Loves a Lover", joka nousi Doris Dayn levyttämänä listoille vuonna 1958. Hän teki myös muun muassa mainos- ja televisiomusiikkia. Vuosina 1965–1969 hän toimi Valkoisen talon taiteellisena konsulttina ja vuosina 1964–1977 Washingtonissa sijaitsevan John F. Kennedy Center for the Performing Arts -taidekeskuksen johtokunnan jäsenenä.

Adler sai urallaan neljä Pulitzer-ehdokkuutta orkesteriteoksillaan *Retrospectrum* (1979), *Yellowstone Overture* (1980), *Wilderness Suite* (1983) ja *The Lady Remembers* (1985). Hänen säveltämänsä baletti *Eight by Adler* voitti Emmy-palkinnon vuonna 1984.

Richard Adler kelpuutettiin vuonna 1984 Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 1990 hän julkaisi omaelämäkertansa *You Gotta Have a Heart*.

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Adler – Timeline Songwriters Hall of Fame. Viitattu 21.7.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Kennedy, Mark: Composer, lyricist Richard Adler dies at 90 in NY  22.6.2012. The Associated Press. Viitattu 23.6.2012. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Richard Adler Songwriters Hall of Fame. Viitattu 21.7.2010. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Lynn Vought: Richard Adler *Allmusic*. Viitattu 2.11.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Plutarco Elías Calles** (25. syyskuuta 1877 Guaymas, Sonora, Meksiko – 19. lokakuuta 1945 Mexico City) oli meksikolainen poliitikko ja sotilasjohtaja, joka toimi Meksikon presidenttinä 1924–1928, ja käytti valtaa seuraavien presidenttien taustalla perustamansa PNR-puolueen kautta.

Calles työskenteli opettajana ja baarimikkona ennen kuin liittyi Francisco Maderon vallankumouksellisiin joukkoihin, jotka vastustivat diktaattori Porfirio Diazia. Hän tuki Venustiano Carranzaa tämän kapinoidessa Victoriano Huertaa vastaan ja puolustautuessa Pancho Villan kapinallisilta.

Calles nimitettiin Sonoran kuvernööriksi, ja hän toteutti vallankumouksen tavoitteita maatalouden ja koulutuksen rakennemuutoksilla sekä horjuttamalla kirkon asemaa. Hän toimi lyhyesti ministerinä Carranzan hallituksessa, mutta erosi liittyäkseen Álvaro Obregónin presidentinvaalikampanjaan 1920. Obregón vuorostaan tuki Callesia seuraajakseen 1924.

Callesin kausi Meksikon johdossa päättyi 1934 kun Lázaro Cárdenas valittiin presidentiksi. Hän joutui lähtemään maanpakoon, palasi Meksikoon 1941 ja kuoli siellä 1945.

Lähteet
-------

1. ↑  Plutarco Elías Calles *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 7.11.2020.
2. 1 2 3  Plutarco Elías Calles *Encyclopedia of World Biography*. Viitattu 8.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Plutarco Elías Calles** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Jonas Beckmanin hauta Ulvilan keskiaikaisen kirkon vierustalla.
**Jonas Beckman** (23. tammikuuta 1729 Sjörup, Malmöhusin lääni – 11. syyskuuta 1811 Ulvila) oli ruotsalaissyntyinen asessori ja ruukinpatruuna. Hän toimi 1700-luvun puolivälissä Skaraborgin läänin lääninsihteerinä ja myöhemmin hollantilaisen Christian van Orsay & Söhne -pankkiiriliikkeen asiamiehenä Tukholmassa. 1700-luvun lopulla Beckman hankki Suomesta omistukseensa Anolan kartanon sekä Leineperin ruukin.

Anolan kartano ja Leineperin ruukki
-----------------------------------

Backman oli toiminut välittäjänä, kun Ulvilassa sijainneen Anolan kartanon ja sen maille rakennetun Leineperin ruukin omistaja Berndt Johan Hastfer oli lainannut suuren summan kolmelta hollantilaiselta pankilta. Hastfer ei pystynyt maksamaan velkojaan, jonka vuoksi kartano ja ruukki siirtyivät van Orsay & Söhne -pankkiiriliikkeen haltuun vuonna 1781. Ne olivat kuitenkin nimellisesti Backmanin omistuksessa aina vuoteen 1791 saakka, jolloin hän lunasti molemmat itselleen. Tämän jälkeen Backman kehitti ruukin toimintaa muun muassa rakentamalla paikalle sen ensimmäisen masuunin.

Perhe
-----

Beckman avioitui vuonna 1763 ruotsalaiseen aatelissukuun kuuluneen Margareta Elisabet Hiertan (1744–1826) kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä lasta; luutnantti Carl Ulrich Beckman, Beata Christina Gripenberg (1765–1815), Fredrika Lovisa Silfversvärd (1767–1852), sotatuomari Pehr Gottlieb Beckman (s. 1777) ja ruukinpatruuna Gustaf Beckman (s. 1778). Anolan kartanossa vuonna 1811 kuollut Jonas Beckman on haudattu Ulvilan keskiaikaisen kirkon viereen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jonas Beckman FamilySearch. Viitattu 22.8.2015.
2. 1 2 3  Hierta nr 381 (TAB 35) Adelsvapen. Viitattu 22.8.2015.
3. 1 2  Avellan, Niilo J.: "Entisen Ulvilan pitäjän maatilat II.", teoksessa *Satakunta – Kotiseutututkimuksia III.*, s. 141–142. Helsingin yliopiston Satakuntalainen Osakunta, Vammala, 1928. Näköisversio verkossa (pdf)
4. ↑  Leineperin osayleiskaava[vanhentunut linkki], s. 7–8. Ulvilan kaupunki, 17.10.2006. Viitattu 22.8.2015.
5. ↑  JUHANI AHO: ANTTI AHLSTRÖM 1872-1896, osa I ja II. Juhani Ahon kirjojen henkilöluettelot.  Arkistoitu 3.5.2015. Viitattu 22.8.2015.
*Tämä artikkeli kertoo kirjasta. Katso myös täsmennyssivua Mielen tyyneydestä.*

**Plutarkhos. Mielen tyyneydestä** on neljä Plutarkhoksen tekstiä sisältävä kirjoituskokoelma. Kirjoitukset on suomentanut Juhana Torkki, ja kokoelman on julkaissut vuonna 2020 Otava.

Kokoelmaan sisältyvät teokset:

* "Mielen tyyneydestä"
* "Vihan hallinnasta"
* "Turhasta uteliaisuudesta"
* "Lohdutukseksi puolisolle"

Teoksen esipuheessa suomentaja Juhana Torkki esittelee Plutarkhoksen (noin 45–125 jaa.) ja huomauttaa, että vaikka stoalaisuudesta on tullut muoti, "miksi tyytyä stoalaisuuteen, kun meillä on Plutarkhos". Ihmiselle, joka etsii antiikista opasta omaan retriittiinsä, hän suosittelee Plutarkhosta, sillä tämä tarjoaa stoalaisuudesta parempaa versiosta.

Torkki vetää linjoja Plutarkhoksesta nykyajan somekeskustelijaan, kun hän huomauttaa, että vihaa käsittelevä pohdinta on hämmästyttävän ajankohtainen. Kun raivo-loppuiset sanat ovat lisääntyneet kuin virukset, hän pohtii, onko syytä olla niin paljon raivoissaan, onko pakko naputtaa kiukkuinen vastine saman tien, ja antaa Plutarkhoksen vastata ja kehottaa malttamaan mielensä rankaisemisessa:

> » Samoin suosittelen – –: "Jos hän on syyllinen tänään, hän on sitä huomenna ja ylihuomenna." Mitään vahinkoa ei tapahdu, jos hän saa rangaistuksen myöhässä, mutta jos hän saa sen liian pian, hän tulee aina näyttämään aiheettomasti tuomitulta...» 
> 
> 

Siteerattuaan Plutarkhoksen vinkkiä, ettei viestejä tarvitse päätä pahkaa mennä avaamaan ja lukemaan, Torkki ihastelee:

> »Antiikin taika on, että sen ajan ihmiset kykenivät kirjoittamaan tekstejä, joiden osuvuus on suurempi kahdentuhannen vuoden päästä kuin julkaisuhetkellä.» 
> 
>

Julkinen huomio
---------------

Teos sai runsaasti julkista huomiota, kun Valtiontalouden tarkastusviraston virasta pidätetty pääjohtaja Tytti Yli-Viikari kantoi sitä kainalossaan tullessaan pois eduskunnasta, jossa hän oli kansliatoimikunnan kuultavana.

Karo Hämäläinen huomauttaa Suomen Kuvalehden blogissaan, ettei kirjan kanniskelu ollut sattumaa, sillä Yli-Viikari tiesi, että paikalla on runsaasti toimittajia ja valokuvaajia tarkkailemassa häntä ja hänen tekemisiään. Politiikantoimittaja Jorma Melleri arvioi, että Yli-Viikari halusi viestittää kirjan näyttävällä kantamisella, että hän "pysyy tyynenä tällaisissa myrskyissä, ja että hän lukee vanhoja opetuksia".

Lähteet
-------

1. ↑  Torkki, Esipuhe. *Plutarkhos. Mielen tyyneydestä*, s. 8
2. ↑  Torkki, Esipuhe. *Plutarkhos. Mielen tyyneydestä*, s. 21
3. ↑  Torkki, Esipuhe. *Plutarkhos. Mielen tyyneydestä*, s. 25
4. ↑  Heikki Valkama, VTV:n pääjohtaja Yli-Viikari poistui eduskunnasta Mielen tyyneydestä -kirja kainalossaan, Yle.fi, uutiset 8.4.2021, viitattu 20.4.2021
5. ↑  Karo Hämäläinen, Kirja käteen ja median eteen – näillä kirjoilla osoitetaan asennetta, Suomen Kuvalehti 9.4.2021, viitattu 20.4.2021
6. ↑  Heidi Vaalisto, Huomasitko kirjan VTV:stä sivuun pistetyn Tytti Yli-Viikarin kädessä? Ilta-Sanomat 8.4.2021, viitattu 20.4.2021

Aiheesta muualla
----------------

* Mielen tyyneydestä (Arkistoitu – Internet Archive) Otavan sivulla