recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**kW-set Oy** on vuonna 2004 perustettu suomalainen yritys. Vuonna 2020 sen liikevaihto oli noin 10 miljoonaa euroa. 

Yrityksen toiminta perustuu varavoimakoneisiin ja niiden ympärille kehitettyihin palveluihin. kW-set Oy maahantuo tunnettujen eurooppalaisten varavoimakonevalmistajien tuotteita. Yrityksen pääbrändeja ovat muun muassa Cumminsin ja Himoinsan varavoimalaitteet.

Maahantuonnin lisäksi kW-set tarjoaa varavoiman vuokraus-, kunnossapito-, suunnittelu-, käyttöönotto- ja asennuspalveluita.

Historia
--------

kW-set Oy aloitti toimintansa vuonna 2004 Kehä I:n varrella Kontulassa. Vuonna 2008 toimitilat vaihtuivat Jokelan Nuppulinnaan, 600 neliön teollisuushalliin, jotta vuokrauskalustolle oli tilaa enemmän. Tällä hetkellä kW-set toimii 2500 neliön omistamissa tiloissaan Sulan teollisuusalueella Tuusulassa. 

kW-set Oy on ollut mukana kehittämässä varavoimakoneiden ST-käsikirjaa 31. Kirja on kokonaisvaltainen esitys siitä, kuinka varavoimajärjestelmä suunnitellaan, toteutetaan ja tarkastetaan sekä kuinka sitä käytetään ja ylläpidetään.

Lähteet
-------

1. ↑  Yritys kW-set Oy. Viitattu 23.11.2021.
2. ↑  Historia kW-set Oy. Viitattu 24.11.2021.
3. ↑  Sähköinfo Sähköinfo. Viitattu 24.11.2021.
**VAK Oy** on Ruskon Vahdolla toimiva raskaan kuljetuskaluston valmistaja.

Ruotsiin yritys on vienyt perävaunuja vuodesta 1993.*lähde?*

Yrityksellä on ovitehdas Lapinlahdella sekä korielementtitehdas Vahdolla. Vahdolla valmistuvat kuljetuskorit, vaihtokuormatilat, puoliperävaunut, täysperävaunut, erikoisperävaunut, keskiakseliperävaunut, vaihtolavaperävaunut, V-Sliderit, koukkulaitteet, dollyt ja tasonostimet. Vahdon tuotantotiloja laajennettiin vuonna 2016.

VAK:n huoltoverkosto VAK Huoltopalvelut Oy toimii Vahdon lisäksi Lapinlahdella, Seinäjoella, Jyväskylässä, Tampereella, Oulussa ja Turussa. VAK rakennutti Vantaalle Suomen suurimman raskaan kaluston huoltopisteen, joka valmistui syksyllä 2015.

VAK rakentaa Liedon Länsi-Avantin alueelle uuden huoltopisteen, joka tulee korvaamaan Turun satamassa olevan huoltokorjaamon. Rakennushanke käynnistyi helmikuussa 2019 ja työllistää rakennusvaiheessa kymmenkunta rakennusalan yritystä. Hankkeen kustannusarvio on noin kahdeksan miljoonaa euroa. Uusi huoltopalvelupiste aloittaa toimintansa kesällä 2020. Liedon toimipiste tulee olemaan kokoluokaltaan saman suuruinen Vantaan huoltopisteen kanssa.

Yrityksen historia alkaa vuodesta 1972, jolloin Lassi Virtanen perusti paikallisia autoilijoita palvelleen Virtasen Autokoritehdas Ky:n. Vuosien varrella yritys on kasvanut yhden miehen verstaasta noin 500 henkeä työllistäväksi konserniksi, ja nimi on muotoutunut Virtasen Autokori Oy:n kautta nykyiseen muotoonsa VAK.

VAK Oy on valmistanut myös Postin, Keskon ja PostNordin erikoisperävaunut, joihin voi lastata lavoja ja rullakoita kahteen kerrokseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  VAK *Kauppalehti*. Viitattu 9.2.2019.
2. ↑  VAK laajentaa Vahdolla *Turun Sanomat*.  12.4.2016. Viitattu 4.2.2018.
3. ↑  VAK Huoltopalvelut avasi Vantaan Viinikkalaan *Konepörssi*.  2015. Viitattu 4.2.2018.
4. ↑  Jättiperävaunuja valmistava VAK rekrytoi kymmeniä työntekijöitä Vahdolle ja avaa Liedon Avantiin uuden huoltopalvelupisteen *aamuset.fi*. Viitattu 20.3.2019. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Asiakas on perävaunujen valmistajan tärkein tuotekehittelijä *Turun Sanomat*.  9.11.2008. Viitattu 4.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* VAK:n Virtasesta teollisuusneuvos, Keskon Helanderista vuorineuvos
KV63 sijainti maaliskuussa 2005 ennen kaivausten alkua.
**KV63** on hautakammio Kuninkaiden laaksossa, Egyptissä. Sen löysi Otto Schaden ja University of Memphisin työryhmä 10. maaliskuuta 2005. Julkinen ilmoitus löydöstä annettiin 9. helmikuuta 2006. 

Kammiosta löydettiin seitsemän arkkua ja useita ruukkuja. Arkuista ei ole löydetty muumioita, vaan ne sisälsivät muumiointivälineitä. Kammiota on todennäköisesti käytetty muumiointivälineiden varastona. Arkkitehtoninen tyyli ja löydökset viittaavat siihen, että hautakammio on 18. dynastian aikainen.

Aiheesta muualla
----------------

* Tutkimushankkeen internetsivut ja kaivauspäiväkirja (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  KV-63 *www.kv-63.com*. Viitattu 25.7.2021.

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV5** on Ramses II:n poikien hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 19. dynastian ajalta.

Hautaa on ryöstetty muinaisina aikoina. Sen jälkeen ainakin yksitoista tulvaa on täyttänyt haudan käytävät ja vaurioittanut seinien koristelua. Vuosien 1960 ja 1990 välillä haudan yläpuolelle pysäköityjen linja-autojen tärinä aiheutti vahinkoa osalle seinistä. Viemäriputki on vuotanut haudan sisäänkäynnin tuntumassa aiheuttaen vahinkoa seinien maalauksille.

James Burton tutki hautaa kartoittamalla sitä vuonna 1825. Howard Carter vieraili alueella vuonna 1902. Viimeksi hautaa on tutkittu kaivauksin ja hautatekstien tulkinnalla (vuodesta 1987) sekä entisöimällä ja valokuvauksella (vuodesta 1994) osana Theban Mapping Projectia.

Haudasta on löydetty muun muassa ihmisten ja eläinten jäännöksiä, koruja, uskonnollista esineistöä, hautakalusteita, astioita ja papyryksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  KV 5 (Sons of Rameses II) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 12.5.2016. Viitattu 25.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV5** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Tyrannosaurus Rex** on 5-99-vuotiaille pelaajille suunnattu lautapeli.

Pelin sisältö
-------------

* 1 pelilauta (pieni järvi ja sen ympäristö)
* 1 noppa
* 4 eriväristä pelinappulaa (dinosaurusta)
* 1 Tyrannosaurus Rex
* peliohjeet

Valmistelut
-----------

1. Jokainen pelaaja valitsee yhden dinosauruksen ja laittaa sen samanväriseen luolaan.
2. Tyrannosaurus Rex asetetaan pelilaudan ulkopuolelle tai järveen.
3. Se, joka osaa parhaimman dinosauruskarjahduksen, saa aloittaa pelin.

Pelin kulku
-----------

Pelaajat heittävät noppaa ja siirtävät dinosauruksia nopan osoittaman luvun verran. Pelaajien kuuluu kulkea jalanjälkien suuntaan.

Värillinen ruutu kotiluolan ulkopuolella lasketaan ensimmäiseksi ruuduksi. Vuoro kulkee myötäpäivään.

Se pelaaja, joka joutuu ensin jalanjälkeen, ottaa Tyrannosaurus Rexin peliin (pelilaudan ulkopuolelta tai järvestä) ja asettaa sen johonkin järven ympärillä olevista kivistä.

Jatkossa Tyrannosaurusta siirtää aina se pelaaja, joka dinosauruksellaan joutuu jalanjälkeen. Hän heittää silloin noppaa ja siirtää Tyrannosaurusta haluamaansa suuntaan pienen järven ympärillä olevilla kivillä. Tyrannosaurus saa hypätä jokien yli, mutta ei mennä ruskeille ruuduille.

Dinosaurukset eivät voi hypätä jokien yli, vaan niiden täytyy seurata ruskeita ruutuja metsässä ja ylittää joki siellä.

Jos Tyrannosaurus hyppää jonkun pelaajan dinosauruksen yli tai joutuu samaan ruutuun missä pelaajan dinosaurus on, dinosaurus pelästyy ja sen täytyy mennä takaisin lähimpään vapaaseen luolaan. Dinosaurus saa jatkaa matkaansa luolasta seuraavalla omalla vuorollaan. Jos dinosaurus säikähtäessään joutuu palaamaan omaan kotiluolaansa, on sen kuitenkin kuljettava uusi kokonainen kierros voittaakseen pelin.

Dinosaurukset pelkäävät Tyrannosaurus Rexiä niin paljon, etteivät uskalla mennä sen ohi. Jos Tyrannosaurus on edessä kivipolulla järven ympärillä, ei dinosaurus voi ohittaa sitä, vaan nyt siirretään Tyrannosaurusta nopan osoittaman luvun verran.

Jokaisessa ruudussa saa olla vain yksi dinosaurus kerrallaan. Jos pelaajan dinosaurus joutuu samaan ruutuun toisen pelaajan dinosauruksen kanssa, täytyy sen siirtyä yksi ruutu eteenpäin.

Pelin päättyminen
-----------------

Se, joka ensimmäisenä onnistuu tekemään kierroksen ja palaamaan kotiluolaansa, on voittaja.

Lähteet
-------

* Tyrannosaurus Rexin ohjekirja
**Mathias Frank** (s. 9. joulukuuta 1986 Roggliswil, Luzernin kantoni) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Gerolsteiner-tallissa 2008, edusti BMC Racing Teamia 2009–2013, IAM Cycling -tallia 2014–2016 sekä AG2R -joukkuetta viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2017–2021.

Frank sijoittui Sveitsin ympäriajossa 2014 toiseksi 33 sekuntia Rui Costalle hävinneenä. Espanjan ympäriajossa 2016 hän voitti 17. etapin kuuden sekunnin erolla Leopold Königiin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2006
Tour des Aéroports, 4. etapin voitto
2007
Thüringen-Rundfahrt (alle 23-v. kilpailu), kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
GP Guillaume Tell, 4. etapin voitto
2008
GP Schwarzwald, voitto
2009
GP Guillaume Tell, kokonaiskilpailun voitto
2010
Sveitsin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2011
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
2013
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Itävallan ympäriajo, 4. ja 5. etapin voitto
USA Pro Cycling Challenge, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
2014
Critérium International, kokonaiskilpailussa toinen, piste- ja mäkikirikilpailun voitto, 3. etapin voitto
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa neljäs
Bayern Rundfahrt, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
2015
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
2016
Espanjan ympäriajo, 17. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mathias Frank *procyclingstats.com*. Viitattu 18.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Mathias Frank *cyclingarchives.com*. Viitattu 25.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  2014 » 78th Tour de Suisse (2.UWT) *procyclingstats.com*. Viitattu 15.7.2015. (englanniksi)
4. ↑  2016 » 71st Vuelta a España (2.UWT) *procyclingstats.com*. Viitattu 13.9.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
KV54:n esineistöä
**KV54** on faarao Tutankhamonin haudan tavaroita varten kaivettu varasto Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta.

Edward Russell Ayrton löysi varaston vuonna 1907 ja suoritti siellä kaivauksia. MISR-projekti tutki aluetta vuosina 1999–2000 ja tyhjensi sen kiviromusta. Varastosta on löydetty muun muassa astioita ja astiatelineitä, eläinten ja kasvien jäännöksiä, muumion kääreitä, amuletteja ja hautakalusteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  KV 54 (Tutankhamen cache) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 24.6.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV54** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Veistos sijaitsee puiden katveessa taidemuseon portaikon oikealla puolella.
**V. Westerholmin muotokuvahermi** on Wäinö Aaltosen vuosina 1924–1926 valmistama muotokuvaveistos. Veistos esittää Turun taidemuseon ensimmäistä intendenttiä, taidemaalari ja professori Victor Westerholmia. Se sijaitsee Turun keskustassa, kaupungin taidemuseon edustalla.

Hermi on korkeudeltaan 4,1 metriä, ja se on valmistettu yhdestä punagraniitittimonoliitista.

Veistos paljastettiin 4. tammikuuta vuonna 1927 G. A. Petreliuksen lahjoitusvaroin. Se on osa Turun kaupungin taidekokoelmaa.

Teos muodostaa antiteettisen ryhmän sitä kasvokkain olevan *R. W. Ekmanin muotokuvahermin* kanssa.

Lähteet
-------

* Wäinö Aaltosen museo (Arkistoitu – Internet Archive)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wäinö Aaltosen veistoksia |
| --- |
|  |
| 1919–1926 | Graniittipoika · Paavo Nurmi · Musica · Lilja · R. W. Ekmanin muotokuvahermi · V. Westerholmin muotokuvahermi |  |
|  |
| 1927–1945 | Runoilija ja muusa · Hämeensillan Pirkkalaisveistokset · Suomen neito · Torpedovene S2:n muistomerkki · Työ ja tulevaisuus · Aleksis Kiven muistopatsas |
|  |
| 1946–1966 | Kun ystävyyssuhteet solmitaan · Vapauden Hengetär · Genius ohjaa nuoruutta |
|  |
| Muut | Myrsky |

 |
**KV8** on Merenptahin hauta Egyptin Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 19. dynastian ajalta. Hautaa on lisäksi uudelleen käytetty kreikkalais-roomlaisella sekä bysanttisella kaudella.

Hauta on kärsinyt useista tulvista. Osa hautakammion ja K-kammion sivuhuoneista on vielä täynnä kiviromua. Rakenteellista vahinkoa ei ole havaittavissa lukuun ottamatta hautakammion pilareita. Lähes kaikki F-kammion takana olevat maalaukset ovat tuhoutuneet, paitsi ne jotka ovat sijainneet korkeammalla. Jäljelle jääneet maalaukset ovat hyvässä kunnossa. Haudasta on löydetty muun muassa hautakalusteita, astioita ja kirjoitusvälineet.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Richard Pococke (1737–1738): kartoitus
* Napoleonin retkikunta (1799): kartoitus
* James Burton (1825): kartoitus
* Robert Hay (1825–1835): kartoitus
* Edward William Lane (1826–1827): vierailu
* Ranskalais-toscanalainen retkikunta (1828–1829): hautatekstien tulkinta
* Carl Richard Lepsius (1844–1845): kaivaukset
* Howard Carter (1903–1904): kaivaukset ja entisöinti
* Edwin Brock (1985–1988): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 8 (Merenptah) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 24.1.2016. Viitattu 25.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV8** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
V.V. Järner
**Väinö Vilhelm Järner** (sukunimi vuoteen 1939 **Viherkoski**) (16. syyskuuta 1910 Porvoo – 12. lokakuuta 1997 Porvoo) oli suomenruotsalainen opettaja ja kirjailija.

Järnerin vanhemmat olivat etumies Vilhelm Viherkoski ja torikauppias Edla Amalia Backman. Hän kävi neljä vuotta Porvoon lyseota ja työskenteli sen jälkeen liikealalla toimien muun muassa 1934–1935 Helsingissä Suomen Hattutehtaan osastopäällikkönä. Vuonna 1939 Järner valmistui kansakoulunopettajaksi Uudenkaarlepyyn seminaarista. Hän oli tämän jälkeen opettajana 1939–1947 Sipoon Boxbyssä ja 1947–1970 Porvoossa.

Järner aloitti kirjailijan uransa vuonna 1942 ilmestyneellä runokokoelmalla *Blått och frontgrått*. Hän kirjoitti kaksi Porvooseen sijoittuvaa romaania *Torget* (1956) ja *Fackeltåget* (1978). Järner kirjoitti myös näytelmiä, radiokuunnelmia ja tv-näytelmiä.

Teoksia
-------

* *Blått och frontgrått*. Söderström 1942
* *Lergök*. Söderström 1946
* *Fågelklo i mullen*. Söderström 1947
* *Tête masquée*. Söderström 1951
* *Torget*. Söderström 1956
* *Tre skådespel : Goubitsky och jag, Leve generalkonsuln, Exekutionen*. Söderström 1962
* *Ta fast malen! Fru Blubes hus Skyddsrummet Tre pjäser*. Söderström 1973
* *Fackeltåget*. Söderström 1978

Lähteet
-------

* Itä-Uudenmaan kirjailijat: V.V. Järner (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**KVA** eli **WVA** on hautakammio Kuninkaiden laakson alueen länsilaaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta.

Suuri osa hautaa peittäneestä romusta on yhä tallella. Haudasta on löydetty muun muassa köysiä, koruja, astiatelineitä ja astioita sekä papyryksia.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Robert Hay (1825–1835): vierailu
* Carl Richard Lepsius (1844–1845): kaivaukset
* Edward Russell Ayrton ja Emile Chassinat (1905–1906): kaivaukset
* Harry Burton ja Ernest Harold Jones (1912): kaivaukset
* Wasedan yliopisto (1993–1994): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV A (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 1.11.2008. Viitattu 31.7.2017.

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Taidekeskus Into ry pyrkii kohottamaan erityistä tukea tarvitsevien henkilöiden taiteen arvostusta Varsinais-Suomen alueella. Näyttelyiden järjestämisellä on merkittävä rooli Into ry:n toiminnassa. Näyttelyiden kautta erityistaiteilijat luovat yhteyksiä Turun alueen kulttuurin kenttään ja tulevat omalla osaamisellaan ja omaperäisyydellään nähdyiksi. Tarkoitus on antaa turkulaisille elämyksiä ja saada heidät nauttimaan alueella tehdystä erityistaiteesta. Taidekeskus Into ry on järjestänyt erityistaiteen näyttelyitä vuodesta 2009. 

Into ry tekee yhteistyötä Turun ja lähikuntien kulttuuri-, opetus- ja hyvinvointitoimialojen sekä työväenopistojen kanssa. Lisäksi se pyrkii tekemään toimintaansa tunnetuksi valtakunnallisesti ja kansainvälisesti luomalla yhteyksiä muihin alan toimijoihin. 

Taidekeskus Into vastaanotti Tukilinjan myöntämän Vuoden toimija -apurahan vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Tukilinjan Vuoden toimija -apuraha *tukilinja.fi*.  Arkistoitu 2.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Taidekeskus Inton sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tasmaninmeri** on Tyynenmeren reunameri Tasmanian, Australian ja Uuden-Seelannin välillä. Sen syvin kohta on 5 200 metriä. Meri on saanut nimensä sitä tutkineelta hollantilaiselta Abel Tasmanilta.

Sijainti ja koko
----------------

Tasmaninmeri on Tyynenmeren lounainen reunameri, jonka länsiranta on Australian mantereen kaakkoisosassa ja Tasmanian saarella. Itäraja kulkee Norfolkin selännettä, Uuden-Seelannin länsirannikkoa ja Macquarien selännettä pitkin. Meren pohjois- ja etelärajat ovat huonosti määriteltyjä.

Australian ja Tasmanian välissä oleva Bassinsalmi yhdistää Tasmaninmeren Intian valtamereen ja Uuden-Seelannin pääsaarten välissä oleva Cookinsalmi Tyyneenmereen. Tasmaninmeren pohjoispuolella on puolestaan Korallimeri.

Tasmaninmeri on 2 250 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,3 miljoonaa neliökilometriä.

Hydrologia ja geologia
----------------------

Tasmaninmeri satelliittikuvassa
Australian rannikolla vaikuttaa Itä-Australian virta, joka saa voimansa pasaatituulista ja Eteläiseltä päiväntasaajan virralta. Sen vaikutus on pienimmillään heinäkuulta joulukuulle, jolloin etelästä pääsee virtaamaan kylmempää vettä jopa 32:lle eteläiselle leveyspiirille asti.

Itäistä Tasmaninmerta hallitsee tammikuulta kesäkuulle läntiseltä Tyyneltämereltä tuleva merivirta, mutta heinäkuulta joulukuulle sinne virtaa Cookinsalmen kautta kylmempää vettä subantakrtiselta alueelta.

Tasmaninmeren syvin kohta on 5 200 metrissä.

Historia ja käyttö
------------------

Tasmaninmeri on saanut nimensä hollantilaiselta merenkävijältä Abel Tasmanilta, joka purjehti meren halki vuonna 1642. Ensimmäisenä Uuden-Seelannin ja Australian rannikoita tutki puolestaan 1770-luvulla James Cook ja muut tutkimusmatkailijat.

Tasmaninmereä liikennöivät monet laivat, jotka kulkevat Australian kaakkoisosan ja Uuden-Seelannin välissä. Merestä saadaan kalaa, Bassinsalmen itäosista Gippslandin altaassa öljyvaroja.

Lähteet
-------

1. ↑  1642 Tasman discovers New Zealand *This Day in History*.  21.7.2010. History (A&E Television Networks). Viitattu 15.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Tasman Sea *Encyclopædia Britannica*.  2018. Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 10.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  van der Linden, Willem J. M.: Morphology of the Tasman sea floor.  *New Zealand Journal of Geology and Geophysics*, 1970, 13. vsk, nro 1, s. 282. Google-kirjat. Viitattu 10.12.2018.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tasmaninmeri** Wikimedia Commonsissa
Järvilinna
**Taidekeskus Järvilinna** on Jyväskylän lähellä toimiva kuvataiteen keskus. Se sijaitsee Laukaassa Leppäveden pohjoisrannalla, ja sitä ylläpitää Kauko Sorjosen säätiö. Järvilinnan pihapiirin tiloissa työskentelee useiden eri taiteenalojen taiteilijoita. Yleisö voi tutustua kuvataiteilijoiden, muotoilijoiden ja taidekäsityöläisten toimintaan, ostaa heidän teoksiaan ja osallistua heidän vetämilleen kursseille. Alueelle on vapaa pääsy. Järvilinnassa työskentelee kymmenkunta taiteilijaa.

Kulttuuritapahtumat
-------------------

Järvilinnassa on ympärivuotisesti tapahtumia ja näyttelytoimintaa, ja vuosittainen kesänäyttely on sen huomattavin näyttelytapahtuma. Päijänteen vahimman laivan S/S Lahtis-siipiratasaluksen kunnostusprojekti siirtyi keväällä 2014 Järvilinnaan, jossa alus on tarkoitus kunnostaa vesillelaskukuntoon.

Kiinteistön vaiheita
--------------------

Järvilinnan päärakennus on valmistunut vuonna 1891. Sen rakennutti Viitasaaren tuomiokunnan tuomari Karl Hjelt (1843–1909) omaan käyttöönsä. Kouluhallitus osti tilan vuonna 1920 poikien vastaanottolaitosta varten. Tällaisessa valtion erityiskasvatuskäytössä alue oli vuoteen 1969. Lyhyen välivaiheen jälkeen päärakennus palasi erityiskasvatukseen 1980-luvulla Kuhankosken opetuskotina. Vuoden 2008 lopussa kiinteistö siirtyi valtiolta Kauko Sorjosen säätiön omistukseen.

Järvilinna on erityisammattikoulun aikana 1993 luokiteltu Valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Järvilinnan esittely Kauko Sorjosen säätiö. Viitattu 29.6.2014.
2. ↑  Veikko Halmetoja: Naapurit ovat erilaisia (Haihatuksen ja Järvilinnan kesänäyttelyt 2012) *Helsingin Sanomat*.  3.8.2012. Viitattu 29.6.2014. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Lahtis siirrettiin Järvilinnaan (PDF) *Keskisuomalainen*.  29.5.2014. Kauko Sorjosen Säätiö. Viitattu 29.6.2014.
4. ↑  Järvilinna opetuskohteena (PDF) Keski-Suomen ympäristökasvatus ry. Viitattu 29.6.2014. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993. Museovirasto. Viitattu 8.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taidekeskus Järvilinna** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee Huutijärven kylää Kangasalla. Hämeenkyrön Huutijärvestä on eri artikkeli.*
Huutijärven koulu
**Huutijärvi** on osa-alue, kylä ja kaupunginosa 14 Kangasalan keskustan kaakkoispuolella Pirkanmaalla. Kylässä oli vuoteen 1604 Sarsanvirta, jossa vesi virtasi Längelmävedestä Roineeseen ja jossa oli myllyjä. Vuonna 1604 Sarsanvirta kuivui Kostianvirran synnyttyä Pälkäneellä. Virran rannalta on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja, ja alue on eräs Suomen vanhimmista tunnetuista asuinalueista jääkauden jälkeiseltä ajalta. Kylän koillispuolella virtaa Vääksynjoki Vesijärvestä Längelmäveteen. Längelmäveden nykyinen lasku-uoma on Kaivannon kanava, joka sijaitsee pari kilometriä Huutijärveltä kaakkoon.

Kylä on ollut keskiajalla myös merkittävä teiden risteyskohta; siellä yhtyivät Kangasalan kautta kulkevaa harjujaksoa seurannut Etelä-Suomen tärkeimpiin kuulunut maantie Hämeestä Pohjanmaalle sekä historiallinen Vanha Laukaantie, joka lähti Längelmäveden ja Vesijärven välistä kannasta pitkin Länkipohjan ja Jämsän kautta Keski-Suomen suuntaan. Huutijärvellä toimi myös kestikievari. Päätieverkon numeroinnin myötä Huutijärvestä tuli 1930-luvun lopulla Tampereen ja Hämeenlinnan välisen valtatie 3:n, Tampereen ja Lahden välisen valtatie 12:n sekä Tampereen ja Jyväskylän välisen valtatie 9:n risteyskohta. Parikymmentä vuotta myöhemmin valmistui uusi tieyhteys (nykyisin seututie 325) Huutijärveltä Sahalahden ja Kuhmalahden kautta Kuhmoisiin. Valtatie 9 siirrettiin 1970-luvulla kulkemaan Tampereelta Kangasalan pohjoisosien kautta Orivedelle ja samoihin aikoihin valmistui valtatie 12:n uusi linjaus noin kilometrin päähän vanhasta tienristeyksestä. 

Etymologinen tausta kylän nimelle lienee se, että virran yli kulki lautta, ja mikäli se oli toisella rannalla, jouduttiin huutamaan, jotta se tuli yli. Kylässä on muun muassa huoltoasema, lähikauppa, hautausmaa, ammattikoulu ja kalanviljelylaitos. Kylässä on myös oma ala-aste, Huutijärven koulu. Kylästä löytyy myös Wääksyn kartano, jossa asui 1500-luvulla Juhana Herttuan rakastettu Kaarina Hannuntytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Kangasala sai kaupunginosat; Kangasalan Sanomat 24.9.2020

Aiheesta muualla
----------------

* Kävelyretki Huutijärvellä (Kangasalan kunnan sivut) (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo porilaisesta sanomalehdestä. Turussa ilmestynyt lehti oli nimeltään Västra Finland.*
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Westra Finland** oli Porissa vuosina 1888–1893 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Toimittaja Fredrik Ignatius Färlingin perustama *Westra Finland* oli linjaltaan liberaali, taloudellisesti uudistusmielinen ja perustuslaillinen. *Björneborgs Tidningin* ja Porin suomenkielisten lehtien kilpailun takia se osoittautui taloudellisesti kannattamattomaksi. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli Färlingin jälkeen Oskar Hellsten (1892–1893).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 257. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 258. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Westra Finland Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Tämä on **luettelo Amsterdamsaarella havaituista kalalajeista**.

Limapääkalat (Beryciformes)
---------------------------

### Limapäät (Berycidae)

* Hohtolimapää (*Beryx splendens*)

### Hopeapäät (Diretmidae)

* *Diretmichthys parini*

### Roussit (Trachichthyidae)

* *Hoplostethus atlanticus*
* *Hoplostethus mediterraneus*

Ahvenkalat (Perciformes)
------------------------

### Piikkimakrillit (Carangidae)

* Keltapyrstöpiikkimakrilli (*Seriola lalandi*)
* *Trachurus longimanus*

### Meduusakalat (Centrolophidae)

* *Schedophilus maculatus*
* *Schedophilus velaini*

### Naamioahvenet (Cheilodactylidae)

* *Nemadactylus macropterus*
* *Nemadactylus monodactylus*

### Vaeltajat (Emmelichthyidae)

* *Emmelichthys nitidus nitidus*
* *Plagiogeneion rubiginosum*

### Syvänneahvenet (Epigonidae)

* *Epigonus robustus*

### Käärmemakrillit (Gempylidae)

* Kuta (*Thyrsites atun*)

### Huulikalat (Labridae)

* *Suezichthys ornatus*

### Trumpettiahvenet (Latridae)

* *Mendosoma lineatum*

### Meriahvenet (Serranidae)

* *Serranus novemcinctus*

### Makrillit (Scombridae)

* *Allothunnus fallai*
* Perhostonnikala (*Gasterochisma melampus*)
* Sinievätonnikala (*Thunnus maccoyii*)

### Taivaantähystäjät (Uranoscopidae)

* *Pleuroscopus pseudodorsalis*

Piikkiankeriaskalat (Notacanthiformes)
--------------------------------------

### Liskoankeriaat (Halosauridae)

* *Halosaurus pectoralis*

Putkisuukalat (Syngnathiformes)
-------------------------------

### Katkarapukalat (Centriscidae)

* *Centriscops humerosus*
* *Notopogon armatus*

Pietarinkalat (Zeiformes)
-------------------------

### Oreot (Oreosomatidae)

* *Allocyttus verrucosus*
* *Oreosoma atlanticum*

Piikkihaikalat (Squaliformes)
-----------------------------

### Pistinhait (Centrophoridae)

* *Deania calcea*

### Etmopteridae

* *Etmopterus granulosus*

Krottikalat (Lophiiformes)
--------------------------

### Konnakrotit (Chaunacidae)

* *Chaunax pictus*

Turskakalat (Gadiformes)
------------------------

### Mateet (Lotidae)

* *Gaidropsarus insularum*

### Lestikalat (Macrouridae)

* *Malacocephalus laevis*
* *Mesobius antipodum*
* *Odontomacrurus murrayi*

### Morat (Moridae)

* *Mora moro*
* *Tripterophycis gilchristi*

Simppukalat (Scorpaeniformes)
-----------------------------

### Skorpionisimput (Scorpaenidae)

* *Neomerinthe bauchotae*

### Korusimput (Sebastidae)

* *Helicolenus mouchezi*

Lähteet
-------

* All fishes reported from Amsterdam Island, New Amsterdam *www.fishbase.de*. Viitattu 2.9.2019.
**Diabolical Masquerade** oli ruotsalainen yhden miehen projektiyhtye, jonka perusti Blackheim (Katatonia-yhtyeen Anders Nyström) vuonna 1993. Yhtye soitti avant garde- ja sinfonisen black metalin sekoitusta death metal -vivahteilla.

Blackheimin ohella projektissa oli mukana myös Dan Swanö, joka toimi albumien tuottajana sekä soitti rumpuja vuoden 1999 albumilla *Nightwork*. Syyskuussa 2004 Blackheim ilmoitti haudanneensa yhtyeen, koska ei saanut inspiraatiota viidennen albumin tekemiseen. Yhtye oli toiminnassa vuosina 1993–2004.

Studioalbumit
-------------

* *Ravendusk in My Heart*  (1996, Adipocere Records)
* *The Phantom Lodge*  (1997, Adipocere Records)
* *Nightwork*  (1999, Avantgarde Music)
* *Death's Design*  (2001, Avantgarde Music)

Jäsenet
-------

* Blakkheim (Anders Nyström) – kaikki instrumentit
* Dan Swanö – rummut, kitara

### Sessiomuusikot

* Sean C. Bates – rummut (1997, 2001)
* Ingmar Döhn – basso (1997–2001)

Aiheesta muualla
----------------

* Diabolical Masquerade
Yksinkertainen takaisinkytkentä
**Takaisinkytkennässä** (engl. *feedback*) järjestelmän lähtösignaali ohjataan takaisin järjestelmän alkuun tulosignaaliksi. Takaisinkytkentä on siis silmukka, jonka kautta järjestelmän aiemmin tuottama informaatio vaikuttaa sen myöhemmin tuottamaan informaatioon.

Takaisinkytkennällä voidaan joko vahvistaa (positiivinen takaisinkytkentä) tai heikentää (negatiivinen takaisinkytkentä) järjestelmän häiriöitä, eli järjestelmän lähtöä muokkaavia tekijöitä.

Takaisinkytkennän käyttökohteita ja esiintymismuotoja ovat mm:

* elektroniikka ja säätötekniikka
* kybernetiikka
* ilmastonmuutos
* biologia

Lisäksi mm. esiintymisestä ja johtamisesta saatavaa palautetta sekä asiakaspalautetta voidaan pitää takaisinkytkentänä, joissa toimintaa muokataan aiemman toiminnan perusteella. Takaisinkytkentä on kuitenkin vahvasti tekniikkaan liittyvä termi, toisin kuin englannin kielen *feedback,* joka voi tarkoittaa sekä palautetta että takaisinkytkentää.

Takaisinkytkentä elektroniikassa ja säätötekniikassa
----------------------------------------------------

### Negatiivinen takaisinkytkentä

Negatiivinen takaisinkytkentä pyrkii minimoimaan tulo- ja lähtösignaalin eron.

Negatiivisella takaisinkytkennällä voidaan mm:

* parantaa järjestelmän stabiiliutta
* vähentää häiriöitä
* vähentää säröytymistä
* kontrolloida tulo- ja lähtöimpedansseja
* kasvattaa vahvistimen kaistanleveyttä

Kuva 1: Negatiivinen takaisinkytkentä
Negatiivisella takaisinkytkennällä voidaan siis parantaa useita signaalin ominaisuuksia, mutta samalla se heikentää signaalin vahvistusta. Negatiivinen takaisinkytkentä ei myöskään takaa systeemin stabiiliutta.

Negatiivisesti takaisinkytketyn systeemin siirtofunktio on muotoa:

{\displaystyle {\frac {G(s)}{1+G(s)H(s)}}}
Esimerkki negatiivisesta takaisinkytkennästä:

Kuva 2: Negatiivisen takaisinkytkennän vaikutus
Kuvan 2 sininen käyrä kuvaa systeemin askelvastetta. Kuvitellaan, että systeemiin on kytkeytynyt signaalia vaimentava häiriö. Vihreä signaali kuvaa takaisinkytketyn systeemin askelvastetta, ja kuinka se korjaa virhettä tulo- ja lähtösignaalin välillä.

### Positiivinen takaisinkytkentä

Positiivinen takaisinkytkentä pyrkii vahvistamaan tulo- ja lähtösignaalin eroa. Positiivinen takaisinkytkentä johtaa systeemin arvon eksponentiaaliseen kasvuun tehden siitä epästabiilin. Positiivisella takaisinkytkennällä on kuitenkin useita tärkeitä käyttösovelluksia.

Positiivisesti takaisinkytketyn systeemin siirtofunktio on muotoa:

{\displaystyle {\frac {G(s)}{1-G(s)H(s)}}}
### Sovellukset

Elektroniikassa positiivista takaisinkytkentää sisältäviin sovelluksiin lukeutuvat mm. 

* komparaattorit
* kiikut
* oskillaattorit
* ajastinpiirit

Negatiivista takaisinkytkentää sisältäviä sovelluksia taas ovat esimerkiksi 

* vahvistimet
* suodattimet
* lineaariset jänniteregulaattorit

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Adel S. Sedra, Kenneth C. Smith: *Microelectronic Circuits*. Oxford University Press, 2009.
3. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Takaisinkytkentä** Wikimedia Commonsissa
**Johann Philipp Reis** (7. tammikuuta 1834 Gelnhausen, Hessenin vaaliruhtinaskunta – 14. tammikuuta 1874 Friedrichsdorf, Saksan keisarikunta) oli saksalainen opettaja ja tiedemies. Hän oli yksi puhelimen varhaisista kehittäjistä.

Reisin puhelin
Reis kehitti toimivan puhelimen esiversion vuonna 1861, jolloin hän esitteli Frankfurtissa saksalaisille tiedemiehille kehittämäänsä sähkömagnetismiin perustuvaa laitetta, jolla ääntä pystyi siirtämään lankaa pitkin. Laitteessa oli lähetyspäässä puinen laatikko, missä oli korvaa matkiva torvi ja platinakalvo, joka toimi tärykalvona. Sähköjohto oli ikään kuin kuulohermo. Kun korvan aukosta tuli ääntä laatikkoon, platinakalvo tärisi ja kalvoon nojannut vasara katkoi sähkövirtaa ääniaaltojen mukaan. Virta ohjattiin sähköjohtoa pitkin vastaanottopäässä olleen releen kelaan, jolloin sen sisässä ollut rautapuikko toisti äänen. Rautapuikko oli kaikulaatikossa, joka hieman vahvisti ääntä.

Reisin rakentama puhelin toisti kuitenkin puhetta huonosti, puhtaita ääniä kuten viulunsoittoa se toisti paremmin. Reisin esittelemä puhelin välitti äänen myös vain sadan metrin päähän. Saksalainen aikakauslehti luonnehti Reisin rakentamaa puhelinta leikkikaluksi, eikä sitä huolittu tieteelliseen aikakauslehteen. Reis kuoli 40-vuotiaana vuonna 1874, eikä hän ehtinyt nähdä Alexander Graham Bellin rakentamaa puhelinta. Kun Bell patentoi oman puhelimensa vuonna 1881, oikeus päätti että Reisin puhelin ei ollut tarpeeksi toimiva, jotta se estäisi Bellin patentin saamisen omalle puhelimelleen. Reisin puhelin oli vain pienen askeleen päässä Bellin puhelimista, ja on esitetty että jos Reis olisi dokumentoinut laitteensa paremmin, olisi se saattanut estää Bellin patentin saamisen.

Lähteet
-------

1. ↑  Johann Philipp Reis *Encyclopedia Britannica*.  3.1.2022. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Bell 'did not invent telephone'  1.12.2003. bbc.co.uk. Viitattu 7.12.2014. (englanniksi)
3. ↑  Lindell, Ismo: *Sähkön pitkä historia*, s. 275–276. "Reisin puhelin". Otatieto, 2009. ISBN 978-951-672-358-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Philipp Reis** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Diafounou Gory** on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen hallinnollinen keskus Tambacara sijaitsee 35 kilometriä Yélimanésta länteen. Kunnassa on 20 300 ja keskuskylässä 4 600 asukasta (vuonna 2009).

Maantiede ja ilmasto
--------------------

Diafounou Goryn kunnan pinta-ala on 547 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Yélimanén piirin Goryn ja lännessä Diafounou Diongagan ja Marenkaffon kuntiin, etelässä Kayesin piirin Séro Diamanoun kuntaan sekä pohjoisessa Mauritaniaan.

Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, kukkuloita ja rämeitä. Tasankojen nimet ovat pohjoisessa Mouli, keskiosassa Tambacaran pohjoispuolella Timbréha ja etelässä Guiffin länsipuolella Nema. Kunnan läpi virtaa Senegalin vesistöön kuuluva Térékolé. Kasvillisuus ja eläinkunta ovat kärsineet kuivuudesta, eroosiosta ja ihmisen toiminnasta.

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kuiva ja viileä kausi kestää joulukuusta helmikuuhun, kuiva ja kuuma kausi maaliskuusta kesäkuuhun ja sadekausi yleensä kesä-heinäkuusta syys-lokakuuhun. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Vuoden keskilämpötila on 28 °C. Kuumana aikana lämpötila kohoaa 45:een ja sadekaudella 35 asteeseen.

Asutus
------

Kuntaan kuuluu 14 virallista kylää ja neljä pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja ja vähemmässä määrin fulbeja (haalpular). Vähemmistöinä on bambaroita, khasonkoja ja maureja. Käytännössä kaikki ovat muslimeja.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut
--------------------------------

Tambacaran, Koméouloun ja Sambagan kautta kulkee Nioron, Yélimanén ja Kayesin välinen maantie RN23. Muiden kylien liikenneyhteydet ovat heikot.

Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan pienimuotoista kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Tambacarassa, Koméoulou-Sambagassa ja Ouologuélassa pidetään viikoittaiset markkinat. Nuoret miehet muuttavat Malin kaupunkeihin, muihin Afrikan maihin ja Eurooppaan, josta he lähettävät rahaa sukulaisilleen.

Kunnassa toimii viisi alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja kymmenen koraanikoulua. Terveyspalveluihin kuuluu neljä tasoltaan tyydyttävää terveyskeskusta apteekkeineen. Tambacarassa on jopa lääkäri. Vesihuolto käsittää neljän kylän vesipostiverkot sekä joukon kaivoja ja porakaivoja.

Lähteet
-------

* Monographie de la commune rurale de Diafounou Gory *developpementlocal-sahel.org*.  2007. Viitattu 8.10.2016. [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 8.10.2016.
2. 1 2  Monographie, s. 12.
3. ↑  Monographie, s. 13–14.
4. ↑  Monographie, s. 13.
5. ↑  Monographie, s. 22.
6. ↑  Monographie, s. 27.
7. ↑  Monographie, s. 70–71.
8. ↑  Monographie, s. 32–42.
9. ↑  Monographie, s. 44–49.
10. ↑  Monographie, s. 25.
11. ↑  Monographie, s. 50–51.
12. ↑  Monographie, s. 60–61.
13. ↑  Monographie, s. 67.
**Luonnonarvokauppa** tarkoittaa sitä, että maanomistaja sitoutuu vapaaehtoisesta sopimuksesta ylläpitämään tai lisäämään luonnonarvoja metsässään määräajan. Tästä hän saa tuloa luonnonarvojen ostajalta: maksajina eli luonnonarvojen ostajina voivat toimia vaikkapa alueellinen metsäkeskus tai ympäristökeskus. Luonnonarvokauppasopimukset tehdään tyypillisesti 10–20 vuodeksi kerrallaan, ja määräajan jälkeen alueen käyttö jatkuu maanomistajan haluamalla tavalla.

Luonnonarvokaupassa huomio on yksityismetsissä ja tavoitteena on saada luonnonsuojelu yhdeksi taloudellisen maankäytön muodoksi vaikkapa puunkaadon, turpeennoston tai metsästyksen rinnalle.

Vuonna 2003 Satakunnassa aloitettiin Etelä-Suomen metsien monimuotoisuus-ohjelma Metson yhteydessä luonnonarvokauppakokeilu. Sitä luonnehdittiin perinteiseen suojeluun verrattuna asiakaslähtöiseksi toiminnaksi.*kenen mukaan?* Tutkimusten mukaan kun maanomistajat ovat yleensä olleet tyytyväisiä suojeluratkaisuista maksettuihin korvauksiin, mutta suojelusuunnittelussa he ovat kokeneet asemansa epätasa-arvoiseksi. Luonnonarvokaupan toivotaan tuovan ratkaisun myös ongelmiin, jotka koskevat suojelupäätösten peruuttamattomuutta ja heikkouksia taloudellisten haittojen korvaamismenettelyssä. 

Yhtenä luonnonarvokaupan kokeilemisen motiivina on ollut Natura 2000 -ohjelman 1990-luvun lopussa synnyttämä arvostelu ja keskustelu luonnonsuojelun tarpeesta ja menettelytavoista. Satakunnassa uutta luonnonsuojelumenetelmää on suunniteltu vuodesta 1996 lähtien. Pohjaa suojelukeksinnölle on antanut maanomistajien ja luonnonsuojelutahojen välillä maakunnassa vallinnut hyvä keskusteluyhteys.

Katso myös
----------

* Ekosysteemipalvelut

Aiheesta muualla
----------------

* Paloniemi, Riikka: *Luonnonsuojelu arjessa - Maanomistajien näkemyksiä ja kokemuksia yksityismaiden tilapäisestä luonnonsuojelusta ja sen uudistumisen prosessista*. Väitöskirja. Helsingin yliopiston biotieteellinen tiedekunta, 2008.
**Diadumenoksen talo** (myös *Diadoumenoksen talo*) on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta yksityistalosta Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.

Talosta löydetty Diadumenos-veistos. Kansallinen arkeologinen museo.
Diadumenoksen talo rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 200–150 eaa. Se sijaitsee Pyhän järven luoteispuolella yhdessä monien muiden vastaavien yksityistalojen kanssa. Rakennus on pohjakaavaltaan epäsäännöllisen muotoinen ja koostuu useista huoneista, jotka on ryhmitelty pylväikköpihan ympärille.

Talosta tai sen välittömästä läheisyydestä on löydetty kolme hyvin säilynyttä veistosta, jotka tunnetaan nimillä: Diadumenos, kopio Polykleitoksen veistoksesta, josta talo on saanut nimensä; Artemis Diadumena; sekä Deloksen pseudoatleetti. Veistokset ovat nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delos, House of the Diadoumenos *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diadumenoksen talo** Wikimedia Commonsissa
Hugo Claus vuonna 1961.
**Hugo Maurice Julien Claus** (5. huhtikuuta 1929 Brugge – 19. maaliskuuta 2008 Antwerpen) oli belgialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja kuvataiteilija. Hän oli yksi Belgian merkittävimpiä hollanninkielisiä kirjailijoita.

Claus syntyi Bruggessa, eikä tullut nuorena toimeen perheensä kanssa. Heti toisen maailmansodan hän muutti pois kotoa ja teki ennen kirjailijanuraa monia pieniä töitä elantonsa eteen. Clausin ensimmäinen julkaistu teos oli runokokoelma *Kleine reeks* vuodelta 1947. Hänen suosionsa kasvoi 1960- ja 1970-luvulla romaanien *De verwondering* ("Ihmetys") ja *Omtrent Deedee* sekä näytelmillä *Suiker* ("Sokeri") ja *Vrijdag* ("Perjantai").

Vuonna 1983 ilmestynyt romaani *Het verdriet van België*, joka on suomennettu nimellä *Belgian suru*, oli Clausin läpimurtoteos. Osittain omaelämäkerrallinen teos sijoittuu toiseen maailmansotaan ja käsittelee yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta, perheoloja ja katolisen kirkon painostusta Belgiassa.

Yli 120 teosta käsittäneen kirjailijan työnsä lisäksi Claus käsikirjoitti ja ohjasi elokuvia sekä kuului kuvataiteilijoiden Cobra-taiteilijaryhmään. Hänen käsikirjoittamiaan elokuvia ovat muun muassa Fons Rademakersin ohjaukset *Kylä joen rannalla* (1958) ja *Kuuma iho* (1965), joista ensin mainittu oli myös ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.

Claus kärsi viimeisinä elinvuosinaan Alzheimerin taudista. Keskiviikkona 19. maaliskuuta 2008 ilmoitettiin, että Clausille oli tehty eutanasia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Belgialaiskirjailija Hugo Claus kuollut *aamulehti.fi*.  19.3.2008. Tampere:  Aamulehti. Viitattu 19.3.2008.
2. 1 2  Belgian author Hugo Claus dies at 78 *yahoo.com*.  19.3.2008. Yahoo! Inc. Viitattu 19.3.2008. (englanniksi)
3. ↑  Belgialaiskirjailija Hugo Claus kuollut *yle.fi*.  19.3.2008. YLE. Viitattu 19.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hugo Claus**.
* Hugo Clausin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hurrikaani Janet** oli vuoden 1955 voimakkain hurrikaani.

Myrskyn kehitys ja reitti
-------------------------

Janetin varhaisista vaiheista on vain hajanaisia havaintoja. Air Francen ja Iberian lentäjät raportoivat säähäiriöstä Pienten Antillien itäpuolella 21. elokuuta. Se livahti huomiota herättämättä vilkkaiden laivareittien poikki, joten sen arvioitiin saavuttaneen vastikään hurrikaanin voiman kun SS Mormacdale havaitsi siinä 28 m/s tuulia 21. päivän iltana paikallista aikaa. Seuraavana päivänä hurrikaanin silmä kulki juuri Barbadoksen eteläpuolelta. Kapeassa vyöhykkeessä havaittiin 50–54 m/s tuulia. Myrsky jatkoi matkaansa Grenadan ja Carriacoun välistä 23. päivänä. Seuraavina päivinä Janet jatkoi matkaansa Karibian itäosien poikki heikentyen vähitellen. 25. päivänä se voimistui nopeasti voimakkaaksi hurrikaaniksi. Se ylitti Swan islandin, missä ilmanpaineeksi mitattiin 938 hPa ja tuulen nopeus 89 m/s. Syyskuun 28. päivänä se kulki Brittiläisen Hondurasin (nykyinen Belize) Corozalin yli ja Chetumaliin Meksikoon. Chetumalin lentoaseman tuulimittari näytti 76 m/s ennen hajoamistaan.

Tuhot
-----

Barbadoksella kuoli 38 ja Grenadalla 122 ihmistä. Brittiläisessä Hondurasissa kuoli 16. Meksikossa ei ole tarkkaa tietoa merellä kuolleista, arvio on noin 500 henkeä. Tampicon alueella Janetin tulvia pahensivat kahden edellisen hurrikaanin nostattamat tulvat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hurricanes of 1955 *Monthly Weather Review*. Viitattu 30.9.2018.
Taylor Negron
**Brad Taylor Negron** (1. elokuuta 1957 Glendale, Kalifornia – 10. tammikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja stand up -koomikko, joka esiintyi monissa 1980-luvun komediasarjoissa. Hän näytteli elokuvassa *Viimeinen partiopoika* ja oli vakituisessa roolissa taloudenhoitaja Manuelona *So Little Time* -televisiosarjassa Mary-Kate ja Ashley Olsenin kanssa. Hän oli myös yhden jakson vierasroolissa *Waverly Placen velhot*- ja *Frendit*-sarjoissa. Hän esiintyi vuoden 2008 *Channels*-elokuvan päähenkilönä.

Yksityiselämä
-------------

Negronin isä oli Conrad Negron Sr. joka oli kalifornialaisen Indian Wellsin kaupungin pormestari. Negron kasvoi Pasadenassa, Kaliforniassa. Hän oli puertoricolaista, juutalaista ja italialaista alkuperää.

Lähteet
-------

1. ↑  D’Alessandro, Anthony: Taylor Negron, Comedian & Actor, Dead At 57 After Long Battle With Cancer *Deadline*.  10.1.2015. Viitattu 11.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  The Buffalo News(TM) - News Library : Simple Search

Aiheesta muualla
----------------

* Taylor Negronin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Taylor Negron Media Circusissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Taylor Negron's Current Show "Satellites"

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |