recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Viron lippu mielenosoittajien kulkueessa.
**Virolaisten mielenosoitus Pietarissa** oli 26. maaliskuuta (uutta lukua 8. huhtikuuta) 1917 Venäjän keisarikunnan pääkaupunki Pietarissa Viron autonomian puolesta järjestetty suurmielenosoitus, johon osallistui 40 000 virolaista. Neljä päivää mielenosoituksen jälkeen Venäjän väliaikainen hallitus taipui virolaisten vaatimuksiin ja uusi Viron kuvernementti sai väliaikaisen itsehallinnon.

Tausta
------

Ensimmäistä maailmansotaa käyvä Venäjän keisarikunta oli ajautumassa vuoden 1917 alussa kriisiin inflaation ja esimerkiksi elintarvikepulan takia. Venäjän tsaari Nikolai II joutui luopumaan valtaistuimestaan Helmikuun vallankumouksen takia ja maan johtoon nousi väliaikainen hallitus. Väliaikainen hallitus nimitti muun muassa Vironmaan ja Liivinmaan ensimmäiset virolaiset (Jaan Poska) ja latvialaiset (Andrejs Kalmans) kuvernöörit. Uudessa poliittisessa tilanteessa virolaiset alkoivat jälleen toimia kansallisen autonomian saavuttamiseksi. 11.–13. maaliskuuta Viron maakuntien ja kaupunkien edustajat kokoontuivat Tarttoon itsehallinnon suunnittelemiseksi. Jaan Tõnissonin, Otto Strandmanin ja Jüri Vilmsin johdolla laadittiin Venäjän muuttamista federaatioksi ja Viron autonomian perustamista Vironmaan ja Pohjois-Liivinmaan virolaisalueille ehdottanut muistio, joka luovutettiin väliaikaiselle hallitukselle.

Mielenosoitus
-------------

Mielenosoittajien kulkue.
Autonomiahankkeen tueksi virolaiset järjestivät 26. maaliskuuta (uutta lukua 8. huhtikuuta) suurmielenosoituksen Pietarissa. Suureen mielenosoituskulkueeseen osallistui yli 40 000 virolaista. Heistä noin 12 000 oli tuolloin Venäjän armeijassa palvelevia virolaissotilaita. Mielenosoittajien kulkueen mukana oli orkestereita ja virolaisen perinteen mukainen sekakuoro. Kulkue kokoontui ja lähti Pietarin Pyhän Johanneksen kirkolta. Kuoro ja kulkueen edustajat kävivät väliaikaisen hallituksen luona Taurian palatsilla, jolla laulettiin virolainen laulu ja *Marseljeesi*. Palatsin suuressa salissa luettiin vaatimus Viron autonomiasta.

Seuraukset
----------

Venäjän väliaikainen hallitus ei periaatteessa ollut kovin myötämielinen ajatukselle kansallisten autonomioiden myöntämisestä. Se kuitenkin taipui antamaan päätöksen Viron väliaikaisesta itsehallinnosta 30. maaliskuuta. Väliaikaisen itsehallinnon oli tarkoitus kestää vuoden 1919 alkuun. Virolaisten asuinalue yhdistettiin Viron kuvernementiksi, jonka kuvernöörinä toimi laajennetuin valtaoikeuksin Jaan Poska.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 491-493. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
2. 1 2  Boriss Gorbunov: 90 aastat meeleavaldusest Peterburis *Eesti Päevaleht*. Viitattu 30.7.2019. (viroksi)
*Soihdun* kansilehti vuodelta 1927.
**Soihtu** oli Leningradissa vuosina 1927–1930 ilmestynyt suomenkielinen kulttuurilehti. Se oli isokokoinen, 16–25 sivua käsittävä kuvitettu kuukausilehti. Soihdussa julkaistiin uutisia kotimaasta ja ulkomailta, historiallisaiheisia kirjoituksia, kertomuksia, runoja, kuvauksia sekä kirjallisuuskritiikkiä. Lehden vastaavana toimittajana oli koko sen toiminnan ajan Yrjö Karppanen. Toimituskuntaan kuuluivat mm. Väinö Aalto, Santeri Mäkelä, Ragnar Rusko ja Yrjö Savolainen. Taiteilijana toimi Eino Salmi. Lehden levikki oli noin 4 000 kappaletta.

Soihdun ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1927 loka-marraskuun kaksoisnumerona. Kanteen oli piirretty veneessä seisova, intoa hehkuva soihdunkantaja. Ison otsikon varjostama tuli heijastui kauas vedenpintaan. Tämä romanttinen hahmo säilyi lehden tunnuksena vuoteen 1929 saakka. Vuonna 1930 Soihdusta tuli Leningradin proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomenkielisen jaoston äänenkannattaja ja se sai voimakkaammin kirjallisuuslehden luonteen. Alkuperäinen suomenkielinen kaunokirjallisuus muodosti pääosan sen sisällöstä. Proosaa edustivat mm. Josef Schultzin, Ragnar Ruskon, Lea Helon, Fjodor Ivatšovin, Oskar Johanssonin ja Yrjö Savolaisen kertomukset, kuvaukset ja pakinat. Runoja julkaisivat Jalmari Virtanen, Lea Helo, Ragnar Rusko, Santeri Mäkelä, Toivo Raita, Valdemar Vikman ym. Kirjallisuuskriitikkoina esiintyivät Lea Helo, Väinö Aalto, Santeri Mäkelä, Ragnar Rusko, Aleksanteri Mantere ja Yrjö Savolainen. Käännösproosaa edustivat mm. Maksim Gorkin, Aleksei Tolstoin ja Larisa Reisnerin kertomukset. Jatkoromaaneina ilmestyivät Aleksandr Serafimovitšin *Rautavyöry* ja Lidija Seifullinan *Virineja*.

Joulukuussa 1930 Soihtu yhdistettiin Petroskoissa julkaistuun Punakantele-lehteen.

Lähteet
-------

* Aalto, Elli: Suomenkielisen aikakauslehdistön synty Neuvostoliitossa.  *Punalippu*, 1987, nro 4, s. 101–109.
* Alto, E.L.: *Sovetskije finnojazytšnyje žurnaly 1920–1980*, s. 29–44. Petrozavodsk: Karelija, 1989. ISBN 5-7545-0308-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Soihtu* digitoituna kansalliskirjastossa
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Pietarin Sunnuntailehti** oli Pietarissa vuosina 1871–1873 ilmestynyt sanomalehti.

*Pietarin Sunnuntailehti* perustettiin kaupungin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkkoherran Johannes Öhqvistin ja *Pietarin Sanomien* toimittajan August Hagmanin välisen konfliktin seurauksena. Lehden toimittajana työskenteli [[seurakunnan kirkkokoulun johtaja Tuomas Friman. Avustajina toimivat Öhqvist, Viipurin lyseon lehtori Rietrikki Polén ja Narvan suomalais-ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherra J. W. Murman. Seurakunnan tiloissa toimitettu *Sunnuntailehti* oli luonteeltaan kilpailijaansa kirkollisempi. Kerran viikossa ilmestynyt lehti painettiin Pietarissa Veljekset Krugin kirjapainossa. Se oli nelisivuinen ja kolmipalstainen, sivukooltaan hieman *Pietarin Sanomia* pienempi. Myös lehden levikki oli ilmeisesti pienempi kuin kilpailijalla, ja sen rahoittajana näyttää toimineen kirkkoherra Öhqvist.

Lehden ensimmäisellä sivulla oli *Pietarin Sanomista* poiketen pääkirjoitus, joka oli sisällöltään uskonnollinen, kansansivistyksellinen tai historiallinen. *Sunnuntailehti* sisälsi myös muita hartauskirjoituksia sekä opettaja A. Rahkosen kirjoittamia uskonnollisia runoja. Jatkokertomuksia laativat muun muassa Rietrikki Polén ja Tuomas Friman. Poliittisesti lehti oli äärimmäisen varovainen.

*Sunnuntailehden* uutisaineisto oli pääosin lainattu Pietarin muista lehdistä. Suurin osa uutisista käsitteli Pietarin, lähialueen ja muun Venäjän tapahtumia. Ulkomaanuutisissa keskeinen aihe oli Saksan–Ranskan sota. Pietarin ja Inkerinmaan suomalaisia koskevia uutisia oli melko vähän. Ne keskittyivät etupäässä alueen luterilaisten seurakuntien tapahtumiin. Huomiota herätti muun muassa Inkeriin levinnyt "hyppääjien" lahko. Suomen uutisissa pääpaino oli Viipurin ja Itä-Suomen tapahtumilla. Ilmoituksia ja mainoksia lehdessä oli vähän.

Loppuvaiheessa *Pietarin Sunnuntailehti* ilmestyi kaupungin ainoana suomenkielisenä lehtenä. Se lakkasi vuoden 1873 lopussa, kun toimittaja Tuomas Friman perusti *Pietarin Lehden*.

Lähteet
-------

* Huttunen, Kalervo: *Pietarin suomenkielisen sanomalehdistön alkuvaiheet vuosina 1870–1883*. Helsinki: Suomen sanomalehdistön historia -projekti, 1981. ISBN 951-95289-7-0.

### Viitteet

1. ↑  Huttunen, s. 38–41.
2. ↑  Huttunen, s. 42–44.
3. ↑  Huttunen, s. 45–51.
4. ↑  Huttunen, s. 52–53.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pietarin Sunnuntailehti* digitoituna kansalliskirjastossa
**Avannolla** on taiteilija Pekka Halosen (1865–1933) maalaama öljytyö kankaalle, 125 × 180 cm, vuodelta 1900. Se oli toinen niistä maalauksista, jotka Pekka Halonen maalasi Pariisin vuoden 1900 paviljonkiin. Sinne vietiin 12 maalausta, joiden kaikkien tuli esittää suomalaisia elinkeinoja ja ammatteja. Toinen Halosen maalauksista oli *Ilveksen hiihtäjä*. Avannolla-maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Maalaus
-------

Avannolla-maalaus on tunnelmaltaan rauhallinen maalaus, jossa nuori nainen huuhtoo avannolla pyykkiä harmaassa talvi-ilmassa taustanaan kyläyhteisön taloja. Kauttaaltaan pilvessä oleva taivas ja lumi luovat yhtenäistävän valon, pehmeätunnelmaisen tienoon, missä saaviin nojaava nainen huuhtoo rauhassa lakanoitaan. Halonen käyttää etualan kohteisiin selvää rajausta taustan ollessa pehmeämpi suurpiirteisesti maalattuine puineen ja juuri erottuvine rakennusten ikkunoineen. Hallitsevaa on kaikkialle levittäytyvä lumi pyykkärin ympärillä.

Taustaa
-------

Halonen on maininnut toisaalla, että ´suomalainen talonpoika ei ole orja, vaan itsenäinen harkitseva työläinen, jonka ei tarvitse työssään ylimääräisesti riuhtoa´. Hän mainitsi tämän *Tienraivaajat Karjalassa* -maalauksensa saaman kritiikin yhteydessä. Sitä maalausta oli kritisoitu nimenomaan sen tunnelmasta. Tämä hiljainen työn rauhallisuus voidaan erottaa myös tästä Avannolla-maalauksesta, joka kuvaa suomalaisen naisen työtä ei niin helpoissa ilmasto-oloissa suuren saavin äärellä. Halonen pyrki työn kuvauksissaan omien sanojensa mukaan myös dekoratiiviseen yleisvaikutelmaan, mikä myös on nähtävissä tästä maalauksesta.

Maalaus on maalattu Tuusulanjärven Vanhankylän kartanon mailla. Halosen oma Halosenniemi- huvila oli tällöin vasta rakenteilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Leena Ahtola-Moorhouse Ateneum opas- teoksessa*, s. 66. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2007. ISBN 978-951-53-2994-3.
2. ↑  *Juha Ilvas teoksessa Tuntematon horisontti - Suomen taidetta 1870-1920*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000. ISBN 951-53-2130-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Avannolla*[vanhentunut linkki] Suomen Kansallisgallerian sivulla
M/S Tor Helsingissä kesällä 2023.
**M/S Tor** on yksi HSL:n tilaamaa Helsingin lauttaliikennettä operoivista lautoista. Kesäisin se liikennöi Suomenlinnan linjalla 19, talvikaudella taas Kruunuvuorenrannan linjalla 17. Aluksen voi vuokrata myös tilausajoon. Alus ei alkujaan ollut lautta, vaan se valmistui vuonna 1952 Tukholman Hammarbyverket-telakalta satamahinaajaksi, ja se palveli tässä toimessa Gävlessä, Ykspihlajassa sekä Loviisassa vuoteen 1992. Tuolloin Suomenlinnan Liikenne Oy:lle liikennettä alihankintana ajava Sun Lines Oy osti aluksen ja muutatti sen lautaksi Teijon telakalla Länsi-Uudellamaalla. Tällöin aluksen vanha kansirakenne purettiin kokonaan ja tilalle tehtiin uusi matkustajaliikenteeseen paremmin soveltuva kansirakenne.

Aluksen kansirakenteessa sijaitsee pääkannen matkustajatila, jossa on istumapaikat 68 hengelle. Matkustajatilan takana aluksen peräosassa on pieni autokansi, jolle voidaan lastata yksi henkilöauto. Edessä pääkannen yläpuolella sijaitsee ohjaamo. Sen takana sijaitsevalta aurinkokannelta löytyy istumapaikat 120 henkilölle sekä aluksen pelastautumisvälineet. Aluksessa on myös pieni pääkannen alapuolella vesilinjan tasolla sijaitseva matkustajasalonki, joka ei kuitenkaan yleensä ole matkustajien käytössä. Aluksen satamahinaajataustasta johtuen sen rungon rakenne soveltuu erittäin hyvin jääolosuhteisiin, joissa se on pärjännyt muita Suomenlinnan lauttoja paremmin. Alus hankittiinkin aikoinaan osin juuri talviliikenteen tarpeita ajatellen.

Alus sai helmikuussa 2006 osakseen erikoista julkisuutta, kun tunnettu yhdysvaltalainen tv-tähti Conan O'Brien matkusti aluksella Suomen vierailullaan.

Tekniset tiedot
---------------

* Rakennettu: 1952, Hammarbyverken, Tukholma, Ruotsi
* Uudelleenrakennettu: 1992, Teijon telakka, Suomi
* Bruttovetoisuus: 148 t
* Nettovetoisuus: 88 t
* Pituus: 24,44 m
* Leveys: 6,85 m
* Syväys: 3,76 m
* Huippunopeus: 11 solmua (n. 20,4 km/h)
* Koneteho: 750 kW

Aiheesta muualla
----------------

* M/s Torin esittely Sun Lines Oy:n kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Onni Johannes Ermala** (entinen **Enroth** 9. toukokuuta 1904 Sääksmäki – 29. syyskuuta 1958 Kemi) oli suomalainen arkkitehti. Hän opiskeli [Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu]]ssa vuosina 1920–1924 ja toimi Rakennushallituksen piirtäjänä 1929–1943, Rakennushallituksen suunnitteluosaston ylimääräisenä arkkitehtina 1943–1950 ja Kemin kaupunginarkkitehtina 1950–1958.

Ermala ei ollut saanut arkkitehdin koulutusta, mutta siitä huolimatta hänet nimitettiin arkkitehdin virkoihin. Hän myös menestyi arkkitehtikilpailuissa. Näistä saavutuksista merkittävin oli ensimmäinen palkinto Helsingin olympiastadionin suunnittelukilpailussa (1930), lunastettu suunnitelma stadionin toisessa kilpailussa (1933) ja kutsu kolmanteen kilpailuun.

Ermalan suunnittelema Suomussalmen kirkko.
Rakennushallituksen arkkitehtina toiminut Salme Setälä luonnehtii muistelmissaan "Lykkyä", Ermalaa, "piirtäjäksi Jumalan armosta". Setälän mukaan suunnittelukilpailujen säännöt muutettiin Ermalan voittojen seurauksena siten, että niihin saivat osallistua vain koulutetut arkkitehdit. Ermala sai kuitenkin tasavallan presidentiltä vuonna 1948 erioikeuden käyttää arkkitehdin titteliä, minkä Setälä arvelee olevan ainoa taiteilijalle myönnetty vastaava arvonimi Suomessa. Ermalalle tarjottiin arkkitehdin virkoja, Johannesburgista, Ottawasta ja Limasta, mutta Setälän mukaan hän "katosi" Kemiin.

Ermalan osuus Malmin lentokentän suunnitteluun on merkittävä, vaikkakin arvio vaihtelee eri lähteissä. Museoviraston mukaan käytännön suunnittelun hoitivat arkkitehdit Dag Englund, Ermala ja Vera Rosendal. Salme Setälän muistelmien mukaan suunnittelun hoiti pääasiassa Ermala. Aino Niskasen väitöstutkimuksen *Väinö Vähäkangas ja hänen toimintansa* mukaan ei voida pitävästi määritellä, mikä oli kunkin osuus suunnittelussa. Malmin lentokentän historiassa Hannu-Matti Wahl esittää Ermalan suunnittelun koskeneen erityisesti lentokonehallia. Lisäksi Ermala suunnitteli sodan jälkeen ainoan valvontakomission käyttöön arkkitehdin suunnitteleman rakennuksen, teatteriparakin. Rakennus oli noin 30 metriä pitkä L-muotoinen tyyppirakennus, jossa oli mm. elokuvateatteri noin 300 hengelle.

Ermalan suunnittelemia julkisia rakennuksia ovat mm. Kemin työväentalo, Lapin lääninhallitus, Suomussalmen kirkko, Kemin tyttölyseo, Rovaniemen Valistustalo eli Valsa, Raision Viljasiilo, Keminmaalla sijaitseva Pohjanranta sekä Puijon maja.

Kuvataiteilija Anita Ermala on Onni Ermalan tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Viipurin klassillinen lyseo 1979-1940, toim. Jorma Väänänen 1958.
2. ↑  Malmin lentokenttä. RKY.
3. ↑  Salme Setälä, Epäasiallinen kronikka viiden pääjohtajan ajalta, WSOY 1973.*lähde tarkemmin?*
4. ↑  Aino Niskanen: *Väinö Vähäkangas ja hänen toimistonsa. Arkkitehdin elämäntyö ja verkostot*, s. 61. Väitöskirja. Teknillinen korkeakoulu, 2005. ISBN 9512279894. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 16.11.2017).
5. ↑  Sipilä, Haikarainen, Wahl ym.: Malmi – Helsingin lentoasema. Minerva Kustannus Oy, 2008.
6. ↑  Oravien Aarteita - Grafiikkaa 60-luvun kodissa Jyväskylän taidemuseon Holvi. Viitattu 7.4.2015.
**Raffael Caetano de Araújo** (eli **Raffael**; s. 28. maaliskuuta 1985 Fortaleza) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Raffael on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Raffael aloitti uransa Euroopassa sveitsiläisessa FC Chiassossa vuonna 2003. Vuonna 2005 hän siirtyi Raiffeisen Super Leaguen FC Zürichiin, jossa pelatun kahden kauden aikana Raffael teki 77 ottelussa 39 maalia ja voitti kahdesti liigan mestaruuden. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Bundesliigan Hertha BSC:hen, jota Raffael edusti neljän ja puolen vuoden ajan tehden 140 pelissä 33 maalia. Kesällä 2012, berliiniläisseuran pudottua 2. Bundesliigaan, Raffael siirtyi Ukrainan valioliigan Dynamo Kiovaan. Hän pelasi kauden 2012–2013 aikana kiovalaisseurassa vain yhdeksän ottelua käyden välillä lainalla Bundesliigan Schalke 04:ssä. Kesällä 2013 Raffael palasi takaisin Bundesliigaan, nyt Borussia Mönchengladbachin riveihin. Hän on pelannut seurassa kauden 2019–2020 loppuun mennessä 164 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 57 ja syöttänyt 23 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut kaksi ottelua Kiovan Dynamossa ja 11 peliä Mönchengladbachissa sekä tehnyt jälkimmäisen joukkueen pelaajana kolme maalia, joista kaksi eri kausina Manchester Cityä vastaan ja yhden Sevillaa vastaan.

Muuta
-----

Raffaelin pikkuveli Ronny on myös jalkapalloilija. Raffael ja Ronny pelasivat Hertha Berlinissä yhdessä vuodet 2010–2012.

Lähteet
-------

* Raffael Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Borussia Mönchengladbach – Bundesliiga
1 Omlin |
2 Chiarodia |
3 Itakura |
4 Doucouré |
5 Friedrich |
7 Herrmann |
8 Weigl |
9 Honorat |
10 Neuhaus |
11 Wolf |
13 Pefok |
14 Pléa |
17 Koné |
18 Lainer |
19 Ngoumou |
20 Netz |
21 Sippel |
23 Kramer |
24 Jantschke |
25 Hack |
26 Ullrich |
27 Reitz |
28 Ranos |
29 Scally |
30 Elvedi |
31 Čvančara |
33 Nicolas |
38 Borges Sanches |
39 Wöber |
41 Olschowsky |
Valmentaja Seoane

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee hindulaista jumalaa. Lakshmi-nimisestä näyttelijästä (oik.* Yaragudipadi Venkata Mahalakshmi*) on eri artikkeli.*
Lakshimin kuva.
**Lakshmi** tai **Laxmi***lähde?* on hindulaisten rikkauden, valon ja tiedon jumalatar. Toissijaisesti*lähde?* hän on myös onnen, kauneuden ja hedelmällisyyden jumalatar. Usein Lakshmi yhdistetään väärin vain rahaan. Häneltä pyydetään onnea perheelle, ystäville, avioliitolle, lapsille, sekä ruokaa, rikkautta, kauneutta ja terveyttä, joten hän on hyvin suosittu jumalatar.*lähde?*

Lakshmi tunnetaan myös kaikkeuden äitinä ja hän on myös Vishnun Shakti*lähde?*. Lakshmi on siis Vishnun puoliso, ja hänen ruumiillistumansa, eli avataar. Sita on naimisissa Vishnun ruumiillistuman Raman kanssa, Rukmini on naimisissa Vishnun ruumiillistuman Krishnan kanssa (tosin Krishnan puolisona useimmin esitetään Radha), ja Alamelu on naimisissa Vishnun ruumiillistuman Venkateshwaran kanssa.*lähde?*

Lakshmi yhdistetään usein voimakkaasti lootus-kukkaan ja siten aitouteen ja hengelliseen voimaan. Hänet kuvataan usein lotuksen päällä istuvana naisena, jolla on neljä kättä, hienoja asuja ja arvokkaita koruja.*lähde?*

Hindut juhlivat Lakshmia etenkin valon juhla diwalin aikaan. Tuolloin ihmiset asettavat pieniä lamppuja kotinsa ulkopuolelle toivoen Lakshmin saapuvan ja siunaavan heidät. Uskotaan, että Lakshmi saapuu vain puhtaisiin taloihin, joissa asuu ahkeria ihmisiä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lakshmi *www.britannica.com*.  14.7.2023. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Diwali *www.britannica.com*.  14.7.2023. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lakshmi** Wikimedia Commonsissa

**Hindulaiset jumalat**
**Miespuoliset**: Trimurti (Brahma | Vishnu | Shiva) | Rama | Krishna | Ganesha | Indra | Hanuman | Surya | Lakshmana

**Naispuoliset**: Tridevi (Sarasvati | Lakshmi | Parvati) | Gayatri | Durga | Devi | Sita | Radha | Kali | Shakti | (muita)
**Woking** on noin 76 000 asukkaan kaupunki ja 104 000 asukkaan kaupunkipiiri (*borough*) Surreyn kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se luetaan osaksi Lontoon metropolialuetta. Hallinnollisesti Wokingin kaupunki on suoraan kaupunkipiirin alaisuudessa eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa (*unparished area*). Kaupunkipiiriin ei kuulu yhtään kuntaa (*civil parish*).

Woking sijaitsee noin 40 kilometriä Lontoon keskustasta lounaaseen, ja sieltä on 25 kilometrin matka Heathrow’n lentoasemalle ja 25 minuutin junamatka Waterloon rautatieasemalle. Monet kaupungin asukkaista käyvät Lontoon alueella töissä.

Sen jälkeen kun Wokingiin rakennettiin rautatieyhteys Lontoosta 1838, siitä tuli lähistön kanervanummien ja mäntymetsien ansiosta suosittu asutuskeskus. Se tunnetaan parhaiten vuonna 1889 rakennetusta moskeijasta, joka on Ison-Britannian muslimiyhteisön keskuspaikka, ja krematoriosta, joka oli ensimmäinen laatuaan Englannissa (1885). Hallintopiirin alueella on kevyttä teollisuutta ja suuria ostoskeskuksia.

Kirjailija H. G. Wells asui Wokingissa ja kirjoitti siellä menestysteoksensa *Maailmojen sota*. Kirjassa muukalaiset iskevät ensimmäisenä Wokingiin.

Formula 1 -talli McLarenin päämaja McLaren Technology Centre sijaitsee kaupungin lähellä, kuten myös Formula 1 -kuljettaja Kimi Räikkösen ja hänen managerinsa Steve Robertsonin perustama Formula 3 -talli Räikkönen Robertson Racing.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Woking *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Brinkhoff, Thomas: Woking (Surrey, South East England, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Brinkhoff, Thomas: Woking (District, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Brinkhoff, Thomas: London (Agglomeration, Agglomerations, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map and Location *City Population*. Viitattu 23.3.2024. (englanniksi)
5. ↑  Tour UK (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  hall of Fame (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Picture Nation (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Woking** Wikimedia Commonsissa

* Wokingin karttoja (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wokingin sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wokingin Collegen sivut
* Woking Travel Guide
**Mustafa Hassan Mohamed** (s. 1. maaliskuuta 1979 Mogadishu, Somalia) on Ruotsia edustava estejuoksija ja kestävyysjuoksija. Hän on kolminkertainen maastojuoksun EM-mitalisti. Hän muutti Somaliasta Ruotsiin vuonna 1990. 

Mohamed aloitti tosissaan juoksemisen vuonna 1995. Sitä ennen hän oli pelannut jalkapalloa. Jo vuonna 1996 hän voitti alle 18-vuotiaissa Ruotsin mestaruuden neljän kilometrin maantiejuoksussa, 5 000 metrillä sekä 2 000 metrin esteissä. 1997 hän oli nuorten EM-hopealla 10 000 metrillä ja pronssilla kuuden kilometrin maantiejuoksussa. 1998 hän oli kahdeksas nuorten MM-esteissä.

Kärsittyään loukkaantumisista oli Mohamedin seuraava kunnolla sujunut kausi vasta 2001. Hän saavutti Ruotsin-mestaruushopeaa 10 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa, päämatkakseen tulleesta estejuoksussa. Hänen ensimmäiset aikuisten arvokilpailunsa olivat 2003 Pariisin MM-kisat, joissa hän kuitenkin jäi loppukilpailun ulkopuolelle. Seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa hän selviytyi loppukilpailuun, jossa sijoittui kolmanneksitoista ennätysajallaan 8.18,05. 2005 Helsingin MM-kisoissa hän oli kymmenes ajalla 8.20,26, ja 2006 Göteborgin EM-kisoissa neljäs ajalla 8.27,79.

28. heinäkuuta 2007 Heusden-Zolderissa Mohamed juoksi estejuoksussa uudeksi ennätyksekseen 8.05,75 ja rikkoi Anders Gärderudin päivälleen 31 vuotta vanhan Ruotsin ennätyksen runsaalla kahdella sekunnilla.

Mohamed oli neljäs Osakan MM-kisoissa 2007 ajalla 8.19,82, kymmenes Pekingin olympialaisissa 2008 ajalla 8.20,69 ja 14:s Berliinin MM-kisoissa 2009 ajalla 8.35,77. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän karsiutui.

Mohamed saavutti maastojuoksun EM-kilpailuissa hopeaa 2007 sekä pronssia 2006 ja 2008. Maratonilla hän on sijoittunut MM-kilpailuissa 22:nneksi 2013 sekä EM-kilpailuissa 25:nneksi 2014 ja 45:nneksi 43-vuotiaana 2022.

Mohamed on voittanut Ruotsin mestaruuksia ulkoradoilla kaikkiaan 14 (esteissä 2002, 2003, 2006, 2008 ja 2010, 5 000 metrillä 2004–2005, 2007 ja 2010, 10 000 metrillä 2010, 2012 ja 2016, puolimaratonilla 2020 ja 2021) sekä hallikisoissa yhden (2006 3 000 metrillä).

Katso myös
----------

* Mohammed Farah (Mogadishussa, Somaliassa vuonna 1983 syntynyt, Britanniaan vuonna 1993 muuttanut kestävyysjuoksija)

Lähteet
-------

* 
* Mustafa Mohamed Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Mustafa Mohamed Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Barcelona 2010: 3000m Steeplechase Men Round 1 - Round 1 Heat 2 (2) *European Athletics*.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |
Pyhän Annan kirkko vuoden 1834 kaiverruksessa.
Kirkko vuonna 2016.
**Pyhän Annan luterilainen kirkko** (ven. Лютера́нская це́рковь свято́й А́нны, *Ljuteranskaja tserkov svjatoi Anny*) on klassistisen arkkitehtuurin muistomerkki Pietarissa Venäjällä. Vuosina 1775–1779 rakennetun kirkon on suunnitellut Juri Felten.

Nevan etelärannalla sijainneen *Liteinyi dvor* -valimon saksalaiset työntekijät perustivat luterilaisen seurakunnan vuonna 1719. Aluksi se käytti ruotsalaisia sotavankeja varten rakennettua puista Pietarin kirkkoa, joka siirrettiin nykyisen kirkon paikalle vuonna 1722. Vuonna 1740 otettiin käyttöön uusi kirkkorakennus, joka nimettiin keisarinna Annan suojeluspyhimyksen mukaan. Vuodesta 1736 lähtien seurakunnan yhteydessä toimi saksalainen koulu *Annenschule*, joka oli tunnettu korkeatasoisesta opetuksestaan.

Joonialaisten pylväiden koristaman puoliympyrän muotoisen alttariosan yllä kohoaa kupolikattoinen pyöreä torni. Suorakaiteen muotoista salia reunustaa pylväikön kannattama parvi. Kirkko suljettiin vuonna 1935, ja vuodesta 1939 lähtien siinä toimi elokuvateatteri *Spartak*. Jumalanpalveluksia alettiin järjestää uudestaan maaliskuussa 1992, kunnes vuonna 1997 ne siirrettiin jälleen avattuun Pyhän Pietarin luterilaiseen kirkkoon. Pyhän Annan kirkko vaurioitui pahoin tulipalossa vuonna 2002. Sen julkisivut, perustus ja katto korjattiin vuosina 2010–2013. Inkerin kirkolle luovutetussa, sisätiloiltaan yhä raunioituneessa rakennuksessa on pidetty jumalanpalveluksia joulusta 2013 lähtien.

Kirkon osoite on Kirotšnaja 8. Lähin metroasema on Tšernyševskaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Entsiklopedija Sankt-Peterburga: Ljuteranskaja tserkov sv. Anny *encspb.ru*. Viitattu 6.11.2009. (venäjäksi)
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 356. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
3. ↑  Tserkov Svjatoi Anny: Istorija *st-anna.ru*. Viitattu 20.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Annan luterilainen kirkko**.
* Pyhän Annan kirkon sivusto (venäjäksi)
* Pyhän Annan kirkko Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
**XS Project** on vuonna 2002 perustettu venäläinen musiikkiduo, jonka tyylilajeja ovat pääasiassa pumping house, hardbass yms. Jäsenet ovat perustaneet markkinointiyhtiön Progressive Фактор (Faktor), joka markkinoi DJ:tten markkinointia ja tapahtumien järjestämistä. XS Project on julkaissut kahdeksan albumia, joiden kappaleita käytetään useissa kokoelmissa, mukaan lukien ЛенЭнергия (LenEnergija) -kokoelmat, jotka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2003 Просвет (Prosvjet) Recordsille.

Historia
--------

### 2002

Dance Planet allekirjoitti sopimuksen TEM Projectin kanssa, joka on erikoistunut trance-musiikin julkaisemiseen. Dance Planet halusi TEM Projectin julkaisevan vain trance-musiikkia, joten he eivät voineet julkaista yhtyettä samalla nimellä. Avuksi osoittautui Vladin idea XS Project. Vlad, Levon ja Andrei päättivät erottaa yhtyeet tyyleittäin: TEM Project julkaisisi trancea Dance Planetille, ja nimellä XS Project he esiintyisivät KDK Recordsilla.

### 2003

XS Project osallistui ЛенЭнергия (LenEnergija) -albumiin kappaleella "Lead & Wood". CD-kotelon tekstissä XS Projectin kerrotaan koostuvan Levonista ja Vladista. Toukokuussa Vlad jätti yhtyeen, ja hänen tilalleen tuli Andrei Andrijanov, joka heistä kolmesta allekirjoitti sopimuksen Dance Planetin kanssa. TEM Projectin myöhemmissä painoksissa Andrei on ainoa artisti. Yhtyeen ensimmäinen albumi *Мы Колбасим На Танцполе* (*My Kolbasim Na Tantspole*) luotiin Просвет (Prosvjet) Recordsin ja KDK Recordsin alaisuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pumping House. Выдох на гребне волны *txt.rushkolnik.ru*.  Arkistoitu 6.1.2015.
2. 1 2  ЛенЭнергия (2003, CD) | Discogs *discogs.com*.  Arkistoitu 12.3.2016.
3. ↑  Tem Project - Activated *Discogs*. Viitattu 12.4.2020. (englanniksi)
4. ↑  Tem Project - The Clear Sound *Discogs*. Viitattu 12.4.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:XS Project  –  11.4.2020 versio
*Andromeda* Cygnaeuksen galleriassa.
**Andromeda** tai **Andromeda, Andromeda, kallioon kahlittuna** on Johannes Takasen veistos vuodelta 1882.
Pienehköstä koostaan huolimatta *Andromeda* kuuluu Takasen pääteoksiin kahden muun Roomassa valmistuneen naisveistoksen, Ainon ja Rebekan ohella.

*Andromedan* kipsiversio valmistui joulukuussa 1879, ja se veistettiin marmoriin 1882.
Veistos kuvaa Kreikan mytologian prinsessa Andromedaa. Hänen jaloissaan on kahleet ja veistoksen jalustaan on kuvattu merihirviö.

Andromedan äiti, Etiopian kuningatar Kassiopeia kerskui olevansa maailman kaunein, kauniimpi kuin nereidit. Puheet kantautuivat nereidien korviin, jotka suuttuivat, samoin kuin Poseidon. Vimmastunut Poseidon nostatti vedenpaisumuksen ja lähetti merihirviön tekemään tuhojaan koko maassa. Hätätilassa käännyttiin Ammonin oraakkelin puoleen. Oraakkelin neuvon mukaan tuho voitiin välttää vain jos Andromeda jätetään keskelle merta kahlehdittuna kallioon, uhrina merihirviölle. Perseus kuitenkin näkee tytön ja rakastuu. Hän lupaa pelastaa Andromedan, jos kuningas antaa tytön hänelle puolisoksi. Kuoltuaan molemmat muuttuvat tähtikuvioiksi taivaalle.

Veistoksen Andromeda ei yritä paeta, vaan odottaa tyynenä kohtaloaan. Hän ei vielä aavista tulevaa pelastusta.

Andromedan lisäksi Takanen veisti kolme muuta veistosta lempimateriaalistaan marmorista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  S.F.: Andromeda Helsinki:  Ateneumin taidemuseo.  Arkistoitu 19.3.2013. Viitattu 16.1.2013.
2. 1 2 3 4  Liukkonen, Jaakko: Johannes Takanen – Juhlavuoden näyttely Virojoella Rajasalissa 22.5.–12.7.2009, s. 35. (pdf) (Näyttelyjulkaisu)  2009. Johannes Takanen Seura ry.  Arkistoitu 18.5.2014. Viitattu 16.1.2013.
3. ↑  Suvikumpu, Liisa: Kulttuurisia kohtaamisia – Suomalaiset kuvataiteilijat ja Rooma 1800-luvulla (pdf) (Väitöskirja) *ISBN 978-952-10-5841-7*. Helsinki:  Helsingin yliopisto. Viitattu 16.1.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Valtion taidemuseon sivuilla[vanhentunut linkki]
* Teoksen kipsiversio Valtion taidemuseon sivuilla[vanhentunut linkki]
**Hilde Zimmermann** (12. syyskuuta 1920 – 25. maaliskuuta 2002) oli itävaltalainen vastarintataistelija ja aktivisti. Hän selvisi Ravensbrückin keskitysleiriltä ja oli sieltä selvinneiden itävaltalaisten yhdistyksen perustajajäsen. Hän näki itsensä "vainottuna henkilönä", ei "uhrina", ja näki velvollisuudekseen kertoa kansallissosialismista ja Ravensbrückin keskitysleiristä erityisesti nuorille.

Zimmermannin vanhemmat toimivat Schutzbundissa, sosiaalidemokraattien puolisotilaallisessa järjestössä. Kun molemmat vanhemmat pidätettiin vuonna 1934, Hilde jatkoi veljensä kanssa toimintaa laittomissa nuorisojärjestöissä. Sen jälkeen, kun Itävalta liitettiin natsi-Saksaan, Hilde jatkoi vastarintaa. Vuonna 1944 hän joutui kosketuksiin ryhmän kanssa, joka auttoi Moskovasta lähetettyjä laskuvarjojoukkoja perustamaan vastarintatoimintaa. Mutta organisaatio petettiin, Hilde ja hänen ystävänsä ja heidän äitinsä pidätettiin ja karkotettiin Ravensbrückiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hilde Zimmermann (1920-2002) *Österreichische Lagergemeinschaft Ravensbrück & FreundInnen*. Viitattu 1.4.2024. (saksaksi)
2. ↑  Documentary about Hilde Zimmermann *National Fund of the Republic of Austria for Victims of National Socialism*. Viitattu 1.4.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Päivän lööppi** (myöhemmin **Päivän Hytönen**) oli suomalainen televisiokanava Nelosella vuosina 1997–1998 esitetty päivittäinen ajankohtaisohjelma. Ensimmäinen ohjelma esitettiin 1. kesäkuuta 1997, samana päivänä kun televisiokanava Nelonen aloitti lähetyksensä. 

Ohjelman pääjuontajana toimi Mattiesko Hytönen. Alun perin ohjelmaan kaavailtiin juontajaksi Simo Rantalaista, mutta pahoinpitelykohun seurauksena hänet hyllytettiin. Ohjelman alkuaikoina toisena juontajana toimi Wilma Schlizewski, ja katureportterina Jari Komulainen. Ohjelmassa haastateltiin kulloisenkin päivän iltapäivälehden lööppiin liittyvää julkisuuden henkilöä. Haastattelujen lisäksi Hytönen osallistui erilaisiin aktiviteetteihin. Esimerkiksi eräästä ohjelmasta nousi kohu, kun juontaja Hytönen benjihyppäsi, jolloin köysi katkesi ja Hytönen lämähti hurjalla vauhdilla veteen. Ohjelman lopussa ei selvinnyt selvisikö hän hengissä. Myöhemmin selvisi, että kohtauksessa oli käytetty stunttina nukkea.

Päivän lööppi populäärikulttuurissa
-----------------------------------

Jope Ruonansuu levytti vuonna 1997 kappaleen *Mattiesko Hytönen*, jossa viitataan Päivän lööppi -ohjelmaan. Kappale julkaistiin Ruonansuun studioalbumilla *Vara Mara* sekä erillisenä singlenä kappaleen *Kaikki menee kuin sovittelee* kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jokelainen, Jarkko: Mattiesko Hytönen juontaa Päivän lööppi -ohjelmaa.  *Helsingin Sanomat*, 21.5.1997, s. 24. Näköislehti, tilaajille. Viitattu 6.7.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  Toivonen, Rampe: Niitä hetkiä en unohda koskaan, mutta voin muistaa ne väärin *Solar Films*. Viitattu 6.7.2023.
3. ↑  Nelonen aloitti lähetyksensä *MTV Uutiset*.  1.6.1997. Viitattu 6.7.2023.
4. ↑  Nieminen, Arja: Kun Mattiesko Hytösen luultiin kuolleen *Iltalehti*.  25.5.2015. Viitattu 6.7.2023.
5. 1 2  Mattiesko Hytönen *Fono.fi - Äänitetietokanta*. Viitattu 6.7.2023.
6. ↑  Vara Mara *Fono.fi - Äänitetietokanta*. Viitattu 6.7.2023.
**Carl Johan Cederberg**, myös **C. J. Cederberg** tai **Janne Cederberg** (20. heinäkuuta 1847 – 19. maaliskuuta 1908), oli suomalainen kauppias ja tehtailija Joensuussa.

C. J. Cederbergin isä Jakob Gustaf Cederberg (3. toukokuuta 1823 – 16. marraskuuta 1875) perusti Petter Parviaisen kanssa Joensuussa yhtiön Gustaf Cederberg & Co ja Penttilän sahan. Petter Parviaisen vetäydyttyä hankkeesta ja 1875 isän sekä 1886 veljen ja yhtiökumppanin Bernhardin kuoltua, C. J. Cederberg jäi 1880-luvulla yksin johtamaan yhtiötä.

C. J. Cederbergin ensimmäinen vaimo oli Anna Kristina Watanen, (25. huhtikuuta 1850 – 26. toukokuuta 1881), Simon Parviaisen sisaren tytär, ja toinen vaimo Johanna Celina (Hanna) Parviainen, (11. joulukuuta 1856 – 4. elokuuta 1914), Henrik Parviaisen tytär. 

C. J. Cederbergillä oli yhteensä 10 lasta, joista mainittakoot: Väinö Cederberg (s.1881) yhtiön toimitusjohtaja C. J. Cederbergin kuoleman jälkeen, yhtiön johtokunnan jäsenet John Cederberg (s.1875) ja Aarne Cederberg (s.1885) sekä Arla Cederberg (s.1886), Joensuun taidemuseon suurlahjoittaja. 

Joensuun Taidemuseo: Albert Edelfelt – Virginie Lapsista John ja Aarne olivat yhtiön johtokunnassa, mutta erityisesti karjatalouden kehittämisessä heillä oli suuri ansio. Gustaf Cederberg & Co. -yhtiö harjoitti Penttilän sahan lisäksi mm. maa- ja karjataloutta, johon kuului peltoja ja mylly, suuri tiilinavetta sekä karjanhoitokoulu. Cederbergien kauppa oli Torikadulla, nykyisen K-Citymarketin kohdalla.

Penttilän sahaa palvelleista tervahöyryistä S/S Suomi on nykyisin Lappeenrannan satamassa kahvilana nimellä Prinsessa Armaada.

Prinsessa Armaada, entinen Cederbergien tervahöyry S/S Suomi
Carl Johan Cederberg kuoli työmatkalla Pariisissa 1908
. Carl Johan Cederberg, Hanna Cederberg ja useita muita Cederberg-suvun henkilöitä on haudattu Joensuun hautausmaalle. Hautamuistomerkin on suunnitellut Eliel Saarinen.

Lähteet
-------

1. ↑  T.A.Könönen: *Rauma-Repola 2/1961 (lehti)*. Erikoispainos Cederbergeistä ja Penttilän Sahasta. Helsinki: Rauma-Repola Oy, 1961. (suomeksi)
2. ↑  Cederberg *finna.fi*.  2017. Museovirasto. Viitattu 15.8.2017. (suomeksi)
3. ↑  Gustaf Cederbergin kuolinilmoitus *Karjalatar*.  1875. Joensuu:  Kansalliskirjasto. Viitattu 9.9.2017. (suomeksi)
4. ↑  Bernhard Cederbergin kuolinilmoitus *Karjalatar*.  1886. Joensuu:  Kansalliskirjasto. Viitattu 9.9.2017. (suomeksi)
5. ↑  T.A.Könönen: *Penttilän saha 100 vuotta, 1871–1971*. T.A.Könönen, 1971. (suomeksi)
6. ↑  Maija Parviainen: *Parviisii*. Parviaisten Sukuseura ry, 2005. ISBN 952-91-9111-1. (suomeksi)
7. ↑  Prinsessa Armaadan vaiheikas tarina Lappeenranta:  Laivaravintola Prinsessa Armaada. Viitattu 9.9.2017. (suomeksi)
8. ↑  C. J. Cederbergin kuolinilmoitus *Karjalatar*.  1908. Joensuu:  Kansalliskirjasto. Viitattu 9.9.2017. (suomeksi)
9. ↑  Carl Johan Cederberg (Cederbergien sukuhauta) *findagrave.com*.  2017. Viitattu 15.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* L. Hämäläinen : Pohjois-Karjalan laivat purjehtivat Välimerelle saakka. Ensimmäinen Saimaan höyrylaiva kävi Lyypekissä jo 1860-luvulla, Helsingin Sanomat, 16.12.1938, nro 339, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Tunturipunatäplä** (*Zygaena exulans*) on pieni, punatäpliin kuuluva perhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Tunturipunatäplä on väritykseltään tyypillinen punatäplä, jonka siniharmaissa, kiiltävissä ja läpikuultavissa siivissä on viisi kirkkaanpunaista täplää. Siiven etureunassa tyven täplä on venynyt siivensuuntaisesti ja lähempänä kärkeä oleva täplä on melko lyhyt. Siiven keskiosassa on kolme melko pyöreää täplää. Etusiivet ovat pituuteensa nähden melko leveät. Takasiivet ovat harmaanpunaiset ja niissä on harmaa reunus. Siipiväli on 29–35 millimetriä, mutta lajista tunnetaan myös pienikokoinen muoto f. *minor*, jonka siipiväli on noin 19 mm. Naaraiden kuviointi ei ole yhtä selvärajaista kuin koirailla. Ruumis on musta ja muihin punatäpliin verrattuna huomattavasti karvaisempi. Verkkosilmät ovat pienet, imukärsä pitkä ja huulirihmat pitkät ja karvaiset.

Laji on ulkonäöltään hieman muunteleva. Huomattavan poikkeavia muotoja ovat f. *flava*, jolla punainen väri on korvautunut keltaisella sekä f. *flavilinea*, jolla on etusiivissä oranssit siipisuonet.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Tunturipunatäplää tavataan Etelä- ja Keski-Euroopan vuoristoissa, Skandinavian tunturialueilla sekä Venäjällä aina Etelä-Siperiaan asti. Tunturipunatäplä elää vuoristojen koivuvyöhykkeellä ja sitä korkeammalla. Suomessa eteläisimmät havainnot ovat Sallasta, mutta eniten havaintoja on Enontekiön ja Utsjoen suurtuntureilta. Lentoaika on heinäkuu.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Tunturipunatäplä on vuoristojen ja tunturialueiden laji, joka tavallisimmat elinalueet ovat 1000–3000 metrin korkeudella merenpinnasta. Aikuiset perhoset lentävät lähellä maanpintaa aurinkoisella säällä, joskus hyvinkin kovassa tuulessa, ja lepäävät muun ajan myrkyllisyydestä varoittavan suojavärinsä turvin. Myös toukat ovat aktiivisia aurinkoisella säällä ja pysyvät pilvisellä säällä piilossa kasvien tyvillä. Toukkakehitys kestää kahdesta kolmeen vuotta.

Ravintokasvi
------------

Toukka on punatäpläksi poikkeuksellisen kaikkiruokainen. Se käyttää ravinnokseen monia tunturialueen kasveja, kuten erilaisia hernekasveja, vaivaispajua (*Salix herbacea*), vaivaiskoivua (*Betula nana*) ja lapinvuokkoa (*Dryas octopetala*). Skotlannissa elävä populaatio on erikoistunut elämään variksenmarjalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Norges sommerfugler (norjaksi)
2. 1 2 3  UK Moths (englanniksi)
3. ↑  Svenska fjärilar (ruotsiksi)
4. 1 2 3 4 5  Patrice Leraut: *Moths of Europe, volume 3: Zygaenids, Pyralids 1*. N.A.P Editions, 2012. ISBN 978-2-913688-15-5.  s. 120 ja 296–297.
5. ↑  Perhoswiki (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Tunturipunatäplä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q729816
* Wikispecies: Zygaena exulans
* BioLib: 48367
* BOLD: 179119
* Fauna Europaea: 440404
* Fauna Europaea (new): daca4099-6b0f-4d7d-9226-2e1405ea72d7
* GBIF: 5108080
* iNaturalist: 362862
* IRMNG: 10336263
* LepIndex: 79804
* MaBENA: ZygaeExula
* NBN: NHMSYS0000520663
* NCBI: 287373
* Observation.org: 182895
* Laji.fi: MX.59989

 |

 |
**Anni Laurila** (s. 1989) on suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Aalto-yliopistosta vuonna 2017. Laurila on opiskellut myös Shanghain Tongji-yliopistossa.

Laurila voitti vuonna 2015 Global Impact Challenge -kilpailun, jossa etsitään parhaita ideoita siihen, miten mahdollisimman monen ihmisen elämää voitaisiin parantaa teknologian avulla. Kilpailu järjestettiin Suomessa tuolloin ensimmäistä kertaa. Palkintona oli kolmen kuukauden osallistuminen Nasan alaisuudessa toimivan Singularity Universityn Global Solutions- ohjelmaan Programiin. Singularity Universityn tavoitteena on maailman suurimpien haasteiden, kuten köyhyyden, energian ja turvallisuuden, ymmärtäminen ja ratkaiseminen teknologioiden avulla.

Laurilaa kiinnostaa, mitä arkkitehdit voisivat tehdä ilmastohaasteen ratkaisemiseksi globaalilla tasolla. Hän on toiminut jäsenenä Apoli2020-työryhmässä, joka laati ehdotuksen Suomen uudeksi arkkitehtuuripoliittiseksi ohjelmaksi opetus- ja kulttuuriministeriön sekä ympäristöministeriön toimeksiannosta.

Laurila oli ehdolla Vuoden puhujaksi vuonna 2019.

Lähteet
-------

1. ↑  Anni Laurila *annilaurila.com*. Viitattu 11.4.2021.
2. ↑  Annaleena Kuronen: Hänestä kuullaan vielä: Anni Laurila *Ylioppilaslehti Aino*.  9.12.2015. Viitattu 11.4.2021.
3. ↑  Singularity Universityssä uskalletaan ajatella isosti *Sitra*. Viitattu 11.4.2021.
4. ↑  Anni Laurila: Anni Laurila: Mitä suomalaisarkkitehdit voivat tehdä globaalin ilmastohaasteen ratkaisemiseksi? *Archinfo Finland*.  18.12.2020. Viitattu 11.4.2021.
5. ↑  Archinfo / AA: Apoli2020 *Archinfo Finland*. Viitattu 11.4.2021.
6. ↑  Anni Laurila – Puhuja *MySpeaker*. Viitattu 11.4.2021.
Avrocar.
Avrocar lentämässä.
**Avro Canada VZ-9 Avrocar** oli Avro Canadan kokeiluasteelle jäänyt yliääninopeuksinen VTOL-lentokone. Suunnitelman mukaan suihkumoottorit pyörittäisivät roottoria, joka loisi koneen alle ilmatyynyn, jonka avulla kone voisi leijailla matalalla. Kun roottori suunnattaisiin taakse, niin koneen nopeus kasvaisi ja se saavuttaisi korkeutta.

Kanadan hallitus myönsi rahoituksen projektin käynnistämiseksi 1952. Hallitus kuitenkin myöhemmin lopetti projektin rahoittamisen, sen osoittauduttua liian kalliiksi. Avro tarjosi projektia Yhdysvaltain hallitukselle, ja Yhdysvaltain ilmavoimat ja maavoimat ottivat sen haltuunsa 1958. Maa- ja ilmavoimien konetyypille asettamat vaatimukset poikkesivat toisistaan. Maavoimat halusi joukkojenkuljetukseen ja tiedusteluun soveltuvan aliäänikoneen ja ilmavoimat puolestaan halusi VTOL-koneen, joka pystyisi lentämään tutkan alapuolella ja tarvittaessa kiihdyttämään yliääninopeuteen.

Pienoismalleilla suoritetuissa kokeissa osoittautui, että Avrocarin ilmatyyny olisi epävakaa jo muutaman jalan lentokorkeudessa, eikä se kykenisi saavuttamaan äänennopeutta. Työtä kuitenkin jatkettiin siinä toivossa, että laite soveltuisi maavoimien käyttöön. Ensimmäisen prototyypin tuulitunnelikokeissa kävi ilmi, että kone oli aerodynaamisesti epävakaa, eikä sitä pysty hallitsemaan riittävästi suurilla nopeuksilla.

Toinen prototyyppi vahvisti tuulitunnelikokeen tulokset. Yli kolmen jalan lentokorkeudessa kone alkoi kallistella hallitsemattomasti. Kallistelua ei saatu korjattua, ja Avrocarin huippunopeus jäi 56 kilometriin tunnissa. Avrocar-projekti lakkautettiin joulukuussa 1961.

Tekniset tiedot
---------------

* miehistö: kaksi
* moottorit: kolme Continental J69-T9 -suihkumoottoria
* leveys: 5,58 m
* korkeus: 1,47 m
* tyhjäpaino: 2 096 kg

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Avro Canada VZ-9AV Avrocar National Museum of the USAF. Viitattu 17.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avro Canada VZ-9 Avrocar** Wikimedia Commonsissa

* Arrow Digital Archives: The Avrocar: Canada's Flying Saucer (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Merriam-Webster** on nimitys lukuisille kustannusyhtiö G. & C. Merriam Co.:n (myöh. Merriam-Webster, Incorporated) julkaisemille englanninkielisille sanakirjoille. Se on laajin amerikanenglannin sanakirja. 1980-luvulta alkaen Merriam-Websterin nimellä on julkaistu myös elektronisia aineistoja.

G. & C. Merriam Co. perustettiin 1831. Noah Websterin kuoltua 1843 se hankki oikeudet tämän sanakirjaan *An American Dictionary of the English Language* (1828, toinen laitos 1840), joka oli ensimmäinen kattava amerikanenglannin sanakirja. 1800- ja 1900-luvuilla G. & C. Merriam Co. julkaisi Websterin sanakirjasta useita uusia laitoksia, joiden otsikot vaihtelivat. Vuonna 1964 Encyclopædia Britannica, Inc. osti G. & C. Merriam Co.:n, jonka nimi vuonna 1982 vaihdettiin muotoon Merriam-Webster, Incorporated.

Huomattavia laitoksia
---------------------

* *An American Dictionary of the English Language* (1847 ja 1864)
* *Webster’s International Dictionary* (1890)
* *Webster’s New International Dictionary, Second Edition* (1909)
* *Webster’s Third New International Dictionary* (1961)
* *Merriam-Webster’s Collegiate Dictionary* (11. laitos, 2003)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Merriam-Webster dictionary *Encyclopædia Britannica*.  29.2.2024. Encyclopædia Britannica, Inc.. Viitattu 25.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Merriam-Webster (englanniksi)
**Mauri Vilhelm Auvinen** (18. elokuuta 1927 Pieksämäki – 22. maaliskuuta 2017 Kuopio) oli suomalainen päätoimittaja, joka sai professorin arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Auvisen vanhemmat olivat verotoimenjohtaja Jukka Auvinen ja Edla Lydia Malkki ja puoliso Sirkka-Liisa Ipatti. Auvinen tuli ylioppilaaksi 1947 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1952. Hän oli *Kainuun Sanomien* toimittaja 1951–1952 ja toimitussihteeri 1952–1955, *Kajaanin* päätoimittaja 1955–1957 ja *Savon Sanomien* taloustoimittaja 1957–1959, toimituspäällikkö 1959–1960 ja pitkäaikainen päätoimittaja 1960–1987. Hän tuli tunnetuksi myös Savon Sanomien kolumnistina. Professorin arvonimen Auvinen sai 1985 ja Valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1987.

Toimitustöitä
-------------

* Veikko Huovinen: *Lohkaisuja*, 1979, Jouni Hirvaskeron kanssa
* *Kertomuksia saloilta: Erätulilta -82*, 1981, Jouni Hirvaskeron kanssa
* Jorma Ollikainen: *Pieninkä: erätarinoita Itä-Karjalasta 1942–44*, 1985 Jouni Hirvaskeron kanssa

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolleet: Professori Mauri Auvinen. Laajasti arvostettu päätoimittaja.  *Savon Sanomat*, 24.3.2017, nro 81, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.3.2024.
2. 1 2  Vesikansa, Jyrki: / Mauri Auvinen *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  3.3.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Mauri Auvinen *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Asunto Oy Koskilinna** on Tampereella Hatanpään valtatie 2:ssa Suomen Pankin talon ja Haarlan palatsin välissä sijaitseva asuin- ja liikerakennus, joka valmistui 1924. Talon Hatanpään valtatien puoleinen osa on viisikerroksinen ja Pellavatehtaankadun puoleinen osa kolmikerroksinen. 1920-luvun klassismia edustavan punatiilisen talon suunnitteli Heikki Tiitolan rakennustoimisto.

Talon rakennustyöt aloitettiin 17. maaliskuuta 1924 ja talo valmistui asumiskuntoon marraskuun lopulla 1924. Talossa oli sen valmistuessa 15 asuinhuoneistoa ja niissä yhteensä 58 huonetta. Ensimmäisessä kerroksessa oli myymälä- ja varastohuoneita, kellarikerroksessa varastoja, halkokellari ja keskuslämmityslaitos.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uusi edustava rakennus Tampereelle, Aamulehti, 23.03.1924, nro 71, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  "Koskilinna" valmistumassa, Aamulehti, 14.11.1924, nro 265, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Huomattava uusi rakennusyritys Tampereella, Aamulehti, 20.03.1924, nro 68, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot