recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ferdinand Flodin** (15. toukokuuta 1826 Vaasa – 3. heinäkuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri ja kaunokirjallisuuden ruotsintaja.

Flodinin vanhemmat olivat Vaasan läänin veromestari Johan Ulric Flodin ja Sofia Gustava Thitz. Perheessä oli neljä lasta joista Ferdinand oli toiseksi vanhin. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1842. Flodin valmistui filosofian kandidaatiksi 1850, lääketieteen kandidaatiksi 1855, lääketieteen lisensiaatiksi 1857 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1860.

Flodin toimi Vaasan vankilan ja sairaalan vt. lääkärinä vuonna 1856, Vaasan kaupunginlääkärinä ja *2. Vaasan ruotujakoisen tarkk'ampujapataljoonan* lääkärinä 1857–1860 sekä Heinolan piirilääkärinä 1860–1888. Jäätyään 1888 eläkkeelle Flodin muutti Helsinkiin ja harjoitti siellä vielä yksityispraktiikkaa. Heinolassa asuessaan Flodin oli vuoden verran kaupunginvaltuuteetuna, osallistui säästöpankin perustamiseen 1883 ja oli myös aloitteentekijänä uutta kansakoulua rakennettaessa 1884. Hän oli hankkimassa myös uusia alttaritauluja Heinolan kirkkoon 1864.

Eläkevuosinaan Flodin käänsi ruotsin kielelle italialaista, ranskalaista ja englantilaista kaunokirjallisuutta muun muassa suorasanaisen version Danten Jumalaisesta näytelmästä. Monet Flodinin kääntämät tekstit ilmestyivät hänen poikansa Karl Flodinin julkaisemassa *Euterpe*-lehdessä. Hän harrasti myös musiikkia ja sävelsi lauluja, kaksi sonaattia ja *Frühlingsouverture*-nimisen orkesterikappaleen.

Flodin oli naimisissa vuodesta 1857 Matilda Sofia Melartin kanssa. Heidän poikansa oli säveltäjä, musiikkikriitikko ja toimittaja Karl Teodor Flodin.

Teoksia
-------

* *Om tarmens perforation*, väitöskirja. Helsingfors 1857

Käännöksiä
----------

* Alois Bednar : *Barndietik, eller Barnets naturenliga vård under de första lefnadsåren : till finska mödrars tjenst*, öfversatt af Ferdinand Flodin. Helsingfors 1860
* Albert Lortzing : *Vapensmeden* : komisk opera i 3 akter. Arppe, Helsingfors 1889
* Gabriele d'Annunzio : *Elden* : roman i 2 delar. Söderström, Helsingfors 1901
* Bret Harte : *Sally Dows* : roman. Helsingfors 1901
* Violet Hunt : *Förkonstlad*. Helsingfors 1901
* Marcel Prévost : *Huslig lycka*. Helsingfors 1901
* Antonio Fogazzaro : *I våra dagar* : roman. Helsingfors 1902

Lähteet
-------

* Ferdinand Flodin SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Arno Forsius : Ferdinand Flodin (1826–1916) – Heinolan piirilääkäri ja monitaitoinen kulttuurihenkilö (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Shigella dysenteriaen (kuvassa) aiheuttaman punataudin eräs oire on ripuli.
**Ripuli** on oire, jossa ulosteen mukana poistuu tavallista runsaammin vettä. Se on tila, jossa uloste on löysää tai vetistä. 

Ripuli voi johtua nesteen imeytymisen heikkenemisestä, sen "vuotamisesta" takaisin suoleen, tai suolen liikkeiden voimakkaasta lisääntymisestä, jolloin vesi ei ehdi imeytyä. Tämän seurauksena uloste on löysää tai vetistä ja ulostustarve lisääntyy.

Ripulin tavallisimpia aiheuttajia ovat virukset (esimerkiksi norovirukset tai muut kalikivirukset) ja bakteerit (esimerkiksi stafylokokki, jonka erittämä toksiini aiheuttaa ruokamyrkytyksen, jonka seurauksena on äkillinen ripuli). Tunnetaan myös *dietäärinen* ripuli, jollaiseksi voidaan laskea esimerkiksi liiasta makeisten syönnistä aiheutunut ripuli, *iatrogeeninen* ripuli, joka voi aiheutua ulostuslääkkeistä sekä *rasvaripuli* tai *sappihapporipuli*, jotka ovat oireita muista taudeista.

Sokerialkoholeista sorbitoli (E-koodi E420), mannitoli (E421), maltitoli (E965) ja laktitoli (E966) voivat aiheuttaa ripulia etenkin suurina annoksina.

Vakavaan ripuliin voi jopa kuolla. Likaisesta vedestä tarttuvan ripulin aiheuttama nestehukka on yleisin lasten kuolinsyy kehitysmaissa. Siihen kuolee vuosittain noin 1,8 miljoonaa alle viisivuotiasta lasta.

Ripulin hoito
-------------

Ripulin hoitoon käytettäviä lääkkeitä.
Ripulia on hoidettu perinteisesti opioideilla, koska ne hillitsevät ruoansulatusjärjestelmän toimintaa. Suomessa käytetään nykyisin loperamidia. Suomessa myytiin jopa oopiumia sisältävää ripulilääkettä ilman reseptiä vuoteen 2008 asti, jonka jälkeen sen valmistus lopetettiin.

Yhdysvalloissa on saatavilla ilman reseptiä Paregoric-tinktuuraa, joka sisältää oopiumiuutetta ja kamferia.

Vakavassa ripulissa kehosta poistuu ripulin mukana runsaasti vettä, mikä johtaa kehon kuivumiseen ja nestehukkaan. Ripulista kärsivän on huolehdittava riittävästä nesteytyksestä. Veden sekaan lisätään ruokasuolaa ja tavallista sokeria. Kehitysmaiden ripulikuolemia voitaisiin estää nimenomaan tällä sokerin, suolan ja puhtaan veden seoksella. Vakavasta ripulista kärsivälle voidaan antaa nesteytystä myös tiputuksessa.

Katso myös
----------

* Keliakia
* Norovirukset
* Antibioottiripuli
* Kolera
* Salmonella

Lähteet
-------

1. ↑  Diarrhoea World Health Organization. Viitattu 28.7.2011.
2. ↑  Markkula, Hannes: Oopiumia sisältänyt ripulilääke otettiin pois markkinoilta *Ilta-Sanomat*.  15.7.2008. Viitattu 31.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ripuli**.
* Ripuli, Hus.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jukka Lumio: Turistiripuli eli matkaripuli (terveyskirjasto.fi)
* Pertti Mustajoki: Pitkittynyt (krooninen) ripuli (terveyskirjasto.fi)
* Pertti Mustajoki: Keliakia (terveyskirjasto.fi)
* Jukka Lumio: Ruokamyrkytys (terveyskirjasto.fi)
* Jukka Lumio: Norovirus (terveyskirjasto.fi)
* Jukka Lumio: Yersinia-infektiot (yersinioosi ja rutto) (terveyskirjasto.fi)
* Pertti Mustajoki: Laktoosi-intoleranssi (terveyskirjasto.fi)
* Pertti Mustajoki: Sienisokerin aiheuttamat vatsavaivat (trehaloosi-intoleranssi) (terveyskirjasto.fi)
**Isak (Iikka) Kaitera** (20. helmikuuta 1885 Liminka – 26. huhtikuuta 1941) oli suomalainen Oulussa asunut liikemies joka toimi aktiivisesti suojeluskunnissa ja Lapuan liikkeen piirissä.

Kaiteran vanhemmat olivat maanviljelijä Iikka Kaitera ja Maria Sofia Snellman. Hän kävi 4 luokkaa yhteiskoulua ja Raahen Porvari- ja Kauppakoulun 1905–1909. Kaitera oleskeli sitten Berliinissä 1910–1912. Palattuaan Suomeen hän toimi *Oulun Elanto Oy*:n toimitusjohtajana 1912 ja Oulun läänin keskinäisen paloapuyhdistyksen ja eläinvakuutusyhdistyksen toimitusjohtajana 1913.

Kaitera oli mukana perustamassa Oulun suojeluskuntaa lokakuussa 1917 ja Suomen sisällissodan aikana hän oli Oulun ja Pohjolan piirin edustajana valkoisten ylipäällikkö C. G. E. Mannerheimin neuvottelukunnassa. Kaitera toimi sittemmin Oulun suojeluskunnan piiripäällikkönä ja oli Suojeluskuntain Kauppa Oy:n, Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja Oy:n sekä Suojeluskuntain Kustannus Oy:n hallitusten jäsen yhtiöiden perustamisesta lähtien.

Kaitera oli Liittopankki Oy:n Oulun konttorin johtajana 1928–1932 ja Oulussa ilmestyneen sanomalehti Kaikua kustantaneen *Kirjola Oy*:n toimitusjohtajana 1932–1941. Kaitera oli myös Kaiun päätoimittajana 1933–1941 sen jälkeen kun IKL valtasi lehden 1933. Kaiku oli tässä vaiheessa Kokoomuksen ja IKL:n yhteinen äänenkannattaja Oulussa. Kunnallispolitiikassa Kaitera oli Oulun kaupunginvaltuuston jäsen 1931–1936, Oulun kaupungin kunnallisraatimies 1940–1941 sekä lisäksi hän toimi Latvian varakonsulina Oulussa 1926–1940.

Iikka Kaitera oli naimisissa vuodesta 1917 Aura Alina Hurmerinnan kanssa.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Kokoomuspuolue ja pohjoiset maakuntalehdet (Kaiku-lehdestä)[vanhentunut linkki]
Jacques Bainville
**Jacques Bainville** (9. helmikuuta 1879, Vincennes – 9. helmikuuta 1936, Pariisi) oli ranskalainen historioitsija, lehtimies ja Ranskan akatemian jäsen.

Käytyään Henri IV -nimisen tunnetun pariisilaislyseon Bainville suuntautui historian alalle. Hän kirjoitti ensimmäisen teoksensa *Histoire du roi Louis II* 20-vuotiaana.

1900-luvun alussa Bainville työskenteli toimittajana muuan muassa *La Gazette de France* ja *L'Action française* -lehdissä.

Erityisesti Jacques Bainville tunnetaan monarkistisista aatteistaan ja toiminnastaan l’Action française -liikkeessä. Hänen laajassa ja korkeatasoiseksi tunnustetussa tieteellisessä tuotannossaan on myös nähtävillä monarkismia sympatisoivia piirteitä. Bainville oli kirjoittajana tyylin ja kirjallisen muodon taituri, mitä osoittaa erityisesti vuonna 1942 suomennettu *Ranskan historia* (*Histoire de France*).

Jo kuolemansairas Jacques Bainville valittiin maaliskuussa 1935 Ranskan akatemiaan, Raymond Poincarén jättämälle tuolille nro 34.

Tuotantoa
---------

* *Louis II de Bavière* (1900)
* *Bismarck et la France* (1907)
* *Histoire de deux peuples: la France et l’Empire allemand* (1915)
* *La guerre et l’Italie* (1916)
* *La Russie en 1916* (1917)
* *Histoire de trois générations* (1918)
* *Comment est née la Révolution russe* (1919)
* *Les conséquences politiques de la paix* (1920)
* *Histoire de France* (1924) (suom. 1942)
* *Napoléon* (1931)
* *Histoire de la IIIe République* (1935)

Aiheesta muualla
----------------

* Bainville Ranskan akatemian sivustolla (ranskaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Nana Džordžadze** (georg. ნანა ჯორჯაძე, s. 24. elokuuta 1948 Tbilisi) on georgialainen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja näyttelijä. 

Džordžadze syntyi Tbilisissä ja valmistui ensin paikallisesta musiikkikoulusta vuonna 1966 ja myöhemmin Tbilisin kuvataiteiden valtionakatemian arkkitehtiosastolta vuonna 1972. Työskenneltyään arkkitehtina vuosina 1968–1974 hän pääsi Tbilisin valtion teatteri-instituuttiin, josta hän valmistui vuonna 1980. Hän teki debyyttinsä näyttelijänä elokuvassa *Neskolko intervju po litšnim voprosam* (engl. *Some Interviews on Personal Matters*) vuonna 1977 ja ohjaajana elokuvassa *Mogzauroba Sopotši* (engl. *A Journey to Sopot*) vuonna 1979. Hänen vuoden 1986 teoksensa *Robinzoniada, anu tšemi ingliseli papa* (engl. *Robinsonada or My English Grandfather*) oli kansainvälinen läpimurto, josta hän sai Caméra d'Or -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla sekä kriitikkojen ja yleisön suosion. Hän muutti Ranskaan 1990-luvun alussa ja ohjasi useita elokuvia, kuten *Šeqvarebuli kulinaris 1001 retsepti* (ransk. *Les Mille et une recettes du cuisinier amoureux*), josta tuli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa georgialainen elokuva, joka on saanut Oscar-ehdokkuuden.

Lähteet
-------

* Mikaberidze, Aleksandre: Jorjadze, Nana  2007. Dictionary of Georgian National Biography.  Arkistoitu 6.2.2012. Viitattu 22.5.2008.
* Nana Džordžadze Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Nana Djordjadze Geocinema.Org.Ge.  [vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
	+ 2
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Sylvi-Sanni Manninen** (17. toukokuuta 1914 Liperi – 22. tammikuuta 2009) oli suomalainen psykologian tohtori ja kirjailija. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa rahoittaen opintonsa työskentelemällä opiskelun ohessa konekirjoittajana ja suoritti laudatur-opinnot peräti viidessä oppiaineessa: teoreettinen filosofia, estetiikka, valtio-oppi, sosiologia ja psykologia. 

Sylvi Mannisen avioiduttua hänestä tuli Honkavaara (ulkomailla hän käytti nimeä Sylvia Honkavaara). Hän väitteli psykologiasta tohtoriksi ensimmäisenä naisena Suomessa. Vuonna 1950 valmistunut väitöskirja oli nimeltään *On the Psychology of Artistic Enjoyment*.

1950-luvulla Sylvia Honkavaara työskenteli tutkijana Lontoon yliopistossa kehittäen havaintotestin, joka paljastaa yliherkän ihmistyypin, ns. väri-ihmisen. Englannista Sylvia Honkavaara siirtyi Yhdysvaltoihin ja työskenteli siellä Harvardin, Brandeisin ja Kalifornian yliopistoissa. Vuonna 1972 Sylvi Honkavaara nimitettiin Joensuun korkeakoulun taidepsykologian dosentiksi. 

Eläkeikäisenä Sylvi-Sanni Manninen jatkoi tutkimuksiaan kotonaan Liperin Päivilässä, jossa hän teki myös käytännön terapiatyötä ottamalla kotiinsa avohoitopotilaita. Päivilä oli turvapaikka myös monelle omaa olemustaan etsivälle herkälle ihmiselle ja taiteilijalle.

Sylvi-Sanni Manninen kutsui Liperissä sijaitsevaa kotitilaansa Päivilän sanktuariksi ja vuonna 2008 hän perusti Päivilän sanktuarin säätiön jatkamaan elämäntyötään herkkien ihmisten tukemiseksi ja ihmisen henkisen kehityksen ymmärtämiseksi. Sylvi-Sanni Manninen kuoli 22. tammikuuta 2009.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

* Viinipuu : satuja aikuisille. (Nimellä Sylvia Honkavaara) Taikajousi 1964

* The color and form personality and the recognition of the type...(Eripainos Acta psychologica 22)(Nimellä Sylvia Honkavaara) North-Holland 1964

* Nykyinen Suomi evoluution valossa eli eräitä syitä henkiseen pahoinvointiimme. Väri-instituutti 1980

* Hengen ylimykset keskuudessamme Väri-instituutti 1982

* Helmikauppias ja muita kertomuksia. Omakustanne 1985

* Outolintu, erilainen : tutkimusraportti yliherkästä väri-ihmisestä muotojen yhteiskunnassa. Atena 1999

* Ihmisen monet todellisuudet. Ilias 2006

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* 
* Estetiikan syntysanat. Suomalaisen estetiikan avainkirjoituksia valistusajalta 1970-luvun alkuun. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (2005)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Rim'K** (oik. **Abdelkarim Brahmi-Benalla**, s. 21. kesäkuuta 1978 Vitry-sur-Seine) on ranskalainen rap-artisti.

Elämäkerta
----------

Brahmi-Benalla syntyi Vitry-sur-Seinessa algerialaisille vanhemmille, jotka ovat kotoisin Barbachasta.

Brahmi-Benalla perusti vuonna 1994 113-yhtyeen, jonka myötä hänet on tunnettu taiteilijanimellä Rim'K. Vuotta myöhemmin hän liittyi myös Mafia K'1 Fry -yhtyeeseen. Rim'K on tuonut musiikissaan, ja erityisesti vuonna 2004 julkaistussa ensialbumissaan *L'Enfant du pays*, esille muun muassa vanhempiensa kotimaata Algeriaa. Kuusi vuotta myöhemmin Rim'K julkaisi kolmannen albuminsa *Maghreb United*, jossa hän on tuonut esille maghreb-aluetta.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Sans barres (Mixtape, 2000)
* L'Enfant du pays (2004)
* Famille Nombreuse (2007)
* Maghreb United (2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (ranskaksi)
* Rim’K Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Gustaf Magnusson** (1890 Tukholma – 1957) oli ruotsalainen taidemaalari ja graafikko. 

Magnusson opiskeli Tukholman taideakatemiassa, Tanskassa, Norjassa, Saksassa ja Italiassa.

Magnusson on maalannut mm. muotokuvat useista Ruotsin kuninkaallisista ja merkkihenkilöistä, kuten prinssi Eugenista (1865-1947), Gustaf Trolle-Bondesta, Tukholman pormestarista Gunnar Fantista (1879-1967) ja C. Ådermanista.

Hänen julkisiin töihinsä kuuluvat mm. kaikki Tukholman Kustaa Vaasan koulun freskot, freskoja Göteborgin konserttitaloon ja muotokuvasarja Tukholman kaupungin merkkihenkilöistä.

Hänen töitään löytyy mm. Ruotsin kansallismuseosta, Tukholman modernin taiteen museosta, Münchenistä, Uffizin galleriasta Firenzestä ja British Museumista.

Muoto- ja henkilökuvien ohella Magnusson oli myös tuottelias maisemamaalausten tekijä. Hänen tuotantonsa laajuuden arvellaan jonkin verran laskeneen hänen töistään maksettuja hintoja.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
Sergatšin vaakuna vuodelta 1781.
**Sergatš** (ven. Серга́ч) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Pjanan varrella 150 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Sergatšin piirin keskus. Sen kautta kulkee Arzamasin ja Kanašin välinen rautatie. Asukkaita on 26 400 henkeä (vuonna 2009).

Sergatš mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1674 kylänä, joka oli tunnettu potaskan tuotannosta. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alkuun saakka kaupunki oli kuuluisa myös seudulla kesytetyistä sirkuskarhuista. Nykyään Sergatšissa on rakennustarviketeollisuutta, sokeritehdas, ompelimo, optisia linssejä valmistava yritys ym.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 417. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Sergatšin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
Zavolžjen automoottoriteknikumi.
**Zavolžje** (ven. Заво́лжье) on kaupunki Nižni Novgorodin alueen Gorodetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla Gorodetsiä vastapäätä 55 kilometriä Nižni Novgorodista luoteeseen. Kaupungissa on Balahnasta haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 000 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on syntynyt Gorkin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä 1950-luvulla. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1964. Nykyään Zavolžjessa on mm. autonmoottoreita sekä erikoisajoneuvoja valmistavat tehtaat.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 142–143. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**Antoine Grimaldi**, Le Chevalier [de] Grimaldi, (2. lokakuuta 1697 Pariisi – 28. marraskuuta 1784 Monaco) oli Monacon tosiasiallinen hallitsija vuosina 1732–1784. Hän oli Antonio I:n ja myös Babéna tunnetun tanssija Élisabeth Dufortin avioton lapsi, jonka Antonio tunnusti vuonna 1715.

*Chevalier de Grimaldista* tuli Monacon kenraalikuvernööri 20. toukokuuta 1732, kun hänen lankonsa Jaakko I, Monacon ruhtinas, ja tämän poika, ruhtinas Honoré III, muuttivat asumaan Pariisiin Hôtel Matignoniin ja jäivät sinne, vaikka Honoré julistettiin vuonna 1734 Monacon ruhtinaaksi.

Tilanne pysyi samanlaisena Antoinen kuolinvuoteen 1784 saakka. Silloin Honoré III oli jo 64-vuotias.

Antoine Grimaldi onnistui hyvin valtionhoitajana. Hän onnistui pitämään Monacon syrjässä Itävallan perimyssodasta vuosina 1740–1748.

Antoine ei mennyt koskaan naimisiin. Hän kuoli 28. marraskuuta 1784. Vuonna 1966 hänen maalliset jäännöksensä siirrettiin Monacon katedraalin apsikseen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Katharina Wagner ja Eva Wagner-Pasquier.
**Eva Wagner-Pasquier** (s. 14. huhtikuuta 1945 Bayreuth, Saksa) on saksalainen teatteriohjaaja. Hänen isänsä Wolfgang Wagner oli oopperaohjaaja, Bayreuthin musiikkijuhlien johtaja.

Taustaa
-------

Eva Wagner syntyi Bayreuthissa 1945 samana päivänä kun kenraali George S. Pattonin 3. armeijan 11. panssaroitu divisioona saavutti kaupungin. Eva on Wolfgang Wagnerin vanhin lapsi tämän ensimmäisestä avioliitosta Ellen Drexelin kanssa. Nykyisin Eva on naimisissa elokuvatuottaja Yves Pasquier'n kanssa, ja pariskunnalla on yhteinen lapsi, Antoine Amadeus Pasquier (s. 1982).

Wieland Wagnerin kuoltua v. 1966 Eva Wagner tuli avustajaksi Bayreuthin musiikkijuhlille. Hän oli mukana mm. Patrice Chéreaun satavuotisjuhla-Sormus-sarjan miehityksen ja ohjauksen suunnittelussa v. 1976. Samana vuonna kuitenkin isän ja tyttären välit kiristyivät Wolfgangin erottua vaimostaan. Eva Wagner lähti juhlilta ja aloitti oman uransa ooppera-, teatteri- ja elokuvamaailmassa.

Vuonna 2001 Richard Wagnerin säätiö valitsi Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi äänin 22-2. Wolfgang Wagnerin ja Evan välille ei silloin syntynyt luottamusta ja Eva luopui johtajuudesta. 

Richard Wagnerin säätiö valitsi äänin 22–0 kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Katharina Wagnerin ja hänen sisarpuolensa Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi.

Tunnustukset
------------

* 2010 Der Berliner Bär -kulttuuripalkinto (Bulevardilehti B.Z:n vuosittainen kulttuuripalkinto)

Ura
---

* 1966–1976 avustajana Bayreuthin musiikkijuhlilla.
* ura jatkui Wienin valtionoopperassa August Everdingin ja Otto Schenkin avustajana
* Unitel Filmin johtajana hän valvoi yli 30 oopperan ja konsertin produktioita vuoteen 1984 asti.
* vuodesta 1984 Eva Wagner-Pasquier oli johtajana Royal Opera Housessa eli Covent Gardenissa Lontoossa.
* 1987 hänet nimitettiin Pariisin Opéra Bastillen johtoon ohjelmistosta vastaamaan
* tämän jälkeen 1987 ja tällä hetkellä hän on taiteellisena neuvonantajana Aix-en-Provencen musiikkijuhlilla sekä Euroopan Musiikkiakatemiassa
* lisäksi neuvonantajana myös Madridin Teatro Realissa, Metropolitan Opera Housessa New Yorkissa, Houston Grand Operassa sekä Théâtre du Châtelet'ssa Pariisissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Bayreuthin musiikkijuhlat
* Wagnerien sukupuu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Jüri Kuken muistotaulu Tarton yliopistossa.
**Jüri Kukk** (1. toukokuuta 1940 Pärnu, Viro – 27. maaliskuuta 1981 Vologda, Neuvostoliitto) oli virolainen kemisti ja vapaustaistelija. Kukk opiskeli kemiaa Tarton valtiollisessa yliopistossa ja toimi vuodesta 1973 lähtien yliopiston opettajana. Vuosina 1975–1976 hän teki tutkimustyötä Ranskassa. Palattuaan Neuvostoliittoon hän erosi Neuvostoliiton kommunistisesta puolueesta ja anoi lupaa maastamuuttoon. Hänet erotettiin yliopistosta vuonna 1979. Hän osallistui neuvostovastaiseen liikehdintään ja toimi yhteistyössä muiden toisinajattelijoiden kanssa.

KGB pidätti Jüri Kuken maaliskuussa 1980, ja huolimatta kansainvälisistä vastalauseista hänet tuomittiin tammikuussa 1981 kahdeksi vuodeksi pakkotyöleirille neuvostovastaisen toiminnan johdosta. Kukk kuljetettiin Vologdaan helmikuussa 1981, ja nelisen viikkoa myöhemmin hän kuoli vankilan sairaalassa neljä kuukautta jatkuneen nälkälakon ja pakkosyöttämisen seurauksiin. Hänen jäännöksensä siirrettiin vuonna 1989 Kursin hautausmaalle. Kuken kuolinpäivää vietetään Virossa kaatuneen vapaustaistelijan muistopäivänä (*Langenud vabadusvõitleja päev*), mutta valtiolliseksi merkkipäiväksi sitä ei ole julistettu.

Kirjallisuutta
--------------

* *Mart Niklus – Jüri Kukk: kaks kes ei alistunud.* Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskus, Stockholm 1983. 208 s.
* Taagepera, Rein: *Softening without Liberalization in the Soviet Union: The Case of Jüri Kukk*. University Press of America 1984. ISBN 0819138010
* Taagepera, Rein: "Jüri Kuke juhtum." – *Looming* 4–5/1989, s. 500–510 & 654–662.
* Vihalemm, Rein: "Märter Jüri Kuke eluvaatest." – *Looming* 8/1990, s. 1097–1103.

Aiheesta muualla
----------------

* Niklus, Mart: "Süüdimatuse sündroom." (Arkistoitu – Internet Archive) – *Luup* 8/1996. (viroksi)
* Palli, Ilmar: "Jüri Kukk: täht ja inimene." (Arkistoitu – Internet Archive) – *Luup* 15/1996. (viroksi)
* Kartau, Salme: "Kirjad minevikust." – *Kultuur ja Elu* 2/2004. (viroksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**MGP Nordic** (*Melodi Grand Prix Nordic*) on laulukilpailu 8–15-vuotiaille lapsille. Neljä pohjoismaata, Suomi, Ruotsi, Norja ja Tanska lähettävät kilpailuun kaksi kappaletta, joiden tekijät ja esittäjät ovat lapsia. Voittaja valitaan maiden välisellä puhelinäänestyksellä.

Historia
--------

MGP Nordic sai alkunsa Tanskassa, jossa järjestettiin vuosina 2000 ja 2001 lasten versio maan euroviisukarsinnasta. Kilpailu kantoi nimeä *Melodi Grand Prix Junior*. Seuraavana vuonna kilpailu laajeni kolmen maan väliseksi, kun mukaan otettiin lauluja myös Ruotsista ja Norjasta, kolme kustakin maasta. Samalla kisa sai nykyisen nimensä.

Suuren suosion saanut ohjelma-idea päätettiin laajentaa koko Euroopan laajuiseksi lasten laulukilpailuksi. Vuonna 2003 käytiin ensimmäisen kerran *Lasten Eurovision laulukilpailu* kuudentoista maan kesken. Kilpailu on jatkunut vaihtelevalla menestyksellä. Välillä osanottajamaiden määrä on laskenut, mutta vuoden 2007 kilpailuun se jälleen kasvoi.

Vuonna 2006 pohjoismaiset yleisradioyhtiöt päättivät yllättäen erkaantua Lasten Eurovision laulukilpailusta. Syynä oli se, että tv-yhtiöiden mielestä nuorien esiintyjien harteille kerääntyi tuon tyylisessä kilpailussa liikaa paineita. Kolme alkuperäisen Melodi Grand Prix Juniorin järjestäjämaata päättivät pitää eurooppalaisen laulukilpailun sijaan jälleen yhteispohjoismaisen mittelön. Kilpailun formaatti ja nimi olivat samat kuin kolme vuotta aiemmin, vaikkakin nimessä suosittiin lyhyttä muotoa *MGP Nordic*. Ruotsi osallistui kuitenkin myös Lasten Eurovision laulukilpailuun kaupallisen tv-yhtiön kautta.

Vuonna 2007 MGP Nordic laajeni yhden maan verran, kun Suomi osallistui kisaan ensimmäistä kertaa. Karsinnan järjestää Yleisradion kanava FST5, ja kilpailukappaleiksi Suomen karsintaan hyväksyttiin vain ruotsinkielisiä kappaleita, mutta vuodesta 2010 eteenpäin hyväksytään myös suomenkielisiä ja saamenkielisiä kappaleita, kunhan artisti/yhtye osaa ruotsin kieltä. Suomen tultua mukaan jokaisen maan kappaleiden määrä putosi kolmesta kahteen.

Voittajat
---------

* 2002: Razz – Kickflipper (Tanska)
* 2006: Seb – Tro på os to (Tanska)
* 2007: Celine - Bæstevænna (Norja)
* 2008: The BlackSheeps - Oro jaska beana (Norja)
* 2009: Ulrik - En vanlig dag (Ruotsi)

Suomen karsinnan voittajat
--------------------------

2007

Voittaja: Sister Twister - Fröken Perfekt

Hopea: Linn Nygård - En liten önskan (lopullinen sijoitus kilpailussa 4.)

2008

Voittaja: Footboys - Fotboll

Hopea: Big Bang! - Här är vi

2009

Voittaja: Amanda Sjöholm - Jag vill leva

Hopea: The Black White Boys - Kommer du ihåg mig?

2010

Voittaja: IzaBella - Ett dunkande hjärta

2011

Voittaja: Petter - En framtid

2012

Voittaja: Linnéa - Ängeln

Aiheesta muualla
----------------

* YLE (Arkistoitu – Internet Archive)
* SVT
* NRK
* DR
**Tatjana Jurjevna Moisejeva** (ven. Татья́на Ю́рьевна Моисе́ева, s. 7. syyskuuta 1981 Hanti-Mansijsk, Venäjän SFNT) on venäläinen ampumahiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2002–2003 lähtien.

Moisejeva hiihti avausosuuden Venäjän viestijoukkueessa, joka saavutti Hanti-Mansijskin juniorien MM-kilpailuissa 2001 kultaa ennen Tšekkiä ja Saksaa. Hän saavutti lisäksi normaalimatkalta niin ikään mestaruuden. Aikuisten arvokilpailuissa hän debytoi Anterselvan MM-kisoissa 2007 sijoittuen yhteislähdössä yhdenneksitoista. Östersundissa 2008 hän sijoittui viestissä neljänneksi ja normaalimatkalla viidenneksi. Lisäksi hän oli yhteislähdössä yhdeksästoista.

Maailmancupissa Moisejeva on saavuttanut neljä palkintosijaa (kauden 2007–2008 jälkeen). Ensimmäisen niistä hän saavutti oltuaan toinen Pokljukan sprinttikisassa 17. tammikuuta 2007.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Kausi 2006–2007: Pokljuka sprintissä ja takaa-ajossa toinen
* Kausi 2007–2008: Kontiolahti normaalimatkalla toinen, Oberhof yhteislähdössä kolmas

Lähteet
-------

* Tatjana Moisejeva Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
**Lauri Olavi Lassinpelto** (11. elokuuta 1912 Sippola – 5. syyskuuta 1972 Jyväskylä) oli suomalainen rautatievirkailija ja kirjailija.

Lassinpelto kävi kansakoulun ja valmistui rautatieopistosta 1945. Hän toimi rautatievirkailijana 1944–1972 ja järjestelymestarina 1964–1972. Lassinpelto oli Keski-Suomen kirjailijoiden varapuheenjohtajana 1970-luvun alussa.

Lassinpellon romaani *Aatteen paimenpojat* kertoi rautatieläisten ammattiliiton toiminnasta 1950-luvulla. Romaani *Melkein ministeri* oli taas veijaritarina ay-pomosta.

Teoksia
-------

* *Aatteen paimenpojat* : romaani. Gummerus 1960
* *Melkein ministeri* : romaani. Gummerus 1953, 2. painos 1963

Lähteet
-------

* Lauri Lassinpelto SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Keskisuomalainen kirjallisuus : Lauri Lassinpelto (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Lassinpellon romaania *Aatteen paimenpojat* käsiteltiin nimimerkki Liimataisen (Urho Kekkonen) pakinassa *Jätkät yläpäässä* (Suomen Kuvalehti n:o 18 2.5.1969) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Collège de Francen sisäpiha.
**Collège de France** on Pariisissa sijaitseva korkeampi tutkimuslaitos (Grand établissement). Se antaa myös opetusta, mutta vain professoreille ja tutkijoille.

Collège de Francen perusti 1530 Frans I Guillaume Budén kehotuksesta. Humanismin innoittamana sen oli tarkoitus olla Sorbonnen vaihtoehto ja keskittyä sellaisiin opinaloihin kuin heprean ja kreikan kielet ja matematiikka. Alkujaan sen nimi oli *Collège Royal*, sittemmin *Collège des Trois Langues* (latinaksi: *Collegium Trilingue*), *Collège National*, *Collège Impérial*, ja nimen *Collège de France* se sai 1870. Se sijaitsee Pariisin viidennessä arrondissementissa. 

Collège de Francessa on ainutlaatuista, että se on avoin kaikille, tosin ei korkeampien kurssien osalta. Sen tavoitteena on opettaa tiedettä todellisuudessa, ja siksi tutkijat ovat nykyajan vaikutusvaltaisimpia henkilöitä omalla alallaan. Vaikka oppilaitoksen motto on *Docet Omnia* ("opeta kaikkea"), on Maurice Merleau-Pontyin lause "Non pas des vérités acquises, c’est l’idée d’une recherche libre" (’ei valmiita totuuksia, vaan vapaata tutkimusta’) kaiverrettu koulun sisäänkäyntiin kultakirjaimin.

Collège de Francessa ei voi suorittaa tutkintoja, mutta siellä on tutkimuslaboratorioita ja yksi Euroopan parhaista tutkimuskirjastoista, jossa on harvinaisia kirjoja eri alojen osastoissa, kuten historia, yhteiskuntatieteet, humanistiset tieteet, kemia ja fysiikka.

Opettajakunta
-------------

Nykyiset professorit:

* Ian Hacking

Aiempia professoreita:

|  |  |
| --- | --- |
| * Raymond Aron
* Jean François Boissonade de Fontarabie
* Etienne Baluze
* Émile Benveniste
* Henri Bergson
* Claude Bernard
* Marcelin Berthelot
* Yves Bonnefoy
* Pierre Boulez
* Pierre Bourdieu
* Fernando Henrique Cardoso
* Jean-François Champollion
* Georges Cuvier
* Marie Henri d'Arbois de Jubainville
* Jean Darcet
* Arsène d’Arsonval
* Pierre-Gilles de Gennes
* Émile Deschanel
* Lucien Febvre
* Oronce Fine
* Michel Foucault
* Ferdinand André Fouqué
* Etienne Fourmont
* Jean-Baptiste Gail
 | * Serge Haroche
* Eugène Auguste Ernest Havet
* Frédéric Joliot-Curie
* Stanislas Julien
* Sylvestre François Lacroix
* René Laënnec
* Paul Langevin
* René Leriche
* Emmanuel Le Roy Ladurie
* Claude Lévi-Strauss
* Henri Maspéro
* Jules Michelet
* Jean-Baptiste Morin
* Alexis Paulin Paris
* Paul Pelliot
* François Pétis de la Croix
* Guillaume Postel
* Edgar Quinet
* Henri Victor Regnault
* Jean-Pierre Abel-Rémusat
* Jean-Pierre Serre
* Paul Valéry
* Jean-Pierre Vernant
* Louis Massignon
 |

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Collège de France**.
* Collège de France (ranskaksi)
* News coverage of March 2006 University Occupation (englanniksi)
**Thomas Mitchell** (11. heinäkuuta 1892 Elizabeth, New Jersey – 17. joulukuuta 1962) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän oli ensimmäinen, joka voitti urallaan niin Oscarin, Emmyn kuin Tonynkin.

Ura
---

Mitchell aloitti uransa teatterinäyttelijänä ja näytelmien kirjoittajana vuonna 1913. Hänen ensimmäinen elokuvansa ilmestyi vuonna 1923. Mitchellin läpimurtorooli oli Frank Capran ohjaamassa elokuvassa *Sininen kuu* (*Lost Horizon*, 1937), ja samana vuonna hän näytteli elokuvassa *Hirmumyrsky* (*The Hurricane*, 1937), josta hän sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa.

Pari vuotta myöhemmin Mitchell sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon Doc Boonen roolista elokuvassa *Hyökkäys erämaassa* (*Stagecoach*, 1939). Hänen muita tunnettuja roolejaan ovat muun muassa Diz Mooren rooli elokuvassa *Mr. Smith lähtee Washingtoniin* (*Mr. Smith Goes to Washington*, 1939), Scarlett O'Haran isän rooli elokuvassa *Tuulen viemää* (*Gone with the Wind*, 1939), Billy-sedän rooli elokuvassa *Ihmeellinen on elämä* (*It's a Wonderful Life*, 1946) ja pormestari Jonas Hendersonin rooli Gary Cooperin ja Grace Kellyn tähdittämässä elokuvassa *Sheriffi* (*High Noon*, 1952).

Mitchell loi mittavan uran televisiossa 1950- ja 1960-luvuilla ja voittikin parhaan näyttelijän Emmy-palkinnon vuonna 1952. Tämän lisäksi hän loi mittavan uran myös teatterinäyttelijänä ja voittikin vuonna 1953 Tony-palkinnon musikaalista *Hazel Flagg*. Näyttelemisen lisäksi hän myös toimi myös näytelmien kuin elokuvien käsikirjoittajana. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.

Yksityiselämä
-------------

Thomas Mitchell oli irlantilaissiirtolaisten lapsi. Hän oli pari kertaa elämänsä aikana naimisissa, mutta hänellä ei tiettävästi ollut lapsia. Hän kuoli luusyöpään 70-vuotiaana 1962.

Aiheesta muualla
----------------

* Thomas Mitchell NNDB:ssä
* Thomas Mitchellin Broadwaylla näyttelemät roolit

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thomas Mitchell**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Bežtan osa-alue Dagestanin kartalla.
**Bežtan osa-alue** (ven. Бежтинский участок, *Bežtinski utšastok*) on muodollisesti Tsuntan piiriin kuuluva kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Käytännössä piirin oikeudet omaava alue muodostettiin vuonna 1991, kun Tsuntan piirikeskus siirrettiin Bežtan kylästä Kideroon. Asukkaita osa-alueella on 9800 henkeä (vuonna 2009).

Bežtan osa-alue sijaitsee Dagestanin lounaisosan vuoristoseudulla. Lännessä se rajoittuu Tsuntan ja idässä Untsukulin piireihin sekä etelässä Georgiaan. Osa-alue kuuluu Avarskoje Koisun ja muu osa Tsuntan piiristä Andijskoje Koisun jokilaaksoon. Niitä yhdistävä Genuhin sola on talvella usein suljettuna voimakkaan lumentulon takia.

Osa-alueeseen kuuluu viisi maalaiskuntaa: Bežta, Gunzib, Hašarhota, Katšalai ja Tljadal. Katšalain kunta sijaitsee Babajurtin piirin alueella. Hallinnollinen keskus on Bežtan kylä, josta on 274 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.

Asukkaista 84,6 % on bežtalaisia, 10,6 % gunzibejä ja 4,8 % tsezejä. Heidän puhumansa kielet kuuluvat dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän tseziläiseen alaryhmään. Sivistyskielinään asukkaat käyttävät avaaria ja venäjää.

Alueen pääelinkeino on karjanhoitoon keskittynyt maatalous. Teollisuutta seudulla ei ole. Suuri osa väestöstä saa toimeentulonsa eläkkeistä ja sosiaaliavustuksista. Tulevaisuudessa pyritään kehittämään erityisesti matkailuelinkeinoa.

Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen *Tsijab gumru* ("Uusi elämä").

Aiheesta muualla
----------------

* Bežtan osa-alue Dagestanin presidentin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Kiinan ilmailumuseo, sisäänkäynti lentokonehalliin

**Kiinan ilmailumuseo** (kiin.: 中国航空博物馆; pinyin: *Zhōngguó hángkōng bówùguǎn*) sijaitsee Xiao Tang -kukkulan ympärillä ja osittain sen sisällä noin 60 kilometriä pohjoiseen Pekingistä Kiinassa. Pekingissä Haidian kaupunginosassa sijaitsee pienempi Pekingin ilmailumuseo.

Kiinan ilmailumuseon ulkomaanyhteyksissä käytettävä nimi on Kiinan ilmailumuseo, kun taas Kiinan sisäisesti sen virallinen nimi on Ilmavoimien ilmailumuseo johtuen siitä, että museota ylläpitää Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat. Kiinalaiset kutsuvat museota Datangshanin (tai Changpingin) ilmailumuseoksi. Museo avattiin yleisölle 11. marraskuuta 1989, koska Kansan vapautusarmeijan perustamisesta oli tuolloin kulunut 40 vuotta.

Museossa on runsaasti hävittäjälentokoneita ja pommittajia. Museon teema keskittyy pääasiassa Korean sodassa kiinalaisten vapaaehtoisten lentäjien MiG-15-hävittäjillä saavuttamaan menestykseen yhdysvaltalaisista vastustajistaan. Museon ulko-osastolla on suuria pommituskoneita sekä runsaasti Korean sodan aikaisia MiG-15-hävittäjiä, joita Korean demokraattisen kansantasavallan ilmavoimissa ohjasivat kiinalaiset vapaaehtoiset ilmavoittoja saavuttaen.

Mäen sisällä on suuri lentokonehalli, jossa on runsaasti vanhoja hävittäjätyyppejä, muun muassa Pakistanin ilmavoimien lahjoittama F-86 Sabre, jota yhdysvaltalaiset käyttivät MiG-15:ä vastaan todettuaan potkurikonetyypit tehottomiksi Korean sodassa. Mäen sisällä olevassa lentokonehallissa on myös lentokone, josta Zhou Enlain tuhka siroteltiin, minkä vuoksi lentokone ikään kuin on myös Kiinan kansantasavallan entisen pääministerin muistomerkki, jota muistetaan kukilla.

Näyttelyssä on myös runsaasti Kiinan kansantasavallan saamia tai lisenssillä valmistamia konetyyppejä, minkä vuoksi museo tarjoaa verrattain hyvän näkökulman 1940- ja 1950-luvun neuvostoliittolaisiin sotilaslentokoneisiin.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiinan ilmailumuseo**.
* Luettelo 2003 näytteillä olleista koneista (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bruce Kennedyn artikkeli CNN:ssä museosta
* China Internet Information Centerin artikkeli museosta
Richmond vuonna 1810
**Bill Richmond** (5. elokuuta 1763 Cuckhold, Staten Island, New York – 29. joulukuuta 1829 Lontoo) oli yhdysvaltalainen entinen orja ja eräs menestyneimmistä nyrkkeilijöistä ajalta, jolloin ottelut käytiin paljain nyrkein.

Richmond pääsi nuorella iällä jaarli Percyn, joka toimi kenraalina Yhdysvaltain itsenäisyyssodassa, suojelukseen. Percy järjesti hänelle New Yorkissa useita otteluita brittisotilaista vastaan. Vuonna 1777 Percy vei 14-vuotiaan Richmondin Englantiin, missä hänen uransa nousi kukoistukseen. Merkittävimmät voittonsa hän saavutti George Moorea, Paddy Greeniä ja Frank Mayersia vastaan.

Richmond jatkoi uraansa myös 1800-luvun puolella. Vuonna 1803 hän kärsi kolmannen erän tyrmäystappion George Maddoxille. 8. lokakuuta 1805 hän otteli maailmanmestaruudesta brittiläistä Tom Cribbiä vastaan. Nimellä *Black Terror* tunnettu Richmond oli jo 42 vuoden ikäinen ja kymmenen kiloa kevyempi kuin 18 vuotta nuorempi vastustajansa. Ottelu kesti kaikkiaan 90 minuuttia ja päättyi Cribbin voittoon, joka seuraavassa ottelussaan kukisti haastaja Jem Belcherin 35 minuutissa.

Oteltuaan vielä harvakseltaan, Richmond lopetti uransa 55-vuotiaana vuonna 1818 päästyään rikkaisiin naimisiin. Viimeisessä ottelussaan hän voitti Jack Carterin tyrmäyksellä kolmannessa erässä.

Sittemmin Richmond ystävystyi Thomas Molineaux'n, joka niin ikään oli entinen orja Yhdysvalloista, kanssa. Richmond toimi Molineaux'n valmentajana tämän ottelussa Cribbiä vastaan. Myöhemmin hän perusti oman nyrkkeilysalin Lontooseen, missä vietti loppuelämänsä. Richmond kuoli 66-vuotiaana joulukuussa 1829.

Lähteet
-------

* International Boxing Hall of Fame: Bill Richmond
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Rainier I
**Rainier I** (1267 Genova – 1309 Napolin kuningaskunta) on varsinaisen Grimaldin suvun kanta-isä ja dynastian perustaja. Rainier ehti hallita Monacon kalliota yhdessä serkkunsa François Grimaldin kanssa neljä vuotta, ennen kuin joutui maanpakoon 10. huhtikuuta 1301.

1200-luvulla Genovassa käytiin sisäisiä taisteluja guelfien ja ghibelliinien puoluekuntien kesken, ja Grimaldit olivat guelfien puolella. Guelfit hävisivät ja heidät ajettiin, liittolaisineen, ulos kaupungista. Rainier seurasi serkkuaan Francesco Grimaldia, joka 8. tammikuuta 1297 otti haltuunsa Napolin Monacon linnoituksen. Todennäköisesti Rainierin perhe seurasi häntä Monacoon.

Napolin kuningas järjesti kuitenkin Monacon kauppasaartoon, jonka pitkittyessä Rainierin oli pakko luovuttaa Monaco takaisin Napolin kuninkaalle 1301. 

Myöhemmin Ranier taisteli Filip III:n rinnalla Ranskassa. Ranskan laivaston palveluksessa hän tuotti ranskalle Ratkaisevan voiton flaameista 1304, jolloin Filip teki hänestä amiraalin (*Renerius de Grimaudis, admirandus noster*) ja hän alkoi saada ranskalta vuotuista eläkettä. Hänestä tuli myös St. Demetriusen paroni ja Cagnesin herra.

Rainier oli naimisissa kahdesti, joista ensimmäisestä, Giacomo del Carretto kanssa solmitusta avioliitosta, oli neljä lasta:

* Vinciguerra
* Kaarle I Monacon kruununperillinen
* Savage
* Luciano Villafrancan herra

Rainierin toinen avioliitto Andriola Cricketin kanssa oli lapseton.

Lähteet
-------

* Françoise de Bernardy, Princes of Monaco: the remarkable history of the Grimaldi family, ed. Barker, 1961

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**François Grimaldi**  | **Monacon herra**8. tammikuuta  1297 – 10. huhtikuuta  1301 | Seuraaja:**Kaarle I** |

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Italian People

 |

 |
**Uwe Ampler** (s. 11. lokakuuta 1964 Zerbst) on entinen saksalainen maantiepyöräilijä ja olympiavoittaja, joka edusti amatööriurallaan Itä-Saksaa. Hän voitti kultaa Soulin olympialaisissa 1988 joukkueaika-ajossa. 

Ampler kuului vuosina 1981 ja 1982 junioreiden joukkueaika-ajon MM-kultaa voittaneeseen DDR:n joukkueeseen. Vuonna 1986 hän voitti maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa Colorado Springsissä kultaa amatöörien maantieajossa ja pronssia joukkueaika-ajossa. Ala-Saksin ympäriajon hän voitti 1985, Saksin ympäriajon 1986 ja 1989 sekä Rauhanajon kolme kertaa peräkkäin 1987–1989. Lisäksi hän voitti ammattilaiskilpailu Circuit de la Sarthen 4a-etapin vuonna 1989.

Ampler kilpaili ammattilaisena vuosina 1990–1999. Heti debyyttivuonnaan hän voitti Sveitsin ympäriajon 10. etapin sekä Setmana Catalana -kilpailun neljännen osuuden. Vuonna 1991 hän voitti Pariisi–Nizza-ajon seitsemännen etapin ja seuraavana vuonna GP Kanton Aargau -kilpailun. Vuonna 1998 Ampler voitti Rauhanajon neljännen kerran urallaan.

Myös Uwen isä, Klaus oli kuuluisa pyöräilijä.

Lähteet
-------

* Uwe Ampler Cycling Archives -tietokannassa (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uwe Ampler**.
* Virallinen sivusto (saksaksi)
**Peda.net** on Jyväskylän yliopiston Koulutuksen tutkimuslaitoksen julkaisema verkko-oppimisympäristö ja julkaisualusta sekä rekisteröity tavaramerkki. Peda.net on alkanut vuonna 1997 PEDANET-hankkeesta. Vuonna 2001 PEDANET-hankkeen päättymisen jälkeen hanke vakiintui Jyväskylän yliopiston Koulutuksen tutkimuslaitoksen koordinoimaksi tutkimus- ja kehittämishankkeeksi. Hankkeen jälkeen Peda.netin käyttö on laajentunut perusopetuksesta esimerkiksi varhaiskasvatukseen ja kansalaisopistoihin.

Peda.net on selainkäyttöinen ympäristö, joka koostuu maksuttomasta OmaTilasta ja maksullisesta organisaatioympäristöstä, jossa opetustoiminta järjestetään. OmaTila on jokaiselle rekisteröityneelle käyttäjälle luotava henkilökohtainen profiili, jolla käyttäjä toimii kaikissa Peda.net-palvelussa toimivissa organisaatioissa.

Peda.netin käyttö
-----------------

Peda.net on käytössä Suomessa noin 170 kunnassa.  Peda.netin käyttäjäkunta koostuu varhaiskasvatuksen, perusopetuksen, toisen asteen, korkeakoulujen ja vapaan sivistystoimen opiskelijoista ja opetushenkilöstöstä. Lisäksi hankkeissa, järjestöissä ja yrityksissä voidaan käyttää Peda.net-palvelua esimerkiksi koulutuskäyttöön.

Peda.netiä käytetään paitsi oppimisympäristönä myös julkaisualustana, esimerkiksi koulujen kotisivuina, intranetinä ja henkilökohtaisena pilvitallennustilana. OmaTila on henkilökohtainen, joten saman tunnuksen käyttöä voi jatkaa oppilaitoksen tai organisaation vaihtuessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikko Rantalainen: *Aidosti selainkäyttöiset sovellukset ja Peda.net*. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, 2004. Teoksen verkkoversio (viitattu 25.9.2023).
2. ↑  Tietoa Peda.netistä *peda.net*. Viitattu 25.9.2023.
3. ↑  Koskela, Mari ja Pelkonen, Tero (2022). PEDA.NET: 25 vuotta suomalaista oppimisympäristöä. Powerpoint-esitys. Jyväskylän yliopiston Koulutuksen tutkimuslaitos.
**Thomas Daniel "Tommy" Mottola** on yhdysvaltalainen musiikkijohtaja, Casablanca Records -levy-yhtiön osaomistaja, joka toimii yhteisyrityksenä Universal Music Groupin kanssa. Mottola oli laulaja Mariah Careyn puoliso ja on nykyään naimisissa meksikolaisen laulajan Thalían kanssa. Mottola johti Sony Music Entertainmentin kumppania, Columbia Recordsia lähes 15 vuotta.

Mottola tunnetaan ohjaajana ja entisenä lahjakkuuksien managerina. Hänen kuuluisimpia suojattejaan olivat Hall & Oates, Carly Simon, John Mellencamp, Diana Ross ja Taylor Dayne 1980-luvulla, Mariah Carey (hänen toinen vaimonsa) 1990-luvulla, Jessica Simpson ja Jennifer Lopez 2000-luvun alussa.

Aiheesta muualla
----------------

* Vh1 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |