recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Valkoisiin haalareihin, kumisaappaisiin, kumihanskoihin ja kenkäsuojiin pukeutuneet ihmiset haravoivat öljyistä rantahiekkaa.Uuden-Seelannin armeija puhdistaa rantaa öljystä.
**Öljyntorjunta** tarkoittaa yrityksiä ehkäistä öljyonnettomuuksia ja poistaa ympäristöön ja eläimiin levinnyt öljyjäte tai muuten estää öljyn leviäminen. Se on osa vahingontorjuntaa. Öljyvahinko saattaa tapahtua maalla tai vesistössä, kun autosta, veneestä tai laivasta vuotaa polttoainetta luontoon, tai kun öljyä kuljettava alus joutuu onnettomuuteen. Ympäristöön joutunut öljy myös aiheuttaa haittaa sekä luonnolle että eläimille.

Öljyntorjunta merialueella
--------------------------

Harjoja öljyn keräystä varten öljyntorjunta-aluksessa.
Meressä öljyn leviämistä voidaan ohjata öljypuomeilla. Sen jälkeen öljyä voidaan poistaa hajottamalla sitä kemiallisesti, polttamalla sitä tai keräämällä mekaanisesti. Kerääminen tapahtuu esimerkiksi harjojen, lapioiden ja äyskäreiden avulla.

Katso myös
----------

* Öljyjätemaksu
* Öljysuojarahasto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *ÖLJYNTORJUNTAOPAS – Ohjeita öljyyntyneiden rantojen puhdistamiseen*. WWF Suomi, 2015. ISBN 978-952-5242-35-5. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  öljyntorjunta *termipankki.fi*. Viitattu 25.4.2023.
3. ↑  Ympäristövahinkojen torjunta merialueilla *Rajavartiolaitos*. Viitattu 25.4.2023.
4. ↑  Öljyntorjunta *www.vspelastus.fi*.  11.3.2015.  Arkistoitu 25.4.2023. Viitattu 25.4.2023.
5. ↑  Ympäristövahinkojen torjuntamenetelmät ja kalusto (Alusöljyvahinkojen torjunta) *Rajavartiolaitos*. Viitattu 25.4.2023.
**Petri Antero Jakonen** (s. 9. kesäkuuta 1967 Suolahti) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1998 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti. Jakonen toimii nykyisin Eerikkilän urheiluopiston toimitusjohtajana.

Pelaajauran jälkeen Jakonen on toiminut SalPa:n jalkapallotoimenjohtajana, TPS:n urheilutoimenjohtajana ja toimitusjohtajana, sekä Palloliiton huippujalkapallojohtajana.

Seurajoukkueet
--------------

Jakosen pelaajaura ylimmillä sarjatasoilla alkoi kaudella 1983 III divisioonan Salon Vilppaassa. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Salon Palloilijoihin, jossa hän pelasi kolme kautta. Pääsarjatasolle Jakonen pääsi 1987 siirryttyään Lahden Reippaaseen. Kahden kauden Lahdessa vietetyn kauden jälkeen Jakonen siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän voitti mestaruuden 1990. Kauden 1991 hän pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Helsingborgs IF:ssä. Jakonen palasi seuraavalla kaudella Suomeen ja edusti urallaan vielä Turun Palloseuraa 1992–1993 ja Myllykosken Palloa 1994–1998. Jakonen pelasi yhteensä 247 pääsarjatason ottelua.

Maajoukkue
----------

Petri Jakonen pelasi A-maajoukkueessa 26 maaottelua vuosina 1990–1996.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1990
* Suomen Cup 1995

Lähteet
-------

1. ↑  Petri Jakonen siirtyy Palloliitosta Eerikkilään YLE Urheilu 8.5.2013.
2. ↑  Petri Jakonen eroaa SalPan jalkapallotoimenjohtajan tehtävästä SalPa.
3. ↑  Petri Jakonen FC TPS:n toimitusjohtajaksi Veikkausliiga 8.8.2003.
4. ↑  Petri Jakosesta Palloliiton huippujalkapallojohtaja YLE Urheilu 12.5.2009.  Arkistoitu 29.9.2013. Viitattu 26.9.2013.
5. ↑  Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 100. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.
6. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 130. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN 0787-7188.

Aiheesta muualla
----------------

* Petri Jakonen National-football-teams.comin sivuilla
**Valio Sverige AB** on Valion Tukholmassa sijaitseva ruotsalainen tytäryhtiö. Henkilöstöä yhtiössä on 43, ja liikevaihto on 42 miljoonaa euroa. Valio Sverigen kautta Ruotsissa markkinoidaan tuoretuotteita, kuten ruoanvalmistustuotteita, mehuja, jogurtteja, raejuustoa ja viiliä. Tunnetuimmat brändit ovat *Valio*, *HYLA*, *Gefilus*, *Laktosfri*, *YO-ghurt*, *Vanilj*, *Frukti* ja *Mild*. *Valio HYLA* -tuoteperhe on laajin Ruotsin markkinoilla oleva vähälaktoosisten tuotteiden valikoima.

Historia
--------

Valio Sverige AB on perustettu vuonna 1994. Aluksi yhtiö aloitti juustojen myynnin, ja seuraavana vuonna se alkoi myydä myös tuoretuotteita. Marraskuussa 2002 Valio Sverige toi Ruotsin markkinoille laktoosittoman maitojuoman, jonka myynti ylitti odotukset. Syksyllä 2003 yhtiö taas toi markkinoille laktoosittoman ruoanvalmistuskerman. Vuonna 2005 laktoosittomien tuotteiden valikoima laajeni jälleen. Laktoosittomat tuotteet muodostavat jo noin 30 % yhtiön myynnistä.

Vuonna 2006 Valio yritti yhdessä kahden ruotsalaismeijerin, Skånemejerierin ja Milkon, kanssa muodostaa yhteisen myynti- ja markkinointiyrityksen. Hanke kaatui Valion mukaan, kun Skånemejerier ja Milko eivät päässeet yksimielisyyteen yrityksen perustamisen ehdoista, ja myös yritystensä arvosta Skånemejerierillä ja Milkolla oli näkemyseroja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valio Sverige AB Valio.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 20.5.2009.
2. ↑  Nummi, Markku: Yhteistyön haku ei kuitenkaan päättynyt: Valion ja ruotsalaismeijerien markkinointiyritystä ei syntynyt  24.10.2006. Viikko-Pellervo. Viitattu 20.5.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön kotisivut (ruotsiksi)

Valion tytäryhtiöt

* Finlandia Cheese
* Nordic Dairy Holding
* Rushold M
	+ OOO Valio
	+ Valio Center Odintsovo
* Valio Baltic
	+ Valio Eesti
	+ Võru Juust
* Valio Danmark
* Valio International (Latvia)
* Valio International (Liettua)
* Valio Shanghai
* Valio Sverige
**Kalu Tongololiki Mawakavamba Jawarapawara Uche** (s. 15. marraskuuta 1982 Aba, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Almeríaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä tai laitalinkki.

Hänen nuorempi veljensä Ikechukwu Uche on myös jalkapalloilija.

Ura
---

Vuonna 2000 Uche siirtyi barcelonalaisseura Espanyoliin, joka pelasi Espanjan pääsarjassa. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan yhtään ottelua joukkueessa.

Espanjasta Uche siirtyi Puolaan ja Wisła Krakówiin, jossa hän pelasi vuoteen 2006 asti. Joukkueessa hän voitti muun muassa pääsarjamestaruuden vuonna 2003 ja kaksi kertaa Puolan cupin. Kauden 2004–2005 hän pelasi lainassa Bordeauxissa, ajauduttuaan ongelmiin Puolassa.

Vuonna 2005 Uche palasi Espanjaan, tällä kertaa Almeríaan. Kausi 2006–2007 sujui Almeríalta hyvin ja joukkue nousikin kauden päätteeksi pääsarjaan. Uche teki kauden aikana yhteensä 8 maalia. Ensiesiintymisensä pääsarjassa Uche teki 26. elokuuta 2007 tultuaan vaihdosta kentälle ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan.

11. tammikuuta 2009 pelatussa ottelussa Espanyolia vastaan Almerían ykköskärki Álvaro Negredon oltua sivussa Uche teki joukkueensa molemmat maalit, joka päättyi lopulta tasatulokseen 2–2.

Seuraavana kesänä 2009 Negredo palasi kasvattajaseuraansa Real Madridiin, jonka jälkeen Uchesta tuli joukkueen hyökkäyspään johtava pelaaja. Kausi 2009–2010 oli tähän asti hänen uransa paras maalien valossa. Hän pelasi 28 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia.

Kauden 2010–2011 Uche aloitti loukkaantuneena. 26. syyskuuta 2010 toisessa ottelussaan loukkaantumisensa jälkeen hän teki kaksi maalia vieraskentällä Deportivo La Coruñaa vastaan.

### Maajoukkue

Uche teki ensiesiintymisensä Nigerian maajoukkueessa vuonna 2003 Afrikan-mestaruuskilpailuiden karsintaottelussa Angolaa vastaan. Hän edusti maataan vuonna 2010 kaksissa arvokilpailuissa, alkuvuodesta Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja myöhemmin kesällä maailmanmestaruuskilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Uche gives Bordeaux a go UEFA. Viitattu 20.3.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kalu Uchen tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Nwaneri |
6 Shittu |
7 Obasi |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Mikel |
11 Odemwingie |
12 Ejide |
13 Yussuf |
14 Olofinjana |
15 Kaita |
16 Uche |
17 Odiah |
18 Obinna |
19 Mohamed |
20 Etuhu |
21 Echiéjilé |
22 Apam |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Amodu

Nigerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Taiwo |
4 Kanu |
5 Afolabi |
6 Shittu |
7 Utaka |
8 Yakubu |
9 Martins |
10 Ideye |
11 Odemwingie |
12 Uche |
13 Yussuf |
14 Kaita |
15 Haruna |
16 Ejide |
17 Odiah |
18 Obinna |
19 Obasi |
20 Etuhu |
21 Echiéjilé |
22 Adeleye |
23 Aiyenugba |
Valmentaja Lagerbäck
**Tšita** (ven. Чита́) on Taka-Baikalian aluepiirin pääkaupunki Ingodan ja sen lisäjoen Tšitan yhtymäkohdassa Kaakkois-Siperiassa Venäjällä, Baikaljärvestä itään.

Historia
--------

Venäläiset perustivat Tšitan 1653 ja kaupunki siitä tuli 1851. Kaupunki toimi 1800-luvulla karkotuspaikkana. Tšita oli Taka-Baikalian oblastin pääkaupunki vuoteen 1917 asti. Venäjän sisällissodassa alue oli Japanin tukeman kasakka-atamaani Grigori Semjonovin hallitsema 1918–1920. Vuonna 1920 Tšitasta tuli Kaukoidän tasavallan pääkaupunki. Kaupunki liitettiin Neuvosto-Venäjään 1922, jonka jälkeen se kuului Itä-Siperian maakuntaan. Tšitan alue perustettiin vuonna 1937, ja sen nimi muutettiin nykyiseksi Taka-Baikalian aluepiiriksi vuonna 2008.

Asukasluvun kehitys
-------------------

| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
| 1885 | 5 728 |
| 1897 | 11 480 |
| 1933 | 81 900 |
| 1956 | 162 200 |
| 1962 | 185 000 |
| 1999 | 311 100 |
| 2002 | 316 643 |
| 2010 | 324 444 |

Talous
------

Tšitassa on kone-, kemian-, nahka-, metsä-, tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Se on myös merkittävä kaivoskaupunki, joka tuottaa kivihiiltä, kultaa, rautaa, volframia ja molybdeeniä.

Tšitan rautatieasema (1910)

Liikenne
--------

Kaupunki on Siperian radan varrella ja sieltä haarautuu rata Kiinaan ja Mongoliaan. Kaupungissa on myös tärkeä lentokenttä.

Oppilaitokset
-------------

Kaupungissa on lääketieteellinen instituutti ja teknillisiä oppilaitoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 10.7.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Goroda Rossii: Tšita *Goroda Rossii (1994) kirjan kaupunkiartikkelin nettiversio*. Viitattu 10.7.2013. (venäjäksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšita**.
vaakunaTaka-Baikalian aluepiirin kaupungit
lippulippu
**Pääkaupunki: Tšita**  

Balei | Borzja | Hilok | Krasnokamensk | Mogotša | Nertšinsk | Petrovsk-Zabaikalski | Šilka | Sretensk
COS-B-gammateleskooppi.
COS-B laukaistaan Delta 2913 raketilla
**COS-B** oli laukaisuaikanaan uuden Euroopan avaruusjärjestön (ESA) ensimmäinen satelliitti. Se laukaistiin avaruuteen 9. elokuuta 1975. COS-B oli ensimmäinen ESROn (ESAn edeltäjä) ja ESAn tiedesatelliiteista, joka kuljetti vain yhtä tiedelaitetta, joka oli kokonainen gammasäteitä mittaava teleskooppi. Täten se oli ESAn ensimmäinen avaruusteleskooppi. 

Satelliitti laukaistiin Delta 2913-kantoraketilla Vandenbergin tukikohdasta Kaliforniasta. Kuten aikanaan oli tapana satelliitin toimintaiäksi oli määritetty vain yksi vuosi. Se kuitenkin toimi 25. huhtikuuta 1982 asti, jolloin sen asennonsäädön trustereiden käytetty typpikaasu loppui. Satelliitti teki vain 30 havaintoa, koska gammapurkaukset ovat harvinaisia.

Teknisiä tietoja
----------------

COS-B:n kiertoradan säde oli noin 100 000 km, jolloin se pystyi toimimaan Maata suojaavien mutta satelliiteille haitallisten Van Allenin säteilyvyöhykkeiden yläpuolella. Kiertoaika oli 37 tuntia. Radan inklinaatio oli 90 astetta. 

Satelliitti oli sylinterimäinen 

* korkeus 1,20 m
* halkaisija 1,40 m
* kokonaismassa oli 280 kg, josta hyötykuorma oli 120 kg.
* Satelliitti stabiloitiin pyörittämällä sitä 10 rpm sen symmetria-akselin suhteen.
* Sen suuntaustarkkuus oli 0,5 astetta ja gammapurkausten rajoitus tapahtui 0,5 millisekuntin tarkkuudella.

Muuta
-----

Satelliitti tuhoutui ilmakehässä 18. tammikuuta 1986. Sen seuraajia olivat ESA:n satelliitit EXOSAT, XMM-Newton ja INTEGRAL.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 . Viitattu 27.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* ESA:n COS-B-sivu
**Costa Rican kivipallot** tulivat julkisuuteen vuonna 1940. Suuret kivipallot löydettiin Mesoamerikasta Puntarenasin maakunnasta Costa Ricasta. Pallojen läpimitta on muutamasta sentistä yli kahteen ja puoleen metriin. Suurin pallo painaa yli 16 tonnia.
Ne ovat nykykäsityksen mukaan muinaisten intiaanien tekemiä. Kivipallojen tarkoitusta ei tiedetä, mutta niillä uskotaan olleen jonkinlainen uskonnollinen merkitys. Suurin osa kivipalloista on tehty gabrosta tai granodioriitista. Vain muutamat on tehty kovasta kalkkikiveä muistuttavasta *coquinasta* sekä hiekkakivestä. Kivipallot liittyvät Aguas Buenasin kulttuuriin, joka oli 200 eaa. – 800 jaa. esiklassisella ja klassisella kaudella.

Kivipalloja on löydetty haudoista matalien kumpujen huipulta. Haudoissa on kultaornamentteja. Kivipallot näyttävät olevan järjestetyt erilaisiin geometrisiin kuvioihin, kuten suoriin linjoihin, siksakkeihin ja niin edelleen. Tämä on johtanut lukuisiin vääriin väitteisiin, esimerkiksi on ilman syytä sanottu kivipallojen osoittavan Pääsiäissaaren ja Stonehengen suuntaa. Kivipalloja tehtiin yhä espanjalaisajalle jatkuneessa Buenos Airesin moniväristä keramiikkaa 1000–1500 jaa. tuottaneessa Chiriquín kulttuurissa, joka tuli Aguas Buenasin jälkeen.

Unesco lisäsi kivipallot maailmanperintöluetteloon vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Precolumbian Chiefdom Settlements with Stone Spheres of the Diquís UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 10.8.2018. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Costa Rican kivipallot** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee järveä. Muista merkityksistä, katso täsmennyssivu.*

**Vólvi** (kreik. Βόλβη), antiikin **Bolbe** (m.kreik. Βόλβη, *Bolbē*), on järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on kreikkalaisen Makedonian suurin ja koko Kreikan toiseksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on 70,8 neliökilometriä. Tekojärvet mukaan lukien Vólvi on maan neljänneksi suurin järvi. Järvi on suurimmillaan noin 19,5 kilometriä pitkä ja noin 5,5 kilometriä leveä. Se sijaitsee 37 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 22 metriä. Vólvin vedet laskevat Strymonikóslahteen noin 8,7 kilometriä pitkän Rícheios-joen kautta.

Vólvi sijaitsee Thessalonikin alueyksikön alueella Chalkidikín niemimaan juuressa noin 35 kilometriä itään Thessalonikin kaupungista. Vólvin kunta, joka käsittää järven ympäristön, on saanut nimensä järvestä. Pieni osa järven pohjoisrannasta kuuluu Lagkadáksen kuntaan. Järven ympärysmitta on noin 54,5 kilometriä ja sen ympäristössä sijaitsevat muun muassa kylät Apollonía, Rentína, Megáli Vólvi, Mikrí Vólvi ja Loutrá Vólvis. Järven ympäristö on kukkuloita, maanviljelysmaata, suota ja kaislikkoa. Vólvin pohjoispuolelta kulkee A2-valtatie.

Noin 11,5 kilometriä länteen Vólvista samassa linjassa sen kanssa sijaitsee Koróneia-järvi. Järvet muodostavat yhdessä merkittävän kosteikkoalueen ja ne ovat monien lintulajien talvehtimisaluetta. Järvet ympäristöineen muodostavat Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuiston. Ne on suojeltu myös Natura 2000 -alueina sekä Ramsarin sopimuksella.

Vólvi-järvi panoraamakuvassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lake Volvi *Lakes Network*.  Arkistoitu 19.9.2016. Viitattu 19.9.2016.
2. ↑  Lake Volvi *Asprovalta-Vrasna*. Viitattu 19.9.2016.
3. ↑  Volvi Lake *Visit Greece*.  Arkistoitu 3.6.2017. Viitattu 19.9.2016.
4. ↑  Lakes *Visit Greece*.  Arkistoitu 29.9.2016. Viitattu 19.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vólvi** Wikimedia Commonsissa
**Josep María Nogués** (s. 29. huhtikuuta 1959 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Nogués on valmennusurallaan luotsannut pääasiassa pieniä espanjalaisseuroja maan alasarjoissa. Hän aloitti vuonna 1993 barcelonaisen CE L'Hospitaletin päävalmentajana. Kaudella 2000/01 hän nosti Gimnàstic de Tarragonan maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin, josta seura putosi kuitenkin heti seuraavan kauden päätteeksi.

Huhtikuussa 2009 Nogués debytoi La Liga -valmentajana, kun Real Betis Balompié palkkasi hänet potkut saaneen Paco Chaparron seuraajaksi. Noguésin tavoitteella on turvata seuran sarjapaikka kaudelle 2009/10.  Nogués ei kuitenkaan onnistunut säilyttämään Betisiä sarjassa, vaan seura putosi vierasmaalisäännön perusteella.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Paco Chaparro** | **Real Betis Balompién päävalmentaja**4–6/2009 | Seuraaja:**Antonio Tapia** |

Lähteet
-------

1. ↑  Nogues named new Betis coach
**Elintarviketeknologia** on elintarviketeollisuuteen liittyvä tutkimusala, joka kehittää tuotekehittelyä. Elintarviketeknologian avulla tutkitaan uusien elintarviketeollisuuden tuotteiden ja myös uusien raaka-aineiden ominaisuuksia, jolloin selvitetään myös niiden turvallisuutta. Elintarviketeknologian avulla tutkitaan myös mahdollisuuksia parantaa elintarvikkeiden terveellisyyttä ja elintarvikeketjun toimivuutta. Elintarvikeketjun toimivuutta pyritään parantamaan alkutuotannosta lähtien sivuvirtoineen ja tuotantoprosessin kaikkiin olosuhteisiin kiinnitetään huomioita. Jo olemassa olevien ja kehitteillä olevien elintarvikkeiden fysikaalisia, kemiallisia ja mikrobiologisia ominaisuuksia tutkitaan ja samalla kehitetään elintarvikkeiden laadun seurantaa. Elintarviketeknologia yhdistyy elintarvikekemiaan, joka on tieteen ala, jota voidaan opiskella yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Elintarviketeknologia Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy. Viitattu 19.9.2023.
2. ↑  Elintarvikekemia ja -teknologia, perusopinnot *Opistopalvelut*. Helsingin yliopisto. Viitattu 19.9.2023.
**Amir Akrout** (arab. أمير العكروت‎, s. 14. toukokuuta 1983 Sfax, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Stade Gabésienia.

Ura
---

Akrout aloitti uransa kotikaupungissaan aluksi CS Sfaxien junioreissa, josta hän siirtyi toiseen paikalliseen seuraan Sfax Railways Sportsiin. Joukkue ei kuitenkaan ollut lupaava seura ammattilaisuran kannalta ja hän siirtyi vuonna 2005 pääsarjassa pelaavaan Stade Tunisieniin. Uudessa seurassa Akrout nousi julkisuuteen Tunisiassa kaudella 2006–2007 ja erityisesti kaudella 2007–2008, jolloin hän oli kuudella maalilla toiseksi paras maalintekijä Tunisian pääsarjassa 14 ottelun jälkeen. Tämä herätti myös mielenkiintoa eurooppalaisissa seuroissa ja Akrout siirtyi tammikuussa 2008 puolen vuoden lainasopimuksella saksalaiseen SC Freiburgiin. Saksassa vietetyn ajan päätteeksi hän onnistui kerran maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan Paderbornia vastaan. Lainan päätyttyä Freiburg ei halunnut jatkaa hyökkääjän sopimusta pelaajan palkka vaatimusten myötä ja Akrout siirtyi elokuussa 2008 vuoden mittaisella lainasopimuksella saudiarabialaiseen Al-Wahdaan, jossa hän teki kauden aikana pääsarjassa yhdeksän maalia. Lainasopimuksen päätyttyä Akrout palasi takaisin kotimaahansa Stade Tunisieniin. Ura Al-Wahdassa ei pelaajan mukaan ollut kannattava kärsittyään kauden aikana ylipainosta, eikä sarjan taso ollut toivotunlainen.

Akrout palasi takaisin kotimaahansa Tunisiaan kuultuaan silloisen päävalmentajan Humberto Coelhon käyttäneen myös kotimaan sarjoissa pelaavia pelaajia. Pian hän solmi kolmevuotisen sopimuksen Club Africainin kanssa, joka kuuluu Tunisian pääsarjan kärkijoukkueisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Football: Tunisia's Amir Akrout in German loan deal *Haaba.com*.  28.1.2008. Viitattu 3.5.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Amir Akrout Joins Club Africain *Goal* 7.8.2009 Viitattu 9.8.2009 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kawarji.com (ranskaksi)
* Weltfussball.de (saksaksi)
* Transfermarkt (saksaksi)
*Tämä artikkeli käsittelee kirjaa. Valkovenäläinen voi tarkoittaa myös Valko-Venäjän asukasta tai drinkkiä.*

**Valkovenäläinen** on Reijo Mäen kahdeskymmenes Vares-dekkari. Teos on ilmestynyt vuonna 2009. Kirjan nimi on kaksiselitteinen, toisaalta se viittaa kirjassa esiintyvään valkotukkaiseen venäläismieheen, toisaalta drinkkiin nimeltä valkovenäläinen.

Kirkkoihin ja uskontoihin varsin kriittisesti suhtautuva Mäki sai kirjaan aiheen itseensä kohdistuneesta tappouhkauksesta, joka tosin ei ollut ensimmäinen: "Hän tulee palamaan helvetin tulessa ennen kuin vuosi on päättynyt, ellei käänny uskoon".

Mäen omia näkemyksiä kuvastaen kirjojen henkilöt esittävät kyynisiä kommentteja uskonnosta ja uskomuksista, mikä Mäen mukaan on herättänyt pahaa verta joissakin piireissä. Uhkausten hän arvelee tulleen niistä piireistä.

Tarina lähtee liikkeelle kun fiktiivinen dekkarikirjailija Juhani Oxbacka tapetaan varjoisalla rantapolulla. Yksityisetsivä Jussi Vares ja kolmikon kaksi muuta jäsentä, kirjailija Luusalmi ja pastori Alanen, ovat läsnä Oxbackan siunaustilaisuudessa Turun hautausmaan Ylösnousemuskappelissa.

Arvomaailmaltaan Mäen näköinen mutta Mäkeä renttumaisempaa elämää viettävä, lain rajamailla liikkuva Jussi Vares ryhtyy tutkimaan kirjailija Oxbackan kuolemaa tämän kustantajan pyynnöstä. Uhrin sotkuinen yksityiselämä tekee myös Vareksen tutkimuksista sotkuisen vyyhdin, sillä mikään ei ole sitä miltä ensi katsomalta näyttää, ja vielä ratkaisujen viime hetkellä Vareskin joutuu hengenvaaraan.

Teoksen henkilögalleriassa esiintyvät alamaailman edustajina Samuli Sekametsä ja Icke Istid sekä rajan takaa Venäjältä tullut Valkovenäläinen. Uskovaisen muotokuvana Mäki esittää kirjassa Nokian herätyksen karismaattisen pastorin Ilari Steenin, jota hän itse luonnehtii amerikkalaisten kaapelikanavien hikisten saarnamiesten suomalaisversioksi.

Kriitikko luonnehtii Mäen kirjoja suomalaisen mieheyden barometriksi, ja kirja *Valkovenäläinen* jatkaa hänen mukaansa tutulla tyylillä: "Reijo Mäki on edelleen ihanasti tirisevää kirjallista grillimakkaraa."

Lähteet
-------

1. ↑  Drinkkiklubi: Alkuperäinen valkovenäläinen (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Teuvo Kantola Reijo Mäki: "Pelloton mies on peloton mies" Vapaa-ajattelija-lehti 3/2009
3. ↑  Tarja Ollikainen Reijo Mäki sai aiheen uuteen Vares-dekkariin tappouhkauksesta (Arkistoitu – Internet Archive) Hs.fi 9.6.2009
4. ↑  Tommi Aitio, Älä ota kesäkissaa, hanki kesäkirja![vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* *Valkovenäläinen* Otavan sivulla[vanhentunut linkki]
**Vapauden henki** (*Le Génie de la Liberté*) on ranskalaisen Auguste Dumontin tekemä veistos, joka sijaitsee Pariisissa Place de la Bastille -aukiolla olevan Colonne de Juillet -pylvään huipulla.

Ludvig Filip I päätti rakentaa 13. joulukuuta 1830 muistomerkin Heinäkuun vallankumouksen uhreille. Kuningas valitsi 1831 Place de la Bastillelle rakennattavasta Colonne de Juillet -pylväästä. Sen rakentamisen aloitti Jean-Antoine Alavoine, ja sen viimeisteli tämän yhteistyökumppani Joseph-Louis Duc. Pylvään huipulle kuningas valitsi Auguste Dumontin *Vapauden henki* -nimisen veistoksen. Pronssista tehty 400 cm korkea patsas valmistui 1836.

Veistos esittää maskuliinista vapauden hahmoa. Hahmo on hoikkarakenteinen, ja sen käsivarret ja siivet ovat levitetyt. Hahmo seisoo vasemman jalan varpaidensa varassa ja on ikään kuin nousemassa ilmaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Le Génie de la Liberté Louvre. Viitattu 8.11.2015. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vapauden henki** Wikimedia Commonsissa
**Kaisu Virkkunen** (5. lokakuuta 1919 Ilmajoki – 8. helmikuuta 1996 Tampere) oli merkittävä suomalainen opettaja, joka oli perustamassa Suomen ensimmäistä Steiner-koulua. 

Kaisu Virkkunen kuului vanhaan suomalaiseen Snellmanin sivistyssukuun. Hän oli rovasti, eduskunnan puhemies Paavo Virkkusen tytär ja Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja Matti Virkkusen sisar.

Sota-aikana Virkkunen toimi lottana ja meni naimisiin saksalaisen Gert Schretzmayr-Ernstin kanssa. Jatkosodan loppuvaiheessa hän muutti Saksaan ja joutui siellä 1½ vuodeksi amerikkalaisten internointileirille. Suomeen palattuaan hän valmistui kansakoulunopettajaksi ja oli perustamassa Suomen ensimmäistä Steiner-koulua Helsinkiin vuonna 1955. Vuonna 1971 Virkkunen oli mukana perustamassa Steiner-koulua Tampereelle.

Virkkunen myös käänsi ja kirjoitti antroposofista kirjallisuutta sekä organisoi steinerkoulun opettajien koulutusta Suomessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hans Hasler: Kaisu Virkkunen (1919-1996)  8.3.2007. Suomen antroposofinen liitto ry. Viitattu 6.7.2009.
2. ↑  Suvi Ahola: Omaa tietä steinerkouluun  22.4.2000. Helsingin Sanomat. Viitattu 6.7.2009.

Aiheesta muualla
----------------

### Kirjallisuutta

* Eira Hernberg: *Aurinkosydän. Kaisu Virkkunen – ajattelun ja kasvatuksen taiteilija 1919–1996* (ISBN 9517175663)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tališin kieli** on Azerbaidžanissa ja Iranissa asuvien tališien puhuma kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten indoiranilaisen haaran iranilaiseen ryhmään.

Kieltä puhutaan Azerbaidžanin tasavallan eteläosassa Astaran, Lənkəranin, Lerikin ja Masallın piireissä sekä Iranin luoteisosassa Gīlānin maakunnassa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliiton Azerbaidžanissa 21 000 henkeä piti tališia äidinkielenään. Iranissa tališeja arvioitiin vuonna 1998 olevan noin 100 000 henkeä.

Tališi kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Sen edeltäjänä on pidetty arabialaisten maantieteilijöiden 900–1100-luvuilla kuvailemaa iranilaista azerin kieltä. Murre-erot ovat melko vähäiset. Iranissa puhuttu etelämurre on lähellä tatimurteita ja persiaa. Tališissa on runsaasti turkkilaisia aineksia.

Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Azerbaidžanin tasavallassa suurin osa tališeista osaa turkkilaista azerin kieltä ja Iranissa persiaa tai azeria. Neuvostoliitossa 1930-luvulla kokeiltu tališin kirjakielen luominen ei johtanut pysyviin tuloksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 95. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. II. Severo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 89–90. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-099-X.
3. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. II. Severo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 89. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-099-X.
4. 1 2  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. II. Severo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 90. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-099-X.

Iranilaiset kielet
avesta | belutši | dari | gilaki | kurdi | luri | mazandarani | osseetti | paštu | persia | tadžikki | tališi | tati
Matti Varik, *Leninin patsas*, 1979.
Kotkassa sijaitseva **Leninin patsas** on Vladimir Leninin muistomerkki, jonka on veistänyt virolainen kuvanveistäjä Matti Varik. Patsas paljastettiin 26. elokuuta 1979 ja se oli lahja Tallinnan ystävyyskaupungilta. Patsas on rintakuva ja korkeudeltaan yli kaksi metriä. Materiaaleina on käytetty pronssia ja graniittia. Patsas sijaitsi Kotkan keskustassa Kotkansaarella sen länsiosassa pienessä Pohjoispuistokadun puistikossa. Leninin uskotaan yöpyneen puiston varrella olleessa puutalossa 1900-luvun alussa. Kotkan kaupunki päätti siirtää patsaan maakuntamuseoon vuonna 2022. Kunnalle tehdyissä aloitteissa esitettiin, että patsas tulisi siirtää, koska se loukkaa Neuvostoliiton sotarikoksien uhreina menehtyneiden ihmisten muistoa.

Historia
--------

Patsashanke sai alkunsa Neuvostoliiton poliittisen johdon luvattua patsaan Kotkaan, tämän jälkeen Kotkan ystävyyskaupunki Tallinna määrättiin lahjoittamaan se. Patsaan paljastajana toimi Neuvostoliiton suurlähettiläs Vladimir Sobolev, joka piti myös puheen, jossa kehuttiin Suomen ja Neuvostoliiton hyviä suhteita. Kotkan kaupungin puolelta patsaan vastaanotti kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Arvi Forss. Luovutuspuheen piti Neuvosto-Viron kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri Karl Vaino. Tilaisuuteen oli kutsuttu vieraiksi muun muassa Puolan, Itä-Saksan ja Tšekkoslovakian suurlähettiläät sekä Kymen läänin maaherra Erkki Huurtamo. Patsas on joutunut 1980-luvulla vandalismin kohteeksi, jolloin sitä on värjätty punaisella maalilla.

Suomessa oli Leninin patsaita julkisissa ulkotiloissa Kotkan lisäksi Turussa. Näiden lisäksi Tampereella patsaita on kaksi sisätiloissa Lenin-museossa.

Leninin puuttuva käsivarsi
--------------------------

Krzysztof Bednarskin veistos *Leninin puuttuva käsivarsi*, 1995.
Vuonna 1995 osana *Port of Kotka* -taidenäyttelyä patsaan lähelle paljastettiin puolalaisen kuvanveistäjä Krzysztof Bednarskin veistos *Leninin puuttuva käsivarsi*. Veistoksen käsivarsi näytti tietystä kulmasta katsoen yhdistyvän Leninin patsaaseen. Materiaaleina on käytetty pronssia ja graniittia. Myös tämä teos poistettiin paikalta lokakuussa 2022.

Katso myös
----------

* V. I. Leninin patsaat ja muistomerkit Suomessa
* Leninin patsas (Turku)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tieaho, Matti: Lenin on tuunauksen pioneerityö  26.8.2009. Kymen Sanomat.  Arkistoitu 3.9.2009. Viitattu 12.11.2009.
2. ↑  Eija Anttila: Kotkan valtuusto päätti 100-vuotisjuhlakokouksessaan Leninin puiston nimeämisestä *Kymensuu*.  25.05.2022. Viitattu 9.8.2023.
3. ↑  Kivimäki, Petri & Rautama, Heini: Suomen viimeinen iso Lenin-patsas poistuu katukuvasta *Yle uutiset*.  14.6.2022. Viitattu 14.6.2022.
4. ↑  Krautsuk, Satu: Propagandafilmit tuovat neuvostonostalgiaa Kotkaan  15.5.2009. YLE Kymenlaakso. Viitattu 12.11.2009.
5. ↑  Koski, Juha: Yli 3000 katsoi Leninin paljastuksen  21.8.2009. DuoKymi.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 12.11.2009.
6. ↑  Piiloon kärrätyn Leninin "tupakkakäden" ivaava viesti meni monelta ohi – taiteilija kertoo, miten hänen teostaan pitäisi tulkita *Yle Uutiset*.  5.10.2022. Viitattu 8.7.2023.
**Elisabeth Ingvaldsen** (s. 22. heinäkuuta 1973) on norjalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa norjalaista Nydalens SK:ta.

Nuorten MM-kilpailuissa Ingvaldsen voitti pronssia keskimatkalta ja viestistä Jyväskylässä 1992 sekä pronssia viestistä Castelrottossa 1993.

Aikuisten MM-kilpailuissa Grimstadissa 1997 Ingvaldsen voitti viestihopeaa. Kaksi vuotta myöhemmin Invernessissä hän voitti MM-kultaa viestistä joukkuetovereinaan Birgitte Husebye, Hanne Sandstad ja Hanne Staff. Tampereella 2001, Rapperswil-Jonassa 2003 ja Västeråsissa 2004 hän voitti MM-viestipronssia. Västeråsissa hän voitti myös ainoan henkilökohtaisen MM-mitalinsa voittaessaan pronssia sprintissä.

EM-kilpailuissa Ingvaldsen voitti viestikultaa Truskavetsissa 2000 ja Sümegissä 2002. EM-hopeaa hän voitti sprintistä Sümegissä 2002 ja viestistä Roskildessa 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Park World Tour: Elisabeth Ingvaldsen Park World Tour. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Junior World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 17.8.2007. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
3. ↑  World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 18.8.2007. Viitattu 18.5.2009. (englanniksi)
4. ↑  EM 1962-2008: mitalistit ja suomalaisten sijoitukset SSL. Viitattu 18.5.2009. [vanhentunut linkki]
**Ōtsu** (jap. 大津市, *Ōtsu-shi*) on kaupunki Japanissa, Kioton naapurissa Kansain alueella. Se on Shigan prefektuurin pääkaupunki ja sijaitsee Japanin suurimman järven Biwan etelä- ja länsirannalla. Asukkaita on 343 029 (2014) ja pinta-alaltaan kaupunki on 464,10 km². Ōtsu on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.

Ōtsussa sijaitsee useita merkittäviä historiallisia kohteita, kuten Enryaku-jin, Mii-deran ja Ishiyama-deran temppelit ja Hiyoshi-taishan pyhäkkö. Enryaku-ji kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta "muinaisen Kioton historialliset monumentit".

Historia
--------

Kaudella, jolloin Kioto oli Japanin pääkaupunki, Ōtsusta muodostui merkittävä kulkureitti itään kohti Edoa eli nykyistä Tokiota. Se oli sekä vesi- että maaliikennejärjestelmien kehityksen keskuspaikka. 
Nykyäänkin sisävesiliikenteen merkityksen jo vähennyttyä Japanin suurimpia kaupunkeja yhdistävät keskeiset moottoritie- ja rautatieyhteydet kulkevat Ōtsun kautta. 

Liikenteen solmukohdaksi muodostui jo kauan sitten silta nimeltä Karahashi, joka ylittää Biwa-järvestä laskevan Seta-joen. Se oli strategisesti tärkeä sotilaallisiin tarkoituksiin ollen monen taistelun näyttämönä. Tämä historiallinen silta on yhä käytössä, mutta on saanut rinnalleen muita siltoja kasvavan liikenteen tarpeisiin.

Urheilu
-------

Järvi tarjoaa Ōtsussa hyvät vesiurheilumahdollisuudet. Kaupungissa järjestetään kilpailuja moottoriveneilyssä, purjehduksessa, soudussa ja melonnassa.

Kansainvälinen yhteistyö
------------------------

Ōtsulla on seuraavat ystävyyskaupungit:

* Yhdysvallat Lansing, Michigan, Yhdysvallat
* Saksa Würzburg, Saksa
* Sveitsi Interlaken, Sveitsi
* Kiina Mudanjiang, Kiina
* Etelä-Korea Gumi, Etelä-Korea

Ōtsussa sijaitsee *Japanin suomalainen koulu* eli *Jasuko*, joka perustettiin 1964.

Lähteet
-------

1. ↑  市長の部屋 大津市役所.  Arkistoitu 10.8.2016. Viitattu 19.6.2014.
2. ↑  平成25年全国都道府県市区町村別面積調 滋賀県 国土交通省国土地理院. Viitattu 19.6.2014.
3. ↑  大津市の人口・世帯（平成26年6月1日現在） 大津市役所.  Arkistoitu 11.11.2014. Viitattu 19.6.2014.
4. 1 2 3  大津市の花・木・鳥 大津市役所.  Arkistoitu 20.6.2014. Viitattu 19.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ōtsun kotisivut (japaniksi) (englanniksi)

Siipiratasalus liikennöi Biwa-järvellä Ōtsun satamasta.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Shigan prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Higashi-Ōmi
* Hikone
* Kōka
* Konan
* Kusatsu
* Maibara
* Moriyama
* Nagahama
* Ōmi-Hachiman
* Ōtsu (pääkaupunki)
* Rittō
* Takashima
* Yasu

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Echin piirikunta** (Aishō) · **Gamōn piirikunta** (Hino · Ryūō) · **Inukamin piirikunta** (Kōra · Taga · Toyosato) |

 |
Nainen kokeilee vuorovaikutteista teosta Love Landissa.
**Love Land** tai **Jeju Loveland** on Etelä-Korean Jeju-saarella sijaitseva veistospuisto, jonka teemana on seksi.
Puistossa on 140 ihmisiä eri seksiasennoissa esittävää veistosta ja muun muassa suuria fallos-patsaita, kiviset häpyhuulet sekä erilaisia näyttelyitä. Puiston Internet-sivut kuvaavat aluetta "paikaksi, jossa seksuaalisesti suuntautunut taide ja erotiikka kohtaavat".

Vuonna 2002 Soulin Hongikin yliopiston oppilaat alkoivat valmistaa lopputyökseen puiston veistoksia. Puisto avattiin 16. marraskuuta 2004. Alue on kahden jalkapallokentän kokoinen, ja kaikki veistokset pystyy näkemään tunnin mittaisen vierailun aikana. Puistossa on myös kuukausittain vaihtuva näyttely, jossa esitellään eri korealaisten taiteilijoiden teoksia.

Puiston ikäraja on 18 vuotta. Erillinen leikkipaikka on tarjolla lapsille.

Lähteet
-------

* Puiston virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Turisti-info (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Love Land**.
* Kuvagalleria
* Satelliittinäkymä puistosta
Willis O'Brien vuonna 1931.
**Willis O'Brien** (1886 – 1962) oli yhdysvaltalainen stop motion -animaatiotekniikan pioneeri. Hänet tunnetaan parhaiten vuoden 1933 King Kong -elokuvan erikoistehosteista.

O'Brien tunnetaan stop motion -animaatiotekniikan pioneerina. Stop motion -animaatiossa pienoismalleja kuvataan yksi filmiruutu kerrallaan ja asentoa muutetaan jokaisen otoksen välillä. Kun kuvattu filmi esitettiin normaalinopeudella, heräsivät mallit taianomaisesti eloon. O'Brien esitteli tekniikan vuonna 1917 lyhytelokuvassaan *The Dinosaur and the Missing Link*. Hän kehitti menetelmää paremmaksi ja loi kokonaisia dinosauruslaumoja Sir Arthur Conan Doylen romaaniin perustuvassa vuoden 1925 klassikkoelokuvassa *The Lost World*.

King Kong -elokuvan menestys nojasi pitkälti O'Brienin erikoistehosteisiin. Elokuva oli O'Brienille hänen siihenastisen uransa suurin haaste. Hän herätti jättiläisgorillan eloon elokuvassa käyttämällä kahdeksantoista tuuman korkuisia malleja, joiden sisällä oli metallirunko, jonka eri osat liittyivät toisiinsa pallonivelillä. Metalliluurangon ympärillä oli vaahtokumi- ja puuvillavuoraus, jonka päällä oli jäniksen nahasta tehty karvapeite.

O'Brienin avustajat rakensivat hahmojen lavasteiksi suuret ja monimutkaiset pienoismaisemat. O'Brien käytti pienoismalleja suurimmassa osassa otoksia. Ainoastaan muutamassa elokuvan kohtauksessa käytettiin Kongin luonnollista kokoa suurempaa päätä ja ylävartaloa sekä näyttelijä Fay Wrayta pitelevää suurikokoista kättä ja Skull Islandin alkuasukkaita tallovaa suurikokoista jalkaa.

O'Brien tutki eläintarhoissa gorillojen ja muiden suurten eläinten liikkeitä pystyäkseen animoimaan Kongin ja Skull Islandin dinosaurusten liikkeet mahdollisimman luonnollisiksi. Hän kävi myös katsomassa painiotteluita saadakseen käsityksen siitä, miten King Kong voisi taistella muita Skull Islandin esihistoriallisia olioita vastaan.

Yksikään O'Brienin muista elokuvista ei yltänyt King Kongin tasolle. King Kongin jälkeen O'Brien kehitti ideoita useisiin elokuviin, mutta vain muutama niistä saatiin valmiiksi. O'Brienin merkitys stop motion –animaation kehittäjänä tunnustetaan nykyisin, mutta uransa aikana hän turhautui usein joutui häikäilemättömien tuottajien uhriksi.

Vuonna 1950 Willis O'Brien sai erikois-Oscarin työstään elokuvassa Mighy Joe Young. Se oli ensimmäinen erikoistehosteista myönnetty Oscar-palkinto. Tämä elokuva käynnisti myös O'Brienin manttelinperijän Ray Harryhausenin uran.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Boyd Campbell: Willis H. O'Brien: special effects pioneer *.netdoor.com*.  Arkistoitu 25.9.2007. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tengiz Abuladze** (georg. თენგიზ აბულაძე, ven. Тенги́з Евге́ньевич Абула́дзе; 31. tammikuuta 1924, Tbilisi – 6. maaliskuuta 1994, Tbilisi) oli georgialainen elokuvaohjaaja.

Abuladze opiskeli Rustavelin teatteri-instituutissa Tbilisissä vuosina 1943–1946 ja valmistui myöhemmin Moskovan VGIK-elokuvakoulusta vuonna 1953. Abuladze aloitti uransa laatimalla dokumenttielokuvia Georgian kansanperinteestä Revaz Tškheidzen kanssa. Hänen ensimmäinen varsinainen elokuvansa *Magdanas lurdža* palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1956. Myös hänen seuraava työnsä *Kaipuu* (1959) sai useita palkintoja. Vuonna 1962 valmistunut vuoristokylään sijoittuva tragikomedia *Minä ja hassu sukuni* perustui vuorostaan Nodar Dumbadzen romaaniin ja sai myös suuren suosion.

Sukupolvensa johtavaksi elokuvaohjaajaksi Abuladze nousi kuitenkin trilogiansa myötä. *Rukous* vuodelta 1967 sai inspiraationsa Važa-Pšavelan runoista. Toinen osa, eeppinen *Toivomuspuu*, (1976) sijoittui samoihin, ajalle tyypillisiin jylhiin georgialaisiin maisemiin ja sai myös useita palkintoja. 1970-luvun lopussa Abuladze liittyi kommunistiseen puolueeseen ja vuonna 1980 hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi; pinnalta hän vaikutti täydelliseltä Neuvostoliiton kulttuurieliitin jäseneltä, kunnes vuonna 1984 hän sai valmiiksi trilogiansa viimeisen osan. *Katumus* oli voimakkaan brutaali kuvaus Stalinin suuresta puhdistuksesta, ja se voitiin julkaista vasta muutamaa vuotta myöhemmin Mihail Gorbatšovin glasnost-politiikan myötä. Se sai suuryleisön ja nousi yhdeksi koko ajanjakson tärkeimmistä teoksista, jolla oli pitkäaikainen vaikutus poliittiseen tietoisuuteen Neuvostoliitossa.

Ohjaustyöt
----------

* *Tšveni sasakhle* (1953, dokumenttielokuva)
* *Kartuli tsekvis sakhelmtsipo ansambli* (1954)
* *Dimitri Arakišvili* (1955, dokumenttielokuva)
* *Magdanas lurdža* (1958)
* "Kaipuu" (*Skhvisi švilebi*, 1959)
* "Minä ja hassu sukuni" (*Me, bebia, Iliko da Ilarioni*, 1962)
* *Svanur-Tušuri tšanakhatebi* (1965)
* "Rukous" (*Vedreba*, 1967)
* *Samkauli satrposatvis* (1971)
* *Muzeumi gia tsis kveš* (1972, televisioelokuva)
* "Toivomuspuu" (*Natvris khe*, 1976)
* "Katumus" (*Monanieba*, 1984)
* *Khadži Murat* (1989)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taylor, Richard: Obituary: Tengiz Abuladze  10.03.1994. The Independent. Viitattu 18.09.2011.
2. 1 2  Abuladze, Tengiz Dictionary of Georgian National Biography.  Arkistoitu 3.11.2011. Viitattu 18.09.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* *Tengiz Abuladze* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Hawkins kilpailemassa W Seriesissä vuonna 2022.
**Jessica Hawkins** (s. 16. helmikuuta 1995 Headley, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen autourheilija ja stunt-ajaja.

Hawkins aloitti kartingin vuonna 2005. Ensimmäisen autokilpailunsa hän ajoi vuonna 2013 Renault Clio Cupissa ja on sen jälkeen kilpaillut MRF Challengessa, Mini Challenge Great Britainissa, jossa sijoittui parhaimmillaan toiseksi, ja Jaguar I-Pace eTrophyssa. Hän liittyi vuonna 2019 uuteen W Series -sarjaan, jossa on ajanut kolme kautta. Hänen paras sijoituksensa sarjassa on yhdeksäs sija kaudella 2022 ja paras yksittäinen kilpailutulos toinen sija kauden 2022 avauskilpailusta Miamista. Kaudella 2020, kun W Seriesiä ei ajettu koronaviruspandemian vuoksi, Hawkins teki debyyttinsä British Touring Car Championship -sarjassa. Vuonna 2021 Aston Martinin Formula 1 -talli palkkasi Hawkinsin brändilähettilääkseen.

Autourheilu-uransa ohella Hawkins on stunt-ajaja. Hän on tehnyt stuntteja muun muassa *Hurjapäät*- ja *007*-elokuvasarjoissa, muun muassa elokuvassa *No Time to Die*, sekä Fast and Furious Live -tapahtumissa. Hänellä on myös hallussaan maailmanennätys nopeimmasta kiihdytyksestä ruohonleikkurilla välillä 0–100 mailia tunnissa (0–160 km/h).

Hawkins seurustelee autourheilija Abbie Eatonin kanssa, joka niin ikään kilpailee W Seriesissä.

W Series -tulokset
------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Hitech GP | HOC11 | ZOL13 | MIS15 | NORKesk. | ASS7 | BRH7 |  |  | **12** | **11.** |
| 2021 | Racing X | RBR16 | RBR16 | SIL16 | HUN10 | SPA6 | ZAN5 | COA6 | COA15 | **27** | **11.** |
| 2022 | Bristol Street Motors Racing | MIA2 | MIA18† | CAT11 | SIL6 | LEC10 | HUN14 | SIN5 |  | **37** | **9.** |

Lähteet
-------

1. 1 2  Jessica Hawkins Motorsport Stats. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  De Vivo, Nathalia: Anúncio de Hawkins na Aston Martin na F1 mostra que W Series cumpre papel  19.5.2021. F1 Mania. Viitattu 26.4.2023. (portugaliksi)
3. 1 2 3  Jessica Hawkins W Series.  Arkistoitu 5.4.2019. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Jessica Hawkins takes PMR seat for Snetterton  12.10.2020. ITV4. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Fastest acceleration 0-100 mph for a lawnmower (prototype) Guinness World Records. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
6. ↑  Medland, Chris: INSIGHT: The James Bond stunt driver racing at COTA  19.10.2021. Racer. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jessica Hawkins** Wikimedia Commonsissa
**Igor Kuznetsov** (s. 19. lokakuuta 1955 Alma-Ata, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hän aloitti uransa Neuvostoliitossa, ja pelasi kaksi kautta SM-liigassa Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hänen uransa päättyi jalan murtumiseen Saksassa keväällä 1991.

Ura Kaztsink-Torpedo Ust-Kamenogorskissa
----------------------------------------

Kuznetsov aloitti uransa Kaztsink-Torpedo Ust-Kamenogorskin juoniorijoukkueessa. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueessa 17-vuotiaana kaudella 1972–1973, jolloin joukkue pelasi Neuvostoliiton toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden jälkeen hän sai kutsun Moskovaan armeijan joukkueeseen, mutta hän kieltäytyi, koska hän ei halunnut lähteä Alma-Atasta.

Kauden 1986–1987 päätteeksi Torpedo Ust-Kamenogorsk nousi Neuvostoliiton korkeimmalle sarjatasolle, Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjaan. Kuznetsov teki mestaruussarjassa paljon maaleja, ja hänet palkittiin kauden 1987–1988 lopuksi Soviet Soldier Magazine-Trophyllä, joka myönnettiin eniten hattutemppuja tehneelle pelaajalle. Joukkue putosi kuitenkin takaisin divisioonaan, vaikka se voittikin Moskovan Dynamon 10–2, mikä jäi Neuvostoliiton jääkiekkohistorian suurimmaksi Moskovan alueen joukkueen kokemaksi tappioksi ei-moskovalaista joukkuetta vastaan pelatuissa peleissä. Seuraavalla divisioonakaudella, joka oli myös Kuznetsovin viimeinen Neuvostoliitossa, hän voitti pistepörssin.

Ura HPK:ssa
-----------

Kuznetsov saapui Suomeen kesällä 1989. Aluksi HPK:ssa suhtauduttiin varauksella tuntemattomaan ja pienikokoiseen Kuznetsoviin, mutta pian hänen luistelu- ja syöttötaitonsa huomattiin erinomaisiksi. HPK:n päävalmentaja Olli Hietanen laittoi Kuznetsovin ajoittain vilttiketjuun, mutta kun Hietanen erotettiin, ja tilalle tuli Hannu Savolainen, Kuznetsovin peli alkoi sujua.

Kaudella 1989–1990 Kuznetsov oli pistepörssin toinen tehoilla 18+51. Hän hävisi vain pisteellä Raimo Summaselle, joka voitti toisen kerran peräkkäin pistepörssin tehopistein 39+31. Kuznetsov voitti kuitenkin kaudella syöttökuninkuuden. Hän pelasi lähes koko kauden HPK:n kolmosketjussa.

HPK tarjosi Kuznettsoville sopimusta myös kaudesta 1990–1991. Hän hyväksyi sopimuksen, mutta hänen motivaationsa alkoi laskea. Hän teki kaudella vain 38 pistettä ja pudotuspeleissäkin vain kaksi. HPK voitti kuitenkin pronssia. Yhteensä Kuznetsov teki SM-liigassa kahdessa kaudessa 107 tehopistettä.

Uran loppu
----------

Kuznetsov siirtyi Saksaan kaudeksi 1991–92. Hän pelasi Saksassa hyvin, mutta hänen uransa katkesi pahaan jalan murtumiseen.

Yksityiselämä
-------------

Kuznetsovin elämäntavat eivät olleet ominaisia huippujääkiekkoilijalle: hän ei välittänyt harjoittelemisesta, poltti mahorkkaa ja piti vodkasta.

Lähteet
-------

* Igor Kuznetsov - player profile and career stats *eurohockey.net*. Eurohockey.net. Viitattu 22.5.2009.
* Suikki, Reijo (päätoimittaja): "Suomen mestaruuskilpailut 1928–2002", *Jääkiekkokirja 2002–2003*, s. 184–185. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy, 2002. ISBN 952-469-002-0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Igor Kuznetsov – Siperian torpedo *jatkoaika.com*.  23.10.2001. Jatkoaika ry. Viitattu 22.5.2009.