recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Naukograd** (venäjäksi наукогра́д) on venäläinen tiedekaupunki. Kaupunki voi saada tiedekaupungin aseman, jos siellä sijaitsee paljon tutkimustoimintaa yliopiston tai valtion tutkimuslaitoksien muodossa. Nimitys on verraten uusi: Obninskistä tuli ensimmäinen naukograd vuonna 2000. Dubna (2001), Koroljov (2001), Koltsovo, Frjazino (2003) ja Reutov (2003) saivat tämän nimen pian sen jälkeen.

Tiedekeskuskaupunkeja on nykyisin noin 70. Suomea lähimmät naukogradin aseman saavuttaneet kaupungit ovat Leningradin alueen ydinvoimatekniikan tuotekehitys- ja tuotantopaikkakunta Sosnovyi Bor, petrokemian vientikeskus Primorsk (Koivisto) ja Pietarin ydinfysiikkainstituutin kotipaikka Hatsina sekä Pietarin länsiosissa sijaitseva yliopistollisten laitoksen keskittymä Pietarhovi. Kolmisenkymmentä tiedekeskusta sijaitsee Moskovan läheisyydessä. Monia tiedekaupunkeja löytyy Volgan varrelta tai Ural-vuoristosta ja muualta Siperiasta.

Neuvostoliitossa toimineet tiedekaupungit olivat usein suljettuja ja asetutkimukseen keskittyneitä. Kymmenen ydinasetutkimukseen keskittynyttä kaupunkia on edelleen suljettuja.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Peretšen naukogradov Rossijskoi federatsii naukograds.ru/.  Arkistoitu 27.3.2010. Viitattu 23.7.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Neuvostoliiton salaiset kaupungit (englanniksi)
**Asenteellinen kielenkäyttö** on argumentointivirhe, jossa argumentin totuusarvo pyritään ratkaisemaan, ei suinkaan sillä *mitä* esitetään, vaan *miten* asia esitetään. Asenteellinen kielenkäyttö on sukua muoto sisällön yli- ja savuverho-argumentointivirheille. Siitä on olemassa kolme muotoa: naurettavuuteen vetoaminen (*argumentum ad ridiculum*), imartelu ja sanakikkailu.

Argumentum ad ridiculum
-----------------------

*Argumentum ad ridiculumissa* pyritään käyttämään kieltä niin, että vasta-argumentista tulee joko naurettava, vastenmielinen tai muutoin epämiellyttävä. Sen yleinen muoto on seuraava:

1. Henkilö X esittää argumentin A
2. Henkilö X esittää vasta-argumentin B niin, että B joutuu huonoon valoon ja kompromettoituu
3. A on siis tosi

*Asevelvollisuus on ainoa toimiva tapa saada luotettava ja toimintakykyinen armeija. Olemme paljon paremmassa turvassa silloin, kun meidän omat poikamme puolustavat meitä. Kaikenkarvaiset palkkasoturit taistelevat vain rahasta.*
*Jos Einsteinin suhteellisuusteoria muka on totta, silloin autoni muuttuu siniseksi kun ajan kohti, ja punaiseksi kun ajan poispäin, ja sitä lyhyemmäksi ja painavammaksi, mitä kovempaa ajan. Uskooko joku tuollaista kukkua?*

Imartelu
--------

Imartelu merkitsee sitä, että käytetään kieltä osoittamaan, että argumentin esittäjän persoonassa on jotain, mikä tekee argumentin oikeaksi. Tämä on sukua muoto sisällön yli -argumentointivirheelle. Sen yleinen kaava on:

1. Henkilö X esittää argumentin A
2. Henkilön X persoonassa on jotain, joka saa argumentin A kuulostamaan uskottavalta
3. A on siis tosi

*Olet aivan liian fiksu uskoaksesi Jumalaan*
*Mikset kuuntele tuota siististi pukeutunutta myynti-insinööriä ja hänen esitelmäänsä Windowsin ylivoimaisuudesta Macintoshiin nähden?*

Sanakikkailu
------------

Sanakikkailu merkitsee kiertoilmaisujen, eufemismien tai dysfemismien käyttöä niin, että viesti vääristyy tahallisesti. Sanakikkailu on yleistä poliittisessa retoriikassa. George Orwellin sanoin *joka hallitsee kieltä, hallitsee mieltä*. Sen yleinen kaava on:

1. On kaksi vastakkaista argumenttia, A ja B
2. A' on eufemismi A:lle ja B" on dysfemismi B:lle
3. A' on miellyttävämpi kuin B"
4. A on siis tosi ja B epätosi
Jusuf Kalla
**Jusuf Kalla** (s. 15. toukokuuta 1942 Watampone, Sulawesi Selatan, Indonesia) on indonesialainen poliitikko. Hän oli vuosina 2004–2009 ja 2014–2019 Indonesian varapresidentti.

Vielä lokakuussa 2004 pidettyjen presidentinvaalien aikaan Kalla jätettiin oman puolueensa ulkopuolelle, sillä hän oli ehdolla kilpailevan demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaan Susilo Bambang Yudhoyonon varapresidentiksi. Kun kuitenkin Golkarin oma ehdokas kenraali Wiranto putosi jo ensimmäisellä kierroksella ja Yodhoynosta tuli presidentti, sai Kalla synninpäästön puolueessaan. Niinpä hän voitti joulukuussa 2004 Golkar-puolueen johtajaäänestyksen, vastaehdokkaana Akbar Tanjung.

Jusuf Kalla on Indonesian toiseksi tärkein poliitikko heti presidentti Yodhoyonon jälkeen, ellei jopa lähes yhtä tärkeä. Hän on pidetty maan vaikutusvaltaisimpana varapresidenttinä sitten ensimmäisen kyseisen viran haltijan, Muhammed Hattan, aikojen. Maan suurimman puolueen Golkarin puoluejohtajana hänellä on lisäksi enemmän vaikutusvaltaa Indonesian parlamentissa kuin presidentti Yodhoyonolla itsellään, sillä tämän demokraattisella puolueella (PD) on vain runsas kymmenesosa parlamenttipaikoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Guerin, B.: Indonesia's brewing power struggle *Asia Times Online*.  13.7.2006.  Arkistoitu 10.10.2007. Viitattu 6.12.2006. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jusuf Kalla**.
* TokohIndonesian esittely

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Hamzah HazBoedino** | **Indonesian varapresidentti**2004–20092014–2019 | Seuraaja:**BoedinoMa'ruf Amin** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Megaris ja muut keskisen Kreikan antiikin aikaiset alueet kartalla.
Vuodelta 1795 peräisin oleva kartta, joka kuvaa antiikin aikaista maantiedettä ja jossa näkyy muun muassa Megariin alue.
**Megaris** (m.kreik. Μεγαρίς, joskus Μεγαρική (γῆ), *Megarikē (gē)*) oli antiikin Kreikan maakunta. Se käsitti alueen Saroninlahden pohjoisrannalla Korinthian ja Attikan välissä. Megariin keskus oli Megaran kaupunki, johon myös sen nimi viittaa.

Nykyisin samasta alueesta käytetään usein nykykreikkalaista nimimuotoa *Megarída* (Μεγαρίδα). Se kuuluu Länsi-Attikaan, mutta ei enää nykyisin muodosta mitään omaa hallinnollista aluettaan.

Maantiede ja historia
---------------------

Megariin luoteispuolella sijaitsi Korinthian eli antiikin aikainen Korintin kaupunkivaltion hallussa ollut alue ja itäpuolella Attika eli Ateenan kaupunkivaltion hallussa ollut alue. Megariiseen kuului osa koillisesta Korintin kannaksesta eli Isthmoksesta, joka yhdistää Manner-Kreikan Peloponnesoksen niemimaahan. Kannaksen kapein kohta oli kuitenkin Korinthiaa. Pohjoispuolisesta Boiotiasta Megariin alueen erotti Kithairon-vuori (nyk. Kithairónas), itäpuolisesta Attikasta puolestaan Kerata-nimellä tunnetut kukkulat ja rajana toiminut Iapis-joki. Megariin leveys itä-länsisuunnassa oli noin 21 kilometriä ja pinta-ala noin 360 neliökilometriä.

Megariin alue oli vuoristoista, ja sen keskiosia hallitsi Geraneia-vuori (nyk. Geráneia). Alueella on vain vähän tasankomaata, ja merkittävin tasanko oli Megaran kaupungin ympärillä. Se tunnettiin nimillä Valkoinen tasanko (*Leukon pedion*, Λευκὸν πεδίον) ja Kimolia (Κιμωλία).

Megariin polikset eli kaupunkivaltiot antiikin aikana olivat Aigosthena, Megara ja Pagai (Pegai). Megaran satama oli sen alaisuuteen kuulunut Nisaia. Alueen muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan Falykon, Fibalis, Panormos, Polikhne, Rhus ja Tripodiskos. Megariin alueeseen kuului aiemmin muun muassa Krommyon, mutta myöhemmin Korintti valtasi sen. Myös Salamiin saari Saroninlahdessa kuului alun perin Megaralle ja Megariin alueseen, mutta 500-luvulla eaa. se päätyi Ateenan vallan alle, mistä lähtien se on ollut Attikaa.

Kreikan itsenäistymisen jälkeen vuodesta 1833 lähtien Megaris (Megarída) oli yksi sittemmin lakkautetuista Kreikan provinsseista. Siihen kuului nykyisten Asprópyrgoksen, Elefsínan, Mándra-Eidyllían ja Mégaran kuntien alue.

Lähteet
-------

1. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Megaris", *Antiikin käsikirja*, s. 334. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3 4 5 6  Smith, William: "Megara", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
4. ↑  Πραγματικός πληθυσμός της Ελλάδος κατά την απογραφή της 17ης Μαρτίου 1991 κατά. νομούς, επαρχίες, δήμους, κοινότητες και οικισμούς *dlib.statistics.gr*. Viitattu 5.2.2018.
**Aleksis Bernhard Emil Tähkä** (vuoteen 1935 **Tefke**, 8. toukokuuta 1887 Helsingin mlk – 5. joulukuuta 1970 Helsinki)*lähde?* oli suomalainen lääkintöneuvos.

Tähkä valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1915. Hän työskenteli kunnanlääkärinä Laviassa, Kiikoisissa ja Suodenniemellä 1913–1918 sekä Noormarkussa, Pomarkussa ja Ahlaisissa 1918–1931. Samalla Tähkä toimi myös Noormarkussa Eva Ahlströmin sairaalan ylilääkärinä. Vuosina 1931–1938 Tähkä työskenteli Turun läänin- ja keskusvankilan lääkärinä, 1938–1942 Valtion rautateiden ylilääkärinä ja 1942–1954 Lääkintöhallituksen sairaalaosaston lääkintöneuvoksena. Tähkä oli myös Lääkintöhallituksen vt. pääjohtaja 1951–1954. Vuonna 1955 Tähkä vihittiin Turun yliopiston lääketieteen ja kirurgian kunniatohtoriksi. Hänellä oli suuri vaikutus lääketieteellisen tiedekunnan perustamiseen Turun Yliopistoon.*lähde?* Tähkä kuoli Helsingissä 83-vuotiaana. Hänet on haudattu Noormarkun hautausmaalle.*lähde?*

Aleksis Tähkän poika oli psykiatri Veikko Tähkä.

Teokset
-------

* *Lääkärin muistelmia viideltä vuosikymmeneltä 1*. Helsinki: WSOY, 1962.
* *Lääkärin muistelmia viideltä vuosikymmeneltä 2*. Helsinki: WSOY, 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Kuka kukin on 1954 : henkilötietoja nykypolven suomalaisista*. Helsinki: Otava, 1954. Projekt Runeberg.
2. ↑  Kunniatohtorit Turun yliopisto. Viitattu 14.5.2023.
Mullally San Diegon Comic-Conissa vuonna 2011.
**Megan Mullally** (s. 12. marraskuuta 1958 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Karen Walkerina tilannekomediasarjassa *Will & Grace*.

Mullally on syntyjään kotoisin Los Angelesista, mutta muutti kouluikäisenä Oklahoma Cityyn, Oklahomaan. Hänen isänsä oli entinen näyttelijä ja äitinsä malli. Mullally aloitti baletin tanssimisen kuusivuotiaana ja kuului high schoolissa ollessaan balettikerhoon. Valmistuttuaan Mullally pääsi Chicagon Northwestern Universityyn, jossa hän opiskeli englantia ja taidehistoriaa sekä osallistui paikallisen teatterin tuotantoihin. Hän kiinnostui näyttelemisestä niin paljon, että jätti opintonsa kesken ja aloitti uran teatterissa. Chicagolaisessa teatterissa hän työskenteli kuuden vuoden ajan.

Vuonna 1981 hän muutti takaisin Los Angelesiin, jossa hän alkoi saada pieniä rooleja elokuvista ja televisiosta. 1990-luvulla hän vieraili muun muassa *Seinfeldissa* ja sarjassa *Ned and Stacey*, jossa Staceyä esitti Mullallyn tuleva *Will & Grace*-vastanäyttelijä Debra Messing. Vuonna 1998 hän sai Karen Walkerin osan televisiosarjasta *Will & Grace*, josta tuli nopeasti suuri hitti. Roolistaan Mullally palkittiin vuosina 2000 ja 2006 Emmy-palkinnolla parhaasta naissivuosasta. Yhteensä hän sai Karen Walkerin osasta seitsemän Emmy-ehdokkuutta. Sarja päättyi vuonna 2006. 

Vuonna 2009 Mullally esitti elokuvassa *Fame* opettajaa nimeltä Fran Rowan.

Mullally on myös laulaja. Hänellä on oma yhtye The Supreme Music Program, joka on julkaissut kaksi albumia. Ensimmäinen albumi oli nimeltään *The Sweetheart Break-In* ja toinen *Big as a Berry*.

Aiheesta muualla
----------------

* Megan Mullally Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Otto August Malm** (25. heinäkuuta 1838 Pietarsaari – 25. marraskuuta 1898 Pietarsaari) oli suomalainen laivanvarustaja ja lahjoittaja. 

Malmille myönnettiin kauppaneuvoksen arvo 1881. Malm jatkoi isänsä Peter Malmin yritystoimintaa ja jäi pietarsaarelaisen Malmin laivanvarustaja- ja kauppiassuvun viimeiseksi edustajaksi. Hän lahjoitti merkittävän summan Pietarsaareen rakennettavan rautatien rakentamiseen. Testamentissaan hän määräsi perustettavaksi Otto A. Malmin lahjoitusrahaston ja määräsi suuren rahasumman myös Pietarsaaren kaupungille.

Viktor Malmberg: *Otto Malmin rintakuva* (1908), Malmin sairaalan edustalla Pietarsaaressa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kai Hoffman: Kauppaneuvos Otto Malm (1838–1898). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p.

Kirjallisuutta
--------------

* Oscar Nikula: *Malmska handelshuset i Jakobstad*, Svenska litteratursällskapet i Finland, 1948

Aiheesta muualla
----------------

* Malmin kauppahuoneen historia Pietarsaaren kaupungin sivustolla
* Malmin kauppahuone (Archive.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Evinolímni** (kreik. Ευηνολίμνη eli (Τεχνητή) Λίμνη Εύηνου, *(Technití) Límni Évinou*, *Évinoksen tekojärvi*) on tekojärvi Aitolia-Akarnaniassa läntisessä Keski-Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 10,0 neliökilometriä.

Järvi sijaitsee Evrytanían ja Nafpaktían vuorten välissä, ja se on luotu patoamalla Évinos-joki. Pato sijaitsee lähellä Ágios Dimítrioksen kylää, ja sen pituus on 610 metriä ja korkeus 124 metriä. Padon rakentaminen alkoi vuonna 1992. Se valmistui kesäkuussa 2001 ja tekojärvi oli valmis lokakuussa 2002. Tekojärvi luotiin ennen kaikkea Ateenan vesihuollon turvaamiseksi. Se on yhdistetty 29,4 kilometriä pitkällä tunnelilla Mórnoksen tekojärveen, josta on vesikanava edelleen Ateenaan. Järveen mahtuu vettä noin 138 miljoonaa kuutiometriä.

Järven pohjoispuolella sijaitsevat kylät Aráchova, Neochóri ja Klepá, ja eteläpuolella Ágios Dimítrioksen lisäksi kylät Kastanéa ja Perdikóvrysi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ευηνολίμνη – Η έκπληξη από την αλλαγή του τοπίου *Τέταρτο*. Viitattu 3.9.2018.
2. 1 2  Τα χωριά της Ευηνολίμνης *iAitoloakarnania*. Viitattu 3.9.2018.
**Otto Johannes Laurila** (23. syyskuuta 1886 Lempäälä − 1973) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos.[1][2]

Laurilan vanhemmat olivat Lempäälän Perälän kylässä Laurilan tilan omistanut maanviljelijä Juho Evert Laurila ja Amanda Arvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913. Hän sai varatuomarin arvon 1916.[1][2]

Laurila aloitti uransa Valtiokonttorin notaarina ja senaatin oikeusosaston ylimääräisenä kopistina. Hän oli vuodesta 1919 alkaen oikeusministeriön virkamiehenä ja toimi viimeksi esittelijäneuvoksena ja kansliapäällikkönä 1931−1932. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1932−1956 jääden eläkkeelle 1956. Nuorempana hallitussihteerinä ollessaan Laurila oli esittelijänä kun Suomen hallitusmuoto vahvistettiin heinäkuussa 1919. [1][2]

Otto Laurila oli naimisissa vuodesta 1962 Maire Kaarina Linturin kanssa.[1]

Teoksia
-------

Nimellä *O. J. Laurila*:

* *Kunnallisverolait* ; selityksillä varustaneet O. J. Laurila ja Eino J. Ahla. Otavan asetuskokoelma 40. Otava 1922, 3. uud. painos 1930
* *Vilpillisestä mainonnasta*. Mainosmiesten kerhon julkaisuja 2. Helsinki 1930
* *Oikea ja väärä ilmoitustilasto : prof. Brynolf Honkasalon ja oikeusneuvos O. J. Laurilan asiantuntijalausunto Markkinatutkimus oy:n laatimasta ja Liiketaidon julkaisemasta ilmoitustilastosta joulukuussa 1950*. Aamulehti, Tampere 1951

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1908, matrikkelinumero 30320
2. 1 2 3  Suomen hallitusmuodon esittelijä oli lempääläissyntyinen, Lempäälän-Vesilahden Sanomat 1.7.2014
Montellin autiotupa, Pallas-Yllästunturin kansallispuisto, Enontekiö
**Justus Elias Montell** (16. elokuuta 1869 Geta – 6. elokuuta 1954 Turku) oli suomalainen biologi. Montell toimi Åbo Akademin biologisten kokoelmien intendenttinä vuosina 1930–1954. Filosofian kunniatohtoriksi hänet nimitettiin vuonna 1947.

Ahvenanmaalla syntynyt Montell valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1893, jonka jälkeen hän opiskeli kuvataiteita Helsingissä, Tukholmassa, Münchenissä ja Italiassa. Tämän jälkeen hän hakeutui opiskelemaan Evon metsäkouluun, josta valmistuttuaan hän toimi metsäntarkastajana ja metsänhoitajana muun muassa Muoniossa ja Enontekiöllä eläkkeelle jäämiseensä vuonna 1930 asti.

Varsinaisen leipätyönsä lisäksi Justus Montell oli kasvi- ja perhoskerääjä. Hän lahjoitti aikansa suurimman Pohjolan yksityisen kasvikokoelmansa Åbo Akademille, joka palkkasi päätyöstään eläkkeelle jääneen Montellin hoitamaan yliopiston biologisia kokoelmia. Montell omisti myös laajan täytettyjen lintujen sekä linnunnahkojen ja munien kokoelman. Montellin ehdotuksesta perustettiin Suomen ensimmäinen luonnonsuojelualue, Mallan luonnonpuisto vuonna 1916.

Lähteet
-------

1. ↑  Justus Elias Montell. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Montellin majan esittely Retkipaikka.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Mauri Koponen** (8. huhtikuuta 1927 Nurmijärvi – 15. toukokuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen muotitaiteilija.

Koponen oli lapsuudessaan lastenkodissa ja ruotsinkielisessä kasvatuskodissa. Hän ryhtyi jo nuorena tähtäämään muotialalle, vaikka hänelle oli suunniteltu sähköalan ammattia. Vuonna 1944 hän aloitti Vaatturiammattikoulun. Sotien jälkeen hän suuntasi Ruotsiin, jossa hän toimi pakolaisleirillä tulkkina ja sen jälkeen Västeråsissa ja Tukholmassa vaatturiliikkeessä. Hän työskenteli NK:n tavaratalossa leikkuumestarin apulaisena ja Elis Fischerin pukutehtaassa alkuun maallimestarin apulaisena, mutta pian laajemmin eri tehtävissä. Samalla hän opiskeli tukholmalaisissa alan kouluissa. Hän palasi Suomeen 1949 suorittamaan asevelvollisuutta, jonka jälkeen hän pääsi Helsingissä Wieniläiseen pukimoon mallisuunnittelijaksi.

Koponen lähti 1958 työhön Italiaan Barattan muotitaloon. Hän palasi Suomeen ja perusti 1959 oman muotisalongin Helsinkiin. Salonki toimi vuoteen 1988. Varsinaisen työnsä lisäksi Koponen piti muotipalstaa monessa lehdessä. Hänen pukujaan oli usein itsenäisyyspäivän vastaanotolla presidentinlinnassa. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.

Koponen joutui pahoinpitelyn uhriksi 1984 ja oli viime vuotensa sairaalassa liikuntakyvyttömänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleet, Helsingin Sanomat 5.6.2011 sivu C 7. Artikkelin verkkoversio
Alemayehu Eshete (2010)
**Alemayehu Eshete** (amharaksi ዓለማየሁ እሸቴ, myös *Alèmayèhu Eshèté*; 1941 Jimma – 2. syyskuuta 2021 Addis Abeba) oli etiopialainen jazz- ja funkvaikutteinen laulaja.

Eshete aloitti uransa 1960-luvulla Police Orchestran jäsenenä. Hänen ensimmäinen hittinsä oli "Seul" (1961). Tämän jälkeen hän perusti Girma Bèyènèn kanssa Alem-Girma Bandin. Hän jatkoi uraansa Etiopiassa, kunnes joutui Derg-juntan valtaannousun takia monien muiden etiopialaisartistien tavoin lähtemään maanpakoon. Eshete kiersi kansainvälisesti ja saavutti länsimaissa suosiota Buda Musiquen *Éthiopiques*-levysarjan myötä. Sen yhdeksäs osa omistettiin kokonaan Esheten varhaisille levytyksille. Esheten tunnettujen kappaleiden joukossa ovat "Temar Lije" ja "Addis Abeba Bete".

Eshete jatkoi uraansa elämänsä loppuun saakka. Hän sai Etiopiassa elinikäisten saavutusten palkinnon, ja hänet palkittiin lisäksi Saksassa. Eshetesta käytettiin kutsumanimeä "Etiopian Elvis Presley".

Eshete kuoli sydäninfarktiin 80-vuotiaana kärsittyään jonkin aikaa sydänsairaudesta. Hänen kuoltuaan pääministeri Abiy Ahmed osoitti kunnioituksensa laulajaa kohtaan ja nimesi tämän roolimalliksi monille muille laulajille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ethiopian music legend Alemayehu Eshete dies Music in Africa
2. 1 2 3 4  Remembering Alemayehu Eshete: Ethiopian Music Legend Passes Away at 80 Tadias


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Mallina muotinäytöksessä helmikuussa 2007.
Toronton elokuvajuhlilla 2009.
**Lily Luahana Cole** (s. 27. joulukuuta 1987 Torquay, Devon) on brittiläinen huippumalli ja näyttelijä.

Colen mallinura alkoi 14-vuotiaana Benjamin Hartin huomattua hänet kadulla Lontoon Sohossa. Hän on esiintynyt useissa tunnetuissa julkaisuissa, kuten *Voguen* ja *V:n* kansikuvissa. Vuonna 2008 hän kiinnitti julkista huomiota esiintymällä alasti Ranskan *Playboy*-lehden kuvasarjassa. Lisäksi Cole on esiintynyt useiden yritysten, kuten Longchampin, Anna Suin, Rimmelin ja Cacharelin mainoksissa. Hän on työskennellyt muun muassa Alexander McQueenin, Chanelin, Louis Vuittonin, Jean Paul Gaultierin ja Moschinon mallina.

Cole on näytellyt muutamassa elokuvassa alkaen sivuroolista *Tyttökoulu St. Trinian’sissa* vuodelta 2007. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli Valentina vuoden 2009 elokuvassa *The Imaginarium of Doctor Parnassus*. Vuonna 2011 Colella oli toinen naispääosa kauhuelokuvassa *The Moth Diaries*.

Cole on opiskellut taidehistoriaa Cambridgen yliopistossa.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Tyttökoulu St. Trinian’s* (2007)
* *The Imaginarium of Doctor Parnassus* (2009)
* *Rage* (2009)
* *There Be Dragons* (2011)
* *The Moth Diaries* (2011)
* *Lumikki ja metsästäjä* (2012)
* *Star Wars: The Last Jedi* (2017)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lily Cole**.
* Lily-cole.org
* Lily Cole Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
SsangYong Chairman
**SsangYong Chairman** on ylellinen sedan, jota valmistaa eteläkorealainen autovalmistaja SsangYong. Autosta valmistetaan myös pidennettyä versiota.

Vuonna 2008 esiteltiin uusi Chairman, jota alettiin markkinoida **Chairman W** -nimisenä. Chairman H poistui mallistosta 2014. Automallia ei myydä Euroopassa.

Chairman H (1997–2014)
----------------------

SsangYong uudelleennimitti alkuperäisen (2003–2008) Chairman-mallinsa **Chairman H** -nimiseksi. Automalli myi erittäin huonosti Korean ulkopuolella ja vuonna 2014 SsangYong ei enää näyttänyt mallia nettisivuillaan. Mallin tuotanto oli päättynyt. Vuonna 2011 SsangYong oli muotoillu täysin uuden keulan autoon. Automallia myytiin Etelä-Koreassa 1 718 kappaletta vuonna 2014. Malli perustui Mercedes-Benz E-sarjaan.

Chairman W (2008–)
------------------

Chairman W on SsangYongin uusin versio Chairman-mallista. Autossa on 5-litrainen V8-moottori ja Mercedes-Benz 7G-Tronic -automaattivaihteisto. Kirjain 'W' tulee sanasta 'World Class'. Chairman W:ssä on piirteitä SsangYong WZ -konseptiautosta.

Autosta valmistetaan myös pidennettyä versiota. Takana matkustaville on oma Chryslerin käyttämä viihdejärjestelmä.

Kiinassa myydään myös lisenssillä valmistettua **Roewe 850** -autoa.
Pacific Crest Trail on kolmen osavaltion läpi kulkeva vaellusreitti. Kuva Sierra Nevadan alueelta Kaliforniasta.
**Pacific Crest Trail** eli **PCT** on 4 265 kilometriä pitkä yhdysvaltalainen vaellusreitti, joka kulkee Meksikon rajalta Kanadan rajalle Kalifornian, Oregonin ja Washingtonin osavaltioiden läpi. Clinton Churchill Clarke esitti ajatuksen Yhdysvaltain läpi kulkevasta vaellusreitistä jo vuonna 1932, mutta virallisen statuksen Pacific Crest Trail sai vuonna 1968 ja se valmistui lopullisesti vasta 1990-luvun alkupuolella. Arviolta 180–300 vaeltajaa kulkee PCT:n läpi vuosittain.

PCT tuli kuuluisaksi Cheryl Strayedin omakohtaisiin kokemuksiin perustuvan kirjan *Villi vaellus* (*Wild: From Lost to Found on the Pacific Crest Trail*) myötä. Kirja julkaistiin vuonna 2012, ja siitä tehty elokuvasovitus *Wild – Villi vaellus* sai ensi-iltansa joulukuussa 2014. Cheryl Strayed vaelsi sadan päivän ajan PCT:llä vuonna 1995.

Lähteet
-------

1. ↑  Discover the trail Pacific Crest Trail Association. Viitattu 16.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Korhonen, Marko: Villin pitkälle vaellukselle *Erä*.  2.2.2015. Viitattu 22.3.2016.
**Paavo Pulkkinen** (2. elokuuta 1842 Kuhmoniemi – 9. tammikuuta 1920 Nurmes) oli suomalainen Kuhmoniemellä ja Nurmeksessa asunut maanviljelijä, joka tallensi muistiinpanoihinsa Kuhmoniemen entistä elämää ja tapoja.

Pulkkinen syntyi Kuhmoniemen Kälkäneellä lähellä Venäjän rajaa suuren perheen nuorimpana poikana. Hänen vanhemmat veljensä lähtivät puutteen ja katovuosien pakottamina maailmalle ja Paavo jäi vanhempiensa kanssa pitämään kotitaloaan. Hän kävi viikko- ja rippikoulun ja sen jälkeen hän hankki Ouluun tekemiensä tervankuljetusmatkojen aikana kirjoja sekä opetteli kirjoitustaidon Oulussa asuneiden veljiensä johdolla. Pulkkisesta tuli kotiseudullaan pyhäkoulun pitäjä, vaivaishoidon piirimies ja asiakirjojen laatija. Vuonna 1879 Pulkkinen osti metsärahoilla Nurmeksen Ylikylästä Viitaniemi-nimisen maatilan ja muutti sinne perheineen. Hän toimi myös Nurmeksessa pyhäkoulun pitäjänä ja vaivaishoidon piirimiehenä. Hän oli lisäksi mukana nuorisoseura- ja osuustoimintaliikkeissä ja osallistui kansakoulun perustamiseen kotikyläänsä. 

Paavo Pulkkinen tuli tunnetuksi Kuhmoniemen vanhaa elämää tallentaneista muistiinpanoistaan, jotka ilmestyivät Rafael Engelbergin toimittamina ja Otavan kustantamina 1910-luvulla. Muistiinpanot keskittyivät etupäässä vuoden 1800 paikkeille.

Paavo Pulkkisen pojanpoika oli kirjailija Matti Pulkkinen.

Teoksia
-------

* *Paavo Pulkkisen muistiinpanoja Kuhmoniemen vaiheista*. Otava 1912
* *Paavo Pulkkisen muistiinpanoja Kuhmoniemen tavoista ja elannoista*. Otava 1913

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kansanmies historian tekijänä, Suomen Kuvalehti, 31.01.1920, nro 5, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Niemi, Juhani: / Pulkkinen, Matti (1944–2011) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  26.5.2011. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Viraltapano** on Suomessa virkamiehelle tuomittava erityisrangaistus. Sitä ei koskaan tuomita ainoana rangaistuksena.

Jos virkamies, julkista luottamustehtävää hoitava henkilö tai julkista valtaa käyttävä henkilö tuomitaan elinkaudeksi vankeuteen, hänet on myös tuomittava pantavaksi viralta. Viraltapano on tuomittava myös, jos tällainen henkilö tuomitaan vähintään kahdeksi vuodeksi vankeuteen, ellei tuomioistuin katso hänen sopivan edelleen virkamieheksi tai hoitamaan julkista tehtävää. Jos henkilö tuomitaan kahta vuotta lyhyemmäksi ajaksi tahallisesta rikoksesta, hänet voidaan tuomita myös viraltapantavaksi, mikäli oikeus katsoo, ettei hän sovi virkamieheksi tai hoitamaan julkista tehtävää. Yleisillä vaaleilla valittua julkisyhteisön edustajiston jäsentä ei kuitenkaan saa tällä perusteella tuomita pantavaksi viralta tehtävästään. Näissä tapauksissa viraltapano käsittää sen viran ja julkisen tehtävän tai niiden virkojen ja julkisten tehtävien menettämisen, jotka tuomitulla tuomitsemishetkellä on.

Suppeampana viraltapano on mainittu useimpien virkarikosten (Suomen rikoslaki 40. luku) lisärangaistuksena, jolloin se käsittää sen viran tai julkisen tehtävän menettämisen, jossa rikos tehtiin. Jos virkamies on siirtynyt uuteen vastaavanlaiseen virkaan, viraltapano käsittää tämän viran menettämisen.

Neljässä edellisessä tilanteessa viraltapano on seuraamuksena harkinnanvarainen ja kahdessa törkeimmässä pakollinen.

Vuoteen 1969 saakka virkamies voitiin viraltapanon ohella, rikoslain 2. luvun 11. pykälän mukaan, tuomita lisärangaistuksena *maan palvelukseen kelpaamattomaksi* vähintään yhdeksi ja enintään 15 vuodeksi. Tämä merkitsi sitä, että kyseistä henkilöä ei voitu rangaistusajan kuluessa nimittää tai valita mihinkään sellaiseen virkaan, toimeen tai tehtävään, jonka haltija oli rikoslain 2. luvun 14. pykälän mukaan virkamies.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tilastokeskus: Käsitteet ja määritelmät: Viraltapano *stat.fi*. Viitattu 26.4.2012.
2. ↑   *Otavan iso tietosanakirja*, osa 5. Helsinki: Otava, 1963.
**Rauno Ailus** (s. 28. huhtikuuta 1940) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Hänen poikansa, Ray Ailus, on myös pelannut pääsarjatasolla.

Ura
---

Ailus on Helsingin NMKY:n kasvatti ja hän voitti seuran paidassa neljä kertaa A-poikien Suomen-mestaruuden vuosina 1956–1959. Hän pelasi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolla kaudella 1960. Ailuksen paras kausi pisteiden valossa oli kausi 1966–1967, jolloin hän teki 21,1 pistettä ottelua kohden. Viimeisen kerran Ailus pelasi pääsarjatasolla kaudella 1969–1970, jolloin hän edusti Tapiolan Honkaa.

Ailus edusti myös Suomen maajoukkuetta 52 ottelussa. Hän oli mukana vuosien 1961 sekä 1963 EM-kilpailuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maajoukkue: Rauno Ailus Suomen Koripalloliitto. Viitattu 6.1.2013. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Ray Ailus Joensuun Kataja.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 6.1.2013.
3. ↑  Korisliiga: Rauno Ailus Suomen Koripalloliitto. Viitattu 6.1.2013.
4. ↑  Rauno Ailus (Finland) FIBA Europe. Viitattu 6.1.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Korisliigan pelaajaprofiili

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1961
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 Nurma |
9 M. Liimo |
10 Bärlund |
11 Lindholm |
12 Ailus |
13 Jantunen |
14 Kuusela |
15 Vartia |
Valmentaja Tuominen

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1963
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 M. Liimo |
9 Harjula |
10 Siljola |
11 Ailus |
12 Kauppinen |
13 Pilkevaara |
14 Kuusela |
15 Vartia |
Valmentaja Tuominen
Alexandre Levy
**Alexandre Levy** (10. marraskuuta 1864 São Paulo, Brasilia – 17. tammikuuta 1892 São Paulo) oli brasilialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikriitikko. Hän oli Brasilian musiikin kansallisen suuntauksen edelläkävijä.

Levy oli pianojen ja nuottien myyntiyhtiö Casa Levyn perustaja Henrique Luiz Levyn poika. Hän osoitti varhain lahjakkuutta pianonsoitossa ja esiintyi ensimmäisen kerran kahdeksanvuotiaana. Levyn ensimmäiset pianosävellykset painettiin Euroopassa vuonna 1880. Levy valittiin vuonna 1883 sãopaulolaisen Clube Haydnin perustamisen yhteydessä sen konserttijohtajaksi. Hän toimi kapellimestarina ensimmäisen kerran São Paulossa vuonna 1885.

Levy aloitti vuonna 1886 teoksensa *Sinfonia em mi menor* säveltämisen. Seuraavana vuonna hän matkusti Eurooppaan ja sävelsi teoksen *Variations sur un thème populaire brésilien*. Hän sai Ranskassa opetusta Émile Durandilta ja Vincenzo Ferronilta. Brasiliassa hänen opettajiinsa oli kuulunut ranskalainen Gabriel Giraudon. Palattuaan Brasiliaan Levy aloitti musiikkikriitikkona Figarote-salanimellä paikallisissa lehdissä. Hän sai vaikutteita Robert Schumannilta mutta ammensi aineksia myös brasilialaisista musiikin muodoista. Vuonna 1890 esitettiin Levyn teos *Samba*, joka sai erinomaisen vastaanoton. Se kuului hänen neliosaiseen teokseensa *Suite brésilienne*. Vuodelta 1890 on myös hänen sävelrunonsa *Comala*. Lisäksi Levyn käyttämiä brasilialaisia kansanmusiikin teemoja on muun muassa teoksessa *Variações sobre um tema popular brasileiro* (1884), joka perustuu *Vem cá, Bitu!* -melodiaan.

Levy on Brasilian musiikkiakatemian 29. tuolin suojelija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  História: Alexandre Levy Casa Levy de Pianos, viitattu 25.2.2023 (portugaliksi)
2. 1 2 3 4  Alexandre Levy Musica Brasilis, viitattu 25.2.2023 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Paavo Henno Roininen** (24. heinäkuuta 1935 Utajärvi – 10. lokakuuta 2022) oli suomalainen nyrkkeilijä.

"Pivo" Roininen edusti Suomea Rooman 1960 olympialaisissa ja hävisi 54-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella brittiläiselle Frankie Taylorille kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä. Luzernin EM-kilpailuissa 1959 hän hävisi ensimmäisessä ottelussaan italialaiselle Primo Zamparinille tuomariäänin 0–3. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1961 ja saavutti PM-hopeaa vuonna 1959.

Seuratasolla Roininen edusti Kokkolan Jymyä, johon kuuluivat myös kaksi muuta tuon ajan maajoukkuenyrkkeilijää, Olli Mäki ja Väinö Järvenpää. Hän voitti Suomen mestaruuden 51 kilogramman sarjassa vuonna 1958, 54-kiloisissa vuonna 1959 sekä 61-kiloisissa vuonna 1961. Hän saavutti SM-pronssia 51-kiloisissa vuonna 1957. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1957 ja 1960.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 280. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 747, 770. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Keskipohjanmaa* 23.10.2022, s. B5
2. 1 2 3  Siukonen, s. 280
3. ↑  Lounasheimo, s. 747
4. ↑  Lounasheimo, s. 770
**Alexandre Geijo Pazos** (s. 5. syyskuuta 1982 Geneve, Sveitsi) espanjalais-sveitsiläinen jalkapalloilija. Hän on viimeksi edustanut italialaista Veneziaa vuosina 2016–2019. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Geijon vanhemmat ovat espanjalaisia, mutta hän on itse syntynyt sekä kasvanut Sveitsissä. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus.

Ura
---

Geijo aloitti ammattilaisuransa sveitsiläisestä Neuchâtel Xamaxista, jossa hän pelasi yhden kauden. Tämän jälkeen hän muutti Espanjaan ja siirtyi Málagan reservijoukkueeseen. Kaudella 2002–2003 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa. Kolmen kauden aikana otteluita kertyi edustusjoukkueessa lopulta 15. Kaudet 2005–2007 Geijo edusti Xereziä, jossa hän oli joukkueensa tärkeimpiä pelaajia. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 13 maalia. 

Kaudeksi 2007–2008 Geijo siirtyi Levanteen, joka pelasi maan pääsarjassa. Joukkue ajautui kuitenkin kauden aikana talouskriisiin ja putosi lopulta pääsarjasta sen päätteeksi. Geijo oli viidellä maalillaan joukkueensa toiseksi paras maalintekijä.
Toisen kautensa valencialaisseurassa hän aloitti vahvasti tehden kymmenen maalia ennen vuoden 2008 päättymistä.

28. heinäkuuta 2009 Geijo teki nelivuotisen sopimuksen Racing Santanderin kanssa. 1. helmikuuta 2010 siirtoikkunan loppuhetkillä hän siirtyi italialaiseen Udineseen.

Kesällä 2010 Geijo siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Granadaan. 30. lokakuuta 2010 hän teki hattutempun vanhaa seuraansa Xereziä vastaan. Vajaa kuukausi 13. marraskuuta 2010 myöhemmin hän jatkoi maali-ilotteluaan, kun hän onnistui tekemään neljä osumaa Barcelonan reservijoukkuetta vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Alex Geijo: goles con acento andaluz swissinfo.ch. Viitattu 16.1.2010.
2. ↑  Racing Santander sign Levante striker Geijo tribalfootball.com. Viitattu 16.10.2010.
3. ↑  El Racing traspasa a Geijo al Udinese Marca. Viitattu 1.2.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot BDFutbol -sivustolla
*Tämä artikkeli kertoo henkilöstä. Nimen muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Karel Doorman vuonna 1935.
**Karel Willem Frederik Marie Doorman** (23. huhtikuuta 1889 Utrecht, Alankomaat – 27. helmikuuta 1942 Jaavanmeri) oli hollantilainen kontra-amiraali, joka palveli toisessa maailmansodassa. Hän kaatui Jaavanmeren taistelussa, jossa Japanin laivasto tuhosi pääosan hänen komentamastaan liittoutuneiden hyökkäyslaivastosta.

Doorman toimi Hollannin laivaston meriupseerina vuodesta 1910 ja palveli pitkään Alankomaiden Itä-Intiassa. Hän osallistui myös maan ilmavoimien kehittämiseen ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. Vuonna 1937 hän palasi Itä-Intiaan meri-ilmavoimien komentajaksi ja vuonna 1940 hänestä tehtiin koko Itä-Intian laivaston komentaja. Japanin aloitettua hyökkäyksensä Itä-Intiassa Doorman nimitettiin helmikuussa 1942 yhtyneiden hollantilaisten, brittiläisten, amerikkalaisten ja australialaisten joukkojen (ns. ABDA) erityisen hyökkäyslaivaston taktiseksi komentajaksi. Hänen tehtävänään oli pysäyttää japanilaiset Jaavanmerellä ja estää siten heitä nousemasta maihin Jaavalla. Doormanin laivasto käsitti viisi risteilijää ja yhdeksän hävittäjää. Se kohtasi 27. helmikuuta merellä vastaavankokoisen japanilaisen laivaston, joka saattoi kuljetusaluksia. Seuranneessa taistelussa japanilaiset upottivat kaikki liittoutuneiden risteilijät, mukaan lukien Doormanin lippulaivan *De Ruyterin*, sekä suuren osan hävittäjistä. Japanilaisten omat tappiot olivat vähäiset, ja maihinnousu Jaavalle alkoi jo seuraavana päivänä.

Doorman hukkui lippulaivansa mukana. Hänen on sanottu lähettäneen taistelun alussa aluksilleen viestin "*Ik val aan, volgt mij*" ("Minä hyökkään, seuratkaa minua"; joskus tulkittu myös muodossa "kaikki alukset seuratkaa minua"). Lausahdus muodostui toisen maailmansodan aikana hollantilaisten taistelutahtoa kuvanneeksi iskulauseeksi. Doormanin mukaan on myöhemmin nimetty useita Hollannin laivaston lentotukialuksia sekä 1990-luvulla käyttöönotettu ohjusfregattien kokoluokka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Karel Doorman (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 11.5.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat

 |

 |
**Virallisperiaate** eli **offisiaaliperiaate** tarkoittaa, että oikeusprosessin kohteesta ja oikeudenkäynnin kulusta määrääminen kuuluu viranomaisille ja oikeudenkäynnin alettua tuomioistuimelle. Periaate koskee tuomioistuimen ja asianosaisten välisiä suhteita. Sen vastakohta on määräämisperiaate. Virallisperiaatetta noudatetaan virallisen syytteen alaisissa rikosjutuissa ja indispositiivisissa riita-asioissa eli jutuissa, joissa sovinto ei ole sallittu. Tällaisten riita-asioiden tietyt prosessitoimet tosin noudattavat määräämisperiaatetta.

Rikosasioissa virallisperiaate tarkoittaa muun muassa, että syytteen nostaminen kuuluu viralliselle syyttäjälle. Syytteen nostamisen jälkeen asianosaiset eivät saa määrätä oikeudenkäynnin kohteesta eivätkä sen kulusta. Syyttäjällä pitää olla perusteltu laillinen syy, jotta hän voi luopua syytteen ajamisesta. Syyttäjä ei saa sopia juttua epäillyn eikä syytetyn kanssa. Periaatteessa syytettyä ei voida tuomita rangaistukseen pelkästään tunnustuksen perusteella, eikä syytetyn tekemä rangaistusvaatimuksen myöntäminen sido tuomioistuinta. Kuitenkin rikosjutuissa *määräämisperiaate* vaikuttaa siten, ettei tuomioistuin saa tuomita rikoksesta, josta syytteessä ei ole vaadittu hänelle rangaistusta.

Indispositiivisissa riita-asioissa ja hakemusasioissa virallisperiaate tarkoittaa, etteivät asianosaiset voi tehdä sovintoa eivätkä siirtää asiaa välimiesoikeuden ratkaistavaksi. Tällöin tuomioistuinta ei sido vastapuolen vaatimuksen oikeaksi myöntäminen, ja tuomioistuin saa päättää, miten tunnustus vaikuttaa todisteena (oikeudenkäymiskaaren 17 luku 4 § 2 mom.). Aloite oikeudenkäynnin aloittamiseksi tulee kuitenkin yleensä asianosaiselta. Määräämisperiaatetta noudatetaan siinä, ettei oikeus saa tuomita enempää tai muuta kuin asianosainen on vaatinut.

Lähteet
-------

* *Encyclopædia iuridica Fennica*, osa IV palstat 846–848. Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999. ISBN 951-855-135-9 (koko teos).
* Vuorenpää, Mikko: *Prosessioikeuden perusteet*. Helsinki: Talentum, 2009. ISBN 978-952-14-1447-3.

### Viitteet

1. 1 2 3  *Encyclopædia iuridica Fennica*, osa IV palstat 846–848.
Virantanaz-eepoksen vironnoksen kansi
**Virantanaz** on vepsäläisten kansalliseepos. Teoksen on kirjoittanut vepsäläinen Nina Zaitseva. Eepoksen pohjana hän on käyttänyt vepsäläisiä myyttejä, balladeja, itkuvirsiä ja muuta kansanperinnettä. Teos ja siitä lapsille suunnattu laitos julkaistiin Soutjärven Vepsän museossa järjestetyssä tilaisuudessa 19. elokuuta 2012. Lapsille suunnatun teoksen on kuvittanut Irina Sotnikova. Teoksen on kustantanut Juminkeko-säätiö. Se on myös käännetty vepsän sukukielille suomeksi ja viroksi. Suomennoksen on tehnyt Markku Nieminen, vironnoksen Jaan Õispuu. Lisäksi teos on käännetty venäjäksi ja ranskaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juminkeon vepsäläisiä julkaisuja *www.juminkeko.fi*. Viitattu 25.11.2020.
2. 1 2  Vepsän vuoden ohjelma *www.juminkeko.fi*. Viitattu 25.11.2020.
3. 1 2 3  authors/avtory/olga\_dubitskaja: Virantanaz – kerdomus vepsäläzien elaijas *OmaMua*.  Arkistoitu 25.1.2021. Viitattu 25.11.2020.
4. ↑  Le Chant de l’ours. Épopée vepse par Nina Zaïtséva. Entre lacs et forêts de Carélie. Traduction française de Guillaume Gibert en collaboration avec Pierre Présumey. Illustrations Jüri Mildeberg. Paris: Borealia 2021. 144 s.
Rudolf Breithaupt.
**Rudolf Maria Breithaupt** (11. elokuuta 1873 Braunschweig, Saksa – 2. huhtikuuta 1945 Ballenstedt, Saksa) oli saksalainen pianopedagogi. Hän kävi lukion Braunschweigissa ja opiskeli oikeustiedettä Jenassa, Leipzigissa ja Berliinissä. Vuodesta 1897 hän opiskeli musiikkia Leipzigin konservatoriossa opettajinaan Oscar Paul, Salomon Jadassohn ja Robert Teichmüller. Musiikkitiedettä hän opiskeli Leipzigin yliopistossa Hugo Riemannin ja Herman Kretzschmarin johdolla.

Breithaupt työskenteli 1900–1902 musiikkikirjailijana Dresdenissä ja Wienissä. Vuonna 1903 hän muutti Berliiniin ja toimi siellä musiikkiarvostelijana. Vuodet 1918–1945 hän opetti pianonsoittoa Sternin konservatoriossa Berliinissä lopuksi professorina. Pommitusten vuoksi hän muutti 1943 asumaan Ballenstedtiin. Breithauptin opetuksen tavoitteena oli muun muassa pianistin ylävartalon luonnonmukainen työskentely soiton aikana. Breithauptin pääteos on tutkielma *Die natürliche Klaviertecnik* (1905).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Die Musik in Geschichte und Gegenwart. Allgemeine Enzyklopädie der Musik*. Bärenreiter 2000. ISBN 3-7618-1110-1.
2. ↑  *Otavan iso musiikkitietosanakirja*. Otava 1976–1979. ISBN 951-1-02380-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Guaman Poma de Ayala: Viracocha Inca. Piirros Poma de Ayalan kronikasta noin vuodelta 1615.
**Viracocha Inca** oli inkakavaltion kahdeksas hallitsija eli Sapa Inca. Hän oli saanut nimensä inkojen luojajumalan Viracochan mukaan. Viracocha Inca syrjäytti isänsä Yahuar Huacacin. Viracocha jatkoi inkojen valtakunnan laajentamista ja valtasi Titicacajärven seudut aymaroiden avustuksella. Hän joutui kuitenkin pian vaikeuksiin, kun chimut ja chankat hyökkäsivät inkavaltion pohjoisosiin ja etenivät Cuzcon lähelle. Viracocha Inca pakeni kaupungista kruununperillisensä Unconin kanssa. Sillä aikaa hänen toinen poikansa Yupanqui onnistui pitkällisen taistelun jälkeen torjumaan pääkaupunkia uhanneen hyökkäyksen. Viracocha Inca kuoli kohta tämän jälkeen, ja Yupanqui käytti tilaisuutta hyväkseen ja kaappasi vallan veljeltään vuonna 1438. Tämä vuosi on ensimmäinen luotettava vuosiluku inkojen historiassa. Yupanqui sai lisänimen Pachacútec, mikä merkitsee "uudistajaa".

Viracocha Incan valtakausi oli merkittävä muutosvaihe inkavaltakunnan historiassa. Siihen mennessä inkat olivat tehneet säännöllisiä sotaretkiä naapuriheimojen alueille, mutta he olivat kuitenkin jättäneet ne sotaretkien jälkeen rauhaan, mikäli eivät kokeneet niitä enää uhkaksi. Viracocha Incan aikana inkat ryhtyivät perustamaan pysyviä sotilasleirejä valloittamilleen alueille ja vakiinnuttamaan valta-asemansa naapurikansojen keskuudessa.

Lähteet
-------

* Kari, Risto: Historian ABC. Kaikkien aikojen valtiot, osa 2. Tammi 2001. ISBN 951-31-1094-x
* Grimberg, Carl: Kansojen historia, osa 11. WSOY 1982. ISBN 951-0-09739-X

### Viitteet

1. ↑   Kari 2001, s. 124-125
2. ↑  Grimberg 1982, s.260-261

  



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Yahuar Huacac** | **Sapa Inca**  | Seuraaja:**Pachacuti** |
**Live A Live** (jap. ライブ・ア・ライブ) on Squaren kehittämä ja julkaisema roolipeli, joka on julkaistu vuonna 1994 Super Nintendo Entertainment Systemille.

Pelistä on julkaistu uusintaversio vuonna 2022 Nintendo Switchille. Peliä ei ole lokalisoitu länsimaissa julkaisua varten ennen uusintaversiota.

Pelaaminen
----------

Pelissä on useita päähahmoja, jotka ovat pääosassa eri kappaleissa pelin aikana. Hahmot tulevat yhteen loppukappaleessa pelin ratkaisua varten. Pelin aikana käytetään samaa taistelumekaniikkaa, mutta eri kappaleissa on eri lähestyminen pelisuunnitteluun kuten eri tarina, pelimekaniikan piirre tai pelitaiteen tekijä. Pelin taiteen tekijät ovat tunnettuja manga-töistään ja heidän nimensä ovat esillä kappaleissa ja tekijöiden luettelossa.

Pelin taistelumekaniikka vastaa vuoropohjaista taktiikkapeliä, jossa hahmot sijaitsevat ruudukossa. Pelaajan hahmojen ja vastustajien hyökkäysalueet vaihtelevat, jonka johdosta onnistumiseen vaikuttaa hahmojen sijoittelu siten, että pelaaja osuu vastustajaan mutta välttää osumat vastustajan hyökkäyksiltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Live A Live (Switch) *nintendolife.com*. Viitattu 17.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Alana Hagues: Live A Live Review *nintendolife.com*.  21.7.2022. Viitattu 17.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Jorpho: Live-A-Live *hardcoregaming101.net*.  30.7.2011. Viitattu 17.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Live A Live* MobyGamesissa (englanniksi)