recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olga Vladimirovna Skabejeva** (ven. Ольга Владимировна Скабеева, s. 11. joulukuuta 1984) on venäläinen televisiojuontaja ja -propagandisti. Hänet tunnetaan etenkin valtion Rossija 1 -televisiokanavan *60 minuuttia* -ohjelman juontajana ja Venäjän hallinnon tukijana.

Elämäkerta
----------

Olga Skabejeva syntyi Volžskissa Venäjällä 11. joulukuuta 1984.

Skabejeva on yksi Rossija 1 -televisiokanavan tunnetuimpia kasvoja. Skabejevan on kuvailtu olevan tunnettu dramaattisista tai vääristellyistä lausunnoista ja teoista. Häntä on arvostettu Venäjän valtiontelevision seuraajien keskuudessa. Skabejeva ei kuitenkaan ole ollut pidetty etenkään muista lähteistä uutisia seuraavan nuoremman sukupolven parissa. Julkisuudessa hän tuli ensimmäisen kerran tunnetuksi vuosina 2012 ja 2013 tukiessaan Venäjän hallintoa venäläisen Pussy Riot-yhtyeen, sekä hallinnon vastaisiin mielenimauksiin yleensä liittyneiden oikeudenkäyntien uutisoinnin yhteydessä.

Vuosina 2015–2016 Skabejevalla oli oma ajankohtaisaiheisiin keskittynyt ohjelmansa *Vesti.doc* Rossija 1 -televisiokanavalla. Sen jälkeen hän on ollut toimittaja saman kanavan *60 minuuttia* -ohjelmassa yhdessä vuonna 2013 naimansa miehensä Jevgeni Popovin kanssa. Skabejeva ja Popov itse kuvailivat ohjelmaa vakavaksi keskusteluksi ajankohtaisista uutisista. Esimerkiksi Euroopan neuvosto on syyttänyt Skabejevaa Ukrainan vastaisen propagandan levittämisestä ohjelman kautta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Neuvoston päätös (YUTP) 2022/337 *EUR-Lex*.  28.2.2022. Euroopan unionin julkaisutoimisto. Viitattu 26.5.2022.
3. ↑  Michelle Mark: Meet the star Russian propagandist known as the 'iron doll of Putin TV,' whose escalating rhetoric has shocked the West *Insider*. Viitattu 26.5.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Olga Robinson: Analysis: Guide to Russian political talk shows *BBC Monitoring*. BBC. Viitattu 26.5.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Lämpökamera
Koira kuvattuna lämpökameralla, vaaleat alueet ovat lämpimimpiä.
**Lämpökamera** on laite, joka muodostaa kuvan esineen tai olennon pintalämpötilasta sen lähettämän infrapunasäteilyn perusteella samaan tapaan kuin tavallinen kamera muodostaa kuvan näkyvän valon perusteella.

Lämpökuvasta voidaan määrittää kohteen pintalämpötila asteina, jos pinnan emissioarvo tunnetaan, sillä kappaleen lähettämä infrapunasäteily riippuu sen pintalämpötilasta. Koska eri materiaalit emittoivat lämpösäteilyä eri tavoin, lämpökameran kuvaan vaikuttaa lämpötilan lisäksi se, mitä ainetta kohteen pinta on. 

Lämpökameralla ei voi mitata kaasujen lähettämää lämpösäteilyä. Lämpökamerat eivät mittaa ilman lämpötilaa vaan ainoastaan kiinteiden aineiden lähettämää lämpösäteilyä.

Lämpökameroita käytetään muun muassa ihmisten jäljittämiseen, rakennusten lämpöeristyksen tarkastamiseen, pelastuslaitosten savusukellus- ja sammutustehtäviin, panssarivaunuissa helpottamassa vihollisten löytämistä kasvillisuuden seasta ja teollisuuden prosessien ja koneiden huollon tarpeen seuraamiseen.

Lämpökamerat voidaan jakaa säteilyn ilmaisimen perusteella useisiin luokkiin, joiden pääluokat ovat ne, joissa infrapunailmaisinta jäähdytetään esimerkiksi nestemäisellä typellä, sekä ne, joissa ilmaisinta ei jäähdytetä. Edelliset ovat tyypiltään *BST-ilmaisimia* ja jälkimmäiset *mikrobolometri-ilmaisimia*.

Katso myös
----------

* Lämpökuvaus
* Lämpösäteily

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lämpökamerakuva** Wikimedia Commonsissa

* Kuinka lämpökamera toimii

Lähteet
-------

1. ↑  Lämpökameran käyttö lääketieteessä *fortuna.army*.  Arkistoitu 7.4.2022.
Islaja
**Islaja** (oik. **Merja Kokkonen**) (s. 1979) on helsinkiläinen laulaja ja lauluntekijä. Nykyisin hän asuu Berliinissä.

Kokkonen on myös kokeellisten ja psykedeelisten folkyhtyeiden Avarus, Kemialliset Ystävät ja trio Hertta Lussu Ässän jäsen. 

Islajan musiikki on intiimiä ja melodista. Levyillään Islaja soittaa itse lähes kaikki soittimet. Teksteissä on myyttisiä, unenomaisia aiheita ja toistuvia kuvia ja ideoita. Islajan levy-yhtiö on Fonal Records. Vuonna 2014 Berliinissä valmistuneella SUU-albumilla laulukieli on vaihtunut englanniksi, indie-folk elektroksi ja levymerkki Monika Enterpriseksi.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Meritie* (2004)
* *Palaa Aurinkoon* (2005)
* *Ulual yyy* (2007)
* *Blaze Mountain Recordings* (2008)
* *Keraaminen Pää* (2010)
* *SUU* (2014)
* *Tarrantulla* (2017)
* *Angel Tape* (2023)

### Vierailut

* Ville Leinonen: *Majakanvartijan uni* (2010)

Kuvat
-----

* Islaja, 2006Islaja, 2006
* Islaja, 2006Islaja, 2006

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matti Komulainen: Taatusti omaäänistä.  *Suomen Kuvalehti*, 2014, nro 21, s. 50. Helsinki:  Otava media. ISSN 0039 5552.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Islaja**.
* Albumit
* Islajan kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Bruno Skulte** (1905 Kiova – 19. toukokuuta 1976 Brooklyn, New York) oli latvialainen säveltäjä, kapellimestari, kuoronjohtaja ja urkuri. Hänen teoksiinsa kuuluu viisinäytöksinen, kansanmusiikkivaikutteinen ooppera *Vilkaču mantiniece* (libretto: Tonija Kalve), jonka orkestroi teoksen kantaesityksen johtanut Andrejs Jansons vuonna 2005.

Skulte aloitti musiikkiopintonsa Kiovassa ja muutti Riikaan perheineen 1920-luvulla. Hän opiskeli sävellystä Jāzeps Vītolsin ja orkesterinjohtoa Jānis Mediņšin johdolla Latvian konservatoriossa vuosina 1931–1937. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Berliinissä Leo Blechin ja Salzburgin Mozarteumissa Clemens Kraussin johdolla. Skulte työskenteli vuosina 1939–1944 radion orkesterin ja vuosina 1943–1944 Liepājan oopperan kapellimestarina. Vuonna 1944 hän pakeni Saksaan, josta muutti New Yorkiin vuonna 1959. Hän johti toisen maailmansodan jälkeen latvialaisia oopperaesityksiä Oldenburgissa. New Yorkissa asuessaan Skulte toimi latvialaisessa kirkossa urkurina ja johti perustamaansa latvialaista kuoroa. Hän ei koskaan oppinut puhumaan sujuvasti englantia.

Skulte oli Ādolfs Skulten veli. Hän kuoli New Yorkin osavaltionyliopiston klinikalla Brooklynissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bruno Skulte Musica Baltica
2. ↑  Bruno Skulte (1905-1976) Bibliothèque nationale de France
3. ↑  Andrejs JANSONS - Latvian conductor (Arkistoitu – Internet Archive) Music in Latvia
4. 1 2 3  Bruno Skulte: The Heiress of Vilkaci AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Työlaitos** oli julkisoikeudellinen huoltolaitos, johon voitiin määrätä huoltoapulain (116/1956), lapsen elatusavun turvaamisesta annetun lain (1965) tai irtolaislain (57/1936) nojalla. 

Työlaitoksissa asukit tekivät erilaisia töitä korvauksena esimerkiksi lapsen elatusavun laiminlyömisestä. Työlaitoksen määritelmä oli Irtolaislain 8 §:ssä. Pakkotyölaitokset olivat erillinen organisaatio vankiloiden yhteydessä.

Työlaitosten merkitys oli lähinnä "asosiaalisen aineksen" eristämisessä muusta yhteiskunnasta. Laitokseen määräämisellä oli lähinnä merkitystä pakotteena, koska ansiot jäivät niissä varsin pieniksi.

Valtion omistuksessa olivat Ilmajoen työlaitos ja Karvian erityistyölaitos. Vuonna 1964 Suomessa oli kymmenen työlaitosta. Länsi-Suomen työlaitos sijaitsi Punkalaitumella, Hämeen Lammilla ja Itä-Suomen Mäntyharjussa. Mäntyharjun, Keuruun, Kruunupyyn ja Revonlahden työlaitokset olivat kuntainliittojen ylläpitämiä. Vihdin laitoksen omisti Helsingin kaupunki.

Paikkoja oli kaikkiaan 1012. Vuonna 1962 niissä kävi kaikkiaan 2 785 huollettavaa. Niistä 1539 oli lasten elatusavun laiminlyönneitä perhepinnareita, 521 oli lasten huoltoavun korvausvastuun laiminlyönneitä, 355 oli irtolaisia, 297 päihdyttävien aineiden väärinkäyttäjiä ja 73 kunnalliskotien niskuroivia hoidokkeja "pykäläpoikia". Huollettavista 85,8 % oli miehiä ja 76 % naisia. Irtolaisista enemmistö oli miehiä.

Vuonna 1977 säädetty laki lasten elatusavun turvaamisesta (122/1977) lopetti elatusavun maksamisen laiminlyöneiden määräämisen työlaitokseen. Sen jälkeen työlaitoksiin määrättiin vain irtolaislain perusteella. Vuonna 1982 irtolaislaistakin poistettiin pykälät joiden perusteella irtolainen voitiin määrätä työlaitokseen. Tällöin viimeisetkin työlaitokset lakkautettiin. Irtolaislaki lakkautettiin vuonna 1987, jolloin se korvattiin Päihdehuoltolailla. Niiden tilalle saatettiin kuitenkin perustaa päihdyttävien aineiden väärinkäyttäjille tarkoitettuja huoltolaitoksia, joita oli perustettu jo 1960-luvulta alkaen huoltolahoitoa koskevaan lakiin (96/1961) perustuen.

Katso myös
----------

* Pakkotyö
* Työsiirtola

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Työlaitos", *Otavan Iso Tietosanakirja 9*, s. 311. Helsinki: Otava, 1967.
2. ↑  Uusi tietosanakirja osa 21, 1967

Kirjallisuutta
--------------

* A. Ahtee 1950: "Hallinto-oikeudellinen vapaudenriisto"

Aiheesta muualla
----------------

* Löysäläiset on pantava töihin Helsingin Sanomat 22.8.2021.
*Tämä artikkeli kertoo latinankielisestä ilmaisusta. Samannimisestä albumista kertoo artikkeli Ex Oriente Lux.*
Rooman Pietarinkirkko ja sitä edeltänyt Konstantinuksen katedraali rakennettiin molemmat tarkasti itä-länsisuuntaan.
**Ex oriente lux** (lat.) tarkoittaa "Idästä valo". Ilmaisu liittyy kristinuskoon, jossa ilmansuunnista idällä on suuri symbolinen merkitys.

Kristillinen rukoussuunta
-------------------------

Kirkkoisä Tertullianus (noin 155–230) kirjoitti, että kristittyjen rukoussuunta on itään eli orienttiin. Kun kristitty yrittää määrittää missä itä sijaitsee, hän joutuu sen takia "orientoitumaan". Rukoilu idän eli auringonnousun suuntaan oli silti jo esikristillinen tapa. Raamattu sisältää kristillisiä perusteluita juuri idän valintaan rukousten suunnaksi.

* Eeden sijaitsee idässä. 1. Mooseksen kirjan mukaan "Herra Jumala istutti puutarhan itään, Eedeniin, ja sinne hän asetti ihmisen, jonka oli tehnyt" (1. Moos 2:8).
* Viimeisen tuomion ensimmäiset merkit tulevat näkyviin idästä. Hesekielin kirjassa ennustetaan, että Israelin Jumalan kirkkaus saapuu idästä: "Mies vei minut sitten portille, sille portille, joka aukeaa itään. Ja minä näin: Idästä saapui Israelin Jumalan kirkkaus. Sen ääni oli kuin suurten vesien pauhu, ja Herran kirkkaus sai maan hohtamaan" (Hesekiel 43: 1–2). Matteuksen evankeliumi ennustaa Jeesuksen saapuvan Viimeisellä tuomiolla idästä: "Sillä niin kuin salama leimahtaa idässä ja valaisee taivaan länteen asti, niin on oleva Ihmisen Pojan tulo (Matt 24:27).

Apostolisena konstituutiona annettiin 300-luvun lopulla ohje, jonka mukaan kirkot piti rakentaa itä-länsisuuntaan siten, että apsis, missä pääalttari sijaitsee, on kirkon itäpäädyssä. Eräät suuret kirkot, kuten Pietarinkirkko ja Lateraanikirkko Roomassa, on kuitenkin rakennettu niin, että alttari oli lännessä. Syynä oli mahdollisesti se, että tällöin messun toimittaja katsoi itään.

Muita merkityksiä
-----------------

Ilmaisu *"ex oriente lux"* on saanut myös uusia sivumerkityksiä: kulttuuri on peräisin idästä, kristinusko tulee idästä, korkeatasoinen kiinalainen sivistys tulee idästä.

Lähteet
-------

* Kivimäki, Arto: *Carpe Diem! Hauskaa ja hyödyllistä latinaa*. Karisto, 2008. ISBN 978-951-23-4118-4.
* Hassett, Maurice: *"Orientation of Churches." The Catholic Encyclopedia. Vol. 11*. Robert Appleton Company, 1911. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Kivimäki, 2008, s. 97
2. 1 2 3 4 5  Hassett, 1911
**William Edward "Billy" Crystal** (s. 14. maaliskuuta 1948 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, tuottaja, koomikko ja elokuvaohjaaja. Ensimmäisen kuuluisan roolin hän teki homoseksuaali Jodie Dallasina saippuaoopperaparodiassa *Kupla*. Roolihahmo oli ensimmäisiä Amerikan televisiossa nähtyjä homoseksuaaleja.

Sittemmin hän näytteli Rob Reinerin ohjaamassa elokuvassa *Hei me rokataan!* Yhteistyötä he ovat tehneet myös elokuvissa *Prinsessan ryöstö* ja *Kun Harry tapasi Sallyn...*, jossa Crystal näytteli Harryn roolin ja sai Golden Globe -ehdokkuuden.

Koomikon taitojaan hän on näyttänyt ohjelmissa *Comic Relief* ja *Saturday Night Live*. Pieniä rooleja hän teki muun muassa televisiosarjoissa *Perhe on pahin*, *Frendit* ja *Frasier*.

Yksi ja ehkä tunnetuin hänen käsikirjoittamistaan ja ohjaamistaan elokuvista on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut *Hyvästi Pariisi* (*Forget Paris*), jossa hän näytteli myös pääosan. Animaatioelokuvissa *Monsterit Oy* ja *Monsterit – yliopisto* hän toimi Miken äänenä.

Billy Crystal on juontanut Oscar-gaalan yhdeksän kertaa, mikä on toiseksi eniten gaalan historiassa. Crystalin edellä on Bob Hope 19 kerralla.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Billy Crystal** Wikimedia Commonsissa

* Billy Crystal Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Billy Crystal Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Suupohjan sijainti Suomessa.
**Suupohja** on Pohjanmaan historiallisen maakunnan eteläosassa nykyisissä Pohjanmaan ja Etelä-Pohjanmaan maakunnissa sijaitseva alue. Suupohjalla ei ole koskaan ollut virallista hallinnollista asemaa vaan se on muodostunut alueelliseksi käsitteeksi 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Akateemikko Kustaa Vilkuna katsoi alueen suupohjalaisten nimen juontuvan sen sijainnista Merenkurkun eteläpuolella. Toisaalta sanan ruotsinkielinen ilmaus *Sydbotten* on viitannut Etelä-Pohjanmaahan hieman laajemmaltikin, ja ruotsin etelää tarkoittava sana *syd* on *suuta* lähellä foneettisesti.

Nykyisistä kunnista voidaan Suupohjaan kuuluvaksi katsoa:

* Isojoki
* Karijoki
* Kaskinen
* Kauhajoki
* Kristiinankaupunki
* Kurikka
* Närpiö
* Teuva

Lisäksi alueella sijanneita entisiä kuntia ovat:

* Jurva
* Lapväärtti
* Pirttikylä
* Siipyy
* Tiukka
* Ylimarkku

Seutukuntajaossa Etelä-Pohjanmaahan kuuluvat Isojoki, Karijoki, Kauhajoki ja Teuva muodostavat Suupohjan seutukunnan, Pohjanmaan maakuntaan kuuluvien Kaskisten, Kristiinankaupungin ja Närpiön muodostaessa Suupohjan rannikkoseudun. Kurikka kuuluu osaksi Seinäjoen seutukuntaa.

Lähteet
-------

* Liisa Ruismäki: Mikä ihmeen Suupohja? *suupohja.fi*. Viitattu 10.6.2020.

### Viitteet

1. ↑  Problematiska regionnamn Institutet för de inhemska språken. Viitattu 31.5.2022. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suupohja.fi
**Ed Allen** (s. 1948, New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän valmistui Goddard Collegesta ja oli mukana Iowa Writers’ Workshopissa vuonna 1972. Hän valmistui Ohion yliopistosta master of artsiksi vuonna 1986 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1989. Hän opetti Rhodes Collegessa Memphisissä, Central Oklahoman yliopistossa, Jagellon yliopistossa Krakovassa Puolassa, San Jose State Universityssa ja Etelä-Dakotan yliopistossa. Allenin töitä on julkaistu The New Yorkerissa, Story Magazinessa, Gentlemen's Quarterlyssa sekä Southwest Reviewissä. Allen asuu Vermillionissa Etelä-Dakotassa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kristina Amalia (*Stina*) Anderson** (10. joulukuuta 1876 Björkäng, Länsi-Götanmaa - 31. elokuuta 1940 Skövde) oli ruotsalainen kirjoittaja ja virsirunoilija.

Hän oli maanviljelijän tytär. 14-vuotiaana hän sai tuhkarokon ja sen seurauksena hän sairastui vaikeaan nivelreumaan, joka sitoi hänet rullatuoliin ja vuoteeseen loppuelämäksi. Hän asui vuodesta 1910 lähtien sairaskodissa Skövdessä.

Anderson koki tehtäväkseen lohduttaa toisia kärsiviä kertomalla omista kärsimyksistään. Hän kirjoitti runoja ja kertomuksia, joita hän sai julkaistua muun muassa *Svenska Posten* -lehdessä ja *Bildjournalen-*viikkolehdessä. Hän kävi kirjeenvaihtoa arkkipiispa Nathan Söderblomin kanssa ja tämä rohkaisi häntä kertomaan elämästään kirjan muodossa. Hän julkaisikin pari kirjaa 1920-luvun alussa (*Prismor* 1920 ja *Livets innersida* 1923). Samoihin aikoihin hän kirjoitti virren "Att bedja är ej endast att begära" rukoussunnuntaina 1921, ilmauksena hänen sydämensä kokemuksesta. Runo julkaistiin *Svenska Posten* -lehdessä vuonna 1922.

Andersonin runo on virsi 213 Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa. Siitä on Wilhelm Snellin tekemä suomenkielinen käännös ns. Luulajan virsikirjassa vuodelta 1972, virsi 337 "Ei rukous oo pelkkää anomista". Nykyisessä Ruotsin kirkon virsikirjassa virren suomennos "Kun rukoilen, en pyydä ainoastaan" on Anna-Maija Raittilan tekemä vuodelta 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 21. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429*, s. 33. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. (ruotsiksi)*
3. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja. Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*. Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma, 1972.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee elokuva-alan henkilöä. Philip Dunne on myös brittiläinen poliitikko.*

**Philip Dunne** (11. helmikuuta 1908 New York, New York – 2. toukokuuta 1992 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja.

Dunne oli Oscar-ehdokkaana elokuvista *Vihreä oli laaksoni* (*How Green Was My Valley*, 1941) ja *Daavid ja Batseba* (*David and Bathsheba*, 1951). Hänen muihin elokuviinsa kuuluvat muun muassa *Näin hänen kuolevan* (*The Robe*, 1953) ja *Sinuhe, egyptiläinen* (*The Egyptian*, 1954). Dunne myös ohjasi elokuvia. Hänen ohjaustöihinsä kuuluu muun muassa vuonna 1965 valmistunut *Agenttien verkossa* (*Blindfold*), jonka hän myös käsikirjoitti.

Dunne on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Philip Dunne Rovi. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Folkart, Burk A.: Philip Dunne  4.6.1992. Los Angeles Times. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Apolakkiá** (kreik. Απολακκιά, myös *Apollakiá*, Απολλακιά, *Apolakiá*, Απολακιά; eli (Τεχνητή) Λίμνη Απολακκιάς, *(Technití) Límni Apolakkiás*, *Apolakkián tekojärvi*) on tekojärvi Ródoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren länsiosassa pohjoiseen sille nimensä antaneesta Apolakkián kylästä. Tekojärvi on tehty alueen vesihuoltoa varten ja erityisesti maanviljelyn kastelukäyttöön. Sen muodostanut pato valmistui vuonna 1989. Järven pinta-ala on noin 0,4 neliökilometriä ja suurin syvyys 23 metriä. Järvi on osa laajempaa saaren länsiosia käsittävää Natura-aluetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Απολλακιά *Rhodes Alternative*. Viitattu 4.9.2023.
2. ↑  Η λίμνη στην Απολλακιά της Ρόδου ERT News. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Λίμνη Απολακκιά *Wonder Greece*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  GR4210030 Dytiki Rodos: Ori Attavyros & Akramytis, Techniti Limni Apolakkias kai Nisides Georgiou, Strongyli, Chtenies & Karavolas *Natura 2000*. Viitattu 4.9.2023.
**EU INTCEN** (European Union Intelligence and Situation Centre) on Brysselissä sijaitseva Euroopan unionin tiedusteluvirasto, jonka tehtäviin kuuluu analysoida EU:n jäsenmaiden tiedustelupalveluiden tuottamaa vakoiluaineistoa. EU INTCEN toimii Euroopan ulkosuhdehallinnon ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan alaisuudessa.

Toiminta
--------

Tiedustelupalvelujen tavoin EU INTCENin tehtäviin kuuluu analysoida ja tuottaa vakoiluaineistoa. Keskuksen tehtäviin kuuluu muun muassa terrorismin, verkkoturvallisuuden ja konfliktialueiden tarkkailu.

Organisaatio
------------

EU INTCENissä on kaksi osastoa:

* Tiedusteluosasto: EU:n jäsenmaiden tiedustelupalveluiden vakoiluaineistojen analysoiminen ja raportoiminen
* Tutkimusosasto (Support/Open Sources Research)

Keskuksen henkilöstön koko on noin 70.

Historia
--------

EU INTCEN perustettiin maaliskuun 18, 2012. Aikaisemmassa muodossaan se tunnettiin nimellä SITCEN (EU Situation Centre).

Vuodesta 2011 alkaen keskus on toiminut Euroopan ulkosuhdehallinnon alaisuudessa. Lissabonin sopimuksella vuonna 2009 perustettu Euroopan ulkosuhdehallinto toimii EU:n ulkoministeriönä jolla on oma diplomaattikuntansa. Se toteuttaa EU:n yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa (YUTP) ja edustaa EU:ta suhteissa muuhun maailmaan. Euroopan ulkosuhdehallintoa johtaa unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja eli EU:n ulkoministeri.

Johtajat
--------

* William Shapcott (2001–2010)
* Ilkka Salmi (2011–2015)
* Gerhard Conrad (2015–)

Katso myös
----------

* Suojelupoliisi
* Bernin klubi

Lähteet
-------

1. ↑  Jani Parkkari: Tämä mies suojelee koko Eurooppaa, Iltalehti 9.12.2014, Taustat & tekijät -osa, s. 2–4
2. ↑  EUROPEAN EXTERNAL ACTION SERVICE HQ Organisation chart *eeas.europa.eu*.  Arkistoitu 24.6.2016. Viitattu 17.4.2019.
**Esko Juhani Mäkelä** (s. 20. lokakuuta 1943 Vähäkyrö) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Esko Mäkelän vanhemmat olivat Eino Emil Mäkelä ja Elma Lemmikki Hautaniemi. Hän avioitui 1970 Maija-Liisa Soltinin kanssa. Mäkelä tuli ylioppilaaksi Nurmijärven yhteiskoulusta 1962 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta 1967. Hän oli Oy Yleisen Insinööritoimiston palveluksessa vuodesta 1965, kehitystoimen päällikkö vuodesta 1970, apulaisjohtaja vuodesta 1972 ja aluejohtaja Saudi-Arabiassa 1977–1980.

Perusyhtymä-yhtiön konsernisuunnittelun apulaisjohtaja Mäkelä oli vuodesta 1981 ja konsernihallinnon johtaja 1982–1986. Mäkelä oli Vesto Oy:n toimitusjohtaja 1986–1989 ja YIT Oy Yleinen Insinööritoimiston toimitusjohtaja 1986–1987 sekä YIT-Yhtymä Oy:n, vuodesta 1998 YIT-Yhtymä Oyj ja vuodesta 2006 YIT Oyj, varatoimitusjohtaja 1987–2006. Hän oli myös yhtiön hallintoelinten jäsen ja osakas. Mäkelällä on lisäksi ollut useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Auvinen, Sakari: Teollisuusneuvos Esko Mäkelä (1943–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.1.2024.
2. ↑  Sukupolvenvaihdos YlT:ssa, Leinonen toimitusjohtajaksi.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 12.4.2005, nro 99, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.1.2024.  (ei-vapaa)
**Wilhelm Ingves** (s. 10. tammikuuta 1990 Lemland) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin 1. divisioonassa pelaavaa IS Halmiaa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

Debyyttinsä Veikkausliigassa Ingves teki IFK Mariehamnin vierasottelussa Myllykosken Palloa vastaan 4. toukokuuta 2008. Samassa ottelussa hän myös teki liigauransa ensimmäisen maalin.

Kesällä 2008 italialainen seura Ascoli Calcio tarjosi Ingvesille sopimusta, mutta nuori hyökkääjä hylkäsi tarjouksen auttaakseen putoamisuhan alla kamppailevaa seuraansa säilyttämään paikkansa korkeimmalla sarjatasolla.

Marraskuussa 2008 Ingves osallistui FC Inter Turun Mika Ojalan kanssa hollantilaisen Heerenveenin viikon kestäneelle testileirille.

Ingves siirtyi IS Halmian riveihin helmikuussa 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  IFK Mariehamn kaatoi MyPan
2. ↑  IFK Mariehamnin Wilhelm Ingves sanoi ei Ascolille
3. ↑  Ingves Heerenveeniin
4. ↑  IS Halmia värvar dubbelt (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Pelaajaprofiili
**Alma Maria Kartano** (5. elokuuta 1885 Huittinen – 28. joulukuuta 1953 Sippola) oli suomalainen lahkojohtaja. Hänen yhdessä *Tilda Maria Reunasen* kanssa johtamansa kartanolaisuus-liike sai kannattajia 1920–1950-luvuilla erityisesti Satakunnassa.

Alma Kartanon syntymäkoti, Takakartanon torppa Huittisissa.
Piikana palvellut Kartano koki 20. ikävuotensa jälkeen uskonnollisen herätyksen, jonka jälkeen hänestä tuli pyhäkoulun opettaja ja kiertävä puhuja. Hän sai vaikutteita Voldemar Kurki -nimiseltä saarnaajalta ja liikkui tämän mukana mm. Inkerinmaalla. Näillä matkoilla hän sai vaikutteita uskonnollisilta ääriliikkeiltä, kuten skoptseilta eli *kuohilailta* ja hlysteiltä eli *piiskaajilta*. Näissä liikkeissä ja myöhemmin kartanolaisuudessa korostui kielteinen asenne seksuaalisuuteen aviollinen sukupuolielämä mukaan lukien.

Kartano suoritti diakonissan opintoja Sortavalan diakonissalaitoksessa ja kiertokoulun opettajan opintoja Suistamon seminaarissa, vaikka hänen pohjakoulutuksensa oli vaatimaton, luku- ja kirjoitustaito mahdollisesti itse opittuja. Hänet valittiin kiertokoulun opettajaksi vuonna 1915. Vuosina 1923–1925 hän toimi alakoulun opettajana.

Suomen sisällissodan aikana Alma Kartanon veli, joka oli toiminut punakaartissa plutoonan (joukkueen) päällikkönä, kaatui Parkanon Lamminkoskella. On myös arveltu Alma Kartanon olleen vangittuna ja teloitettavien joukossa, mutta pelastuneen ulkopuolisen väliintulon ansiosta.

Lähteet
-------

* Ahti, H. (toim.): *Kartanolaisuus: sadismia ja perverssiä sukupuolielämää Jumalan nimen varjolla*. Tiivistetty lisäpainos Lalli-lehden kirjoituksista. Kokemäki: (julkaisija tuntematon), 1950.
* Appelsin, Ulla: *Lapsuus lahkon vankina: Leevi K. Laitisen tarina*. Helsinki: WSOY, 2010.
* Heino, Harri: *Mihin Suomi tänään uskoo*. Helsinki: WSOY, 1997. ISBN 951-0-27265-5.
* Lauerma, Hannu Julkaisupaikka = Helsinki: *Pahuuden anatomia: pahuus, hulluus, poikkeavuus*. Edita, 2009.

### Viitteet

1. ↑  Mihin Suomi tänään uskoo, s. 170
2. ↑  Viikki, Raimo: "Huittisten kartanolaisuus", *Suur-Huittisten historia 4: Pitäjäyhteisö lääkitsee haavansa 1918-1939*, s. 256. Huittinen: Huittisten kaupunki, 2000. ISBN 952-91-2873-8.
3. ↑  Viikki, Raimo: "Huittisten kartanolaisuus", *Suur-Huittisten historia 4: Pitäjäyhteisö lääkitsee haavansa 1918-1939*, s. 259. Huittinen: Huittisten kaupunki, 2000. ISBN 952-91-2873-8.
4. ↑  Viikki, Raimo: "Huittisten kartanolaisuus", *Suur-Huittisten historia 4: Pitäjäyhteisö lääkitsee haavansa 1918-1939*, s. 257–258. Huittinen: Huittisten kaupunki, 2000. ISBN 952-91-2873-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansallisbiografia: Kartano, Alma (1885 - 1953) *kansallisbiografia.fi*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Taiwan Golden Bee Ltd**, lyhennettynä TGB, on taiwanilainen mönkijöiden, skoottereiden ja moottorien valmistaja.

Historia
--------

TGB-tehdas on perustettu vuonna 1965 nimellä Taiwan Vespa, ja se oli osa italialaista Piaggio-konsernia.
Tällöin tehtaalla valmistettiin ja kokoonpantiin Vespa-skoottereita sekä osia muihin Piaggion tuotteisiin.

Vuonna 1978 tehdas irtautui Piaggio-konsernista. Aluksi se keskittyi osien valmistamiseen Piaggion lisäksi myös muille tunnetuille eurooppalaisille merkeille kuten Aprilia, Peugeot, Morini ja Minarelli. Samalla yrityksen nimi muuttui Taiwan Vespasta Taiwan Golden Bee Ltd:ksi.

Nykyään TGB valmistaa omien skoottereiden sekä mönkijöiden ohella moottoreita, ja osia useille tunnetuille merkeille. Niitä ovat Can-Am, Polaris, Suzuki, Yamaha, Peugeot, Minarelli, Morini, Vespa/Piaggio ja Gamax.

Vuonna 2020 Yhdysvaltalainen Arkansasin osavaltiossa sijaitseva rinnakkainistuttavien UTV ajoneuvojen valmistaja Indimitator LLC rupesi käyttämään ajoneuvoissaan TGB:n valmistamaa tuhatkuutioista moottoria.
TGB:llä on kolme omaa tehdasta Taiwanissa joissa tapahtuu tuotekehitys, valmistus sekä ajoneuvojen kasaus. Valmistajana TGB on sertifioitu ISO 9001- ja QS 9000 -laatustandardien piiriin vuodesta 1995 lähtien, Kaikki tehtaan tuotteet ovat EC- ja EPA/DOT- hyväksynnän alaisia.

Nykyisin TGB ajoneuvoja myydään jokaisessa maanosassa ja yli 50 maassa.

TGB Suomessa
------------

Suomeen TGB mönkijöitä sekä skoottereita on maahantuotu vuodesta 2005 lähtien. 
Maahantuojana on koko ajan toiminut Modularbox Oy Espoossa ja Porissa. 
Vuosien saatossa Suomeen on tuotu niin tieliikenne-, maasto-, kuin traktorimönkijöitä sekä erikokoisilla moottoreilla varustettuja skoottereita.

Nykyään TGB-mallisto keskittyy traktorimönkijöihin sekä moposkoottereihin.

Mallit
------

### Skootterit

* 303 RS
* 101S Orion
* Akros tec
* F409 BF1
* F507
* R50X
* R125X
* Octane 50
* Laser RS 50
* 101R Tryton
* Mystique
* 104T (2008)
* Hawk (2009)
* X-Motion 125/250/300 (2010)
* Bullet (2010)
* Tapo (2010)
* Bellavita 125/250/300 (2015)
* Bullet RS EFI (2019)

TGB Blade 550
### Mönkijät

* Avenger 400/500
* Hornet 50
* Blade 250/325/425/450/500/525/550/600/1000
* Target 325/400/425/500/525/550/600
* LTX 1000 ABS

Lähteet
-------

* Tehtaan kotisivut (englanniksi)
* Maahantuojan kotisivut (suomeksi)



1. ↑  Tiedote yritysten yhteistyöstä *intimidatorutv.com*.
2. ↑  Discovery Channel -kanavan dokumentti TGB tehtaasta *fi.pinterest.com*.
Aleksandriitti luonnonvalossa (vasemmalla) ja fluoresoivassa valossa
**Aleksandriitti** on yksi harvinaisimmista korukivistä. Aleksandriitin erikoisuus on se, että se voi vaihtaa väriä punaisesta vihreään riippuen kiveen kohdistavasta valosta. Aleksandriitti on saanut nimensä Venäjän keisari Aleksanteri II:n mukaan ja arvokkaimmat aleksandriitit tulevatkin Venäjältä. Aleksandriitti on krysoberyllin muunnos.

Aleksandriitin kemiallinen nimi on beryllium-alumiinioksidi, BeAl2O4 (krysoberylli). Aleksandriitti on yksi maailman arvokkaimmista jalokivistä. Sen erikoisuutena on siinä esiintyvä värinvaihtoilmiö. Luonnonvalossa aleksandriitti on vihreä tai sinivihreä, hehkulampun tai kynttilänvalossa väri on pinkinpunertava, parhaimmillaan vadelmanpunainen. Sekavalossa kivi on usein tummahkon ametistin värinen.

Ensimmäistä kertaa aleksandriitti löydettiin Venäjältä Uralilta 1830. Koska väriä vaihtavan jalokiven sanottiin löytyneen ensimmäisen kerran lokakuussa tsaari Aleksanteri II:n syntymäpäivänä, nimettiin mineraali tsaarin mukaan. Aleksandriitti oli jo silloin hyvin arvostettu jalokivi, sillä sen vihreä ja punainen väri kuvastivat tsaarin hallintoa. Edelleen vanhat uralilaiset kivet ovat erittäin arvostettuja erinomaisen värinvaihdon ansiosta. Uralvuoriston Tajiwajajoella esiintyy 1–10 cm:n mittaisia aleksandriittikiteitä. Nykyään suurimmat aleksandriitin tuottajamaat ovat kuitenkin Brasilia ja Sri Lanka.

Aidon aleksandriitin harvinaisuudesta ja arvokkuudesta johtuen koruteollisuudessa on käytetty 1970-luvulta alkaen paljon synteettistä aleksandriittia sekä jo aiemmin muita synteettisiä kiviä, jotka jäljittelevät aleksandriitin värinvaihtoilmiötä.

Kaivoksia
---------

* Brasilia
* Sri Lanka
* Intia
* Siperia (Ural)
* Zimbabwe
* Sambia

Lähteet
-------

1. 1 2 3  David C Cook & Wendy L. Kirk: *Mineraalit ja jalokivet*, s. 93 Krysoberylli. Thaimaa (painopaikka): Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksandriitti**.
* Mindat: Alexandrite (englanniksi)
* Gemdat.org: Alexandrite (englanniksi)
**Anna Saivosalmi** (s. 1978 Turku) on suomalainen opettaja, bloggaaja, sosiaalisen median vaikuttaja ja personal trainer. Hän tuli tunnetuksi kotitreeniohjeistaan.

Saivosalmi aloitti bloggaamisen vuonna 2016, kun hänen Instagram-tilillään jakamansa jumppavideot saivat suosiota. Samoihin aikoihin hän kouluttautui opettajan työn ohessa personal traineriksi.

Saivosalmi on julkaissut kotitreenikirjat *Treenaa kotona – 10, 20 tai 30 minuuttia* vuonna 2018 ja *Vartti riittää* vuonna 2020.

Saivosalmi psykologian, terveystiedon, uskonnon ja liikunnan opettaja. Tällä hetkellä hän opettaa psykologiaa ja liikuntaa Turun Kerttulin lukiossa.

Teokset
-------

* *Treenaa kotona – 10, 20 tai 30 minuuttia.* Tammi, 2018. ISBN 9789513198749.
* *Vartti riittää.* Tammi, 2020. ISBN 9789520412777.

Lähteet
-------

1. ↑  Liikunta tuo lisää tunteja päivään *Turku Energia*. Viitattu 11.4.2021.
2. 1 2  Pitkä matka personal traineriksi *Anna Saivosalmi*.  19.4.2017. Viitattu 11.4.2021.
3. ↑  Liikunta | Kun Anna Saivosalmi hurahti treenaamiseen, hän teki tyypilliset virheet – Nyt turkulainen psykologian opettaja on Suomen suosituimpia kotitreeniohjaajia, joka tietää, millainen liikunta tekee hyvää *Helsingin Sanomat*.  21.9.2020. Viitattu 11.4.2021.
4. ↑  Kuka Anna Saivosalmi? *Anna Saivosalmi*.  3.5.2016. Viitattu 11.4.2021.
Wilh. Andstenin tehdas Oy Sörnäisissä. Kuva vuodelta 1910.
**Wilh. Andsténin Tehdas Oy** oli Helsingin Sörnäisissä vuosina 1842–1918 toiminut kaakelitehdas. Sen johtajina toimivat Gabriel Wilhelm Andstén vuosina 1842–1890, Otto Andstén 1890–1916 ja Curt Andstén 1916–1918. Tehtaalla valmistettiin uunikaakeleita, seinä- ja lattialaattoja, taloustavaroita ja pienoispatsaita. Tehtaan valmistamat jugend-ajan kaakeliuunit olivat suunnittelultaan korkeatasoisia. Tehdas oli 1800-luvulla yksi Suomen suurimpia teollisuuslaitoksia.

Andstén haki vuonna 1841 lupaa tehtaan perustamiseksi nykyisen Hakasalmen huvilan tontille Etu-Töölöön, mutta pyyntö hylättiin, sillä tehtaan pelättiin rumentavan ympäristöä. Tuotantotoiminta alkoi keskittyä enemmän Töölönlahden itäpuolelle Siltasaareen ja Sörnäisiin. Kaakeli- ja fajanssitehdas aloitti toimintansa silloisella Kulmavuoren alueella vuonna 1842. Siitä tuli ensimmäinen suurehko teollisuuslaitos Wilhemsbergin eli Vilhonvuoren huvila-alueella Sörnäisissä.

Vuonna 1843 tehdas valmisti 50 000 kaakelia vuodessa. Se kohosi 1870-luvulla alansa johtavaksi toimijaksi Suomessa. Työntekijöitä oli noin sata. Tehdas, sen voimaanlähteenä toiminut tuulimylly sekä työntekijöiden ja johtajan asunnot sijaitsivat kaikki Hämeentien varrella nykyisen korttelin 288 alueella. Suurin osa korttelia siirtyi myöhemmin osuustukkukauppa OTK:n haltuun. Tehtaassa ei käytetty lainkaan höyryvoimaa. Kun tehdas vuonna 1880 paloi ja rakennettiin uudelleen, siirryttiin tuotannossa käyttämään sähköä.

Tehtaalle rakennettiin vuonna 1912 kapearaiteinen rata osana Sörnäisten satamarataa. Epäsuotuisan suhdannekehityksen ja yrityksen velkaisuuden seurauksena tehtaan toiminta supistui vuodesta 1912 alkaen, kunnes se lopulta jouduttiin myymään. Turun kaakelitehdas Oy hankki Wilh. Andsténin tehtaan omistukseensa vuonna 1918 ja yhdisti sen omistamaansa Tikkurilan kaakelitehtaaseen. Wilh. Andsténin tehtaan toimintaa jatkettiin Tikkurilassa nimellä Wilh. Andsténs Fabriksaktiebolag Dickursby aina vuoteen 1937 asti.

Lähteet
-------

* Hakkarainen, Helena & Putkonen, Lauri: *Helsingin kantakaupungin teollisuusympäristöt*. Helsingin kaupunginmuseo, 1995. ISSN 1238-9870. ISBN 951-772-725-9.

### Viitteet

1. 1 2  Fieandt, Jaana: *Toimintaa huonoja enteitä vastaan. Wilh. Andsténin kaakelitehtaan elinkaareen ja lopettamiseen vaikuttaneet tekijät 1894-1918.*. Turun yliopisto, Historian laitos, 2006.  Gradun esittely (Arkistoitu – Internet Archive) Turun yliopisto 15.3.2012. Viitattu 23.4.2013.
2. 1 2  Hakkarainen & Putkonen 1995, s. 24
3. ↑  Hakkarainen & Putkonen 1995, s. 12
4. ↑  Hackzell, Kaija : *Viertotietä itään ja länteen: Helsingin vanhoja kortteleita 3*, s. 32, 35. Sanoma Oy, Helsinki 1988.
5. ↑  Hakkarainen & Putkonen 1995, s. 62
6. ↑  Mustonen, Pertti & Rytilä, Pekka: *Kaupunkiratakirja 2002 : Helsinki - Huopalahti - Leppävaara*, s. 24. Helsingin kaupunki, Espoon kaupunki, Ratahallintokeskus, 2002. ISBN 951-718-876-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Wilh. Andstens Fabriksaktiebolag (porssitieto.fi)
**Veikkolan parantola** oli Kirkkonummen Veikkolan kylässä sijainnut, Suomen Mielenterveysseuran vuonna 1929 perustama psykiatrinen hoitolaitos, joka oli ensimmäinen hermosairaille tarkoitettu lepokoti Suomessa. Parantola oli alun perin tarkoitettu vain naisille, mutta myöhemmin siellä hoidettiin myös miehiä. Parantolan potilaat olivat lähinnä neuroottisia sekä väsymys-, masennus-, jännitys-, pelko- ja unettomuustiloista kärsiviä.

Claes Andersson Veikkolan parantolassa vuonna 1970.
Suomen Mielenterveysseuran edeltäjä *Sielunterveysseura* osti vuonna 1928 vuorineuvos Arthur Lagerlöfin 1910 rakennuttaman jugendhuvila Weikkolan ja viereisen Nedergårdin tilan Torpaksi kutsutun päärakennuksen lepokodiksi lieviä hermosairauksia poteville naisille. Vuonna 1935 parantolan käyttöön tuli viereisen Sigurdsbergin tilan Siskolaksi nimetty päärakennus, ja vuonna 1961 kolmanneksi osastoksi tuli aikaisemmin parantolan ylihoitajan asuntona toiminut Solhällan rakennus. Suomen Mielenterveysseura hoiti parantolaa 46 vuoden ajan, kunnes parantola vuokrattiin vuonna 1975 Etelä-Suomen Mielisairaanhuoltopiirin kuntainliitolle. Parantolan yhteyteen oli vuonna 1969 valmistunut 50-paikkainen työkokeilu-, työhönvalmennus- ja teollisuusterapiaosasto. Se vuokrattiin vuonna 1980 kuntainliitolle, ja siitä tuli toimintakeskus. Parantola toimi sitten Tammiharjun sairaalan osastoryhmänä vuoteen 1990 ja sen jälkeen Jorvin sairaalan psykiatrisena yksikkönä aina vuoteen 1995. Sairaalatoiminnan päätyttyä rakennuksissa on toiminut yksityisiä ja kunnallisia päiväkoteja. Parantolan rakennuksista ovat säilyneet Weikkola, Torppa ja Siskola ja ne on suojeltu.

Veikkolan parantolan lääkäreinä ovat toimineet muun muassa Einar Anttinen, Ernst Therman ja vuosina 1969–1972 Claes Anderson.

Lähteet
-------

1. 1 2  Veikkolan parantola ja työklinikka.[vanhentunut linkki] Suomen Mielenterveysseuran arkisto.
2. 1 2 3  Veikkolan parantola – Parantava yhteisö. Suomen Mielenterveys ry.
3. ↑  Kirkkonummi Laguksenpuisto Veikkolan asemakaavan muutos 13.9.2013.[vanhentunut linkki]
4. ↑  Kylätien varrelta. Rikkaruohoelämää 3.2.2019.
5. ↑  Andersson, Claes: Veikkolan parantola – erilainen hoitoyhteisö. Suomen Mielenterveys ry.
6. ↑  Psykiatria on yhteiskunnan peili: Kirjailija, psykiatri Claes Andersson haastattelussa. Tampereen yhteiskoulun lukion verkkolehti *Sytyke* 17.1.2017.

Kirjallisuutta
--------------

* *Veikkolan parantola 50 vuotta*. Toimittanut Veikkolan parantolan potilastoimikunta. Veikkolan parantola, Veikkola 1979
* *Veikkolan parantola 60 vuotta*. Toimittaneet Marjatta Katajamäki ym. Veikkolan parantola, Kirkkonummi 1989
* Rossi, Seija: *Parantava yhteisö: Veikkolan parantola – Veikkola sanatorium 1929–1995*. Suomen mielenterveysseura. SMS-tuotanto, Helsinki 2003. ISBN 951-94-5897-2
**3 Doors Down** (lyhennettynä **3DD**) on vuonna 1996 Mississipin Escatawpassa perustettu yhdysvaltalainen rockmusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen nykyisen kokoonpanon muodostavat laulaja Brad Arnold, rytmikitaristi Chris Henderson, rumpali Greg Upchurch, soolokitaristi Chet Roberts sekä bassokitaristi Justin Biltonen.

Historia
--------

Yhtye sai julkisuutta vuonna 2000 menestyssinglellä "Kryptonite", joka sijoittui kolmen parhaan singlen joukkoon *Billboard Hot 100*-singlelistalla. Nopeasti suursuosion saavuttanut yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Universal Recordsin kanssa, ja yhtyeen debyyttialbumi *The Better Life* julkaistiin 8. helmikuuta 2000, ja se on myynyt Yhdysvalloissa kuusinkertaista platinaa. 12. marraskuuta 2002 julkaistu kakkosalbumi *Away From The Sun* oli myös menestys ja sijoittui kahdeksannelle sijalle *Billboard 200*-albumilistalla. Albumia seuranneen kahden vuoden kiertueen jälkeen vuonna 2005 julkaistu studioalbumi *Seventeen Days* sijoittui suoraan listojen kärkeen ja ylitti platinamyynnin ilmestymiskuukautensa aikana. Neljäs studioalbumi, *3 Doors Down* julkaistiin 20. toukokuuta 2008, ja edeltäjänsä tapaan se ampaisi välittömästi listakärkeen. Yhtyeen viides studioalbumi, *Time Of My Life*, julkaistaan 19. heinäkuuta 2011.

Vuonna 2012 yhtye ilmoitti että Matt Roberts on jättänyt yhtyeen sairauden takia ja bändi on sanonut että hän pääsee takaisin yhtyeeseen, kun hän parantuu. Hänet korvaa väliaikaisesti Chet Roberts. Samalla bändi on ilmoittanut että Greatest Hits-kokoelmalevy on tulossa ja mukana on kolme uutta biisiä joista "One Light" julkaistiin singlenä.

3 Doors Down esittää vuosittain yli 300 konserttia ja on esiintynyt myös useiden festivaalitapahtumien pääesiintyjänä. Yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli 16 miljoonaa albumia.

3 Doors Downin tunnetuimmat kappaleet ovat "Kryptonite", "Here Without You", "When I'm Gone", "Let Me Go", "It's not My Time" ja "When You're Young".

Jäsenet
-------

### Nykyiset

* Brad Arnold – laulu (1996-), rummut (1996-2000)
* Chris Henderson – rytmikitara (1998-)
* Greg Upchurch – rummut, taustalaulu (2005–)
* Chet Roberts – kitara, taustalaulu (2012–)
* Justin Biltonen – basso (2013–)

### Entiset

* Richard Liles – rummut (2000–2002)
* Daniel Adair – rummut, taustalaulu (2002–2005)
* Matt Roberts – kitara, taustalaulu (1996–2012)
* Todd Harrell – basso (1996–2013)

Diskografia
-----------

*Pääartikkeli: 3 Doors Downin diskografia*
### Studioalbumit

* *The Better Life* (2000)
* *Away From The Sun* (2002)
* *Seventeen Days* (2005)
* *3 Doors Down* (2008)
* *Time of My Life* (2011)
* *Us and the Night* (2016)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   3 Doors Down AllMusic. Viitattu 27.5.2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **3 Doors Down**.
* Virallinen kotisivusto
* 3 Doors Down Myspacessa (englanniksi)
* Kitaristi *Chris Hendersonin* haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
* 3 Doors Downin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Roca-A-Fella Recordsin logo
**Roc-A-Fella Records** on yhdysvaltalainen hip hop -musiikkiin keskittynyt levy-yhtiö.

Roc-A-Fella Recordsin perustivat vuonna 1995 Shawn "Jay-Z" Carter, Damon Dash ja Kareem "Biggs" Burke. Ensimmäinen albumi, jonka se julkaisi, oli Jay-Z:n *Reasonable Doubt* vuonna 1996. Sittemmin siitä kasvoi yksi suurimmista hiphop-levy-yhtiöistä. Nykyään Roc-A-Fella Records on *The Island Def Jam Group*in omistuksessa.

Vuonna 1999 perustettiin Roc-A-Fellaan liittyen suosituksi osoittautunut vaatemerkki, *Rocawear* ja myöhemmin myös vodkamerkki *Armadale Vodka*.

Yhtiön myynnin jälkeen Jay-Z siirtyi Def Jamin johtoon. Dash ja Burke perustivat uuden levy-yhtiön, *Damon Dash Music Group*in, jolle siirtyi osa Roc-A-Fellan artisteista.

Roc-A-Fella Recordsin artisteja vuosien varrelta
------------------------------------------------

* Amil
* Beanie Sigel
* Cam'ron
* The Diplomats
* DJ Clue
* Freeway
* Foxy Brown
* Jay-Z
* Juelz Santana
* Kanye West
* Memphis Bleek
* M.O.P.
* Nicole Wray
* NORE
* Ol' Dirty Bastard
* Peedi Crakk
* Rell
* State Property
* Teairra Mari
* Young Gunz

Aiheesta muualla NIGGA
----------------------

* Rocafella.com
**RTV-Yhtymä Oy** on suomalainen maaleja ja muita sisustuksessa tarvittavia pintamateriaaleja myyvä tukku- ja vähittäiskauppaketju ja maahantuoja. 

RTV alkoi kehittyä, kun vuonna 1951 Karl Lindblom (1927–2003) osti yhdessä liikekumppaninsa kanssa Riihimäen Tapetti ja Väri -nimisen pienen maalikaupan. 1970-luvun alussa yrityksen nimeksi tuli RTV-Yhtymä Oy, ja vuonna 1994 yritys siirtyi kokonaan Lindblomin perheen omistukseen.

Vuoden 2017 kesällä RTV-myymälöitä oli 31 paikkakunnalla eri puolilla Suomea. Liikevaihto oli vuonna 2017 noin 145 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä vuoden lopussa noin 600.

Yrityksen toimitusjohtaja on Mikael Forss ja hallituksen puheenjohtaja Markus Lindblom. Pääkonttori sijaitsee Riihimäellä.

Nummelassa sijaitsee Suomen ainoa RTV Rauta myymälä.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaista perheyrittäjyyttä 60 vuotta RTV-Yhtymä. Viitattu 9.9.2013.
2. ↑  Peltola, Heikki: *Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito, Kaupan keinot hyperkilpailussa*, s. 82. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 9789513749422.
3. ↑  Yrityshaku: RTV-Yhtymä (Arkistoitu – Internet Archive), Taloussanomat

Aiheesta muualla
----------------

* RTV-Yhtymän sivusto
Työläisten stadion vuonna 2008
**Työläisten stadion** (kiin.: 工人体育场; pinyin: *Gōngrén tǐyùchǎng*) on Kiinan pääkaupungissa Pekingissä sijaitseva stadion. Se avattiin vuonna 1959, ja stadionin katsojakapasiteetti on 66 161.

Vakituisesti stadionia käyttävät Kiinan Superliigassa pelaava jalkapallojoukkue Beijing Guoan, sekä Kiinan jalkapallomaajoukkue. Aiemmin stadionilla järjestettiin myös yleisurheilutapahtumia, jotka sittemmin ovat keskittyneet Pekingin kansalliselle stadionille. 

Vuoden 2008 kesäolympialaisissa osa jalkapallo-otteluista pelattiin Työläisten stadionilla. Aiemmin stadionia suunniteltiin pääareenaksi Kiinan yrittäessä saada vuoden 2000 kesäolympialaiset, jotka lopulta menivät kuitenkin Sydneyyn Australiaan.

Ennätykset
----------

Stadionilla on juostu kolme voimassa olevaa yleisurheilun maailmanennätystä:

* 1500 m N - Kiina Qu Yunxia - 3:50.46 (1993)
* 3000 m N - Kiina Wang Junxia - 8:06.11 (1993)
* 10 000 m N - Kiina Wang Junxia - 29:31.78 (1993)

Lähteet
-------

1. ↑  Linkin Park Rocks Beijing Workers' Stadium. Yibada 28.5.2015. Viitattu 18.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Työläisten stadion** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Svante Forsbäck** (s. 1971 Tammisaari) on suomalainen masteroija ja Chartmakers Oy:n omistaja.

Henrik Otto Donnerin opissa
---------------------------

Svante kiinnostui äänittämisestä ja miksaamisesta 1990-luvun alussa, jolloin hän meni opiskelemaan alaa Ruotsiin. Opintojen jälkeen hän aloitti harjoittelijana Tammisaaressa, Henrik Otto Donnerin studiossa, jossa he siirsivät Love Recordsin nauhamateriaalia kovalevyille digitaaliseen muotoon. Digitaalisen musiikin nousu 1990-luvulla johti Digital Editing Room -nimisen masterointistudion perustamiseen Donnerin kanssa, jossa hän on vieläkin mukana pienellä osakkuudella. Forsbäckin perustaessa omaa studiota Donner avusti häntä muun muassa tavaroita lainaamalla.

Äänittäjänä ja miksaajana
-------------------------

Opiskelun ja työn perässä Forsbäck muutti Helsinkiin vuonna 1994. Hän harjaannutti ammattitaitoaan toimien kymmenen vuotta Svenska Teaternissa miksaajana ja äänisuunnittelijana muun muassa *Hype*-menestysmusikaalissa, jota esitettiin 250 kertaa. Livemiksaajana Forsbäck on tehnyt yhteistyötä muun muassa Ville Pusan, Ben Granfeltin ja Aki Sirkesalon kanssa.

Forsbäck on uransa aikana masteroinut yli 3 000 albumia. Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa PMMP, The Rasmus, Apocalyptica, Chisu, Ismo Alanko Teholla, Volbeat, Paleface, Jenni Vartiainen, Amorphis ja Sonata Arctica. Forsbäck on myös uudelleenmasteroinut Rammsteinin kuusi albumia.

Kalusto
-------

* ADT W700 Rack
* Massenburg Eq Model 9500
* Buzzaudio Req 2.2
* Fairman Eq
* Knif Pure Mu
* Manley Vari Mu
* Weiss Eq x 3
* TC Electronics System 6000
* Lavry Gold AD DA
* Manley Massive Passive
* Weiss comp

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pale Saarinen: Mestarimasteroija Svante Forsbäck - musatöitä tulvii maailmalta asti *webmagx.jazzrytmit.com*.  5.1.2010. webmagx.jazzrytmit.com. Viitattu 17.1.2013. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Chartmakers (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 7.12.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |