recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kleopatra** (356 eaa. – 308 eaa.) oli Makedonian kuninkaan Filippos II:n ja tämän vaimon Olympiaan tytär. Hän oli Aleksanteri Suuren sisar. 

Kleopatra meni naimisiin enonsa Epeiroksen kuninkaan Aleksanteri I:n kanssa vuonna 336 eaa. Filippos II murhattiin Kleopatran ja Aleksanterin häiden yhteydessä. Vuonna 330 eaa. Kleopatran aviomies sai surmansa, kun hän oli sotimassa Italiassa. Kun Kleopatran veli Aleksanteri Suuri kuoli 323 eaa. ilman selvää perillistä, Kleopatrasta tuli pian haluttu aviopuoliso Aleksanterin seuraajien eli diadokkien joukossa. Kleopatran mahdollisilla lapsilla olisi hyvät mahdollisuudet päästä Makedonian hallitsijoiksi.

Leonnatos kosi Kleopatraa ensimmäisenä, ja hän väitti saaneensa Kleopatran suostumuksen. Leonnatos kuoli kuitenkin 322 eaa. Seuraavaksi yritti Kleopatraa saada vaimokseen Perdikkas. Perdikkaan vallan kasvaessa muut diadokit kuitenkin päättivät päästä eroon hänestä. Perdikkas kuoli ensimmäisen diadokkisodan aikana. Seuraavaksi Kassandros, Lysimakhos ja Antigonos yrittivät kosia Kleopatraa, mutta kenenkään tarjoukseen hän ei suostunut. Kleopatra pakeni lopulta Sardikseen, jossa hän eli Antigonoksen käskystä kotiarestissa. 

Vuonna 317 eaa. Kleopatran ja Aleksanterin pojasta Neoptolemoksesta tuli Epeiroksen kuningas, mutta hänet syrjäytettiin 313 eaa. Vuonna 308 eaa. Kleopatra yritti paeta Ptolemaios I:n luokse, mutta hänet saatiin kiinni. Sen jälkeen Antigonos teloitutti hänet.
**Bartosz Nowicki** (s. 26. helmikuuta 1984 Gryfice) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa MKL Szczecin -seuraa ja on pituudeltaan 187 cm.

Nowicki sijoittui Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän voitti saman matkan alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella 2003 ajalla 3.45,01 ja oli yhdeksäs Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2005. Hän sai Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.41,48.

Nowicki teki 1 500 metrin sisäratojen Puolan ennätyksen 3.38,90 Karlsruhessa 13. helmikuuta 2011. Hän on voittanut Puolan-mestaruuden ulkoradoilla 1 500 metrillä 2007, 2011 ja 2012 sekä sisäradoilla 1 500 ja 3 000 metrillä 2008.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.46,81 | Bydgoszcz | 10. kesäkuuta 2007 |
| 1 000 m | 2.20,27 | Słupsk | 12. elokuuta 2006 |
| 1 500 m | 3.36,68 | Rehlingen | 13. kesäkuuta 2011 |
| Maili | 3.57,19 | Lontoo | 6. elokuuta 2011 |
| 2 000 m | 5.05,83 | Międzyzdroje | 18. elokuuta 2007 |
| 3 000 m | 7.57,99 | Rehlingen | 24. toukokuuta 2010 |
| 5 000 m | 14.04,41 | Bielsko-Biała | 8. heinäkuuta 2010 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.47,42 | Karlsruhe | 10. helmikuuta 2008 |
| 1 500 m | 3.38,90 | Karlsruhe | 13. helmikuuta 2011 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bartosz Nowicki Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Bartosz Nowicki *tilastopaja.org*. Viitattu 23.6.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Virtua Fighter** on Segan vuonna 1993 kolikkopelinä julkaisema taistelupeli. Pelin kehitti Yu Suzukin alaisuudessa ollut AM2-pelinkehitysstudio. Se oli kautta aikojen toinen kolmiulotteista grafiikkaa käyttävä tappelupeli (ensimmäinen oli vektorigrafiikkaa käyttävä *4D Sports Boxing*), mutta ensimmäinen varjostettuja polygoneja käyttävä. Sega käytti polygonigrafiikkaa aiemmin *Virtua Racing* -pelissä (1992).

Virtua Fighter (1993)
Taistelijat luotiin käyttämällä rautalankamalleja ja tasavarjostettuja polygoneja Sega Model 1 alustalla. Jokaisella taistelijalla oli omat omalaatuiset "liikkeensä". Polygonipohjainen grafiikka mahdollisti uusia asioita, kuten liikkumisen kolmiulotteisessa tilassa sekä kamerakulmien muutokset lähelle ja kauas, joita aiemmin käytetyllä sprite-grafiikalla ei ollut mahdollista toteuttaa.

Konsoliversiot
--------------

Virtua Fighterin kääntäminen pelikonsoleille oli vaikeaa, sillä Segan silloisten konsolien teho ei riittänyt 3D-grafiikan pyörittämiseen. Virtua Fighter sai ensimmäiset kotiversionsa vuonna 1995 Sega 32X ja Sega Saturn -konsoleille. Vaikkakin Saturn oli huomattavasti tehokkaampi laite, sen versio pelistä kärsi huonosta grafiikasta ja nykivästä pelattavuudesta. Sega korjasi viat ja julkaisi pelistä uudisversion, Virtua Fighter Remixin.

Virtua Fighter-peli on saanut useita seuraajia, jotka muodostavat pelisarjan.

Lähteet
-------

1. ↑  Mean Machines Sega Machines, toukokuu 1994, sivu 49. Viitattu 20.7.2017.
2. ↑  History of Virtua Fighter. Sega. Viitattu 20.7.2017.
3. ↑  Virtua Fighter Hardcore Gaming 101. Viitattu 17.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Virtua Fighter* MobyGamesissa (englanniksi)
**Tōru Hashimoto** (jap. 橋下 徹, 29. kesäkuuta 1969 Hatagaya, Japani) on japanilainen poliitikko.

Hashimoto syntyi Tokion alueella. Hänen vanhempiensa eron jälkeen, hänen äitinsä kasvatti Tōrun Osakan köyhällä alueella, jossa asui pääasiassa syrjittyjä burakulaisia. Tōru ei tuntenut isäänsä, joka kuului yakuzaan ja joka tappoi itsensä Tōrun ollessa vielä pieni pelivelkojen takia. Taustastaan huolimatta Tōru Hashimoto pääsi opiskelemaan oikeustiedettä arvostettuun tokiolaiseen yksityisyliopistoon, Wasedan yliopistoon. Ennen poliittista uraansa Hashimotosta tuli suosittu televisioesiintyjä, kun hän antoi lainopillisia vihjeitä alueellisella televisiokanavan ohjelmassa.

Hashimoto valittiin tammikuussa 2008 Osakan prefektuurin kuvernööriksi. Hän sai 54 prosenttia äänistä, ja hänestä tuli 37-vuotiaana Japanin nuorin kuvernööri. Kuvernöörinä hän alkoi ajaa Osakan prefektuurin yhdistämistä yhdeksi kaupungiksi. Hashimoton mukaan Osakan kaupunginvaltuuston ja prefektuurintoimiston tehtävät menevät toistensa päälle.

Hashimoto päätti jättää kuvernöörin virkansa vuonna 2011 pyrkiäkseen Osakan pormestariksi. Hän voittikin selvästi edellisen pormestarin Kunio Hiramatsun marraskuussa 2011 käydyissä vaaleissa.

Lähteet
-------

1. ↑  McCurry, Justin: Charismatic outsider Toru Hashimoto tipped as future leader of Japan *The Guardian*.  17.7.2012. Guardian News and Media Limited. Viitattu 12.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Stevens, Andrew: Toru Hashimoto City Mayors Foundation. Viitattu 12.1.2014. (englanniksi)
3. ↑  Oi, Mariko: Japan's Toru Hashimoto wins Osaka ballot *BBC News*.  28.11.2011. BBC. Viitattu 12.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tōru Hashimoto** Wikimedia Commonsissa

* Hashimoton lakitoimisto (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Berta Ambrož** (29. lokakuuta 1944 – 1. heinäkuuta 2003) oli jugoslavialainen laulaja. Hän teki julkiset ensiesiintymisensä 1965 slovenialaisilla Slovenska popevka- ja Opatijski-festivaaleilla. Ambrož voitti Jugoslavian karsintana Eurovision laulukilpailuun 1966 toimineen *Jugovizija 1966* -laulukilpailun kappaleella *Brez besed* ja edusti näin Jugoslaviaa Eurovision laulukilpailussa. Ambrož esitti karsintakilpailussa myös kappaleen *Sanjala sam*, joka jäi jaetulle kymmenennelle sijalle. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Ambrož sijoittui jaetulle seitsemännelle sijalle 18 kilpailijan joukosta.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Yugoslavia: Jugovizija 1966 *eurovisionworld.com*. Viitattu 5.5.2022.
2. ↑  Luxembourg 1966 *eurovision.tv*. Viitattu 5.5.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kaarta** oli lyhytikäinen bambarakuningaskunta nykyisen Länsi-Malin alueella.

Kuningas Bitòn Coulibalyn tiukentaessa otettaan Ségousta, juuri perustamansa Bamana-valtakunnan pääkaupungista, osa Ségoun bambaroista pakeni länteen, jonne he perustivat Kaartan kuningaskunnan vuonna 1753. Kuningaskunta sijaitsi heidän entisellä kotialueellaan muinaisen Ghanan kuningaskunnan paikalla. Kaartan pääkaupungiksi tuli Nioro du Sahel. Kaarta tuhoutui vuonna 1854 monien muiden valtakuntien ohella Umar Tallin Länsi-Afrikan jihadissa. Tall valloitti Nioron ja teloitti kuninkaan (*Fama*) Mamady Kanian ja koko tämän suvun.

Vuonna 1878 ranskalainen Senegalin kuvernööri Louis Briere de l’Isle lähetti joukkoja Kaartaan, Tukulorivaltakunnan vasalliin Senegaljokea pitkin. Alkuun Ranskan johto vastusti Briere de l’Islen suunnitelmia, mutta tämän väittäessä Tukulorivaltakunnan olevan uhka Futa Toorolle, Ranskan alueelle, joka kiinnosti myös brittejä, sai hän luvan hyökätä. Ranskalaiset joukot tuhosivat Kaartan linnoitukset Sabouciréssa ja teloittivat vasallin johtajan Almany Niamodyn. Osia Kaartasta liitettiin Khasson protektoraattiin, ja loputkin valloitettiin vuoteen 1890 menneessä. Lopullisesti Kaarta liitettiin Ranskan Länsi-Afrikkaan 1904.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kaarniemenlahden pohjukkaa itärannalta Hevossaaresta nähtynä.
**Kaarniemenlahti** eli **Salminlahti** on pitkälle sisämaahan ulottuva matala merenlahti Suomenlahdessa Kotkan ja Haminan rajalla. Lahden pohjukkaan laskee Nummenjoki (Tavastilanjoki), joka on aikanaan toiminut Kymijoen itäisimpänä purkautumisväylänä. 
Kaarniemenlahden länsirannalla Kotkan puolella sijaitsee Kaarniemen kylä ja itärannalla Haminan puolella Salmin kylä. Suuren osan itärannasta käsittää kookas Hevossaari, joka on kasvamassa mantereeseen kiinni. 

Kotkan ja Haminan välillä moottoritieksi uudistettu ja uudelleen linjattu valtatie 7 rakennettiin 1990-luvulla Kaarniemenlahden pohjukan yli Rantahaassa.

Luonto
------

Kaarniemenlahti on merkittävä lintujen pesimä- ja levähdysalue, minkä vuoksi osa siitä on otettu Suomen Natura-ohjelmaan. Esimerkiksi kesällä 2007 siellä tavattiin Suomen ensimmäinen siperiansirri. Alueella on tavattu myös harvinaista hukkariisiä ja täplälampikorentoa. Kaarniemenlahdella on merkitystä myös kalojen kutualueena.

Lähteet
-------

1. ↑  Salminlahti *www.ymparisto.fi*. Viitattu 4.9.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* www.ymparisto.fi
**Andrea Mastroni** on italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänityypiltään basso profundo.

Mastroni opiskeli alun perin klarinetinsoittoa, mutta siirtyi laulajaksi ja valmistui Cremonan Claudio Monteverdi -instituutista. Hänen opettajiaan siellä olivat Lella Cuberli, Rita Antoniazzi ja Fernando Cordeiro Opa. Hän on suorittanut myös estetiikan opintoja. Hän on saanut eri palkintoja, kuten Mario Basiola -palkinnon (2005). Mastroni on esiintynyt maailman arvostetuimpiin kuuluvissa oopperataloissa, kuten Covent Gardenissa ja Metropolitan-oopperassa, joista molemmissa hän teki debyyttinsä kaudella 2017/18. Hänen ohjelmistonsa ulottuu barokkimusiikista uuteen musiikkiin. Erityisesti itseensä laulajana vaikuttaneiksi säveltäjiksi Mastroni on nimennyt Georg Friedrich Händelin ja Wolfgang Amadeus Mozartin. Hän on esiintynyt myös muiden muassa Giacomo Puccinin ja Giuseppe Verdin oopperoissa. Esiintymisestään Sparafucilen roolissa *Rigolettossa* hän sai Giuseppe di Stefano -palkinnon. Vuonna 2016 hän oli mukana kantaesittämässä La Fenicessä Filippo Peroccon teosta *Aquagranda*. Esiintymisestään teoksessa hän sai 37. Franco Abbiati -palkinnon.

Mastroni on levyttänyt Filippo Marchettin, Giuseppe Verdin, Charles Gounod'n, Gioacchino Rossinin, Henri Duparcin ja Händelin teoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Olari Elts ja Andrea Mastroni YLE
2. 1 2  Andrea Mastroni (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Musiikkijuhlat
Kaarnalaiva odottaa vesillelaskua
**Kaarnavene** eli **kaarnalaiva** on perinteinen, lasten itselleen askartelema lelu. Palanen vanhan männyn paksua kuorta eli kaarnaa vuollaan puukolla veneen muotoiseksi. Veneeseen voidaan myös kiinnittää puutikku mastoksi ja mastoon lehti purjeeksi. Kaarnalaivat on tapana laskea vesille.*lähde?*

Kaarnaa on saatavilla rannoilta, jossa sitä on ajelehtinut maihin ja vesi on hionut siitä sileäreunaisia paloja. Kaarna on huokoista, ja sitä on helppo vuolla.*lähde?*

Kulttuurissa
------------

Tove Janssonin Muumi-kirjoissa vuollaan paljon kaarnalaivoja, ja muistelmissaan hän mainitsi äitinsä Signe Hammarsten-Janssonin olleen kaarnalaivojen veiston mestari.*lähde?*

Turvapaikanhakijoiden kotoutuksessa
-----------------------------------

Riku Rantalan ja kumppaneiden Startup Refugees -verkosto esitteli joulukuussa 2016 Slush-tapahtumassa Fair Start -brändillä tuotetun Life Seeker Boat -kaarnaveneen, jonka turvapaikanhakijat ovat valmistaneet. Fair Start -brändin alla myytyjen design-tuotteiden tuotot menevät ne tehneille turvapaikanhakijoille.

Startup Refugees sai rahaa Suomi 100 -hankkeelta.

Lähteet
-------

1. ↑  Slushissa esiteltiin designbrändi, jonka tekijöitä ovat Suomeen tulleet turvapaikanhakijat, ja josta toivotaan vientihittiä *HS.fi*.
2. ↑  Ilkka Janhunen: Startup Refugees sai 150 000 euroa Suomi 100 -hankkeelta – rahaa palaa henkilöstökuluihin, mutta onko yksikään turvapaikanhakija saanut töitä? *Suomen uutiset*.  25.8.2017. Viitattu 16.9.2018.
Frederick Seitz
**Frederick Seitz** (4. heinäkuuta 1911 – 2. maaliskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän valmistui Princetonin yliopistosta 1934 ja sai National Medal of Sciencen vuonna 1973.

Wigner–Seitzin alkeiskoppi on nimetty Seitzin ja kansainvälisesti kuuluisamman, Nobel-palkitun tutkijan Eugene Wignerin mukaan. Vuonna 1940 Seitz julkaisi teoksensa *The Modern Theory of Solids*. Hän toimi vuosina 1949–1968 Illinois’n yliopiston fysiikan professorina, ja hänen mukaansa on nimetty yliopistoon kuuluva Frederick Seitz Materials Research Laboratory. 

Seitz oli Yhdysvaltain tiedeakatemian puheenjohtaja vuosina 1962–1969. Hän vetäytyi Rockefellerin yliopistosta vuonna 1979. Hän suhtautui skeptisesti teoriaan globaalista lämpenemisestä ja oli allekirjoittamassa vuonna 1995 ns. Leipzigin julistusta. 

Seitz kyseenalaisti myös näkemyksen, jonka mukaan CFC-alkyylihalideilla, klorofluorokarboneilla, olisi haitallisia vaikutuksia otsonikerrokseen. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Vannevar Bush -palkinto. Hän oli 96 vuoden ikäinen kuollessaan maaliskuussa 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Frederick Seitz, Physicist Who Led Skeptics of Global Warming, Dies at 96 *NY Times*.  2008. Viitattu 4.3.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jäämyrsky** (*The Ice Storm*) on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1997. Sen on ohjannut Ang Lee ja käsikirjoittanut James Schamus vuonna 1994 ilmestyneen Rick Moodyn samannimisen romaanin pohjalta. Ironiaa ja satiiria sisältävä draama kuvaa 1970-luvun alun ylemmän keskiluokan esikaupunkielämää ja yhteiskunnallisten muutosten aiheuttamia perheongelmia perheiden vanhempien ja teini-ikäisten lasten kautta. Sekä vanhemmat että lapset tekevät varovaisia kokeiluja seksin ja huumeiden alueella. Tarinan tapahtumapaikka on Connecticutin osavaltiossa sijaitseva New Yorkin esikaupunki New Canaan.

Juoni
-----

Elokuvan tapahtuma-aika on vuoden 1973 kiitospäivän viikonloppu. Ben Hood (Kevin Kline) ja vaimonsa Elane (Joan Allen) viettävät hippinuoruutensa jälkeistä porvarillista elämää New Canaanin vauraassa pikkukaupungissa. Ben tapailee naapurin rouvaa Janey Carveria (Sigourney Weaver). 14-vuotias tytär Wendy Hood (Christina Ricci) on herännyt seksuaalisiin kokeiluihin itseään nuorempien Carverin poikien (Elijah Wood, Adam Hann-Byrd) kanssa, isoveli Paul Hood (Tobey Maguire) on eliittikoulussaan ihastunut miljonääriperheen tyttöön, jota lähtee tapaamaan New Yorkiin. Hoodin ja Carverin perheen vanhemmat lähtevät muodikkaaseen parinvaihtoon tähtääville kutsuille, ja lapset jäävät omiin oloihinsa. Alueelle saapuu jäämyrsky, joka on pahempi kuin vuosiin ja jättää jälkensä jokaiseen.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Kline  | … |  Ben Hood
  |
|  Joan Allen  | … |  Elena Hood
  |
|  Sigourney Weaver  | … |  Janey Carver
  |
|  Henry Czerny  | … |  George Clair
  |
|  Tobey Maguire  | … |  Paul Hood
  |
|  Christina Ricci  | … |  Wendy Hood
  |
|  Elijah Wood  | … |  Mikey Carver
  |
|  Adam Hann-Byrd  | … |  Sandy Carver
  |
|  David Krumholtz  | … |  Francis Davenport
  |
|  Jamey Sheridan  | … |  Jim Carver
  |
|  Kate Burton  | … |  Dorothy Franklin
  |
|  William Cain  | … |  Ted Shackley
  |
|  Michael Cumpsty  | … |  Philip Edwards
  |
|  Maia Danziger  | … |  Mrs. Gadd
  |
|  Katie Holmes  | … |  Libbets Casey
  |

Vastaanotto
-----------

*Jäämyrsky* ei saanut Oscar-ehdokkuuksia, mutta ohjaaja Lee oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla, jossa James Schamus palkittiin elokuvan käsikirjoituksesta. Sigourney Weaver sai roolistaan Bafta-palkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Ironinen draama, Jäämyrskyn arvostelu, Juha Rosenqvist 12.12.1997, Film-o-Holic-sivusto. Viitattu 2.7.2015.
2. ↑  Mustaa jäätä, Helena Yläsen arvio Jäämyrskystä, Helsingin Sanomien Nyt-liite 12.12.1997, viitattu 2.7.2015.
**Maeldun** (myös **Maeldúin** tai **Mael Dúin**) on irlantilaiseen kansanperinteeseen kuuluvan immramm-tarinan ("matkakertomus") sankari. Tarinan nimi on *Immram Curaig Mael Dúin*.

Maeldunin äiti oli nunna, jonka aransaarelainen ylimys Ailill raiskasi. Myöhemmin merirosvot surmasivat Ailillin. Maeldun päättää lähteä purjehdusmatkalle, kun druidi on neuvonut häntä etsimään isänsä surmaajan. Maeldun näkee tappajan ensimmäisellä saarella, jota hän ja matkakumppaninsa lähestyvät, mutta myrsky työntää heidät takaisin merelle. He viettävät merillä kolme vuotta ja seitsemän kuukautta. Matkallaan he kohtaavat monia ihmeitä, ja Maeldun vierailee 31 saarella.

Joillakin saarilla on outoja olentoja, yhdellä saarella esimerkiksi muurahaiset ovat varsan kokoisia. Toiset saaret taas ovat hyvin jäsentyneitä. Eräs saari on jakautunut mustaan ja valkeaan osaan, jossa kaikki valkoinen muuttuu mustaksi yhdellä puolella ja toisin päin. Eräällä toisella saarella aidat jakavat saaren aristokraattisen hierarkian perusteella. Naisten saarelta matkamiesten on vaikeaa päästä pois. Saaren kuningatar heitää lankakerän veneeseen, aina kun se on lähdössä, ja joka kerta kun he sieppaavat kerän, heidän on jäätävä saarelle kolmeksi kuukaudeksi. Viimein he katkaisevat kerän sieppaavan miehen käden poikki ja pääsevät pakoon. Toiseksi viimeisellä saarella Maeldun kumppaneineen kohtaa munkin, joka aikoinaan ryösti aarteet kirkoltaan ja vietiin kallioiselle saarelle. Siellä munkki kuitenkin saa kuin ihmeen kautta ruokaa. Munkki neuvoo Maeldunia tekemään sovinnon isänsä tappajan kanssa. Viimeinen saari onkin heidän näkemänsä ensimmäinen saari ja täällä sovitus tapahtuu.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6

### Viitteet

1. 1 2 3  Maeldúin *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 1.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Cotterell 1996, s. 218
**Ásta Ragnheiður Jóhannesdóttir** (s. 16. lokakuuta 1949) on islantilainen sosiaalidemokraattisen liiton poliitikko, joka toimi Islannin sosiaali- ja sosiaaliturvaministerinä vuonna 2009 ja Alltingin puhemiehenä vuosina 2009–2013

Ásta syntyi Reykjavíkissä. Hän opiskeli sosiaalitiedettä ja englannin kieltä Islannin yliopistossa vuosina 1969–1973. Vuosina 1969–1972 hän työskenteli lentoemäntänä Loftleiðir-lentoyhtiöllä ja vuosina 1969–1971 DJ:nä. Hän työskenteli opettajana Hellassa vuosina 1974–1976 ja Hafnarfjörðurissä vuosna 1976–1979. Vuosina 1971–1990 hän työskenteli Islannin yleisradioyhtiö RÚV:llä. Vuosina 1990–1995 hän työskenteli Islannin sosiaaliturvavirastossa.

Ásta valittiin Alltingiin vuonna 1995 silloisen kansan herätys -puolueen listalta. Vuosina 2007–2009 hän oli Alltingin 1. varapuhemies. Helmikuussa 2009 hänet nimitettiin sosiaali- ja sosiaaliturvaministeriksi, jossa virassa hän toimi toukokuuhun asti. Vuosina 2009–2013 hän toimi Alltingin puhemiehenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ásta R. Jóhannesdóttir *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
GlobalFlyer Mojave Spaceportin alueella.
GlobalFlyer on esillä Steven F. Udvar Hazy Centerissä, joka on osa Smithsonian-instituutin National Air and Space Museumia.
**Scaled Composites Model 311 Virgin Atlantic GlobalFlyer** on yhdysvaltalaisen Scaled Compositesin valmistama ja Burt Rutanin suunnittelema yksipaikkainen lentokone, jolla Steve Fossett suoritti välilaskuttoman yksinlennon maapallon ympäri 28. helmikuuta – 3. maaliskuuta 2005.

Lentokoneen pituus on 11,8 metriä, siipien kärkiväli on 34,8 metriä ja korkeus 3,6 metriä. Tyhjäpaino on 1 622,5 kilogrammaa, kokonaispaino 9 980 kilogrammaa. Koneen huippunopeus on 551 km/h. Lentokoneessa on 13 polttoainetankkia, joihin mahtuu yhteensä 11 034 litraa polttoainetta. Lentokoneen ollessa maksimipainossaan 83 prosenttia painosta on polttoainetta. Koneessa ei esimerkiksi ole käymälää.

Välilaskuton maailmanympärilento keskti 67 tuntia. Lento alkoi ja päättyi Salinan lentokentältä Kansasissa. Lento oli pituudeltaan sama kuin aikaisemman Rutanin suunnitteleman lentokoneen, Voyagerin, suorittama. Lentoa kuvattiin "viimeiseksi ilmailun suureksi ennätyslentoyritykseksi" (ensimmäinen suihkumoottorikäyttöinen, välilaskuton ja välitankkaamaton yksinlento maapallon ympäri). 

Projektin rahoituksesta vastasi Richard Bransonin ilmailuyritys, Virgin Atlantic.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Virgin Atlantic Global Flyer National Air and Space Museum Collection, airandspace.si.edu. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Jane Perrone: Fossett sets new flight record  3.3.2005. The Guardian, theguardian.com. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Richard Jinman: Soft landing for solo round-world flight  4.3.2005. The Guardian, theguardian.com. Viitattu 20.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Virgin Atlantic GlobalFlyer** Wikimedia Commonsissa

* Uutinen lennosta, Kaleva (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pirjo Leppikangas** (s. 12. syyskuuta 1987) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa PK-35 Vantaata ja toimii myös seuran kapteenina. Hänen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja. 

Leppikangas on edustanut PK-35 Vantaan naisia pitkään. Liiganousun jälkeen vuonna 2009 hän siirtyi Yhdysvaltoihin pelaamaan jalkapalloa yliopistosarjoissa, mutta palasi joukkueen riveihin kaudelle 2012. Ensimmäisen A-maaottelunsa Leppikangas pelasi vuoden 2013 Kypros Cupissa Sveitsiä vastaan. Hän kuului Suomen joukkueeseen EM-kilpailuissa 2013 mutta ei päässyt siellä pelaamaan yhtään ottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Pirjo Leppikangas Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 26.9.2013. Viitattu 17.7.2013.
2. ↑  Sveitsi voitti Suomen naiset  11.3.2013. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 5.4.2015. Viitattu 11.3.2013.
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Meriluoto |
2 Liljedahl |
3 Hyyrynen |
4 Lehtinen |
5 Saario |
6 Kivistö |
7 Kukkonen |
8 Nokso-Koivisto |
9 Tolvanen |
10 Alanen |
11 Heroum |
12 Välimaa |
13 Kivelä |
14 Talonen |
15 Puranen |
16 Westerlund |
17 Lyytikäinen |
18 Kuikka |
19 Malinen |
20 Sjölund |
21 Vanhanen |
22 Leppikangas |
23 Korpela |
Valmentaja Jeglertz
Anna Walentynowicz (2005).
Puolan presidentti Lech Kaczyński ojentaa Anna Walentynowiczille Valkoisen kotkan mitalin 3. toukokuuta 2006.
Anna Walentynowiczin muistolaatta.
**Anna Walentynowicz** (ˈanna valɛntɨˈnɔvit͡ʂ; 15. elokuuta 1929 – 10. huhtikuuta 2010) oli puolalainen ammattiyhdistysaktiivi. Hänen irtisanomisestaan elokuussa 1980 käynnistyi Gdanskin telakalla lakko, joka lamaannutti Puolassa koko Itämeren rannikon sekä johti lakkoaaltoon ja Solidaarisuuden syntyyn. Walntynowicz oli Solidaarisuuden keskeisiä jäseniä. Lähes miljoona työntekijää ryhtyi tukilakkoon liikkeen asettamien 21 vaatimuksen saavuttamiseksi.

Walentynowiczia on kuvailtu Solidaarisuuden ikoniksi, ja hän oli monen elokuvan sankari.

Walentynowicz jäi toisen maailmansodan aikana sotaorvoksi. 20-vuotiaana hän meni työhön Gdańskin telakalle, ensin hitsaajaksi, sitten nosturinkuljettajaksi. Hän toimi ammattiyhdistysaktiivina 1970- ja 1980-luvuilla, ja hänen kuvansa oli usein oppositioliikkeen propagandajulisteissa. Hän työskenteli maanalaisen *Robotnik Wybrzeża* ("Rannikon työläinen") -lehden toimittajana. Laittoman ammattiyhdistysliikkeen jäsenyys ja sananvapauden puolustaminen johtivat Walentynowiczin irtisanomiseen viisi kuukautta ennen hänen eläkkeelle jäämistään. Tästä tapahtumasta lähti liikkelle valtava lakkoaalto, ja hänen sallittiin palata työhönsä. Häntä alettiin nimittää Solidaarisuuden isoäidiksi. Kommunismin romahtamisen jälkeen hän etääntyi Solidaarisuudesta.

Walentynowicz kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa huhtikuussa 2010.

Tuotanto
--------

* *Cień przyszłości* (1993)

Lähteet
-------

1. ↑  Soisalon-Soininen, Jukka: Puola vapautuu Katynin synkästä varjosta. *Helsingin Sanomat* 18.4.2010, s. A 2.
2. 1 2  Pentikäinen, Mikael: Sumu vei myös Solidaarisuuden isoäidin. *Helsingin Sanomat* 18.4.2010, s. A 2.
3. ↑  "Cień przyszłości" Anna Walentynowicz  (Arkistoitu – Internet Archive) 
"Solidarność - eine persönliche Geschichte" Anna Walentynowicz

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anna Walentynowicz** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vähäjärvi** on suoksi kuivatettu järvi Pirkanmaalla Hämeenkyrössä Heinijärven kylässä. Entinen järvi kuului Ikaalisten reitin Mahnalanselän alueeseen, joka on osa Kokemäenjoen vesistöä. Vähäjärven laskuojana oli Kirkkojärveen laskeva Myllyoja.

Vaikka alue on nykyään suota, kuivatettiin järvenpohjia yleensä ensin heinä- tai laidunmaiksi, koska heinästä oli pulaa. Näitä niityiksi kutsuttuja alueita on myöhemmin kuivatettu pelloiksi tai metsämaiksi. Vähäjärvestä näyttää tulleen lopulta metsämaata.

Historiaa
---------

Vanhassa Hämeenkyrön pitäjänkartassa 1840−1850-luvuilta järvi näkyy vielä sinisellä piirrettynä. Järven nimi kirjoitettiin "Wähäjärvi" vastapainoksi "Isojärvelle", joka on nykyään nimeltään Heinijärvi. Heinijärven laskuoja sijaitsi järvien välissä ja Vähäjärven laskuoja lähti samasta kohtaa kuin suon laskuoja nykyään.

Järven kuivattamisesta on olemassa joitakin virallisia dokumentteja. Vuonna 1883 sai talollinen Wiktor Tättälä päätöksen hakemukselleen saada laskea Vähäjärven vedenpintaa yksin. On kuitenkin olemassa päätös vuodelta 1888 hakemukselle saada laskea sekä "Wähäjärvi" että "Isojärvi". Saman henkilö sai vuonna 1909 päätöksen saman järven järvenlaskuhankkeeseen. Kuukautta myöhemmin asiasta annettiin toinenkin päätös.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vähäjärvi, Hämeenkyrö (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.4.2019.
2. ↑  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 17.4.2019.
3. 1 2  Anttila, Veikko: *Järvenlaskuyhtiöt Suomessa*. Kansatieteellinen arkisto 19. Helsinki: Suomen Muinaismuistoyhdistys, 1967. Forssan kirjapaino OY.
4. ↑  Maanmittaushallitus: Pitäjän kartta Hämeenkyröstä: 2122 10 Hämeenkyrö, Arkistolaitos
5. ↑  Turun maakunta-arkiston hakemistosta (Arkistoitu – Internet Archive): Hämeenkyrä - Ikaalinen (Arkistoitu – Internet Archive), Turun ja Porin lääninkanslian vesiasioiden hakemisto
**Virgen de Covadonga** oli Espanjan laivaston vuonna 1859 vesillelaskettu Covadonga-luokan kuunari.

Valmistus
---------

Alus tilattiin kuninkaallisella määräyksellä 10. kesäkuuta 1857 Arsenal de la Carracalta Cádizista, missä köli laskettiin 13. helmikuuta 1858. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1859 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1858. Aluksen valmistuskustannukset olivat viisi miljoonaa realia.

Palvelus
--------

Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Manilaan ja Hongkongiin. Aluksen tukikohtana oli Manila Filippiineillä. Tyynenmeren sodan alkaessa aluksen aseistuksena oli kaksi Armstrongin 70 naulan tykkiä. Syyskuussa 1879 aluksen aseistusta täydennettiin kolmella Armstrongin 40 naulan ja kaksi 9 naulan tykkiä. Vuonna 1880 aseistusta täydennettiin yhdellä Hotchkissin 37 millimetrin pikatykillä.

Chile valtasi 27. marraskuuta 1865 aluksen Papudon taistelussa liittäen sen omaan laivastoonsa 4. joulukuuta nimellä *Covadonga*. Chilen laivastossa se osallistui Abtaon taisteluun.

Alus osui miinaan 13. syyskuuta 1880 Chancayn edustalla. Alus upotessa sai surmansa 32. Tykkivene *Pilcomayo* pelasti 29 ja 48 joutui sotavankeuteen Peruun.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: es:Goleta Covadonga

Lähteet
-------

1. 1 2 3  gutenberg.org
Eduard Kaiser: *Antonio Bazzini*, 1857.
**Antonio Bazzini** (11. maaliskuuta 1818 Brescia – 10. helmikuuta 1897 Milano) oli italialainen viulutaiteilija, säveltäjä ja opettaja. Hän oli Faustino Camisanin oppilas, ja hän sai vaikutteita Niccolò Paganinilta, joka rohkaisi häntä lähtemään konserttikiertueelle Eurooppaan. Bazzinia pidettiin yhtenä aikansa parhaista viulisteista. Hän asui 1840–1860-luvulla Saksassa ja Ranskassa, kunnes palasi Italiaan. Vuodesta 1873 hän opetti sävellystä Milanon konservatoriossa, jossa hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Pietro Mascagni, Alfredo Catalani ja Giacomo Puccini.

Bazzini sävelsi kamarimusiikkia (joukossa 6 jousikvartettoa) ja orkesteriteoksia, kuten 5 viulukonserttoa, sekä oopperan *Turada*. Hänen tunnetuin teoksensa lienee virtuoosien suosima fantastinen scherzo *Peikkotanssi* (*Dance des lutins*) op. 25 viululle ja pianolle.

Lähteet
-------

* Ballola, Giovanni Carli & Marvin, Roberta Montemorra: Bazzini, Antonio. (Maksullinen artikkeli.) *Grove Music Online*.  2001. Oxford University Press.  (englanniksi)
* Griffiths, Paul: *New Penguin Dictionary of Music*, s. 75. London: Penguin, 2006. ISBN 0-1-41-00925-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Antonio Bazzinin nuottijulkaisuja. International Music Score Library Project.
* Bazzini, Antonio. *Dizionario Biografico degli Italiani*. (italiaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
*Areopagitican* kansilehti vuoden 1644 painoksesta.
**Areopagitica**, koko nimeltään **Areopagitica: A speech of Mr. John Milton for the liberty of unlicensed printing to the Parliament of England** on vuonna 1644 julkaistu poleeminen traktaatti. Sensuurinvastaisen teoksen kirjoitti John Milton. *Areopagitica* on yksi vaikutusvaltaisimmista ja intohimoisimmista sananvapauden puolustamiseksi kirjoitetuista teoksista. Sitä pidetään myös yhtenä kaunopuheisimmista lehdistönvapauden puolustuksista.

Julkaisu
--------

Teos julkaistiin 23. marraskuuta 1644 Englannin sisällissodan aikana. Teos on nimetty antiikin kreikkalaisen Isokrateen kirjoittaman *Areopagitika*-nimisen puheen mukaan (Areiopagi on Ateenassa sijaitseva kukkula, jolla toimi samanniminen tuomioistuin). Kuten Isokrateella, myöskään Miltonilla ei ollut tarkoituksena välittää sanomaansa suullisesti. Sen sijaan se jaettiin pamfletteina.

Milton oli parlamentin kannattaja, mutta puhui voimakkaasti vuoden 1643 lisensointilakia vastaan. hän huomautti, että sensuuri ei ollut ollut osa antiikin Kreikan tai Rooman yhteiskuntia. Teoksessa on runsaasti viittauksia Raamattuun joiden avulla Milton pyrkii vahvistamaan argumenttiaan. Hän joutui itse kärsimään sensuurista, joten asia oli hänelle henkilökohtaisesti läheinen.

Aiheesta muualla
----------------

* Milton, John: *Areopagitica* Gutenberg-projektissa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Areopagitica
**Pankkivaliokunta** oli eduskunnan valiokunta, joka tutki Suomen Pankin ja pankkivaltuusmiesten toimintaa: se tarkasti vuosittain pankkivaltuusmiesten sekä omasta toiminnastaan että Suomen Pankin toiminnastaa antaman kertomuksen. Lisäksi valiokunta antoi lausunnon pankin voittovarojen käytöstä ja valmisteli asiat, jotka koskivat maan pankki- ja rahalaitoksia sekä pankkilainsäädännön kehittämistä.

Valiokunta perustettiin ensimmäistä kertaa Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäiville säätyvaltiopäivillä 1863. Pankkivaliokunta vahvistettiin perustettavaksi aina vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksessä. Porvoon maapäivillä oli pankkiasioita käsitellyt raha-asiainvaliokunta. Pankkivaliokunta lakkautettiin vuoden 1991 valiokuntareformin yhteydessä, jolloin valiokunnan tehtävät siirtyivät talousvaliokunnalle.

Valiokunnassa oli 13 jäsentä ja 6 varajäsentä, ja se oli jäsenmäärältään eduskunnan pienin valiokunta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Voitto Helander, Kyösti Pekonen, Jouni Vainio: *Suomen eduskunta 100 vuotta. Osa 7, Valiokunnat lähikuvassa.*, s. 260-261. Helsinki: Eduskunta, 2007. ISBN 9789513745479.

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Valtiopäiväjärjestys Suomen Suuriruhtinanmaalle***
**Lars Henrik Andreas Barruk** (s. 26. helmikuuta 1961 Västerås) on Ruotsissa asuva uumajansaamelainen kielentutkija ja opettaja, joka on tehnyt merkittävää työtä uumajansaamen kielen elvyttämisessä ja dokumentoinnissa.

Barruk oppi uumajansaamen kielen omalta äidiltään ja on opettanut sen myös lapsilleen. Hänen tyttärensä Katarina Barruk on julkaissut lauluja uumajansaameksi ja tekee esiintymisellään kieltä tunnetuksi. Barruk on pitänyt uumajansaamen kielen kursseja Uumajan yliopistossa. Hän on ollut yhdessä kielentutkijoiden Ole Henrik Maggan, Pekka Sammallahden ja Olavi Korhosen kanssa laatimassa uumajansaamen ortografiaa, joka valmistui vuonna 2016. Vuonna 2019 julkaistiin Barrukin laatima uumajansaame–ruotsi – ruotsi–uumajansaame -sanakirja *Báhkuogirjjie*.

Tunnustukset
------------

Barruk sai vuonna 2008 Gollegiella -kielipalkinnon työstään uumajansaamen hyväksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Henrik Barruk, 58 år i Dikanäs på Kanaan 63 - adress, telefon och bakgrundskontroll från Mrkoll *mrkoll.se*.  Arkistoitu 21.10.2019. Viitattu 21.10.2019.
2. ↑  Camilla Andersson: På flytande umesamiska Samer.se.  Arkistoitu 16.10.2019. Viitattu 21.10.2019. (ruotsiksi)
3. ↑  Ingela Hofsten: Överlevnadskurs i samiska  2011. Språktidningen. Viitattu 21.10.2019. (ruotsiksi)
4. ↑  Umesamiska populär sommarkurs  14.6.2011. Umeå Universitet. Viitattu 21.10.2019. (ruotsiksi)
5. ↑  Marja Påve: Umesamiskan godkänns som eget skriftspråk  5.4.2016. SVT. Viitattu 21.10.2019. (ruotsiksi)
6. ↑  Svenn-Egil Knutsen Duolljá: umesamisk  25.9.2019. Store Norske Leksikon. Viitattu 21.10.2019. (norjaksi)
7. ↑  Gollegiella – Pohjoismainen saamen kielen kielipalkinto Saamelaiskäräjät. Viitattu 21.10.2019.
Pankkisilta.
**Pankkisilta** (ven. Ба́нковский мост, *Bankovski most*) on Gribojedovin kanavan ylittävä jalankulkusilta Pietarin keskustassa Venäjällä. Se on saanut nimensä lähellä sijaitsevasta entisestä pankkirakennuksesta (nykyinen Pietarin valtiollinen talousyliopisto).

Vuosina 1825–1826 rakennetun sillan on suunnitellut Wilhelm von Traitteur. Sen molempia päätyjä reunustavat kuvanveistäjä Pavel Sokolovin tekemät griippipatsaat. Alkuperäinen riippusilta korvattiin metallisella rakenteella vuosina 1951–1952. Sillan pituus on 25,2 metriä ja leveys 1,9 metriä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Leningrad: rakennushistoriallisia muistomerkkejä, taidemuseoita, esikaupunkien palatseja ja puistoja: opaskirja*, s. 171. Leningrad: Aurora, 1985.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 77. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
3. ↑  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 8.4.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pankkisilta** Wikimedia Commonsissa
Ensimmäinen Suomessa kuvattu dagerrotyyppi. Kuvassa niin sanottu Nobelin talo, jonka takaa näkyy Turun tuomiokirkon torni. Kuvan otti Henrik Cajander 3.11.1842
**Henrik (Henric) Cajander** (16. tammikuuta 1804 Turku – 18. tammikuuta 1848 Turku) oli suomalainen piirilääkäri ja Suomen vanhimman tunnetun valokuvan ottaja.

Cajanderin vanhemmat olivat turkulainen pakkaaja Matts Cajander (k. 1819) ja Lisa Simonsdotter. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1821. Cajander valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1827, lääketieteen kandidaatiksi 1830 sekä lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1832.

Cajander toimi koleralääkärinä 1831 ja oli Suomen kaartin vt. pataljoonanlääkärinä 1832 ja vakinaisena pataljoonanlääkärinä vuodesta 1833. Hän oli Turun piirin piirilääkärinä 1836–1843.

Cajander kuvasi Suomen vanhimman tunnetusti säilyneen valokuvan, dagerrotyypin, Turussa 3. marraskuuta 1842. Kuvassa on Uudenmaankatu 8:ssa sijainnut niin kutsuttu Nobelin talo, jonka takaa näkyy Turun tuomiokirkon torni. Lisäksi Turun Museokeskuksen valokuva-arkistossa on kaksi muuta Cajanderin ottamaa dagerrotyyppia vuodelta 1844: omakuva ja Vartiovuoren tähtitorni. 

Henrik Cajander oli naimisissa vuodesta 1837 Emma Fredrika Amalia Stenvallin (k. 1906) kanssa. Cajanderin veli Anders Cajander (1814–1856) toimi linnan- ja lasaretinlääkärinä Mikkelissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Henrik Cajander. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Taina Erävaara katsoo samaa maisemaa kuin piirilääkäri Cajander
3. ↑  Turun maakuntamuseon valokuva-arkisto (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Ijäs, Minna (toim.): *Kuvalähde Valokuvia Turun museokeskuksen kokoelmasta*. Turun museokeskus, 2016.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Valkoinen Toyota vei vaimoni** on oululaiskirjailija Joni Skiftesvikin omaelämäkerrallinen romaani, joka palkittiin Runeberg-palkinnolla vuonna 2014. Kirja voitti myös Runeberg-palkinnon yleisöäänestyksen.

Skiftesvik kuvaa romaanissaan useassa aikatasossa elämäänsä, sen iloja ja tummia hetkiä mm. kymmenvuotiaan Kim-poikansa hukkumista kanoottiretkellä 1985. Kirjaa voikin luonnehtia yhtä hyvin Kimin kuin hänen isänsä elämäkerraksi. Näkyvän ja merkitsevän aseman teoksessa saa kirjailijan Hilkka-puolison sydämensiirtoleikkaus ja sitä edeltävä kriittinen aika, uuden sydämen odottaminen, joka heijastuu koko perheen elämään. Samoihin aikoihin, kun puoliso on sydämensiirtoleikkauksessa, kirjailija sairastuu itse ja molemmat ovat yhtä aikaa tehohoidossa, toinen Oulussa, toinen Meilahdessa.

Skiftesvik kertoi Oulun Akateemisen kirjakaupan yleisötilaisuudessa jouluna 2014 kirjan synnyttämisen alkaneen Oulun yliopistollisen sairaalan teho-osastolla, jossa menneen elämän kuvat alkoivat lipua hänen silmiensä edessä. Kirjan alaotsikko onkin *Elämänkuvia*.

Runeberg-palkintoraati perusteli palkintoaan:

*»Joni Skiftesvik on kertojana suuri tyylitaituri ja hänen romaaninsa realistista kerrontaa parhaimmillaan. Skiftesvikin lause on tarkka ja merkitystä täynnä, hänen kielensä väreilee omintakeisella tavalla, dialogit ovat lyhyiksi pelkistettyjä, mutta jännitteisiä. Harvassa ovat ne kirjailijat, joiden tekstin maun tuntee, muistaa ja tunnistaa, kun sitä on kerran päässyt maistamaan. Tästä syystä Skiftesvik on kertojana ohittamaton.*

*Valkoinen Toyota vei vaimoni -romaanin alku enteilee kohtalokkaita tapahtumia. Sairastuminen vie vanhan pariskunnan eroon toisistaan ja päähenkilö vajoaa muistoihin, tekee tiliä elämänsä kanssa. Tarina vetoaa tunteisiin, se koskettaa, mutta mikä tärkeintä, kun kirjan on sulkenut, tapahtuu ihme: kirjan painava sisältö jatkaa elämäänsä mielessä ja kasvaa päivä päivältä. Paljon on kirjoitettu hyviä romaaneja, mutta mestaruus tunnetaan jälkivaikutuksesta.»*
Carl Löwenhielm
**Carl Löwenhielm** (3. marraskuuta 1772 Tukholma – 9. kesäkuuta 1861 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja armeijan upseeri, diplomaatti ja poliitikko. Hän oli Ruotsin hallituksen jäsen 1822–1839. Hänen epäillään olleen Ruotsin kuninkaan Kaarle XIII:n ja Augusta von Fersenin avioton poika. Von Fersen oli naimisissa Ruotsin kuninkaallisen kanslerin Fredrik Adolf Löwenhielmin kanssa. Carl Löwenhielm oli siten Gustaf Löwenhielmin velipuoli.
Löwenhielm edusti Ruotsia Wienin kongressissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Carl Löwenhielm *Nationalencyklopedin*. Viitattu 29.7.2022. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Svenskt biografiskt lexikon (ruotsiksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Löwenhielm** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Adandozan** (1797–1818) oli Dahomeyn yhdeksäs kuningas, vaikka häntä ei lueta Dahomeyn 12 kuninkaan joukkoon. Hänen nimensä on suurelta osin pyyhitty pois Abomeyn historiasta ja vielä tänäänkään hänen nimeään ei tavallisesti lausuta ääneen kaupungissa. 

Adandozan nousi Dahomeyn kuninkaaksi dynastisen sodan jälkeen hänen isänsä Agonglon tultua salamurhatuksi vuonna 1797. Agonglon esivanhemmat menestyivät voitokkaina ja Adandozan ollessa vielä alaikäinen hänet julistettiin kuninkaaksi vuoteen 1804 asti sijaishallitsijan opastamana. Isänsä tavoin Adandozan yritti lisätä valtion tuloja orjakaupalla. Hänen politiikkaansa kuului kauppiaiden hätyyttely käyttämällä erästä Porto-Novon pakkahuonetta, mutta se keskeytyi, kun Oyon kuningaskunta Porto-Novon suojelijana lopetti sen. 

Kun orjakauppa tuli laittomaksi vuodesta 1808 alkaen, Adandozan yritti siirtää väestön huomion maanviljelykseen, mutta turhaan. 

Hänen viimeisiä virkavuosiaan häiritsi kansan kasvava tyytymättömyys ja hänen valtansa kumottiin vuonna 1818 vallankaappauksessa, jota johtivat henkilöt, jotka edustivat kilpailevia kuninkaallisia sukujuuria. Niin nousi valtaistuimelle kuningas Guézo. Adandozan kohtaloa ei tunneta, vaikkakin seudulla vuonna 1861 vieraillut Sir Richard Burton kuuli hänen olleen vielä silloin elossa.

Katso myös
----------

* Dahomeyn kuningaskunta

Lähteet
-------

1. ↑  Houngnikpo, Mathurin C. ja Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 23. The Scarecrow Press, Inc. 2013.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dahomeyn kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Gangnihessou (n. 1600)
* Dakodonou (n. 1625 – 1645 )
* Houégbadja (1645 – 1685)
* Akaba (1685 – 1716)
* Hangbe (1716 – 1718)
* Agaja (1718 – 1740)
* Tegbesu (1740 – 1774)
* Kpengla (1774 – 1789)
* Agonglo (1789 – 1797)
* Adandozan (1797 – 1818)
* Guézo (1818 – 1858)
* Glele (1858 – 1889)
* Béhanzin (1889 – 1894)
* Agoli-Agbo (1894 – 1900)

 |

 |
**Pankkiiri eli Mustat korpit** (ital. *Il banchiere*) on vuonna 1913 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Tuntemattoman ohjaajan draaman pääosaa esitti tuleva elokuvadiiva Pina Menichelli.

Juoni
-----

Ylellistä elämää viettävä kreivitär Aldobrandi on joutunut velkojien kynsiin. Pankkiiri Ermini kiristää kreivitärtä naittamaan hänelle tyttärensä Norettan. Pelastaakseen perheensä kunnian Noretta suostuu, vaikka hän rakastaa insinööri Mario Dialtia.

Kaksi vuotta myöhemmin Mario palaa ulkomailta ja tapaa Norettan Erminin poissaollessa. Varas yllättää heidät ja Mario haavoittuu yhteenotossa. Poliisi luulee Mariota rikolliseksi, ja Norettan maineen suojelemiseksi hän antaa pidättää ja tuomita itsensä. Vararikkoon joutunut Ermini tekee itsemurhan ja yllättäen löytynyt todistuskappale saattaa rakastavaiset jälleen yhteen.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Augusto Mastripietri  | … |  Ermini
  |
|  Ida Carloni Talli  | … |  kreivitär Aldobrandi
  |
|  Pina Menichelli  | … |  Noretta
  |
|  Giuseppe Mari  | … |  Mario Dialti
  |

Tuotanto ja vastaanotto
-----------------------

*Pankkiiri eli Mustat korpit* kuuluu Pina Menichellin Cinesille tekemiin varhaisiin töihin. Se näyttää saaneen tiettyä menestystä jännittävän juonensa ansiosta. Aikalaiskriitikko kiitti elokuvan näyttelijäsuorituksia ja valaistusta.

"Tavattoman vaikuttavaa sensatsionidraamaa" esitettiin Suomessa helmikuussa 1915 alkuperäistä hieman lyhyempänä versiona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4    *Bianco e Nero*, numero speciale: Il cinema muto italiano 1914, prima parte (1993), s. 67.
2. 1 2  Opiksi ja Huviksi -teatterin ohjelmalehtinen *digi.narc.fi*. Viitattu 1.3.2019.
3. ↑  Martinelli, Vittorio: *Pina Menichelli: Le sfumature del fascino*, s. 66–67. Roma: Bulzoni Editore, 2002. ISBN 88-8319-740-2.
4. ↑  Turun Scalan ilmoitus.  *Turun Sanomat*, 14.2.1915, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Tampereen Scalan ilmoitus.  *Aamulehti*, 21.2.1915, s. 1. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pankkiiri eli Mustat korpit* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)