recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tommie Mansfield (keskimmäinen) SOS-rautalankayhtyeen treenikämpillä vuonna 1963

**Tommie (Tommy) Mansfield** (oik. **Pekka Nurmi**; 4. huhtikuuta 1940 – 20. heinäkuuta 1981 Turku) oli suomalainen muusikko. Hän halusi itseään kutsuttavan taiteilijanimellään, vaikkei nimeään virallisesti muuttanutkaan.

Tommie Mansfield aloitteli muusikon uraansa 1950-luvun puolimaissa rakentamalla lahjaksi saamansa mandoliinin sähkökitaraksi. Hän soitteli kavereiden kanssa omissa piireissään, kunnes turkulainen manageri Helge Siimes värväsi hänet Sommarshow-kesäkiertueelleen vuonna 1961. Jussi Raittinen esiintyi samalla kiertueella. 1960-luvun lopulla Raittinen ja Tommie perustivat rock and roll -yhtyeen *Tommie Mansfield Group*. Heidän lisäkseen yhtyeeseen kuuluivat Antero Jakoila, Hillel Tokazier ja Pertti Kilpeläinen. 1970-luvun alussa hän oli kitaristina Uudenmaankatu 15 nimisessä bändissä, jonka perustivat Olli Pellikka ja Kari Purssila.

Tommie Mansfield esiintyi ensimmäisessä Ruisrockissa 1970, jossa ensimmäisenä yhtyeenä lavalla oli Lahden seudulta kotoisin oleva Charlies. Tommie Mansfield Group & Jussi Raittinen esiintyi Ruisrockissa vuonna 1971. Kesällä 1972 Mansfield esiintyi Helsingin Popfestivaalit-nimellä Keimolassa järjestetyillä festivaaleilla, jotka tunnetaan paremmin nimellä Mutafestivaalit tai Rock, Rauha & Rakkausfestivaalit. Tommie Mansfield soitti pedal steel -kitaraa apunaan taustajoukot festivaaleilla myös esiintyneestä Orient Express -yhtyeestä sekä kitaristi Petri Puhtila, jotka yhdessä esiintyivät nimellä Tommie Mansfield Group. Helsingin Sanomien 13.8.1972 julkaistussa arviossa todetaan, että Tommien pedal steel -soitto hukkui tällä kerralla mutaan. Vuonna 1976 hän esiintyi yksin, tosin väliajalla ennen Chuck Berryä ja järjestäjien kiusaksi. Järjestysmiehet vastasivat kiusaan irrottamalla pistokkeen pistorasiasta. Tommie asui 1970-luvulla melkoisen erakkona pienessä huonokuntoisessa piharakennuksessa Turussa Nummenmäellä, osoitteessa Vanha Hämeentie 44.  *lähde?*

Diskografia
-----------

Tommie Mansfield ja Jussi Raittinen Ruisrockissa vuonna 1971.
### Albumit

* *Tommie Mansfield Group with Jussi Raittinen*  PSO (1972), cd-painos Rocket Records (2011)

Lähteet
-------

* Föribeat (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tommie Mansfield – Rock-musiikin suuri tuntematon
* Pulliainen, Esa: "Vain muutaman steelin tähden", Uusi Laulu 5/1978. (Myös teoksessa *Aloha! Uusi Laulu ja Aloha-lehtien parhaat palat 1978–1986*, WSOY 2009.)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Roger Rose** (s. elokuu 1958 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Nokkapokkan myötä Kent Powersin ääniroolista, sekä The Tickin myötä.

Ura
---

Rose opiskeli näyttelemistä Chicagossa, Second Cityssä ja toimi koomikkona VH1-, CBS- ja CBNC-kanaville. Hän esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 1981 näyttelijänä televisiosarjassa *Buck Rogers in the 25th Century*. Rose teki aina 1990-luvun alkuun asti pieniä rooleja ja cameorooleja. Hän muun muassa vieraili televisiosarjoissa Ritari Ässä, sekä Pulmuset ja esiintyi Burt Reynoldsin tähdittämässä elokuvassa Mimmikuume (1983). Vuonna 1985 Rose päätyi ääninäyttelemiseen pariin ja aloitti uransa Jetsoneiden parissa. Tämän jälkeen hänen roolinsa ovat usein olleet pieniä. 1990-luvulla Rose teki useita sivurooleja animaatiosarjoihin Where's Waldo? ja Tiny Toons, jossa hän muun muassa imitoi David Lettermania ja jatkoi saman henkilön imitointia Äly ja Väläyksessä. Myöhemmin hän sai ensimmäisen merkittävän roolin animaatiosarjasta The Tick vuonna 1995 ja vuotta myöhemmin Rose ääninäytteli Kent Powersia Nokkapokassa.

Vuodesta 2005 lähtien Rose on tehnyt äänirooleja enimmäkseen videopeleihin ja teki vierasrooleja animaatiosarjaan The Grim Adventures of Billy & Mandy. Hän oli myös mukana elokuvassa Happy Feet ja elokuvaan perustuvassa videopelissä Leopard Sealin äänenä. Rose on toiminut vuodesta 2009 lähtien Marvelin sarjakuvasankarin Tohtori Oudon äänenä piirrossarjassa The Super Hero Squad Show.

### Siviilissä

Rose on naimisissa ja heillä on kaksi tytärtä, sekä kaksi kissaa Charlie ja Oliver.

Aiheesta muualla
----------------

* TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* FridayThe13thFilms.com
* Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Roger Sessions** (28. joulukuuta 1896 Brooklyn, New York – 16. maaliskuuta 1985 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1914 ja täydensi opintojaan Yalen yliopistossa, jossa häntä opetti Horatio Parker. Hän itse työskenteli vuoteen 1925 saakka Ernest Blochin avustajana tämän johtaessa Cleveland Institute of Musicia.

Vuosina 1925–1933 Sessions asui Firenzessä, Roomassa ja Berliinissä. Hän saavutti menestystä teoksellaan *Suite from the Black Maskers* vuonna 1928. Tähän aikaan hän oli aiemman runsaan kromaattisen tyylinsä sijaan alkanut jo suosia uusklassista kieltä. Kotimaahansa palattuaan Sessions työskenteli Bostonin yliopistossa 1933–1935, Princetonin yliopistossa 1935–1945 ja uudestaan 1953–1965, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä 1945–1951 ja vuodesta 1967 Juilliard Schoolissa.

Vuoden 1935 viulukonsertosta alkaen Sessionsin musiikki alkoi kehittyä kompleksisemmaksi, ja 1950-luvulla hän hyödynsi sarjallisia tekniikoita, tosin hyvin joustavasti. Vuonna 1974 hän sai Pulitzer-erikoismaininnan elinikäisistä saavutuksista, ja vuonna 1982 hän sai Pulitzerin *Konsertosta orkesterille*. Hänen muuhun tuotantoonsa lukeutuu yhdeksän sinfoniaa.

Sessionsin johdolla opiskelivat muiden muassa Milton Babbitt ja David Diamond.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  AllMusic.com: Roger Sessions
2. ↑  AllMusic.com: Roger Sessions - Compositions


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Roger Tory Peterson Institute
**Roger Tory Peterson** (28. elokuuta 1908 Jamestown, New York – 28. heinäkuuta 1996 Old Lyme, Connecticut) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, lintutieteilijä ja luonnonsuojelija.

Petersonin vanhemmat olivat Charles Peterson, joka oli syntynyt Ruotsissa, ja Henrietta Badar, joka oli syntynyt Saksassa. Hänen puolisonsa oli Barbara Coulter Peterson.

Peterson oli lapsena yksinäinen ja luki paljon kirjoja. Kirja, joka antoi hänen elämälleen suunnan, oli Ernest Thompson Setonin 1903 kirjoittama *Kaksi partiopoikaa*. Peterson samaistui kirjan päähenkilöön Janiin. Eräs hänen opettajistaan, Blanche Hornbeck, perusti nuorille tarkoitetun luontokerhon Junior Audubon Clubin, joka kokoontui koulun jälkeen. Kerran opettaja antoi lapsille tehtäväksi maalata vesiväreillä jokin lintu Eatonin kirjasta *The Birds of New York State*. Peterson sai väritettäväkseen sinitöyhtönärhen, ja tämän jälkeen hän päätti ruveta lintumaalariksi.

Päätettyään koulunsa Peterson muutti New Yorkiin ja opiskeli maalaustaidetta, minkä jälkeen hän opetti tieteitä ja taiteita Massachusettsissa. Vuonna 1934 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa *Guide to the Birds*, joka oli ensimmäinen varsinainen lintujen määrityskirja, ja jonka kahden tuhannen kappaleen painos myytiin loppuun viikossa. Kirjasta otettiin viisi uusintapainosta. Kirjan kustantaja alkoi julkaista *The Peterson Field Guides* -nimistä sarjaa, johon Peterson myös kirjoitti. Sarjassa on julkaistu ainakin 51 osaa.

New Yorkin osavaltion ympäristönsuojeluviraston *Roger Tory Peterson Institute* Jamestownissa on nimetty hänen kunniakseen.

Muita teoksia
-------------

* Peterson, Roger; Guy Mountfort ja Philip Hollom (1954): *A Field Guide to the Birds of Britain and Europe*, Collins.
* Peterson, Roger & Fisher, James: *The World of Birds* (1964).
* Peterson, R.T. ja E. Chaliff (1973); *A Field Guide to Mexican Birds*, Houghton Mifflin Co. Boston, Massachusetts.

Lähteet
-------

* Carlson, Douglas 2007: Roger Tory Peterson: A Biography (englanniksi)

1. ↑  Roger Tory Peterson Institute (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lil Twist** (oik. Christopher L. Moore, s. 11. tammikuuta 1993 Oak Cliffey, Texas) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on artisti Young Money Entertainmentissa ja hänen debyytti-albuminsa julkaistiin kesällä 2011.

Lapsuus
-------

Mooren vanhemmat ovat Rhona Moore ja Stephen L. Gray, ja hänellä on sisko Crystal McGriff. Kun Moore oli 10-vuotias, hän sai julkisuutta Dallasissa paikallisen biisinsä Texas Twistin avulla.

Ura
---

Kun Twist oli esiintymässä paikallisessa konsertissa, hän tapasi räppäri Lil Waynen. Konsertti vakuutti hänet niin paljon, että Wayne tarjosi hänelle paikkaa Young Money Entertainmentissa. Liittymisen jälkeen Lil Twist julkaisi kaksi Mixtapea: The Yearbookin, Class Presidentin. Sitten hän alkoi tehdä debyytti-albumiaan, Don't Get It Twistediä, joka oli määrä julkaista myöhään kesällä 2010. Twist julkaisi kesällä 2010 debyytti-singlensä Love Affairin. Lil Twist perusti oman levy-yhtiönsä, Takeover Soldiers LLC:n, johon on ilmoittautunut seuraavia räppäreitä: Dan Dan, Lil Za, Kevlar Rapstar, Lil Chuckee, ja Lil Best On Deck. Twist on myös mukana Young Hot Boyz -yhtyeessä.

Diskografia
-----------

### Albumit

* Don't Get It Twisted - 2011

### Mixtapet

* The Yearbook - 2009
* Class President - 2009
* Best Of Both Worlds
* The Takeover: Carte Blanche Edition-2010

### Singlet

* Love Affair - 2011
* Little Secret - 2011
* Lifestyle - 2010

### Muut kappaleet

* The Leak feat Lil Wayne - 2009

### Filmografia

* Lottery Ticket - 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Lil' Twist songs *Allmusic.com*. Viitattu 31.7.2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Nicholas Robert Shorey** (s. 19. helmikuuta 1981 Romford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Readingia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Shorey aloitti uransa harjoittelijana Leyton Orientissa vuonna 1998. Shorey murtautui edustusjoukkueeseen ja pelasi muutamia otteluita kausina 1999–2000 ja 2000–2001. Shorey herätti Readingin managerin Alan Pardewin kiinnostuksen ja 10. helmikuuta 2001 hän siirtyi 25 000:lla punnalla Royalseihin. Hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanon pelaajaksi.

1. elokuuta 2006 Shorey solmi Readingin kanssa vuoteen 2009 kestävän jatkosopimuksen. 5. toukokuuta 2007 Readingin fanit äänestivät Shoreyn kauden 2006–2007 toiseksi parhaaksi Reading-pelaajaksi.

Shoreyn hyvät peliesitykset kaudella 2006–2007 takasivat Readingin fanien mielestä hänelle paikan Englannin maajoukkueessa ja he lauloivat pitkin kautta laulua "Shorey For England". Kauden kuluessa Brittimediatkin alkoivat puoltaa Shoreyn valintaa maajoukkueeseen ja hänet valittiinkin 25. toukokuuta 2007 pelattuun B-maajoukkueeseen otteluun Albaniaa vastaan. Shorey oli ottelun aloituskokoonpanossa ja hänet vaihdettiin kentältä pois 73. minuutilla. Englanti voitti Burnleyn kotistadionilla Turf Moorilla pelatun ottelun maalein 3–1. Elokuussa 2008 Shorey siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Aston Villaan. Elokuussa 2010 hän siirtyi West Bromwichiin. Heinäkuussa 2012 Shorey vaihtoi Readingiin, jota oli edustanut aiemmin vuosina 2001–2008.

Päävalmentaja Steve McClaren valitsi Shoreyn maajoukkueeseen kesäkuun 2007 alussa pelattuihin ystävyysotteluun Brasiliaa vastaan ja EM-karsintaotteluun Viroa vastaan. Debyyttinsä hän teki 1. kesäkuuta 2007 Wembleylla pelatussa 1–1 tasapeliin päättyneessä Brasilia-ottelussa, jossa hän pelasi täydet 90 minuuttia.

Lähteet
-------

* Nicky Shorey Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Nicky Shorey National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Shorey signs for Villa  7.8.2008. readingfc.co.uk:  Reading FC. Viitattu 15.9.2010. (englanniksi)
6. ↑  West Brom boss Di Matteo signs Nicky Shorey  9.8.2010. BBC. Viitattu 15.9.2010. (englanniksi)
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Shoreyn profiili soccerbase.comin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Roger Walkowiak** (2. maaliskuuta 1927 Montluçon – 6. helmikuuta 2017) oli ranskalainen maantiepyöräilijä, jonka ura huipentui Ranskan ympäriajon voittoon vuonna 1956.

Walkowiak syntyi Montluçonissa, Auvergnen alueella. Hänen ammattiuransa kesti koko 1950-luvun ja päättyi 1960-luvun alussa.

Walkowiakin voitto Ranskan ympäriajossa oli suuren luokan yllätys. Ajajat edustivat kilpailussa tuohon aikaan maa- ja aluejoukkueita, eivät ammattilaistalleja. Walkowiak pääsi viime hetkellä mukaan *Nord-Est-Centre* -joukkueeseen, kun sen ajaja Gilbert Bauvin nostettiin Ranskan maajoukkueeseen.

Walkowiak kuului seitsemännellä etapilla 31 ajajan ryhmään, joka saapui maaliin 18 minuuttia ennen pääjoukkoa. Hän siirtyi maillot jaune -paitaan, mutta hänen mahdollisuuksiinsa kokonaiskilpailussa ei silti uskottu. Walkowiak menetti keltaisen paidan 10. osuuden jälkeen Alankomaiden Gerrit Voortingille. Torinosta Grenobleen ajetulla 18. etapilla Charly Gaul, joka oli menettänyt paljon aikaa tasaisilla etapeilla, hyökkäsi voimakkaasti hajottaen ajajaryhmän. Walkowiak hävisi Gaulille kahdeksan minuuttia, mutta keltaisessa paidassa ajanut Alankomaiden Wout Wagtmans tuplasti enemmän, ja näin Walkowiak palasi kokonaiskilpailun kärkeen.

Viimeiset neljä etappia Walkowiak puolusti sitkeästi johtoaan ja voitti Ranskan ympäriajon lopulta minuutin ja 25 sekunnin erolla Gilbert Bauviniin. Hänen parhaat etappisijoituksensa olivat 17. ja 18. osuuden viidennet sijat.

Walkowiak sijoittui vuonna 1955 toiseksi Dauphiné Libérén kokonaiskilpailussa. Vuoden 1956 Espanjan ympäriajossa hän voitti etapin 13 b ja kuului joukkueaika-ajon voittaneeseen ryhmään. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti kahdeksannen etapin, sijoittui viidennellä osuudella toiseksi ja kokonaiskilpailussa viidenneksitoista.

Walkowiak oli vuonna 1952 toinen Tour de l’Ouest -kilpailussa voittaen lisäksi 6. etapin. Vuonna 1953 hän sijoittui toiseksi Paris-Cóte d-Azur -kilpailussa ja kahdeksanneksi Milano–San Remossa. Vuoden 1958 Boucles du Bas-Limousin -ajossa hän oli toinen.

Lähteet
-------

* Roger Walkowiak Memoire du cyclisme -tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

### Viitteet

1. ↑  Roger Walkowiak, 1956 Tour de France champ, dies at 89 *USA Today*.  7.2.2017. Viitattu 7.2.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Velkajarru** on useissa maissa perustuslakiin kirjoitettu sääntö, joka pitkällä tähtäimellä kieltää valtion kuluttamasta tulojaan enemmän.

Ensimmäisenä velkajarrun kaavan kirjasi perustuslakiinsa Sveitsi vuonna 2001.

Velkajarru on käytössä myös Saksassa (vuodesta 2009), Itävallassa (vuodesta 2011), Italiassa (vuodesta 2012) ja Espanjassa (vuodesta 2011). Puola asetti perustuslakiinsa velkakaton, joka on 60% bruttokansantuotteesta jo vuonna 1997.

Sveitsin malli, joka toimi mallina usealle maalle näyttää yksinkertaistettuna tältä:

Menot = Tulot \* Suhdannekerroin

Suhdannekerroin = Bruttokansantuotteen suuntaus (pitkäaikainen trendi) / Käypä (ajankohtainen) bruttokansantuote

Korkeasuhdanteen aikana suhdannekerroin on siis alle yhden, jolloin menojen on oltava pienempiä kuin tulojen.
Taantuman aikana taas suhdannekerroin on yli yhden, jolloin menot saavat ylittää tulot.
Suhdannekierron kokonaisaikana talous pysyy siten tasapainossa.

Katso myös
----------

* Suhdannevaihtelu
* Suomen talous
* Budjetti
* Finanssireferendumi
* Vakaus- ja kasvusopimus
* Lama (talous)
* Luettelo lamoista ja taantumista
* Pankkikriisi
* Taantuma
* Lähentymiskriteeri
* Euroalueen velkakriisi
* Velkakatto

Aiheesta muualla
----------------

* Velkakello - Suomen valtion velka
* Valtiontalouden tarkastusvirasto, 2009: Finanssipolitiikan sääntöjen tarve (Arkistoitu – Internet Archive)
* Olli Rehn, 2011: Velkajarru Suomenkin perustuslakiin[vanhentunut linkki]
* Switzerland’s "Debt Brake" Is a Role Model for Spending Control and Fiscal Restraint
Glims pellon laidassa.
**Glims** eli Talomuseo Glims on vanha espoolainen maatila Karvasmäen kylässä Bembölessä. Glims on toiminut maatilana ainakin 1500-luvulta 1900-luvun alkuun saakka. Museoalueen muodostavat 11 alkuperäisillä paikoillaan olevaa rakennusta, joista vanhimmat ovat peräisin 1700-luvulta. Alue muutettiin museoksi vuonna 1958. Talomuseo Glims on osa KAMU Espoon kaupunginmuseota.

Glims sijaitsee keskellä Espoota, lähellä Jorvin sairaalaa ja lähellä entistä Helsinki-Turku valtatietä eli niin sanottua Kuninkaantietä. Talon lähellä virtaa Glimsinjoki.

Historia
--------

Ensimmäinen nimeltä tunnettu isäntä Glimsissä oli Peder Nilsson, josta on tieto vuodelta 1540. Vanhimmat rakennukset ovat 1700-luvulta peräisin olevat luhtiaitta ja päärakennus. Talon on omistanut Lönnbergin suku 1807—1950. Glims on ollut toimiva maatila vielä 1900-luvun alussa. Glimsissä on ollut kestikievari ainakin kolmeen otteeseen 1700- ja 1800-luvuilla.*lähde?* Museona Glims on ollut vuodesta 1958. Talomuseo Glimsissä järjestetään vaihtuvia näyttelyitä sekä tapahtumia, kuten työnäytöksiä ja opastuksia. Päärakennuksessa on myös museopuoti ja alapihalla kahvila.

Rakennukset
-----------

Glimsin kaksi asuinrakennusta ja luhtiaitta muodostavat oman yhtenäisen pihapiirinsä. Tuparakennuksessa voi tutustua 1800-luvun lopun asumiseen. Rakennuksessa on myös kestikievarihuone.

Galleria
--------

* Museon päärakennusMuseon päärakennus
* Pellavan valmistukseen käytettyjä välineitä esillä museossa tallin ylisillä.Pellavan valmistukseen käytettyjä välineitä esillä museossa tallin ylisillä.
* Tilkki-Vihtorin tupaTilkki-Vihtorin tupa

Lähteet
-------

Espoon kaupunginmuseo: *Glims talomuseo: Elämyksiä eilisestä*.

### Viitteet

1. ↑  Espoon kaupunginmuseo, Talomuseo Glims. URL:  (Viitattu 5 elokuuta 2013).
2. ↑  Espoo-päivä Talomuseo Glimsissä *Kaupunginmuseo*.  Arkistoitu 22.2.2022. Viitattu 22.2.2022.
3. 1 2  Arki oli kovaa työtä – Glims esittelee entisaikojen elämää *Länsiväylä*.  2016. Viitattu 22.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glims**.
* Espoon kaupunki: Talomuseo Glims
* Glimsin virtuaalinäyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
* Talomuseo Glimsin Facebook-sivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Talomuseo Glims (Q11860518)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo, museotila |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| katuosoite | Glimsintie 1, 02740 Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°13′16″N 24°40′50″E﻿ / ﻿60.22118°N 24.68043°E﻿ / 60.22118; 24.68043 |
|  |
|  |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kahden toimijan välistä velkasuhdetta. Velkasuhde tarkoittaa myös julkisen velan suhdetta bruttokansantuotteeseen.*
**Velkasuhde** on henkilöiden tai oikeushenkilöiden välinen sidonnaisuus, jossa toinen osapuoli (velkoja) on oikeutettu saamaan toiselta (velalliselta) tietyn suorituksen. Tällaiseen oikeussuhteeseen sisältyy velallisen velvoite eli velka velkojaa kohtaan ja velkojan saamisoikeus velalliseen nähden. Velkoja voi oikeusjärjestyksen nojalla vaatia velalliselta suorituksen täyttämistä. Velkasuhde voi perustua yksipuoliseen sitoumukseen, kaksipuoliseen sopimukseen tai lakiin. Lakiin perustuva velkasuhde syntyy esimerkiksi silloin, kun joku aiheuttaa toiselle vahinkoa. Rahamääräisestä velkasuhteesta annetaan yleensä saamistodistus.

Velkasuhteeseen voi sisältyä vain yksi suoritusvelvoite ja sitä vastaava saaminen tai useita molemminpuolisia velvoitteita. Velkoja voi yleensä irrottautua velkasuhteesta luovuttamalla saamisen kolmannelle osapuolelle, mutta velallinen tarvitsee yleensä velkojan suostumuksen voidakseen siirtää velvoitteensa siirtoon suostuneen henkilön vastattavaksi. Velalliseen kohdistuva oikeudellinen vastuu sisältää myös sen, että täytettyään suorituksen virheellisesti tai jätettyään sen kokonaan täyttämättä hän voi joutua korvaamaan velkojan vahingon, tekemään uuden suorituksen tai taipumaan sopimuksen purkuun.

Yksinkertaisessa velkasuhteessa velallisen velvoitteena on maksaa velaksi saamansa rahamäärä ja mahdollinen korko velkojalle. Velkojalla on vastaava saamisoikeus velallista kohtaan. Usein samaan velkasuhteeseen sisältyy useita suorituksia. Sopimuksessa sama osapuoli voi olla jonkin suorituksen osalta velallinen ja toisen osalta velkoja. Esimerkiksi kauppaan sisältyy kaksi velvoitetta, toisaalta myyjän velvoite luovuttaa kaupan kohde ostajalle ja toisaalta ostajan velvoite maksaa kauppahinta myyjälle.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
2. 1 2 3   *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
3. ↑  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005.
Napalm Yhdysvaltain armeijan asekäytössä Vietnamin sodassa
**Napalm** (lyhenne sanoista **na**fteeni- ja **palm**itiinihappo) on palavaa hyytelöä, joka koostuu bensiinistä ja siihen sekoitetuista nafteeni- ja palmitiinihapon alumiinisuoloista. Napalmia käytetään muun muassa palopommien valmistukseen, raketteihin, liekinheittimiin ja palomiinoihin. Napalmin asevaikutuksen tärkeä osa on sen tarttuminen pintaan (iho, taistelukalusto, jne.). Napalmilla voi vähentää kemiallisten aseiden vaikutusta, koska sen palolämpötila on riittävän korkea rikkomaan niiden kemiallisen rakenteen.

Liittoutuneet käyttivät napalmia toisessa maailmansodassa liekinheittimissä ja pommittaessaan Saksan ja Japanin kaupunkeja. YK:n joukot käyttivät napalmia Korean sodassa ja yhdysvaltalaiset käyttivät sitä Vietnamin sodassa. 

YK:n "Sopimus eräistä konventionaalisista aseista" kielsi napalmin ja muiden polttavien aseiden käytön siviilihenkilöitä vastaan vuonna 1980, mutta useat maat, mukaan lukien Venäjä ja Yhdysvallat ovat ratifioineet sopimuksen vain osittain ja pidättävät itsellään oikeuden käyttää polttavia aseita. 

Perinteinen napalm palaa 15–30 sekuntia, sen parempi johdos napalm B voi palaa jopa kymmenen minuuttia. Napalm B:n koostumus on tavallisimmin 21 % bentseeniä, 33 % bensiiniä (joka itsekin sisältää bentseeniä noin 1–4 %) ja 46 % polystyreeniä. Sitä on vaikeampi saada syttymään kuin perinteistä napalmia. Napalm sytytetään jollain luotettavalla pyroteknisellä sytyttimellä, kuten termiitillä (perinteiset) tai valkoisella fosforilla (uudemmat). Fosforilla terästettyä napalmia on mahdoton sammuttaa esimerkiksi vedellä, koska valkoinen fosfori sytyttää napalmin uudelleen tuleen. Palavaa fosforia on erittäin vaikea sammuttaa, sillä se palaa vedessäkin. 

Ainoa tapa sammuttaa se on eristää paloalue hapesta.

Palava fosfori hajottaa veden vedyksi ja hapeksi, joten tulen voima vain kasvaa; hapen voi poistaa parhaiten hautaamalla palavan aineen happea sisältämättömään aineeseen, parhaiten hiekkaan.

Toinen mahdollisuus on tulta tukahduttava sammutusjauhe. 

Myös inerttejä kaasuja, kuten hiilidioksidia ja halonia, on kokeiltu vaihtelevalla menestyksellä tähän tarkoitukseen.

Napalmin palaessa muodostuva lämpötila voi olla 800 °C – 1 200 °C.

Lähteet
-------

* Stockholm International Peace Research Institute (SIPRI): *Napalm ja polttotaisteluaseet*. Helsinki: Suomen Sadankomitealiitto, 1973. ISBN 951-95062-2-5.

### Viitteet

1. 1 2  CBRNE - Incendiary Agents, Napalm: eMedicine Emergency Medicine. Emedicine.medscape.com-Retrieved on 2010-02-11
2. ↑  Elizabeth Omara-Otunnu. University of Connecticut Advance. Napalm Survivor Tells of Healing After Vietnam War. November 8, 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Napalm** Wikimedia Commonsissa
**Napakiak** on kaupunki Alaskassa Kuskokwimjoen pohjoisrannalla 24 kilometriä lounaaseen Bethelistä. Kaupunki on saarella joen ja Johnson's Sloughin välissä. 

Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 353, joista 96,03 % oli Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia. He ovat pääosin jupik-eskimoita ja kaupungissa toimii liittovaltion tunnustama Native Village of Napakiak -heimoyhteisö.

Historiaa
---------

Jupik-eskimot ovat asuneet alueella noin 1000 jaa. alkaen. E.W. Nelson mainitsi kylän ensi kertaa vuonna 1878, tosin silloin se oli alajuoksulla Johnsoninjoen suulla. Vuonna 1884 herrnhutilaisten retkikunta mainitsee Napakiakin olevan lähellä Napaskiakia, joka antaa olettaa, että kylä oli siirtynyt nykyiselle paikalleen. Vuonna 1910 kylän asukasluku oli 166. 

Elokuussa 1929 kylässä vihittiin käyttöön kolmen vuoden rakennusprojektin jälkeen herrnhutilaisten kirkko. Vuonna 1939 aloitti toimintansa koulu ja vuonna 1946 eskimoiden osuuskunnan ylläpitämä kauppa. Postitoimisto aloitti vuonna 1951. National Guard Armory rakennettiin 1960. Napakiak sai kaupunkioikeudet vuonna 1970. Kiitotie lentokoneille avattiin 1973.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)
**Matti Leander Pohjanpalo** (sukunimi vuoteen 1906 **Friis**; 16. helmikuuta 1871 Kalajoki – 10. lokakuuta 1918 Kokkola) oli suomalainen insinööri ja tehtaanjohtaja. Hän oli nuorin kolmesta Friisin tehtailijaveljeksestä jotka perustivat *Veljekset Friis Oy*-nimisen valimo- ja konepajayrityksen.

Pohjanpalon vanhemmat olivat Kalajoen lukkari Johan Friis (vuodesta 1906 Pohjanpalo) ja Katariina Margareeta (Kaisa) Iso-Pöntiö. Hän opiskeli ensin kotonaan yksityisesti ja kävi sitten kaksi luokkaa yksityistä Oulun suomalaista oppikoulua. Pohjanpalo oli 1880-luvulla opissa veljiensä Tuomas ja Juhani Pohjanpalon Kalajoelle perustamassa metalliverstaassa. hän kävi vuosina 1888–1890 teollisuuskoulua Kuopiossa ja Tampereella ja toimi sitten opettajana Friisin tehtaan yhteydessä vuosina 1890–1892 toimineessa teollisuuskoulussa. Matti Pohjanpalo suoritti vielä käytännön harjoittelua Putilovan tehtaissa Venäjällä ja useassa eri tehtaassa Ruotsissa sekä opiskeli teollisuushallituksen stipendin avulla Ateneumin taideteollisuusosastolla Helsingissä.

Kun Friisin veljekset perustivat uuden valimon ja konepajan Kokkolan Ykspihlajaan siirtyi Juhani Pohjanpalo johtamaan sitä ja Matti Pohjanpalon vastuulle jäi Kalajoen tehdaslaitos. Matti Pohjanpalo alkoi sitten suunnitella suuren köysitehtaan perustamista Kokkolaan. Tämä *Suomen Köysitehdas* aloitti toimintansa 1901 Matti Pohjanpalon johdolla. Tehtaassa valmistettiin laivaköysiä, merimies- ja kalastajaköysiä sekä myöhemmin myös tavallisia kauppaköysiä. Köysien raaka-aineena käytettiin hamppua, manillaa, kookosta ja alvetta. Tehtaan pinta-ala oli noin 5000 neliömetriä ja sen köysirataosasto toimi 350 metriä pitkässä rakennuksessa. Koneet toimivat sähkövoimalla ja ne oli rakennettu Veljekset Friisin omassa konepajassa. Köysitehdas tuhoutui kuitenkin vuonna 1910 salaman sytyttämässä tulipalossa eikä sitä rakennettu enää uudelleen. Matti Pohjanpalo lähti vuonna 1913 Agros Oy:n Etelä-Pohjanmaan piirin palvelukseen ja viimeksi hän oli suunnittelemassa uutta köysitehdasta Viipuriin; tämä hanke kuitenkin kariutui Pohjanpalon ennenaikaiseen kuolemaan.

Matti Pohjanpalo oli veljiensä Tuomaksen ja Juhanin tavoin innokas suomalaisuusaatteen kannattaja. Hän oli mkana perustamassa suomenkielistä yhteiskoulua, kansakoulua ja emäntäkoulua Kokkolaan.

Matti Pohjanpalo oli naimisissa vuodesta 1897 Lydia Niemisen (1877–1969) kanssa.

Lähteet
-------

* Kirjastovirma: henkilögalleria - Matti Pohjanpalo (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Weljekset Friis Osakeyhtiö
**Napapiirin Pesis-Team** eli *Napa-Pesis* on vuonna 1998 perustettu rovaniemeläinen pesäpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 miesten Suomensarjassa pohjoislohkossa. Junioritoimintaa seuralla on pojissa C-junioreihin asti. Seura pelaa kotiottelunsa vuonna 2012 valmistuneella Korkalovaaran hiekkatekonurmikentällä.

Historia
--------

Napapiirin Pesis team ry perustettiin vuonna 1998 takaamaan pesäpalloharrastuksen jatkuminen Rovaniemellä. Tuolloin seura koostui vain miesten joukkueesta, joka aloitti pelaamisen alimmalla sarjatasolla, perussarjassa. Pesäpallotoiminta kehittyi vaiheittain siten, että 2000-luvun alussa miesten joukkue pelasi Suomensarjassa.

Vuonna 2005 seura alkoi panostaa enemmän juniorityöhön. Seura perusti ensimmäisenä F-juniorijoukkueen ja pesiskoulu-toimintaa uudistettiin. Kaudella 2012 juniorijoukkueiden määrä oli kasvanut jo kuuteen. Edustusjoukkue pelaa edelleen Suomensarjassa.

Organisaatio
------------

### Hallitus 2015

* Puheenjohtaja: Aulis Tervonen
* Soili Lehtinen
* Jukka Hartikainen
* Ilkka Satta
* Mika Vierelä

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo oikeustermistä. Oikeusjuttu on myös Franz Kafkan romaani sekä sen pohjalta ohjattu elokuva.*
**Oikeusjuttu** eli **juttu** on tuomioistuimen tutkittavaksi ja ratkaistavaksi viety asia.

*Jutun lykkäys* tarkoittaa asian käsittelyn siirtämistä myöhemmin pidettävään istuntoon, jonka ajankohdan tuomioistuin määrää. Siirrosta päättää tuomioistuin ja tavallisesti juttu jatkuu siitä, mihin edellisessä tilaisuudessa päästiin. Jutun lykkäys on eri asia kuin käsittelyn keskeyttäminen, joka tarkoittaa saman istunnon jatkamista myöhemmin. Ennen vuoden 1993 oikeudenkäyntimenettelyn uudistusta juttujen lykkäykset olivat yleisiä. Nykyään jutun esivalmistelu pyritään suorittamaan yhdessä istunnossa, samoin pääkäsittely, ja juttuja lykätään vain erityistapauksissa.

*Jutun palauttaminen* tarkoittaa, että muutoksenhakutuomioistuin ei ota asiaa käsiteltäväkseen, vaan palauttaa sen takaisin alemmalle tuomioistuimelle. Palauttaminen voi perustua menettelyvirheeseen, esimerkiksi jonkun kuulematta jättämiseen, tai muutoksenhakuun liittyviin uusiin selvityksiin tai jutun ratkaisemiseen puutteellisten selvitysten perusteella. Joskus tapahtuu niin, että ylempi tuomioistuin ratkaisee korvausvelvollisuuden, mutta palauttaa jutun korvausten määrän osalta. Mikäli tuomioistuin voi itse korjata puutteen, ei palauttaminen ole tarpeen. Oikeudenkäyntiuudistus vähensi palauttamisia, sillä näyttö pitää nykyisin hankkia huolellisemmin ja uuden näytön esittämistä ylemmälle tuomioistuimelle on rajoitettu.

Ennen oikeudenkäyntiuudistusta käräjien aloitusrituaaliin kuului juttujen jakaminen eri istuntopäiville ja vasta silloin käräjille haastetut ja heidän asiamiehensä saivat tietää jutun käsittelypäivän. Oikeuden puheenjohtaja teki *juttujaon* jälkeen ensimmäisen päivän *juttulistan*, joka kiinnitettiin istuntosalin oveen tai muualle eteistiloihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palstat 126–127
2. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, osa IV palsta 128
3. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, osa VII palsta 660

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oikeusjuttu** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki

 |

 |
**Matti Juhani Raekallio** (s. 14. lokakuuta 1954 Helsinki) on suomalainen pianisti ja professori. Hän opetti vuosina 1978–2008 Sibelius-Akatemiassa, professorina vuodesta 1996. Vuonna 2005 hänet nimitettiin professoriksi Euroopan arvostetuimpiin kuuluvaan Hochschule für Musik und Theater Hannoveriin. Raekallio kutsuttiin maailman maineikkaimpiin kuuluvan New Yorkin Juilliard Schoolin pianonsoiton professoriksi syksystä 2007 lähtien. Raekallio on ensimmäinen suomalainen, joka on kutsuttu Juilliardin vakituiseksi professoriksi. Raekallio on myös kysytty opettaja kansainvälisillä mestarikursseilla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa, Aasiassa ja Israelissa. Hänen menestyneitä oppilaitaan ovat olleet muun muassa Antti Siirala, Igor Levit ja Gergely Bogányi.

Raekallio opiskeli Turun konservatoriossa 1967–1972 ja myöhemmin Lontoossa Maria Curcion johdolla, Wienissä ja Leningradin konservatoriossa. Hän suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-Akatemiassa vuonna 1996.

Raekallio on tehnyt palkittuja levytyksiä Ondine-levymerkille.

Matti Raekallion isä oli oikeuslääketieteilijä Jyrki Raekallio.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 578. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑  Matti Raekallio Juilliardin pianonsoiton professoriksi *HS.fi*.  15.1.2007. Viitattu 26.8.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Eeva Kaisa Hyryn väitös *Matti Raekallio soitonopetuksensa kertojana ja tulkitsijana* Oulun yliopistossa 29.11.2007

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Oikeustaistelu** voi tarkoittaa kansannousua muistuttavaa toimintaa lakeihin perustuvan yhteiskuntajärjestyksen palauttamiseksi tai oikeudenmukaisten, välttämättömiksi katsottujen oikeuksien takaamiseksi oikeusalamaisille. Toisaalta oikeustaistelu tarkoittaa oikeusjuttua eli tuomioistuimeen vietyä asiaa, erityisesti pitkäkestoista tai periaatteellista juttua.*lähde?*

Esimerkiksi Suomessa käytiin oikeustaistelua ensimmäisen sortokauden aikana 1899–1905, jolloin Venäjä yritti yhtenäistää valtakuntaansa poistamalla Suomen autonomisen aseman Suomen perustuslaista piittaamatta. Suomen hallinnon kieleksi määrättiin venäjä, uusi asevelvollisuuslaki määräsi palvelusajaksi kolme vuotta, kouluissa lisättiin venäjän opetusta, sensuuria tiukennettiin ja yhdistymis- ja kokoontumisvapaus lakkautettiin lähes kokonaan. Suomalaisten vastatoimina oli keisariin vetoaminen suuren adressin avulla, laittomia määräyksiä kieltäydyttiin noudattamasta, asevelvolliset karttoivat kutsuntoja, aktivistit olivat valmiita myös laittomaan toimintaan ja Venäjän suurlakko levisi myös Suomeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966
2. ↑  Uusi tietosanakirja, hakusana sortokaudet
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Saragossan avaus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Saragossan avaus** on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla

1.c3
Avauksen nimi tulee espanjalaisesta Zaragozan kaupungista.

Luonteeltaan avaus on passiivinen, se valmistelee d-sotilaan kaksoisaskelta, mutta ei ota muuten keskustaa haltuun. Se myös tukkii kuningatarratsun luonnollisen ruudun, mutta avaa samalla valkean kuningattarelle viistolinjan.

Avaus muuntuu usein käänteiseksi slaavilaiseksi puolustukseksi tai Caro-Kanniksi. Se voi myös muuntua Ponzianin avaukseksi tai sisilialaisen puolustuksen Alapinin muunnelmaksi.

Mustan vastauksiin kuuluvat normaalit Rc6, Rf6, c5, d5 ja e5 sekä f5. Näistä 1...d5 aiheuttaa valkealle hieman ongelmia, sillä valkean on vaikea edetä e-sotilaallaan kaksoisaskelta tekemällä ensin valmisteluja. Valkea voi kuitenkin yrittää jatkoa 2.e4 dxe4 3.Da4+, mutta musta voittaa jatkossa useita tempoja kehittäessään upseereja uhaten samalla valkean kuningatarta.

Vuonna 1922 järjestettiin Saragossan avauksen teematurnaus, jossa pelit alkoivat aina siirrolla 1.c3. Kolme shakinpelaajaa osallistui turnaukseen: Siegbert Tarrasch, Paul Leonhardt ja Jacques Mieses. Tarrasch voitti turnauksen.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* Hooper, David and Kenneth Whyld (1996). The Oxford Companion To Chess. Oxford University. ISBN 0-19-280049-3.
* Dunnington, Angus (2000), Winning Unorthodox Openings, Everyman Chess, ISBN 978-1857442854
* Eric Schiller (2002). Unorthodox Chess Openings, Second Edition, Cardoza, s. 329. ISBN 1-58042-072-9.
**Mannlicher M1901** on itävalta-unkarilainen itselataava pistooli, jonka suunnitteli asesuunnittelija Ferdinand von Mannlicher. Steyerin asetehdas valmisti ensimmäiset Mannlicherin suunnitelemat pistoolit vuonna 1894. Asetehdas aloitti M1901:n valmistuksen vuonna 1901. Aseen pohjalta kehitettiin vuonna 1905 Mannlicher M1905 -versio, jota käytettiin Argentiinassa nimellä "Modelo 1905".

Ominaisuudet
------------

Ase toimii hidastetun massasulun periaatteella. Aseen lauetessa luistin avautumista hidastetaan mekaanisesti hetkeksi, jotta paine laskisi turvallisella tasolle aseen piipussa. Toiminnon ansiosta aseen rekyyli ei ole liian voimakas. Aseessa ei ole irtolipasta, vaan kahvan sisässä oleva kiinteä makasiini, johon patruunat ladataan yksitellen tai patruunakammasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Chris McNab: *Suuri asekirja*, s. 122. Gummerus.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mannlicher M1901
Sarah Beth Briggs
**Sarah Beth Briggs** (s. 2. kesäkuuta 1972 Newcastle upon Tyne) on brittiläinen pianisti. 

Briggs pääsi finalistiksi BBC:n nuorten muusikoiden kilpailussa 11-vuotiaana (1984) ja oli saman ikäisenä yksi nuorimmista Dame Myra Hess -palkinnon saajista. Hän myös voitti kansainvälisen Mozart-kilpailun Salzburgissa 15-vuotiaana. Hän opiskeli Newcastlessa, Yorkissa ja Birminghamissa Denis Matthewsin johdolla. Sveitsissä häntä opetti eräs Claudio Arraun tunnetuimmista oppilaista, Edith Fischer, ja Hindemith-järjestön kamarimusiikkistipendillä hän pääsi myös saamaan opetusta Bruno Giurannalta. 

Briggs on esiintynyt ja pitänyt mestarikursseja Atlantin valtameren molemmilla puolilla. Hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten orkestereiden kuin Englannin kamariorkesterin, Royal Philharmonic Orchestran ja Wienin kamariorkesterin kanssa. Hän oli yksi Trio Melzin perustajajäsenistä vuosina 2000–16. Hän on johtanut myös muita kamarikokoonpanoja ja opettanut Yorkin yliopistossa. Briggs on levyttänyt Béla Bartókin, Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, Benjamin Brittenin, Frédéric Chopinin, Claude Debussyn, Joseph Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Franz Schubertin ja Alan Rawsthornen teoksia. 

Ensimmäisen konserttolevytyksensä Briggs julkaisi toukokuussa 2016. Levylle sisältyivät Hans Gálin ja Mozartin konsertot. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sarah Beth Briggs
**Matti Tapio Pylkkänen** (1. lokakuuta 1924 Mikkeli – 30. heinäkuuta 2017 Mikkeli) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Pylkkäsen vanhemmat olivat lehtori Eemil Villiam Pylkkänen ja Mandi Muttilainen ja puoliso vuodesta 1947 Alli Marjatta Pulkkinen. Pylkkänen tuli ylioppilaaksi 1943 Savonlinnan lyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Hän oli jo vuodesta 1948 toimistoinsinööri Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä, vuonna 1952 hänestä tuli Suur-Savon Sähkön teknillinen johtaja ja vuonna 1957 Kainuun Valon toimitusjohtaja. Pylkkänen palasi 1963 takaisin Suur-Savon Sähköön, ensin apulaistoimitusjohtajaksi ja vuodesta 1966 alkaen toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi aina eläköitymiseensä asti, vuoteen 1989. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1975 saaneen Pylkkäsen kaudella Suur-Savon Sähkön liiketoiminta kasvoi merkittävästi. Yhtiö paitsi laajensi sähköverkkoaan, myös automatisoi sähkönjakelun ohjausta ja ryhtyi muun muassa lämmönmyyntiliiketoimintaan. Se hankki myös omia voimalaitoksia, Vaajakosken voimalan ja toisen vesivoimalan Kissakoskelta. Pylkkäsen moniin luottamustehtäviin kuului muun muassa Suomen Sähkölaitosyhdistyksen puheenjohtajuus. Yleisurheilua aikanaan harrastanut Pylkkänen oli kaksinkertainen Suur-Savon piirimestari kolmiloikassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Luoma-aho, Jarmo: Teollisuusneuvos Matti Pylkkänen (1924–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012 (päivitetty 16.10.2017). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2  Biografia-sampo: Matti Pylkkänen Viitattu 6.11.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Seppo Välinen** (s. 4. huhtikuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja, koreografi ja näyttelijä. Hän on toiminut myös opettajana teatterialan oppilaitoksissa. 

Välinen on opiskellut Teatterikorkeakoulussa (2008–2012) sekä Turun taideakatemiassa (1998–2002). Välinen on esiintynyt mm. Turun kaupunginteatterissa, Q-teatterissa, Kouvolan Teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hänen ohjauksiaan ja koreografioitaan on nähty mm. Rovaniemen Teatterissa, Kouvolan Teatterissa, Joensuun kaupunginteatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa sekä vapaissa ryhmissä.

Seppo Välinen aloitti Vaasan kaupunginteatterin johtajana 1.11.2019.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Näyttelijäliitto – Seppo Välinen Suomen Näyttelijäliitto.  Arkistoitu 26.5.2010. Viitattu 7.1.2020.
2. ↑  Lappalainen, Seija: Ro­va­nie­men Teat­te­rin Cabaret tuo val­ta­van show'n ja hauraan rak­kaus­ta­ri­nan par­ras­va­loi­hin.  *Lapin Kansa*, 12.9.2019. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.1.2020.
3. ↑  ILONA-tietokanta Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 7.1.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Tunnus.
Konetunnus.
**Marokon kuninkaalliset ilmavoimat** (arabiaksi القوات الجوية الملكية المغربية ; translitteroituna al-Qoat al-Jaoiyah al-Malakiyah al-Maghribiyah) on Marokon asevoimien ilma-ase.

Ilmavoimat ovat ilmeisesti syntyneet Marokon itsenäistymiseen eli vuoteen 1956 mennessä*selvennä*. Marokko on ollut*selvennä* Yhdysvaltain liittolainen ja siksi sen ilmavoimien kalusto on ranskalaista ja yhdysvaltalaista alkuperää.

Ilmavoimilla on kahdeksan lentotukikohtaa. Suurimmat ovat Meknesin, Marrakeshin, Rabatin (Salen) ja Kenitran lentotukikohdat. Turistikaupunki Agadirin liepeellä on yksi sotilaslentotukikohta, joka on olemassa lähinnä Marokon nykyisen kuninkaan lentoharrastuksen takia*selvennä*.

Historia
--------

1970-luvulla Marokko kävi sotaa Länsi-Saharassa Polisario-vapautusrintamaa vastaan. Ilmavoimien iskut autiomaassa olivat tehokkaita ja Polisario joutui vetämään joukkonsa Algeriaan. Polisario ampui taisteluissa alas muun muassa kaksi C-130 Hercules, viisi F-5A ja kaksi Mirage-lentokonetta*selvennä*. Ilmavoimat valvoo edelleen Länsi-Saharaa sissien toiminnan jatkumisen varalta.

1990-luvun lopulla Marokko alkoi uudistaa ilmavoimiaan pyrkien hankkimaan Yhdysvalloilta 24 F-16-hävittäjää, mikä ei kuitenkaan toteutunut. Saudi-Arabia oli valmis lahjoittamaan Marokolle 12 AH-64 Apache-helikopteria, mutta tämä raukesi. Myös Arabiemiirikuntien liitto on tukenut rahoituksellaan Marokon ilmavoimien kehittämistä.

Vuodesta 1998 vuoteen 2004 ilmavoimien Mirage F1 -hävittäjiin hankittiin Ranskasta uudet tutkat.

Kalusto
-------

Dassault Mirage F1CH
Lockheed C-130H Hercules
Ilmvoimien kalustona on*selvennä*:
Hävittäjälentokoneet

* 67 Mirage F1
* 48 F-5 Freedom Fighter

Pommikoneet

* 4 Iljušin Il-28

Koulukoneet

* 24 Dassault-Breguet/Dornier Alpha Jet
* 20 Hongdu JL-8
* 14 Cessna T-37
* 12 T-34 Mentor
* 12 T-2 Buckeye
* 28 SIAI Marchetti SF.260
* 32 Fouga Magister
* 10 FFA AS-202 Bravo
* 6 OV-10

Kuljetuskoneet

* 19 C-130
* 7 CN-235

Ilmatankkauskoneet

* 3 Boeing 707
* 2 KC-130
* 1 KC-135

Yhteyskoneet

* 16 Beechcraft King Air
* 2 Gulfstream II
* 1 Gulfstream III
* 1 Cessna 414
* 1 Cessna 421
* 1 Cessna 560
* 2 Falcon 20
* 1 Falcon 50

Taisteluhelikopterit

* 20 Mi-35
* 24 Aérospatiale Gazelle
* 12 AH-64
* 10 HH-43
* 24 Hughes 500
* 22 Bell 206

Kuljetushelikopterit

* 34 Eurocopter Puma
* 20 Mi-17
* 18 CH-47 Chinook
* 72 UH-1
* 5 Bell 212
* 4 H-34
* 1 S-61
* 2 S-70
* 3 Eurocopter Panther

Koulutushelikopterit

* 8 Alouette II
Seppo Wilska vuonna 1960.
**Seppo Ilmari Wilska** (21. elokuuta 1920 Pälkäne – 6. helmikuuta 2000 Lappeenranta) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun kemian tekniikan professori. Hän tutki epäorgaanista ja teknistä kemiaa ja pigmentti- ja maaliteknologiaa.

Wilska valmistui ensin insinööriksi ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1952. Hän oli vuosina 1946–1955 Teknillisessä korkeakoulussa assistenttina, 1955–1960 epäorgaanisen kemian teknologian vt. professori ja 1960–1973 YK:n tekninen neuvonantaja Iranissa, Libyassa ja Sri Lankassa. Vuonna 1962 hän siirtyi Kemira Oy:öön tutkimuspäälliköksi ja oli 1974–1987 Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun kemian teknologian professori.

Seppo Wilskan serkku oli professori Alvar Wilska.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seppo Wilska, Uppslagsverket.fi viitattu 10.5.2016 (ruotsiksi)
2. ↑  Facta 2001, WSOY 1986, 18. osa, palsta 293


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |