recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sokeriliemi** on ruoanlaitossa käytettävä kidesokerin ja veden seos, jota voidaan valmistaa myös hedelmämehusta ja sokerista. Liemen maustamiseen voi käyttää esimerkiksi siirappia, appelsiinin tai sitruunan kuorta, laakerinlehtiä, kanelitankoa, anis- tai minttu-uutetta, mausteneilikkaa tai muskottipähkinää. Sokerilientä, johon on lisätty väkiviinaetikkaa ja mausteiksi mausteneilikkaa, kanelitanko ja muskottipähkinää, käytetään hillottujen tomaattien säilöntään.

Usein käytetty on pitoisuudeltaan 20-prosenttinen sokeriliemi. Siinä on 200 grammaa sokeria litrassa vettä. Esimerkiksi hedelmäsalaatteihin sopivassa laimeassa liemessä on yksi osa sokeria ja kolme osaa vettä. Hedelmien sokerointiin käytettävässä vahvassa liemessä seossuhde on kaksi osaa sokeria ja kolme osaa vettä. Paahdetun sokerin valmistamiseen ja jäätelöihin sopii erittäin vahva sokeriliemi, jossa sokeria ja vettä on molempia saman verran.

Sokeriliemi valmistetaan keittämällä kokoon sokerin ja veden seosta. Liemestä tulee kirkasta ja kiteetöntä, kun sokeri on liuennut hyvin veteen ennen kuumennusta. Kiehuvaa seosta ei pidä hämmentää, jottei se kiteytyisi. Sokeriliemi kestää kannellisessa astiassa parin viikon säilytyksen viileässä.

Sopivia käyttökohteita sokeriliemelle ovat cocktailit, hillokkeet, hedelmä- ja marjasalaatit, sorbetit ja hedelmien kandeeraaminen. Sitä käytetään myös konditoriatuotteissa erityisesti täytekakkujen pohjien, baban ja savariinin kostuttamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 543. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
2. ↑  Lehmusoksa, Ritva & Muurinen, Pirjo: *Ruokasanakirja*, s. 249. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5156-7.
Toyota 3UZ-FE moottori
**Toyota UZ-moottorit** ovat Japanilaisen Toyotan valmistamia bensiinikäyttöisiä 32-venttiilisiä V8-moottoreita. Iskutilavuudet ovat 4,0, 4,3 ja 4,7 litraa ja koneissa käytetään DOHC venttiilikoneistoja. Moottoreita on valmistettu vuosina 1989-2013.

1UZ-FE
------

**1UZ-FE** on 4,0l (3969 cc) versio moottorista. Sylinterin halkaisija on 87,5 mm ja iskunpituus 82,5 mm.

Käyttökohteet:

* 1989–2000 Lexus LS 400/Toyota Celsior
* 1989–2002 Toyota Crown/Toyota Crown Majesta
* 1991–2000 Lexus SC 400/Toyota Soarer
* 1992–2000 Lexus GS 400/Toyota Aristo
* Toyota MR2 Le Mans auto

2UZ-FE
------

**2UZ-FE** on 4,7l (4663 cc) versio moottorista. Sylinterin halkaisija on 94 mm ja iskunpituus 84 mm.
Käyttökohteet:

* 2003–2004 Lexus GX 470
* 1998–2005 Lexus LX 470
* 1998–2005 Toyota Land Cruiser
* 2003–2004 Toyota 4Runner
* 2000–2004 Toyota Tundra
* 2001–2004 Toyota Sequoia

3UZ-FE
------

**3UZ-FE** on 4,3l (4292 cc) versio moottorista. Sylinterin halkaisija on 91 mm ja iskunpituus 82,5 mm.
Käyttökohteet:

* Lexus LS 430
* Lexus GS 430
* Lexus SC 430/Toyota Soarer
* Toyota Crown Majesta
* Super GT
	+ Toyota Supra GT500 kilpa-auto
	+ 2006-2008 Lexus SC 430 GT500 kilpa-auto

Lähteet
-------



CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toyota UZ -moottori**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Toyota\_UZ\_engine
**Suomen asiain komissio** oli Pietarissa Suomen autonomian alkuaikoina vuosina 1809–1811 toiminut elin, joka valmisteli Suomea koskeneita päätöksiä. Vaikka pääosa komission jäsenistä oli periaatteessa suomalaisia, se oli luonteeltaan enemmän venäläinen kuin suomalainen valmisteluelin. Se korvattiin vuonna 1811 vaikutusvaltaisemmalla Suomen asiain komitealla.

Keisari Aleksanteri I allekirjoitti ukaasin Suomen asiain komission perustamisesta 30. lokakuuta (J: 18. lokakuuta) 1809. Komissio toimi Suomen asioiden esittelijän, valtiosihteeri Mihail Speranskin ja hänen kansliansa apuna, ja se perustettiin mahdollisesti Speranskin aloitteesta. Sitä oli edeltänyt vuonna 1802 perustettu, Viipurin kuvernementin eli niin sanotun Vanhan Suomen asioita valmistellut komissio, jolla oli ollut eri nimiä. Uusi komissio luotiin vanhan pohjalta. Vanhan komission valtuudet ulotettiin koskemaan myös Uuden Suomen aluetta. Venäläisten näkökulmasta Uuden Suomen alue yhdistettiin Venäjään entuudestaan kuuluneeseen Vanhaan Suomeen.

Komission puheenjohtajana ja sen kanslian päällikkönä toimi Viipurin siviilikuvernööri Nikolai Eminé. Muut jäsenet olivat majuri J. A. Jägerhorn, Speranskin apulainen Robert Henrik Rehbinder, paroni ja salaneuvos Heiking, salaneuvos Theils ja valtioneuvos P. Friccius. Heistä vain Rehbinder edusti Suomen suuriruhtinaskunnan asukkaita, kun taas Jägerhorn oli pitkään Venäjällä asunut suomalainen emigrantti ja kaksi muuta oli Vanhasta Suomesta. Komission kanslian yhdeksästä työntekijästä kaksi oli Suomesta, C. J. Walleen ja L. G. von Haartman. Komissio työskenteli venäjäksi ja sen palkat maksettiin Venäjän valtion eikä Suomen suuriruhtinaskunnan budjetista.

Komission merkitys jäi vähäiseksi, sillä useimmat sen jäsenistä tunsivat heikosti Suomen tilannetta, se kokoontui harvoin ja välillä vajaalukuisena, sen kanslian työ oli hidasta ja huolimatonta eikä asioiden valmistelu tai esittely toiminut kunnolla. Komissioon olivat tyytymättömiä niin Speranski kuin Suomen suuriruhtinaskunnan johtomiehet. Erityisesti Gustaf Mauritz Armfelt halusi uudistaa komission. Komissio lakkautettiin marraskuussa 1811 ja sen tehtävät siirrettiin uudelle Suomen asiain komitealle, joka sai huomattavasti suuremman vallan ja pelkästään suomalaisista koostuvan arvovaltaisen jäsenistön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Osmo Jussila: *Suomen suuriruhtinaskunta 1809–1917*, s. 48, 90–92. WSOY, Helsinki 2004.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Päiviö Tommila: *Suomen autonomian synty 1808–1809*, s. 118–119. Valtioneuvoston kanslia/Edita, Helsinki 2008.
3. ↑  Suomen hallinto[vanhentunut linkki] Historiakone, Agricolaverkko. Viitattu 23.3.2022.
4. ↑  Engman, Max: *Pitkät jäähyväiset. Suomi Ruotsin ja Venäjän välissä vuoden 1809 jälkeen*, s. 42-43. WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-34880-2.
5. ↑  Jussila 2004, s. 121, 124–125.
**Prince Albert** on kaupunki Saskatchewanin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saskatchewanjoen pohjoishaaran varrella ja on tärkeä läpikulkureitti provinssin pohjoisosiin. Laaja Prince Albertin kansallispuisto sijaitsee 51 kilometriä kaupungista pohjoiseen.

WHL-joukkue Prince Albert Raiders on kotoisin Prince Albertista.

Historia
--------

Prince Albertin alueen ensimmäiset asukkaat olivat cree-intiaaneja. Jotka kutsuivat aluetta nimellä (creeksi *kistahpinanihk*) joka tarkoittaa (suom. *Istua mukavassa paikassa* tai suom. *Tapaamispaikkaa*). Ensimmäinen valkoinen alueella oli englantilainen Henry Kelsey vuonna 1692. Ensimmäinen eurooppalainen asutus nykyisen kaupungin lähellä oli Peter Pondin perustama North West Companyn kauppa-asema vuonna 1776, joka edelleen kantaa hänen nimeään.

1862 Hudson's Bay Companyn työntekijä James Isbister asettui asumaan ja viljelemään maata paikalla. Alueelle muutti useita muitakin siirtolaisperheitä, jotka kutsuivat aluetta Isbisterin asutuskeskukseksi. Isbister muutti pois alueelta 1886 mutta palasi vuosia myöhemmin takaisin perustettuun Prince Albertin kylään.

Pastori James Nisbet perusti Prince Albertin yhdyskunnan kaupungin paikalle vuonna 1866, käännytäkseen intiaaneja kristinuskoon. Nimensä yhdyskunta sai juuri edesmenneen Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi Albertin mukaan. Kaupunki kantaa edelleen hänen nimeään. Yhdyskunnan väestöstä suuri osa oli métisejä, joten yhdyskunta oli heidän hallussaan Saskatchewanin kapinassa vuonna 1885, kunnes Kanadan armeija marssi yhdyskuntaan. Samana vuonna Prince Albert sai virallisen kylän aseman.

Prince Albertista tuli Saskatchewanin hallinnollinen keskus vuonna 1882 ja vuonna 1904 Prince Albert sai kaupunginoikeudet. Seuraavana vuonna hallinto siirrettiin kuitenkin Reginaan. Vuonna 1911 Saskatchewanin valtiollinen vankila perustettiin kaupunkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Community Profiles  2006. Statistics Canada. Viitattu 14.4.2011. (englanniksi), (ranskaksi)
2. 1 2  History of Prince Albert Spiritus-Temporus.com. Viitattu 12-03-2008.
3. ↑  Did You Know? Prince Albert Patriot Website. Viitattu 12-03-2008.
4. ↑  A HISTORY OF PLANNING AND DEVELOPMENT IN PRINCE ALBERT, SASKATCHEWAN (PDF) City of Prince Albert.  Arkistoitu 27.3.2009. Viitattu 16-03-2008.
Tourulan lasitehtaan juomalaseja
**Tourulan lasitehdas** toimi Yläneellä vuosina 1828–1901. Tehdas valmisti aluksi ikkuna- ja apteekkilasia, pulloja, lampunlaseja sekä väritöntä ja vihreää talouslasia. Myöhemmässä vaiheessa tehdas keskittyi pullojen valmistukseen. 

Tourulan lasitehdas valmistui jo vuonna 1824 mutta se käynnistettiin vasta 1828 kuolinpesään liittyneiden epäselvyyksien vuoksi. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1901 kannattamattomana. Tähän vaikuttivat muun muassa Venäjälle vietyjen lasipullojen kohonneet tullimaksut.

Kirjallisuutta
--------------

* Jacob Seela : *Yläneen Tourulan lasitehtaan alkuvaiheita vv. 1824-1849*. Varsinais-Suomen maakuntakirja no. 24, 1974. Turku 1974

Lähteet
-------

1. ↑  Esine elää : Suomalaisia lasitehtaita (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Marko Saarinen : *Viisi suomalaista taidelasitehdasta. Taiteen merkitys suomalaisen lasiteollisuuden historiassa*. Historian pro gradu-tutkielma, Tampereen yliopisto, Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö 2015, sivu 20
Tykistönkenraali Georg Hugo Bonsdorff (1900-luvun alku)
**Georg Hugo Bonsdorff** (27. huhtikuuta 1844 Hartola – 26. maaliskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut tykistönkenraali.

Bonsdorffin vanhemmat olivat Hartolan kirkkoherra Nils Robert Bonsdorff ja Augusta Isabella Gustafva Gustavson ja puolisot 1876–1907 Leontine Adelaide Bloum ja vuodesta 1907 Augusta Helena Gustavson. Bonsdorff tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1856 ja määrättiin valmistuttuaan vänrikiksi ylennettynä palvelukseen tykistöprikaatiin 1862. Mihailovin tykistöakatemiassa Pietarissa hän aloitti opinnot 1867. Ne suoritettuaan hänet ylennettiin alikapteeniksi ja määrättiin vuonna 1870 palvelukseen ensin tykistön päähallintoon ja myöhemmin samana vuonna tykkitehtaalle Pietariin. Seuraavasta vuodesta hän työskenteli luutnanttina tykkitehtaan palveluksessa, mutta sijoitettuna asevarikolle Brjanskiin.

Kapteeniksi 1876 ylennettynä Bonsdorffista tuli seuraavana vuonna tykkitehtaan osastopäällikkö Pietariin. Everstiluutnantiksi Bonsdorff ylennettiin 1878, jolloin hän toimi armeijan tykkien hankinnan yhteyshenkilönä Kruppin terästehtailla Saksassa. Everstiksi vuonna 1880 ylennettynä Bonsdorff oli tykistön ampumakoulun yleisesikuntaupseeriksi opiskelevien esimies vuodesta 1882. Tykistöprikaatin patterinpäällikkö hänestä tuli 1887 ja vuonna 1891 tykistön koeampumalaitoksen päällikkö, jolloin hänet myös ylennettiin kenraalimajuriksi. Vuonna 1897 Bonsdorff nimitettiin tykistöjoukkojen komentajaksi Tatarstaniaan. Kenraaliluutnanttina hänet siirrettiin armeijakunnan tykistön komentajaksi vuonna 1901 ja Vilnan sotilaspiirin tykistöjoukkojen komentajaksi vuonna 1904. Bonsdorff erosi sotapalveluksesta tykistönkenraalina vuonna 1908.

Bonsdorffia pidetään yhtenä merkittävimmistä suomalaisista tykistöupseereista Venäjän keisarikunnan armeijassa 1800-luvulla. Hänen maineensa tykistöteoreetikkona perustuu paitsi hänen uraansa, myös hänen laatimiinsa useisiin julkaisuihin sekä siihen, että hän toimi muiden tehtäviensä ohella usean vuoden ajan tykistöopin opettajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Georg Hugo Bonsdorff *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 6.1.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit
* Biografiasampo

 |

 |
**Chatham-Kent** on kaupunkioikeudet omaava kunta Kanadassa, Ontarion provinssissa. Alueen väkiluku on 108 589 (2006) asukasta. Kunnan alue on pääasiassa maatalouden käytössä, teollisuuden keskittyessä suurempiin taajamiin.

Vuonna 1998 Kentin piirikunta ja Chathamin kaupunki yhdistettiin Chatham-Kentin kunnaksi.

Historia
--------

Chathamin kaupunki sai alkunsa 1790-luvulla, kun kaupungin läpi virtaavan Thamesjoen varteen perustettiin laivatelakka. Kaupungin nimi saatiin Englannissa, Kentin kreivikunnassa sijainneesta Chathamin kaupungista, jossa myös sijaitsi laivatelakka. Amerikan vallankumouksen lopussa tapahtuneen Gnadenhutten verilöylyn seurauksena joukko kristittyjä munsee-intiaaneja muutti alueelle, joka nykyisin tunnetaan Moraviantownin esikaupunkina.

Vuoden 1812 sodan Thamesin taistelu käytiin 5. lokakuuta 1813, Moraviantownin ja Thamesvillen esikaupunkien välisellä alueella.

1800-luvulla alue oli osa maanalaista rautatietä, jota pitkin mustat orjat pakenivat Yhdysvaltojen eteläisistä osavaltiosta heille myötämielisten valkoisten avustuksella pohjoiseen ja aina Kanadaan saakka.

Ennen yhdistymistä Kentin piirikuntaan kuuluivat esikaupungit Camden, Chatham, Dover, Harwich, Howard, Orford, Raleigh, Romney, Tilbury East ja Zone.

Vuonna 1998 Kentin piirikunta ja Chathamin kaupunki yhdistettiin Chatham-Kentin kunnaksi.

Lähteet
-------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chatham-Kent** Wikimedia Commonsissa

1. ↑  2006 Community profiles Statistics Canada. Viitattu 14.12.2009. (englanniksi), (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Vision, Value and Goals Statements  2004. Municipality of Chatham-Kent.  Arkistoitu 5.10.2007. Viitattu 15.12.2009. (englanniksi)
3. ↑  Judith Glover: *The Place Names of Kent*. Meresborough Books, 1982. ISBN 0905270 614. (englanniksi)
4. ↑  The History Uncle Tom's Cabin.  Arkistoitu 15.12.2009. Viitattu 15.12.2009. (englanniksi)
Kaupallisen keskikoulun ja kauppaopiston yhteinen koulurakennus Hietakummuntie 1:ssä.
**Malmin kaupallinen keskikoulu** oli Helsingissä Malmin kaupunginosassa 1945–1965 toiminut yksityinen oppikoulu. Koulu aloitti toimintansa viisiluokkaisena Helsingin maalaiskunnassa, jonne Malmi ennen vuoden 1946 suurta alueliitosta kuului. Koulun omisti 1945–1957 Tehtaitten koulu Oy ja vuodesta 1957 lähtien Malmin kaupalliset Oppilaitokset Oy. Opetustoiminta alkoi Malmin sähkölaitos oy:n omistamassa entisessä suojeluskuntatalossa ja jatkui 1959 valmistuneessa omassa koulutalossa. Oikeuden myöntää keskikoulutodistuksia koulu sai tammikuussa 1949.

Ensimmäisenä lukuvuonna 1945/1946 koulussa työskenteli seitsemän opettajaa ja opiskeli 67 oppilasta. Lukuvuonna 1960/1961 opettajia oli 25 henkilöä ja oppilaita 372. Keväällä 1964 koulusta tuli kahdeksanluokkainen, mutta ylioppilastutkintojen suoritusoikeuden sai vasta koulun seuraaja yksityinen Malmin yhteiskoulu tammikuussa 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2  Salminen, Jari: Malmin kaupallinen keskikoulu (Helsinki) 1945–1965 *Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli 1872–1977*.  2005. Yksityiskoulujen Liitto. Viitattu 27.11.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Kortetjärvi-Nurmi, Sirkka: *Tehtaitten koulusta se alkoi : kauppaopetusta Malmilla 50 vuotta.* 2007. ISBN 9529218508.
**Vaisakhi** tai **Baisakhi** on sikhien vuoden tärkein juhla ja pohjois-intialainen sadonkorjuujuhla. Sikhiläiset juhlivat sitä *khalsan* eli sikhiläisen yhteisön perustamisen kunniaksi. Juhlan syntytarinan mukaan guru Gobind Singh halusi vuonna 1699 löytää rohkeimmat sikhiläisten joukosta. Hän kysyy miekka kädessä sikheiltä kuka on valmis uhraamaan päänsä. Vapaaehtoisen ilmaantuessa, he menivät yhdessä telttaan josta guru palasi verisen miekan kanssa ja toisti kysymyksensä. Lopulta viisi uutta vapaaehtoista seuraa teltalle, jossa heille selviää, että gurun miekan veri oli peräisin vuohista. He palaavat teltalta sinisessä puvussa, turbaanit päässä ja miekat lanteillaan. Guru nimitti heidät khalsan jäseniksi.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaisakhi**.

Kirjallisuus
------------

* Pyhäranta, Tuija, Raudaskoski, Joona ja Seppälä, Olli: *Adventista Ramadaniin: Uskonnolliset juhlat Suomessa*. Kirjapaja, 2016.
* Parpola, Asko (toim.): *Intian kulttuuri*. Otava, 2005.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  Pyhäranta, Tuija, Raudaskoski, Joona ja Seppälä, Olli, s. 74-76
2. 1 2  Parpola, s. 144
**Saint-Jean-sur-Richelieu** (ransk. *Ville de Saint-Jean-sur-Richelieu*) on 87 492 asukkaan (2006) kaupunki Québecin provinssissa Kanadassa. Kaupunki sijaitsee noin 50 kilometriä kaakkoon Montréalista, Champlainjärven pohjoispäässä, Richelieujoen länsirannalla.

Historia
--------

Fort Saint-Jean linnoitus vuonna 1748
Nykyinen Saint-Jean-sur-Richelieu sai alkunsa, kun ranskalainen Carignan-Salières-rykmentti rakensi vuonna 1665 silloisen Saint-Lucin kunnan alueelle linnoituksen ja Saint-Jean-sur-Richelieun alueelle vuosina 1666–1667 toisen linnoituksen Fort Saint-Jean. Linnoitukset olivat alueen tärkeitä tukikohtia, etenkin Amerikan vallankumouksen aikana, jolloin taistelijat pakenivat brittien hallitsemilta alueilta Uuteen-Ranskaan.

Alueen ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset rakensivat tilansa linnoitusten välittömään läheisyyteen. Asutus laajeni uusien siirtolaisten muuttaessa alueelle. Vuonna 1763 joukko karkotettuja acadialaisia muutti entisen L’Acadien kunnan alueelle, jonne he perustivat oman yhdyskuntansa. Tosin yhdyskunta kantoi vuosien saatossa useita nimiä, kuten Petite Cadie, Blairfindie ja lopulta L’Acadie.

La Prairien kaupungista valmistui vuonna 1836 rautatie, joka yhdistää alueen muualle Québeciin. Chamblyn kanava avattiin liikenteelle 1843, ja se mahdollisti laivaliikenteen Richelieun koskien ohitse. Aiemmin vesiliikenne kaupunkiin ei ollut mahdollista.

24. tammikuuta 2001 Saint-Jean-sur-Richelieun, Ibervillen ja Saint-Lucin kaupungit sekä L’Acadien ja Saint-Athanasen kunnat yhdistettiin uudeksi Saint-Jean-sur-Richelieun kaupungiksi.

### Yhdistetyt kaupungit, kunnat ja niiden väkiluvut

* Saint-Jean-sur-Richelieu (37 386)
* Saint-Luc (20 573)
* Iberville (9 424)
* Saint-Athanase (6 691)
* L'Acadie (5 526)

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Community Profiles Statistics Canada.  Arkistoitu 4.6.2011. Viitattu 24.12.2009. (englanniksi), (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Saint-Jean-sur-Richelieu: A Portrait Ville de Saint-Jean-sur-Richelieu.  Arkistoitu 26.10.2007. Viitattu 24.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Jean-sur-Richelieu** Wikimedia Commonsissa
***Yövuorossa*** (isl. *Næturvaktin*) on islantilainen televisiokomediasarja. Sarjasta on tehty kaksi lisäkautta *Päivävuorossa* (2008) (isl. *Dagvaktin*) ja *Vankilavuorossa* (2009) (isl. *Fangavaktin*) ja yksi pitkä elokuva *Bjarnfreðarson* (2009), joka päätti ohjelmasarjan. Sarjan televisioensi-ilta oli vuonna 2007 Stöð 2 -kanavalla. Samana vuonna se voitti Edda-palkinnon parhaana ja suosituimpana televisiosarjana.*lähde?* Suomessa sarjaa esittää YLE FST5. Yksi jakso kestää noin 25 minuuttia.

Sarja kertoo kahdesta huoltoasematyöntekijästä, Daníelista ja Ólafurista, sekä heidän kireästä ja tapoihinsa tottuneesta vuoropäälliköstään Georgista. Jaksot ovat humoristisia ja perustuvat suurelta osin tilannekomiikkaan.

Ohjelman alkumusiikkina kuullaan islantilaisen punk-yhtye Utangarðsmennin kappale "Kyrrlátt kvöld" ja lopussa "Jón pönkari".*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* *Yövuorossa* tuotantoyhtiö Saga Filmin sivustolla (islanniksi)
* *Yövuorossa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Pjotr Antonovitš Roudik** (1893 – 1983) oli venäläinen urheilupsykologi. Roudik perusti vuonna 1925 Neuvostoliiton ensimmäisen urheilupsykologian laboratorioin. Seuraavien vuosien aikana Roudik ja hänen tutkijaryhmänsä tutkivat erityisesti neuvostourheilijoiden tahtoa, halukkuutta ja moraalista valmistautumista. Roudik oli yhdessä Avksenti Punin kanssa johtava urheilupsykologi Neuvostoliitossa. Roudik perusti oman urheilupsykologian ohjelmansa Moskovan valtiolliseen fyysisen kulttuurin keskusinstituuttiin. Roudikin työ päällekkäisyyksistä huolimatta Punia ideologisempaa ja vähemmän soveltavaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert J. Schinke, Kerry R. McGannon, Brett Smith: *Routledge International Handbook of Sport Psychology: Part II Russia*. Routledge, 2016. ISBN 978-1-315-7770-54 Sivu = 9-10.
2. ↑  Natalia B. Stambulova , Craig A. Wrisberg & Tatiana V. Ryba: The Russian Origins of Sport Psychology: A Translation of an Early Work of A. C. Pun.  *Journal of Applied Sport Psychology Volume 17, 2005 - Issue 3*, 2005.
ST - Synchronous Technology Solid Edgessä
**Synchronous Technology** on Siemens PLM Softwaren omiin tuotteisiinsa luoma suoramallinnustekniikka, joka käyttää hyväksi Siemensin omistamia Parasolid ydintä ja D-Cubed relaatioiden ratkaisijaa. Synchronous Technology tai lyhyesti ST, löytyy Siemensin CAD -tuotteista Solid Edgestä sekä NX:stä. Moni muu suunnitteluohjelmisto valmistaja ostaa Siemensiltä Parasolidin, D-cubedin tai molemmat.

Menetelmä
---------

Tekniikan avulla mallinnettaessa ei synny perinteistä historiapuuta, jossa osaan tehdyt piirteet näkyvät luomisjärjestyksessä. Tämä mahdollistaa osien perinteistä mallinnusta helpomman muokattavuuden, kun piirteet eivät rakennu aiemmin luodun päälle. Piirteiden relaatiot, kuten kohtisuoruus, tangentiaalisuus jne. sekä dimensiot ovat edelleen käytettävissä, mutta niitä pystytään muokkaamaan helposti. Menetelmä on käytettävissä sekä osa- että ohutlevymallinnuksessa.

Mallinnus
---------

Mallinnus alkaa samaan tapaan kuin perinteinen, luomalla aluksi sketsi, josta luodaan haluttu piirre. Tämän jälkeen pursotetun kappaleen muokkaus tapahtuu itse osaa, ei sketsiä, muokkaamalla. Uusien piirteiden luontia varten voidaan piirtää uusia sketsejä, joilla luodaan uusia piirteitä vanhan rakenteen lisäksi/leikkaamiseksi tai olemassa olevaa geometriaa muokkaamalla.

Aiheesta muualla
----------------

* Solid Edge ja Synchronous Technology englanninkielinen wikipedia
* www.sychronoustechnology.net (Arkistoitu – Internet Archive)
* Valmistajan englanninkieliset kotisivut
* IDEAL PLM - Siemens PLM Software tuotteiden maahantuoja ja jälleenmyyjä Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lewiston** on kaupunki Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan sen asukasluku oli 37 121. Kaupunki rakentui historiallisesti tekstiiliteollisuuden ympärille, mutta sittemmin sen talous on monipuolistunut.

Maantiede
---------

Lewiston sijaitsee Mainen osavaltion Androscogginin piirikunnassa Androscogginjoen varrella muutaman kymmenen kilometrin päässä joen suulta rannikolla sisämaahan päin. Joen vastarannalla sijaitsee Auburnin kaupunki. Kaupungit tekevät läheistä yhteistyötä ja jakavat esimerkiksi monet kaupunkien palveluista.

Historia
--------

Lewistonin Basilique de Saint-Pierre et Saint-Paul.
Massachusettsin siirtokunta myönsi eräälle ryhmälle luvan perustaa asutus nykyisen Lewistonin paikalle vuonna 1768. Sopimuksen mukaan alueelle oli tarkoitus asuttaa 50 perhettä vuoteen 1774 mennessä, mutta tavoitteeseen ei ilmeisesti päästy. Paikan ensimmäinen siirtolainen Paul Hildreth rakennutti oman asumuksensa vasta vuonna 1770.

Lewiston kasvoi aluksi varsin hitaasti, mutta sen teollinen kehitys lähti käyntiin kun Androscogginjoen vesivoimaa alettiin hyödyntämään vuonna 1836. Kaupungista tuli tekstiiliteollisuuden keskus, jonka tehtaiden työntekijät olivat usein kanadanranskalaisia siirtolaisia.

Lewistonin tekstiiliteollisuuspainotteinen talous alkoi taantua 1960-luvulla. 1970-luvulla aiemmin keskenään kiivaasti kilpailleet Lewiston ja naapurikaupunki Auburn alkoivat tehdä lähempää yhteistyötä molempien kaupunkien kehittämiseksi. Seuraavalla vuosikymmenellä alkoikin rakennusbuumi.

Talous
------

Lewiston ja Auburn muodostavat Mainen teollisuuden keskuksen. Lewistonin aiemmin tekstiilipainotteinen teollisuus on sittemmin monipuolistunut. Kaupungissa toimiviin teollisuusyrityksiin kuuluvat esimerkiksi Formed Fiber Technologies, Diamond Phoenix Corporation, Poland Spring Bottling ja White Rock Distilleries. Suurin työnantaja on kuitenkin terveydenhuolto, kuten esimerkiksi St. Mary’s Regional Medical Center ja Central Maine Medical Center. Wal-Martilla on kaupungissa logistiikkakeskus.

Kotitalouksien vuosittaiset mediaaniansiot Lewistonissa aikavälillä 2016–2020 olivat 42 969 USD ja henkilöä kohden 25 396 USD. 16,6 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

Väestö
------

Lewistonin asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 37 151 ja vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 592. Kaupungin asukkaista 20,2 % oli alle 18-vuotiaita, 60,0 % 18–64-vuotiaita ja 18,8 % yli 64-vuotiaita. Kaupungin asukkaista 85,0 % oli taustaltaan valkoisia, 6,0 % afroamerikkalaisia, 1,3 % aasialaisia ja 2,4 % latinoja mistä tahansa rodusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lewiston city, Maine *QuickFacts*. United States Census Bureau. Viitattu 29.4.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  *Cities of the United States*, s. 91-99. Kuudes painos. Gale, 2009. ISBN 978-1-4144-3759-0. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lewiston** Wikimedia Commonsissa
**Fernando Cerchio** (7. elokuuta 1914 Luserna San Giovanni – 19. elokuuta 1974 Mentana) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.*lähde?*

Cerchio opiskeli taideakatemiassa ja Rooman kokeellisessa elokuvakeskuksessa ja työskenteli sen jälkeen dokumenttielokuvien ohjaajana Luce-instituutissa. Hänen ensimmäinen näytelmäelokuvansa oli *La buona fortuna* vuonna 1946. Toisen maailmansodan jälkeen Cerchio ohjasi lähes kolmekymmentä viihde-elokuvaa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista komedioihin.

Elokuvaaja Carlo Cerchio on Fernando Cerchion poika.

Elokuvia
--------

* *Nefertite – Niilin kuningatar*, 1961

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Fernando Cerchio
* Internet Movie Database: Fernando Cerchio (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tommi Viikinkoski** (s. 1984) on suomalainen taikuri, mentalisti ja puhuja. Viikinkoski kuuluu kansainväliseen Psychic Entertainers Association Inc-järjestöön. P.E.A. toimii ammattimentalistien, hypnotistien ja muiden psyykikkoviihdyttäjien kattojärjestönä maailmassa. Vuonna 1978 perustettuun kansainväliseen järjestöön kuuluu noin 250 jäsentä ympäri maailman. Viikinkoski on järjestön kautta aikain neljäs suomalaisjäsen. 

Koulutukseltaan hän on medianomi. Viikinkoski opiskelee ratkaisukeskeiseksi lyhytterapeutiksi Helsingin Psykoterapiainstituutissa. Taikuuden pariin hän ajautui jo nuorena. Lapsena nähty Timo Taikurin esitys Tampereen Särkänniemessä innosti Viikinkoskea opettelemaan ensimmäiset taikatemppunsa. Ensimmäiset esiintymisensä hän teki 12-vuotiaana. Mentalismin pariin Viikinkoski siirtyi noin parikymppisenä nähtyään brittiläisen mentalisti Derren Brownin tv-ohjelman Trick of the Mind.

Muistitekniikat
---------------

Tutustuttuaan norjalaisen muistimestari Oddbjörn Byn opastuksella muistitekniikoihin vuonna 2012 Viikinkoski opetteli ulkoa Piin tuhat ensimmäistä desimaalia kahdessa viikossa.

Huijarit
--------

Hän oli mukana myös vuonna 2015 Radio SuomiPopilla nähdyssä Huijarit -ryhmässä, jossa hän ja mentalistit Jose Ahonen ja Johannes Malkamäki tekivät huijauksia piilokameratyylisesti.

Kirjailija
----------

Viikinkoski on julkaissut näkökulman muuttamiseen ja stoalaisuuteen pohjautuvan kirjan *Kaikesta huolimatta - mentalistin ohjeita hyvään oloon* (Basam Books 2023). Ammattilaiseksi hän siirtyi lopetettuaan radiojuontajan työt Radio Porissa helmikuussa 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi ura | Tommi Viikinkoski irtisanoutui radiojuontajan työstä ja ryhtyy yrittäjäksi – oma henkinen romahdus vuosia sitten johdatti terapeuttiopintoihin *Satakunnan Kansa*.  8.3.2023. Viitattu 14.8.2023.
2. ↑  Porilainen mentalisti päätti ottaa oman mielensä haltuun, ja onnistui siinä *www.sv24.fi*. Viitattu 14.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Viikinkoski.fi - virallinen kotisivu
Richard Verschoor vuonna 2022.
**Richard Verschoor** (s. 16. joulukuuta 2000 Benschop, Alankomaat) on hollantilainen autourheilija. Hän kilpailee tällä hetkellä FIA Formula 2 Championship -sarjassa.

Verschoor kuului Red Bullin junioriohjelmaan vuosina 2016-2017. Hän on vuoden 2019 Macaon Grand Prix voittaja.

Ura
---

Verschoor aloitti Karting-uransa vuonna 2011. Vuonna 2014 hän voitti CIK-FIA Karting Academy Trophy -luokan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Rotax Euro Challenge — Junior ja Rotax Max Wintercup — Junior -luokissa. Vuonna 2015 hän saavutti WSK Champions Cup — KF -luokassa toisen sijan, sijoittui kolmanneksi CIK-FIA European Championship — KF -luokassa ja voitti German Karting Championship — Senior -luokan mestaruuden.

Vuonna 2016 Verschoor aloitti kilpauransa SMP Formula 4 ja Espanjan Formula 4 -sarjoissa. Hän myös voitti molempien sarjojen mestaruudet. Samana vuonna Verschoor ajoi yksittäisiä kisoja ADAC Formula 4 ja Italian Formula 4 -sarjoissa. Vuonna 2017 Verschoor siirtyi Formula Renault Eurocup -sarjaan. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan yhden palkintosijan ja oli sarjan loppupisteissä yhdeksäs. Samana vuonna Verschoor ajoi Formula Renault NEC -sarjaa jossa hän oli niin ikään sarjan yhdeksäs. Alkuvuodesta 2017 Verschoor ajoi Toyota Racing Series -sarjaa ja sijoittui sarjassa kolmanneksi. Vuonna 2018 Verschoor ajoi toisen kauden Formula Renault Eurocup -sarjassa. Hän saavutti yhden palkintosijan ja 34 pistettä ja oli sarjapisteissä 13:s. Alkuvuodesta 2018 Verschoor ajoi toisen kauden Toyota Racing Series -sarjassa ja sijoittui toiseksi.

Vuonna 2018 Verschoor siirtyi kesken kauden GP3-sarjaan ajaen loppukauden kilpailut MP Motorsport -tallissa. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 30 pistettä ollen sarjapisteissä 15:s. Vuonna 2019 Verschoor kilpaili FIA Formula 3 Championship -sarjassa jatkaen MP Motorsport -tallissa. Hän saavutti kauden aikana 34 pistettä ollen parhaillaan kilpailuissa neljäs sijoittuen sarjan 13:ksi. Vuonna 2020 Verschoor jatkoi F3-sarjassa. Hän saavutti yhden kakkossijan ja 69 pistettä ollen sarjan yhdeksäs.

Vuonna 2021 Verschoor siirtyi FIA Formula 2 Championship -sarjaan saavuttaen yhden voiton ja 56 pistettä sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2022 Verschoor jatkoi F2-sarjassa siirtyen Trident -talliin. Hän saavutti kauden aikana yhden voiton ja kolme kakkossijaa sijoittuen sarjapisteissä 12:ksi. Vuonna 2023 Verschoor jatkaa F2-sarjassa Van Amersfoort Racing -tallin kuljettajana.

Lähteet
-------

* Richard Verschoor Driver Databasessa

### Viitteet

1. ↑  Driver: Richard Verschoor | Driver Database *www.driverdb.com*. Viitattu 23.8.2023.
**Swartkrans** on kalkkikiviluola Etelä-Afrikassa Johannesburgin länsipuolella. Se on muiden lähistön luolien kanssa merkittävä varhaisten Homininien fossiilien löytöpaikka.

Swartkransista löydettiin ensimmäiset *Homo ergaster* -lajin jäännökset vuonna 1949. Ronald J. Clarke vahvisti 20 vuotta myöhemmin löydösten kuuluvan ihmisten *Homo*-sukuun. *H. ergaster* oli ensimmäinen laji, joka edusti Acheulin kulttuuria. Laji käytti myös tulta, ja Swartkransista on löydetty todisteita varhaisesta tulenkäytöstä. Löytöihin kuuluu eläinten luita, jotka ovat palaneet yli 200 asteen lämpötilassa, mihin luonnollinen pensastopalo ei yllä.

Swartkransista on löytynyt kaikkiaan lähes 900 kivi- ja luutyökalua, jotka ovat 1–1,9 miljoonaa vuotta vanhoja. Luola on myös merkittävin lajin *Paranthropus robustus* löytöpaikka. Swartktrans, Sterkfontein ja Kromdraai valittiin vuonna 1999 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Swartkrans *Encyclopedia Britannica*.  23.5.2017. Viitattu 17.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Sally Shaw: Swartkrans Walking Tour: Visit the site of South Africa’s first braai!  3.2.2011. Maropeng and Sterkfontein Caves. Viitattu 17.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  ICOMOS: Advisory Body Evaluation (PDF) UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 17.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Swartkrans** Wikimedia Commonsissa
Shang-kuninkaan viikon ennuste: onko tiedossa onnettomuuksia seuraavan kymmenen päivän aikana?

**Kuori-luu-ennustaminen** (甲骨 jiǎgǔ, kuori-luu; tai bǔcí, perint.卜辭, yksinkert.卜辞, kirjaimellisesti halkeaman sanoma) on kiinalainen ennusmenetelmä, joka oli käytössä Shang-dynastian ja Läntisen Zhou-dynastian aikana. Oraakkeliluita on löytynyt n. 100 000 kappaletta. Kirjoitusmerkkien kokonaismäärä on n. 4 600, joista noin puolet on tähän mennessä onnistuttu tulkitsemaan.

Halkeamasta ennustamista käytettiin kärsämönvarsiennustamisen kanssa tavallisimmin uskonnollisten ja valtiollisten asioiden tutkimiseen. Tapana oli käyttää molempia menetelmiä täydentämään toisiaan. Luuennustamista pidettiin tärkeämpänä ja suoritettiin yleensä ensin. Kärsämönvarsilla varmistettiin vastauksen pitävyys. Ennustamisia käytettiin apuna, kun keskusteltiin päätösten teosta. Kuningas, ministerit, neuvonantajat ja joskus myös kansa pääsi esittämään mielipiteensä siitä, miten ennusmerkkejä tulee käytönnössä tulkita ja soveltaa.

Oraakkeliluutekstien kaunokirjallinen arvo on pieni, mutta niillä on tärkeä merkitys kielen- ja historiantutkimuksen lähdeaineistona.

Menetelmä
---------

Ennustamisessa käytettiin usein härän lapaluuta tai kilpikonnan vatsakilpeä, johon tehtiin kahteen riviin pieniä koloja. Ennustaja kirjoitti luuhun ennustuksen päivämäärän ja kysymyksen. Sen jälkeen kahteen rinnakkaiseen koloon työnnettiin kuuma rautatanko, koska kysymys esitettiin tavallisesti sekä "kyllä"- että "ei"-muodossa, esim. "meneekö X naimisiin Y:n kanssa?" ja "eikö X mene naimisiin Y:n kanssa?"

Kysymys saatettiin esittää kerran, kaksi tai maksimissaan kolme kertaa. Samaan kysymykseen käytettiin lisäksi kärsämönvarsiennustusta, joka samoin voitiin suorittaa enintään kolme kertaa.

Ennustaja tulkitsi kuumennettaessa syntyneet halkeamat. Luuhun kirjoitettiin muistiin ennustuksen negatiiviset ja positiiviset tulkinnat. Ennusteen viereen lisättiin myöhemmin merkintä asian saamasta käänteestä, ts. kommentti siitä, kuinka hyvin ennustus piti paikkansa. Vuoden lopussa voitiin käydä läpi kaikki ennusteet ja tarkistaa niiden paikkansapitävyys.

Kysymykset koskivat kaikkia hallitsijan toimia: esi-isien palvontaa, sotaretkiä, kruunajaisia, maanviljelystä, meteorologiaa (mm. sadetta ja tuulia), sairauksia, unia ja syntymiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tauno-Olavi Huotari, Pertti Seppälä: "Kansanuskon erikoismiehet", *Kiinan kulttuuri*, s. 171–173. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-12917-1. (suomeksi)
2. 1 2 3 4  Tauno-Olavi Huotari, Pertti Seppälä: "Kirjoitusmerkkityylit", *Kiinan kulttuuri*, s. 274–276. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-12917-1. (suomeksi)
3. 1 2  Tauno-Olavi Huotari, Pertti Seppälä: "Kirjallisuus", *Kiinan kulttuuri*, s. 287–289. Helsinki: Otava, 1993. ISBN 951-1-12917-1. (suomeksi)
4. ↑  Cecilia Lindqvist: "Oraakkeliluut", *Merkkien valtakunta: kertomus kiinalaisista ja heidän kirjainmerkeistään*, s. 16–19. Suomentanut Arto Ingervo, Kirsti Ingervo. Porvoo: WSOY, 1991. ISBN 951-0-16595-6. (suomeksi)
Optinen illuusio. Kuvassa ruudut A ja B ovat samanvärisiä.
Havainnollistus ruutujen samanvärisyydestä.
"Välkkyvä" ruudukko. Risteyksissä olevat mustat pisteet näyttävät ilmestyvän ja katoavan.
**Havaintopsykologia** on psykologian osa-alue, joka tutkii aisteja ja havaintoja. Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää aistimisen ja havaitsemisen ilmiöiden taustalla olevia kognitiivisia ja neuraalisia prosesseja. Havaintopsykologian tutkimusmenetelmiä ovat kokeellisen psykologian ja erityisesti psykofysiikan menetelmät. Koska havaintopsykologinen tutkimus on usein osa monitieteistä hanketta, ei nykyisin useinkaan käytetä termiä "havaintopsykologia", vaan käytetään termejä näkötutkimus tai kuulontutkimus.

Näkemiseen liittyvä havaintopsykologinen tutkimus voi kohdistua esimerkiksi:

* värien havaitsemisen
* kontrastiherkkyyteen
* stereonäköön
* liikkeen havaitsemiseen
* visuaalisen hakuun
* tarkkaavaisuuteen

Historiaa
---------

Varhaisessa havaintopsykologiassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkuvuosikymmeninä pyrittiin luomaan kokonaisteorioita havaintoilmiöistä. Tähän aikakauteen liittyvät muun muassa hahmopsykologia (Max Wertheimer, Köhler, Koffka) ja strukturalismi (Wilhelm Wundt, Titchener). Nykyaikaisen havaintopsykologian kannalta nämä näkemykset ovat kuitenkin jo vanhentuneita. Nykyinen havaitsemisen tutkimus pyrkii harvemmin luomaan kokonaisteoriaa, joka kattaisi koko havaintokokemuksen muodostumisen, vaan pyrkii pikemminkin selittämään yksittäisiä ilmiöitä, kuten esimerkiksi tarkkaavaisuuden suuntamisen, mahdollisimman tarkasti.

Katso myös
----------

* Näkeminen

Lähteet
-------

1. ↑  Checkershadow Illusion Edward H. Adelson, MIT. Viitattu 20.12.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tarja Peromaan "Havaintopsykologian perusteita" -materiaali[vanhentunut linkki]
* Visual Science - tutkimusryhmän kotisivut Helsingin Yliopistossa
**TAAG Angola Airlinesin lento 462** oli TAAG Angola Airlinesin reittilento Lubangon lentoasemalta Luandan Quatro de Fevereiron lentoasemalle. Lennolla 8. marraskuuta 1983 käytetty Boeing 737-2M2 syöksyi maahan pian lähdettyään lentoon Lubangosta. Kaikki 126 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä kuolivat onnettomuudessa.

Onnettomuus on kuolonuhrien määrällä mitattuna Angolan historian toiseksi pahin. Pahempi on vain Jamban lento-onnettomuus 1995, jossa kuoli 141 ihmistä.

Lentokone
---------

Onnettomuuslennolla käytetty lentokone oli huhtikuussa 1982 ensilentonsa lentänyt Boeing 737-2M2 (rekisteritunnus D2-TBN, valmistenumero 22775). Sen voimanlähteenä oli kaksi Pratt & Whitney JT8D-17 -suihkumoottoria. Se oli toimitettu TAAG Angola Airlinesille uutena toukokuussa 1982.

Onnettomuus
-----------

Lentoonlähdön jälkeen kone nousi 200 jalan korkeuteen (60 metriä), mutta alkoi sitten vajota ja kallistua vasemmalle. Koneen siipi osui lopulta maahan 800 metrin päässä kiitotien päästä, jolloin kone syöksyi maahan ja räjähti.

Sissiliike UNITA ilmoitti ampuneensa koneen alas ilmatorjuntaohjuksella protestoidakseen Angolan hallitusta vastaan. Sen mukaan lennolla oli vain sotilashenkilöstöä. Angolan viranomaiset ilmoittivat, että lennolla oli vain kaksi sotilasta. Virallinen kanta on, että onnettomuuden aiheutti tekninen vika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 13.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Angola air safety profile Aviation Safety Network. Viitattu 14.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  D2-TBN TAAG - Linhas Aereas de Angola Airlines Boeing 737-2M2(A) - cn 22775 / 869 Planespotters.net.  Arkistoitu 21.12.2016. Viitattu 13.12.2016. (englanniksi)
4. ↑  Unita shoots down TAAG 737.  *Flight International*, 19.11.1983, 124. vsk, nro 3889, s. 1336. Luanda:  Business Press International. ISSN 0015-3710. Lehden verkkoversio (PDF). Viitattu 13.12.2016.  (englanniksi)
**Tampereen yliopiston Yhteiskuntatutkimuksen opiskelijat - Interaktio Ry** on Tampereen Yliopiston Yhteiskuntatieteiden tiedekunnan alainen Yhteiskuntatutkimuksen tutkinto-opiskelijoiden etujärjestö. Interaktio Ry tarjoaa jäsenilleen tapahtumia, toimintaa ja edunvalvontaa. Interaktio Ry on osa Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunnan kattoainejärjestöä YTY Ry:tä.

Historia
--------

Interaktio Ry perustettiin vuonna 1965. Interaktio on aikoinaan koostunut sosiologian, sosiaalipsykologian ja sosiaaliantropologian opiskelijoista, mutta vuonna 2011 sosiaalipolitiikan opiskelijat liittyivät osaksi interaktiota ja syksyllä 2012 vanhat pääaineet yhdistettiin sosiaalitieteiden tutkinto-ohjelmaksi. Vuonna 2014 sukupuolentutkimuksen ainejärjestö Vattu vaihtoi statuksensa harrasteyhdistykseksi, ja muutoksen myötä sukupuolentutkimuksen opiskelijat kuuluvat myös Interaktion piiriin. Vuonna 2015 sosiaalitieteiden alle yhdistyivät myös nuorisotyön ja -tutkimuksen opetussuunnat. Lisäksi tutkinto-ohjelman nimi koki muutoksia kesällä 2016, kun 1.8.2016 tutkinto-ohjelman nimi muuttui sosiaalitieteiden tutkinto-ohjelmasta yhteiskuntatutkimuksen tutkinto-ohjelmaksi. 

Syyskokouksessa 2015 Interaktio ry:n uudeksi viralliseksi nimeksi hyväksyttiin *Tampereen yliopiston sosiaalitieteiden/yhteiskuntatutkimuksen opiskelijoiden aineyhdistys Interaktio ry.* Nykyään Interaktio ry on siis Tampereen yliopiston yhteiskuntatutkimuksen opiskelijoiden ainejärjestö.

Arvot
-----

Interaktion tärkeimpiä arvoja ovat saavutettavuus, turvallisemman ja syrjinnästä vapaan tilan periaatteet, hyvinvointi, avoimuus, vaikuttavuus, moninaisuuden ja yhteisöllisyyden edistäminen sekä ekologisuus ja eettisyys. Nämä arvot ohjaavat yhdistyksen toimintaa.

Kulttuuri
---------

Interaktion haalarit ovat väriltään turkoosit. Interaktio julkaisee ainejärjestölehteä, joka on nimeltään Discursus. Interaktiolla on jokavuotisia perinnetapahtumia, esimerkiksi Hei Taas! - ja Hei Hei! -bileet lukukausien alkuun ja päätteeksi, sekä Nollausbileet ja Poikkitieteelliset Beer Pong -turnaukset.

Aiheesta muualla
----------------

* Interaktio Ry:n nettisivut
**Psykodynaaminen psykologia** koostuu Sigmund Freudin kehittämän psykoanalyysin pohjalta syntyneistä malleista ja teorioista. Freudin teoriaa ja hänen hoitomuotoaan kutsutaan yhdessä psykoanalyysiksi. Psykoanalyysi ja sen pohjalta luodut teoriat muodostavat siis yhdessä psykodynaamisen psykologian.

Freudin teoria pyrki kuvaamaan mielen toiminnan suhdetta sisäisiin haluihin ja yllykkeisiin sekä ympäristön vaatimuksiin. Jotkin sisäiset halut, kuten aggressiivisuus ja seksuaalisuus ovat sellaisia, että niiden välitön tyydyttäminen toisi yhteiskunnassa suuria ongelmia.

Psyyken rakenne
---------------

Freud erotti psyyken rakenteesta kolme tasoa. Ensimmäinen taso, joka on luonteenomainen aivan pienelle lapselle, pyrkii välittömään tyydytykseen piittaamatta seurauksista. Tätä tasoa kutsutaan viettipohjaksi. Toisella tasolla ihmiselle muodostuu yliminä. Yliminän vaatimukset ovat usein kohtuuttomia, ja yliminä saattaa vaatia täydellisyyttä hinnalla millä hyvänsä. Näiden kahden tason välillä on Freudin mukaan tasapainotteleva taso, minä. Minä pyrkii siis tasoittamaan kahden jyrkän näkemyksen eli yliminän ja viettipohjan välistä jännitystä ja ohjaamaan yksilön toimintaa yksilön etujen mukaisesti. Minä pyrkii toimimaan tosiasiat huomioiden eli noudattamaan todellisuusperiaatetta.

Psykodynaamisen psykologian mukaan ihmisen mielestä suurin osa on tiedostamatonta. Ihmisen tietoisuutta on verrattu jäävuoreen, josta vain pieni osa on pinnan yläpuolella ja suurin osa näkymättömissä pinnan alla. Tämä tiedostamaton osa mielestä vaikuttaa ratkaisevasti kaikkeen ihmisen toimintaan. Tiedostamatonta mieltä ovat muun muassa lapsuudessa koetut pettymykset ja murheet. Lapsuuden tutkiminen onkin yksi keskeisimmistä asioista psykodynaamisessa psykologiassa. 

Freudin psykoanalyysi loi pohjan nykyaikaiselle psykoterapialle, joka perustuu siihen, että potilas kertoo vapaasti ajatuksistaan ja terapeutti kuuntelee aktiivisesti. Psykodynaamisessa työskentelyssä terapeutti johdattelee keskustelua suuntaan, jonka uskoo paljastavan potilaansa ongelman. Psykoanalyysi ei yleensä sovi synnynnäisiin neurologisiin ongelmiin kuten autismi ja Aspergerin oireyhtymä. 

Ongelmallisena voidaan pitää sitä, että monia psykodynaamisen psykologian teorioita on vaikea osoittaa oikeaksi tai vääriksi, koska suurin osa sen aineistosta perustuu ihmisten omiin kertomuksiin ja terapeutin päätelmiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Brummer, Matti & Enckell, Henrik (toim.): *Lasten ja nuorten psykoterapia*. Porvoo Helsinki: WSOY, 2005. ISBN 951-0-28674-5.

Kirjallisuutta
--------------

* Tähkä, Veikko: *Psykoterapian perusteet psykoanalyyttisen teorian pohjalta*. Porvoo Helsinki: WSOY, 1970.  – 6. painos: Porvoo Helsinki Juva: WSOY, 1993. ISBN 951-0-10562-7.
T-37A-panssarivaunu Kubinkan panssarimuseossa.
**T-37A** on kevyt neuvostoliittolainen amfibio-tiedustelupanssarivaunu. T-37A:ta sanotaan usein virheellisesti vain T-37:ksi, vaikka kyseessä on eri panssarivaunu, joka ei edennyt tuotantoon asti vaan jäi prototyyppiasteelle. T-37A oli ensimmäisiä massatuotettuja amfibiopanssarivaunuja maailmassa.

T-37A:n ensimmäinen malli kehitettiin vuonna 1932. Se suunniteltin brittiläisen Vickersin ja muiden operatiivisten amfibiopanssarivaunujen pohjalta. Panssarivaunua valmistettiin vuosina 1933–1936 ensimmäiset prototyypit mukaan lukien yhteensä 2 552 kappaletta, kunnes kehitettiin T-38, joka oli rakennettu T-37A:n pohjalta.

T-37A-mallin tankkeja käytettiin suuria määriä muun muassa Puolan valtauksessa ja talvisodassa vuonna 1939.

Käyttäjät
---------

* Neuvostoliitto

* Natsi-Saksa: Muutamia sotasaaliiksi saatuja vaunuja.

* Suomi: 29 panssarivaunua.

* Romania: Ainakin 19 vaunua

* Unkari: Muutamia sotasaaliiksi saatuja vaunuja.

* Ruotsi: 1 panssarivaunu.

* Turkki: 1 panssarivaunu.

Tekniset tiedot
---------------

### T-37A

Tyyppi: amfibio-tiedustelupanssarivaunu

Valmistusmaa: Neuvostoliitto

### Palvelushistoria

Käytössä: 1933–

Käyttäjät: ks. käyttäjät

### Valmistushistoria

Suunnittelija: N. Kozyrev, tehdas nro. 37, Moskova

Suunniteltu: 1931–1933

Valmistettu: 1933–1936

Variantit: T-37A, T-37TU (komentopanssarivaunu)

### Tekniset tiedot

Paino: 3,2 t

Pituus: 3,75 m

Leveys: 2,10 m

Korkeus: 1,82 m

Miehistö: 2

Panssari: 3–9 mm

Aseistus: 7,62 mm Degtyarev-pikakivääri (585 patruunaa)

Moottori: 40 hv (30 kW)

Teho/paino-suhde: 13 hv/tonni

Jousitus: jousitettu kääntöteli

Polttoainekapasiteetti: 100 l

Toimintasäde: 185 km

Nopeus: 35 km/h tiellä

Lähteet
-------

1. ↑  T-37A amphibious tank *Tank Encyclopedia*. Viitattu 31.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **T-37A** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:T-37A tank
Henry Heinz

**Henry John Heinz** (11. lokakuuta 1844 Pittsburgh, Pennsylvania – 14. toukokuuta 1919 Pittsburgh, Pennsylvania) oli amerikansaksalainen yrittäjä, joka perusti H. J. Heinz Companyn vuonna 1869.

Elämä
-----

Henry John Heinz syntyi 11. lokakuuta 1844 Pittburghissa Pennsylvaniassa. Hänen vanhempansa olivat Kallstadtista Baijerista Yhdysvaltoihin 1840-luvun alussa muuttaneita siirtolaisia.

Heinz sai luterilaisen kasteen ja kasvatuksen, mutta myöhemmin hän oli metodisti- ja presbyteriaanikirkkojen jäsen.

Heinz kuoli 74-vuotiaana keuhkokuumeeseen 14. toukokuuta 1919.

Heinzin pojanpoika Henry Heinz II oli H. J. Heinz Companyn pitkäaikainen toimitusjohtaja ja tämän poika Henry John Heinz III oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen ja Pennsylvanian senaattori. Friedrich Trumpf, joka oli Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin isoisä, oli Heinzin isänpuoleinen pikkuserkku.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Yoasobi** on japanilainen superduo, jonka Sony Music Japan perusti vuonna 2019. Duon muodostavat tuottaja Ayase ja laulaja-lauluntekijä Ikura.

Ennen duon perustamista molemmat olivat jo kasvavassa suosiossa. Tuottaja Ayase oli yksi sosiaalisen median Vocaloid-musiikkiyhteisön tuottajista ja laulaja Ikura oli mukana cover-kappaleita tekevässä Plusonicassa. Vuonna 2019 Sony Music Japan rekrytoivat heidät projektiin tehdäkseen musiikkia kirjallisuudesta. Saman vuoden loppupuolella julkaistuun novelliin perustuva esikoissingle "Yoru ni Kakeru" nousi Japanin musiikkilistan kärkeen. Vuonna 2023 julkaistu kappale "Idol" nousi Billboardin maailmanlaajuisen listan kärkeen ensimmäisinä japanilaisina.

Diskografia
-----------

### EP:t

* *The Book* (2021)
* *The Book 2* (2021)
* *Hajimete no – EP* (2023)
* *The Book 3* (2023)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  St. Michel, Patrick: With ‘Idol,’ Yoasobi pens a new chapter in J-pop's story *japantimes.co.jp*. Viitattu 2.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Monger, Timothy: Yoasobi Biography *allmusic.com*. Viitattu 2.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |