recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trångsundsträsket** on järvi Degerössä Raaseporin kaakkoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 73 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on kymmenen kilometriä itäkaakkoon.

Maantiede
---------

Trångsundsträsket muistuttaa etäisesti neliapilaa, sen mutkaisen rantaviivan pituus on 5 954 metriä. Saaria ja luotoja on kolme, niistä laajin on Knälappen järven eteläosassa. Suuri osa Trånsundsträsketistä on merenpinnan korkeustason alapuolella eli järvessä on kryptodepressio. Syvin kohta sijaitsee järven luoteiskolkassa 3,6 metriä merenpinnan alapuolella. Trångsundsträsketiä ympäröi suurimmaksi osaksi metsämaa. Luoteispuolella sijaitsee Suomenlahdesta hiljalleen eroon kuroutuva matala Persöfladan. Valuma-alueella on peltomaata.

Trångsundsträsketin ekologinen tila on tyydyttävä, kemiallinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 2 564 000 kuutiometriä.

Trångsundsträsket (91.810.1.001) kuuluu Tammisaaren-Hangon rannikkoalueeseen (91.81), joka on osa Suomenlahden päävesistöä (91). Trångsundsträsket on Tammisaaren-Hangon rannikkoalueen laajin järvi, seuraavaksi laajimmat ovat Byträsket ja Storträsket.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Trångsundsträsket, vakavesi, Raasepori
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.6.2021.
3. 1 2 3  Trångsundsträsket *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 5.6.2021.
4. ↑  Trångsundsträsket. Järviwiki. Viitattu 5.6.2021.
5. ↑  Tammisaaren - Hangon rannikkoalue (91.81). Järviwiki. Viitattu 5.6.2021.
**Lars Hedegaard** (s. 19. syyskuuta 1942) on tanskalainen historioitsija, toimittaja ja kirjailija. Hedegaard on tullut tunnetuksi islamin kriitikkona, joka on käyttänyt voimakkaita sanankäänteitä.

Hän on alun perin toiminut historioitsijana ja lukion opettajana. Hän oli yksi *Fundamental historie* -perushistoriateoksen kirjoittajista ja toimitti 1980-luvulla yhden *Hvem Hvad Hvor* ("Mitä, missä, milloin") -vuositeoksen. Vuodesta 1982 hän oli Tanskan sosialistisen työväenpuolueen jäsen ja identifioitui marxilaiseksi.

Lars Hedegaard oli perustamassa tanskalaista islamia kritisoivaa sananvapausjärjestöä International Free Press Societya.

Vihapuheoikeudenkäynti
----------------------

Vuonna 2011 Hedegaard sai syytteen vihapuheesta sen jälkeen kun hänen kommenttinsa, jossa sanottiin tyttöjen tulevan muslimi-isien raiskaamiksi, julkaistiin Internetissä. Hedegaard kertoi, ettei tarkoittanut kaikkien muslimien tekevän niin ja että kommentti oli irrotettu kontekstistaan. Hänet tuomittiin alimmalla oikeusasteella 5 000 tanskan kruunun sakkoihin, mutta tuomio kumottiin Tanskan korkeimmassa oikeudessa ja Hedegaard vapautettiin syytteestä.

Murhayritys
-----------

Lars Hedegaard joutui 5. helmikuuta 2013 murhayrityksen kohteeksi Frederiksbergin kodissaan. Noin 25-vuotias vierasmaalaisen näköinen mies oli tekeytynyt postinjakajaksi, joka oli tuomassa pakettia. Kun Hedegaard avasi oven, mies yritti ampua häntä pistoolilla päähän, mutta luoti meni ohi. Ennen kuin mies ehti ladata aseensa uudestaan, Hedegaard sai taltutettua tämän. Ampuja pakeni paikalta.

Tanskan pääministeri Helle Thorning-Schmidt tuomitsi iskun ja totesi tilanteen olevan vielä vakavampi, jos motiivina oli Hedegaardin sananvapauden estäminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tanskalainen islamkriitikko yritettiin murhata *Helsingin Sanomat*.  5.2.2013.  Arkistoitu 7.2.2013. Viitattu 6.2.2013.
2. ↑  'Jeg er da stadig marxist ...' *Dagbladet Information*.  31.1.2008. Viitattu 6.2.2013. (tanskaksi)
3. ↑  Dom i sag vedrørende udtalelser om muslimer *Domstol.dk*.  31.1.2011.  Arkistoitu 5.2.2011. Viitattu 6.2.2013. (tanskaksi)
4. 1 2  Denmark shooting: Gunman targets Islam critic Hedegaard *BBC*.  5.2.2013. Viitattu 6.2.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Sven Gunnar Andersson** (18. helmikuuta 1896 Porvoo – 1. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja ja asiamies.

Gunnar Anderssonin vanhemmat olivat renki Anders Johan Andersson ja Fanny Augusta Johansson. Hänen puolisonsa vuodesta 1918 oli Nanny Hildegard Korsberg. Hän työskenteli kauppa-apulaisena ja laivapoikana vuoteen 1913, merimiehenä 1913–1914, sorvaajana Porvoossa 1914–1928, Valtionrautateiden konepajalla Helsingissä 1928–1929, Suomen ruotsalaisen työväenliiton sihteerinä 1929–1940, *Arbetarbladetin* taloudenhoitajana 1933–1940 ja Suomen metallityöväen liiton asiamiehenä 1941–1956.

Andersson valittiin eduskuntaan Suomen sosialidemokraattisen puolueen edustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1933–1951. Hän toimi myös Helsingin kaupunginvaltuutettuna, presidentin valitsijamiehenä 1937, 1940, 1943 ja 1950, Suomen ruotsalaisen työväenliiton puheenjohtajana sekä useissa muissa luottamustehtävissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Gunnar Andersson (kansanedustaja) *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 2.1.2018.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Träskholm

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°7′10.00″N, 24°45′18.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,018 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Träskholm** on saari Espoon Suvisaaristossa noin kilometrin Suvisaariston pääsaarista itään ja puolitoista kilometriä Miessaaresta lounaaseen.

Träskholmin pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen rannat ovat kiviset. Saaren etelä–pohjoissuuntainen pituus on noin 190 metriä. Träskholm on huvilakäytössä. Välittömästi saaren lounaispuolella sijaitsee kallioluoto, jonka nimi on Träskholmsgrundet.

Lehtisaaret sijaitsevat puolisentoista kilometriä Träskholmista etelään, osapuilleen asteiden 150° ja 190° välissä, ja siten peittävät näkymän Suomenlahden ulapalle.

Suvisaaristossa on myös toinen Träskholm-niminen saari. Se sijaitsee Stora Herrön ja Kaparenin välissä noin kuusi kilometriä Träskholmista lounaaseen. Eteläisempi Träskholm tunnetaan myös nimellä Herrön Träskholm.

Lähteet
-------

1. ↑  Träskholm Espoon opaskartalla
2. ↑  Herrön Träskholm Espoon opaskartalla

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Paikannimet : Träskholm (Arkistoitu – Internet Archive)
* Träskholm, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
* Ilmatieteenlaitos: Träskholm
**Chaconne** (/ʃaˈkɔn/, myös **ciaccona** /tʃakˈko:na/) on sävellys, joka sisältää yleensä muunnelmia lyhyestä, toistetusta sointukulusta, sekä kolmijakoinen tanssi.

Chaconne ilmaantui Espanjaan 1600-luvun alussa ja levisi ympäri Eurooppaa. Monien aikalaisten, muun muassa Miguel de Cervantesin, Francisco Gómez de Quevedon ja Lope de Vegan mukaan tanssi on latinalaisamerikkalaista alkuperää. Levitessään ympäri Eurooppaa chaconne muuttui muuntelua sisältäväksi musiikin muodoksi, jossa basso continuo -kuviot toistuivat yhä uudelleen ylempien äänien vastatessa muuntelusta.

Eri puolilla Eurooppaa chaconnesta kehittyi monia eri tyylejä. Italiassa chaconne sisälsi usein tasaisen basso continuon, mutta myös muuttuvia bassokuvioita käytettiin. Ranskassa chaconnesta kehittyi arvokkaampi ja hitaampi ja tässä muodossa se levisi Englantiin ja Saksaan. Saksassa italialainen ja ranskalainen tyyli lähenivät toisiaan.

Yksi tunnetuimmista – ellei tunnetuin – esimerkki chaconnesta on Johann Sebastian Bachin Partitan d-molli sooloviululle viimeinen osa. Tämä 12–14 minuutin kestoinen teos koostuu 64 muunnelmasta, jotka pohjautuvat samaan neljän tahdin sointukulkuun. Muunnelmat seuraavat chaconnelle tyypilliseen tapaan toisiaan ilman taukoja. Bachin chaconne on keskeinen osa sooloviulun repertuaaria ja se on myös sovitettu monille eri soittimille, kuten pianolle (Ferruccio Busoni, Johannes Brahms), klassiselle kitaralle (muun muassa Andrés Segovia), uruille, orkesterille ja fagotille (Arthur Weisberg).

Barokin jälkeen chaconnen suosio hiipui, joskin Ludwig van Beethovenin *32 muunnelmaa c-molli* on chaconne. Myöhemmät säveltäjät, kuten Johannes Brahms (*Neljäs sinfonia*, viimeinen osa), elvyttivät chaconne-muodon. Nykyaikana chaconneja ovat säveltäneet muun muassa John Adams, Philip Glass, Gustav Holst ja Benjamin Britten.

Tyypillinen chaconne on duurisävellajissa ja tahtilaji on kolmijakoinen. Se alkaa yleensä tahdin toisella iskulla. Teema on tyypillisesti neljän tahdin mittainen. Nykyajan chaconne on vapaamuotoisempi eikä tahtilajin tarvitse olla kolmijakoinen.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Bachin Chaconne PDF-muodossa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gunilla Victoria Andersson** (s. 26. huhtikuuta 1975 Skutskär, Älvkarleby, Ruotsi) on ruotsalainen maajoukkuetasolla 1990-, 2000- ja 2010-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka on ollut puolustaja. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa, 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsin joukkue saavutti pronssia, 2006 Torinossa, jolloin Ruotsi saavutti hopeaa sekä 2010 Vancouverissa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Suomessa 1992, Yhdysvalloissa 1994, Kanadassa 1997, Suomessa 1999, Kanadassa 2000, Yhdysvalloissa 2001, Kanadassa 2004, Ruotsissa 2005, Kanadassa 2007, Suomessa 2009 sekä Sveitsissä 2011. EM-kilpailuissa Andersson edusti Ruotsia Tanskassa 1993, Latviassa 1995 ja Venäjällä 1996. Seuratasolla hän edusti urallaan MB Hockeytä, Haninge HC:tä sekä Segeltorps IF:tä pelaten kymmenen kautta Ruotsin naisten jääkiekon pääsarjatasolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Gunilla Andersson *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Gunilla Andersson *Olympedia*. Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)
**Nicholas Jonathan "Nick" Barmby** (s. 11. helmikuuta 1974 Hull, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti valioliigaurallaan muun muassa Tottenham Hotspuria, Evertonia ja Liverpoolia. Uransa viimeiset kahdeksan kautta hän edusti Hull Cityn joukkuetta ja niistä kaksi kautta valioliigassa ja muun muassa kaksi viimeistä Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla mestaruussarjassa. Hän pelasi yhteensä 23 maaottelussa Englannin maajoukkueessa vuosina 1995–2001. Niissä hän teki neljä maalia. Hän kuului Englannin joukkueeseen vuosien 1996 ja 2000 Euroopan-mestaruuskilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Moore, Glenn: Football: Lee the victim of Venables' Catch 22 *The Independent*.  29.5.1996. Viitattu 9.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Keegan names Euro 2000 squad  1.6.2000. BBC. Viitattu 9.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Nick Barmbyn profiili Hull City AFC:ssä *hullcityafc.net*.  Arkistoitu 15.4.2012. Viitattu 3.7.2010. (englanniksi)

  

Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1996
1 Seaman |
2 G. Neville |
3 Pearce |
4 Ince |
5 Adams |
6 Southgate |
7 Platt |
8 Gascoigne |
9 Shearer |
10 Sheringham |
11 Anderton |
12 Howey |
13 Flowers |
14 Barmby |
15 Redknapp |
16 Campbell |
17 McManaman |
18 Ferdinand |
19 P. Neville |
20 Stone |
21 Fowler |
22 Walker |
Valmentaja Venables

Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Seaman |
2 G. Neville |
3 P. Neville |
4 Campbell |
5 Adams |
6 Keown |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Shearer |
10 Owen |
11 McManaman |
12 Southgate |
13 Martyn |
14 Ince |
15 Barry |
16 Gerrard |
17 Wise |
18 Barmby |
19 Heskey |
20 Phillips |
21 Fowler |
22 Wright |
Valmentaja Keegan
**Avions Max Holste** oli ranskalainen lentokonetehdas, jonka Max Holste perusti vuonna 1933(?).

Historia
--------

Max-Holste MH-1521 Broussard
Toisen maailmansodan jälkeen yhtiö keskittyi 2-paikkaisiin koulukoneisiin, joista ensimmäinen oli Max Holste MH.52. Sen ensilento tapahtui vuonna 1945. Ranskan armeijalle tästä kehitettiin suurempi Max Holste MH.1521 Broussard-versio. Yhtiö valmisti näitä 370 kappaletta. 

Holste kehitti 17-paikkaisen Max Holste MH.250 Super Broussard, jota Ranskan valtio osti nimellä Aérospatiale N 262 ja myös Nord Aviation-yhtiön tuotteena.

Yritys ajautui talousvaikeuksiin 1950-luvun lopussa ja 16.2.1960 yhdysvaltalainen Cessna Aircraft Company osti 49% yhtiön osakkeista ja antoi uuden nimen yhtiölle: **Société Nouvelle Max Holste**. Yhtiön nimi muutettiin - jahka Cessna oli rahastanut MH.260-tuotteen myymällä sen oikeudet Nord Aviationille - muotoon Reims Aviation, jonka ainoa tehtävä oli myydä Ranskassa lisenssivalmistettuja Cessna-lentokoneita.

Lentokoneet
-----------

* 1945 Max Holste MH.52
* 1945 Max Holste MH.53
* 1952 Max Holste MH.1521 Broussard
* 1959 Max Holste MH.250 Super Broussard
* 1962 Max Holste MH.260 eli Nord 262
**Suomen Puheopisto** on vuonna 1947 perustettu viestintä- ja vuorovaikutustaitojen koulutusta ja konsultointia tarjoava yritys. Puheopisto järjestää valmennusta yrityksille ja yhteisöille intensiivisinä lyhytkoulutuksina ja pitkäjännitteisinä prosesseina. Puheopisto tarjoaa myös kaikille avoimia vuorovaikutustaitojen koulutuksia.

Suomen Puheopisto on erikoistunut vaativissa esiintymis-, neuvottelu- ja palvelutilanteissa toimivien henkilöiden viestintätaitojen kehittämiseen.

Suomen Puheopiston toimisto- ja koulutustilat ovat Helsingissä. Viiden työntekijän toimistoa johtaa toimitusjohtajana FM, logonomi Marsa Bäck. Lisäksi Puheopisto työllistää useita viestinnän freelance-kouluttajia.

Historia
--------

Suomen Puheopisto perustettiin vuonna 1947 suomalaisen puhetaidon kehittämiseksi. Aloitteen teki Helsingin kansakoulunopettajien suullisen esitystaidon neuvojana toiminut opettaja ja lausuja Eero Salola. Muita perustajajäseniä olivat Antti Sovijärvi, Kaarlo Marjanen, Iiro Kaikko ja Ebba Jacobson-Lilius.

Aluksi toiminta jakaantui kolmeen opetuslinjaan. Korkeakoululinja tähtäsi korkeakouluopintoihin rinnastettavaksi ja oli tarkoitettu puhealalle päätyökseen aikoville. Opistolinjalla kehitettiin puhetaidon perusvalmiuksia yhden lukukauden ajan. Kurssilinjan lyhyet kurssit suunnattiin eri ammattiryhmille ja puheongelmista kärsiville.

Korkeakoululinja vakiintui kaksi ja puoli vuotta kestäväksi iltaopiskeluksi, ja tutkinnolle annettiin nimi logonomi. Kun kahdestoista ja viimeinen logonomikurssi valmistui keväällä 1980, logonomeja oli valmistunut Suomen Puheopistosta kaikkiaan 305. 

Puheopisto avasi keväällä 1951 puhevikaisneuvolan (myöhemmin Puheneuvola), jossa puheongelmista kärsivät saivat apua. Syksyllä 1963 aloitti toimintansa Puheopiston puhe- ja kuulovikaisille lapsille tarkoitettu päiväkerho, joka myöhemmin muuttui erityispäiväkodiksi puhehäiriöisille lapsille. Katajaharjun päiväkoti Lauttasaaressa Helsingissä lopetti toimintansa 1991.

1970-luvulta alkaen Puheopistossa panostettiin enenevässä määrin valtion organisaatioille, järjestöille ja yrityksille suunnattuihin tilauskoulutuksiin. Puheterapiapalvelut päätettiin ulkoistaa vuonna 2003. Pitkällisen prosessin tuloksena Suomen Puheopisto yhtiöitettiin 3. toukokuuta 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Grahn, Tiina 1997: *Viisi vuosikymmentäntä puheen puolesta: Suomen Puheopisto 1947–1997*. Teoksessa Leena Huotari (toim.): Puheen maailma: Näkemyksiä ja visiota puhumisesta, kuuntelemisesta ja vuorovaikutuksesta. Helsinki: Oy Edita Ab.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivut
* Yritys LinkedInissä
**Trílofo** (kreik. Τρίλοφο, myös *Trílofos*, Τρίλοφος) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 7 227 (vuonna 2011).

Trílofon pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin 10 kilometriä lounaaseen Thérmin kaupungista ja noin 20 kilometriä etelään Thessalonikin keskustasta. Nykyinen asutus syntyi vuonna 1923 alueelle Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa muuttaneiden kreikkalaisevakkojen kylänä. Paikalla aiemmin olleen turkkilaiskylän nimi oli *Zoumpátais* (Ζουμπάταις). Nimenmuutos toteutettiin vuonna 1926.

Trílofo muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Τριλόφου, *Dimotikí Koinótita Trilófou*), johon kuuluu varsinaisen Trílofon kaupungin lisäksi Áno Scholárin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 7 405.

Aiemmin kaupunki kuului Míkran kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thérmin kunnan Míkran kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Τρίλοφος Δήμος Θέρμης.  Arkistoitu 11.12.2019. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Zoumpates -- Trilofo *Name Changes of Settlemens in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.9.2020.
**Suomen Pelastuskoiraliitto ry** (SPeKL) on pelastusalan vapaaehtoisjärjestö, joka toimii pelastuskoiratoimintaa harrastavien yhdistysten keskusjärjestönä Suomessa. Pelastuskoiraliitto kehittää pelastuskoiratyötä yhdessä poliisin, palo- ja pelastusviranomaisten sekä muiden pelastusalan järjestöjen kanssa. Pelastuskoiraliitto on Vapaaehtoisen pelastuspalvelun (Vapepa) ja Suomen pelastusalan keskusjärjestön (SPEK) aktiivinen jäsen.

Pelastuskoirayhdistykset kouluttavat koiria ja niiden ohjaajia työskentelemään Vapaaehtoisen pelastuspalvelun hälytysryhmissä. Suomen Pelastuskoiraliittoon kuuluu 41 pelastuskoirayhdistystä, joissa oli yhteensä 1222 jäsentä tai kannatusjäsentä. Pelastuskoiraliiton jäsenyhdistyksissä oli 47 hälytysryhmää, joissa on 586 jäsentä ja 109 hälytyskelpoista koiraa (tilanne 31.12.2021). Osallistuakseen hälytyksiin koirakon on läpäistävä viranomaisten käyttöönottotarkastus eli Virta.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuosikertomus ja tilastot *Suomen Pelastuskoiraliitto*. Viitattu 23.12.2020.
2. ↑  VIRTA SPKL/SPeKL *virta.virkku.net*. Viitattu 23.12.2020.
**Sirakorola** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa 50 kilometriä Koulikorosta pohjoiseen. Kunnassa on 36 000 ja keskuskylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Sirakorolan kunnan pinta-ala on 987 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Koulikoron piirin Tougounin, etelässä Méguétanin, Doumban ja Koulan, lännessä Kolokanin piirin Nonkonin ja Massantolan sekä pohjoisessa Banamban piirin Benkadin, Banamban ja Duguwolowulan kuntiin. 

Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Maisemaa leimaavat Mandinguevuorten reuna-alueen kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinäsavannia.

Kuntaan kuuluu 55 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja ja fulbeja. Vallitsevat uskonnot ovat islam, kristinusko ja animismi.

Sirakorolan kautta kulkee Koulikoron ja Banamban välinen maantie RN27. Seudun pääelinkeino on maatalous. Keskuskylässä pidetään viikoittain tärkeät markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 20.1.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Sirakorola 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2008. Viitattu 20.1.2018. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 20.1.2018.
**Ouattagouna** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Gaon alueen Ansongon piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 75 kilometriä Ansongosta kaakkoon. Kunnassa on 30 500 asukasta (vuonna 2009).

Ouattagounan kunnan pinta-ala on 4 471 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ansongon piirin Bourran ja Tin-Haman kuntiin, idässä Ménakan piiriin, etelässä Nigeriin ja lännessä Tessitin kuntaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Nigerjoen vasemmalla rannalla sijaitsee Ansongon–Ménakan eläintensuojelualue.

Kuntaan kuuluu viisi kylää ja 16 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.

Ouattagounan kautta kulkee Gaosta Nigerin rajalle Labbézangaan johtava maantie. Nigerillä on jokiliikennettä. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, durra, hirssi ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Kunnassa on kymmenen ala- ja kolme yläkoulua sekä kolme keskikoulua, jotka tavoittavat alle puolet ikäluokasta. Ouattagounassa ja Labbézangassa on terveyskeskukset ja Bentiassa terveysasema.

Nähtävyyksiin kuuluu Bentiassa sijaitsevat Kukiyan rauniot ja hautausmaat, Boubazan putous ja Labbézangan kosket sekä Karoun virtahevot. Kukiya oli ennen 600-lukua syntyneen Songhaivaltakunnan keskus vuoteen 890 saakka, jolloin sen hallitsijat siirtyivät Gaoon. Labbézangassa on eroosion muovaama "kivinen rumpu" Baguel Bayel, joka tosin lakkasi soimasta jo 1960-luvulla. Matkailupalveluja seudulla ei ole käytännössä lainkaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Schéma d'Aménagement du Territoire d’Ansongo *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Ouatagouna 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
4. ↑  Schéma Directeur de Lutte contre l’Ensablement dans le Nord du Mali: Monographie de la Commune de Ouattagouna *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 6.10.2011. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
5. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 384–385. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
6. ↑  Carte Culturelle du Mali. Esquisse d’un Inventaire de Patrimoine Culturel National *malikunnafoni.com*. Viitattu 31.5.2012. (ranskaksi)
Nick Cassidy vuonna 2011.
**Nicholas "Nick" Cassidy** (s. 19. elokuuta, 1994 Auckland) on uusiseelantilainen moottoriurheilija. Kaudella 2023 hän kilpailee Formula E -sarjassa.

Ura
---

Cassidy aloitti karting-uransa kuusivuotiaana. Vuonna 2008 Cassidy voitti Formula First talvisarjan mestaruuden ja sijoittui vuoden 2008-09 Uuden-Seelannin Formula First -sarjassa toiseksi. Vuonna 2009-10 Cassidy sijoittui Uuden-Seelannin Formula Ford -sarjassa toiseksi voittaen kahdeksan kilpailua kauden aikana. Vuonna 2010 hän ajoi kolme kilpailua Australian Formula Ford -sarjassa sijoittuen kerran palkintokorokkeelle. Vuonna 2011 Cassidy kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa sijoittuen loppupisteissä toiseksi häviten sarjan mestaruuden maan miehelle Mitch Evansille. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja. Formula Abarth, ADAC Formel Masters ja V8 Supercars -sarjoissa. 

Vuonna 2012 Cassidy jatkoi Toyota Racing Series -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän voitti Uuden Seelannin Grand Prix kilpailun. Vuonna 2013 Cassidy voitti jälleen Toyota Racing -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja Eurocup Formula Renault ja Euroopan Formula 3 -sarjoissa. Vuonna 2014 Cassidy kilpaili täyden kauden FR Eurocup -sarjassa suomalaisen Koiranen GP:n tallin kuljettajana. Hän saavutti 20 pistettä kauden aikana sijoittuen sarjan 18:ksi. Vuoden lopussa Cassidy kilpaili arvostetussa Macaon Grand Prix'ssa sijoittuen kilpailussa kolmanneksi. 

Vuonna 2015 Cassidy siirtyi Japanin Formula 3 -sarjaan ja voitti sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua Euroopan F3 -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa.

Vuonna 2017 Cassidy voitti Super GT -sarjan mestaruuden GT500-luokassa. Cassidy voitti Super Formula -sarjan mestaruuden vuonna 2019.

Lähteet
-------

1. ↑  Nicholas Cassidy: Racedriver biography - career and success *speedsport-magazine.com*. Viitattu 16.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Nick Cassidy *driverdb.com*. Viitattu 16.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Driverdb-sivustolla (englanniksi)
**Gefen Primo** (s. 26. maaliskuuta 2000) on israelilainen judon EM-mitalisti. Hän kilpailee alle 52 kg:n painoluokassa.

Primo saavutti vuonna 2017 alle 18-vuotiaiden EM-hopeaa ja alle 21-vuotiaiden EM-pronssia sarjassa 52 kg. Hän voitti samana vuonna kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla. Hän saavutti pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Hän sijoittui samana vuonna seitsemänneksi Bakun MM-kilpailuissa ja sai hopeaa nuorten MM-kilpailuissa. Hän saavutti 2021 pronssia sekä Lissabonin EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Sofian EM-kilpailuissa. Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui 52-kiloisissa viidenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui seitsemänneksi.

Primo on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kaksi turnausvoittoa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on saavuttanut aikuisten sarjassa kaksi Israelin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gefen Primo judoka *judoinside.com*. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)
**Pavel (Paul) Andrejevitš Strauch** (31. joulukuuta 1872 – ) oli venäläinen todellinen valtioneuvos, joka toimi Suomen suuriruhtinaskunnassa virastojen johtajana toisen sortokauden aikana.

Saksalaistaustaiseen aatelisperheeseen syntynyt Strauch suoritti lakitutkinnon Pietarin yliopistossa ja palveli sitten Venäjän keisarikunnan vankeinhoitoylihallituksessa. Hänet siirrettiin vuonna 1911 Suomen kenraalikuvernöörinkansliaan osastopäälliköksi. Suuriruhtinaskunnan lakien vastaisesti venäläinen Strauch nimitettiin suomalaiseen valtionvirkaan vankeinhoitohallituksen ylitirehtööriksi 18. heinäkuuta 1914. Hänet nimitettiin 8. heinäkuuta 1915 Tullihallituksen pääjohtajaksi edellisen pääjohtajan Axel Fabian af Enehjelmin siirryttyä Oulun läänin kuvernööriksi. Strauch osasi ruotsia hieman, mutta ei suomea.

Venäjän keisarivallan kukistuttua helmikuun vallankumouksessa Strauch anoi eroa pääjohtajan virasta, joka myönnettiin 18. kesäkuuta 1917. Eronsa jälkeen Strauch palasi Venäjälle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen tullihallituksen pääjohtajia.  *Tullilehti : Suomen tullivirkamiesliiton äänenkannattaja*, 01.11.1935, nro 6, s. 16. Kansalliskirjasto. Viitattu 10.01.2021.
2. ↑  Vankeinhoitohallituksen vastanimitetty ylitirehtööri.  *Suomalainen*, 10.08.1914, nro 88, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 10.01.2021.
**Gefyra** (m.kreik. Γέφυρα, lat. *Gephyra*) oli antiikin aikainen paikka läntisessä Attikassa Eleusiin tasangolla virranneen Kefissos-joen varrella. Siellä oli Kefissoksen ylittänyt silta, ja myös paikan nimi tarkoittaa "Siltaa". Gefyra on sijainnut joko nykyisen Asprópyrgoksen kunnan tai Elefsínan kunnan alueella.

Gefyran asukkaat eli gefyralaiset (*Gefyraioi*) pitivät itseään alkuperältään eretrialaisina, kun taas Herodotos katsoi näiden olleen foinikialaisia. Sittemmin gefyralaiset asuivat Boiotian Tanagrassa, jonka nimi aiemmin oli Gefyra. Kun kadmeialaiset ajettiin pois Boiotiasta, gefyralaiset jäivät sinne aluksi, mutta myöhemmin myös heidät ajettiin pois, minkä jälkeen he siirtyivät Attikaan. Ateenalaiset antoivat heille kansalaisuuden sillä ehdolla, että he pitivät Ateenasta Eleusiihin johtaneella Pyhällä tiellä olleen, Kefissos-joen ylittäneen sillan kunnossa, mutta pysyivät erillään muista kansalaisista. Gefyralaisilla oli omat temppelit ja kultit, ja näihin kuului muun muassa Demeter Akhaian kultti.

Eleusiin mysteerien Suurten mysteerien juhlakulkueeseen kuului, että Kefissos-jokea ylitettäessä gefyralaiset hyökkäsivät sanallisesti juhlakulkueen jäseniä kohtaan. Tällaisista karkeista solvauksista käytettiin termiä *gefyrismos* (γεφυρισμός), monikossa *gefyrismoi* (γεφυρισμοί).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Gephyra", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: γέφυρα, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
3. ↑  Herodotos: *Historiateos* 5.57, 5.61.
4. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: γεφυρισμός, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
**Suomen Pakkausyhdistys ry** on pakkausalan yhdistys, jonka tavoitteena on edistää pakkausalan yleisiä toimintaedellytyksiä Suomessa. Se hoitaa kaikkien pakkaamisen kanssa tekemisissä olevien yritysten, yhteisöjen ja muiden tahojen välistä yhteistoimintaa koko pakkausketjun alueella. Jäsenet edustavat alan koko arvoketjua, ja jäseninä on pakkausmateriaalien valmistajia, pakkausten valmistajia ja käyttäjiä sekä alan palveluja tarjoavia yrityksiä. Suomen Pakkausyhdistyksen toimisto sijaitsee Akavatalossa Helsingin Itä-Pasilassa. 

Suomen Pakkausyhdistys ei ole työnantajaliitto, vaan jäsenet kuuluvat useisiin eri työnantajaliittoihin.

Yhdistys on pakkausalan edunvalvoja yhteistyössä viranomaisten kanssa silloin, kun alaa koskevaa lainsäädäntöä kehitetään. Yhdistys seuraa alan teknistä ja taloudellista kehitystä, alaa koskettavia ohjeita, standardeja ja lainsäädäntöä sekä yleensä suhtautumista pakkaamiseen ja välittää näistä asioista tietoa jäsenilleen. Viimeaikaisia EU-direktiivimuutoksia ovat olleet mm. SUP-direktiivi ja PPWR.

Kansainväliset yhteydet
-----------------------

Suomen Pakkausyhdistys kuuluu jäsenenä seuraaviin kansainvälisiin pakkausalan järjestöihin:

* Scandinavian Packaging Association SPA
* EUROPEN
* The European Packaging Institutes Consortium (EPIC)
* World Packaging Organization WPO

Pakkaus-lehti
-------------

Tiedottamista ja alan kehityksestä kertomista varten yhdistyksellä on Pakkaus-lehti. Lehteä on julkaistu vuodesta 1964 asti. Lehden päätoimittaja on Antro Säilä.

Koulutustoiminta
----------------

SPY:n koulutustoiminnan runkona on Pakkausalan peruskurssi, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1967. Kurssit nimetään järjestyksessä ja syksyllä 2023 alkavan peruskurssin numero on 87. Muita säännöllisesti järjestettäviä koulutustilaisuuksia ovat Ympäristökonferenssi, Flekso Forum, FleksoABC ja PackSummit.

Historia
--------

Suomen Pakkausyhdistyksen (SPY) historian lasketaan alkaneen, kun 10.2.1964 TTH:ssä eli Tehokkaan tuotannon tutkimussäätiössä perustettiin pakkausjaosto. Jaosto perusti vuonna 1961 kannatusyhdistyksen, jonka tavoitteena oli pitää Suomen Pakkausyhdistyksen perustava kokous. Marraskuussa 1963 perustettiin Suomen Pakkausyhdistys ry, jonka säännöt vahvistettiin yhdistysrekisterissä.

Toimitusjohtajat
----------------

* Aimo Poutiainen 1963–1976
* Jorma Hämäläinen 1976–2004
* Roger Bagge 2005–2014
* Antro Säilä 2015–

Lähteet
-------

Ringin hallitus 13.2.2019 - Rinkiin

Scandinavian Packaging Association SPA

The European Packaging Institutes Consortium (EPIC)

Europen

World Packaging Organization WPO

PHR Yhdistysrekisteri

www.e-paper.pakkaus.com

www.pakkaus.com
Suomen Pankin talo Hämeenkadun toiselta puolelta nähtynä. Kuva lokakuulta 2013.
**Suomen Pankin talo** on Tampereella Hämeenkadun ja Hatanpään valtatien kulmauksessa sijaitseva 7-kerroksinen liike- ja toimistotalo, joka valmistui vuonna 1943. Talon on suunnitellut arkkitehti Harry W. Schreck.

Suomen Pankin talon rakennustyöt alkoivat syyskuussa 1940, mutta jatkosodan alkamisen vuoksi työt viivästyivät niin, että talo valmistui vasta talvella 1943. Talon paikalla sijaitsi aiemmin Scheelen apteekki, joka oli apteekkari Amil Schéelen 1890-luvun alussa rakennuttama puutalo.

Taloon sijoittui Suomen Pankin Tampereen-konttorin lisäksi Yleisradion Tampereen studio, Aero Oy:n matkatoimisto sekä talon kattokerrokseen Alkon Kansanravintolat Oy:n *Hämeensilta*-ravintola. Talossa oli sen valmistuessa ajankohtaan nähden hyvin nykyaikainen ilmastointijärjestelmä.

Suomen Pankin talon julkisivut on verhoiltu vaaleanpunertavilla Kurun graniittilaatoilla, katutason seinät Vehmaan punaisella graniitilla ja pankkisalin sisäänkäynnin ympäristö Jyväskylän mustalla graniitilla. Julkisivussa on Gunnar Finnen tekemä kylväjää ja sadonkorjaajaa esittävä korkokuva. Ylintä kattokerrosta laajennettiin vuonna 1965, jolloin sinne tehtiin muun muassa näköalaikkunat.

Suomen Pankki myi talon vuonna 2012 yksityiselle kiinteistösijoittajalle ja pankin Tampereen-konttorin toiminta päättyi saman vuoden lopulla.

Suomen Pankin talon rakennustyömaa on yhtenä tapahtumapaikkana Hannu Salaman romaanin *Siinä näkijä missä tekijä* jatkosodan aikaan sijoittuvissa kuvauksissa. Hannu Salaman isä, sähköasentaja Sulo "Santtu" Salama, oli ollut vuonna 1942 mukana rakennustöissä, ja Tampereen sosialidemokraattisen nuorisoseuran vastarintaryhmässä mukana ollut Sakari Selin (romaanin *Reino Tammelund*) kuului hänen työporukkaansa.

Lähteet
-------

* Koskesta voimaa -sivusto: Suomen Pankin talo
* Julkiset veistokset ja monumentit Tampereella: Gunnar Finne
* Suomen Pankki myi konttorikiinteistöjä Tampereella ja Kuopiossa, Taloussanomat 15.10.2012
* Kronikka: Totta ja tarua Pispalan vastarinnasta, Aamulehti 11.2.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ouessantinlammas
**Ouessantinlammas** on lammasrotu, jonka alkuperä on Ranskan Bretagnessa olevalla Ouessantin saarella.

Nykyisin kyseistä rotua kasvatetaan Ranskan lisäksi laajalti muuallakin Euroopassa sekä Yhdysvalloissa. Rotu hävisi Ouessantin saarelta, ja oli lähellä kuolla sukupuuttoon 1900-luvun puolivälissä. Rotu onnistuttiin kuitenkin palauttamaan muualle Ranskaan vietyjen yksilöiden avulla. Nykyään rotu on runsas, ja se on suosittu lemmikkieläin.

Ouessantinlammas on pienikokoinen. Täysikasvuisen oinaan säkäkorkeus on noin 48 - 50 senttimetriä ja uuhien 45 - 46 senttimetriä. Vain uroksilla on suurikokoiset sarvet. Suurin osa on väriltään tummanruskeita tai mustia, mutta on myös poikkeuksia. Joillakin voi olla useampi kuin yksi väri, ja harvoissa tapauksissa ne voivat olla jopa valkoisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ouessant sheep The Ouessant Sheep Society of Great Britain. Viitattu 16.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Ouessant New Forest Ouessant Sheep.  Arkistoitu 17.7.2020. Viitattu 16.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ouessantinlammas** Wikimedia Commonsissa
**Igor Majcen** (s. 24. elokuuta 1969 Ljubljana) on slovenialainen uimari, joka aktiiviurallaan edusti myös Jugoslaviaa. Seuratason kilpailuissa hän edusti PK Ljubljanaa. Hän on pituudeltaan 190 cm.

Majcen sijoittui 1988 Soulin olympialaisissa 1 500 metrin vapaauinnissa 18:nneksi ja 400 metrin vapaauinnissa 28:nneksi. Vuonna 1991 hän oli 1 500 metrin vapaauinnissa kuudes Perthin MM-kilpailuissa ja neljäs Ateenan EM-kilpailuissa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa kuudenneksi ajalla 15.19,12.

Majcen saavutti Sheffieldin pitkän radan EM-kilpailuissa 1993 pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 15.15,05. Saman vuoden lyhyen radan MM-kilpailuissa Palma de Mallorcalla hän oli 1 500 metrillä viides. Rooman MM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa 17:nneksi ja 400 metrin vapaauinnissa 19:nneksi, 1996 Atlantan olympialaisissa 1 500 metrillä 28:nneksi.

Majcen sijoittui Perthin MM-kilpailujen 1998 avovesiuinnin 5 kilometrillä seitsemänneksi. Sekajoukkuekilpailussa hän oli 25 kilometrillä viides ja 5 kilometrillä kuudes. Avovesiuinnin MM-kilpailuissa Sharm el-Sheikhissa 2002 hän oli 25 kilometrillä neljäs ja 10 kilometrillä kymmenes. Barcelonan MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui 25 kilometrillä niin ikään neljänneksi, Montrealin MM-kilpailuissa 2015 samalla matkalla 14:nneksi.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### 50 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 metrin vapaauinti | 3.57,67 | Rooma | 9. syyskuuta 1994 |
| 800 metrin vapaauinti | 8.08,35 | Sheffield | 3. elokuuta 1993 |
| 1 500 metrin vapaauinti | 15.15,05 | Sheffield | 3. elokuuta 1993 |

### 25 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 metrin vapaauinti | 3.51,34 | Palma de Mallorca | 2. joulukuuta 1993 |
| 800 metrin vapaauinti | 7.54,55 | Palma de Mallorca | 2. joulukuuta 1993 |
| 1 500 metrin vapaauinti | 14.56,70 | Palma de Mallorca | 2. joulukuuta 1993 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Igor Majcen *sports-reference.com*.  Arkistoitu 1.2.2010. Viitattu 1.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  MAJCEN, Igor (1969) *swimrankings.net*. Viitattu 1.3.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Igor Majcen *the-sports.org*. Viitattu 1.3.2016. (englanniksi)
4. 1 2  MAJCEN, Igor (1969) Personal bests, Alltime *swimrankings.net*. Viitattu 1.3.2016. (englanniksi)
**Visa Orttenvuori** (s. 3. helmikuuta 1968) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Viipurin Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Timo Hietanen. Aikuisten tasolla Orttenvuori voitti uransa aikana seitsemän mitalia ulkoradoilta. Kalevan kisoista hän saavutti hopeaa 5 000 metrin juoksussa vuonna 1992. Tiejuoksusta Orttenvuori saavutti 20 kilometrin matkalta kaksi kultaa vuosina 1991 ja 1994. Puolimaratonilta hän voitti kultaa vuonna 1996 ja maastojuoksun SM-kisoista 12 kilometrin matkalta niin ikään kultaa vuonna 1996. Lisäksi Orttenvuori oli mukana viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa kahta hopeaa 4 x 1 500 metrin viestijuoksussa vuosina 1991 ja 1992. Sisäratojen SM-kisoista hän voitti pronssia 3 000 metrin juoksusta vuonna 1993.

Kansainvälisissä kisoissa Orttenvuori edusti Suomea yhden kerran, Bostonissa pidetyissä maastojuoksun MM-kisoissa. Hän osallistui 12 kilometrin kilpailuun, jossa sijoittui 123:nneksi.

Virallisiin kilpailuihin Orttenvuori ei ole osallistunut vuoden 1998 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Visa Orttenvuori Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Igor Kon 2008.
**Igor Kon**, ven. Игорь Семёнович Кон (21. toukokuuta 1928 Leningrad, Neuvostoliitto – 27. huhtikuuta 2011 Moskova, Venäjä) oli venäläinen sosiologi. Hänen aiheitaan olivat seksuaalisuus, nuoriso, vieraantuminen ja myös sosiologian historia.

Kon suoritti lisensiaatin tutkinnon historiassa ja filosofiassa Leningradissa 1950. Hän sai tieteen tohtorin arvon 1959. Julkaisutoimintansa hän aloitti 1960-luvulla, jota pidetään neuvostososiologian ensimmäisenä kultakautena. Hän julkaisi myös ulkomailla. Hän käsitteli ensimmäisenä Neuvostoliitossa homoseksuaalisuutta ja piti keskeisenä ajatuksena vapauden lisääntymistä seksuaalisuuden alueella, ja siinä mielessä hän arvosteli voimakkaasti ortodoksisen kirkon ja kommunistien näkemyksiä.

Kon julkaisi satoja artikkeleita ja nelisenkymmentä kirjaa, joista keskeinen teos on 1989 ilmestynyt 'Johdatus seksologiaan' (ei suom.). James Riordanin kanssa hän toimitti teokset *Sex and Russian Society* (1993) ja *The Sexual Revolution in Russia* (1995).

Suomennetut teokset
-------------------

* *Positivismi sosiologiassa*: (historiallis-kriittinen katsaus), suom. Robert Kolomainen, Progress, 1979.
* *Sosiologit ja ylioppilaat*, suom. Matti Pykälä. Kansankulttuuri, 1973 ISBN 951-615-051-9

Lähteet
-------

1. ↑  Rian.ru (venäjäksi)
2. 1 2 3  Anna Rotkirch, J. P. Roos, Elina Haavio-Mannila, Seksuaalisuuden, nuorison ja vieraantumisen tuntija, Kuolleet, Helsingin Sanomat, 14.5.2011 sivu C 11. Artikkelin verkkoversio

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Igor Kon** Wikimedia Commonsissa

* Igor Konin sivusto (mirror) (venäjäksi)
* *Curriculum vitae* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Mzabin, Ouarglan ja Oued Righin berberinkieliset alueet.
**Ouargli** eli **tagargrent** (omakielinen nimitys *teggargrənt*) on pohjoisten berberikielten zenati-ryhmään kuuluva kielimuoto. Sitä puhutaan Algerian Ouarglan keidaskaupungissa sekä 20 kilometriä luoteeseen sijaitsevassa Ngouçassa. Puhujamääräksi arvioidaan alle 10 000 tai 5 000 henkeä. 

Oman kielensä lisäksi Ouarglan berberit puhuvat arabiaa. Kaupungin kolmen heimon sekä Ngouçan kielimuotojen välillä on pieniä eroja. Ouarglista on olemassa Samuel Biarnayn laatima kieliopillinen kuvaus (1908) sekä Jean Delheuren sanakirja (1987).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delheure, Jean: *Dictionnaire Ouargli-Français*, s. 1. Paris: Société d’Études Linguistiques et Anthropologiques de France, 1987. ISBN 2-85297-197-6.
2. 1 2  Ilahiane, Hsain: *Historical Dictionary of the Berbers (Imazighen)*, s. 84. Lanham–Toronto–Oxford: The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-5452-9.
3. 1 2 3  Ethnologue report: Tagargrent, a language of Algeria *ethnologue.com*. Viitattu 16.7.2012. (englanniksi)
4. ↑  Delheure, Jean: *Dictionnaire Ouargli-Français*, s. 1–2. Paris: Société d’Études Linguistiques et Anthropologiques de France, 1987. ISBN 2-85297-197-6.
**Usedom** on kaupunki Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee Usedomin saaren lounaisosassa, Stettininhaffin luoteisella rannalla. Kaupunki kuuluu Ostvorpommernin piirikuntaan. Kaupungin asukasluku oli 1 872 vuonna 2011. Sen pinta-ala on 38,57 neliökilometriä.

Historia
--------

Usedom vuoden 1652 tienoilla.
Aluetta on asutettu neoliittiselta kaudelta lähtien. 800- ja 900-luvuilla sinne saapuivat slaavit, jotka rakennuttivat linnakkeen nykyisen Schloßbergin mäelle. Kaupungin, ja samalla saaren jolla se sijaitsee, nimi juontuu slaavilaisesta sanasta *uznam*, joka tarkoittaa joen suuta. Varhaisella 1100-luvulla asutuksen tuhosivat tanskalaiset ja myöhemmin sinne perustettiin premonstratenssiluostari. 

Saksalainen asutus Usedomiin saapui 1200-luvulla. Vuoden 1298 joulukuun 23. päivänä sille myönnettiin kaupunginoikeudet Lyypekin lain nojalla. Vuosina 1475 ja 1688 kaupunkia runtelivat tuhoisat tulipalot. Vuoden 1648 Westfalenin rauhan jälkeen Usedomista muun Pommerin ohella tuli Ruotsin hallinnoimaa aluetta. Vuonna 1720 sen hallinta siirtyi Preussille. 

Vuonna 1876 kaupunkiin valmistui rautatieyhteys. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungista tuli osa Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiota, kunnes Itä-Saksa lakkautti osavaltiosysteemin vuonna 1952, jolloin kaupungista tuli osa Rostockin aluetta (saks. *Bezirk Rostock*). Saksan jälleenyhdistyttyä vuonna 1990 Usedom palasi takaisin osaksi Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiota.

Lähteet
-------

1. ↑  Einwohnerzahlen im regionalen Vergleich Statistische Ämter des Bundes und der Länder.  Arkistoitu 27.7.2018. Viitattu 29.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kaupungin verkkosivusto
Stanley Cowell
**Stanley Cowell** (5. toukokuuta 1941 Toledo, Ohio – 17. joulukuuta 2020 Dover, Delaware) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.

Cowell syntyi musiikinharrastajien perheeseen. Hän sai maisterinarvon klassisessa pianonsoitossa ja suoritti myös sävellysopintoja. Cowellin ensimmäinen albumi oli *Blues for the Viet Cong* (1969), joka julkaistiin Polydor-levymerkillä. Cowell soitti 1960-luvun lopussa myös Max Roachin kokoonpanossa ja sävelsi puolet musiikista Roachin albumiin *Members, Don't Git Weary* (1968). Tässä yhteydessä hän tutustui Charles Tolliveriin, jonka kanssa perusti Strata-East Recordsin vuonna 1971. Strata-East-levymerkillä alettiin julkaista muun muassa Cowellin perustaman seitsemän pianistin The Piano Choir -kokoonpanon levyjä. Cowell myös johti Tolliverin kanssa Music Inc. -yhtyettä ja julkaisi Strata-Eastin kautta ensimmäisen soolopianoalbuminsa (*Musa: Ancestral Streams*). Cowellin yhteistyökumppaneihin kuuluivat mainittujen muusikoiden lisäksi muiden muassa Art Pepper, Sonny Fortune, Gary Bartz, Stan Getz, Bobby Hutcherson ja Roy Haynes. Hän soitti seitsemällä Heath Brothersin albumilla.

Cowell teki opetustyötä 1970-luvulta lähtien. Hän opetti Amherst Collegessa, Lehman Collegessa, New England Conservatoryssa ja lopulta Rutgersin yliopistossa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2013. Cowell jatkoi tämän jälkeen musiikkiuransa ja kiinnostui aiempaa enemmän elektronisesta musiikista. Hän kuoli sairaalassa hypovoleemiseen šokkiin 79-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stanley Cowell, Pianist, Composer and Educator with a Kaleidoscopic View of Jazz, Is Dead at 79 WBGO


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Valkoparta** (jap. エドワード・二ューゲート) (oikealta nimeltään **Edward Newgate**) on legendaarinen ja voimakas merirosvokapteeni One Piece manga- ja animesarjassa.

Yleistä
-------

Valkoparta on todella suuri mies, joka johtaa Valkoparta-merirosvoja ja on yksi Yonkou. Valkoparralla on hallinnassaan 16 divisioonaa joissa jokaisessa 100 miestä, ja hän on liitossa monen New Worldiin päässeen merirosvokapteenin kanssa. Valkoparran nimi tulee hänen suurista valkoisista viiksistään. Hän on melko iäkäs ja hänellä on omat naishoitajat laivallaan, mutta hän on todella voimakas, samoin kuin hänen miehistönsä.
Huhut kertovat hänen olevan "lähimpänä One Piecea" ja "maailman vahvin mies"*lähde?*. Hänelle hänen koko miehistönsä on kuin perhe ja jäsenet hänen lapsiaan. Jaksossa 485, hän kuolee veren vuotoon. Hänen viimeisiksi sanoikseen jäi "Yksi pala! Yksi pala on totta".

Voimat
------

Valkoparta on todella voimakas, ja Hän taisteli Gol D. Rogeria vastaan useasti menneisyydessä. Hän on syönyt pirunmarjan nimeltä Tremor Tremor-frut, joka mahdollistaa maanjäristysten synnyttämisen. Voimansa ansiosta hän voi synnyttää myös tsunameja.

Historia
--------

Menneisyydessään Valkoparta taisteli kovasti merirosvokuninkuudesta ja valloitti monia saaria esim. Nereidisaaren.
Nykyään hän on Yonkou ja aikoo aloittaa sodan Kaapparilordeja ja merijalkaväkeä vastaan Acen pidätyksen takia. Ja jos tämä tapahtuu niin maailman tasapaino horjuu. Taistelun alkaessa meno on hurjaa. Taistelu loppuu kuitenkin siihen, kun Ace ja hän itse saivat surmansa. Taistelussa esiintyvät myös Mustaparta-piraatit, jotka ovat paenneet vankilasta.

1. ↑   Luettu 11.9.2021.