recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ruumiin yhtenäiskuvan häiriö** (engl. *Body Integrity Identity Disorder*, *BIID*) on neurologinen häiriö, jossa ihminen toivoo usein jonkin kehonosansa amputointia tai halvaantumista. Aivan viime vuosiin asti BIID:tä on kohdeltu mielenterveysongelmana, jonka hoidoksi on tarjottu psykoterapiaa. Sen on arveltu myös liittyvän dysmorfiseen ruumiinkuvan häiriöön, jossa henkilölle kehittyy vastenmielisyys jotain kehonsa osaa kohtaan. Nykyisin BIID:n uskotaan liittyvän aivojen kehonkartan häiriöön.

Toisinaan BIID:hen saattaa liittyä apotemnofilisia piirteitä, mutta ne ovat kuitenkin kaksi eri asiaa. Monet apotemnofiilit kärsivät BIID:stä, mutta suuri osa BIID:stä kärsivistä ei ole apotemnofiileja.

Populaarikulttuurissa
---------------------

* Yhdysvaltalaisen televisiosarjan *Greyn anatomian* jaksossa "Haunt You Every Day" (kausi 4, jakso 5) esiintyy BIID:stä kärsivä potilas
* Robert Galbraithin romaanissa *Pahan polku* yksitysetsivä Cormoran Strike saa ihailevan kirjeen BIID:stä kärsivältä nuorelta tytöltä

Lähteet
-------

1. ↑  Kaaro, Jani: Käteni ei ole minun *Helsingin Sanomat*.  28.8.2012. Viitattu 26.12.2016.
2. ↑  Possible Causes of BIID  19.8.2014. Biid.org. Viitattu 26.12.2016. (englanniksi)
**Ruuhilampi** on ruskeavetinen, erämainen järvi Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 13,9 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on seitsemän kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 32 kilometriä länsiluoteeseen. Ruuhilampi kuuluu Nuuksion kansallispuistoon.

Maantiede
---------

Ruuhilammen pituus lounaasta koilliseen on 750 metriä. Järvi on saareton ja sen rannat on harvakseen mökitetty. Ruuhilampeen virtaa laskuoja Liukoista, joka sijaitsee noin 400 metriä etelään. Liukoin korkeustaso on noin seitsemän metriä Ruuhilampea ylempi. Ruuhilammesta virtaa Ruuhilammenoja Poikkipuoliaiseen, joka sijaitsee noin kilometrin luoteeseen. Poikkipuoliaisen korkeustaso on noin 20 metriä Ruuhilampea alempi. Noin 700 metriä Ruuhilammesta itään sijaitsee Kaitlampi, noin 800 metriä etelään sijaitsee Saarilampi.

Ruuhilampi on niukkaravinteinen ja siihen kohdistuu vain vähän kuormitusta, 2020-luvun alussa havaittiin lievää rehevöitymistä.

Ruuhilampi (22.004.1.009) kuuluu Palojärvenkosken alueeseen (22.004), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Ruuhilampi on Palojärvenkosken alueen viidenneksi laajin vakavesi ja Siuntionjoen vesistön koillisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ruuhilampi, vakavesi, Vihti
2. 1 2  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 28.6.2021.
3. 1 2 3 4  Ruuhilampi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 28.6.2021.
4. 1 2  Ruuhilampi. Järviwiki. Viitattu 28.6.2021.
5. ↑  Siuntio (22). Järviwiki. Viitattu 28.6.2021.
**Ousmane Sy** (s. 25. toukokuuta 1949 Bandiagara) on malilainen poliitikko.

Sy on suorittanut talous- ja sosiaalikehityksen tohtorintutkinnon Panthéon-Sorbonnen yliopistossa. Hän työskenteli tutkijana Sikassossa ja Bamakossa vuosina 1980–1987, Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman asiantuntijana vuosina 1987–1993, Malin kunta- ja hallintouudistusohjelman koordinaattorina vuosina 1993–2000 ja presidentti Alpha Oumar Konarén erityisasiantuntijana vuodesta 1997. Sytä pidetään Malin kuntauudistuksen isänä.

Sy oli Malin työn puolueen PMT:n aktivisti ja Adéma-PASJ:n perustajajäsen. Hän toimi Malin alue- ja paikallishallintoministerinä vuosina 2000–2002, kansalliskokouksen puheenjohtajan eristyisneuvonantajana vuosina 2011–2012, väliaikaisen presidentin Dioncounda Traorén pääsihteerinä vuonna 2012 ja kunta- ja kaupunkiministerinä vuosina 2014–2015. Sy on työskennellyt myös perustamansa tutkimuslaitoksen Centre d’études sur les politiques publiques et les institutionsin johtajana sekä Alliance pour refonder la gouvernance en Afrique -järjestön koordinaattorina.

Sy sai kansainvälisen kuningas Baoudouin -palkinnon vuonna 2005. Hän on naimisissa Malin ensimmäisen naiskuvernöörin Kadiatou Sown kanssa.

Teoksia
-------

* Sy, Ousmane: *Reconstruire l’Afrique: Vers une nouvelle gouvernance fondée sur les dynamiques locales*. Bamako: Jamana, 2009. ISBN 99952-1-006-1. Teoksen verkkoversio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ministère de l’Administration territoriale Le retour d’Ousmane Sy *aBamako*. Viitattu 25.12.2019.
2. ↑  Portrait: Ousmane Sy, ministre de la décentralisation et de la ville *Maliactu*.  Arkistoitu 25.12.2019. Viitattu 25.12.2019.
3. ↑  Membres fondateurs de l’adema-association en 1990: combien sont-ils restés encore à l’ADEMA-PASJ? *Afribone*. Viitattu 25.12.2019.
4. ↑  Ousmane Sy distingué *Jeune Afrique*. Viitattu 25.12.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Oussouyen departementti ja sen arrondissementit.
Kylä Carabanen saarella.
Kapokkipuu Elinkinessä Casamancen sivuhaaran rannalla.
Auringonlasku Cap Skirringissä.
**Oussouyen departementti** (ransk. *département d'Oussouye*) on departementti Ziguinchorin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Oussouye. Departementin pinta-ala on 891 neliökilometriä. Asukkaita on 53 000 henkeä (vuonna 2016, arvio).

Maantiede
---------

Oussouyen departementti sijaitsee Ziguinchorin alueen lounaisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Casamancejokeen, idässä Ziguinchorin departementtiin, etelässä Guinea-Bissauhun ja lännessä Atlantin valtamereen. Maisemaa leimaavat alangot ja Casamancejoen estuaarin sivuhaarat.

Vuotuinen sademäärä on 1 200–2 000 millimetriä. Sateisimmat kuukaudet ovat heinä-, elo- ja syyskuu. Minimilämpötilat vaihtelevat 15–18:n ja maksimilämpötilat 27–32 asteen välillä. Tammikuu on viilein ja maalis-, huhti- ja toukokuu kuumimmat.

Seudulla on paljon metsiä ja mangrovesoita. Myös eläimistö on poikkeuksellisen runsas. Departementissa sijaitsee Ala-Casamancen kansallispuisto.

Asutus
------

Departementtiin kuuluvat Cabroussen ja Loudia-Ouolofin arrondissementit sekä viisi kuntaa: Oussouye, Diembéring, Mlomp, Oukot ja Santhiaba Manjaque. Ainoa kaupunkiasutus on Oussouye. Asukkaista 67,5 % on dioloja, 14,1 % sererejä, 6,5 % wolofeja ja 5 % fulbeja. Yleisimmät kielet ovat diola ja wolof. Perinteisen uskonnon lisäksi harjoitetaan kristinuskoa ja islamia.

Liikenne, talous ja palvelut
----------------------------

Departementin läpi kulkee Ziguinchorista Cap Skirringiin johtava päällystetty maantie. Casamancella on jokiliikennettä ja Cap Skirringissä kansainvälinen lentokenttä.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, maissi, maapähkinä ja lehmänpapu. Tuotantoeläimiä ovat siat, vuohet, lampaat, naudat, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta edustaa pienimuotoinen hedelmien ja muiden maataloustuotteiden jalostus.

Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, kolme lyseota, kaksi ammattikoulua, terveyskeskus, 14 terveysasemaa ja kaksi yksityisvastaanottoa. Vesihuollon taso on riittämätön ja sähköverkko on vain Oussouyessa ja Cap Skirringissä sekä niiden lähikylissä.

Matkailu
--------

Seudun matkailupotentiaali perustuu sen kulttuuriperintöön, vehreään luontoon ja rannikon miellyttävään ilmanalaan. Nähtävyyksiä ovat diolojen juhlat ja seremoniat sekä perinteisten hallitsijoiden hovit. Cap Skirring on eurooppalaisten suosima rantalomakohde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Schéma départemental d’aménagement et de développement territorial (SDADT) de Oussouye *Agence régionale de développement Ziguinchor*.  2016. Viitattu 14.6.2021.
2. ↑  La population du Sénégal en 2016 *ANSD*.  Arkistoitu 23.9.2017. Viitattu 14.6.2021.
**Tractatus Coislinianus** on keskiaikainen käsikirjoitus, joka hahmottelee komedian teorian Aristoteleen *Runousopin* perinteen mukaisesti. Tutkijat ovat olleet erimielisiä sen suhteesta Aristoteleen teokseen itseensä.

Historia
--------

Aristoteleen *Runousopin* toinen, komediaa käsitellyt kirja itsessään on kadonnut. *Tractatus coislinianus* on 900-luvulta peräisin oleva käsikirjoitus, joka löydettiin 
Suuren Lavran (Megisti Lavra) luostarista Athos-vuorelta. Athanasios Rhetor lähetti sen Pierre Séguierille vuonna 1643. Klassisen kirjallisuuden tutkija J. A. Cramer, joka tutki Henri Charles du Cambout de Coislinin kokoelmaa lähes kaksisataa vuotta myöhemmin, vaikuttui käsikirjoituksen sisällöstä, ja uskoi sen olevan Aristoteleen komedian teorian kommentaari. Hän julkaisi tekstin vuonna 1839.

Cramerin näkemys torjuttiin pian, mutta se on saanut uutta kannatusta myöhemmin. Richard Janko on esittänyt, että käsikirjoitus sisältää *Runousopin* kadonneen toisen kirjan luonnoksen tai siihen liittyvät muistiinpanot. Heinz-Günther Nesselrath sen sijaan on katsonut, että kyseessä on peripateettisen koulukunnan myöhemmin tuottama teos.

Käsikirjoitus on nykyään sijoitettu Ranskan kansalliskirjastoon nimikkeellä "Coislinianus 120".

Teoria komediasta
-----------------

*Tractatuksen* mukaan komedia herättää näytelmän katsojissa naurun ja nautinnon, ja puhdistaa heistä näin kyseiset tunteet (*katharsis*). Komedian teoria rinnastuu näin aiemmin *Runousopissa* esitettyyn tragedian teoriaan, jonka mukaan tragedian esittämän kärsimyksen herättämä pelko ja sääli puhdistavat samoin katsojan mielen. Teksti kuvaa myös niitä keinoja, joilla *katharsis* komediassa saadaan aikaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Janko, Richard: *Aristotle on comedy: towards a reconstruction of Poetics II*. 2. painos. Duckworth, 2002. ISBN 0715631691.
2. ↑  Aristotle; Janko, Richard (toim.): *Poetics with Tractatus Coislinianus, Reconstruction of Poetics II and the Fragments of the On Poets*. Cambridge: Hackett, 1987. ISBN 0872200337.
3. ↑  Nesselrath, Heinz-Günther: *Die attische mittlere Komodie: ihre Stellung in der antiken Literaturkritik und Literaturgeschichte*. Berlin, New York: , 1990.

Kirjallisuutta
--------------

* Schrier, Omert J.: *The Poetics of Aristotle and the Tractatus Coislinianus: a bibliography from about 900 till 1996*. Brill, 1998. ISBN 9004111328.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tractatus coislinianus
Hudsoninlahti ja Ungavan niemimaa satelliittikuvassa
**Ungavan niemimaa** ([ange'ivən-], ransk. *Péninsule d'Ungava*) on Hudsoninlahden ja Ungavanlahden välinen niemimaa Nunavikissa, Kanadan Québecissä. Se kuuluu Labradorin niemimaahan ja on pinta-alaltaan noin 252 000 km2. Niemimaan pohjoispuolella sijaitsee Hudsoninsalmi.

Ungavan niemimaa on osa Kanadan kilpeä ja koostuu ainoastaan puuttomasta tundrasta, jota useat joet ja jäiset järvet halkovat. Useimmat joet virtaavat lähes yhdensuuntaisesti idästä länteen. Niemimaa vapautui mannerjään alta vasta 6 500 vuotta sitten, 11 500 vuotta LGM:n eli viimeisen jääkauden huippukohdan jälkeen, ja sen uskotaankon olleen esihistoriallisella ajalla keskus, josta laaja jääpeite laajeni peittämään suurimman osan Pohjois-Amerikkaa viime jääkaudella.

Ungavan niemimaan ilmasto on erittäin kylmää Labradorinvirran vuoksi, joka pitää koko Pohjois-Québecin kylmempänä kuin muiden vastaavien leveyspiirien alueet.

Niemimaalla asuu noin 10 000 asukasta, joista noin 90 prosenttia on inuiteja. He asuvat 12 kylässä, jotka ovat levittäytyneet rannikolle. Suurin kylä, Kuujjuaq, on alueen hallintokeskus. Rannikon läheisyydessä sijaitsevat saaret kuuluvat Nunavutin territorioon.

Alueelle pääsee ilmateitse. Lentoja on Etelä-Québeciin, ja myös laivaliikenne toimii, kun meri on sula. Paksu ikijää estää perinteisten rakennustekniikoiden käytön joillakin alueilla.

Lähteet
-------

1. ↑  CD-Facta (2005). *Ungavan niemimaa*. WSOY
**Unhola** oli vuosina 1994–2000 toiminut uusikaupunkilainen black metal -yhtye. Ruotsalainen Plasmatica Records -levy-yhtiö julkaisi vuonna 2000 yhtyeen ainoan albumin nimeltä *Inferno*. Julkaisun jälkeen yhtye on ollut määrittelemättömän mittaisella tauolla. Yhtyeen musiikkityyli oli raaka black metal melodisilla kitarariffeillä. Kaikki Unholan sanoitukset olivat suomenkielisiä.

### Jäsenten muut yhtyeet

Vokalisti Margoath vaikutti sittemmin hardcore punk -yhtye Aivottomissa. Kitaristi Jussi Hänninen on soittanut Fall of the Leafe -yhtyeessä, joka julkaisi uransa aikana kuusi albumia. Taneli Hatakan yhtyeitä ovat olleet Crimson Midwinter, Torture Killer ja Fall of the Leafe.

Diskografia
-----------

* *Beetlehemin Saasta* (omakustanne, 1996)
* *Mustan syvyyden tuulet...* (omakustanne, 1997)
* *Minä olen tie* (Meat Hook Productions, 1998)
* *Inferno* (Plasmatica Records, 2000)

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Unhola Discogs-sivustolla
* Unhola Encyclopaedia Metallumissa
* Unhola Reverbnationissa
* Unhola Last.fm:ssä (englanniksi)
Chalukyan valta suurimmillaan Pulakesi II:sen hallintoaikana
**Chalukya** (kannadaksi ಚಾಲುಕ್ಯರು oli valtakunta, joka hallitsi suurta osaa keskistä ja eteläistä Intiaa 500-luvulta 1100-luvulle. Tuona aikana chalukyat hallitsivat kolmen erillisen, mutta läheisen, dynastian voimin.

Varhaisin tiedetty dynastia tunnetaan heidän pääkaupunkinsa Badamin mukaan. Heidän valtakautensa alkoi 500-luvulla, kun Kadamba-valtakunta vaipui rappioon. Badami Chalukyan asema nousi hiljalleen, kunnes se saavutti suurimman mahtinsa kuningas Pulakesi II:sen aikana. Tämän kuoleman jälkeen vuonna 642 Itä-Chalukyasta tuli itsenäinen kuningaskunta itäisellä Dekkanilla. Itä-Chalukya hallitsi aluettaan 1000-luvulle asti. Deccanin länsiosissa chalukyat korvasi 700-luvun puolivälissä Rashtrakuta-dynastia. Chalukyaoiden jälkeläiset ottivat kuitenkin uudelleen vallan alueella 900-luvun lopulla. Länsi-Chalukya oli hallinnassa 1100-luvun loppuun saakka.

Chalukyan valta merkitsi merkkipaalua Etelä-Intian historiassa ja loistoaikaa Karnatakalle. Etelä-Intian poliittinen ilmapiiri vaihtui pienemmistä kuningaskunnista laajempiin valtakuntiin. Ensimmäistä kertaa historian aikana yksi valtakunta hallitsi alueita Kaveri- ja Narmada-jokien välillä. Chalukyan nousu tarkoitti myös tehokkaamman hallinnon syntyä, mertentakaisen kaupan ja talouden kehittymistä sekä *vesara*-arkkitehtuurin loistoa. Chalukyan aikana myös kannadan kieli nousi kukoistukseen kirjallisuudessa 800-luvulla.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chalukya**.
* The Chalukyan magnificence (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chalukya dynasty
**Andrew Ebbett** (s. 2. tammikuuta 1983) on kanadalainen jääkiekkoilija.

Ura
---

Varaamaton Ebbett pelasi CCHA:ssa Michiganin yliopistossa. Oltuaan viimeisenä vuotena joukkueen kapteeni, Ebbett teki varaamattomana pelaajana Ottawa Senatorsin kanssa tulokassopimuksen 17. heinäkuuta 2006. Ebbett teki ammattilaisdebyyttinsä kaudella 2006–2007 Ottawan AHL:ssä pelaavassa yhteistyöseura Binghamton Senatorsissa.

16. toukokuuta 2007 Ebbett siirtyi Anaheim Ducksiin, jossa hän pelasi myös suurimman osan kaudesta AHL:ssä Portland Piratesissa, mutta pääsi tekemään NHL-debyyttinsä kaudella 2007–2008 pelatessaan kolme ottelua Anaheimin paidassa. Kesäkuun 11. päivänä 2008 Ebbett teki kahden vuoden jatkosopimuksen Anaheimin kanssa.

Kauden 2008–2009 Ebbett aloitti AHL:ssä Iowa Chopsissa, josta hänet nostettiin 28 pelin jälkeen NHL:ään. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa syntymäpäivänään 2. tammikuuta 2009 Philadelphia Flyersia vastaan. Hän teki Ducksissa 32 pistettä 48 ottelussaan. Hän oli mukana auttamassa Ducksia toiselle kierrokselle pudotuspeleissä tehdessään 19. huhtikuuta 2009 maalin San Jose Sharksia vastaan. 

Ebbett pelasi kaudella 2009–2010 kaksi peliä Anaheimissa ennen kuin hänet asetettiin waiver -listalle, josta Chicago Blackhawks poimi hänet 17. lokakuuta 2009. Kymmenen Chicagossa pelatun pelin jälkeen hänet waiver- listattiin uudelleen ja tällä kertaa Minnesota Wild sai hänet 21. marraskuuta 2009 itselleen. Hän teki ensimmäisessä ottelussaan Minnesotassa 25. marraskuuta 2009 maalin Boston Bruinsia vastaan. Ebbett pelasi loppukauden Minnesotassa, jossa teki 49 pelissä kahdeksan maalia ja 14 pistettä.

2. heinäkuuta 2010 Ebbett siirtyi NHL-uransa neljänteen joukkueeseen, kun teki vapaana agenttina yhden vuoden sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa.

1. heinäkuuta 2011 Ebbett siirtyi Vancouver Canucksiin yksivuotisella sopimuksella. 

2. heinäkuuta 2012 Ebbett teki yhden vuoden kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Canucksin kanssa.

5. heinäkuuta 2013 Ebbett siirtyi yhden vuoden mittaisella kaksisuuntaisella sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin, joka maksoi hänelle 550 000 dollaria, mikäli hän pelaisi NHL:ssä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Andrew Ebbett
Australianhevonen valmiina töihin.
**Australianhevonen** on hevosrotu, joka on kehittynyt 1700-luvulla Australiaan viedyistä useista roduista. Sitä käytetään karjanpaimennukseen, matkaratsastukseen ja moniin englantilaisiin ratsastuslajeihin, etenkin pooloon ja koulu- ja esteratsastukseen. Se on luonteeltaan sisukas, vireä, rauhallinen, rohkea.

Ominaisuudet
------------

Australianhevosella on täysveriselle tyypillinen viehättävä pää ja valpas katse. Sillä on viisto lapa, vahva selkä, syvä runko ja voimakas takaosa. Jalat ovat pitkät ja sirot. Se on kookas, nivelet eivät ole ulkonevat. Kaviot ovat hyvät. Säkäkorkeus vaihtelee 152–168 cm välillä. Se voi olla minkä värinen tahansa.

Historia
--------

Englantilaisia täysiverisiä ja espanjalaisia hevosia vietiin Australiaan vuonna 1788, jolloin brittien ensimmäinen vankilaivue rantautui maihin. Myöhemmin maahan vietiin lisää englantilaisia täysiverisiä, arabialaisia täysiverisiä ja welsh mountain -poneja. Ne kaikki vaikuttivat nykyään australianhevosena tunnetun kestävän ja monikäyttöisen rodun kehitykseen.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Australian armeijan ratsuväen kevyesti aseistettu rykmentti ei juurikaan käyttänyt muita rotuja, koska walerista polveutuva australianhevonen oli varsin sisukas*lähde?*. Nykyään se on hyödyllinen yleisratsu, joka kestävyydellään ja rakenteeltaan muistuttaa englantilaista täysiveristä.

Lähteet
-------

* Hevosmaailma.net: Australianhevonen (Arkistoitu – Internet Archive)
**Aleksandr Valerjevitš Halifman** (ven. Александр Валерьевич Халифман, s. 18. tammikuuta 1966 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen shakin suurmestari, shakkikirjailija ja entinen FIDE:n maailmanmestari.

Halifman oppi shakin kuusivuotiaana isältään. Hän saavutti suurmestarin arvon 1990 kovatasoisessa New Yorkin avoimessa turnauksessa, jonka hän voitti. 

Hänen merkittävin saavutus oli FIDE:n maailmanmestaruuden voitto 1999, vaikka samaan aikaan häntä vahvempi pelaaja Garri Kasparov piti kilpailevan liiton titteliä hallussaan. Halifman menetti tittelinsä seuraavana vuonna.

Halifman on myös voittanut 1982 Neuvostoliiton nuorten mestaruuden, 1984 neuvostoliitonmestaruuden, 1985 ja 1987 moskovanmestaruuden, 1990 Groningenissa, 1993 Ter Apelissa, 1994 Eupenin avoimen turnauksen, 1995 Pietarin avoimet, 1996 venäjänmestaruuden, 1997 Pietarin turnauksen, 1997 Århusissa, 1997 maailman joukkuemestaruuden Luzernissa, 1998 Bad Wiesseessa, 2000 Hoogenveenissa ja 2000 shakkiolympialaiset.

Halifman on tunnettu shakin avausteoriaa käsittelevistä kirjasarjoistaan *Opening for White According to Kramnik, 1. Nf3* ja *Opening for White According to Anand 1. e4*.

Lähteet
-------

1. ↑  FIDE Chess Profile FIDE. Viitattu 28.1.2014.
2. ↑  John Watson: Book Reviews by John Watson TWIC.  Arkistoitu 11.5.2008. Viitattu 09.02.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksandr Halifman ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
* FIDE-kortti: Aleksandr Halifman (englanniksi)

Shakin maailmanmestarit

|  |  |
| --- | --- |
| Kiistattomat (1886–1993): | 
* Steinitz
* Lasker
* Capablanca
* Euwe
* Alehin
* Smyslov
* Tal
* Botvinnik
* Petrosjan
* Spasski
* Fischer
* Karpov
* Kasparov

 |
| FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006: | 
* Halifman
* Ponomarov
* Kasymdžanov
* Topalov

 |
| PCA:n maailmanmestarit 1993–2006: | 
* Kasparov
* Kramnik

 |
| Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen: | 
* Kramnik
* Anand
* Carlsen
* Ding

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Aleksandr Hanžonkov.
**Aleksandr Aleksejevitš Hanžonkov** (ven. Алекса́ндр Алексе́евич Ханжо́нков, 8. elokuuta 1877 nykyisen Donetskin alueen Hanžonkovo – 26. syyskuuta 1945 Jalta) oli venäläinen elokuva-alan yrittäjä, elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hän oli yksi venäläisen elokuvan pioneereista.

Aleksandr Hanžonkov syntyi kasakkaupseerin perheeseen. Hän valmistui Novotšerkasskin junkkerikoulusta vuonna 1896 ja osallistui Venäjän–Japanin sotaan. Ensimmäiset elokuvansa nähtyään hän jätti sotilasuransa ja antautui elokuva-alalle. Vuonna 1906 Hanžonkov perusti Moskovaan yrityksen, joka aluksi toimi ranskalaisten Pathén veljesten edustajana. Jo seuraavana vuonna Hanžonkovin yritys alkoi tuottaa myös kotimaisia filmejä. Vuoteen 1909 mennessä yhtiöstä oli tullut Venäjän suurin elokuvanvalmistaja. Vuonna 1911 julkaistiin Venäjän ensimmäinen täysipitkä näytelmäelokuva *Oborona Sevastopolja* ("Sevastopolin puolustus"), jossa Hanžonkov toimi toisena ohjaajana ja käsikirjoittajana. Hän tuotti ensimmäisenä myös dokumentti-, opetus- ja animaatioelokuvia. Hanžonkovin yhtiössä työskentelivät muun muassa ohjaajat Pjotr Tšardynin, Jevgeni Bauer ja Lev Kulešov, näyttelijät Ivan Mozžuhin, Vera Holodnaja ja Vitold Polonski sekä animaattori Vladislav Starevitš.

Vuodesta 1924 lähtien Hanžonkov työskenteli Goskinon tuotanto-osaston konsulttina ja vuodesta 1925 Proletkinon tuotantojohtajana. Hän on kirjoittanut muistelmateoksen *Pervyje gody russkoi kinematografii* ("Venäläisen elokuvan ensimmäiset vuodet", 1937).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entsiklopedija kino *dic.academic.ru*. Viitattu 23.12.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksandr Hanžonkov Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
*Hakusana "Chalmers" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*

Chalmersin pääsisäänkäynti
**Chalmersin teknillinen korkeakoulu** (ruots. *Chalmers tekniska högskola, CTH*) on Göteborgissa Ruotsissa sijaitseva yksityinen teknillinen yliopisto. Se perustettiin 5. marraskuuta 1829 William Chalmersin lahjoitusten avulla. Vuonna 1937 yliopisto siirtyi valtion omistukseen, mutta 1994 se muuttui takaisin yksityiseksi säätiön omistamaksi yliopistoksi. 

Nykyisin yliopistolla on noin 2 020 työntekijää ja noin 9 415 opiskelijaa. Yliopistolla on kaksi kampusaluetta, Johanneberg ja Lindholmen. Koulun rehtorina on toiminut vuodesta 2006 alkaen Karin Markides.

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Chalmersin teknillinen korkeakoulu sai vuonna 2014 sijaluvun 301–400.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chalmers årsberättelse 2016, s. 35 *chalmers.se*. Viitattu 1.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2  Chalmers årsberättelse 2018, s. 1 *chalmers.se*.  Arkistoitu 22.9.2020. Viitattu 1.6.2020. (ruotsiksi)
3. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 (Arkistoitu – Internet Archive) shanghairanking.com

Aiheesta muualla
----------------

* Chalmersin viralliset sivut

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chalmersin teknillinen korkeakoulu**.
Lentopallon **Challenge cupiin** osallistuvat niiden Euroopan maiden mestarijoukkueet, joiden ranking ei ole tarpeeksi korkea Mestareiden liigaan. Lisäksi Challenge cupiin saavat osallistua kaikkien Euroopan maiden cup-mestarit.

Suomalaisjoukkueet
------------------

Miesten Top Teams Cupissa pelasivat suomalaisseuroista kaudella 2006-2007 Rovaniemen Santasport ja Tampereen Isku-Volley. 
Santasport eteni kuudentoista parhaan joukkoon ja kahdeksasosafinaalit venäläistä Iskra Odintsovoa vastaan olivat tiukkaakin tiukemmat. Venäjällä pelattu ensimmäinen ottelu päättyi Odintsovon voittoon 3-2 ja Santasport voitti kotiottelunsa samoin numeroin - erävoittojen ollessa tasan jouduttiin jatkoerään. Sen Odintsovo voitti 25-19 jatkaen kahdeksan parhaan joukkoon.

Kausi 2007
----------

Top Teams Cupin voiton kaudella 2006-2007 vei yllättäen  slovenialainen Autocommerce Bled, joka kukisti italialaisen Cimone Modenan tähdet loppuottelussa, ja vieläpä näiden kotikentällä, erin 3-2. Voitto oli samalla ensimmäinen slovenialaisseuran saavuttama lentopallon Euroopan Cupin mestaruus. Pronssiottelussa Santasportin jatkosta pudottanut Iskra Odintsovo voitti Isku-Volleyn tien pysäyttäneen makedonialaisen Rabotnicki Fersped Skopjen 3-1.

Saksan Münsterissä pelatussa naisten Top Teams Cupin loppuottelussa espanjalainen Grupo 2002 Murcia kukisti TsSKA Moskovan 3-0. Pronssiottelussa saksalainen Schweriner SC löi hollantilaisen PlantinaLonga Lichtenvoorden 3-0.

2000-luvun mestarit
-------------------

| Vuosi |  | Finaali |
| --- | --- | --- |
| Mestari | Lopputulos | Finalisti |
| 2000/2001 | Portugali Sporting Espinho |  | Venäjä UEM-Izumrud Ekaterinburg |
| 2001/2002 | Belgia Knack Randstad Roeselare | 3-1 | Portugali SC Espinho |
| 2002/2003 | Alankomaat Piet Zoomers Apeldoorn | 3-1 | Ukraina Lokomotiv Kharkiv |
| 2003/2004 | Ukraina Lokomotiv Kharkiv | 3-1 | Romania Deltacons Tulcea |
| 2004/2005 | Kreikka Olympiacos Piraeus | 3-0 | Alankomaat Ortec Nesselande Rotterdam
  |
| 2005/2006 | Italia Piacenza | 3-2 | Espanja Portol Son Amar Palma |
| 2006/2007 | Slovenia Autocommerce Bled | 3-2 | Italia Cimone Modena |

Lähteet
-------

1. ↑  Santasport piinasi miljoonapoppoo Odintsovoa täydet 11 erää (Arkistoitu – Internet Archive)Lapin Kansa 17.1.2007. Viitattu 28.5.2007.
2. ↑  Slovenialle ensimmäinen mestaruus Euroopan cupeissa Suomen Lentopalloliitto 12.3.2007. Viitattu 28.5.2007.
*Tämä artikkeli kertoo Falcon musiikkialbumista. Out of the Dark ... Into the Light on myös thrash metal -yhtye Kreatorin EP.*

**Out of the dark** on Falcon yhdeksäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin postuumisti 27. helmikuuta 1998 hänen kuoltuaan auto-onnettomuudessa kolmea viikkoa aikaisemmin. Albumin maailmanlaajuinen painos julkaistiin 2. maaliskuuta 1998.

Albumista muotoutui hänen yksi tunnetuimmista levyistään. Levyn nimen piti olla alun perin *Egoisten*.*lähde?*

Taustaa
-------

1996 Falcon singlen *Mutter, der Mann mit dem KOKS ist da* saavuttaman suosion takia Falcolle alettiin suunnitella uutta paluuta saksankielisten valtioiden listoille. Samana vuonna Falcolta julkaistiin myös single *Naked*, joka menestyi kohtalaisen hyvin Itävalloissa, mutta Saksan listoja se ei kyennyt valtaamaan, jonka johdosta levyn julkaisua siirrettiin. Falco suunnitteli levylle myös kappaletta *Tomorrow Never Knows*, jota ei tapahtunut. Falco myös poisti muutamia päiviä ennen kuolemaansa kappalelistalta paljon kappaleita, jotka oltiin jo julkaistu aiemmissa levyissä ja kokoelmissa.*lähde?*

*Out of the dark* suunniteltiin julkaistavan singlenä ennen *Naked*ia, mutta Falco halusi sen ilmestyvän vasta levyllä. Kun levy julkaistiin, kappaleesta tuli hitti niin Itävallassa kuin Saksassa ja Sveitsissä. Kappaleen paras sijoitus kotimaassaan oli 2. Kymmenen vuoden päästä Falcon kuolemasta albumi nousi uudelleen Itävallan listoille.*lähde?*

Kappaleet
---------

1. No Time for Revolution – 3.51
2. Out of the Dark – 3.36
3. Shake – 3.41
4. Der Kommissar 2000 – 3.47
5. Mutter, der Mann mit dem Koks ist da – 3.38
6. Hit Me – 3.45
7. Cyberlove – 3.33
8. Egoist – 3.26
9. Naked – 11.29 (Full Frontal Version)

Arvostelut
----------

* AllMusic: 3.5/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑  Discogs: Falco – Out of the Dark (Into the Light) (englanniksi)
2. 1 2 3  Dutchcharts.nl: Falco – Out of the Dark (Into the Light) (hollanniksi)
3. ↑  AllMusic review (englanniksi)
**Intianmuurahaiskäpy** (*Manis crassicaudata*) on Intiassa ja sen lähialueilla elävä muurahaiskäpylaji.

Se on suuri, pyöreämuotoinen muurahaiskäpy, joka painaa yleensö 10–16 kg. Se kasvaa 60–75 cm pitkäksi, minkä lisäksi häntä on 40–45 cm pitkä. Koiraat ovet suurempia kuin naaraat. Eläimen ihoa peittävät suurikokoiset suomut muualla paitsi vatsassa ja säärten sisäpinnoilta. Suomuja on kaikkiaan 160–200, ja lähes puolet niistä on hännässä. Suurimmat suomut ovat 7 cm pitkiä.

Intianmuurahaiskäpyä tavataan Aasiassa Himalajan eteläpuolella: Pakistanin pohjois- ja kaakkoisosissa, lähes koko Intiassa ja Sri Lankalla sekö Nepalin alavimmissa osissa. Sitä esiintyy luultavasti myös Bangladeshin länsi– ja pohjoisosissa, mutta joiltakin alueilta se on hävinnyt.

Intianmuurahaiskävyn elintavoista tiedetään melko vähän. Se elää monenlaisissa trooppisissa metsissä, avoimessa maastojssa ja ruohikoilla. Ihmisen läheisyys ei sitä haittaa, kunhan termiittejä on tarjolla ja sitä ei metsästetä.

Intianmuurahaiskäpy syö lähes yksinomaan termiittejä ja muurahaisia, mieluiten niiden munia, mutta toukat, nuoret yksilöt ja aikuisetkin maistuvat sille. Se liikkuu yöaikaan ja käyttää tarkkaa hajuaistiaan ryövätessään muurahaispesiä. Se kaivaa irtomaata pois takajaloillaan, mutta voi myös kurkottaa puissa elävien muurahaislajien pesiin.

Intianmuurahaiskäpy tulee sukukypsäksi kolmevuotiaana. Naaras synnyttää yleensä yhden poikasen noin kuuden kuukauden raskausajan päätteeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Baillie, J. Challender, D. Kaspal, P. Khatiwada, A. Mohapatra, R. & Nash, H.: *Manis crassicaudata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2015.4*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 2.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Thick-tailed pangolin (Manis crassicaudata) ARKive.  Arkistoitu 5.8.2017. Viitattu 13.7.2014.
3. 1 2  Don E. Wilson, Russell A. Mittermeier: *Handbook of the Mammals of the World – Volume 2 Hoofed Mammals*. Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-77-4. Lainaus GBIF-palvelussa (viitattu 31.3.2023).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q752467
* Wikispecies: Manis crassicaudata
* ADW: Manis\_crassicaudata
* ARKive: manis-crassicaudata
* BOLD: 671859
* CoL: 7VRVK
* EoL: 982442
* Fossilworks: 236719
* GBIF: 5219633
* iNaturalist: 43362
* IRMNG: 11091637
* ITIS: 728008
* IUCN: 12761
* MSW: 13900009
* NCBI: 1496684
* Species+: 9849

 |

 |
**uMhlanga** on Etelä-Afrikassa KwaZulu-Natalin provinssissa sijaitseva talouskeskus ja matkailukohde. Se sijaitsee Intian valtameren rannikolla heti Durbanin pohjoispuolella. Hallinnollisesti uMhlanga on osa eThekwinin piirikuntaa. Etelässä uMhlanga rajautuu Durbanin pohjoisiin kaupunginosiin ja lännessä Mount Edgecomben kuntaan.

uMhlangan alue tunnetaan erityisesti eteläisen pallonpuoliskon suurimmasta kauppakeskuksesta Gatewaysta (Gateway Theatre of Shopping). Alueella sijaitsee myös Etelä-Afrikan toiseksi korkein pilvenpiirtäjä, 183 metriä korkea Pearl Sky. Alueella on myös loistohotelleja sekä kaksi uimarantaa. Kaupunkialue on kasvanut nopeasti 2000-luvulla ja uMhlangan alueesta on arveltu tulevan Durbanin metropolialueen tärkein taloudellinen keskus.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Umhlanga, KwaZulu-Natal
**Água de Beber** (suom. *Juomavesi*) on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Vinícius de Moraesin sanoittama bossa nova -kappale vuodelta 1961. Jobim julkaisi instrumentaaliversion albumillaan *The Composer of "Desafinado", Plays* vuonna 1963, ja kappale on sittemmin esitetty useissa eri muodoissa niin laulettuna kuin instrumentaalinakin. Kappaleen ovat Jobimin lisäksi äänittäneet muun muassa Astrud Gilberto, Ella Fitzgerald, Frank Sinatra, Charlie Byrd, Al Jarreau, Toninho Horta ja Carola.

Kappaleen nimi tarkoittaa "juomavettä". Portugalin oikeinkirjoituksen mukainen kirjoitusasu on "Água de Beber", mutta aksenttimerkki jätetään yleensä kirjoittamatta niin portugalin- kuin vieraskielisissäkin julkaisuissa. Englanniksi kappaletta on esitetty Norman Gimbelin kirjoittamilla sanoilla nimillä "Water to Drink" ja "Drinking Water".

Lähteet
-------

1. ↑  Bill Barnes: Gabriela Anders: Agua de Beber *Jazz.com*.  Arkistoitu 23.12.2009. Viitattu 22.7.2010. (englanniksi)
2. ↑  Hakutulos kappaleelle Agua de beber *Suomen Äänitearkisto*.  Arkistoitu 15.6.2012. Viitattu 22.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Matthew Greenwald: Agua de Beber *AllMusic*. Viitattu 22.7.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Lars-Erik Sjöberg** (4. toukokuuta 1944 Falun – 20. lokakuuta 1987 Uppsala) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta vuosien 1968 ja 1972 olympialaisissa, Kanada-cupissa 1976 sekä viisissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti kolme MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. MM-kilpailuissa 1974 hänet valittiin kisojen parhaaksi puolustajaksi ja tähdistökentällisen jäseneksi.

Seuratasolla Sjöberg edusti Ruotsissa Leksands IF:ää, Djurgårdens IF:ää ja Västra Frölunda IF:ää. Hän voitti Leksandin joukkueessa Ruotsin-mestaruuden vuonna 1969, ja samalla kaudella hänet palkittiin Guldpucken-palkinnolla kauden parhaana ruotsalaispelaajana.

Sjöberg siirtyí vuonna 1974 Kanadaan, WHA-joukkue Winnipeg Jetsiin, jossa hän voitti kolme kertaa liigan mestaruuden. Hän pelasi Jetsissä vielä NHL:ssä kauden 1979–1980 ja oli ensimmäinen ruotsalainen NHL-joukkueen kapteeni. Hän pelasi WHA:n runkosarjassa 295 ottelua, joissa hän teki 25 maalia ja sai 169 syöttöpistettä. WHA:n pudotuspeleissä hän pelasi 52 ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja antoi 22 maalisyöttöä. NHL:ssä hän pelasi 79 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 7 + 27.

Sjöberg kuoli 43-vuotiaana syöpään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lars-Eric Sjöberg Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 18.2.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Käck, Andreas: Svensk legendar hyllas av klubben *Sportbladet*.  26.11.2018. Viitattu 18.2.2020. (ruotsiksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Lars-Erik Sjöberg *Eliteprospects*. Viitattu 18.2.2020. (englanniksi)
**Lars Anders Tomter** (s. 30. marraskuuta 1959 Furnes) on norjalainen alttoviulisti.

Tomterin opettajien joukossa olivat Leif Jørgensen, Max Rostal ja Sándor Végh. Tomter sai vuonna 1986 ensipalkinnon Kansainvälisessä Maurice Vieux -alttoviulukilpailussa. Hän on esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Marc Albrechtin, Vladimir Ashkenazyn, Sylvain Cambrelingin, Dennis Russell Daviesin, Olari Eltsin, Daniele Gattin, Manfred Honeckin, Eivind Gullberg Jensenin, Juha Kankaan, Krzysztof Pendereckin, Okko Kamun, Arvīds Jansonsin, Dmitri Kitajenkon, Ken'ichiro Kobayashin, Ervin Lukácsin, Nello Santin, Jukka-Pekka Sarasteen, Ulf Schirmerin, John Storgårdsin, Yan Pascal Tortelierin, Muhai Tangin ja Hans Vonkin johdolla.

Tomter on aktiivisesti tukenut uutta musiikkia ja muun muassa kantaesittänyt Ragnar Söderlindin, Erkki-Sven Tüürin, Rolf Wallinin sekä Anders Eliassonin konsertot soittimelleen. Hän on myös levyttänyt Vagn Holmboen konserton Norrköpingin sinfoniaorkesterin, Poul Rudersin konserton Aarhusin sinfoniaorkesterin ja Egil Hovlandin konserton Oslon filharmonisen orkesterin kanssa.

Tomter on toiminut Norjan valtiollisen musiikkikorkeakoulun professorina ja vuodesta 2013 Tanskan kuninkaallisen musiikkikonservatorion avustavana professorina. Tomterin instrumentti on Gasparo da Salòn alttoviulu vuodelta 1590.

Lähteet
-------

1. ↑  Lars Anders Tomter Norsk biografisk leksikon
2. 1 2 3 4  Lars Anders Tomter The Primrose


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Kroatia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Lars August Lundh
**Lars August Lundh** (2. heinäkuuta 1838 Tukholma – 14. heinäkuuta 1916 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkipedagogi.

Lundh valmistui Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksesta urkurina vuonna 1857. Pian tämän jälkeen hän aloitti pitkän uransa musiikkipedagogina eri oppilaitoksissa. Lisäksi hän työskenteli Tukholman saksalaisen kirkon urkurina vuosina 1869–1916. Lundh sai *musikdirektör*-arvon vuonna 1884. Hänelle myönnettiin myös *In sui memoriam* -mitali ja vuonna 1892 Litteris et artibus -mitali. Vuonna 1898 Lundhista tehtiin Vasa-ritarikunnan ritari. Lundh oli myös Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian *associé*-jäsen vuodesta 1910. Hän oli kolmesti naimisissa; ensimmäisestä avioliitosta Emma Mathilda Nyqvistin (s. 1829) kanssa syntyi kolme tytärtä.

Lundhin tuotannosta ohjelmistossa on pysynyt kevään kunniaksi sävelletty laulu *Hör hur västanvinden susar*, joka on pysynyt ruotsalaisten kuorojen suosiossa. Lundh sävelsi myös muun muassa *Requiemin* neliääniselle kuorolle ja orkesterille sekä Esaias Tegnérin tekstiin laaditun kantaatin *Svea*, joka esitettiin kuningas Oskar II:n 25-vuotisen valtakauden kunniaksi pidetyissä juhlallisuuksissa vuonna 1897. Muun tuotannon joukossa on piano-, kamari-, urku- ja orkesterimusiikkia. Urkuri Gustaf Mankell osallistui usein Lundhin liturgisen musiikin esityksiin. Pääasiassa Lundh kuitenkin tuotti opetusmateriaalia oppilaitoksia varten ja musiikkiantologioita. Hän julkaisi lukuisia laulu- ja koraalikirjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  August Lundh (1838−1916) Swedish Musical Heritage, viitattu 16.3.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tapio Salo** (22. toukokuuta 1948 Kuru – 17. maaliskuuta 2010 Espoo) oli suomalainen kontrabasisti.

Salo oli kokenut studiomuusikko: hän sijoittui sijalle 15 Gramexin vuonna 2007 julkaisemalla listalla Suomen kautta aikain ahkerimmista studiomuusikoista. Studiotyön lisäksi hän soitti muun muassa Tampereen kaupunginorkesterissa, teattereissa, Yleisradion TV2:n viihdeohjelmissa sekä monen artistin, kuten Eino Grönin, Paula Koivuniemen ja Reijo Taipaleen, keikkaorkestereissa. Lempinimen "Jäpikkä" saanut Salo opiskeli kenraalibassoa, musiikinteoriaa, soinnutusta ja säveltapailua käydessään Tampereen musiikkiopistoa 1960-luvulla.

Salo sai täyden taiteilijaeläkkeen vuonna 2006. Hän kuoli maaliskuussa 2010, 61-vuotiaana, pitkäaikaiseen sairauteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mårtenson, Lasse: Orkesterin kivijalka vaistosi vivahteet.  *Helsingin Sanomat*, 13.5.2010. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  40-vuotias Gramex selvitti sata ahkerinta levyttäjää *gramex.fi*.  18.1.2007. Viitattu 22.1.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapio Salo Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Tapio Sakari Sadeoja** (s. 16. kesäkuuta 1958 Kotka) on suomalainen toimittaja. Hän on ollut *Ilta-Sanomien* vastaava päätoimittaja ja kustantaja.

Sadeoja syntyi toimittaja Olavi Sadeojan ja päätoimittaja Pirkko Aallon perheeseen. Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1985 puheterapeutti Marja Tuomi. Sadeoja tuli ylioppilaaksi 1977, minkä jälkeen hän opiskeli valtiotiedettä Helsingin yliopistossa. Sadeoja työskenteli *Etelä-Vantaa* -lehdessä 1978-1981 toimittajana, ja *Ilta-Sanomissa* 1981-2019.

Sadeoja toimi *Ilta-Sanomien* ulkomaantoimittajana, ulkomaantoimituksen esimiehenä, toimituspäällikkönä ja uutispäätoimittajana. Hänet nimitettiin vastaavaksi päätoimittajaksi 29. toukokuuta 2007, sijaisena hän hoiti tehtävää jo tammikuusta alkaen. Syyskuussa 2009 Tapio Sadeoja nimitettiin myös *Taloussanomien* vastaavaksi päätoimittajaksi. *Ilta-Sanomien* kustantaja hänestä tuli 2010. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2019 lopussa.

Helsingin Sanomain Säätiö on myöntänyt Helsingin Sanomien 130–vuotisjuhlan kunniaksi Sananvapauden ansiomitalin loppuvuonna 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 872. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Verkko muuttaa uutisen käsitteen.  *Helsingin Sanomat*, 16.6.2008. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 19.2.2011.
3. ↑  IS:n vastaava päätoimittaja Tapio Sadeoja jää eläkkeelle vuoden lopulla *is.fi*.  13.2.2019. Viitattu 14.2.2019.
4. ↑  Tapio Sadeojalle Sananvapauden ansiomitali *Ilta Sanomat*.  13.11.2019. Viitattu 5.3.2020.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Ilta-Sanomien logo | Edeltäjä:**Hannu Savola** | **Ilta-Sanomien päätoimittaja**2007–2019 | Seuraaja:**Johanna Lahti** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Tapio Antero Simos** (s. 8. syyskuuta 1950 Pohja) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi VR Osakeyhtiön toimitusjohtajana vuosina 2003–2009. VR:n johtoryhmään hän oli tullut 7 vuotta aikaisemmin, jota ennen hän oli toiminut teknisen tukkukaupan parissa.

Simos ilmoitti elokuussa 2009 lähtevänsä VR:ltä omasta pyynnöstään. Eronsa syyksi hän ilmoitti työasiat. Konsernin toimitusjohtaja Mikael Aro olisi halunnut hänen jatkavan tehtävässään. Simoksesta oli tehty hiljattain heinäkuussa Lahden poliisille rikosilmoitus. Jutussa tutkittiin joulukuun 2008 ja toukokuun 2009 välillä tapahtuneita pahoinpitelyä, kunnianloukkausta, kotirauhan rikkomista ja yksityiselämää loukkaavaa tiedon levittämistä. Simos kiisti syyllistyneensä rikoksiin sekä kiisti myös eronsa johtuneen epäilyistä. Syyttäjä päätti jättää syytteen nostamatta näytön puutteen takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (toim.): *Kuka kukin on 2015*, s. 854. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Arola, Heikki: Raideliikenteen toimitusjohtaja Simos erosi yllättäen VR:stä *HS.fi*.  11.8.2009. Viitattu 30.5.2021.
3. ↑  Sullström, Heidi: VR:stä lähtenyt Simos: Ero johtui työasioista, ei rikosepäilyistä *HS.fi*.  13.8.2009. Viitattu 30.5.2021.
4. ↑  Entinen VR-pomo ei joudu syytettyjen penkille *Keskisuomalainen*.  2.12.2009. Viitattu 30.5.2021.
**Vuonoksen kaivos** sijaitsee Outokummussa Pohjois-Karjalassa. Maanalaisesta kaivoksesta louhittiin pääasiassa kuparia ja se oli toiminnassa vuosina 1972–1985. Avolouhoksen pääasiallinen tuote oli nikkeli ja se toimi vuosina 1971-1977. Malmin pitoisuudet olivat 2–2,5 % kuparia, 1–1,5 % sinkkiä, 22 % rautaa, 0,3 % nikkeliä ja 15 % rikkiä. Kummastakin louhittiin malmia noin 5,5 miljoonaa tonnia. Vuonoksen esiintymä löytyi Outokumpu Oy:n malminetsinnän työn tuloksena vuonna 1965 noin 5 kilometrin päästä Outokummun keskustasta. Kaivoksen rakentaminen alkoi vuonna 1967 ja rikastamo käynnistyi vuonna 1971. Hallinnollisesti Vuonoksen kaivos kuului Outokummun kaivoksen alaisuuteen. 

Kaivokseen perustettiin vuonna 1985 Vuonos Oy -niminen yritys, joka viljeli herkkusieniä ja jalosti niitä. Toiminnasta ei tullut kannattavaa, ja se päättyi parin vuoden kuluttua. Outokumpu Oyj myi alueen Finnminerals Oy:lle talkin tuotantoa varten ja osittain Pielisen Betoni Oy:lle, joka perusti sinne elementtitehtaan.

Vuonoksen rikastamolla käsitellään nykyään Polvijärveltä louhittavaa talkkimalmia, joka jalostetaan rikastamon viereen rakennetulla talkkitehtaalla pääasiassa paperiteollisuuden käyttämiksi talkkituotteiksi. Rikastamon ja talkkitehtaan omistaa Mondo Minerals B.V.

Lähteet
-------

1. ↑  Pekka Piiparinen: *Kaivoksesta kaupungiksi*. Outokummun kaivosmuseo, 2008. ISBN 9789529235056.
2. ↑  Facta 2001, WSOY 1986, 18. osa, palsta 447
3. ↑  Aarrekaupunki, talkkituotannon historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) 12.12.2006, viitattu 31.5.2016 (pdf)
Kaksiperforoitua 16 millimetrin filmiä, jossa siirtoreiät ovat filmin molemmilla laidoilla.
Amatöörielokuvaukseen tarkoitettu Bolex-merkkinen 16 millimetrin filmiä käyttävä kamera.
**16 millimetrin filmi** (tai **16 mm**) on elokuvaukseen tarkoitettu filmiformaatti. Formaatin kehitti Kodak vuonna 1923 kilpailemaan Pathen 9,5 mm -amatöörifilmiformaatin kanssa. Ammattilaiset ottivat sen sittemmin käyttöön muun muassa televisiouutisten ja dokumenttielokuvien kuvaamiseen. Myöhemmin 8-millimetriset filmiformaatit korvasivat sen amatöörikäytössä. Nykyään ammattikäytössä suositumpi on ääniraidaton Super 16 -formaatti, kun taas perinteinen 16 millimetrin filmi on jäänyt vakavien harrastelijoiden ja elokuvaopiskelijoiden käyttöön.

16-millimetristä filmiä esiintyy sekä yksi- että kaksiperforoituna. Yksiperforoidussa filmissä on filminsiirtorei'itys vain filmin toisessa reunassa ja kaksiperforoidussa filmissä kummassakin reunassa. Yksiperforoidulla filmillä kuvaruudun toiselle puolelle jäävää tyhjää tilaa on esityskopioissa käytetty usein ääniraidan paikkana. Yksiperforoitu filmi on yhteensopiva Super 16 -formaatin kanssa, mutta ei sellaisten 16 millimetrin filmiä käyttävien kameroiden kanssa, joissa voi käyttää vain kaksiperforoitua filmiä. Kaksiperforoidulle 16-millimetriselle filmille ei nykyisin enää juurikaan kuvata. Ainoastaan Kodak valmistaa sitä hyvin pienissä määrin. Yksiperforoitua 16-millimetristä filmiä valmistavat sekä Kodak että Fujifilm, jotka molemmat tarjoavat useimpia 35 millimetrin filmilaatuja myös tässä pienemmässä koossa. 

Yleensä filmiä kuvataan 120 metrin (400 jalan) keloissa, jolloin nopeudella 24 kuvaruutua/sekunnissa yhdelle kelalle mahtuu noin 11 minuuttia. Harrastelijat käyttävät usein pienempiä 30 metrin keloja, joille voi kuvata hieman alle kolme minuuttia kuvamateriaalia. Normaalia pitemmät 240 metrin filmit tuottavat hankaluuksia esitettäessä, koska ne eivät mahdu pienikokoisiin projektoreihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Common Film Lenghts. Kodak. PDF. Viitattu 24.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **16 millimetrin filmi** Wikimedia Commonsissa
**Priuralskoje** (ven. Приуральское, komiksi Приуральскöй, *Priuralsköi*) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Petšorajoen varrella 80 kilometriä Petšoran kaupungista kaakkoon. Kylässä on noin 450 ja kunnassa yli 700 asukasta (vuonna 2007).

Paikkakunta on syntynyt 1900-luvun alussa. 1930-luvulla perustettiin kolhoosi *Respublika*, jonka mukaan kylä sai nimensä. Vuonna 1956 sinne siirrettiin Danilovkan kyläneuvosto, ja vuonna 1962 kylä sai nykyisen nimensä. Priuralskojen kuntaan kuuluvat myös Aranetsin (ven. Аранец, komiksi Аранеч, *Aranetš*) ja Danilovkan (Даниловка) kylät. Seudun kanta-asukkaat ovat komeja.

Kylän palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, ensiapuasema ja kolme kauppaa.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 796. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2 3  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. 1 2  Tšislennost postojannogo naselenija selskih naseljonnyh punktov Respubliki Komi na 1 janvarja 2007 goda *komi.gks.ru*. Viitattu 14.5.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Priuralskoje Petšoran piirin sivustolla *pechoraonline.ru*. Viitattu 14.5.2011. (venäjäksi)