recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zógklos** (kreik. Ακρωτήριο του Ζόγκλου, *Akrotírio tou Zógklou*), antiikin **Koryfasion** (m.kreik. Κορυφάσιον, lat. *Coryphasium*), on niemi Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Navarínonlahden pohjoislaidalla lähellä Pýloksen kaupunkia.

Zógkloksen niemen itäpuolella sijaitsee Giálovan laguuni eli Ntivári, ja eteläpuolella Sfaktirían saari. Niemen itärannikolla on hevosenkengänmuotoinen Voïdokoilián ranta.

Antiikin ajan Pyloksen kaupunki sijaitsi Koryfasionin niemellä. Niemellä sijaitsee kaupungin akropolis eli nykyinen Palaiókastro tai Palaionavaríno, sekä niin kutsuttu Nestorin luola. Nimen Koryfasion niemi sai spartalaisilta. Venetsialaiset käyttivät niemestä nimiä *Capo Zonchio* ja *Capo Zunchi*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Coryphasium *Brill’s New Pauly*. Brill. Viitattu 1.9.2022.
2. 1 2  Smith, William: "Pylus (2)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zógklos** Wikimedia Commonsissa
**Harry Emanuel Zwi Orvomaa**  (vuoteen 1944 **Orscholik**; 14. maaliskuuta 1927 Helsinki – 9. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja Scandia-musiikin toimitusjohtaja. 

Hänen vanhempansa olivat Rachel (o.s. Fiedler) ja Alter Samuel Orscholik. Äiti oli takkikauppias, hänellä oli liike Fredrikinkadulla Helsingissä, ja isällä oli pukutehdas Star. Nimi Orscholik suomalaistettiin 1940-luvun alussa muotoon Orvomaa.

Orvomaa soitti rumpuja, tyylilajinaan jazz. Hän ajautui musiikkibisnekseen harrastuksensa kautta ja kehitti itselleen "hittivainun" eli löysi kappaleita, jotka olivat juuri suomalaiseen makuun ja toteutti ne hyvin käännettyinä ja sovitettuina, sovittajana usein Jaakko Salo. Orvomaa teki elämäntyönsä Scandia-Musiikin toimitusjohtajana ja hänen löytöjään olivat monille suomalaisille rakkaat tähdet, kuten Danny ja Johnny. Scandia-Musiikki oli ensimmäinen suomalainen kustantamo ja levy-yhtiö, jolla oli kuukausipalkkaisia sanoittajia ja suomentajia. Heitä oli muun muassa Juha Vainio.

Orvomalla oli lukuisia luottamustehtäviä alan järjestöissä, kuten Teosto ry:ssä, Musiikin tiedotuskeskuksessa (nyk. FIMIC), Suomen Musiikkikustantajat ry:ssä sekä Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT r:ssä.

Orvomaa on haudattu Helsingin juutalaiselle hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Toimitusjohtaja Harry Orvomaa Mies monen iskelmälaulajan taustalla *HS Kuolleet*. Helsingin Sanomat. Viitattu 10.1.2020.
2. ↑  Pekka Gronow: / Orvomaa, Harry (1927 - 1990) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  28.2.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Aiheesta muualla
----------------

* Harry Orvomaa Elonetissä.
* Pomus.net

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Christine "Chris" Diane Witty** (s. 23. kesäkuuta 1975 West Allis, Wisconsin) on yhdysvaltalainen pikaluistelija ja ratapyöräilijä. Hän on kilpaillut olympiatasolla molemmissa lajeissa mutta on menestyneempi luistelijana. 

Witty on erikoistunut lyhyisiin ja keskipitkiin matkoihin (1 000 ja 1 500 metriä). Ensimmäisen kerran hän osallistui olympialaisiin Lillehammerissa 1994 mutta ei vielä menestynyt. Naganossa 1998 hän saavutti hopeaa 1 000 metrillä ja pronssia 1 500 metrillä. Olympiakultaa hän voitti 1 000 metrillä Salt Lake Cityssä 2002 maailmanennätysajalla. Hän osallistui vielä Torinon olympialaisiin 2006 ja kantoi avajaisissa Yhdysvaltain lippua.

Witty voitti vuonna 1996 sprinttereiden maailmanmestaruuden. Vuosina 1997 ja 1998 hän saavutti pronssia sekä vuonna 2000 hopeaa.

Witty voitti matkakohtaisissa MM-kilpailuissa kultaa 1 000 metrillä vuonna 1998. Samalla matkalla hän sai hopeaa vuonna 1996 sekä pronssia vuonna 2000.

Witty sijoittui viidenneksi ratapyöräilyn 500 metrin aika-ajossa Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän on yhdeksäs yhdysvaltalainen, joka on kilpaillut sekä talvi- että kesäolympialaisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  US Speedskating: Chris Witty United States Olympic Committee. Viitattu 19.1.2018. (englanniksi)
2. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 22*, s. 246. Kustannus-Notariaatti Oy, 2001. ISBN 952-5106-14-4.
**Mayce Edward Christopher "Chris" Webber III** (s. 1. maaliskuuta 1973 Detroit, Michigan) on entinen yhdysvaltalainen ammattilaiskoripalloilija. Hänet valittiin urallaan kerran NBA:n ykköstähdistöön (kaudella 2000–2001), kolmesti kakkostähdistöön (kausina 1998–1999, 2001–2002 ja 2002–2003) sekä kerran kolmostähdistöön (kaudella 1999–2000). Hän myös pelasi viitenä vuonna NBA:n tähdistöottelussa.

Webber oli NBA:n varaustilaisuuden ensimmäinen varaus vuonna 1993.

Ura
---

Orlando Magic varasi Webberin vuoden 1993 varaustilaisuudessa ensimmäisenä pelaajana. Webber ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua Magicissa, vaan joukkue myi hänet pian Golden State Warriorsille saaden vastineeksi Anfernee Hardawayn sekä kolme ensimmäisen kierroksen varausvuoroa.

Webber pelasi Golden State Warriorsissa vuosina 1993–1994, Washington Bulletsissa vuosina 1994–1998, Sacramento Kingsissä vuosina 1998–2005 ja Philadelphia 76ersissä vuosina 2005–2007.

Tammikuussa 2007 Detroit Pistons palkkasi Webberin ja vuosi myöhemmin Golden State Warriors hankki hänet uudestaan joukkueeseensa. Hän ilmoitti pelaajauransa päättymisestä maaliskuussa 2008 pelattuaan viimeisellä ammattilaiskaudellaan, kaudella 2007–2008, vain yhdeksän ottelua. Hänen uransa viimeisiä vuosia haittasivat toistuvat polvivaivat.

Webber pelasi NBA:ssa 15:n kauden aikana yhteensä 831 runkosarja- ja 80 pudotuspeliottelua. Hänen pistekeskiarvokseen runkosarjassa tuli 20,7, levypallokeskiarvokseen 9,8 ja syöttökeskiarvokseen 4,2. Pudotuspeleissä hänen pistekeskiarvonsa on 18,7, levypallokeskiarvonsa 8,7 ja syöttökeskiarvonsa 3,6.

Webberiä pidetään yhtenä Sacramento Kingsin historian parhaista pelaajista. Vuonna 2009 seura jäädytti hänen pelinumeronsa, numeron 4.

Saavutukset
-----------

* NBA:n vuoden tulokas 1994
* NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkue 1994
* Levypallokuninkuus 1999 (13,0 levypalloa ottelua kohden)
* Valinta NBA:n ensimmäiseen tähdistöjoukkueeseen 2001
* Valinta NBA:n toiseen tähdistöjoukkueeseen 1999, 2002 ja 2003
* Valinta NBA:n kolmanteen tähdistöjoukkueeseen 2000
* Pelasi viisi kertaa NBA:n tähdistöottelussa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Chris Webber *Basketball-Reference.com*. Viitattu 3.7.2013. (englanniksi)
2. ↑  Stein, Marc: Webber, battling chronic knee problems, calls it a career *ESPN.com*.  28.3.2008. Viitattu 3.7.2013. (englanniksi)
3. ↑  Kings raise Webber's No. 4 to rafters *ESPN.com*.  7.2.2009. Viitattu 3.7.2013. (englanniksi)
4. ↑  Davidson, Joe: Which players make the Kings' all-time starting lineup? *The Sacramento Bee*.  16.4.2013. Viitattu 3.7.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Lesnoin 197. jalkaväkirykmentti** oli 20. helmikuuta 1910 Viaporin linnoituskiväärirykmentistä ja Lesnoin 225. reservirykmentin I pataljoonasta muodostettu Venäjän keisarikunnan armeijan jalkaväkirykmentti, joka oli sijoitettu Santahaminan varuskuntaan. Yksikkö lakkautettiin 1918.

Lesnoin 197. jalkaväkirykmentti on kuulunut 18. armeijakunnan 50. jalkaväkidivisioonaan. Sen komendantteina ovat toimineet eversti Kaetan-Boleslav Vladimirovitš Olševskij 1910 ja vuoteen 1913 eversti Nikolai Karlovitš Telfer. Tässä rykmentissä palveli myös tunnettuun ortodoksiseen pappissukuun kuuluva lääkintäupseeri Nikolai Filosofovitš Ornatskij, joka osallistui sittemmin ensimmäiseen maailmansotaan yhdeksännen armeijakunnan kuudennessa autokomppaniassa ja tuli isineen ja veljineen vallankumouksellisten teloittamaksi vuonna 1918.

Lähteet
-------

1. ↑  Лесной 197-й пехотный полк www.rxforex.ru. Viitattu 29.12.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  ОРНАТСКИЙ НИКОЛАЙ ФИЛОСОФОВИЧ ДРЕВО – открытая православная энцыклопедия. Viitattu 29.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Lesnoi, 197-j pehotnyi, polk (Лесной, 197-й пехотный, полк) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (slovari.yandex.ru)
* Sarja: 16:1:3 197. Lesnoi jalkaväkirykmentin asiakirjat (Arkistolaitos) (Arkistoitu – Internet Archive) (narc.fi)
**Carl Pehr Edvard Gadd** (7. elokuuta 1800 Somero – 25. toukokuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja Viipurin hovioikeuden presidentti.

Gaddin vanhemmat olivat laamanni Karl Kristian Gadd (1764–1817) ja Juliana Lovisa Burtz. Hän kävi pääsi ylioppilaaksi 1814 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1817. Gadd sai varatuomarin arvon 1821.

Gadd oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1820–1822, kanslistina 1822–1827, kirjaajana 1827–1829 ja ylimääräisenä viskaalina 1829–1831. Hän oli Turun kunnallispormestarina 1831–1833 ja toimi sitten Turun hovioikeudessa asessorina 1833–1849 ja hovioikeudenneuvoksena 1849–1856. Gadd sai hovioikeudenneuvoksen arvonimen 1839. Gadd oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsenenä 1856 ja hän toimi senaatin prokuraattorina 1856–1863. Viipurin hovioikeuden presidenttinä Gadd oli 1863–1868.

Gadd omisti 1840–1846 vanhemmiltaan perimänsä Härkälän kartanon Somerolla.

Gadd oli naimisissa vuodesta 1839 Lovisa Fredrika Tammelanderin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pertti Toukkarin dokumentti Kimalan, Someron nuorimman säterikartanon (1675) historiasta : Härkälän kartanon historiaa
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Karl Per Edvard Gadd. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 24.7.2015.
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 2, p. 1598


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Pyhän Katariinan kirkko** (kreik. Ναός Αγίας Αικατερίνης, *Naós Agías Aikaterínis*; myös *Naós Agías Ekaterínis*) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.

Kirkkoa sisältä.
Kirkon aukion antiikin aikaiset pylväät.
Pyhän Katariinan kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Sen paikalla on aiemmin ollut varhaiskristillinen basilikakirkko, joka puolestaan oli rakennettu antiikin aikaisen Artemiille omistetun temppelin paikalle. Nykyinen kirkko oli alun perin omistettu Pyhille Theodoroksille (*Ágioi Theódoroi*). Vuonna 1767 luostarista tuli Siinain Pyhän Katariinan luostarin alainen *metokhion*-kirkko eli eräänlainen edustustokirkko, ja se omistettiin Pyhälle Katariinalle (*Agía Aikateríni*). Kirkko vaurioitui pahoin Kreikan vapaussodan aikana ja oli välillä käyttämättömänä. Se kunnostettiin ja otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1882. 1900-luvulla sitä ovat käyttäneet erityisesti nk. Vähän-Aasian katastrofin jälkeen kaupunkiin evakkoina muuttaneet.

Kirkko sijaitsee Plákan kaupunginosassa Chairefóntos-kadulla lähellä Lysikrateen muistomerkkiä. Arkkitehtuuriltaan se on risti neliössä -kirkko, jonka kupolia tukee neljä pylvästä. Kupoli on tyypillinen keskibysanttilaista ateenalaista tyyliä edustava pieni kahdeksankulmainen kupoli. Myöhemmin kirkkoon on tehty lukuisia muutoksia ja laajennoksia, ja sen bysanttilainen luonne tulee nykyisin ilmi ainoastaan kupolissa ja osassa julkisivua. Kirkon rakentamisessa on käytetty antiikin aikaisten rakennusten osia. Kirkkoon liittyy kaksi kappelia, joista oikeanpuoleinen on omistettu Pyhälle Antoniokselle ja vasemmanpuoleinen Pyhälle Sofialle ja tämän kolmelle tyttärelle.

Aivan kirkon vieressä on näkyvissä antiikin aikaisia raunioita, mukaan lukien kaksi pystyssä säilynyttä joonialaista pylvästä sekä arkkitraavia. Pylväät ovat olleet osa peristyylipihaa. Ne on tehty Hymettos- ja Pentelikon-vuorten marmorista ja niiden korkeus on noin 4,6 metriä. Alueella on ollut muun muassa Hadrianuksen aikana rakennettu kylpylä. Kirkon lähistöä on ehdotettu yhdeksi antiikin Ateenan arkaaisen Prytaneionin paikaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Churches in Athens: Agia Ekaterini *Athens Info Guide*. Viitattu 9.12.2016.
2. 1 2 3  Ο Βυζαντινός Ιερός Ναός της Αγίας Αικατερίνης στην Πλάκα *Romiosini*. Viitattu 9.12.2016.
3. 1 2  Αγία Αικατερίνη *Βυζαντινός Περίπατος στην Αθήνα*. Viitattu 9.12.2016.
4. ↑  Schmalz, Geoffrey C. R.: The Athenian Prytaneion Discovered?.  *Hesperia: The Journal of the American School of Classical Studies at Athens*, Jan.–Mar. 2006, 75. vsk, nro 1, s. 33–81. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Katariinan kirkko** Wikimedia Commonsissa
Armenialainen kirkko Pietarissa.
**Pyhän Katariinan armenialainen kirkko** (ven. Армя́нская це́рковь свято́й Екатери́ны, *Armjanskaja tserkov svjatoi Jekateriny*) on varhaista klassismia edustava kirkkorakennus Pietarissa Nevski-prospektin varrella.

Vuosina 1771–1780 rakennetun Pietarin armenialaisen seurakunnan kirkon on suunnitellut arkkitehti Juri Felten. Pieni yksikupolinen kirkkorakennus sijaitsee Nevskin katulinjaan ulottuvien asuinrakennusten muodostamalla pihalla. Kadulle suunnattu joonialaisen pylväikön koristama julkisivu on siro ja sopusuhtainen.

Seurakunnan idänpuoleisessa rakennuksessa (Juri Felten 1771–1775, uudelleenrakentanut Avraam Melnikov 1835–1837) ovat asuneet valtiomies Mihail Speranski, dekabristi Gavriil Batenkov ja runoilija Fjodor Tjuttšev.

Armenialaisen kirkon osoite on Nevski-prospekti 40–42. Lähimmät metroasemat ovat Gostinyi dvor ja Nevski prospekt.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 64–65. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
2. ↑  Vitjazeva V.A. & Kirikov, B.M.: *Leningrad: Putevoditel*, s. 120. Leningrad: Lenizdat, 1987.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Katariinan armenialainen kirkko**.
* Armenialaisen kirkon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Armenialainen kirkko Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Leslie Quagraine** (s. Lontoo) on Suomessa asuva brittiläissyntyinen kuvittaja, joka tunnetaan muun muassa *Helsingin Sanomien* juttujen yhteyteen tekemistään sadoista kuvituspiirroksista. Hän on tehnyt myös muun muassa kirjankansia ja -kuvituksia.

Lontoossa suomalaisen äidin pojaksi syntynyt Quagraine on toiminut kuvittajana Suomessa 1970-luvulta alkaen. Tuusulan Ruotsinkylässä asuva Quagraine on innokas ilmailuhistorian harrastaja ja perusti vuonna 2015 aiheeseen keskittyvän lehden nimeltä *Old Aeroplanes*.

Lähteet
-------

1. 1 2  10.5.2015 Maailman lupus-päivä SLE-yhdistys ry.  Arkistoitu 2.7.2017. Viitattu 25.10.2017.
2. ↑  Quagraine, Leslie *Kirjasampo*. Viitattu 25.10.2017.
3. ↑  Lassila, Sirkka: Vastaan tulijoita.  *Helsingin Sanomat*, 3.10.1981, s. 14. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.10.2017.  (Vain tilaajille.)
4. ↑  Myllymäki, Reino: Uusi ilmailuhistoriallinen lehti Old Aeroplanes on ilmestynyt  25.06.2015. Ilmailumuseoyhdistys. Viitattu 25.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Quagrainen *Mind, Art & Design* -sivusto
**Terttu Heleena Savela** (s. 13. elokuuta 1950 Lappajärvi) on suomalainen toimittaja ja Helsingin Sanomain Säätiön entinen yliasiamies.

Savela valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1978 ja aloitti uransa *Helsingin Sanomien* toimittajana. Hän eteni toimituksen esimieheksi ja toimituspäälliköksi ja aloitti lehden viikonlopputoimituksen päätoimittajana 1997. Hänen vastuullaan olivat *Helsingin Sanomien Kuukausiliite*, *Nyt*-viikkoliite ja *Helsingin Sanomien* sunnuntainumeron erikoissivut.

Savela nimitettiin Helsingin Sanomain Säätiön yliasiamieheksi 2006, jolloin Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö ja Päivälehden Arkistosäätiö yhdistettiin. Vuonna 2015 hän jäi tästä tehtävästä eläkkeelle.

Heleena Savela toimi Nuorsuomalaisen Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana 1995–2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heleena Savela, arkistoluettelo (pdf) Päivälehden arkisto. Viitattu 9.9.2013.
2. ↑  Heleena Savela siirtyy Helsingin Sanomain Säätiön yliasiamieheksi  14.12.2005. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 9.9.2013.  (arkistoitu)
3. ↑  "Joka päivä mietin: mitä uutta keksimme?".  *Helsingin Sanomat*, 24.3.2010, s. B8.

Kirjallisuutta
--------------

* Blåfield, Antti: "Janne Virkkunen, Reetta Meriläinen ja Heleena Savela: yhteenmäärätyt", *Loistavat Erkot. Patruunat ja heidän päätoimittajansa*, s. 327. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28256-3.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Carl D. Peterson** on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon johtohenkilö. Hän toimi NFL:n Kansas City Chiefsin toimitusjohtajana kahdenkymmenen kauden ajan vuosina 1989–2008. Valmistuttuuan Kalifornian yliopistosta Los Angelesissa hän toimi valmentajana high school- ja yliopistojoukkueissa. Vuonna 1976 hän siirtyi pelaajatarkkailijaksi Philadelphia Eaglesin organisatioon ja vuonna 1982 USFL:n Philadelphia Stars palkkasi Petersonin toimitusjohtajakseen. Peterson oli mukana voittamassa kahta USFL:n mestaruutta. Vuonna 1989 Peterson palasi NFL:ään, kun hän siirtyi Kansas City Chiefsin toimitusjohtajaksi.

Peterson palkkasi Chiefsin valmentajaksi Marty Schottenheimerin ja joukkueen kurssi kääntyi nopeasti. Runkosarjassa joukkue menestyi hyvin, mutta pudotuspeleissä parhaaksi saavutukseksi jäi konferenssifinaali kaudella 1993. San Francisco 49ersista kaapattu pelinrakentaja Joe Montana ei kuitenkaan pystynyt johdattamaan joukkuetta Super Bowliin, kun Buffalo Bills osoittautui paremmaksi. Kaiken kaikkiaan Chiefs selvisi Petersonin aikakaudella yhdeksän kertaa pudotuspeleihin ja voitti neljästi divisioonansa. Peterson erosi Chiefsin toimitusjohtajan tehtävästä vuonna 2008. Tämän jälkeen hän on toiminut muun muassa USA Footballin puheenjohtajana sekä Miami Dolphinsin neuvonantajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carl Peterson USA Football. Viitattu 9.2.2013.
2. ↑  Bitter end shouldn't define Carl Peterson's legacy in Kansas City (Arkistoitu – Internet Archive) si.com. Viitattu 9.2.2013.
3. ↑  Chiefs GM Peterson to step down at end of season espn.com Viitattu 9.2.2013
4. ↑  What's wrong with Carl Peterson advising the Dolphins SunSentinel.com. Viitattu 9.2.2013.
*Tämä artikkeli käsittelee Troijan prinssiä. Suomalaista muusikkoa käsittelee artikkeli Hector. Asteroidia käsittelee artikkeli 624 Hektor.*
Hektorin ruumis tuodaan takaisin Troijaan (n. 180—200).
**Hektor** (m.kreik. Ἕκτωρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinssi ja Akhilleuksen jälkeen Troijan sodan toiseksi mahtavin soturi.

Hän oli Troijan kuninkaan Priamoksen ja Hekaben vanhin lapsi. Homeros kutsui häntä "Hevosten murtajaksi", pitkälti kuvatakseen hänen kokoaan ja osittain siitä syystä, että Troija oli yleisesti tunnettu hevosten kasvatuksesta. Hektorilla oli vaimonsa Andromakhen kanssa poika Astyanaks. *Iliaassa* mainittujen ystävien nimet olivat Misenos ja Polydamas ja hänen vaunujensa ajaja Troijan sodassa oli hänen velipuolensa Kebriones.

Hektor on hyvin erilainen hahmo kuin Akhilleus, joka ennen kaikkea eli sodasta. Hektor ei taistellut henkilökohtaisen kunnian takia, vaan puolustaakseen kotimaataan. Hänen lauseestaan "Taistele maasi puolesta — tämä on ensimmäinen ja ainoa enne" tuli lentävä lause isänmaallisessa Kreikassa. Hänen kauttaan voidaan nähdä aavistus siitä, millaista elämä olisi voinut olla Troijassa rauhanomaisempina aikoina. Kohtaus, jossa hän hyvästelee vaimonsa Andromakhen ja lapsensa Astyanaksin on yksi *Iliaan* liikuttavimpia kohtauksia.

Troijan sodassa Hektor surmaa Protesilaoksen ja Aias haavoittaa häntä. *Iliaan* sodasta kertovissa kohtauksissa hän taistelee monien kreikkalaisten sotureiden kanssa ja onnistuu usein (mutta ei aina) surmaamaan vastustajansa tai haavoittamaan tätä.

Siitä huolimatta Hektorin kohtalo on selvä. Akhilleus surmaa hänet Patrokloksen kuoleman synnyttämässä vihassa ja vetää hänen ruumistaan ympäri Troijan muureja. Lopulta Priamos saa Hermes-jumalan avulla Akhilleuksen antamaan Hektorin ruumiin haudattavaksi. Hektorin hautajaiset ovat *Iliaan* lopussa (suom. Otto Manninen 1919):

*Kons' oli kumpu luotu, he lähtivät taas sekä sitten*
*suuriin, kuuluihin surujuhliin atrian ääreen*
*kertyivät Priamon jumalaisen valtiaslinnaan.*
*Noin jalot vietettiin hevonsuistajan Hektorin peijaat.*
Hektorin hautajaisten jälkeen Troijan tuho on vain ajan kysymys. 

Vergiliuksen *Aeneiksen* toisessa kirjassa Troijan kaupungin tuhosta kerrotaan, että Hektorin isä ja moni hänen veljistään surmataan ja hänen poikansa heitetään muurilta alas, jottei tämä voisi kostaa Hektorin kuolemaa. Vergiliuksen mukaan Akhilleuksen poika Neoptolemos otti Hektorin vaimon Andromakhen orjaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juha Honkala: *Mytologian sanakirja*, s. 91. Helsinki: WSOY, 2000. ISBN 951-0-24578-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hektor** Wikimedia Commonsissa
Percivall Pott
**Percivall Pott** (6. tammikuuta 1714 – 22. joulukuuta 1788) oli englantilainen kirurgi, yksi ortopedian perustajista. Sen ohella häntä pidetään ensimmäisenä ympäristöperäisen syövän havaitsijana.

Pott toimi apulaiskirurgina St. Bartholomew’n sairaalassa 1744–1749 ja kirurgina 1749–1787. Hän edisti suuresti ortopedisia hoitokeinoja ja muun muassa esti kollegoitaan amputoimasta hänen jalkaansa pahan murtuman jälkeen ja osoitti sen paranevan lastoitettuna. Hänen 1768 ilmestynyt oppikirjansa muutti hoitotapoja Englannissa, ja sen kääntäminen ranskaksi ja italiaksi muutti käytäntöjä myös etenkin Ranskassa.

Vuonna 1775 Pott kiinnitti huomionsa nuohoojilla yleiseen kivespussin ihosyöpään ja yhdisti sen nokialtistukseen. Hän oletti noen vaikuttavan iholla suoraan syöpää aiheuttavasti, ja tämä havainto vahvistettiin koe-eläintutkimuksissa 1930-luvulla. Sitä pidetään ensimmäisenä osoituksena ympäristökemikaalin aiheuttamasta syövästä.

Lähteet
-------

* Komulainen H. Mutageenisuus, karsinogeenisuus ja teratogeenisuus, s. 133–142, kirjassa Koulu M, Mervaala E, Tuomisto J.: Farmakologia ja toksikologia, 8. p. Kustannus Oy Medicina, 2012. ISBN 978-951-97316-4-3. Luettavissa myös verkossa:
* Gallo MA. History and scope of toxicology, kirjassa Klaassen C, toim. Casarett and Doull's Toxicology. McGraw-Hill, New York 2013. ISBN 978-0-07-176923-5.
* Gordon R. The alarming history of medicine. St. Martin's Press, New York 1994. ISBN 0-312-10411-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Carl Petersén.
**Carl Jacob Karsten Petersén** (18. huhtikuuta 1883 Tukholma – 14. huhtikuuta 1963) oli ruotsalainen upseeri ja vakoilujärjestön (C-byrån) päällikkö. 

Petersénistä tuli aliluutnantti Upplannin tykistörykmentissä (Upplands artilleriregemente) vuonna 1903. Vuosina 1911–13 hän palveli majurina Persiassa. Vuonna 1915 hän otti osaa Gallipolin taisteluihin. 1916 hänet ylennettiin Ruotsin armeijan kapteeniksi. Vuosina 1919–20 hän oli Varsovassa ja 1921–27 osastopäällikkönä Punaisessa Ristissä Pariisissa. Toisen maailmansodan aikana hän oli sotilaallisen vakoilupalvelun päällikkönä 1940–1946.

Petersén osallistui myös Suomen sisällissotaan. Kapteeni Petersén saapui Seinäjoelle 10.–11. helmikuuta 1918 yhdessä kolmen muun kanssa, ja he saivat tehtäväksi suunnitella valkoisten päämajan organisaation.

Petersén on haudattu Norra begravningsplatsenille Tukholmaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Valkoinen päämaja 1918 Viitattu 18.4.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Petersén** Wikimedia Commonsissa
**Tommi Juhani Uitto** (s. 1969 Espoo) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimii tällä hetkellä Nokian matkapuhelinverkkojen liiketoiminnan johtajana ja johtokunnan jäsenenä. Uitto on työskennellyt Nokiassa vuodesta 1996. Hän on työskennellyt Nokiassa myynnissä ja 2G-, 3G-, 4G- ja 5G-teknologiakehityksessä. Uitto toimii johtokuntatehtävänsä lisäksi Nokian Suomen maajohtajana. Ennen Nokia-uraansa Uitto työskenteli tuotanto- ja operaatiojohtajana Valmetin Pohjois-Amerikan metsäkonetehtaalla.

Uitto tuli ylioppilaaksi Kallion lukiosta. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta, pääaineenaan tuotantotalous. Hän on suorittanut maisteriopinnot myös Michiganin teknillisessä yliopistossa.

Kesäkuussa 2019 Uitto vastaanotti historian ensimmäisen Venäjältä soitetun 5G-puhelun, jonka soitti Rostelecom-yrityksen johtaja Mihail Osejevski.

Hän pelasi nuorena jalkapalloa HJK:n edustusjoukkueessa, joka voitti Suomen mestaruuden B-junioreissa 1986, C-junioreissa 1984 ja D-junioreissa 1982. Samassa joukkueessa pelasivat mm. Tommi Grönlund, Petri Helin, Mika Lehkosuo ja Sami Ylä-Jussila.

Uitolla on kolme lasta edellisestä avioliitosta. Hän pitää opettaja, kirjailija ja kolumnisti Arno Kotroa lapsuudenystävänään.

Lähteet
-------

1. ↑  Uitto Tommi Juhani *HS Verokone*. Viitattu 27.1.2020. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ängeslevä, Päivi: Mikään ei mene pieleen.  *Suomen Kuvalehti*, 20.12.2019, nro 51/52, s. 64–69. Artikkelin maksullinen verkkoversio.
3. 1 2 3  Tommi Uitto, President of Mobile Networks *Nokia*. Viitattu 21.3.2020. (englanniksi)
4. 1 2  Elina Hakola: Tiukan kalenterikurin alaisuudessa *Talouselämä*. Viitattu 21.3.2020.
5. ↑  Tero Lehto: Nokian johtoon nousi toinen suomalainen – "Yhtiössä ei katsota passin väriä" *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*. Viitattu 21.3.2020.
6. ↑  Salminen, Merina: Yhtiön mies.  *Kauppalehti*, 28.12.2012.
7. 1 2  Boxberg, Katja: Nokia-pomo Tommi Uitto valitsi väärän lukion *Talouselämä*.  13.8.2019. Viitattu 27.1.2020.
8. ↑  Paananen, Arja: Nokia teki Venäjän 5g-historiaa – Tommi Uitto pääsi Gorbatshovin jalanjälkiin *Ilta Sanomat*.  6.6.2019. Viitattu 27.1.2020.
9. 1 2  Lahtinen, Esko (toim.): *Jalkapallokirja 1986*. Suomen Palloliitto, 1986.
10. 1 2  Lahtinen, Esko (toim.): *Jalkapallokirja 1984*. Suomen Palloliitto, 1984.
11. ↑  Lahtinen, Esko (toim.): *Jalkapallokirja 1982*. Suomen Palloliitto, 1982.

Aiheesta muualla
----------------

* Tommi Uitto Nokian verkkosivuilla
* Tommi Uitto Digimuutos.fi -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Faith vuonna 1949.
**Percy Faith** (7. huhtikuuta 1908 Toronto – 9. helmikuuta 1976 Los Angeles) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen viihdekapellimestari, -säveltäjä ja -sovittaja. Hänen tunnetuimpiin levytyksiinsä kuuluu instrumentaalisovitus elokuvan *Kesäpaikka* (*A Summer Place*) teemasta vuodelta 1960. Hänen kaksi muuta ykköshittiään olivat "Delicado" sekä "The Song from Moulin Rouge (Where Is Your Heart)", hidas valssi joka on suomennettu nimellä "On syömmesi jäätä". Hän sai kaksi Grammy-palkintoa ja oli kerran Oscar-ehdokkaana.

Percy Faith soitti lapsena viulua, mutta vaihtoi pian pianoon. Hän opiskeli Toronton konservatoriossa Louis Waizmanin ja Frank Wellmanin johdolla ja antoi debyyttikonserttinsa 15-vuotiaana Toronton Massey Hallissa. 18-vuotiaana hän sai pahoja palovammoja käsiinsä pelastaessaan pikkusisartaan, jonka vaatteet olivat syttyneet tuleen. Hän joutui luopumaan konserttipianistin urasta ja ryhtyi säveltäjäksi ja sovittajaksi.

Faith sai paikan Toronton CRBC-radioasemalta 1933, jossa hän toimi myös radio-orkesterin johtajana useissa ohjelmissa. Näistä vuosina 1938–1940 radioitu ohjelma "Music by Faith" saavutti suosiota myös Yhdysvalloissa, ja Faith sai paikan NBC-yhtiöön vuosiksi 1940–1947. Vuodesta 1950 lähtien hän toimi loppuelämänsä CBS Records -yhtiön sovittajana ja tuli tunnetuksi kekseliäistä ja vaihtelevista sovituksista etenkin jousisoittimille.

Percy Faith toimi sovittajana ja kapellimestarina muun muassa Tony Bennettin, Doris Dayn ja Johnny Mathisin äänilevyillä. Hän sävelsi musiikin muun muassa elokuviin *Opettaja rakastuu* (Tammy Tell Me True, 1961), *Viimeinen kostaja* (The Final Hour, 1962), *Rakkauden jumalattaret* (The Love Goddesses, 1965), *Vehkeilijä Hollywoodissa* (The Oscar, 1965) ja *Kolmas päivä* (The Third Day, 1965). Vuonna 1955 hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi sovituksistaan Doris Day -elokuvaan *Laulu ilman rakkautta* (Love Me or Leave Me). Faithin käsialaa on myös televisiosarjan *Virginialainen* tunnussävelmä "Lonesome Tree".

Faith oli orkestereineen myös ahkera levyttäjä, joka julkaisi parikin *easy listening* -albumia vuosittain ja sai Grammy-palkinnon 1961 ja 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Faith, Percy (Arkistoitu – Internet Archive), Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, The Gale Group, Inc, 2001. Vaatii HighBeam-tilauksen.
2. ↑  Schau, Ann: Faith, Percy (Arkistoitu – Internet Archive), Canadian Encyclopedia, ProQuest LLC 2002. Vaatii HighBeam-tilauksen.
3. ↑  Percy Faith Elonetissä.
4. ↑  *Virginialainen* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Carl Peter Holböll** (1795 – 1856) oli tanskalainen upseeri Tanskan kuninkaallisessa laivastossa.

Hollböll palveli kruunun virkamiehenä Etelä-Grönlannissa 1820-luvulta alkaen. Hän kiinnostui Grönlannin luonnosta ja kuvaili ensimmäisenä tundraurpiaisen. Hän kuvaili myös härkälinnun ja tunturihaukan, mutta myöhemmät nimistötutkijat ovat muuttaneet näiden lajien taksonomian ja antaneet Hollböllin nimen härkälinnun Amerikassa ja Itä-Siperiassa esiintyvälle alalajille.

Hollböll hukkui laivan haaksirikkoutuessa ollessaan palaamassa Kööpenhaminasta Grönlantiin.

Lähteet
-------

* Mearns, Barbara & Mearns, Richard 1988: Biographies for Birdwatchers. - Academic Press. ISBN 0-12-487422-3

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Ruotsi
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tommi Tikkanen** (s. 25. helmikuuta 1980 Helsinki) on helsinkiläinen musiikkituottaja, säveltäjä ja DJ. Tommi Tikkanen on toiminut säveltäjänä, tuottajana ja miksaajana mm. Kapteeni Ä-nen, Jukka Pojan, Puppa J'n, Soul Captain Bandin, Raappanan, Reino & The Rhinosin, Jukka Poika ja Kompostikoplan, Paarman sekä Paukkumaissi-lastenmusiikkiyhtyeen levyillä.

Hän on myös tuottanut singlejä, remixejä ja yksittäisiä albumiraitoja useille yhtyeille ja artisteille, kuten JVG, Aurora, Reino Nordin, Nopsajalka, Zion Train, Mariska, Roots Cultivation, Lord Est, Kwan, Uusi Fantasia sekä MattiP. Hänet tunnetaan ensisijaisesti jamaikalaislähtöisen musiikin sekä modernin pop-musiikin tuottajana, mutta tuotantoihin ja sävellyksiin kuuluu myös lastenmusiikkia sekä elokuvamusiikkia (Muutoksii-elokuvan soundtrack). Tikkanen tunnetaan suomalaisissa reggaepiireissä **Bommitommi**na, Komposti sound systemin dj:nä sekä radiotoimittajana Radio Helsingin Kompostiradio - ohjelmassa (2001-2013). Hänellä on Ylivoima-niminen studio Suomenlinnassa ja hän pyörittää lisäksi isompaa Suomenlinnan Studiota. Tikkanen on toiminut myös Sound Explosion Bandin kosketinsoittajana.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Chutney on etikalla säilötty hillomainen ruoanlisäke, jota käytetään intialaisten ruokien kanssa.
**Etikkasäilöntä** on elintarvikkeen säilömistä etikkaliemessä. Etikan sisältämä etikkahappo parantaa elintarvikkeen säilyvyyttä estämällä sitä heikentävien mikrobien toimintaa. Etikkahappoa tulisi liemessä olla vähintään 7 prosenttia säilönnän onnistumiseksi. Yleisimmin käytetään väkiviinaetikkaa, joka sisältää 10 painoprosenttia etikkahappoa. Viinietikoissa etikkahappopitoisuus on 5–7 prosenttia, ja ne ovat aromaattisempia ja kalliimpia kuin väkiviinaetikka.

Etikan lisäksi liemessä käytetään usein myös sokeria, suolaa tai säilöntäaineita, ja liemi voidaan myös maustaa esimerkiksi pippurilla, neilikalla, inkiväärillä ja kanelilla. Elintarviketeollisuudessa tuote yleensä pastöroidaan. Etikkasäilykkeen säilyvyys on yleensä 3–6 kuukautta alle 10 celsiusasteessa.

Eräs yleinen etikkasäilyketuote on maustekurkku. Erilaisia etikkasäilykkeitä ovat esimerkiksi pikkelssi, relissi, chutney ja piccalilli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saarela, Anna-Maria: *Elintarvikeprosessit*, s. 287. Anna-Maria Saarela, Paula Hyvönen, Sinikka Määttälä, Atte von Wright (toimittaneet). Savonia-ammattikorkeakoulu, 2010. ISBN 978-952-203-121-1.
2. ↑  Etikkasäilöntä Martat. Viitattu 3.7.2014.
*Etiikan* nimiö.
**Etiikka** (lat. *Ethica ordine geometrico demonstrata*, "Etiikka geometriseen tapaan esitettynä") on Baruch Spinozan kirjoittama filosofinen teos. Se on kirjoitettu latinaksi noin vuosina 1665–1675. Teos julkaistiin vasta Spinozan kuoleman jälkeen, mutta se on silti hänen tunnetuin teoksensa ja sitä pidetään hänen filosofisena pääteoksenaan.

*Etiikan* tyylinä ja esitysjärjestelmänä on teoksen nimen mukaisesti geometrinen esitys metafysiikasta ja etiikasta. Näin se koostuu määritelmistä ja aksioomista, joita seuraavat propositiot, sekä lemmoista, korollaareista ja todistuksista.

Sisältö
-------

Teoksen nimi on *Etiikka*, koska sen päätarkoituksena on osoittaa, että eettinen ja tyytyväinen elämä voidaan saavuttaa järkeilyn ja ajattelun kautta, mikä Spinozalle tarkoitti kirjaimellisesti Jumalan, yhden ja ainoan äärettömän substanssin, mietiskelyä. Spinoza myös opetti, että ihminen voi saavuttaa mielenrauhan ymmärtämällä, että kaikki on ennalta määrättyä ja sitä ei voida muuttaa. Periaatteessa kaikki tapahtuu Jumalan tahdosta. Ihmisen ei tarvitse pelätä tulevaisuutta.

Teos on jaettu seuraaviin osiin:

1. Jumalasta
2. Tajunnan luonteesta ja alkuperästä
3. Affektien alkuperästä ja luonteesta
4. Inhimillisestä orjuudesta eli ihmisen affekteista
5. Ymmärryksen voimasta eli inhimillisestä vapaudesta

Kirjallisuutta
--------------

*Etiikan* ensimmäisen osan aksioomat ja propositiot I–IV.
* Pietarinen, Juhani: Spinozan etiikan suomennos tuottaa iloa.  *Niin & näin*, 1995, nro 2. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pietarinen, Juhani: *Opas Spinozan etiikkaan*. Helsinki: Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-017-2.
* Spinoza, Baruch: *Etiikka*. (Ethica ordine geometrico demonstrata, 1677.) Suomentanut ja selitykset laatinut Vesa Oittinen. Helsinki: Gaudeamus, 1994. ISBN 951-662-601-7.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Ethics (Spinoza)*** (englanniksi)

* Spinoza, Baruch: *The Ethics* (englanniksi)
	+ Part One: Concerning God. (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ Part Two: Of the Nature and Origin of the Mind. (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ Part Three: Of the Origin and Nature of the Emotions. (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ Part Four: Of Human Bondage or the Strength of the Emotions. (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ Part Five: On the Power of the Understanding, or of Human Freedom. (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Israel

 |

 |
**Perrine Josette Léa Laffont** (s. 28. lokakuuta 1998 Lavelanet) on ranskalainen freestylehiihtäjä. Hän on kumparelaskun olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari.

Arvokilpailut
-------------

Laffont saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa viisi mitalia. Hän sijoittui vuonna 2013 pronssille parikumparelaskussa ja vuotta myöhemmin hopealle kumparelaskussa. Vuonna 2015 hän voitti kultaa molemmissa lajeissa. Vielä vuonna 2016 hän voitti kultaa kumparelaskussa.

Laffont osallistui 15-vuotiaana Sotšin olympialaisiin 2014. Hän saavutti karsinnassa viidenneksi parhaat pisteet mutta sijoittui loppukilpailun ensimmäisessä laskussa 14:nneksi eikä päässyt seuraaville kierroksille. Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui parikumpareissa kuudenneksi ja kumparelaskussa 13:nneksi. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa kumparelaskussa ja voitti seuraavana päivänä kultaa parikumpareissa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa kumparelaskussa. Hän sai karsinnassa parhaat pisteet 79,72. Loppukilpailun ensimmäisessä laskussa hän oli 75,76 pisteellä kuudes ja toisessa laskussa 77,86 pisteellä kolmas. Kolmannessa laskussa hän sai pisteet 78,65, millä hän ohitti Kanadan Justine Dufour-Lapointen 0,09 pisteellä, ja kultamitali varmistui vuorossa vielä olleista australialaisen Britteny Coxin jäätyä kauas kärjestä ja kanadalaisen Andi Nauden laskettua ulos.

Laffont saavutti Utahin MM-kilpailuissa 2019 pronssia kumparelaskussa ja voitti tämän jälkeen kultaa parikumpareissa. Almatyn MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa kumparelaskussa mutta jäi parikumpareissa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui kumparelaskussa neljänneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Laffont voitti kultaa kumparelaskussa ja parikumpareissa.

Maailmancup
-----------

Laffont saavutti maailmancupissa ensimmäisen palkintosijoituksensa ja samalla ensimmäisen voittonsa helmikuussa 2016 Tazawakon kumparelaskussa. Seuraavalla viikolla hän voitti Moskovassa parikumparekilpailun. Kumparelaskun maailmancupkauden 2015–2016 loppupisteissä hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2016–2017 hän voitti helmikuussa Thaiwoon kumparelaskun ja oli maailmancupin lopputuloksissa toinen. Seuraavina neljänä kautena Laffont voitti kumparelaskun maailmancupin neljä kertaa sekä kausina 2018–2019 ja 2019–2020 myös freestylehiihdon kokonaiscupin. Kausittain hän saavutti osakilpailuvoittoja kaksi, neljä, kahdeksan ja neljä. Kaudella 2021–2022 hän voitti viisi osakilpailua mutta jäi kumparelaskucupissa toiseksi 19 pistettä Australian Jakara Anthonyn takana. Kaudella 2022–2023 hän on helmikuun loppuun mennessä voittanut kaksi parikumparekilpailua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Perrine Laffont *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Perrine Laffont Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Allen, Georgia: Perrine Laffont: "To perform on the biggest stage: The Olympic Games, at 15 years old, set me up for the rest of my career" *Fast and Fearless*.  24.5.2018. Viitattu 11.3.2023. (englanniksi)
|  |
| --- |
| Etinamaatti |
| Etinamaatti |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| (1-etynyylisykloheksyyli)karbamaatti |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 126-52-3 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem | 3284 |
| DrugBank | DB01031 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C9H13NO2 |
| Moolimassa | 167,204 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | oraalinen |

**Etinamaatti** (*1-etynyylisykloheksyylikarbamaatti*, kauppanimet *Valamin* ja *Valmid*) on eräs lääkeaine. Sitä on käytetty unilääkkeenä eli hypnoottina. Aine kuuluu tertiäärisiin karbinoleihin. Annostelumuotona on ollut kiinteä jauhemainen, joka on suljettu lääkekapseleihin. Etinamaatti on ollut Suomessa lääkityskäytössä vielä 1970-luvulla, muttei juurikaan tuosta myöhempänä. Lääkkeen yliannostelu tai sekakäyttö eli yhdistely sedatiiveihin on saattanut olla vaarallista eli elimiä vaurioittavaa ja jopa kuolettavaa. Huomattavan suuri yliannos on aiheuttanut vaikeita kouristuksia.

Etinamaatti kehiteltiin korvaamaan barbituraatteja. Aineen patentoi Schering-lääkeyhtiö vuonna 1957. Lopulta sen terapeuttinen indeksi osoittautui huomattavan kapeaksi, eikä se osoittautunut olemaan riittävän turvallinen substituutti eli korvaava lääke. Etinamaattia muistuttaa kaksi vastaavaa ainetta, jotka ovat: etklorvynoli (*Arvynol* ja *Placidyl*) ja metyyliparafynoli/metyylipentinoli (*Dormison*).

Etinamaatin kemiallinen kaava on C9H13NO2, moolimassa 167,21 g/mol ja CAS-numero 126-52-3.

Lähteet
-------

* 1974 Therapia Fennica, TF-74. Lääketieteen kandidaattiseura ry. Helsinki, 1977. ISBN 951-99041-6-6. (s. 1120–1121)

### Viitteet

1. ↑  TF-74: s. 1120

Kirjallisuutta
--------------

* Vartiainen, I.: *Lääkeaineoppi*, WSOY-SHKS 1960. (s. 37–38)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Ethinamate (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): Ethinamate (englanniksi)
* DrugBank: Ethinamate (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Ethinamate (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ethinamate (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Essex Super Six 1930.
**Essex** on vuosina 1919–1932 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Samanmerkkistä, mutta eri valmistajan Essex-autoa oli valmistettu jo vuonna 1906 Yhdysvaltain Bostonissa; siinä oli nelisylinterinen höyrymoottori ja *Tonneau*-kori. Tämän valmistus loppui kuitenkin jo samana vuonna.

Vuonna 1919 Hudson aloitti kohtuuhintaisten Essex-autojen valmistuksen. Essex-autot suunniteltiin neliovisiksi umpikorisiksi autoiksi, jonka tavallinen perhe pystyisi ostamaan. Näitä myytiin runsaasti ja vietiin Eurooppaan, myös Suomeen. Essex-merkin korvasi vuonna 1932 (Hudson) Terraplane.

Alkuaan Essex oli Essex Motor Companyn valmistama, joka kuitenkin oli kokonaan Hudsonin omistama. Vuoteen 1922 mennessä Essex-autoista tuli virallisesti Hudsonin valmistamia.

Lähteet
-------

*Cars: Cars Collection, Suuri Tietokirja Autoista*, osa 12, 1987

### Viitteet

1. 1 2  *Cars: Suuri Tietokirja Autoista*, osa 12, 1987, sivu 914.

Aiheesta muualla
----------------

* Essex Cars (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ruokaruotsi** tarkoitti keskiajalla useissa Suomen maakunnissa tunnettua kestitysveroa eli ratsain liikkuvien kruunun edustajien, kuten linnanväen, majoittamista. Tämä kestitysvero kuuluu vanhimpiin veroihin, ja Kauko Pirinen arvelee sen olleen Savossakin tunnettu jo Ruotsin vallan alkuajoista saakka. Nimitys on Savossa liittynyt mm. veroheinään (*rokaroszi*) ja kestityskierrokseen (*rokarotzi gestningh*). Päävastuu ruokaruotsista oli hallintopitäjän nimismiehellä, joka oli tuohon aikaan erilaisia hallinnollisia asioita hoitava talonpoikien luottamusmies. jonka piti järjestää 1–4 vuotuista kestitystä esimerkiksi seurueineen liikkuvalle linnanpäällikölle, voudille ja laamannille. Kestitysten kuluista nimismies sai periä kansalta tietynsuuruisen veron verotuksen perusyksikköä kohti. Joissakin tapauksissa – lähinnä Varsinais-Suomessa – korvauksena voi olla myös verovapaus. Talonpojille ruokaruotsi oli verona yhtä suuri kuin linnaan suoritettu kruununvero.

Lähteet
-------

1. ↑  Pirinen, Kauko: *Savon keskiaika*, s. 359. Savon historia 1. Toinen, kokonaan uudistettu laitos. Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-216-2.
2. ↑  Ylikangas, Heikki: *Wallesmanni. Kuusi vuosisataa kansan ja esivallan välissä*, s. 20–23. Suomen Nimismiesyhdistys ry. 1996. ISBN 952-90-7438-7.
Danakilin kuumien lähteiden jälkiä.
**Etiopian kuumat myrkkylähteet** sijaitsevat Danakilin aavikolla, 600 kilometriä Addis Abebasta pohjoiseen. Lähteistä vapautuu ilmaan klooria ja rikkihöyryjä, jotka ovat myrkyllisiä ja vahingoittavat silmiä ja keuhkoja. Kuumat lähteet ovat neonkeltaisia, ja kuivuessaan ne muodostavat valkoisia, keltaisia, ruskeita, oransseja ja vihreitä jälkiä maastoon.

Danakilin aavikolla on evaporiittikerros, joka koostuu vesiliukoisista mineraaleista. Kerros on aikoinaan syntynyt aavikolla veden haihtumisen tuloksena. Danakilin evaporiitit ovat peräisin ajoilta, jolloin Punainen meri on useaan otteeseen peittänyt laakson vedellä ja vesi on haihtunut pois. Dallolissa olevat kuumat lähteet ovat värikkäimpiä maisemia maapallolla. Kuuma magma lämmittää pohjavettä, joka virtaa ympäröiviltä ylängöiltä. Kuuma vesi nousee maanpinnalle ohittaen evaporiittikerroksen, josta liukenee suolaa, kaliumkarbonaattia ja muita liukoisia mineraaleja.

Alueella elää ekstremofiilejä eli äärimmäisissä oloissa selviytyviä mikrobeja. Näihin kuuluvat muun muassa halofiiliset levät, jotka pitävät suolaisesta ympäristöstä. Myrkkylähteitä päästiin tutkimaan tieteellisesti ensimmäistä kertaa huhtikuussa 2016. Felipe Gómezin tutkimusryhmä Espanjan astrobiologian keskuksesta teki retken alangolle. Gómez selvitti ympäristön olosuhteet ja kartoitti, millaista elämää alueella on.

Lähteet
-------

1. 1 2  Scientists just embarked on a world-first expedition to Ethiopia's toxic hot springs Science Alert. Viitattu 29.4.2016. Englanniksi.
2. ↑  Hobart King: Dallol Volcano and Hydrothermal Field *Geology.com*. Viitattu 29.4.2016.
**Metsänhoitajaliitto ry** oli metsätieteellisen yliopistotutkinnon suorittaneiden, metsänhoitajaksi valmistuneiden sekä muiden metsäalalla toimivien korkeakoulutettujen ja alaa opiskelevien forstien työmarkkina- ja palvelujärjestö.

Liitto on perustettu vuonna 1927 ja lopettanut toimintansa 31.12.2016. Liittoon kuului sen purkautuessa noin 2 700 henkilöjäsentä sekä 28 toimiala- tai alueellista jäsenyhdistystä.

Metsänhoitajaliitto on kuulunut Akavaan keskusjärjestön perustamisesta 1950 alkaen.

Metsänhoitajaliiton tärkein päämäärä on jäsenten menestyminen työmarkkinoilla. Liitto tarjoaa jäsenilleen työelämäpalveluja ja työmarkkinaedunvalvontaa, mutta toimii lisäksi aktiivisesti sekä metsä- että koulutuspolitiikassa. Metsänhoitajaliiton tärkeimmät tehtävät ovat jäsenten edunvalvonta ja neuvonta ammatillisissa, taloudellisissa ja yhteiskunnallisissa asioissa. Liitto valvoo jäsentensä palkkauksen kehityksen tasapuolisuutta. Liitto toimii yhteistyöelimenä jäsenistönsä ja eri sidosryhmien välillä.

Vuonna 2016 Metsänhoitajaliitto päätti yhdistyä Luonnontieteiden Akateemisten Liiton ja Ympäristöasiantuntijoiden keskusliiton kanssa vuoden 2017 alusta alkaen uudeksi suuremmaksi, noin 15 000 jäsenen akavalaiseksi ammattiliitoksi nimeltään Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu.

Lähteet
-------

1. ↑  Liitto Metsänhoitajaliitto. Viitattu 26.7.2015.
2. ↑  Loimu - Valoisamman tulevaisuuden tekijät Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu, loimu.fi. Viitattu 28.11.2016.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Akava |
| --- |
|  |
| Jäsenliitot | 
* Agronomiliitto
* Akavan Erityisalat
* Akavan sairaanhoitajat ja Taja
* Akavan Yleinen Ryhmä AYR
* AKI-liitot
* Ammattiliitto Ava
* Diakoniatyöntekijöiden liitto DTL
* DIFF – Ingenjörerna i Finland
* Esimiehet ja Asiantuntijat YTY
* Insinööriliitto
* Kasvatuksen ja nuorisotyön asiantuntijat KNT
* KTK Tekniikan Asiantuntijat
* Kuntoutusalan Asiantuntijat
* Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu
* Myynnin ja markkinoinnin ammattilaiset MMA
* Opetusalan Ammattijärjestö OAJ
* Professoriliitto
* Päällystöliitto
* Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia
* Suomen Arkkitehtiliitto SAFA
* Suomen Ekonomit
* Suomen Eläinlääkäriliitto
* Suomen Farmasialiitto
* Suomen Hammaslääkäriliitto
* Suomen Lakimiesliitto
* Suomen Lääkäriliitto
* Suomen Poliisijärjestöjen Liitto
* Suomen Psykologiliitto
* Suomen Puheterapeuttiliitto
* Suomen Terveydenhoitajaliitto
* Suomen Työterveyshoitajaliitto
* Tekniikan akateemiset TEK
* Tieteentekijöiden liitto
* Tradenomiliitto TRAL
* Upseeriliitto
* Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut

 |

 |