recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Arthur Pic vuonna 2012
**Arthur Pic** (s. 5. lokakuuta 1991 Montélimar, Ranska) on ranskalainen moottoriurheilija. Hänen vanhempi veljensä Charles Pic ajoi Formula 1 -sarjassa kausilla 2012–2013.

Ura
---

Pic aloitti uransa Kartingissa vuonna 2004 sijoittuen 16:nneksi Ranskan Junior Mestaruussarjassa. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2007 Pic aloitti kilpa-uransa ja siirtyi Belgian Formula Renault 1.6 -sarjaan, jossa hän ajoi vain neljä kilpailua. Vuonna 2008 Pic ajoi Formul'Academy Euro Series -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2009 Pic kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa sijoittuen loppupisteissä 10:nneksi. Vuonna 2010 Pic jatkoi sarjassa ja sijoittui lopulta sarjan kolmanneksi.

Vuonna 2011 Pic ajoi Formula Renault 3.5 -sarjassa Tech 1 Racingin tallissa. Hän keräsi 12 pistettä ja sijoittui loppupisteissä vasta 23:nneksi. Vuonna 2012 Pic jatkoi FR 3.5 -sarjassa siirtyen DAMS-talliin. Hän sijoittui sarjan kahdeksanneksi voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2013 Pic jatkoi sarjassa ja siirtyi uuteen AV Formula -talliin. Hän saavutti kauden aikana yhden kolmossijan ja 74 pistettä sijoittuen sarjan kahdeksanneksi.

Vuonna 2014 Pic siirtyi GP2-sarjaan Campos Racing-talliin. Hän otti yhden voiton Unkarin pitkästä kilpailusta, saavutti yhden kakkossijan Monzasta ja kolmossijan Abu Dhabista sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2015 Pic jatkoi GP2-sarjassa saavuttaen kaksi kakkossijaa ja 60 pistettä sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2016 Pic jatkoi kolmannen kauden GP2:ssa siirtyen Rapax -talliin.

GP2-tulokset
------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Campos Racing | BHRFEA5 | BHRSPR9 | ESPFEA6 | ESPSPR4 | MONFEA6 | MONSPR5 | AUTFEA10 | AUTSPR13 | GBRFEA11 | GBRSPR22† | GERFEA19 | GERSPRKesk. | HUNFEA1 | HUNSPR6 | BELFEA15 | BELSPR20 | ITAFEA2 | ITASPR7 | RUSFEA4 | *RUSSPR*5 | ABUFEA8 | ABUSPR3 | 124 | 7. |
| 2015 | Campos Racing | BHRFEAKesk. | BHRSPR10 | ESPFEA9 | ESPSPR8 | MONFEA4 | MONSPR6 | AUTFEA9 | AUTSPR11 | GBRFEA14 | GBRSPR16 | HUNFEA13 | HUNSPR10 | BELFEA2 | BELSPRKesk. | ITAFEA7 | ITASPR2 | RUSFEA8 | RUSSPR13 | BHRFEA10 | BHRSPR16 | ABUFEA17 | ABUSPRC | 60 | 11. |
| 2016 | Rapax | ESPFEA13 | ESPSPRKesk. | MONFEA10 | MONSPR9 | EURFEAKesk. | EURSPR8 | AUTFEA9 | AUTSPR18 | GBRFEA14 | GBRSPR11 | HUNFEA5 | HUNSPRKesk. | GERFEA4 | GERSPR3 | BELFEA14 | BELSPR22† | ITAFEAKesk. | ITASPR11 | MALFEA  | MALSPR  | ABUFEA  | ABUSPR  | 36 | 14. |

Lähteet
-------

1. ↑  Arthur Pic at Driver Database
2. ↑  Arthur Pic, nuevo piloto de Campos Racing en GP2 (Arkistoitu – Internet Archive)
**WWF LiveWire** oli WWE:n esittämä showpainiohjelma, jossa katsojat pystyivät olemaan interaktiivisia soittamalla tai lähettämällä sähköpostia juontajille sekä vieraille. WWF LiveWire oli ensimmäinen WWE'n tekemä interaktiivinen ohjelma. Myöhemmin formaatti muuttui ja WWF LiveWirestä tuli viikoittainen ohjelma, jossa tiivistettiin ja kerrattiin tapahtumat mitä RAW'ssa, Heatissa ja SmackDownissa oli tapahtunut viikon aikana. Ohjelma on myös erikoinen siitä, että se on yksi harvoista ohjelmista missä Marissa Mazzola-McMahon, Shane McMahonin nykyinen vaimo on esiintynyt.

WWF LiveWire esitettiin ensimmäisen kerran syyskuussa vuonna 1996. Ohjelma korvasi sitä ennen paikalla olleen WWF Mania -nimisen ohjelman. Alkuperäiseen formaattiin kuului se, että ohjelma esitettiin suorana ja katsojat pystyivät esittämään vierailevilta painijoilta kysymyksiä puhelimitse tai kirjeitse. Ohjelmaa isännöi alun perin Todd Pettengill.

Myöhemmin LiveWiren formaatti muuttui ohjelmaksi jossa kerrattiin viikon aikana tapahtuneet tapahtumat WWE'ssä ja mainostettiin tulevia tapahtumia. Juontajana toimi Michael Cole. Ohjelmassa jaettiin palkintoja katsojille jotka vastasivat viikoittaisiin kysymyksiin hyvin ja heidän vastaus esitettiin ohjelmassa. WWF LiveWire toisinaan näytti Exclusive -pätkiä joita ei nähty muissa ohjelmissa. Exclusive -pätkä saattoi olla haastattelu tai esimerkiksi pätkä joka oli nauhoitettu RAW'in nauhoitusten jälkeen.

Loppuaikona juontaja vaihtui Jonathan Coachmanin ja WWF LiveWiren viimeinen lähetys oli elokuussa vuonna 2001. WWF LiveWiren tilalle tuli samankaltainen ohjelma nimeltä WWE Excess.
**Avoimen tyypin osakeyhtiö** (ven. акционерное общество открытого типа, *aktsionernoje obštšestvo otkrytogo tipa*, AOOT) on venäläinen yhtiömuoto. Neuvostoliitossa 1990-luvun alussa yksityistämisten yhteydessä luotiin perestroikan aikaisten kooperatiivi- ja yhteysyritystyyppien rinnalle tuomaan paremmin markkinatalouteen sopivia yritystyyppejä lainsäädäntöön. Avoimen tyypin osakeyhtiö vastasi tavanomaista osakeyhtiötä, missä omistusosuus määräytyi osakkeiden mukaan, kun taas toinen osakeyhtiöksi mainittu suljetun tyypin osakeyhtiö puolestaan vastasi rajavastuuyhtiötä, missä omistusosuus määriteltiin vapaasti ostettavien ja myytävien osakkeiden sijasta yhtiöjärjestykseen kirjatuin omistusosuuksin. 

Näin ollen suljetun tyypin osakeyhtiön osuuksien muuttaminen edellytti yhtiöjärjestyksen muuttamista, jolloin omistuspohjan muuttaminen ei ollut niin helppoa kuin osakekaupoin. Yksityistämisaallossa suljetun tyypin osakeyhtiöt olivat usein suurten teollisuuslaitosten tytäryhtiöiksi muutettuja sivutoimipisteitä, mitä ei ollut tarkoituskaan saattaa omistukseltaan vapaan kaupankäynnin piiriin.

Katso myös
----------

* avoin osakeyhtiö
* kooperatiivi
* suljettu osakeyhtiö
* suljetun tyypin osakeyhtiö
* yhteisyritys
**Lentopallon miesten Supersarja** oli toiseksi korkein sarjataso Suomessa lentopallon puolella kaudesta 1996–1997 kauteen 2000–2001. Liiton visiona oli saada tasoa laajenettua liigan alapuolella pelejä lisäämällä ja näin helpottaa liigaan nousua.

Historia
--------

Ensimmäinen supersarjakausi pelattiin 1996–1997 kahdessa kuuden joukkueen lohkossa. Lohkon sisällä pelattiin nelinkertainen sarja, sekä toisen lohkon kanssa kaksinkertainen sarja. Tämän jälkeen alkoivat pudotuspelit. Pohjoislohkon joukkueet olivat Virtain Veikot, Tornion Lentis 88, Kannuksen Ura, Mikkelin Passarit, Muuramen Lentopallo ja Pielaveden Sampo. Superin etelälohkon muodostivat Albatross Turusta, Lahden Kimmo, Luolajan Kajastus, Lohja-Lentis, Someron Pallo ja Vihdin Lentopallo -90. Sampo nousi SM-liigaan ja Superista ykköseen putosivat Lohja-Lentis, Someron Pallo ja Mikkelin Passarit.

Kaudelle 1997–1998 ottelumäärä putosi järjettömästä järkevämmäksi. Siirryttiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaiseen sarjaan. Uusia joukkueita olivat Kalevan Lentopallo, Etta Oulusta, Savonlinnan Ajo nousijoina ja Vammalan Lentopallo, joka putosi edelliskaudella SM-liigasta. VaLePa nousi kauden päätteeksi takaisin liigaan. Superin karsinnoissa Savonlinnan Ajo pudotti Virtain Veikot ja Albatross Kalevan Lentopallon.

Kaudella 1998–1999 sarjasta SM-liigaan nousi peräti kolme joukkuetta. East Volley, joka jatkoi Savonlinnan Ajon mieslentopalloilua, sarjan voittajana, Muuramen Lentopallo karsintojen kautta, sekä Lentopalloseura Etta villillä kortilla.

Kaudella 1999–2000 Superin koko maan kattavaan sarjaan osallistuivat Kannuksen Ura, Kempeleen Pyrintö, Korson Veto, Lauttakylän Pyry, Perungan Pojat, Pyhäselän Urheilijat, Rocks Helsinki, Salpis Hollola, Tornion Lentis, Vihdin Lentopallo ja Virtain Veikot.

Vuoden 2000–2001 sarjaan läksi vielä kymmenen joukkuetta. Nämä olivat Kannuksen Ura, Mutalan Riento Joensuusta, Korson Veto, Salpis Hollola, Lauttakylän Pyry, Tornion Lentis -88, Valkeakosken Isku-Veikot, Perungan Pojat, Vihdin Lentopallo -90 ja Virtain Veikot. Korso ja Perunka olivat viimeiset Supersarjasta SM-liigaan nousseet joukkueet. Seuraavalle kaudelle 1-sarja palasi toiseksi korkeimmaksi sarjatasoksi.

Voittajat
---------

* 1997 Pielaveden Sampo
* 1998 Vammalan Lentopallo
* 1999 East Volley
* 2000 Vihdin Lentopallo-90 (Rocks, Helsinki käytti nousupaikan)
* 2001 Korson Veto

Lähteet
-------

1. ↑  HS 3.4.2000 - viitattu 31.3.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Virtain Veikkojen historiikki (Arkistoitu – Internet Archive)
**Avohuolto** on perhe- ja yksilökohtaista lastensuojelua. Se tarkoittaa lastensuojelussa olevia avohuollon palveluita ja tukitoimia. Ne ovat tarpeellisia, jos sosiaalityöntekijä katsoo alle 18-vuotiaan henkilön tilanteen vaativan tukea tai muutosta. Tukitoimenpiteet ja -palvelut suunnitellaan aina yksilökohtaisesti. Avohuollon tukitoimet ovat ensisijaisia sijaishuoltoon ja huostaanottoon nähden.

Avohuollossa tehdään asiakkaalle asiakassuunnitelma, jossa kerrotaan työskentelyn tavoitteet ja ajanjakso. Myönnetyistä tukitoimista tehdään päätös. Avohuollossa lapsen etu on aina ensisijainen. Avohuollossa on kuunneltava yli 12-vuotiasta lasta ja hänen huoltajaansa, eikä sitä voida aloittaa ilman heidän molempien suostumusta. Avohuollon tukitoimena voidaan järjestää myös laitoshuoltoa tai kotihoitoa. Kunta vastaa avohuollon järjestämisestä ja että se sisällöltään ja laajuudeltaan vastaa kunnan tarpeita.

Lastensuojelulaissa on määritelty, milloin avohuollon tukitoimenpiteisiin on ryhdyttävä:

1) jos kasvuolosuhteet vaarantavat tai eivät turvaa lapsen terveyttä tai kehitystä; taikka

2) jos lapsi käyttäytymisellään vaarantaa terveyttään tai kehitystään.

Avohuollon palvelut ja tukitoimet
---------------------------------

Avohuollon palveluihin ja tukitoimiin kuuluvat:

* Tukihenkilö tai -perhe

* Perhetyö (kotipalvelu)

* Perheryhmät

* Lastenhoidon järjestäminen

* Lasten koulunkäynnin, harrastusten ja lomatoiminnan tukeminen taloudellisesti

* Terapiapalvelut

* Toimeentulotuki

* Erilaisten yhteisöjen palvelut ja vertaistuki

* Lastensuojelun sijaishuollon avopalvelut

* Perhekuntoutus

* Lyhytaikainen avohuollon sijoitus

* Lasten edunvalvonta esitutkinnassa ja oikeudessa

* Alle 18-vuotiaan henkilötutkinnat

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Ellen Wester**, kirjailijanimi **E. Weer** (20. maaliskuuta 1873 Rejmyre, Östergötlandin lääni, Ruotsi – 3. huhtikuuta 1930 Vaxholm, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä.

Westerin isä oli lääkäri Carl Erik Mauritz Wester ja äiti Ebba Wester, o.s. Pfeiff, oli aatelista syntyperää olevan luutnantin tytär. Hän kävi muutaman luokan Uppsalan ja Hjulstan (Enköping) tyttökouluja. Nuoruuden päiväkirja 1880-luvulta osoittaa, että hänellä oli palava kiinnostus ajan yhteiskunnallisia kirjallisiin kysymyksiin, kuten naisasiaan, ja samalla hän kapinoi vallitsevia käsityksiä vastaan. Hän hankki slaavilaisten kielten taitoja omatoimisesti, sillä isä ei sallinut hänen valmistua ylioppilaaksi. Hänestä tuli edellisen vuosisadanvaihteen merkittävimpiä ja samalla tuntemattomimpia kääntäjiä. Nimimerkkiä E. Weer käyttäessään hän tuli usein sekoitetuksi serkkuunsa kirjailija Ellen Hedvig Magdalena Westeriin.

Wester aloitti kääntäjänuransa jo 18-vuotiaana ja keskittyi erityisesti puolalaiseen kirjallisuuteen. Kiinnostus puolalaiseen kirjallisuuteen syntyi varmaankin tuttavuudesta puolalaiseen maanpakolaiseen, antiikkaupan perustajaan Henryk Bukowskiin ja tämän Ranskassa asuvaan sisareen. Hän kävi 1898–1899 useissa puolalaisissa kaupungeissa ja kirjoitti matkoistaan artikkelisarjoja Dagens Nyheteriin ja Lunds Dagbladiin.

Wester ehti kääntäjänuransa aikana kääntää yli 80 kirjaa, ja lisäksi hän käänsi lehdille. Kun Henryk Sienkiewicz sai 1905 Nobelin kirjallisuuspalkinnon, hän oli kääntänyt jo molempien pääehdokkaiden Sienkiewiczin ja naispuolisen kaunokirjailijan Eliza Orzeszkowan kirjat. Samoin kun Władysław Reymont sai 1924 Nobelin, Wester oli jo ruotsintanut Reymontin ja tämän kilpailijan Stefan Żeromskin teokset. Hän käänsi myös tšekistä ja venäjästä sekä myös antiikin tekstejä. Käännöksistä on otettu uusia painoksia, joskin hieman nykyaikaistettuina.

Wester asui koko aikuisikänsä Waxholmissa, paitsi kesät lapsuuden kotiseudulla Rejmyressä.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Letterstedtska priset, Vetenskapsakademien 1915
* Puolan valtion myöntämä kunniamerkki "Polonia restituta"

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Marie-Christine Skuncke: Ellen Wester, 1873–1930 Svenskt översättarlexikon. Viitattu 7.5.2019. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ellen Wester. Svenskt kvinnobiografiskt lexikon

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
	+ 2
* Puola

 |

 |
**Avoimien ohjelmien päivä** (eng. *Software Freedom Day* eli *SFD*) on vuosittainen syyskuun kolmantena lauantaina vietettävä juhla. Sen tarkoituksena on lisätä avoimeen lähdekoodiin perustuvien ohjelmistojen tunnettavuutta. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004.

Digital Freedom Foundation
--------------------------

*Digital Freedom Foundation* (*DFF*) on voittoa tavoittelematon organisaatio joka toimii virallisena järjestäjänä ja hoitaa lahjoituksen käsittelyn, sponsorointi sopimukset sekä tilityksen. DFF on saanut verovapauden Yhdysvalloissa, joka kattaa kaikki lahjoitukset. Organisaation alkuperäinen nimi oli *Software Freedom International*, mutta sen korvasi DFF vuoden 2011 alussa, jolloin siitä tuli myös Culture Freedom Day, Hardware Freedom Day ja Education Freedom Day päivien taustaorganisaatio.

Avoimien ohjelmien päivä
------------------------

Tapahtuman järjestää paikalliset yhteisöt, joiden toiminnasta lisää SFD wikissä.

Tapahtumat
----------

| Aika | Yhteisöt | Maat | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| 28. elokuuta 2004 | 12 | N/A | linux.com (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 10. syyskuuta 2005 | 136 | 60 | linux.com (Arkistoitu – Internet Archive) SFD 2005 map |
| 16. syyskuuta 2006 | 180 | 70 | SFD 2006 map |
| 15. syyskuuta 2007 | 286 | 80 | SFD 2007 map |
| 20. syyskuuta 2008 | 563 | 90 | SFD 2008 map |
| 19. syyskuuta 2009 | 700 | 90 | SFD 2009 map |
| 18. syyskuuta 2010 | 397 | 90 | SFD 2010 map |
| 17. syyskuuta 2011 | 442 | 87 | SFD 2011 map |
| 15. syyskuuta 2012 | 301 | 73 | SFD 2012 map |
| 21. syyskuuta 2013 | 316 | 81 | SFD 2013 map |
| 20. syyskuuta 2014 | 197 | 59 | SFD 2014 map |
| 19. syyskuuta 2015 | 141 | 47 | SFD 2015 map |
| 17. syyskuuta 2016 | 128 | 51 | SFD 2016 map |
| 16. syyskuuta 2017 | 88 | 44 | SFD 2017 map |

* Luvut ennen vuotta 2007 ovat arvioita ja heittelevät eri lähteistä riippuem.

Sponsorit
---------

Alussa suurin sponsori oli Linux järjestelmä Ubuntun valmistanut Canonical Ltd.. Myöhemmin muun muassa IBM, Sun Microsystems, DKUUG, Google, Red Hat, Linode, Nokia, MakerBot Industries, FSF sekä FSFE liittyivät sponsoreiden joukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Digital Freedom Foundation - About DFF (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑  Sun Collaborates with Software Freedom International to Connect More than 25,000 Developers and Students in 30 Countries for Software Freedom Day 2009 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avoimien ohjelmien päivä**.
* Software Freedom Day (englanniksi)
* Digital Freedom Foundation (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo antiikin filosofista. Hippasos oli myös kreikkalaisen mytologian hahmo.*
**Hippasos** (m.kreik. Ἵππασος, n. 500 eaa.) oli kreikkalainen pythagoralaisiin kuulunut esisokraattinen filosofi. Hän oli kotoisin Metapontionista, Suur-Kreikasta.

Hippasos oli Pythagoraan oppilas. Hänen sanotaan keksineen, että luvun 2 neliöjuuri on irrationaaliluku. Kun luku oli osoittautunut irrationaaliseksi, pythagoralaiset surmasivat hänet, sillä lukumaagikkoina he eivät halunneet uskoa, että niin perustavanlaatuinen luku voisi olla loputtoman pitkä ja jaksoton.

Hippasos oli myös ensimmäisiä, joka tutki akustiikkaa ja resonanssi-ilmiötä. Hänen alkuperäisistä töistään on säilynyt vain vähän.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 325 (VIII.6), 564. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Hippasoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
	+ Hippasoksen elämäkerta (kreikaksi)
**Lentopallon TUL:n miesten mestaruudesta** kaudella 1953 pelattiin neljässä alueessa, joiden voittajat pelasivat Tampereella lopputurnauksen mitaleista.

Lentopalloa pelattiin Työväen Urheiluliiton lisäksi Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitossa. Molemmat liitot järjestivät omat mestaruussarjansa. Varsinaista Suomen mestaruutta ei ratkaistu.

TUL:n miesten mestaruussarja
----------------------------

### Lopputurnaus

| Joukkue | O | V | H | P |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kymin Palloilijat | 3 | 3 | 0 | 6 |
| Helsingin Tarmo | 3 | 2 | 1 | 4 |
| Turun Jyry | 3 | 1 | 2 | 2 |
| Pirkkalan Viri | 3 | 0 | 3 | 0 |

Mestarijoukkue **Kymin Palloilijat**: Blomqvist, Rinne, Rahikainen, Isakoff, Mäntynen, Penttilä, varamiehet Hirvelä ja Johansson.

Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton mestaruus
-----------------------------------------------

**Liiton ulkosarja**

SKLL:n mestaruuden voittivat Eteläiset, joka uusintaottelussa 26. syyskuuta voitti Käpylän Lentopalloilijat erin 3–1. Mukana sarjassa oli loppuottelijoiden lisäksi Helsingin Lentopalloilijat, Helsingin Ilves, Keski-Helsingin Palloilijat ja Pirkkalan Pirkat. 

Mestarijoukkue: Antti Cederberg, Kalevi Elomaa, Erkki Hakuli, Reijo Keurulainen, Kainu Mikkola, Raine Nurminen, Eino Silén ja Jussi Villala.

**Sisähallimestaruus**

5.-6. huhtikuuta Ruskeasuon hallissa pelatussa turnauksessa SKLL:n sisähallimestaruuden voitti Helsingin Ilves, hopeaa otti Pirkkalan Pirkat ja pronssia Pateniemen Urheilijat. Neljäs loppusarjan joukkue oli Mikkelin Uimaseura. Kaikkiaan sisäsarjaan osallistui 30 joukkuetta.

Ilveksen joukkue: Sauli Haimi, Juhani Hämäläinen, Raimo Ikonen, Olle Nyman, Osmo Palomäki, Simo Sairanen, Hirvo Salonen ja Simo Seppälä.

Lähteet
-------

* TUL:n toimintakertomus 1953 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos I, sivu 33. (ISBN 951-99847-2-0)
* Urheilumme Kasvot 3

### Viitteet

1. ↑

Lentopallon Mestaruusliigan kaudet

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku |  | (1952) | (1953) | (1954) | (1955) | (1956) | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 |
| 1960-luku | 1961 | 1962 | 1963 | 1963–64 | 1964–65 | 1965–66 | 1966–67 | 1967–68 | 1968–69 | 1969–70 |
| 1970-luku | 1970–71 | 1971–72 | 1972–73 | 1973–74 | 1974–75 | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010-luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
**East Lynne** on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut Bertram Brackenin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Theda Bara.

*East Lynne* perustuu Ellen Woodin romaaniin *East Lynne* (1861), jonka pohjalta Mary Murillo laati käsikirjoituksen. Ellen Woodin romaanin pohjalta oli tehty ennen vuoden 1916 *East Lynneä* yhteensä seitsemän lyhyttä mykkäelokuvaa vuosina 1902–1915. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. *East Lynne* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 19. kesäkuuta vuonna 1916.

*East Lynnen* oletettiin olevan kadonnut, mutta elokuvan kopio löydettiin vuonna 1971. *East Lynne* on yksi harvoista Baran elokuvista, jotka ovat säilyneet nykypäivään asti. *East Lynneä* säilytetään Museum of Modern Art -taidemuseossa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kun Isabel Carlisle erheellisesti uskoo, että hänen aviomiehensä Richard rakastaa Barbara Harea, Isabel jättää hänet ja heidän kaksi lastaan. Myöhemmin Isabel ei tee mitään korjatakseen virheellistä tietoa, että hän olisi kuollut junaonnettomuudessa. Richard, uskoen olevansa leski, avioituu Barbaran kanssa. Muutaman kuukauden jälkeen Isabel ikävöi lapsiaan ja haluaa nähdä heidät, joten Isabel naamioi itsensä ja hakee kotiopettajattaren työtä Carlisleilta. Kun Isabelin poika sairastuu ja kutsuu äitiään, Isabel heittää valepukunsa yltään ja menee lohduttamaan häntä, joka kuolee hänen syliinsä. Richard, joka löytää Isabelin poikansa kanssa, antaa heti anteeksi Isabelille hänen ja lastensa jättämisen. Isabel ei voi antaa itselleen anteeksi ja kuolee pian suruun.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  lady Isabel Carlisle
  |
|  Ben Deeley  | … |  Archibald Carlisle
  |
|  Stuart Holmes  | … |  kapteeni Levison
  |
|  Claire Whitney  | … |  Barbara Hare
  |
|  William H. Tooker  | … |  tuomari Hare
  |
|  Loel Steuart  | … |  Carlislen lapsi
  |
|  Eldean Stuart  | … |  William Carlisle
  |
|  Eugenie Woodward  | … |  rouva Hare
  |
|  Stanhope Wheatcroft  | … |  Richard Hare
  |
|  Emily Fitzroy  | … |  Cornelia
  |
|  H. F. Hoffman  | … |  Otway Bethel
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  East Lynne *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  EAST LYNNE (1916) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *East Lynne* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *East Lynne* AllMoviessa. (englanniksi)
* *East Lynne* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
* *East Lynne* Silent era -sivustolla (englanniksi)
**East West Line** (**EW Line**) on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän linja. Sen ensimmäinen vaihe avattiin liikenteelle 12. joulukuuta 1987, mikä tekee siitä MRT:n linjoista toiseksi vanhimman. 49 kilometrin pituisella linjalla on 35 asemaa, ja se on Singaporen pisin toiminnassa oleva rautatielinja.

Historia
--------

East West Linen ensimmäinen osa avattiin 12. joulukuuta 1987, noin kuukausi North South Linen avaamisen jälkeen. Ensimmäisessä osassa aukesivat North South Lineen yhdistyvät City Hallin ja Raffles Placen metroasemat, sekä pelkällä EW Linella sijaitsevat Tanjong Pagarin ja Outram Parkin metroasemat. Seuraavana vuonna linjaa jatkettiin Lakesiden metroasemalle saakka. Itäinen osa valmistui 1990-luvun alulla yhdistäen City Hallin metroaseman Tanah Merahin asemaan.

Linjan läntisimmän Boon Layn metroaseman rakentaminen meinattiin hyllyttää vuonna 1987. Housing and Development Board päätti tosin noin kuukausi North South Linen avaamisen jälkeen aloittaa noin 25 000 uuden asunnon rakentamisen aseman ympäristöön. Boon Layn asema avattiin heinäkuussa 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  A Journey into Singapore MRT’s Past  23.7.2013. Remember Singapore. Viitattu 18.1.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  East-West Line Land Transport Authority. Viitattu 18.1.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **East West Line (MRT)** Wikimedia Commonsissa

Mass Rapid Transit
Circle
Downtown
East West
North East
North South
  
**Rakenteilla:**  

Thomson-East Coast
  
**Suunniteltu:**  

Cross Island
Jurong Region
  
  

Luettelo asemista
**Vuorisorsa** (*Hymenolaimus malacorhynchos*) on harvinainen sorsalintu, joka on Uudessa-Seelannissa kotoperäinen laji. Se on sukunsa ainoa laji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vuorisorsa kasvaa 53 cm pitkäksi, Koiras painaa kilon, naaras noin 800 grammaa. Sen höyhenpeite on siniharmaa, rinnassa on ruosteenruskea alue. Silmät ovat keltaiset, nokka vaaleanharmaa. Linnun taistellessa, tai säikähtäessä, nokan epiteelin verenvirtaus lisääntyy reilusti, jolloin nokan väritys muuttuu vaalean pinkiksi. Nuorten yksilöiden nokka ja silmät ovat tummanharmaat.

Ravinto
-------

Vuorisorsan pääasiallinen ravinto koostuu makean veden selkärangattomista.

Lisääntyminen
-------------

Sorsat ovat yksiavioisia ja vahvasti reviiriään puolustavia. Pohjoissaarella pesintä tapahtuu elokuun tienoilla, poikasten syntyessä syyskuun lopulla. Eteläsaarella lisääntyminen tapahtuu noin kolme viikkoa Pohjoissaarta jäljessä. Pesä rakennetaan joen varrelle kallionkoloihin, kaatuneiden puiden alle tai tiheän aluskasvillisuuden sekaan. Parista naaras hautoo munia, uroksen pysyessä pesän läheisyydessä. Munia munitaan keskimäärin viisi-kuusi kappaletta, hautomisaika on noin 33–35 päivää. Molemmat, naaras ja uros, vahtivat poikasia 70–80 päivän ajan, jonka ajan sorsat viettävät kokonaan oman reviirinsä alueella.

Levinneisyys ja uhat
--------------------

Vuorisorsa oli aikaisemmin yleinen Uudessa Seelannissa. Nykyisin sen elinalue on pirstaloitunut. Kannan koon arvioidaan olevan 2000–3000 yksilöä. Suurimmat uhat muodostavat ei-luontaiset pedot, ensisijaisesti kärpät sekä kettukusut.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Hymenolaimus malacorhynchos* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 5.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  Factsheet ARKive.  Arkistoitu 16.10.2012. Viitattu 7.10.2013.
3. 1 2 3 4  New Zealand birds online *nzbirdsonline.org.nz*. Viitattu 19.3.2016. (englanniksi)
4. 1 2  Department of Conservation *doc.govt.nz*. Viitattu 19.3.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q420499
* Wikispecies: Hymenolaimus malacorhynchos
* ARKive: hymenolaimus-malacorhynchos
* Avibase: C7FB4E76AC5252F2
* BioLib: 21243
* BirdLife: 22680121
* BOLD: 112873
* CoL: 3NJWW
* BOW: bluduc1
* eBird: bluduc1
* EoL: 1065125
* Fossilworks: 143780
* GBIF: 2498332
* iNaturalist: 72936
* IRMNG: 10674736
* ITIS: 175226
* IUCN: 22680121
* NCBI: 337036
* NZBO: blue-duck
* NZOR: 54f94840-4381-48cc-8ab2-6b735a650caf
* Xeno-canto: Hymenolaimus-malacorhynchos

 |

 |
**Delfoin ajomies** tai *Delfoin vaununajaja* (m.kreik. Ἡνίοχος, *Hēniokhos*) on hevosvaljakon ohjastajaa esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos. Se on ajoitettu varhaiselle klassiselle kaudelle noin vuodelle 478–470 eaa. Veistos löydettiin Delfoin alueen arkeologisten kaivausten yhteydessä ja se on sijoitettu Delfoin arkeologiseen museoon.

Delfoin ajomies, yksityiskohta kasvoista.
Veistoksen jalustan piirtokirjoituksen mukaan sen pystytti Gelan tyranni Polyzalos. Veistos pystytettiin Delfoin pyhäkköalueelle kiitokseksi Apollonille Polyzaloksen voitosta Python kisojen valjakkoajoissa, ja samalla luonnollisesti kunnioittamaan itse voittoa. Toisen piirtokirjoituksen mukaan kuvanveistäjä oli Sotades. Veistoksen löysivät Delfoin kaivauksia suorittaneet ranskalaiset arkeologit vuonna 1896.

Veistos on yksi parhaiten säilyneitä ja tunnettuja antiikin kreikkalaisia pronssiveistoksia. Se edustaa varhaisen klassisen kuvanveiston niin kutsuttua ankaraa tyylikautta. Vaununajaja on kuvattu voittonsa hetkellä, kun hän ohjastaa hevosvaljakkonsa uudelleen yleisön ohi voittonsa kunniaksi. Voitosta huolimatta vaununajajan ilme on tyyni osoituksena tunteiden hallinnasta. Veistoksen lasiset silmät ovat säilyneet poikkeuksellisen hyvin. Silmäripset ja huulet on tehty kuparista ja otsanauha hopeasta. Veistoksen korkeus on noin 1,8 metriä ja se on säilynyt kolmessa osassa: torson yläosa ja pää, torson alaosa sekä oikea käsi. Ohjastajasta itsestään on kadonnut vain vasen käsi. Koko veistosryhmään on alun perin kuulunut myös neljä hevosta sekä vaunut, jotka ovat kaikki kadonneet muutamia pieniä osia lukuun ottamatta.

Delfoin arkeologisessa museossa veistokselle on varattu kokonaan oma sali, johon useimmat vieraat astuvat viimeisenä, museon kohokohtana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Delphi 3484, 3520, 3540 (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 22.8.2016.
2. 1 2  Charioteer of Delphi. Archaeologies of the Greek Past Brown University. Viitattu 22.8.2016.
3. 1 2 3 4  Charioteer of Delphi *Ancient Greece*. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Delfoin ajomies** Wikimedia Commonsissa
**Vuoristokimalainen** (*Bombus monticola*) on Euroopan vuoristoissa ja Fennoskandian pohjoisosissa elävä, kimalaisiin kuuluva mesipistiäislaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vuoristokimalainen muistuttaa erittäin paljon lapinkimalaista, ja se erotettiin omaksi lajikseen vasta 1980-luvulla. Suomesta tavatuilla yksilöillä kuningatar ja työläinen ovat kokonaan mustia lukuun ottamatta takaruumista, joka on mustaa etummaista jaoketta lukuun ottamatta kokonaan punainen. Koiraan pään etuosa ja keskiruumiin etuosa ovat keltakarvaiset. Ruotsissa ja Norjassa tavataan koirasta muistuttavia kuningattaria ja työläisiä. Pään sivu verkkosilmän takana on harvapisteinen ja kiiltävä. Laji on pienikokoinen, mutta hieman lapinkimalaista kookkaampi. Kuningattaren pituus on 19–23 mm. Työläiset ja koiraat ovat pienempiä, vain 11–16 mm.

Levinneisyys
------------

Vuoristokimalaisen tiedetään varmuudella esiintyvän vain Euroopassa. Esiintymisalue on hieman epäselvä, sillä vanhemmissa kartoituksissa sitä on pidetty lapinkimalaisen värimuotona tai alalajina. Esiintymispaikkoja on Fennoskandiassa, Britteinsaarilla, Pyreneillä, Alpeilla, Apenniineilla ja Balkanilla. Kimalaisen levinneisyys rajoittuu kokonaan vuoristoihin. Elinympäristöt laskeutuvat merenpinnan tasolle vain Norjan rannikolla ja Kuolan niemimaalla. Suomessa lajia on tavattu vain Utsjoen ja Enontekiön tuntureilla.

Britanniassa laji vaikuttaa olevan pahoin taantumassa. Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Vuoristokimalainen viihtyy tunturikoivikoissa, mutta liikkuu myös paljakalla. Yhdyskunta on pieni ja siihen kuuluu korkeintaan muutamia kymmeniä yksilöitä. Merkittävä uhka lajille on kanervaloiskimalainen, joka kelpuuttaa myös vuoristokimalaisen isännäkseen. Loiskimalaisen valtaamat pesät tuhoutuvat.

Lajin koiraiden tuottama feromoni on ihmisenkin aistittavissa, mutta sitä ei ole kuvailtu yhtä miellyttävän tuoksuiseksi kuin lapinkimalaiskoiraiden feromonia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Seppo Parkkinen, Juho Paukkunen & Ilkka Teräs: *Suomen kimalaiset*. Jyväskylä: Docendo, 2018. ISBN 978-952-291-454-5.  s. 65, 78, 80, 108
2. ↑  Pierre Rasmont & Stéphanie Iserbyt: Atlas of the European Bees: genus *Bombus* (englanniksi) (viitattu 28.4.2018)
3. 1 2 3 4  Artsdatabanken (norjaksi) (viitattu 28.4.2018)
4. ↑  BWARS (englanniksi) (viitattu 28.4.2018)
5. ↑  Artdatabanken (ruotsiksi) (viitattu 28.4.2018)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Vuoristokimalainen (*Bombus monticola*)
* ITIS: Bombus monticola (englanniksi)
* UniProt: Bombus monticola(englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1976497
* Wikispecies: Bombus monticola
* BOLD: 31791
* CoL: MFQF
* EoL: 1177351
* EUNIS: 254048
* Fauna Europaea: 231894
* Fauna Europaea (new): 46f2fee6-c515-4cc9-998c-3f2b214241ba
* GBIF: 1340341
* iNaturalist: 181044
* ITIS: 714960
* NBN: NHMSYS0000875571
* NCBI: 103936

 |

 |
**Riquelme** oli Chilen laivaston Serrano-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Serrano-luokka*
Alus tilattiin 1927 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 18. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1928 kumminaan Chilen Lontoon laivastoattasean puoliso María L. de von Schroeders ja valmistui 15. huhtikuuta 1929. Alus otettiin Chilen laivaston palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään Vicente Merino.

Palvelus
--------

*Riquelme* lähti 16. toukokuuta Portsmouthista kotimatkalle *Hyattin* kanssa ja vieraili matkalla Las Palmasissa, Pernambucossa, Montevideossa, Punta Arenasissa, Puerto Buenossa, Grapplerissa ja San Antoniossa, missä Chilen presidentti, laivasto ministeri ja laivaston johto nousivat alukselle. Alukset jatkoivat matkaansa Valparaísoon, jonne ne saapuivat 2. kesäkuuta.

Alus modernisoitiin 1950-luvun puolivälissä saattajaksi, mutta suurimmat muutokset olivat yhdysvaltalaisen tutkan asentaminen ja maston muuttaminen kolmijalkaiseksi. Lisäksi aluksen polttoainesäiliöitä suurennettiin ja sille asennettiin kaikuluotain. Aseistusta lisättiin neljään 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiin.

Alus poistettiin palveluksesta 31. elokuuta 1962 ja alusluettelosta 30. tammikuuta 1963. Alus on romutettu.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Chilen laivasto - Riquelme
2. ↑  Whitley, M. J. s. 31
**Gigantomakhia** (m.kreik. γιγαντoμαχια 'giganttien taistelu') oli kreikkalaisessa mytologiassa Olympoksen jumalien ja giganttien välinen taistelu. Varhaisessa lähteissä gigantomakhia on itsenäinen tapahtumansa, mutta myöhemmät runoilijat sekoittavat sen varsin usein titanomakhian kanssa. Kuitenkin titanomakhiassa Olympoksen jumalat syrjäyttivät varhaisemmat jumalat, titaanit, kun taas gigantomakhiassa gigantit halusivat saada valtansa jo vakiinnuttaneet uuden ajan jumalat vapauttamaan titaanit Tartaroksesta.

Olympoksen jumalat eivät itse voineet tappaa gigantteja, ellei kuolevainen auttaisi heitä tässä. Tämän kuultuaan Gaia löysi yrtin, joka estäisi gigantteja saamasta surmaansa myöskään kuolevaisten kädestä, mutta Zeus kielsi Heliosta ja Eosta loistamasta ja vei itse yrtin. Hän kutsui jumalien avuksi oman poikansa Herakleen, jonka äiti oli kuolevainen. Herakleen avulla jumalat saivatkin gigantit lyötyä: Alkyoneuksen, joukon johtajan, löi Herakles, Porfyrion haavoittui Zeuksen salamasta ja sai lopulta surmansa Herakleen nuolista, Enkeladoksen ja Pallaksen surmasi Athene, Polyboteen tappoi Poseidon Nisyroksen saaren alle, Hippolytoksen löi Hermes, Efialteen surmasi nuolillaan Apollon, Mimaan tappoi Hefaistos ja Klytioksen poltti Hekate palavilla soihduilla.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.6.1–2 (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gigantomakhia** Wikimedia Commonsissa
Valkoista moareekäsiteltyä ripsiä.
Loimiripsin sidospiirros.
Kuderipsin sidospiirros.
**Ripsi** on palttinasta johdettu kankaankudontasidos, joka näyttää raidalliselta. 

Poikkiraitainen *loimiripsi* syntyy siten, että samaan viriöön johdetaan useita hienoja kudelankoja. Samanlainen poikkiraitavaikutelma saadaan aikaan palttinasidoksella käyttämällä paksua kudelankaa.

Pitkittäis- eli *kuderipsi* syntyy vastaavasti suurella kudetiheydellä, kun kaksi tai useampi loimilankaa saadaan sitoutumaan yhteen samalla tavalla. Suuren kudetiheyden takia pitkittäisripsin kudonta on hidasta.

Loimiripsiä myydään myös kauppanimellä ottomaani.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannelore Eberle, Hermann Hermeling, Marianne Hornberger, Roland Kilgus, Dieter Menzer, Werner Ring, suom. Pirjo Luoto ja Irma Boncamper: *Ammattina vaate*, s. 73. Alkuteos *Fachwissen Bekleidung*. WSOY, 2002. ISBN 951-0-26522-5.
2. ↑  Maija Suova (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 388. WSOY, 1958.
3. ↑  Lublin, J. ja Willny, H.: *Kauppatavarat: Pukimet ja kudonnaiset*, s. 136. Helsinki: Tammi, 1948.
**Gifhorn** on kaupunki Saksassa, Ala-Saksin osavaltion itäosassa Lüneburgin nummialueen eteläreunalla. Vuonna 2005 väkiluku oli noin 43 000 (muutos vuodesta 1990: +10,44%) ja pinta-ala lähes 105 km². Lähikaupunkeja ovat Hannover, Braunschweig, Wolfsburg sekä pittoreski Celle. Gifhorn sijaitsee keskiaikaisten kauppareittien Vanha suolatie (Alte Salzstraße) ja Kornstraße risteyksessä.

Pyhän Nikolain kirkko Gifhornissa.
Varhaisin maininta Gifhornista on vuodelta 1196. Useista kaupunkia tuhonneista suurpaloista huolimatta Gifhornissa on säilynyt merkittäviä historiallisia rakennuksia, kuten *Sankt-Nikolai-Kirche* ("Pyhän Nikolain kirkko", rakennettu 1734–1744) ja *Schloss Gifhorn*, renessanssilinna 1500-luvulta. Kaupunki on tullut kuuluisaksi erityisesti tuulimyllyistään, siellä on aiheeseen liittyvä museo, *Mühlenmuseum*. Kaupungin teollistuminen sai alkunsa turpeennostosta ympäröivältä suomaalta. Wolfsburgissa sijaitsevan Volkswagenin autotehtaan läheisyys näkyy Gifhornin elinkeinorakenteessa; kaupungissa on monia autoalan palveluntuottajia.

Saksan kahtiajaon aikana Gifhorn sijaitsi aivan rajan tuntumassa Saksan liittotasavallan puolella. Kaupunki sai osansa DDR:stä paenneista ihmisistä. 1960-luvun siirtolaisuus Etelä-Euroopasta Saksaan taasen näkyy edelleen Gifhornin huomattavana kreikkalaisvähemmistönä. Kaupungissa on myös turkkilaisia.

Gifhorn on Hannover - Wolfsburg- ja Uelzen - Braunschweig -rautateiden risteyksessä. Siellä on kaksi rautatieasemaa: *Bahnhof Gifhorn* sekä *Bahnhof Gifhorn-Stadt*. Lähin moottoritieristeys on A2/A391. Aller-joki virtaa kaupungin halki.

Gifhorn on samannimisen seutukunnan (Landkreis Gifhorn) keskus. Seutukunnan asukasluku oli vuonna 2005 noin 175 000 ja pinta-ala 1 563 km².

Lähteet
-------

1. ↑  100 Bevölkerungsfortschreibung – Basis Zensus 2011, Stand 31. Dezember 2015 Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gifhorn**.
* Stadt Gifhorn (saksaksi)
* Landkreis Gifhorn (saksaksi)
**Jan Erixon** (s. 8. heinäkuuta 1962 Skellefteå) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Kanada-cupissa 1981 sekä vuosien 1982 ja 1983 MM-kilpailuissa. Hän voitti vuonna 1981 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.

Erixon edusti Skellefteå AIK:ta vuoteen 1983 saakka. NHL-seura New York Rangers varasi Erixonin vuoden 1981 varaustilaisuuden toisella kierroksella 30. varausvuorolla, ja vuonna 1983 Erixon siirtyi Rangersiin, jossa hän sitten pelasi kymmenen kautta. Parhaat kausikohtaiset tehopisteensä NHL:n runkosarjassa hän keräsi heti avauskaudellaan, kun hän teki viisi maalia ja sai 25 syöttöpistettä eli yhteensä 30 tehopistettä. Parhaaseen maalimääräänsä, kahdeksaan, hän ylsi kausina 1986–1987 ja 1991–1992, ja viimeksi mainitulla kaudella hän teki pudotuspelien piste-ennätyksensä 2 + 3 = 5. Kaikkiaan Erixon pelasi NHL:ssä 556 runkosarjaottelua, joissa hän teki 57 maalia ja antoi 159 maalisyöttöä, sekä 57 pudotuspeliä, joissa hän teki seitsemän maalia ja sai seitsemän syöttöpistettä. Erixon päätti pelaajauransa kaudella 1993–1994 Skellefteå AIK:n joukkueessa.

Jan Erixonin poika Tim Erixon on pelannut jääkiekkoa NHL:ssä ja Ruotsin maajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jan Erixon *Eliteprospects*. Viitattu 5.6.2020. (englanniksi)
**Yhdystie 7715** on Keski-Pohjanmaalla Kokkolassa, kokonaisuudessaan entisen Lohtajan kunnan alueella kulkeva yhdystie. Tien pituus on noin 15 kilometriä. Tie palvelee lähinnä paikallista liikennettä ja yhdistää Lohtajan kyliä toisiinsa ja valtatieverkkoon. Tie on kokonaisuudessaan päällystetty.

Tien ympäristö on määritelty kulttuuriympäristön ja maiseman vaalimisen kannalta tärkeäksi alueeksi.

Reitti
------

* Kokkola
	+ Marinkainen (vt 8 E8)
	+ Karhi
	+ Lohtaja kk.
	+ Jokikylä (vt 8 E8)

Historiaa
---------

Yhdystien 7715 osuus Marinkaisista Lohtajan kirkonkylälle (ja edelleen Ala-Viirteelle) on historiallisen Pohjanmaan rantatien ja myöhemmin valtatien 8 vanha linjaus. 1950-luvulla valtatie 8 rakennettiin kulkemaan lähes viivasuorasti vanhan linjauksen kaakkoispuolelle.

Karhin kylässä yhdystien 7715 vieressä on Kasakkakivi. Kasakkakiven takaa kerrotaan perimätiedon mukaan Erkki Erkinpoika Anttilan ampuneen Karhin taloja ryöstelleen kasakan kesällä 1808.

Lohtajan kirkonkylän kupeessa, hautausmaan ja kappelin lähellä on tien varrella vanha mestauspaikka. Mestauspaikkaa lienee viimeksi käytetty 1796.

Lähteet
-------

* *GT Tiekartasto Suomi - Finland*. Vantaa: Genimap Oy, 2005. ISBN 951-593-944-5. suomi
* Keski-Pohjalaisia museoita ja kulttuuriympäristöjä - Lohtaja (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Keski-Pohjanmaan maakuntakaava 1. ja 2. vaiheen kaavayhdistelmä (PDF) *keski-pohjanmaa.fi*.  Arkistoitu 13.11.2008. Viitattu 22.9.2009.
2. ↑  Lausuntapyyntö valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä (PDF) (s. 27) Kemin kaupunki.  [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Lohtajan kunta 1984
**Ripsi-iiva** eli **iiva** (*Iva annua*) on ruoho­vartinen kasvi, joka kasvaa Pohjois-Amerikassa laajalti luonnon­varaisena ja kuuluu asterikasvien heimoon. Mantereen itä­osissa sen muunnosta *Iva annua* var. *macrocarpa* on aikoinaan myös yleisesti viljelty.

Arkeologisten todisteiden mukaan iiva on kurpitsan, auringon­kukan ja savikan ohella Pohjois-Amerikan itä­osien vanhimpia viljelys­kasveja. Sitä alettiin viljellä syötävien siementensä vuoksi jo ennen vuotta 1500 eaa.

Iivan siemenet ovat hyvin ravitsevia, sillä niissä on 32 prosenttia proteiinia, huomattavasti enemmän kuin esimerkiksi vehnässä tai maississa, ja myös noin 45 prosenttia öljyä.

Viljelys­kasvina iivalla oli kuitenkin myös useita huonoja puolia. Se aiheuttaa herkästi siitepölyallergiaa, ja se voi käsiteltäessä ärsyttää ihoa. Kasvilla on myös voimakas, monien mielestä vasten­mielinen haju. Jared Diamondin mukaan nämä syyt vaikuttivatkin ratkaisevasti siihen, että iivaa lakattiin viljelemästä pian sen jälkeen, kun eräät Meksikosta peräisin olevat viljelys­kasvit, erityisesti maissi ja pavut, olivat tulleet alueella tunnetuiksi ja maissista oli viimeistään 900-luvulla kehittynyt alueen lyhyisiin kesiin sopeutuneita lajikkeita. Kun ensimmäiset eurooppalaiset 1500-luvulla saapuivat Pohjois-Amerikan itä­osiin, oli iivan viljelystä jo kokonaan luovuttu.

Lähteet
-------

1. ↑  Kurtto, A. Lampinen, R. Piirainen, M. & Uotila, P. 2019: Checklist of the vascular plants of Finland. Suomen putkilokasvien luettelo. — Norrlinia 34: 1–206. (s. 110.)
2. 1 2 3  Jared Diamond: *Tykit, taudit ja teräs, Ihmisen ihmiskuntien kohtalot*, s. 163–164. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2003. ISBN 952-5202-56-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Ripsi-iiva – *Iva annua*
* *Iva annua* Missouri Plants.  Arkistoitu 23.3.2016. Viitattu 13.7.2013.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q6095678
* Wikispecies: Iva annua
* AoFP: 3609
* APA: 828
* CoL: 6NBRK
* EoL: 581890
* EPPO: IVAAN
* FNA: 220006879
* GBIF: 5402627
* GRIN: 104368
* iNaturalist: 164190
* IPNI: 226339-1
* IRMNG: 11433793
* ITIS: 36031
* MichiganFlora: 381
* NatureServe: 2.146027
* NCBI: 1306930
* Open Tree of Life: 3899868
* Plant List: gcc-10540
* PLANTS: IVAN2
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:226339-1
* Tropicos: 2710567
* WisFlora: 13099
* WFO: wfo-0000005612

 |

 |
**Mario Sgobba** (10. kesäkuuta 1923 Helsinki – 29. tammikuuta 1990 Helsinki) oli italialaissukuinen suomalainen klarinetisti, joka teki pitkän uran Helsingin kaupunginorkesterissa.

Mario Sgobba opiskeli klarinetinsoittoa Sibelius-akatemiassa sekä isänsä Cosimo Sgobban johdolla, joka vuonna 1920 oli valittu Helsingin kaupunginorkesterin sooloklarinetistiksi. Myös Mario Sgobba pääsi 20 vuoden iässä saman orkesterin jäseneksi, mutta työskenteli pari vuotta Turun ja Göteborgin orkestereissa kunnes palasi 1949 isänsä seuraajaksi Helsingin kaupunginorkesterin ensimmäisenä klarinetistina. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1977 ja jäi vuoden 1980 alusta sairauseläkkeelle.

Mario Sgobba soitti kaupunginorkesterin lisäksi helsinkiläisissä teattereissa, kaupunginorkesterin puhaltajien Crusell-kvintetissä, elokuvaäänityksissä ja Linnanmäellä. Yleisradion kautta hän tuli suomalaisille tutuksi Paavo Lampisen kanssa soittamillaan klarinettipolkilla, joita myös levytettiin 1980-luvun puolivälissä albumille *Liukkaat jalkineet* ‎(Woodwinds WWLP-841, 1984). Sgobba soittaa myös muun muassa Karelia-puhallinorkesterin ja Radion viihdeorkesterin äänitteillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Marttila, Hannu: Kuolleita: klarinettitaiteilija Mario Sgobba.  *Helsingin Sanomat*, 15.2.1990. Artikkelin maksullinen verkkoversio.
2. ↑  Artist: Mario Sgobba, Discogs.com. Viitattu 24.10.2022.
**Virheellinen analogia** tarkoittaa argumentaatiovirheenä kahden yhteismitattoman asian rinnastamista. Kahden käsitteen, objektin tai tapahtuman (A ja B) analogia merkitsee sitä, että niillä on jokin yhteinen kvaliteetti (laadullinen suure) X. Premissinä on siis, että sekä A:lla on oltava kvaliteetti X että B:llä kvaliteetti X. Virheellisessä analogiassa A:lla ja B:llä ei kuitenkaan ole yhteistä kvaliteettia, vaan vain pelkkä yhteinen assosiaatio. Yleinen muoto on:

1. A:lla ja B:llä on yhteinen assosiaatio X
2. A ja B ovat siis analogisia keskenään

Toinen muoto virheellisestä analogiasta on:

1. A:lla ja B:llä on yhteinen kvaliteetti X
2. B:llä ja C:llä on yhteinen kvaliteetti Y
3. A ja C ovat siis analogisia keskenään

Apples and oranges
------------------

Virheellisen analogian tavat yhdistyvät argumentissa, josta käytetään englanninkielistä **apples and oranges** -nimitystä. Siinä verrataan omenoita ja appelsiineja toisiinsa, vaikka kyse on eri hedelmistä. Tämän yleinen kaava on:

1. Argumentti A on yhteismitaton argumentin B kanssa
2. Argumenteilla A ja B on jokin assosiatiivinen kvaliteetti
3. Argumentti B on epätosi
4. Siispä argumentin A on oltava epätosi.
Kenraali **Bantz John Craddock** (s. 24. elokuuta 1949) oli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen (USEUCOM) ja Naton joukkojen komentaja (SACEUR) vuosina 2006–2009. Tätä ennen hän oli Yhdysvaltain eteläisten joukkojen USSOUTHCOMin komentaja 2004–2006. Jäätyään eläkkeelle armeijan palveluksesta hänet palkattiin MPRI Inc:n pääjohtajaksi.

Craddock on valmistunut West Virginia Universitysta. Hänen ensimmäinen komennuksensa oli Saksassa 3. panssaridivisioonassa, jonka jälkeen hänet nimitettiin Fort Knoxiin armeijan testiupseeriksi. Hän komensi panssarikomppaniaa Saksassa ja oli panssaripataljoonankomentajana 24. jalkaväkidivisioonassa operaation Desert Shieldissa ja Desert Stormissa. Hän valmistui U.S. Army War Collegesta 1993.

Työskenneltyään välillä Pentagonissa hänestä tuli elokuussa 1998 1. mekanisoidun jalkaväkidivisioonan (*"Big Red One"*) varakomentaja. Hän komensi Yhdysvaltain joukkoja Kosovossa operaation alkuvaiheissa. Syyskuussa 2000 hänet nimitettiin 1. mekanisoidun jalkaväkidivisioonan komentaja. Hän oli puolustusministeri Donald Rumsfeldin vanhempana sotilasneuvonantaja elokuusta 2002 heinäkuuhun 2004, jonka jälkeen hänet nimitettiin USSOUTHCOMin komentajaksi. Hänestä tuli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen ja Naton joukkojen komentaja 7. joulukuuta 2006. Nimitys herätti kritiikkiä, koska USSOUTHCOMin komentajana hän oli vastuussa myös Guantanamo Bayn laivastotukikohdan toiminnasta. Tuolloin Craddock kieltäytyi käynnistämästä tutkimuksia alaistaan vastaan, kun tämän väitettiin sallineen vankien pahoinpitelyn.

Saksalaisen *Der Spiegel* -lehden haltuunsa saaman salaisen asiakirjan mukaan Craddock antoi Afganistanissa tappokäskyn huumeviljelijöistä, jota muut Naton komentajat eivät halunneet toteuttaa.

Lähteet
-------

* Bantz J. Craddock, General, United States Army, Commander, U.S. Southern Command (Arkistoitu – Internet Archive) (Southcom)

### Viitteet

1. ↑  "Guantanamo-General" Craddock übernimmt die Nato tagesschau.de. Viitattu 06.02.2007.
2. ↑  Guantanamo-kenraali Naton Euroopan-johtajaksi Iltasanomat.  Arkistoitu 15.7.2006. Viitattu 06.02.2007.
3. ↑  NATO High Commander Issues Illegitimate Order to Kill Spielger. Viitattu 29.01.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bantz J. Craddock** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |