recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Minnan** eli **min nan** (perinteiset merkit: 閩南語, pe̍h-ōe-jī: *bân-lâm-gú* tai *bân-lâm-gí*) on siniittinen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään hieman yli 50,4 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä maailman 33. suurimman kielen, pääasiassa Etelä-Kiinassa Jiangxin, Fujianin, Guangdongin, Hainanin ja Zhejiangin maakunnissa sekä Taiwanissa. Kieltä kirjoitetaan yleensä latinalaisilla kirjaimilla. Taiwanissa oli vuoteen 1945 asti käytössä japanilainen katakana-kirjaimisto, ja nykyisin minnanin kirjoittamiseen käytetään Taiwanissa latinalaisten aakkosten lisäksi myös bopomofo-merkistöä.

Nimitys *min* perustuu Minyue-kuningaskuntaan, joka sijoittui Fujianin provinssin alueelle vuosina 334–110 eKr.

Minnan ei ole virallinen kieli missään maassa, mutta Taiwanin murteella on ollut Taiwanissa kansalliskielen asema vuodesta 2018 lähtien. Minnanin puhujia on Kiinassa ja Taiwanissa yhteensä noin 40 miljoonaa. Malesiassa, Thaimaassa, Indonesiassa ja Singaporessa puhujia on noin 5 miljoonaa.

Minnan luokitellaan min-kielten ryhmään yhdessä muun muassa minbein ja mindongin kanssa. Ylemmällä tasolla se luetaan osaksi kiinan makrokieltä.

Fonologia
---------

Quanzhoun Hui’anin murteen äännerakenne on seuraavanlainen:

### Konsonantit

|  | Labiaali | Dentaali | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Nasaali** | (m) | (n) |  | (ŋ) |  |
| **Klusiili** | **tav.** | p | b | t | c\* | k | g | ʔ |
| **asp.** | pʰ | tʰ |  | kʰ |  |
| **Affrikaatta** | **tav.** |  |  | tɕ |  |  |
| **asp.** |  |  | tɕʰ |  |  |
| **Frikatiivi** |  |  | ɕ |  | h |

Foneemin /c/ tarkka äännearvo on epäselvä: sitä voidaan pitää joko klusiilina tai lateraalina.

Lähde:

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i | ɯ | u |
| Puolisuppea | e | ə | o |
| **Puoliavoin** | ɛ | ɔ |
| **Avoin** |  | a |  |

Vokaalit /ɔ e a/ voivat esiintyä myös nasaalisina. Tooneja on kahdeksan.

Lähde:

WikipediaWikipedia
***Minnaninkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

Lähteet
-------

1. ↑  Iman Ghosh: Ranked: The 100 Most Spoken Languages Around the World *Visual Capitalist*.  15.2.2020. Viitattu 15.11.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Chinese, Min Nan *Ethnologue*. Viitattu 20.8.2014. (englanniksi)
3. ↑  ScriptSource - Chinese, Min Nan *scriptsource.org*. Viitattu 15.11.2021.
4. ↑  Min Chinese *omniglot.com*. Viitattu 11.2.2022.
5. ↑  National languages development act passed by Legislature *Taiwan Today*.  26.12.2018. Viitattu 15.11.2021. (englanniksi)
6. ↑  Min languages  2022. Encyclopædia Britannica. Viitattu 12.2.2022. (englanniksi)
7. 1 2  Chen, Weirong: *A Grammar of Southern Min: the Hui'an Dialect*, s. 11–13. De Gruyter, 2020. ISBN 9781501517457. (englanniksi)
**Tarraschin ansalla** viitataan kahteen erilaiseen avausansaan espanjalaisessa pelissä. Ne on nimetty Siegbert Tarraschin mukaan. Ansa on kuuluisa siitä, että se ei esiinny vain analyyseissä, vaan Tarrasch itse pelasi ne mestareita vastaan turnauksissa. Kaikki eivät pidä ansoja oikeina ansoina, vaan sanovat niiden olevan yksinkertaisesti vastustajan virheitä.

Tarraschin ansa avoimessa muunnelmassa
--------------------------------------

11...Qd7?
Kaksi suurmestaria itse asiassa lankesi tähän ansaan Tarraschia vastaan: Zukertort vuonna 1887 ja Gunsberg 1890.

1. e4 e5
2. Rf3 Rc6
3. Lb5 a6
4. La4 Rf6
5. 0-0 Rxe4
Espanjalaisen peli avoin muunnelma.

6. d4 b5
7. Lb3 d5
8. dxe5 Le6
9. c3 Le7
10. Te1 0-0
11. Rd4 Dd7?
(Katso kuva)

12. Rxe6
Ja mustan sotilas on kiinnitetty ja valkea voittaa esimerkiksi 12...fxe6 13. Txe4.

Tarraschin ansa Steinizin puolustuksessa
----------------------------------------

Asema 7 .Te1:n jälkeen. Nyt 7...0-0? lankeaa ansaan.
1. e4 e5
2. Rf3 Rc6
3. Lb5 d6
Johtaa Steinitzin puolustukseen.

4. d4 Ld7
5. Rc3 Rf6
6. O-O Le7
7. Te1
(Katso kuva.)
Linnoittaminen vaikuttaa luonnolliselta, mutta 7...exd4 olisi parempi.

7. ... O-O?
8. Lxc6 Lxc6
9. dxe5 dxe5
10. Dxd8 Taxd8
11. Rxe5
Paras olisi Ld7

11. ... Lxe4
12. Rxe4 Rxe4
Nyt 13.Txe4?? ja seuraisi matti 13...Td1+ 14. Te1 Txe1#.

13. Rd3 f5
Mustan ratsu ei voi liikkua kiinnityksen takia

14. f3 Lc5+
15. Rxc5 Rxc5
16. Lg5 Td5
17. Le7 Te8
18. c4
Valkea voittaa.

Lähteet
-------

* Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. (toinen painos). Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-866164-9. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tarraschin ansa avoimessa muunnelmassa chess.com
* Tarraschin ansa Steinizin puolustuksessa chess.com
**Minni** on suomalainen naisen etunimi. Nimi on todennäköisesti muunnos Jeminasta tai Vilhelmiinasta. Useimmiten se koetaan esimerkiksi Minnan lempinimenä, mutta sitä on tavattu myös oikeana etunimenä.

Minni nimenä
------------

Suomessa on ollut muutamia yksittäisiä Minni-nimisiä henkilöitä jo 1800-luvun lopulta lähtien, jotkut heistä miehiäkin, mutta vähänkin yleisempään käyttöön se nimi tullut vasta 1900-luvun loppupuolella. Vuoden 1960 alusta vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu 803 henkilölle, jotka kaikki ovat naisia. Vuodesta 2020 lähtien Minnin nimipäivä on 26. toukokuuta.

Minni on myös suomalainen sukunimi, kuten hallitusneuvos, pääjohtaja Juhana Minnillä.

Tunnettuja Minnejä
------------------

* Minni Lukander (1930–2020), suomalainen keramiikkataiteilija
* Minni Nevalainen, suomalainen uskonnon, psykologian ja terveystiedon lehtori, yksi Tiedenaiset-yhteisön perustajista
* Minni Nurme (1917–1994), virolainen kirjailija

### Kuvitteellisia Minnejä

* Minni Hiiri, Mikki Hiiren tyttöystävä Walt Disneyn sarjakuvissa
* Minni, hahmo Prätkähiirissä

Lähteet
-------

1. ↑  Nimipalvelu Digi ja väestötietovirasto. Viitattu 26.5.2020.
**Minna Uunimäki** (s. 15. kesäkuuta 1968) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti 
vuoteen 1987 Espoon Voittajia, vuoteen 1990 HIFK:ta ja vuodesta 1991 lähtien Viipurin Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimi Toivo Ahonen. Kalevan kisoista Uunimäki saavutti pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 1987 sekä hopeaa 800 metrin juoksussa vuonna 1992. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa kuutta mitalia; 4 × 400 metrin viestijuoksusta hän voitti kaksi hopeaa vuosina 1991 ja 1995 sekä pronssia vuonna 1990 ja 4 × 800 metrin viestijuoksussa hänen palkintokaappiinsa kertyi kolme kultamitalia vuosilta 1991, 1992 ja 1995. Sisäratojen SM-kisoista Uunimäen saavutuksina ovat 200 metrin juoksun hopea vuodelta 1987, 400 metrin hopea vuodelta 1988 sekä 800 metrin pronssi vuodelta 1990. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Minna Uunimäki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Seydou Badian Kouyaté** (kirjailijanimeltään *Seydou Badian*, 10. huhtikuuta 1928 Bamako – 28. joulukuuta 2018) oli malilainen kirjailija ja poliitikko.

Koyaté suoritti keskikoulun Ranskassa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi Montpellier’n yliopistosta vuonna 1955. Hän työskenteli vuodesta 1962 lähtien Malin maatalousministerinä ja vuodesta 1965 suunnitteluministerinä. Vuonna 1966 hän jatkoi uraansa lääkärinä. Vuoden 1968 vallankaapauksen jälkeen Koyaté vietti seitsemän vuotta vankilassa. Vuodesta 1975 lähtien hän asui Senegalin Dakarissa, josta hän palasi vuonna 1991 Maliin ryhtyen jälleen aktiivipoliitikoksi.

Koyatén tunnetuin teos on sukupolvien ja kulttuurien konfliktia kuvaava romaani *Sous l’orage* (1957). Hän kirjoitti myös muita romaaneja ja näytelmiä. Kirjailijan teosten pääteema on afrikkalaisen identiteetin ja perinteiden säilyttäminen modernisoituvassa yhteiskunnassa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Mali: Décès de l’écrivain Seydou Badian Kouyaté à l’âge de 90 ans* malijet.co, abgerufen am 29.12.2018
2. 1 2 3  Gikandi, Simon (ed.): *Encyclopedia of African Literature*, s. 64–66. London and New York: Routledge, 2003. ISBN 0-415-23019-5.
3. 1 2 3  Larousse *larousse.fr*. Viitattu 12.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jeajoon Ryu** (s. 30. elokuuta 1970 Soul) on eteläkorealainen säveltäjä. Hän aloitti sävellyksen opiskelun 19-vuotiaana. Hänen opettajanaan oli ensin Sukhi Kang Soulin kansallisessa yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1992. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Krakovan musiikkiakatemiassa Krzysztof Pendereckin johdolla, kunnes valmistui vuonna 1995.

Ryun suosiota saavuttaneisiin teoksiin ovat kuuluneet *Passacaglia* lyömäsoittimille (2004), konsertto viululle ja orkesterille (nro 1, 2006) ja *Sinfonia da Requiem* (2007). Hänellä oli residenssit Naantalin ja Mecklenburgin musiikkijuhlilla vuonna 2010 sekä Gorzówin filharmonisessa orkesterissa vuosina 2011–12. Ryu on toiminut useamman kauden Soulin kansainvälisten musiikkijuhlien taiteellisena johtajana. Hän toimi myös tuomarina kansainvälisessä viulukilpailussa Astanassa.

Ryun teoksia ovat esittäneet muiden muassa sellaiset orkesterit kuin Royal Philharmonic Orchestra, Helsingin kaupunginorkesteri, Puolan radion sinfoniaorkesteri, Sinfonia Varsovia ja Sinfonia Lahti. Artisteista hänen sävellyksiään ovat tulkinneet muiden muassa Arto Noras, Gerard Poulet, Michel Lethiec, Ralf Gothoni, Li-wei Qin, Shanghai-kvartetti, Hartmur Rohde, Christian Altenburger, Elina Vähälä, Ning Feng, Grzegorz Nowak, Okko Kamu, Piotr Borkowski, Ju-young Baek, So-ock Kim, Johannes Moser ja Ilja Gringolts.

Ryun teoksia on levytetty muun muassa Naxokselle. Hän sai vuonna 2015 puolalaisen Gloria Artis -mitalin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jeajoon Ryu: Bio


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Iivari (Ivar) Hämäläinen** (16. heinäkuuta 1891 Mikkelin maalaiskunta – 18. joulukuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Hämäläinen kävi kansakoulun, muutti 16-vuotiaana Helsinkiin ja meni töihin levysepän oppiin. Suoritettuaan kisällintutkinnon hän työskenteli monissa metallialan yrityksissä. Pietariin Hämäläinen teki 1915–1917 työ- ja opintomatkan ja perusti sieltä palattuaan vuonna 1919 kumppaninsa kanssa Helsinkiin Väre & Hämäläinen -nimisen konepajan. Vuonna 1922 hän siirtyi Juho Merivaaran perustaman Helsingin Uusi Rautasänkytehdas J. Merivaara -yhtiön palvelukseen, edeten yrityksessä työnjohtajaksi.

Yrittäjäksi Hämäläinen palasi perustamalla vuonna 1927 Helsingin Takomo -yrityksen, jonka nimi oli vuodesta 1942 Helta Oy. Vallilassa sijainneesta yhtiöstä kasvoi yksi pääkaupunkiseudun suurimmista metallin jalostusta harjoittavista tehtaista. Hämäläinen oli yrityksen toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja aina kuolemaansa saakka. Helta valmisti monenlaisia metallisia maatalouden, rakentamisen ja teollisuuden tarvitsemia tuotteita, mutta myös esimerkiksi lukkojen suojalaitteita, auton varaosia ja saunan kiukaita. Jotkut tuotteista olivat patentoituja. Hämäläinen osallistui myös hyvin aktiivisesti oman alansa järjestötoimintaan.

Hämäläinen, joka harjoitti liiketoiminnan ohella maanviljelystä Pornaisten Laukkoskella, toimi lisäksi metallialan kisälli- ja mestarinäytteiden tarkastajana. Mestarin arvon hän oli itse saanut vuonna 1948, teollisuusneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1954. Mikkelin läänissä syntynyt Hämäläinen teki suurimman yksityisen lahjoituksen, miljoona markkaa, läänin maakuntarahaston perustamiskeräyksessä vuonna 1962.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Iivari Hämäläinen *Biografiasampo*. Viitattu 8.1.2022.
2. ↑  Mikkelin läänin maakuntarahasto sai kannatusta. *Helsingin Sanomat*, 14.10.1962, s. 9.
3. ↑  Teollisuusneuvos Ivar Hämäläinen 70-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 16.7.1961, s. 8.
**Southern hound** on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Southern hound oli kookas, pitkänomainen, majesteettinen ja voimakas ajokoira. Väritys oli kolmivärinen (tricolor). Pastori C. Morgan-Kirbyn mukaan southern hound oli lyhytraajainen, tylppäkuonoinen, raskasrakenteinen ja melko lyhytkorvainen, kun taas ns. *northern-southern hound* oli kupolipäinen, kapeakuonoinen, riippuvahuulinen ja pitkäkorvainen, sekä ensiksi mainittua rotua kookkaampi.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rodulla oli herkkä hajuaisti ja syvä, pehmeä ääni. Sen heikkous oli kuitenkin hitaudessa.

Alkuperä
--------

Southern houndin juuret saattoivat olla keskiaikaisen Ranskan Gascognessa. Se oli muinoin suosittu kaikkialla Englannissa, ja sitä käytettiin ennen kaikkea hirven metsästykseen. Muinaiset britit käyttivät sitä kuitenkin ylipäänsä suurriistan metsästykseen. Kun ketun metsästyksestä tuli 1700-luvun lopulla hirven metsästystä suositumpaa, sille ei enää ollut käyttöä. Eräs metsästäjä mainitsi käyttäneensä southern hound -ajuetta vielä vuonna 1775, mutta totesi samalla rodun olleen jo lähes sukupuuttoon kuollut. Rodun perimä näkyy nykyisin englanninkettukoirassa, ja se vaikutti perimältään myös kibble houndiin. Joidenkin asiantuntijoiden mielestä southern hound olisi myös ollut saukkokoiran esi-isä.

Vuonna 1945 Croxton Smith mainitsi teoksessaan *Sporting Dogs*, että southern hound on vaikuttanut sussexilaisen Hailshamin kaupungin harrierien perimään. Hän myös kertoi keskustelleensa vuonna 1910 pastori C. Morgan-Kirbyn kanssa, jolla oli ajueellinen koiria, joiden tämä uskoi edustaneen vanhaa southern houndin rotutyyppiä. Väitettiin myös, että erään herra Peacheyn suku oli kasvattanut harriereita 800 vuoden ajan, ja että ne olivat alun perin olleet puhdasrotuisia southern houndeja aina vuoteen 1890 asti. Morgan-Kirbyn mukaan 1910-luvulla ei enää ollut mahdollista löytää puhdasrotuista southern houndia, ja hänen mukaansa rodun rappeutuminen johtui laajamittaisesta sisäsiitoksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 65-66. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
2. 1 2 3  Hancock, David. *Hounds - Hunting by Scent*, s. 62-64. The Crowood Press: Ramsbury, Marlborough, Wiltshire, 2014. ISBN 978-1-84797-601-7.
**Iivari Hemming Lähteenmäki** (14. kesäkuuta 1900 Paimio – 15. heinäkuuta 1979) oli suomalainen sähköalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lähteenmäen vanhemmat olivat postinkuljettaja Hemming Wilhelm Lähteenmäki ja Suoma Matilda Lindholm ja puoliso vuodesta 1928 Anni Viljanen. Lähteenmäki kävi kansakoulun 1915. Suomen sisällissotaan punakaartilaisena osallistunut Lähteenmäki vangittiin ja joutui kahdeksi vuodeksi Hennalan, Poltinahon ja Turun vankileireille. Hän teki ensin erilaisia tilapäistöitä vuoteen 1920 ja oli sitten oppipoika, asentaja ja linjanrakennusryhmän etumies Lounais-Suomen Sähkö Oy:ssä 1920–1921, Ingeniörsbyrån Alfred A. Palmberg Insinööritoimiston sähköasentaja Turussa 1922–1923, itsenäinen sähköurakoitsija vuodesta 1923, Sähköliike Iivari Lähteenmäen toimitusjohtaja 1946–1968, Sähkölähteenmäen yhtiömies ja johtokunnan puheenjohtaja 1968–1976 ja Sähkölähteenmäki Oy:n osakas vuodesta 1976. Sähköalan yrittäjänä Lähteenmällä oli erittäin suuri merkitys saariston sähköistämisessä, mutta hän perusti myös sähkötarvikkeita valmistavan tehtaan ja sähkötarvikeliikkeitä. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1968. Taiteilija Liisa Tanner maalasi hänen muotokuvansa. Paimiossa on hänen mukaansa nimetty Iso-iivarintie.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iivari Lähteenmäki *Biografiasampo*. Viitattu 22.10.2022.
2. ↑  70-vuotiaita. Rajaton optimismi on ollut voimana. *Helsingin Sanomat*, 14.6.1970, s. 11.
Ambrose Powell Hill
**Ambrose Powell Hill** (9. marraskuuta 1825 – 2. huhtikuuta 1865) oli etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hän saavutti mainetta Hillin kevyeksi divisioonaksi kutsutun joukko-osaston johdossa, ja tuli myös yhdeksi kenraali Stonewall Jacksonin tunnetuimmista alaisista. Hän myös komensi yhtä Robert E. Leen komentaman Pohjois-Virginian armeijan armeijakuntaa ennen kuin kaatui taistelussa.

A. P. Hill eli "Pikku Powell", kuten hänen sotilaansa häntä kutsuivat, syntyi Culpeperissä Virginiassa vuonna 1825. Hän kävi Yhdysvaltain sotilasakatemian, josta valmistui vuonna 1847. Hänet komennettiin 1. tykistöön, jossa hän palveli toisena luutnanttina. Hän otti osaa Meksikon-sotaan ja hänet ylennettiin ensimmäiseksi luutnantiksi syyskuussa 1851. Vuosina 1855–1860 Hill työskenteli Yhdysvaltain rannikkovartiostossa.*lähde?*

Vuonna 1859 Hill nai Kitty Morgan McClung -nimisen nuoren lesken, jolloin hänestä tuli kahden tulevan etelävaltioiden ratsuväenkenraalin, John Hunt Morganin ja Basil W. Duken, lanko.

Maaliskuussa 1861 juuri ennen sisällissotaa Hill erosi armeijasta. Kun Virginia erosi unionista, Hillistä tuli 13. virginialaisen jalkaväkirykmentin majuri ja hän löysikin pian itsensä Bull Runin taistelukentältä. Hänestä tuli prikaatinkenraali seuraavassa helmikuussa.*lähde?*

Virginian niemimaalla käytyjen taistelujen aikana 1862 Hill ylennettiin jälleen hänen kunnostauduttuaan Williamsburgin taistelussa. Hänestä tuli kenraalimajuri ja yksi Leen luottoupseereista. Hillin kevyt divisioona, joka oli yksi etelävaltioiden armeijan suurimpia, kunnostautui Seven Daysin, Cedar Mountainin, toisen Bull Runin, Antietamin ja vielä Fredericksburgin taisteluissa. Hänen divisioonansa oli osa Stonewall Jacksonin armeijakuntaa. Sen jälkeen kun Jackson haavoittui kuolettavasti Chancellorsvillessä toukokuussa 1863, Hill otti armeijakunnan komennon ja haavoittui itsekin.

Jacksonin kuoleman jälkeen Hill ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hänestä tuli Leen kolmannen armeijakunnan komentaja, jota hän johti Gettysburgin kampanjassa 1863. Hän johti myös saman vuoden syyskampanjaa ja Overlandin kampanjaa sekä Petersburgin piiritystä 1864–1865. Hill kaatui Petersburgin taistelussa 2. huhtikuuta 1865. Unionin sotilas, korpraali John W. Mauck 138. Pennsylvanian rykmentistä onnistui ampumaan hänet hengiltä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  A. P. Hill (1825–1865) Encyclopedia Virginia
2. ↑  Ambrose Powell Hill The Latin Library

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **A. P. Hill** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
NGC 3079
**Seyfertin galaksit** ovat galakseja, joilla on epätavallisen kirkas ydin. Ne ovat kierteisgalakseja tai epäsäännöllisiä galakseja. Ytimen suuren kirkkauden aiheuttaa ytimessä oleva supermassiivinen musta aukko, johon syöksyvä aine kuumenee ja säteilee valtavasti sähkömagneettista säteilyä, kuten valoa, joka voi ajoittain peittää galaksin muut tähdet pois näkyvistä. Seyfertin galaksien kirkkaudessa tapahtuu vaihteluja noin vuoden aikaskaalassa. Tavalliset galaksit, joilla on aktiivinen ydin, kuuluvat Seyfertin galakseihin. Seyfertin galaksit säteilevät hyvin kirkkasti vedyn, heliumin, hapen ja typen aallonpituusalueilla ja niissä tapahtuu voimakasta liikettä nopeudella 500 – 4000 km/s. Tämän arvioidaan olevan peräisin mustan aukon ympärillä pyörivästä hehkuvasta kaasusta. Seyfertin galaksit säteilevät voimakkaasti myös radioaaltoja, infrapunaa, ultraviolettia ja röntgensäteitä mikä viittaa suuriin energioihin. Seyfertin galaksit jaetaan luokkiin 1 ja 2 sen mukaan, esiintyykö niiden spektrissä leventyneitä, suurista nopeuksista kertovia emissioviivoja, niin kuin tyypissä 1 esiintyy. Näiden tyyppien välillä voi olla desimaaleja esimerkiksi 1,5 tai 1,9. Oletetaan, että tyypissä 2 nopeasti liikkuva kaasu on peittynyt tähtienvälisen pölyn tai mustan aukon ytimen ympärillä hitaammin liikkuvan kaasun taakse.

Esimerkki Seyfertin galaksista on NGC 3079.*lähde?* Seyfertin galaksit on nimetty niitä 1940-luvun alussa tutkineen yhdysvaltalaisen tähtitieteilijä Carl Keenan Seyfertin mukaan. Noin 10% kaikista galakseista on Seyfertin galakseja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stephen J. Curran: Seyfert Galaxies: A Review - Introduction Chalmers University of Technology, Göteborg, Sweden.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seyfertin galaksi**.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1964 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 11. – 18. lokakuuta 1964 Tokiossa. Tämä oli 13. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 80 osanottajaa 20 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Kenneth Sitzberger | Yhdysvallat Frank Gorman | Yhdysvallat Lawrence Andreasen |
| 10 metrin kerroshypyt | Yhdysvallat Robert Webster | Italia Klaus Dibiasi | Yhdysvallat Thomas Gompf |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Saksojen yhteisjoukkue Ingrid Krämer-Gulbin | Yhdysvallat Jeanne Collier | Yhdysvallat Mary Willard |
| 10 metrin kerroshypyt | Yhdysvallat Lesley Bush | Saksojen yhteisjoukkue Ingrid Krämer-Gulbin | Neuvostoliitto Galina Aleksejeva |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 2. |  Saksan yhdistynyt joukkue | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3. |  Italia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4. |  Neuvostoliitto | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1964 Tokyo Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1964 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Budō (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Judo | Koripallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
UimahypytUimahypyt
**Vuoden kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 26. elokuuta – 2. syyskuuta 1956 Roomassa. Tämä oli 12. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 74 osanottajaa osanottajaa 24 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Gary Tobian | Yhdysvallat Samuel Hall | Meksiko Juan Botella |
| 10 metrin kerroshypyt | Yhdysvallat Robert Webster | Yhdysvallat Gary Tobian | Yhdistynyt kuningaskunta Brian Phelps |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Saksojen yhteisjoukkue Ingrid Krämer-Gulbin | Yhdysvallat Paula Jean Myers-Pope | Yhdistynyt kuningaskunta Elizabeth Ferris |
| 10 metrin kerroshypyt | Saksojen yhteisjoukkue Ingrid Krämer-Gulbin | Yhdysvallat Paula Jean Myers-Pope | Neuvostoliitto Ninel Krutova |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 4 | 0 | 6 |
| 2. |  Saksan yhdistynyt joukkue | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 4. |  Meksiko | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Neuvostoliitto | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1960 Roma Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1960 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Koripallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Rauli Urama (vasemmalla) ja Mikko Saarinen alle 18-vuotiaiden MM-turnauksessa Lappeenrannassa 2014.
**Rauli Urama** (s. 28. syyskuuta 1969 Pori) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän toimii TPS:n urheilutoimen johtajana. Urama on valmentanut Suomen nuorisomaajoukkueita, Lukkoa ja Tapparaa. Urama on tunnettu myös Suomen Jääkiekkoliiton huippu-urheilujohtajana.

Urama toimi Lukon apuvalmentajana 1998–2006 ja päävalmentajana 2008–2012 toimien välillä Tapparan päävalmentajana 2006–2008.

Lukossa Urama toimi kahdeksan kauden ajan kuuden eri päävalmentajan (Timo Tuomi, Vasili Tihonov, Ismo Lehkonen, Jukka Rautakorpi, Jarmo Tolvanen, Jukka Koivu) valmennustiimissä. Hän on valmentanut myös Lukon A-, B- ja C-junioreita sekä Kajaanin Hokin II-divisioonajoukkuetta.

Tapparaan Urama palkattiin alun perin A-juniorijoukkueen valmentajaksi, mutta hän sai nopeasti valmennettavakseen edustusjoukkueen, kun aikaisempi päävalmentaja Jukka Rautakorpi siirtyi muihin tehtäviin.

Urama on toiminut nuorten maajoukkueiden päävalmentajana vuosina 2003–2004 (U16-joukkue), 2012–2013 (U17-joukkue) ja 2005–2006 sekä 2013–2014 (U18-joukkue). Alle 18-vuotiaiden joukkueen hän luotsasi MM-hopealle keväällä 2006. Kaudella 2014–2015 Urama valmensi U19-joukkuetta.

Huippu-urheilujohtajana Urama aloitti toukokuussa 2012. Hän seurasi tehtävässä Jukka Rautakorpea.

Urama aloitti Turun Palloseurassa urheilutoimen johtajana marraskuussa 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Savonen, Ilari: U18 päävalmentaja Urama: "Kotikisat spesiaalia" *Leijonat.fi*.  1.1.2014. Suomen Jääkiekkoliitto.  Arkistoitu 14.8.2018. Viitattu 19.1.2016.
2. 1 2  TPS löysi uuden urheilujohtajan – liiton huippu-urheilujohtaja Rauli Urama aloittaa tehtävässä keväällä *yle.fi*. Viitattu 22.11.2019.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Rauli Urama *Eliteprospects.com*. Viitattu 19.1.2016. (englanniksi)
6. ↑  Rauli Uramasta Suomen Jääkiekkoliiton uusi huippu-urheilujohtaja *Leijonat.fi*.  17.11.2011. Viitattu 19.1.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mika Toivola** | **Lukon päävalmentaja**2008–2011 | Seuraaja:**Risto Dufva** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jukka Rautakorpi** | **Tapparan päävalmentaja**2006–2008 | Seuraaja:**Mikko Saarinen** |
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1912 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 6. – 15. heinäkuuta 1912. Tämä oli kolmas kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 57 osanottajaa kymmenestä eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Saksan keisarikunta Paul Günther | Saksan keisarikunta Hans Luber | Saksan keisarikunta Kurt Behrens |
| Vaihtelevat kerroshypyt | Ruotsi Erik Adlerz | Saksan keisarikunta Albert Zürner | Ruotsi Gustaf Blomgren |
| Suorat kerroshypyt | Ruotsi Erik Adlerz | Ruotsi Hjalmar Johansson | Ruotsi John Jansson |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 10 metrin kerroshypyt | Ruotsi Greta Johansson | Ruotsi Lisa Regnell | Yhdistynyt kuningaskunta Isabelle White |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ruotsi | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 2. |  Saksan keisarikunta | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1912 Stockholm Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1912 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Glima (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Köydenveto | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Paini | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | *Taidelajit* | Tennis | Uinti | Uimahypyt | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1988 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 17.–27. syyskuuta 1988 Jamsil Indoor Swimming Poolissa Soulissa. Tämä oli 19. kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 89 osanottajaa 31 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Greg Louganis | Kiina Tan Liangde | Kiina Li Deliang |
| 10 metrin kerroshypyt | Yhdysvallat Greg Louganis | Kiina Xiong Ni | Meksiko Jesús Mena |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Kiina Gao Min | Kiina Li Qing | Yhdysvallat Kelly McCormick |
| 10 metrin kerroshypyt | Kiina Xu Yanmei | Yhdysvallat Michele Mitchell | Yhdysvallat Wendy Williams |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Kiina | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 2. |  Yhdysvallat | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3. |  Meksiko | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1988 Seoul Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1988 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Keilailu (*Näytöslaji*) | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pyörätuolikelaus (*Näytöslaji*) | Pöytätennis | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo (*Näytöslaji*) | Taekwondo (*Näytöslaji*) | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Mag Tuired** (myös **Mag Tuiredh**, **Magh Tuireadh** tai **Moytura**) on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa myyttinen tasanko, jolla tarujen mukaan käytiin muinaisaikoina kaksi tärkeää taistelua.

Ensimmäinen taistelu käytiin Fir Bolgien ja Tuatha Dé Danannin eli jumalten heimon välillä. Tuatha Dé Danann voitti Fir Bolgit ja sai Irlannin haltuunsa, mutta Tuatha Dé Danannin kuningas Nuada menetti taistelussa kätensä. Koska hänestä tuli raajarikko, ei hän enää saanut olla kuningas. Nuadan seuraajaksi valittiin Bres, joka oli isänsä puolelta fomorien sukua. Bresin valtakausi oli kuitenkin epäonnistunut, sillä hän ei osoittanut riittävää jalomielisyyttä eikä hänellä ollut muitakaan kuninkaan ominaisuuksia. Dian Céchtin poika Miach teki Nuadalle hopeisen käden ja Bres syöstiin vallasta. Bres meni sen jälkeen pyytämään apua isänsä kansalta ja johdatti sitten suuren armeijan Mag Tuiredin toiseen taisteluun Tuatha Dé Danannia vastaan. Tuatha Dé Danannin joukoissa oli Lugh, yksi tärkeimmistä kelttiläisistä jumalista, joka johti jumalat voittoon surmaamalla Balorin, fomorien kuninkaan. Taistelu merkitsi fomorien uhan loppua.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2  Mag Tuired *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 21.7.2018. (englanniksi)
**Gerrit Van Niekerk Viljoen** (11. syyskuuta 1926 Kapkaupunki – 29. maaliskuuta 2009) oli eteläafrikkalainen tiedemies ja poliitikko. Viljoen toimi myös apartheidin aikana vaikutusvaltaisen *Broederbond*-salaseuran puheenjohtajana.

Viljoen suoritti Pretorian yliopistossa *Bachelor of Law*-tutkinnon ja osallistui samalla aktiivisesti opiskelijapolitiikkaan muun muassa ollen perustamassa afrikaaneriopiskelijoiden liittoa vuonna 1948. Viljoen jatkoi myöhemmin opintojaan Cambridgessa ja Leidenin yliopistossa suorittaen tohtorintutkinnon klassisesta kreikkalaisesta kirjallisuudesta. Hän palasi Etelä-Afrikkaan ja nimitettiin vuonna 1967 *Rand Afrikaans*-yliopiston rehtoriksi.

Vuonna 1978 hänet nimitettiin Lounais-Afrikan (nykyinen Namibia) johtajaksi. Vuonna 1980 hänestä tuli opetusministeri ja vuosina 1984–90 hän toimi lukuisissa eri ministeritehtävissä. Viljoen oli yksi Kansallispuolueen neuvottelijoista vuoden 1991 Demokraattisen Etelä-Afrikan kokouksessa.

Vuonna 1992 julkaistu tuomari Pickardin raportin mukaan Viljoenin ministeriaikana opetusministeriö oli ollut hyvin korruptoitunut ja miljoonia randeja valtion omaisuutta oli väärinkäytetty.

Lähteet
-------

1. ↑  Gerrit Viljoen dies  29.3.2009. The Times.  Arkistoitu 2.4.2009. Viitattu 30.3.2009. (englanniksi)
2. ↑  Allister Sparks: *Tomorrow Is Another Country*, s. 132–141. The University of Chicago Press, 1995. ISBN 0-226-76855-4.
3. 1 2 3  Gerrit Van Niekerk Viljoen sahistory.org. Viitattu 28.6. 2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Siivutettua pancettaa myyntipakkauksessa
**Pancetta** (italian sanasta *pancia*, vatsa) on italialainen pekonin kaltainen lihajaloste. Siansivu suolataan ja maustetaan esimerkiksi rosmariinilla, valkosipulilla tai fenkolilla. Usein se kääritään rullalle (ks. valokuva) ja sullotaan makkaran tapaan suoleen. Sen jälkeen sitä ilmakuivataan noin kolme kuukautta. Eri paikkakunnilla Italiassa on erilaisia tapoja valmistaa pancettaa. Yleensä sitä ei savusteta, mutta kevyesti savustettujakin versioita on.

Käyttö
------

Pancettaa käytetään leikkeleenä samaan tapaan kuin kinkkuja tai makkaroita. Se voidaan syödä erittäin ohueksi siivutettuna sellaisenaan tai leivän päällä. Pancettaa käytetään myös lämpimissä ruoissa pekonin tapaan antamaan makua, lisäämään rasvaa tai koristeena.

Ruoanlaitossa pancetan voi korvata pekonilla, tosin lopputulos on silloin hieman erilainen.

Katso myös
----------

* Pekoni
* Kinkku

Lähteet
-------

* Istituto Valorizzazione Salumi Italiani (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pancetta** Wikimedia Commonsissa
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1956 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 30. marraskuuta – 7. joulukuuta 1956 Melbournessa. Tämä oli 11. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 59 osanottajaa 16 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Bob Clotworthy | Yhdysvallat Donald Harper | Meksiko Joaquín Capilla |
| 10 metrin kerroshypyt | Meksiko Joaquín Capilla | Yhdysvallat Gary Tobian | Yhdysvallat Richard Conner |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Patricia McCormick | Yhdysvallat Jeanne Stunyo | Kanada Irene MacDonald |
| 10 metrin kerroshypyt | Yhdysvallat Patricia McCormick | Yhdysvallat Juno Stover-Irwin | Yhdysvallat Paula Jean Myers-Pope |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 2. |  Meksiko | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Kanada | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1956 Melbourne Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1956 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Australialainen jalkapallo (*Näytöslaji*) | Baseball (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Koripallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1984 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 5.–12. elokuuta 1984 McDonald’s Olympic Swim Stadiumilla Etelä-Kalifornian yliopistolla Los Angelesissa. Tämä oli 18. kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 80 osanottajaa 29 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Greg Louganis | Kiina Tan Liangde | Yhdysvallat Ronald Merriott |
| 10 metrin kerroshypyt | Yhdysvallat Greg Louganis | Yhdysvallat Bruce Kimball | Kiina Li Kongzheng |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Kanada Christina Seufert | Yhdysvallat Kelly McCormick | Yhdysvallat Christina Seufert |
| 10 metrin kerroshypyt | Kiina Zhou Jihong | Yhdysvallat Michele Mitchell | Yhdysvallat Wendy Wyland |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 2. |  Kiina | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3. |  Kanada | 1 | 0 | 0 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1984 Los Angeles Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1984 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Taitouinti | Tennis (*Näytöslaji*) | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Leslie West vuonna 2008.
**Leslie Weinstein (West)** (22. lokakuuta 1945 New York, Yhdysvallat – 23. joulukuuta 2020) oli yhdysvaltalainen rock- ja blueskitaristi, -laulaja ja -lauluntekijä. Parhaiten hänet tunnettiin Mountain-yhtyeestä.

West aloitti uransa 1960-luvulla The Vagrants -yhtyeessä. Yhtyettä tuottanut Felix Pappalardi piti Westin kitaroinnista. Tämä johti ensin Westin sooloalbumin tekoon ja sen jälkeen Mountain-yhtyeen perustamiseen. Mountainin ohella West on tehnyt lukuisia studiosessioita muiden artistien levyillä sekä julkaissut sooloalbumeja. Hänet valittiin Long Island Music Hall of Fameen vuonna 2006.

West kuoli 23. joulukuuta 2020 saatuaan sydänkohtauksen muutamaa päivää aiemmin.

Sooloalbumit
------------

* 1969 *Mountain*
* 1975 *The Great Fatsby*
* 1976 *The Leslie West Band*
* 1988 *Theme*
* 1989 *Alligator*
* 1993 *Live*
* 1994 *Dodgin' the Dirt*
* 1999 *As Phat as It Gets*
* 2003 *Blues to Die For*
* 2005 *Guitarded*
* 2005 *Got Blooze*
* 2006 *Blue Me*

Lähteet
-------

1. ↑  Leslie West | Biography & History *AllMusic*. Viitattu 13.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Leslie West *Long Island Music Hall of Fame*. Viitattu 13.7.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Lesnojen piiri Tverin alueen kartalla.
**Lesnojen piiri** (ven. Лесно́й райо́н, *Lesnoi raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 633 neliökilometriä ja asukkaita on 5 800 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Lesnojen kylä. Siihen kuuluu 4 maalaiskuntaa:

* Bohtovo (ven. Бохтово)
* Lesnoje (ven. Лесное)
* Medvedkovo (ven. Медведково)
* Sorogožskoje (ven. Сорогожское)

Lesnojen piiri on vanhaa tverinkarjalaisten asuinseutua. Vuonna 1926 nykyisen piirin alueella, silloisessa Mihailovskajan kunnassa oli karjalaisia 2 113 henkeä (16 % väestöstä).

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
2. ↑  Härkönen, Iivo (toim.): *Karjalan kirja*, s. 333. Porvoo–Helsinki: Werner Söderström osakeyhtiö, 1932.

Aiheesta muualla
----------------

* Lesnojen piiri Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
* Lesnojen piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
Korsemann SA-joukkojen kokouksessa Bad Harzburgissa 1931.
**Gerret Korsemann** (8. kesäkuuta 1895 Nebel, (Amrum), Saksa – 16. heinäkuuta 1958 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen SS-kenraaliluutnantti (*SS-Gruppenführer*) ja poliisin kenraaliluutnantti natsi-Saksan ja toisen maailmansodan aikana.

Ura
---

Korsemann osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Hänet palkittiin ensimmäisen ja toisen luokan rautaristeillä 1914, sekä haavoituttuaan 1918 mustalla haavoittumismerkillä. Sodanjälkeen hän oli aktiivisesti mukana puolisotilaallisen vapaajoukon Freikorps Grodnon toiminnassa. 1921 Korsemann muutti asumaan Baltian maihin ja avioitui tanskalaisnaisen kanssa 1922. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1926 jäsennumerolla 47,735 ja edelleen SA-joukkoihin. Tammikuun lopulla 1939 Korsemann siirrettiin SS:n, jossa hänen arvonsa oli Oberführer.

Toinen maailmansota
-------------------

Puolan valtauksen jälkeen 1940 Korsemann siirtyi Lubliniin, jossa hän toimi järjestyspoliisin komentajana. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Korsemann ylennettiin kenraalimajuria vastanneeksi SS-Brigadeführeriksi, ja hän toimi korkeampana SS- ja poliisijohtajana (HSSPF) erikoistehtävissä Venäjän Kaukasuksella. Näihin tehtäviin kuului muun muassa juutalaisten etsiminen, kokoaminen ja tuhoaminen. Vuonna 1941 Korsemann oli järjestämässä 17 000 juutalaisen joukkoteloituksia Rovnossa ja vuoden 1942 alussa hän järjesti 12 000 juutalaisen teloituksen Harkovassa. Hän oli todennäköisesti osallisena myös Babi Jarin joukkoteloituksissa 29.–30. syyskuuta 1941, joissa murhattiin yli 33 000 juutalaista. Heinäkuussa 1942 hänet ylennettiin SS:n ja poliisin kenraaliluutnantiksi ja hän toimi SS- ja poliisijohtajana (SSPF) Kaukasuksen alueella. Puna-armeijan ajettua saksalaiset Kaukasukselta Korsemann ehti toimia Mogilevissa korkeamman SS- ja poliisijohtajan sijaisena, kunnes häntä vastaan esitettiin syytöksiä pelkuruudesta vetäytymisen aikana. Korsemann pyysi kirjeitse eroa tehtävistään esimieheltään sotamarsalkka Ewald von Kleistilta. Tapaus kiinnitti SS:n ylimmän johtajan Heinrich Himmlerin huomion. Hän ei pitänyt hyväksyttävänä, että korkea-arvoinen SS-upseeri pyytää eroa Wehrmachtin upseerilta ja Himmler alensikin Korsemannin SS-Hauptsturmführeriksi. Tammikuusta 1944 sodan loppuun Korsemann toimi komppanianpäällikkönä SS-divisioona Totenkopfissa. 

Sodan jälkeen 1947 hänet toimitettiin sotatuomioistuimeen Puolaan, jossa hänet tuomittiin sotarikoksista 18 kuukaudeksi vankeuteen. Hän vapautui 1949 ja eli elämänsä loppuun häiriöttä Länsi-Saksassa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Höhere SS- und Polizeiführer*
2. ↑  *SS- und Polizeiführer*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Talvista katukuvaa
**Lesnoi** (ven. Лесно́й) on kaupunkimainen taajama Venäjällä Kirovin alueen Ylä-Kaman piirissä. Se sijaitsee 95 kilometriä Kirsin kaupungista pohjoiseen. Taajamassa on Kirovin ja Permin väliseltä rautatieltä Jarissa haarautuvan sivuradan pääteasema Lesnaja. Asukkaita on 6 400 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on perustettu Gulag-järjestelmään kuuluneen Vjatlagin vankileirihallinnon keskukseksi. Vuonna 1939 Lesnajan aseman yhteyteen alettiin rakentaa Sotsgorodokin asutusta, joka sai nykyisen nimensä vuonna 1944. Vuonna 1957 Lesnoille annettiin kaupunkimaisen taajaman status. Nykyään siellä toimii vankilahallinto, jonka alaisuudessa on useita erillisiä vankileirejä. Vangit työskentelevät metsä- ja maataloustöissä.

Aikaisemmin Lesnoissa oli Komin tasavaltaan ja Permin aluepiiriin ulottuneen, vankilahallinnon alaisuudessa toimineen rautatieverkoston keskusasema. Lakkautetun rautatien varrella Permin aluepiirin Gainyn piirissä sijaitsevat taajamat kuuluvat yhä hallinnollisesti Lesnoin kaupunkikuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 15.10.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Natalja Hitrova: VJATLAG: spetskontingent i mestnoje naselenije *rudnik43.ru*.  Arkistoitu 24.12.2010. Viitattu 15.10.2010. (venäjäksi)
**Lohjanpuro** (ven. Лохьянпуро) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä virtaava 11 kilometriä pitkä joki, joka laskee Jänisjärveen.

Joen kulku
----------

Joki alkaa suopurona Lohjansuon (Лохьянсуо) kaakkoisosasta ja virtaa aluksi suota pitkin kohti luodetta. Suolla puro väistelee pitkää harjujaksoa ensin itäpuolelle, mutta suolla sijaitsevassa raossa se vaihtaa harjun länsipuolelle. Suo loppuu 6 kilometrin jälkeen ja se siirtyy metsämaastoon. Sen itäpuolella kohoaa vanhoissa suomalaiskarttoihin merkitty Lohjanselkä, joka on 139 metriin kohoava metsäinen vaara. Vaaralla on sijainnut samanniminen kylä, mutta sen asutus on nykyään satelliittivalokuvien perusteella kadonnut. Puro laskee 15 metriä alas loivarinteiseen laaksoon, jolla on pituutta alle kaksi kilometriä. Kun laakso levenee, alkaa Lohjanpuro meanderoida tiheästi. Viimeiset kilometrit se virtaa metsämaiden läpi Jänisjärven itärantaan, joka jää Keljonlahden pohjoispuolelle Ruissaaren taakse. Puron valuma-alueelle ei ole suuria järviä.

Vesistösuhteita
---------------

Lohjanpuro kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa sen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.

Lähteet
-------

### Huomioita

1. 1 2 3 4  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Лохьянпуро.
2. 1 2 3  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.

### Viitteet

1. 1 2 3  Lohjanpuro. *Kartassa:* *Topografinen kartta* 1:100 000. Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Karjalan kartat -palvelussa (viitattu 20.2.2022)
2. 1 2  Lohjanpuro, Лохьянпуро, Лохьянпуро (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 20.2.2022. (venäjäksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Лохьянпуро