recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gustav Harry Jansson (Jangneus)** (4. kesäkuuta 1916 Tukholma, Ruotsi – 11. maaliskuuta 2002 Uppsala) oli ruotsalainen pikaluistelija 1940-luvulla.

Jansson oli yksi 1940-luvun parhaista ruotsalaisista pikaluistelijoista. Hänen uransa alkoi hieman ennen maanmiestään Åke Seyffarthia, josta tuli 1940-luvun ruotsalainen pikaluistelun ykkösnimi. Janssonin rinnalla Göthe Hedlund oli toinen vahva ruotsalainen pikaluistelunimi. 

Toisen maailmansodan takia kansainvälisiä kilpailuja ei järjestetty. Vuosittaiset kansainväliset kisat Davosissa tosin olivat helmikuun alussa ohjelmassa. Niissä hän teki vuosina 1941 ja 1942 omia ennätyksiään useilla matkoilla. Jansson ehti osallistua EM-kisoihin helmikuussa 1939 sijoittuen yhteispisteissä viidenneksi. Talvella 1946 järjestettiin sodan jälkeen ensimmäiset kansainväliset kilpailut. Jansson oli mukana helmikuussa 1946 järjestetyissä epävirallisissa MM-kilpailuissa Oslossa sijoittuen viidenneksi.

Vuonna 1948 järjestettiin St. Moritzissa talviolympialaiset. Jansson sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi, 5 000 metrillä neljänneksi häviten maanmiehelleen Hedlundille pronssimitalin yhdellä kymmenyksellä ja 10 000 metrillä kahdeksanneksi maanmiehensä Seyffarthin voittaessa kultaa.. Olympialaisten jälkeen Helsingissä pidetyissä MM-kisoissa Jansson oli yhteispisteissä kahdeksas.

Pikaluistelun lisäksi Jansson kilpaili Seyffarthin lailla ratapyöräilyssä kesäkausina saavuttaen lajissa maansa mestaruuksia.

Uransa Jansson lopetti kaudella 1950. Hän ei enää kausilla 1949 ja 1950 ollut mukana kansainvälisissä mestaruuskilpailuissa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 500 metriä: 42,5 (29. tammikuuta 1942, Davos)
* 1 000 metriä: 1.30,5 (2. helmikuuta 1941, Davos)
* 1 500 metriä: 2.15,5 (29. tammikuuta 1942, Davos)
* 3 000 metriä: 5.00,0 (21. helmikuuta 1946, Helsinki)
* 5 000 metriä: 8.32,9 (3. helmikuuta 1941, Davos)
* 10 000 metriä: 17.46,71 (10. helmikuuta 1946, Oslo)

Jansson piti sotien jälkeen keväällä 1945 nimissään vielä maansa pikamatkojen eli 500 ja 1 000 metrin ennätyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harry Jansson - Biographical information *olympedia.org*. Viitattu 19.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Skaters - Harry Jansson *Speedskatingbase.eu*.  Arkistoitu 19.10.2022. Viitattu 19.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Harry Jansson *SpeedSkatingStats.com*. Viitattu 19.10.2022. (englanniksi)
4. 1 2  Ruotsin luisteluvaliot kilpailevat Kallion luistinradalla huomenna ja keskiviikkona.  *Helsingin Sanomat*, 5.3.1945, s. 9. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 19.10.2022.
**Ritva Kasurinen** (s. 27. lokakuuta 1936) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja koreografi.

Kasurinen opiskeli klassista balettia muun muassa Suomalaisen Oopperan balettikoulussa vuosina 1945–1949, Kansallisoopperan balettikoulussa vuosina 1952–1954 ja 1958–1960, Elsa Sylvesterssonin ja Kari Karnakosken balettikouluissa vuosina 1956–1964 ja Budapestin Oopperan balettikoulussa vuonna 1960. Hän opiskeli 1950-luvulla myös Sibelius-Akatemiassa Maggie Gripenbergin vapaatanssikoulussa, Tukholman Balettiakatemiassa Birgit Cullbergin ohjauksessa sekä karakteritanssia Airi Säilän tanssikoulussa ja 1960-luvulla karakteritanssia Into Lätin balettikoulussa Helsingissä.

Koreografin uraan Kasurinen alkoi suuntautua jo 1950-luvun lopulta lähtien, ja alan opintoja hän hankki ensin vuonna 1964 Tukholman kuninkaallisen musiikkiakatemian koreografilinjalla. Jo samana vuonna hän sai Suomen Tanssitaiteilijain Liiton koreografiakilpailuissa 1. palkinnon teoksellaan *Oikutteleva Muusa*. Vuonna 1969 hän oli ensimmäinen Leningradin kuuluisaan koreografikouluun päässyt länsimaalainen opiskelija, ja seuraavana vuonna hän sai koulun baletinohjaajalinjalta balettimestarin diplomin. 

Kasurinen oli tamperelaisen Tanssiteatteri Polarin perustaja, taiteellinen johtaja ja koreografi sekä teatterin koulun balettimestari vuosina 1976–1980. Kasurinen julkaisi vuonna 2009 omaelämäkerrallisen teoksen *Norsut eivät unohda koskaan – tanssia ja elämää*, joka kertoo laajasti myös suomalaisen tanssin historiasta 1900-luvulta.

Lähteet
-------

* Kasurinen, Ritva (danceinfo.fi)[vanhentunut linkki]
* Kaisa Kurikka: "Koreografi Ritva Kasurinen kirjasi suomalaisen tanssin historiaa: Elämää on tanssittu oikein ja nurinkin päin." *Turun Sanomat*, kulttuuri 21.9.2009
* *Norsut eivät unohda koskaan – tanssia ja elämää* av Ritva Kasurinen (adlibris.com)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ritva Kasurinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Siniristi** oli Suomessa jatkosodan aikana vuosina 1942–1944 toiminut avoimesti antisemitistinen ja fasistinen poliittinen järjestö, joka kannatti tulevaisuuden rakentamista kansallissosialistisen Saksan voiton varaan.

Perustaminen
------------

Vuonna 1939 alkoi ilmestyä Kustaa Vaasa -niminen julkaisu. Lehden ympärille syntyi vuonna 1942 Siniristi-yhdistys. Yhdistyksen perustamisen takana olivat Gunnar von Hertzen, Erkki Räikkönen ja Martti Mustakallio.

Toiminta
--------

Järjestön äänenkannattajana toimi *Uusi Eurooppa* -niminen lehti, jota julkaistiin vuosina 1942–1944. Järjestö myös toimitti jäsenilleen jäsenlehteä Siniristi, jossa kerrottiin sen hetken poliittisia tapahtumia. 

Lehteä ei pidä sekoittaa vuosina 1933–1939 ilmestyneeseen saman nimiseen poliittiseen julkaisuun. Jäsenlehteen kirjoitti ainakin rovasti Matti Jaakkola. 

Siniristi julkaisi toimintansa aikana muutamia kirjoja, joista tunnetuin on uusintapainos kirjasta Siionin viisaiden pöytäkirjat. 

Järjestöllä oli Helsingissä toimisto osoitteessa Museokatu 17 A 1. Siniristin hallituksessa toimi puheenjohtajana Erkki Räikkönen ja muina hallituksenjäseninä toimi ainakin Gunnar Lindqvist ja Olavi Linnove.

Vuonna 1944 keväällä yhdistys ilmoitti että siihen kuului 12 000 jäsentä.

Lakkauttaminen
--------------

Järjestö lakkautettiin valtioneuvoston päätöksellä syksyllä 1944, sillä Moskovan välirauhansopimuksen 21. artikla edellytti Suomea lakkauttamaan kaikki "fasisminluontoiset" järjestöt. Siniristi kuului niihin järjestöihin, jotka Urho Castrénin hallitus lakkautti heti ensimmäisinä 23. syyskuuta, välittömästi rauhansopimuksen astuttua voimaan.

Julkaisut
---------

* *Olavi Linnove: Euroopan Etuvartio*, Siniristi, 1942.
* *S. Nilus: Siionin viisaitten pöytäkirjat*, Siniristi, 1943.
* *Suomen puolesta Saksan kanssa.* Siniristi, 1944.

Katso myös
----------

* Luettelo välirauhansopimuksen perusteella lakkautetuista järjestöistä

Lähteet
-------

* Hanski, Jari: Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918—1944 (Arkistoitu – Internet Archive), Siniristi yhdistyksestä s. 39.
* Roselius, Aapo & Silvennoinen, Oula: Villi itä. Suomen heimosodat ja Itä-Euroopan murros 1918-1921. S. 325-326. Tammi, 2019. ISBN 978-951-31-7549-8.

### Viitteet

1. ↑  Uola 1999, s. 36.
**World Wide Web Consortium**, lyhyesti **W3C** on kansainvälinen yritysten ja yhteisöjen yhteenliittymä (konsortio), joka ylläpitää ja kehittää World Wide Webin standardeja tai *suosituksia* kuten W3C niitä kutsuu. Sen perusti vuonna 1994 WWW:n kehittäjä Tim Berners-Lee, joka toimii nykyisinkin W3C:n johtajana. Konsortiolla on yli 400 jäsentä.

Konsortion päämaja on Massachusetts Institute of Technologyn tiloissa Yhdysvalloissa. Muut instituutit, joissa W3C:llä on tutkimusta, ovat ERCIM Ranskassa ja Keio University Japanissa. Lisäksi W3C:llä on useita aluetoimistoja eri maissa.

Versiot
-------

Ennen suositusta julkaistaan standardeista useita esiversioita, joita ovat

1. *Working Draft (WD)* – työstettävä luonnos
2. *Last Call Working Draft* – loppuluonnos
3. *Candidate Recommendation (CR)* – suositusehdokas
4. *Proposed Recommendation (PR)* – suositusehdotus
5. *W3C Recommendation (REC)* – suositus

Suosituksia
-----------

W3C:n suosituksia ovat mm.

* CSS
* MathML
* PNG
* SVG
* HTML
* HTTP
* XForms
* XHTML
* XML
* XML Schema
* Web Ontology Language

Suomen toimisto
---------------

Suomen toimisto perustettiin vuonna 2002 ja se sijaitsee Tampereen teknillisen yliopiston Hypermedialaboratorion tiloissa Tampereella. Toimiston johtaja on Ossi Nykänen.

Katso myös
----------

* WHATWG
* Semanttinen Web

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **World Wide Web Consortium**.
* W3C:n kotisivut
* W3C:n Suomen toimiston kotisivut (arkistoitu)
**Henrik Gustaf von Knorring** (15. toukokuuta 1753 Pori – 19. helmikuuta 1833 Kokemäki) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Von Knorringin vanhemmat olivat majuri Frans Henrik von Knorring ja Kristina Johanna Ribbing ja puoliso vuodesta 1788 Renata Elisabet Blum (k. 1841). Von Knorring tuli ylioppilaaksi 1766. Hän oli lippumies Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä 1768, vapaaehtoinen linnoituskunnassa 1769, kersantti tykistössä 1771 ja aliluutnantti samana vuonna. Siirron Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin hän sai 1778 ja Porin läänin jalkaväkirykmentissä hänestä tuli kapteeni 1779, 2-majuri 1782, everstiluutnantti 1792 ja armeijaneversti 1801. Sotapalveluksesta hän erosi 1804. Von Knorring omisti Kokemäenkartanon. Hän oli aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Kirkkoherra Frans Peter von Knorring, kapteeni Karl Henrik von Knorring ja senaattori Eugen von Knorring olivat Henrik Gustaf von Knorringin poikia..

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Henrik Gustaf von Knorring. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 25.12.2020


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Erzjan pravda** (Эрзянь правда, "Ersän totuus") on Saranskissa Mordvan tasavallassa ilmestyvä ersänkielinen sanomalehti.

Lehti on perustettu Moskovassa vuonna 1921 nimellä *Jakstere tešte* ("Punainen tähti"). Mordvan autonomisen alueen muodostamisen yhteydessä vuonna 1930 toimitus muutti Saranskiin. Vuodesta 1931 lähtien lehti ilmestyi nimellä *Erzjan kommuna* ("Ersän kommuuni"). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1957.

Lehdellä on ollut huomattava merkitys ersän kirjakielen ja mordvalaisen kirjallisuuden kehitykselle. Vuonna 1978 se ilmestyi kolmesti viikossa 7 000 kappaleen painoksena.

Nykyään lehti ilmestyy tabloid-kokoisena ja 16-sivuisena kerran viikossa. Julkaisijoina toimivat Mordvan parlamentti ja hallitus. Levikki on yli 3 000 kappaletta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erzjan pravda: Iz istorii gazety *delmor.ru*.  Arkistoitu 12.1.2010. Viitattu 10.2.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija: Erzjan pravda *slovari.yandex.ru*. Viitattu 10.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Erzjan pravda: Naši rekvizity *delmor.ru*.  Arkistoitu 12.1.2010. Viitattu 10.2.2010. (venäjäksi)
4. ↑  *Petšatnyje finno-ugorskije SMI Rossii. Spravotšnik*, s. 44. Syktyvkar: Redaktsija gazety Komi mu, 2007. Teoksen verkkoversio. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Erzjan pravdan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mikael Kasimirsson Lebell** (29. syyskuuta 1714 Kristiinankaupunki – 15. heinäkuuta 1786 Pori) oli suomalainen pappi ja teologian tohtori, joka toimi muun muassa Turun ja Porin läänin lääninrovastina. Elämäntyönsä hän teki Porin kirkkoherrana vuodesta 1746 aina kuolemaansa 1786 saakka, ollen samalla myös yksi kaupungin merkittävimmistä vaikuttajista.

Elämä
-----

Mikael Lebellin isä oli Puolasta kotoisin ollut kristiinankaupunkilainen kauppias ja valtiopäivämies Casimir Lebell (synt. Subkowski). Hän opiskeli Porin triviaalikoulussa 1729–1733, Turun akatemiassa 1733–1738 ja vielä myöhemmin 1759–1764 Saksassa Greifswaldin yliopistossa, jossa Lebell väitteli tohtoriksi. Papiksi hänet vihittiin Turussa vuonna 1736, jonka jälkeen Lebell työskenteli aluksi kappalaisen apulaisena Närpiössä ja Turun tuomiorovastin apulaisena, kunnes hänet nimitettiin Turun ruotsalaisen seurakunnan kappalaiseksi 1741. Kaksi vuotta myöhemmin Lebell valittiin Jomalan virkaatekeväksi kirkkoherraksi ja 1746 Ulvilan ja Porin kirkkoherraksi. Turun ja Porin läänin lääninrovastina hän toimi vuodesta 1748 alkaen.

Poriin saapumisestaan lähtien Lebell oli pormestari Lars Sacklénin ja professori Johan Kraftmanin ohella paikkakunnan merkittävimpiä vaikuttajia, jotka toimivat ahkerasti kaupungin nostamiseksi isonvihan aiheuttamasta rappiotilasta. Lebellin panos näkyi erityisesti kansansivistystyössä, mutta hän muodosti Sacklénin ja Kraftmanin kanssa kolmikon, jonka johdolla raastuvankokouksissa ajettiin voimakkaasti erilaisia uudistuksia. Heidän ympärilleen ryhmittyi myös osa Porin varakkaista porvareista.

Lebell avioitui vuonna 1737 Maria Monseenin (k. 1747), 1747 Maria Elisabet Eneskjöldin (1724–1754), 1756 Elisabet Böckelmanin (k. 1778) ja 1789 Kristina Dahlmarkin (k. 1819) kanssa. Avioliitoissa syntyneistä lapsista tunnetuin on hovisaarnaajana toiminut teologian professori Fredrik Lebell (1752–1819). Naituaan Maria Elisabeth Eneskjöldin, sai Lebell vuonna 1758 haltuunsa tämän sisaren miehelle majuri Berndt Johan Eneskiöldille aikaisemmin kuuluneen Yyterin säteriratsutilan. Lisäksi Lebell omisti Kokemäensaaressa sijaitsevan Savon tilan. Hänen laajaa sukuaan on myöhemmin vaikuttanut eri puolilla Etelä-Suomea sekä myös Ruotsissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852  15.2.2008. Helsingin yliopisto. Viitattu 15.2.2016.
2. ↑  Ruuth, J. V. & Jokipii, Mauno (toim.): *Porin kaupungin historia II, 1558-1809*, s. 547, 643, 647. Pori: Porin kaupunki, 1958. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Hoffman, Kai: LEBELL, Casper  2008. Biografikst lexikon för Finland. Viitattu 15.2.2016.
**Hemiarktinen vyöhyke** eli subarktinen vyöhyke on vaihettumisvyöhyke pohjois-boreaalisen vyöhykkeeen ja tundran välillä. Hemiarktinen vyöhyke alkaa Enontekiön luoteisosassa. Hemiboreaaliseen vyöhykkeeseen kuuluu myös Norjan Varangin niemimaan alue. Hemiarktisella vyöhykkeellä puusto on harvaa ja se on enimmäkseen tunturikoivua. Orohemiarktinen vyöhyke on tuntureiden muoto hemiarktisesta vyöhykkeestä, jota on Enontekiön luoteisosan lisäksi Utsjoella. Enontekiön luoteisosassa Iiton palsasuolla on palsoja eli turvekumpuja, joiden sisässä on ikiroutaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Juha Kersalo, Pentti Pirinen: Suomen maakuntien ilmasto  2009. Ilmatieteen laitos. Viitattu 22.8.2023. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Pohjoinen luonto: aluejakoja ja luonnonmaantiedettä *oulu.fi*. Viitattu 22.8.2023.
3. ↑  Martti Linkola: *Lappi 3, Pohjolan Luonto, luonnonvarat ja ihminen*, s. 199-201. Karisto, 1984. ISBN 951-23-2003-7.
4. ↑  Jukka Parkkinen: Iiton palsasuon ikiroutaiset turvekummut, Enontekiö Retkipaikka. Viitattu 22.8.2023.
**M.F. 11** oli Norjan laivaston lentokonetehtaan suunnittelema yksimoottorinen, kaksitasoinen meritoimintalentokone. Kone oli suunniteltu J.E. Høverin johdolla ja prototyypin ensilento lennettiin 29. syyskuuta 1931. Kone otettiin käyttöön Norjan laivastossa vuonna 1933. Ensisarjan koneissa oli alkuperäinen englantilainen Amstrong Siddeley Panther -moottori ja vuodesta 1935 sitä valmistettiin Marinens Minevesen -tehtaan lisenssillä.

M.F. 11 -koneen runko oli hitsattua teräsputkea, puuta ja verhous kangasta. Yhteys ohjaamon ja matkustamon välillä toimi "putkipostin" avulla. Konetta rakennettiin kaikkiaan 29 kappaletta.

Käyttö Suomessa
---------------

Høver M.F. 11 Ahvenanmaalla elokuussa 1942.
Saksan hyökättyä Norjaan Petsamoon laskeutui 8. kesäkuuta 1940 kaksi M.F. 11 -lentokonetta ja seuraavana päivänä vielä yksi norjalaisten lentäjien paettua saksalaisten miehitystä. Kaikki kolme konetta merkittiin ilmavoimien kirjanpitoon "norjalaisina koneina", josta ne saivat tunnukset NK-171 - NK-173. 

Koneita käytettiin 1942 - 1944 Lentolaivue 6:n meritiedusteluun, laivasaattueiden suojaukseen ja sukellusveneiden torjuntaan Maarianhaminan ollessa niiden toimintapaikkana. Kesäkuussa 1944 kaksi M.F. 11 -konetta siirtyivät Vaasaan valvomaan Merenkurkun liikennettä. Koneet olivat käytössä vielä Lapin sodassa haavoittuneiden kuljetuskoneina. 

NK-173 poistettiin 8. marraskuuta 1944 ja loput kaksi myytiin romuksi 22. kesäkuuta 1950. Lentokoneiden lempinimi Suomessa oli tunnuksen perusteella "Norjan Kalle".

Tekniset tiedot
---------------

Malline:Tekniset tiedost

Lähteet
-------

* Heinonen, Timo: *Thulinista Hornetiin*. Keski-Suomen ilmailumuseo, 1992. ISBN 951-95688-2-4.
Hauenguano, Rauman taidemuseo oikealla.
**Hauenguano** on Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluvassa Vanhassa Raumassa sijaitseva aukio. Se on varsinaisesti pelkkä Kuninkaankadun leventymä, jollaisia torit ja aukiot usein olivat Suomen keskiaikaisissa kaupungeissa. Hauenguano on ilmeisesti saanut nimensä hauen leukaa muistuttavasta kolmion mallisesta muodostaan.

Hauenguanossa yhdistyvät Vanhan Rauman kaksi pääkatua, Kuninkaankatu ja Kauppakatu. Aukio sijaitsi lähellä tulliaitaa, joka ympäröi kaupunkia 1600-luvun alkupuolelta vuoteen 1808. Kaupunkiin tultiin sisään niin sanotun Porin tullin kautta, joka oli Hauenguanon kohdalla.

Hauenguanon etelälaidalla on Rauman taidemuseo, joka sijaitsee 1795 rakennetussa Pinnalan talossa. Aukiolla on usein väliaikaisesti esillä taidemuseon näyttelyihin liittyviä teoksia. Vuonna 1996 Hauenguonolle valmistui vanhan mallin mukainen puurakenteinen kaivo. Aukion ympäristössä toimii käsityöläisten pajoja ja myymälöitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vanhan Rauman asemakaavan muutoksen tavoitteet 4 – Elävä kaupunki (s. 1)[vanhentunut linkki] Viitattu 26.8.2013.
2. ↑  Rauma – matkailijan opas 2013 (s. 4)[vanhentunut linkki] Viitattu 26.8.2013.
3. ↑  Rauman taidemuseo (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 26.8.2013.
**M982 Excalibur** (aikaisemmalta nimeltään **XM982**) on yhdysvaltalaisen Raytheonin ja ruotsalaisen BAE Systems Boforsin kehittämä GPS-ohjattava tykin ammus. Ammus on kaliiberiltaan 155 millimetrinen ja sen kantama on jopa 57 kilometriä niin että osumatarkkuus säilyy riittävänä. GPS -ohjauksen lisäksi ammuksessa on ulos taittuvat siivet jotka mahdollistavat yhdessä pitkän kantaman. Ammusta voidaan käyttää muun muassa Yhdysvaltojen armeijan ja merijalkaväen käyttämässä tykkikalustossa. 

M982 Excaliburia käytettiin taistelukäytössä ensimmäisen kerran Irakissa kesällä 2007. Yhdysvaltalaisten joukkojen ampumista ammuksista 92 prosenttia putosi korkeintaan neljän metrin päähän kohteesta.*lähde?*

Käyttäjävaltiot
---------------

* Australia
* Kanada
* Norja
* Ruotsi
* Yhdysvallat

Soveltuvat asejärjestelmät
--------------------------

Seuraavat asejärjestelmät voivat käyttää ammuksena M982 Excaliburia:

* M109 haupitsi
* M198 haupitsi
* M777 haupitsi
* XM1203 Non-Line-of-Sight Cannon
* ARCHER tykkijärjestelmä

M982 Excalibur -ammus osuu kohteena olevaan rakennukseen Bagdadissa vuonna 2007.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:M982 Excalibur
**Ruuhijärvi** (ruots. *Rojärv*) on noin 29 hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa Espoon ja Vihdin rajalla. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Espoon osalta lähes kokonaan Velskolan kaupunginosassa. Ruuhijärven länteen työntyvän lahden eteläosa sijaitsee Nuuksion kaupunginosassa ja pohjoisosa Vihdin puolella. Ruuhijärven naapurijärviä ovat Iso Majaslampi, Pieni Majaslampi ja Pöksynhaara koillisessa sekä Orajärvi kaakossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Ruuhijärven eteläpuolella. Ruuhijärven ympäristössä on useita lampia.

Ruuhijärvessä on kaksi saarta: Pikkusaari länsiosassa ja Isosaari pohjoisosassa.

Ruuhijärvi on vähähumuksinen ja se laskee Nuuksion Myllypuroa myöten Nuuksion Pitkäjärveen. Ruuhijärven ekologinen tila on määritelty erinomaiseksi ja sen pH on matala (5,2–6,1).

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 5.8.2019.
2. 1 2  Ruuhijärvi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 5.8.2019.
3. 1 2  Krans, Essi: Espoon vesistöjen tila ja vesiensuojelu *Espoon ympäristölautakunnan julkaisusarja*.  2014. Espoo:  Espoon ympäristökeskus. Viitattu 5.8.2019.
4. 1 2  Ruuhijärvi Espoon karttapalvelussa

Aiheesta muualla
----------------

* Hagerlund.net: Espoon uimapaikat: Ruuhijärvi
*Tämä artikkeli käsittelee brittiläistä panssariautoa. Toista brittiläistä kevyttä panssariautoa käsittelee artikkeli Humber LRC ja brittiläistä raskasta panssariautoa artikkeli Humber (panssariauto).*

**Humber Scout Car** on Rootes Groupin valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Ajoneuvoa valmistettiin vuosina 1942-1945 noin 4 102 kappaletta ja se kuului Britannian armeijan kalustoon sodan loppuun asti.

Historia
--------

Toisen maailmansodan alkaessa Britannian armeijalla oli käytössä Daimler Dingo -panssariauto, jota pidettiin rakenteeltaan erittäin onnistuneena ajoneuvona. Dingoa valmistaneen Daimler Motor Companyn tuotantokapasiteetti ei kuitenkaan riittänyt yksin vastaamaan armeijan kalustotarvetta. Vajauksesta johtuen armeija pyysi myös muita brittiläisiä ajoneuvovalmistajia rakentamaan Dingon kaltaisia panssariautoja. Yksi valmistajista oli Rootes Group, jonka vastaus pyyntöön oli Humber Scout Car. Ajoneuvo muistutti ulkoisesti Daimler Dingoa mutta sen rakenne oli erilainen.

Humber Scout Carissa oli kaksihenkinen miehistö ja lisäksi ajoneuvo oli varustettu kolmannella penkillä tilapäiskäyttöön. Ajoneuvossa oli panssaroitu umpikatto ja panssaroinnin tuomaa lisäpainoa kompensoitiin jättämällä ajoneuvon alusta panssaroimatta. Scout Car oli varustettu radiolla ja sen pääaseena toimi Bren-konekivääri. 

Brittijoukkojen lisäksi puolalaiset ja tsekkoslovakialaiset joukot käyttivät Humber Scout Caria toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen ajoneuvo säilyi osana usean Euroopan valtion armeijan kalustoa. Viimeisenä Scout Carin käytöstä luopui Belgian poliisivoimat vuonna 1958.

Mallit
------

Humberia valmistettiin kahtena erilaisena malliversiona:

* **Mk I** - alkuperäinen malli jota valmistettiin 1698 kappaletta.
* **Mk II** - parannetulla vaihteistolla varustettu malli.

Käyttäjävaltiot
---------------

* Alankomaat
* Belgia
* Iso-Britannia
* Italia
* Kanada
* Norja
* Puola
* Ranska
* Tanska
* Tšekkoslovakia

Kuvagalleria
------------

* Useita Humber Scout Car-panssariautoja sotilasparaatissa.Useita Humber Scout Car-panssariautoja sotilasparaatissa.
* Humber Scout Car ylhäältä kuvattuna.Humber Scout Car ylhäältä kuvattuna.
* Hollantilainen sotilas huoltaa Humber Scout Caria.Hollantilainen sotilas huoltaa Humber Scout Caria.

Lähteet
-------

* Forty, George: *World War Two Armoured Fighting Vehicles and Self-Propelled Artillery*. Osprey Publishing, 1996. ISBN 1-85532-582-9. (englanniksi)
* Military Trader *militarytrader.com*. Viitattu 1.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Humber Scout Car** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Humber Scout Car
**Talluskylän työväentalo** oli Karttulan kunnan (vuodesta 2011 lähtien osa Kuopiota) Talluskylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Talluskylän työväenyhdistys perustettiin luultavasti vuonna 1909 tai 1910, sillä vuosi 1910 oli ensimmäinen, jolloin yhdistys lähetti tietoja SDP:n puoluetilastoon. Vuoden 1912 tilastossa yhdistyksellä oli 14 jäsentä ja oma talo. Vuoden 1910 tilastoon taloa ei vielä ollut ilmoitettu. Jo vuoden 1910 alussa ilmoitettiin tosin lehdessä valistustilaisuudesta, joka oli tarkoitus pitää "Pohjois-Talluskylässä työväenyhdistyksen huoneistossa".

Syksyllä 1922 järjestettiin työväentalolla iltamat, joissa syntyneen kahakan seurauksena kuoli yksi henkilö poliisin luotiin. Kahakan kulusta esitettiin kaksi versiota: työväenlehti Savon Kansa kirjoitti, että paikallinen suojeluskunta oli suunnitelmallisesti lähtenyt häiriköimään iltamia. Työväentalolle päästyään suojeluskuntalaiset yhteislaukauksella ampuivat talon ikkunat rikki. Seurasi pakokauhu, ja iltamien järjestystä valvomassa ollut poliisi ryhtyi taltuttamaan suojeluskuntalaisia sillä seurauksella, että yksi suojeluskuntalainen kuoli poliisin luodista.

Oikeistolaisen *Uusi Suomi* -lehden mukaan taas humalaisten iltamavieraiden kesken oli syntynyt tappelua, ja kun poliisi yritti sitä taltuttaa, alkoivat tappelijat ampua kohti poliisia. Poliisi ampui ensin varoituslaukauksia, mutta kun sekään ei auttanut, avasi tulen kohti tappelijoita, sillä seurauksella, että eräs paikallinen työmies ja "tunnettu tappelupukari" kuoli.

Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1912  1913. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 30.9.2022.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 30.9.2022.
3. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  18.1.1910, no 6. Viitattu 30.9.2022.
4. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.11.1922, no 86. Viitattu 30.9.2022.
5. ↑  Uusi Suomi *digi.kansalliskirjasto.fi*.  21.9.1922, no 217. Viitattu 30.9.2022.
**Kalliorannan työväentalo** oli Karttulan kunnan (vuodesta 2011 eteenpäin osa Kuopiota) Kalliorannan kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Kalliorannan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Kookas hirsirakenteinen talo valmistui yhden lähteen mukaan vuonna 1911. Vuonna 1916 työväenlehti Sanantuoja tosin kirjoitti, että yhdistys oli ostanut maatilan rakennuksineen vuonna 1910 ja asettunut sen päärakennukseen. Yhdistys oli myynyt maatilan kahdessa osassa kahdelle eri henkilölle, ja ryhtynyt itse toisen näistä vuokralaiseksi. Sittemmin omistaja vaihtui siinä osassa maatilaa, jota yhdistys vuokrasi, ja uusi omistaja hääti yhdistyksen. Ei ole varmuutta, pääsikö yhdistys enää talonsa haltijaksi. Sisällissodan aikana yhdistyksen toiminta oli pysähdyksissä, ja sodan jälkeen se liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla. Talo päätyi navetaksi.

Vuonna 1913 Karttulan rovasti järjesti lukukinkerit työväentalolla. Hän myös kielsi työväenyhdistystä 100 markan sakon uhalla pitämästä kokouksia ilman rovastin lupaa sunnuntaisin ennen kello 10 aamulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Sanantuoja 13.4.1916, no 42 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 22.9.2022.
3. ↑  Sorretun Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  17.2.1913, no 19. Viitattu 22.9.2022.
Rövaren

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°5′02.34″N, 24°40′58.87″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,091 km²  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Rövaren** on saari Espoon Suvisaaristossa. Se on yksi Espoon kaupungin ulkoilusaarista. Rövaren sijaitsee noin 700 metriä Stora Herröstä itään ja pari kilometriä Suvisaariston pääsaarista etelälounaaseen. Etäisyys Soukanniemen Amiraalinsatamaan on runsaat kolme kilometriä.

Rövarenin pinta-ala on yhdeksisen hehtaaria. Sen metsät ovat suurimmalta osin kalliomännikköä sekä mustikka- ja puolukkakangasta. Rannat ovat pääosin kalliota ja kivikkoa, etenkin saaren itäosassa. Rövarenin itä- ja etelärannalta avautuu näkymä Suomenlahden ulappaan.

Rövarenin pohjoispuolella sijaitsee 0,8 hehtaarin laajuinen Rövargrundet, joka on vähäpuinen kallioluoto. Runsaan sadan metrin päässä Rövarenin etelärannalta sijaitsee neljän hehtaarin laajuinen Kaparen.

Rövaren on osa Uudenmaan maakunnallista virkistysalueverkostoa.

Maisema Rövarenilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Saaristo-opas (pdf) (s. 35) *Espoo.fi*. Espoo:  Helsingin kaupungin liikuntavirasto, merellinen osasto 2014. Viitattu 18.3.2018.
2. 1 2  Espoon ulkoilusaaret (html) (Rövaren) *Espoo.fi*. Espoo:  © Espoon kaupunki. Viitattu 18.3.2018.
3. ↑  Muut liiteaineistot 4: Virkistysalueverkoston kohdetiedot (pdf) *Uudenmaan 4. vaihemaakuntakaava*. Helsinki:  Uudenmaan liitto.  Arkistoitu 15.3.2018. Viitattu 18.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Rövaren, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
* Saariston osayleiskaavaluonnos (Selostus (pdf, 2481 kt))
* Retkipaikka.fi
**Petter Lybeck** myös **Lybäck**, (20. marraskuuta 1841 Kruunupyy – 22. maaliskuuta 1900 Kruunupyy) oli suomalainen urkujenrakentaja ja urkuri.

Ratkaisevaa Lybeckin uralle oli uusien urkujen hankinta Kruunupyyn seurakuntaan 1862. Hän auttoi urkujen pystytyksessä ja soitti niillä ensimmäisenä. Urkurintointa Lybeck hoiti Kruunupyyssä vuoteen 1883. Lybeck oli valtion apurahalla urkujenrakennusopissa 1878-79 ruotsalaisella P.L. Åkermanin urkutehtaalla ja valmisti lähes kymmenet urut vuosien 1872 ja 1897 välillä. Kirkkourkujen lisäksi Lybeck valmisti urkuharmooneja. Lybeck oli kiinnostunut myös puhallinmusiikista, ja 1885 hän perusti Kruunupyyn torvisoittokunnan.

Monissa julkaisuissa Lybeckin sukunimi on muodossa Lybäck, mutta hän itse kirjoitti nimensä e:llä. Suomenkielisissä naapurikunnissa hänet tunnettiin nimellä "Lipikan-Petteri".

Lähteet
-------

* Pulakka, Pentti toim. Keskipohjalaisia elämäkertoja. Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, Keski-Pohjanmaan liitto 1995.
* Rautioaho, Asko. Suomen Urut 2006 Orglarna i Finland. Suomen Kanttori-urkuriliitto 2007.
* Sibelius-Akatemia, Suomen historiallisten urkujen tietokanta: Petter Lybeck
**Hidayet "Hedo" Türkoğlu** (s. 19. maaliskuuta 1979 Istanbul) on turkkilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. 208 cm pitkä Türkoğlu pelasi NBA:ssa lähes tuhat ottelua ja voitti Turkin maajoukkueessa MM- ja EM-hopeaa.

Ura
---

Türkoğlu pelasi ennen ammattilaisuraansa Efes Pilsenin juniorijoukkueissa. Vuonna 1997 hän pääsi mukaan edustukseen ja pelasi joukkueessa neljä vuotta. Vuonna 2000 Sacramento Kings varasi hänet NBA:han numerolla 16. Türkoğlu pelasi joukkueessa kolme kautta kunnes siirtyi San Antonio Spursiin. Hän pelasi Spursissa ainoastaan yhden kauden ja siirtyi kauden 2003–2004 päätteeksi seuraansa Orlando Magiciin. NBA finaaliin ja häviöön Los Angeles Lakersia vastaan päättyneen kauden 2008–2009 jälkeen Türkoğlu siirtyi Toronto Raptorsin riveihin. Türkoğlu ei ollut tyytyväinen kauteensa Raptorsissa ja vaihtoikin kesällä 2010 Phoenix Sunsiin. Joulukuussa 2010 hänet myytiin Orlando Magiciin.

Helmikuussa 2013 Türkoğlu sai NBA:lta 20 ottelun pelikiellon anabolisten steroidien käytöstä.

Türkoğlu ilmoitti päättävänsä pelaajauransa marraskuussa 2015 ja siirtyvänsä työskentelemään Turkin koripalloliittoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Raptors Acquire Turkoglu, George and Wright  9.7.2009. NBA. Viitattu 22. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
2. ↑  Phoenix Suns close to acquiring Josh Childress, Hedo Turkoglu  11.7.2010. NBA. Viitattu 12. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Magic Receive Turkoglu, Richardson & Clark From Suns *NBA.com*.  18.12.2010. Viitattu 22.12.2010. (englanniksi)
4. ↑  Turkkilainen NBA-pelaaja kärysi anabolisista steroideista *yle.fi*.  14.2.2013. Yle Urheilu. Viitattu 24.3.2013.
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hidayet Türkoğlu** Wikimedia Commonsissa

* NBA:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)

Turkin joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2001
4 Tunçeri ·
5 Türkoğlu ·
6 Türkcan ·
7 Ene ·
8 Pars ·
9 Erdenay ·
10 Kutluay ·
11 Peker ·
12 Beşok ·
13 Okur ·
14 Yıldırım ·
15 Onan ·
Valmentaja Örs

Turkin joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Akyol |
5 Güler |
6 Ermiş |
7 Onan |
8 İlyasova |
9 Erden |
10 Tunçeri |
11 Savaş |
12 Gönlüm |
13 Arslan |
14 Aşık |
15 Türkoğlu |
Valmentaja Tanjević
Stanag-yhteensopivat 20 ja 30 ammuksen lippaat
**Stanag-lipas** tai **Nato-lipas** tarkoittaa Naton Stanag-standardisoinnin mukaista aseen irrotettavaa lipasta. **Stanag 4179** -standardi suunniteltiin pian 5,56×45 mm NATO -ammuksen standardisoinnin jälkeen, jotta eri maiden joukot voisivat helposti vaihtaa ammuksia ja lippaita yksittäisten sotilaiden tasolla. Yhdysvaltalaisen M16-rynnäkkökiväärin lippaan mittoja ehdotettiin standardiksi, mutta suunniteltua standardia ei koskaan ratifioitu, joten se jäi ns. *Draft*iksi. Siksi virallisesti mitään yhteistä lipasta ei ole olemassa.

Lippaat
-------

Stanag-lippaan konsepti asettaa vain mittoihin ja toimintoihin (lippaan salpa, lukon pysäytin, jne.) liittyvät rajat, joten se mahdollistaa saman lippaan käytön useissa aseissa, mutta myös useita erilaisia lippaiden tyyppejä ja kapasiteetteja. Lippaiden vakiokapasiteetti on 20 tai 30 ammusta, mutta näillä ammuksen syöttöstandardeilla on tehty kaupallisesti kaikenlaisia lippaita vain viiden ammuksen tankolippaista yli sadan ammuksen rumpulippaihin. Stanag-lippaan kaltaisia lippaita on myös valmistettu muille kaliipereille kuin 5,56×45 mm NATO.

Yhteensopivuus
--------------

Nykyään melkein kaikki M16/AR-15 -tyyppiset rynnäkkökiväärit käyttävät Stanag-lippaita, mutta myös useat muut länsimaiset kiväärit käyttävät niitä. Sen lisäksi esimerkiksi israelilainen Galil voi käyttää niitä adapterin kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  The Gun Zone -- A 5.56 X 45mm "Timeline" 1980-1985 *web.archive.org*.  16.3.2015.  Arkistoitu 16.3.2015. Viitattu 17.9.2023.
2. ↑  Kevin Dockery: *Future Weapons*. Penguin, 2007-12-04. ISBN 978-1-101-20618-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.9.2023). en
3. ↑  Arvidsson (PDF) *web.archive.org*.  Arkistoitu 1.12.2012. Viitattu 17.9.2023.
4. ↑  DR Exclusive!: SureFire MAG5-60 and MAG5-100 High Capacity Magazine (HCM) "Quad-Stack" AR Rifle Magazines: 60-Round/Shot and 100-Round/Shot AR (AR-15/M16) 5.56mm NATO Box Magazines for Significantly-Increased Firepower during Infantry Combat and Tactical Engagements of All Sorts | DefenseReview.com (DR): An online tactical technology and military defense technology magazine with particular focus on the latest and greatest tactical firearms news (tactical gun news), tactical gear news and tactical shooting news. *web.archive.org*.  21.3.2015.  Arkistoitu 21.3.2015. Viitattu 17.9.2023.
5. ↑  David Zakar: Using AR-15 mags in the Galil *The Hebrew Hammer*.  8.10.2015. Viitattu 17.9.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:STANAG magazine
Taiteilijan näkemys Stardustista ohittamassa komeetta Wild 2:ta.
Stardustin aerogeelillä päällystetty näytteenkerääjä.
**Stardust** oli NASAn komeettaluotain, joka tutki Wild 2 -komeettaa. Se myös ohitti asteroidi Annefrankin 2. marraskuuta 2002.

Missio
------

Komeetta Wild 2:n 5 kilometriä halkaisijaltaan oleva ydin Stardustin kuvaamana
Asteroidi Annefrank Stardustin kuvaamana. Asteroidin mitat ovat 6,6 × 5,0 × 3,4 km.
Aluksen kehitti NASAn Jet Propulsion Laboratory Kaliforniassa pääurakoitsijanaan Lockheed Martin -yhtiö. Avaruusaluksen laukaisu tapahtui 7. helmikuuta 1999 Boeingin Delta II -raketilla Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 17A:sta, Floridasta.

Luotain lensi komeetan pyrstön läpi 2. tammikuuta 2004 ottaen näytteitä siitä aerogeelillä pinnoitetulla näytteenkeräimellä. Aluksen näytekapseli laskeutui Yhdysvaltain ilmavoimien Utah Test and Training Range -koeampuma-alueelle 15. tammikuuta 2006. Kyseessä on ensimmäinen kerta, jolloin komeettapölyä on tuotu tutkittavaksi maanpäällisiin laboratorioihin. Pölyn kemiallisen analyysin uskotaan lisäävät tietoa aurinkokunnan synnystä. *lähde?*

1800-luvun lopulla esiintyi uskomuksia, että komeetat ovat levittäneet elämän Maahankin. Edelleen ollaan varautuneita siihen, että komeetoissa olisi esimerkiksi viruksia – alus on erittäin törmäyksenkestävä (tosin sen "sisaralus" Genesis hajosi osiin, kun se laskeutui Maahan laskuvarjonsa aukematta) ja sen näytteet tutkitaan tiloissa, jotka vastaavat suojaukseltaan kulkutautien tutkimuslaboratorioita. *lähde?*

14. helmikuuta 2011 Stardust ohitti Tempel 1 -komeetan ja tutki, mitä Deep Impact -luotaimen iskeytymisosa sai aikaan komeetan pinnalle. Iskeytyjä oli tehnyt komeettaan arviolta noin 150 metrisen kraatterin.

Suomalainen osuus
-----------------

Stardustin paluukapseli Utah Test and Training Rangella tammikuussa 2006.
Aluksen CIDA (Comet and Interstellar Dust Analyzer) massaspektrometrissä on suomalainen tietokoneohjelmisto, jonka toteutti Ilmatieteen laitos. Se kuuluu Saksan avaruusjärjestön (DLR) rahoittamaa ja saksalainen von Hoerner & Sulger GmbH-yhtiön toteuttamaa laitetta. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Chronology of NASA Expendable Vehicle Missions Since 1990 (PDF) (s. 5) *nasa.gov*.  13.12.2001. NASA. Viitattu 15.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Stardust capsule lands in Utah *edition.cnn.com*.  16.1.2006. CNN. Viitattu 10.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Tempel 1 Impact Site (unannotated) NASA. Viitattu 6.2.2015. (englanniksi)
4. ↑  Tempel 1 Impact Site NASA. Viitattu 6.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stardust (luotain)** Wikimedia Commonsissa

* Stardustin kotisivut (englanniksi)
* Stardust@home (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* NASAn sivusto (englanniksi)
* Ilmatieteen laitoksen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* IL: Näytteen palautus Maahan
* Asteroid 5535 Annefrank size, shape, and orientation: Stardust first results (englanniksi)
* Mission Information: STARDUST (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Starčevon kulttuurin alue vaaleansinisellä.
**Starčevon kulttuuri** (Starčevo-Körösin kulttuuri, Starčevo-Crişin kulttuuri) oli varhainen maatalouskulttuuri.

Kulttuurin tunnetuin löytöpaikka on Starčevon kylä Belgradin lähellä. Vaikka Starčevon kulttuurissa viljeltiin vehnää, erityisesti emmervehnää, ja kasvatettiin lampaita, karjaa ja sikoja, metsästys oli silti merkittävä ravinnonlähde. Kulttuurista on löydetty muutamia asuinpaikkoja, ja talot ovat olleet kahta eri tyyliä. Toiset talot ovat 3–5 metriä pitkiä ja 2–4 metriä leveitä ja toiset neliömäisiä.

Genetiikka
----------

Starcevon kulttuurista löydettyjen hautojen isälinjan haplotyypit ovat H2 ja G2a2, sekä äitilinjan haplotyypit T1a, N1a1a1, K1a4 ja W5.

Katso myös
----------

* Neoliittinen Eurooppa
* Neoliittinen Balkan
* Sesklon kulttuuri
* Vinčan kulttuuri

Lähteet
-------

1. 1 2  Becker, Valeska: The Starčevo culture *Donau-Archäologie*.  Arkistoitu 2.3.2018. Viitattu 4.3.2013. (englanniksi)
2. ↑  Shaw, Ian & Jameson, Robert (toim.): *A Dictionary of Archaeology*, s. 540–541. Blackwell Publishers, 1999. ISBN 0-631-17423-0. Google-kirjat (viitattu 4.3.201).
3. ↑  Mark Lipson, Anna Szécsényi-Nagy, Swapan Mallick, Annamária Pósa, Balázs Stégmár, Victoria Keerl: Parallel paleogenomic transects reveal complex genetic history of early European farmers.  *Nature*, 16.11.2017, nro 7680, s. 368–372. PubMed:29144465. doi:10.1038/nature24476. ISSN 0028-0836. Artikkelin verkkoversio.
| "Happy"The Rolling Stones |
| --- |
| Singlen "Happy" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Exile on Main St.* |
|  B-puoli | "All Down the Line" |
|  Äänitetty  | heinä- & loka-marraskuu 1971 – tammi-maaliskuu 1972 |
|  Julkaistu | 15. heinäkuuta 1972 |
|  Formaatti | 7"-single |
|  Tekijä(t) | Mick Jagger, Keith Richards |
|  Tuottaja(t) | Jimmy Miller |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 03.05 |
|  Levy-yhtiö | Rolling Stones Records |
| Listasijoitukset |
|  Yhdysvallat: 15. |
| The Rolling Stonesin muut singlet |
| "Tumbling Dice"1972 | "Happy"1972 | "Angie"1973 |

**"Happy"** on vuonna 1972 julkaistu The Rolling Stones -yhtyeen kappale albumilta *Exile on Main St.* Pääasiassa kitaristi Keith Richardsin laulama kappale julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listalla sijalle 22. Singlen B-puolella oli kappale "All Down the Line".

Keith Richards ja Mick Jagger ovat ainoat kappaleessa esiintyvät Rolling Stones -jäsenet. Rumpuja soittaa Jimmy Miller ja bassoa Richards itse.

Laulun synty
------------

Kappale kertoo miehestä, jolla ei ole illalla rahaa, eikä siten voi lähteä pitämään hauskaa yöelämään. Henkilö tarvitsee rakkautta, koska on tuhlannut kaikki rahansa; *I need a love to keep me happy*. Richardsin mukaan etenkin kappaleen sanoitus oli silkkaa tajunnanvirtaa.

Keith Richards on kertonut kappaleen synnystä kirjassaan *Elämä*:

> »Äänitimme sen yhtenä ainoana iltapäivänä vain neljässä tunnissa, ja sillä siisti. [...] Se ei ollut mikään Rolling Stones -biisi. Se on kyllä bändin nimissä, mutta tosiasiassa Jimmy Miller on siinä rummuissa ja Bobby Keys soittaa baritonisaksofonia, ja siinä se suurin piirtein onkin. Minä äänitin siihen jälkikäteen basson ja kitaran. Me vain odottelimme muiden tuloa varsinaisiin sessioihin loppuillaksi ja ajattelimme, että koska kerran olemme täällä, niin katsotaan saisimmeko aikaan jotakin. Olin kirjoittanut sen samana päivänä.»   
> (Keith Richards)
> 
> 

"Happy" oli valmis ennen muiden saapumista paikalle. Richards käytti kappaleessa viisikielistä kitaraa ja slide-putkea. Säveltäjä on myös kertonut kappaleen olevan nimensä veroinen, sillä sen soittaminen tekee hänet iloiseksi.

Rolling Stones on esittänyt kappaletta konserteissaan vuosina 1972–1973, 1975–1976, 1978, 1989–1990, 1994–1995, 2002–2003, 2006–2007 ja 2012–2014.

Todennäköinen kokoonpano
------------------------

* Keith Richards – laulu, taustalaulu, sähkökitara, basso
* Mick Jagger – laulu, taustalaulu

* Jimmy Miller – rummut
* Nicky Hopkins – sähköpiano
* Bobby Keys – saksofoni, marakassi
* Jim Price – trumpetti, pasuuna

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Happy Timeisonourside.com. Viitattu 27.12.2014.  (englanniksi)
2. 1 2  The Rolling Stones Awards AllMusic AllMusic.com. Viitattu 27.12.2014.  (englanniksi)
3. 1 2  Rolling Stones, The - Happy at Discogs Discogs.com. Viitattu 27.12.2014.  (englanniksi)
4. 1 2 3  Richards, Keith: *Elämä*, s. 312. Helsinki: WSOY, 2010. ISBN 978-951-0-35366-0.
5. ↑  Happy by The Rolling Stones Songfacts Songfacts.com. Viitattu 28.12.2014.  (englanniksi)
Stella Stevens ja Hugh O'Brian
**Stella Stevens** (alun perin *Estelle Caro Eggleston*, 1. lokakuuta 1938 Yazoo City, Mississippi – 17. helmikuuta 2023 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli, joka näytteli lukuisissa Hollywood-elokuvissa ja televisiossa 1950-luvun lopusta lähtien. Hän toimi myös tuottajana ja ohjaajana.

Studiot
-------

Stevens sai ensimmäisen sopimuksensa 20th Century Foxilta mutta siirtyi pian Paramount Picturesille (1959–1963). Vuosina 1964–1968 hän oli kiinnitettynä Columbia Pictures -studiolle. Hänet palkittiin vuoden uuden tulokkaan Golden Globe -palkinnolla yhdessä Tuesday Weldin, Angie Dickinsonin ja Janet Munron kanssa ensimmäisestä elokuvaroolistaan Frank Tashlinin musikaalissa *Say One For Me* (1959).

Elokuvat
--------

1960-luku oli Stevensin uran huippukautta. Hän näytteli Elvis Presleyn parina elokuvassa *Girls, Girls, Girls!* (1962) ja Jerry Lewisin komediassa *Tohtori Jerry ja Mr. Hyde* (Nutty Professor, 1963). Dean Martin oli hänen aisaparinaan agenttielokuvassa *The Silencers* (1966), jossa näytteli myös Cyd Charisse. Stevens oli kuukauden *playmate* Playboyn tammikuun 1960 numerossa, ja hänestä tehtiin kuvareportaasi lehteen vielä 1965 ja 1968.

Televisio
---------

1980-luvulla Stevens näytteli television saippuasarjoissa, kuten *Santa Barbarassa*, *Seikkailujen saaressa*, sarjassa *Murhasta tuli totta* ja *Lemmenlaivassa*.

Stevens tuotti ja ohjasi elokuvat *The Ranch* (1989) ja *The American Heroine* (1979).

Lähteet
-------

1. ↑  Risen, Clay: Stella Stevens, Hollywood Bombshell Who Yearned for More, Dies at 84 *The New York Times*.  18.2.2023. Viitattu 18.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Hollywood Foreign Press Association: Golden Globes, haettu 12.7.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  The Deep Southern Roots of Stella Stevens (James Pylant, 2006), haettu 12.7.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Stella Stevensin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Colleen Marie Applegate**, taiteilijanimeltään **Shauna Grant** (30. toukokuuta 1963 – 21. maaliskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän toimi myös *Penthousen* mallina. Hän syntyi Kaliforniassa, mutta muutti perheineen Minnesotaan vuonna 1973.

Cheerleadertaustainen Grant valmistui high schoolista Farmingtonissa vuonna 1981. Hän kärsi jo tuolloin vaikeista mielenterveysongelmista ja teki itsemurhayrityksen yliannostuksella. Hän muutti keväällä 1982 poikaystävänsä kanssa Los Angelesiin, missä hän ajautui pornobisnekseen.

Grantille kehittyi lisäriesaksi kokaiiniriippuvuus. Hän ehti kuitenkin esiintyä kymmenissä pornoelokuvissa ennen kuin elämä päättyi itsemurhaan 20-vuotiaana. Näyttelijä kelpuutettiin XRCO Hall of Fameen vuonna 1998. 

Grantin ura ja traaginen elämä ovat poikineet televisioelokuvan ja useita lauluja; jälkimmäisten joukossa on Klaus Flouriden "Dancing with Shauna Grant".

Lähteet
-------

1. ↑  SHAUNA GRANT PENTHOUSE PROFILE *Models*. Penthouse. Viitattu 7.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Shauna Grant Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Tanja Fajon** (s. 9. toukokuuta 1971 Ljubljana, Jugoslavia) on slovenialainen poliitikko. Hän edustaa sosiaalidemokraattista puoluetta ja on toiminut vuodesta 2020 sen puheenjohtajana. Hän on ollut vuodesta 2009 Euroopan parlamentin jäsen.

Ura
---

Ennen uraa politiikassa Fajon oli toimittaja. Hän työskenteli vuosina 1991–1995 Radio glas Ljubljanessa, vuonna 1993 Republika-lehdessä ja vuosina 1995–2009 yleisradioyhtiö RTV Slovenijassa. Vuosina 2001–2009 hän toimi RTV Slovenijan kirjeenvaihtajana Brysselissä.

Fajon valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2009 vaaleissa. Hän kuuluu sosialistien ja demokraattien ryhmään (S&D) ja oli ensimmäisellä europarlamenttikaudellaan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsen. Hänet valittiin jatkamaan Euroopan parlamentin jäsenenä vaaleissa 2014 ja vaaleissa 2019. Fajon jatkoi toisella europarlamenttikaudellaan saman valiokunnan jäsenenä, kolmannella europarlamenttikaudellaan hän on ollut ulkoasiainvaliokunnan jäsen.

Toukokuussa 2020 Fajon nousi varapuheenjohtajan paikalta Slovenian sosiaalidemokraattisen puolueen väliaikaiseksi puheenjohtajaksi edellisen puheenjohtajan Dejan Židanin erottua. Lokakuussa 2020 hänet valittiin täydelle puheenjohtajakaudelle. Fajon sai online-puoluekokouksessa 276 ääntä ja vastaehdokas Jani Prednik 107.

Yksityiselämä
-------------

Tanja Fajon on naimisissa Veit-Ulrich Braunin kanssa. Braun on saksalainen toimittaja, jonka Fajon tapasi molempien toimiessa television kirjeenvaihtajina Brysselissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Tanja Fajon Euroopan parlamentti. Viitattu 3.4.2022.
2. 1 2  Židan Resigns as SD President, Fajon Named Interim Head *Total Slovenia News*.  29.5.2020. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  Tanja Fajon *EU40.eu*. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
4. 1 2  O meni *tanja-fajon.si*. Viitattu 3.4.2022. (sloveeniksi)
5. ↑  SocDems elect party's interim head Tanja Fajon their new leader *STA*.  10.10.2020. Viitattu 3.4.2022. (englanniksi)
6. ↑  Pirc, Polona: Tanja Fajon: Z Ulrichom je izginila tudi bolezen *Slovenske novice*.  16.10.2016. Viitattu 3.4.2022. (sloveeniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* / Tanja Fajon Facebookissa
* Tanja Fajon Twitterissä

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tanja Fajon** Wikimedia Commonsissa