recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**HMS Aylmer** (viirinumero K463) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Captain-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus oli Lend-Lease-sopimuksen nojalla Yhdysvalloista saatu Buckley-luokan saattuehävittäjä *USS Harmon*, joka luokiteltiin Kuninkaallisessa laivastossa fregatiksi. Se nimettiin yhdeksänvuotisen sodan Barfleurin taistelussa 1692 84-tykin toisen luokan linjalaivaa *HMS Royal Katherinea* komentaneen Matthew Aylmerin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Captain-luokka (fregatti)*
Alus tilattiin 10. tammikuuta 1942 Bethlehem-Hingham Shipyard Inc.:ltä Hinghamista Massachusettsistä, missä köli laskettiin 12. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille samana vuonna 10. heinäkuuta nimellä *USS Harmon* (runkonumero DE72) ja valmistui vuoden lopulla 30. syyskuuta.

Palvelus
--------

*Aylmer* oli 5. saattajaryhmän johtoaluksena Pohjois-Atlantilla, Normandian maihinnousussa sekä Englannin kanaalissa. Alus upotti Pohjois-Atlantilla 6. toukokuuta *HMS Blighin* ja *HMS Bickertonin* sekä kahden 825 laivueen Fairey Swordfish -torpedopommittajan kanssa Saksan laivaston sukellusveneen *U-765* (52°30′N, 28°28′W).

Operaatio Goodwoodissa 22. elokuuta 1944 saattuetukialukset *HMS Trumpeter* ja *HMS Nabob* lähtivät Barentsinmerelle hyökätäkseen Norjan vuonoissa piileksivää Saksan laivaston taistelulaivaa *Tirpitziä* vastaan. Aluksia suojasivat 5. saattajaryhmän alukset, joiden mukana oli myös *Aylmer*. Operaation aikana sukellusvene *U-354* onnistui torpedoimaan sekä *Nabobin* että saattajaryhmän johtoaluksena toimineen *Bickertonin*. *Nabob* kykeni palaamaan satamaan, mutta *HMS Vigilant* upotti pahoin vaurioituneen *Bickertonin*. Tässä yhteydessä saattajaryhmän komentaja Donald McIntyre siirtyi *Aylmerille*.

Alus upotti 26. tammikuuta 1945 *HMS Bentinckin*, *HMS Calderin* ja *HMS Mannersin* kanssa sukellusvene *U-1051:n* Irlanninmerellä Mansaaren eteläpuolella (53°39′N, 05°23′W). Sukellusvene pakotettiin syvyyspommein pintaan, minkä jälkeen syntyi tulitaistelu. Sukellusvene upposi lopulta *Aylmerin* törmättyä siihen.

Alus palautettiin Yhdysvalloille 5. marraskuuta 1945 ja poistettiin alusluettelosta 19. joulukuuta. Alus myytiin romutettavaksi.

päälliköt
---------

Aluksen päälliköinä olivat:

* A.D.P. Campbell (B.W. Taylor 5. saattajaryhmän komentaja) 30. elokuuta 1944
* W. L. Smith helmikuusta 1945

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Uboat.net - HMS Aylmer
2. ↑  Uboat.net - U1051
Karl Harrer
**Karl Harrer** (8. lokakuuta 1890 – 5. syyskuuta 1926) oli saksalainen urheilutoimittaja, joka yhdessä Anton Drexlerin kanssa perusti Saksan työväenpuolueen, *Deutsche Arbeiterpartein* eli DAP:n. Tästä kehittyi sittemmin Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue. Harrerista tuli puolueen kunniapuheenjohtaja.

Harrer oli esoteerisen ja oikeistoradikaalin Thule-seuran (*Thule-Gesellschaft*) jäsen. Seuran pyynnöstä hän perusti yhdessä Anton Drexlerin kanssa Poliittisen opintopiirin (*Politischer Arbeiterzirkel*), jonka pohjalle perustettiin 5. tammikuuta 1919 Saksan työväenpuolue DAP. Puolueen perustajajäseniin kuuluivat Harrerin ja Drexlerin lisäksi myös Gottfried Feder ja Dietrich Eckart.

Harrerin alkuperäisenä suunnitelmana oli muodostaa puolueesta Thule-seuran tapainen salaseura. Adolf Hitler, joka oli liittynyt uuden puolueen jäseneksi 19. lokakuuta 1919, ei kuitenkaan hyväksynyt Harrerin suunnitelmaa. Hitler halusi luoda puolueesta massojen kansanliikkeen. Vuoden 1919 loppua kohden Harrerin ja Hitlerin välinen kilpailu sai yhä selvempiä muotoja. Harrer syytti Hitleriä suuruudenhulluksi, mutta joutui jättämään virkansa Hitlerin painostuksesta. Hän erosi puolueesta 5. tammikuuta 1920.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Karl Hartung: Wachsende Flügel (Kristalline Form). 1960-62, pronssi. Hardenbergstrasse kulma Ernst-Reuter-Platz, Berlin-Charlottenburg.
**Karl Hartung** (1908–1967) oli saksalainen kuvanveistäjä. Hartung oli Berliinin taidekorkeakoulun professori vuodesta 1950. 1930-luvulta lähtien Hartung käytti abstraktia tyyliä. Hän kehitti itse oman tyylinsä, mutta siinä on vertauskohtia ainakin Constantin Brâncușin, Hans Arpin ja Henry Mooren taiteeseen. Hänen teoksissaan on paljon pyöristettyjä yksinkertaisia ja orgaanisesti kasvavia muotoja. Sodan jälkeen hän työskenteli yhdessä kirjailija Günter Grassin kanssa Berliinissä. Hän pyrki Norbert Kricken, Brigitte Meier-Denninghoffin sekä Hans Uhlmannin tavoin muodon viimeistelyyn erikoismuotojen vaalimisen*selvennä* vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Spectrum tietokeskus, osa 14. Pienhakusanat ja hakemisto*, s. 442. Helsinki: WSOY, 1981. ISBN 951-0-07253-2.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 3*, s. 432. Helsinki: Otava, 1962.
3. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 1528
4. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 6023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Subotnick soittamassa Buchla-syntetisaattoria studiollaan New Yorkin yliopistossa, 2012.
**Morton Subotnick** (s. 14. huhtikuuta 1933 Los Angeles) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on yksi elektronisen musiikin pioneereista ja on innovatiivisesti yhdistänyt soittimia äänen tuottamiseen muun muassa interaktiivisilla tietokonejärjestelmillä. Useimmissa hänen teoksissaan on tietokoneosuus tai live-elektroniikkaa. Subotnick tuli tunnetuksi Nonesuch Recordsin tilaamalla teoksellaan *Silver Apples of the Moon* (1967), jossa hän käytti Donald Buchlan kehittämää syntetisaattoria. Syntetisaattorin ominaisuuksissa oli huomioitu Subotnickin ja Ramon Senderin ehdotukset.

Subotnick pääsi teoksellaan *After the Butterfly* Pulitzer-finalistiksi vuonna 1980. Hänen teoksiinsa kuuluu myös multimediaooppera *Jacob's Room*, jonka konserttiversio kantaesitettiin vuonna 1985. Myöhemmin säveltäjä loi teoksestaan uutena versiona kokonaisen yksinäytöksisen kamarioopperan, joka kantaesitettiin vuonna 2010. Subotnickin kustantaja on Schott Music.

Vuonna 2009 albumi *Silver Apples of the Moon* (1967) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Subotnickin vaimo on lauluvirtuoosi, äänitaiteilija Joan La Barbara.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic.com: Morton Subotnick
2. 1 2 3  Schott Music: Morton Subotnick
3. 1 2  NYU Steinhardt: Music Composition Faculty: Morton Subotnick (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.
5. ↑  Red Bull Music Academy Daily: The Diverse Explorations and Inspirations of Joan La Barbara

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Prototaksiitit** (*Prototaxites*) olivat suurikokoisten sienten suku, joka eli siluuri- ja devonikaudella noin 420–387 miljoonaa vuotta sitten. Sienten pylväsmäiset rungot saattoivat olla jopa metrin levyisiä ja 8 metrin pituisia.

Ensimmäiset prototaksiittifossiilit löysi kanadalainen geologi John William Dawson vuonna 1859. Fossiilien luokittelusta keskusteltiin lähes 150 vuotta, ja niiden arveltiin olevan havupuita, jäkäliä, sieniä tai leviä. Suvun ehdotettiin ensimmäisen kerran kuuluvan sieniin vuonna 1919. Vuonna 2001 Smithsonian-instituutin luonnonhistoriallisen museon tutkija Francis Hueber julkaisi 20 vuoden tutkimuksen jälkeen artikkelin, jossa hän päätyi siihen tulokseen, että *Prototaxites* oli morfologiansa perusteella sieni. Chicagon yliopiston C. Kevin Boycen ja hänen tutkijaryhmänsä isotooppianalyysit vahvistivat vuonna 2007, että prototaksiitit olivat jättiläissieniä. Toisaalta vahvistus on hieman kyseenalaistettu vuonna 2010, koska Hobbie ja Boyce eivät rihmamaisen putkimaisen kerroksellisen rakenteen lisäksi katso löytyneen itiöitä tai muuta nimen omaan sieniin viittaavaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Prehistoric mystery organism verified as giant fungus  23.4.2007. Chicagon yliopisto. Viitattu 25.4.2007. (englanniksi)
2. ↑  C. Kevin Boyce *et al.*: Devonian landscape heterogeneity recorded by a giant fungus.  *Geology*, 2007, nro Volume 35, Issue 5, s. 399–402. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Rikkinen, Jouko: "Varhaisimmat sienifossiilit", *Sienten biologia*, s. 51. Hobbie, E. A. & C. K. Boyce (2010) Carbon Sources for the Paleozoic Giant Fungus *Prototaxites* Inferred from Modern Analogues. *Proceedings of the Royal Society B* 277, 2149–2156. Helsinki: Gaudeamus, 2013. ISBN 978-952-495-297-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiede: Mysteerifossiili paljastui sieneksi
* *New Scientist*: Mystery prehistoric fossil verified as giant fungus (englanniksi)
* *Prototaxites*, a huge, 400 million years old, fungus? Or an enormous lichen? (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2061593
* EoL: 6889433
* Fungorum: 28581
* uBio: 4887869

 |

 |
**Levoton Sussie** (*Smala Sussie*) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Ulf Malmrosin ohjaama rikoskomedia. Malmros on käsikirjoittanut elokuvan yhdessä ruotsinsuomalaisen Petteri Nuottimäen kanssa.

Juoni
-----

Tukholmalainen Erik kertoo elokuvassa tarinaansa poliiseille takaumina. Hän palaa kotiseudulleen etsimään kadonnutta siskoaan. Hän on pitänyt tätä kilttinä maalaistyttönä, mutta osoittautuu että sisko on viettänyt levotonta elämää josta kukaan ei oikein halua puhua. Jopa paikallinen saamaton poliisimies vaikuttaa olevan sekaantunut asioihin.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kjell Bergqvist  | … |  Billy Davidsson
  |
|  Jonas Rimeika  | … |  Erik
  |
|  Tuva Novotny  | … |  Levoton Sussie (Smala Sussie)
  |
|  Michael Nyqvist  | … |  Mörka Rösten
  |
|  Lena Dahlman  | … |  Gerd
  |

Lähde:

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä *Levoton Sussie* on sekava yhdistelmä puskafarssia ja väkivallalla leikittelevää rikoselokuvaa. Hänestä sen kuvallisessa toteutuksessa ja selittelevissä musiikkivalinnoissa näkyy tekijänsä tausta musiikkivideo- ja televisio-ohjaajana. Valotien mukaan elokuvassa ovat ristiriidassa realistiset miljööt ja liioittelevan romantisoidut rikollishahmot niin, että tarinaa on vaikea alkuunkaan uskoa vaikka se onkin liioitteleva farssi.

Lähteet
-------

1. ↑  Petteri Nuottimäki *Like*. Viitattu 19.4.2019.
2. 1 2  Valotie, Päivi: Peräkylän pikkunilkit vetävät vesiperän *Turun Sanomat*.  10.4.2004. Viitattu 18.4.2019.
3. ↑  *Levoton Sussie* Elonetissä. Viitattu 14.11.2021.
Artabasdoksen sinetti.
**Artabasdos** oli Bysantin keisari vuosina 742–743.

Artabasdos kaappasi vallan Konstantinos V:ltä tämän oltua keisarina vain noin vuoden. Hän teki vanhimmasta pojastaan kruununperillisen ja nuoremmasta pojastaan armeijan ylipäällikön. Artabasdos oli ikonoklasmin vastustaja, mutta se ei auttanut, koska Konstantinos oli parempi kenraali. Konstantinos löi Artabasdoksen armeijan kahteen eri otteeseen vuonna 743 ja valloitti Konstantinopolin 2. marraskuuta. Artabasdos ja hänen poikansa sokaistiin ja useita heidän kannattajistaan teloitettiin. Artabasdos vietti viimeiset vuotensa luostarissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Artabasdos (Byzantium) *Encyclopedia of the Hellenic World*. Viitattu 26.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Artabasdos** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Konstantinos V** | **Bysantin keisari** | Seuraaja:**Konstantinos V** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Tore Gustav Tallqvist** (25. joulukuuta 1941 Helsinki – 9. marraskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän toimi arkkitehtuurin historian professorina Tampereen teknillisessä korkeakoulussa 1988–2009.

Tallqvist valmistui ylioppilaaksi Svenska normallyceumin klassiselta linjalta vuonna 1959 ja arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1969. Tekniikan lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1983. Tallqvist opetti Teknillisessä korkeakoulussa 1972–1986 ja toimi Vanhan Porvoon neuvonta-arkkitehtina 1986–1988 sekä valtion rakennustaidetoimikunnan puheenjohtajana 1992–1997.

Tallqvistin isä oli kulttuuritoimittaja J. O. Tallqvist. Myös hänen vaimonsa Barbara Tallqvist on arkkitehti. Heillä on kuusi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 27.11.2022, s. B 25.
2. 1 2 3  Holmila, Paula: Työtä kolmella rintamalla. (80-vuotishaastattelu.) *Helsingin Sanomat*, 21.12.2021, s. B 20. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.1.2022.
3. ↑  Tallqvist, Tore hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
4. ↑  Landgrén, Lars-Folke: "Tallqvist, Jarl Olof (1910–1993)", *Suomen kansallisbiografia, osa 9*, s. 601–602. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-450-5. / Teoksen verkkoversio (viitattu 8.1.2022).

Aiheesta muualla
----------------

* Tore Tallqvistin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Ivar Heinricius** (26. maaliskuuta 1848 Viipuri – 1909 Viipuri) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.[1]

Ivar Heinriciuksen vanhemmat olivat kunnallispormestari, kollegiasessori Johan Gustaf Heinricius ja Eugenia Olivia Charlotta Barck. Professori Gustaf Heinricius oli hänen veljensä. Ivar Heinricius tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1859 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan palvelukseen vänrikkinä Henkivartioväen Izmailovon rykmenttiin 1867. Aliluutnantiksi Heinricius ylennettiin 1869, luutnantiksi 1871 ja alikapteeniksi 1874. Hänet komennettiin 1873–1875 komppaniaupseeriksi Haminan kadettikouluun. Henkivartioväen Izmailovon rykmentissä Heinricius osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja haavoittui Gornyi Dubnjakin taistelussa. Sodan lopulla 1878 hänet ylennettiin kapteeniksi, sodan jälkeen hän jatkoi palvelusta rykmentissään. Everstiksi Heinricus ylennettiin 1887, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina helmikuussa 1891.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Ivar Heinricius *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 9.2.2020)
**Koiravaljakkoajo** järjestettiin näytöslajina **vuoden 1932 talviolympialaisissa** 6. – 7. helmikuuta Lake Placidissa, Yhdysvalloissa. Tapahtumia oli vain yksi, johon osallistui viisi urheilijaa Kanadasta ja seitsemän urheilijaa Yhdysvalloista. Kilpailu toteutettiin  New England Sled Dog Clubin säännöillä. Kilpailussa käytiin kaksi erää, joista kummankin aika laskettiin yhteen. Lyhimmän ajan saanut voitti kilpailun. Reittinä oli 40,5 km pitkä rata. Valjakkoa kohden piti olla kuusi koiraa. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta kun koiravaljakkoajo oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Eva Seeley oli ainoa nainen, joka osallistui kilpailuun.

Tulokset
--------

| Sijoitus | Urheilija | 1. erä | 2. erä | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kanada Emile St. Godard | 2.12.05,0 | 2.11.07,5 | 4.23.12,5 |
| 2. | Yhdysvallat Leonhard Seppala | 2.13.34,3 | 2.17.27,5 | 4.31.01,8 |
| 3. | Kanada Shorty Russick | 2.26.22,4 | 2.21.22,2 | 4.47.44,6 |
| 4. | Kanada Harry Wheeler | 2.33.19,1 | 2.29.35,0 | 5.02.54,1 |
| 5. | Yhdysvallat Roger Haines | 2.34.56,0 | 2.31.31,3 | 5.06.27,3 |
| 6. | Kanada Raymond Pouliot | 2.53.14,3 | 2.52.21,5 | 5.45.35,.8 |
| 7. | Kanada Jack Defalco | 2.53.49,5 | 2.55.50,1 | 5.49.39,6 |
| 8. | Yhdysvallat Stuart Belknap | 2.57.14,0 | 2.57.08,5 | 5.54.22,5 |
| 9. | Yhdysvallat Henry Murphy | 2.42.49,4 | 3.15.24,1 | 5.58.13,5 |
| 10. | Yhdysvallat Dexter Sears | 3.00.21,7 | 3.01.49,5 | 6.02.11,2 |
| 11. | Yhdysvallat Norman D. Vaughan | 3.24.10,0 | 3.49.46,0 | 7.13.56,0 |
| 12. | Yhdysvallat Eva Seeley | 3.28.01,7 | 3.46.45,0 | 7.14.46,7 |

Lähteet
-------

* Offical Record of the Winter Games of the III Olympiad Lake Placid, 1932 (cover), sivut 250–254 (englanniksi)

  

1932 talviolympialaisten kilpailulajit
Jääkiekko | 
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Pikaluistelu | 
Rattikelkkailu | 
Taitoluistelu | 
Yhdistetty  

Näytöslajit: *Curling* |
*Koiravaljakkoajo*
**Sössölandian Kultakurkut** on lauluyhtye, jota olivat perustamassa Alangon veljekset Ilkka ja Ismo sekä Kosmonauts-solisti Jari "Cyde" Hyttinen. 1990-luvun alussa yhtye esitti kapakoissa ja kadulla Jaakko Tepon kappaleita. Vuonna 1992 yhtyeessä vaikutti myös Raptori-yhtyeen Izmo Heikkilä. Saman vuoden itsenäisyysjuhlissa Kaapelitehtaalla yhtye hajosi, mutta on myöhemmin palannut. Mukana on ollut myös Alangon veljeksistä kolmas, huilisti Petri Alanko. Yhtye esiintyy nykyään melko harvoin. Se on esiintynyt vuosien varrella eri festivaaleilla, ravintoloissa ja yksityistilaisuuksissa. Tutuksi ovat tulleet esiintymiset myös metroissa sekä katumuusikkoina.

Yhtye esiintyi vuonna 2004 Gösta Sundqvistin muistokonsertissa. Ilkka Mattilan mukaan Sössölandian Kultakurkut löysi hittipotpurissaan Leavingsin riemukkuuden. Yhtye esiintyi Helsingin juhlaviikkojen Huvilan juhlakonserteissa elokuussa 2015.

Yhtye on ollut mukana kahdella kokoelmalevyllä ja Jaakko Tepon DVD-levyllä *Onnen kerjäläiset*. Sössölandian Kultakurkut Ilkka Alanko ja Cyde Hyttinen vierailevat taustalaulajina neljällä raidalla Ismo Alangon albumilla *Kun Suomi putos puusta* (Seal on Velvet, 1990), muun muassa levyn nimikkoraidalla.

Diskografia
-----------

### Mukana kokoelmalevyillä

* *Pörsämäen sanomat – tribuutti Jaakko Tepolle* (2009)
* *Ralliraita – 20 legendaarista autobiisiä* (2009)

### Mukana DVD-levyillä

* *Isälle Göstalta*. Helsinki: YLE1 Viikottaisohjelmat, 2004.
* *Jaakko Teppo – Onnen kerjäläiset*. Pan Vision, 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Mattila, Ilkka: Ismo Alangon ensimmäinen sooloalbumi "Minut on tuomittu vakavaksi ihmiseksi" *HS.fi*.  18.9.1990. Viitattu 11.6.2015.
2. 1 2  Sössölandian Kultakurkut *Last.fm*. Viitattu 2.6.2015.
3. ↑  Lehtola, Jouko: "Ei tarvitse enää todistella mitään" Neljä ruusua oli rockvuoden 1992 menestyjä *HS.fi*.  19.12.1992. Viitattu 11.6.2015.
4. 1 2  Sössölandian Kultakurkut *Discogs*. Viitattu 2.6.2015.
5. ↑  Mattila, Ilkka: Hartaasti ja huumorilla *HS.fi*.  1.9.2004. Viitattu 12.6.2015.
6. ↑  Lovea ja huvia (Tallenne sivusta Internet Archiven tietokannassa) *Helsingin juhlaviikot*.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 12.6.2015.
7. ↑  Kallionpää, Katri: Sössölandian kultakurkut nostattivat yleisön Gösta-hurmioon Huvilan juhlakonsertissa *HS.fi*.  17.8.2015. Viitattu 18.11.2015.
8. ↑  Tekijähaku 'Sössölandian Kultakurkut' *Fono.fi-äänitetietokanta*. Viitattu 2.6.2015.
9. ↑  *Kun Suomi putos puusta* -albumin kansilehtinen.

Aiheesta muualla
----------------

* Sössölandian Kultakurkut Facebookissa
Pohjoisesplanadi 37
**Pohjoisesplanadi 37** on Helsingissä Pohjoisesplanadin varrella sijaitseva liike- ja toimistotalo. Talon historia alkaa vuodesta 1839, jolloin paikalle valmistui kaksikerroksinen empiretyylinen kivirakennus. Talon pohjakerrokseen avattiin näyteikkunat arkkitehti Theodor Höijerin suunnitelman mukaan vuonna 1881. Samalla myös julkisivua muutettiin. Vuosina 1890–1891 taloa korotettiin kahdella kerroksella arkkitehti Konstantin Kiseleffin toimiessa suunnittelijana, ja samanaikaisesti talon pihan puolelle rakennettiin pieni pihasiipi. Myöhemmin 1890-luvulla talon takana olevan umpipihan ympärille rakennettiin pihasiivet Kiseleffin suunnitelmien mukaisesti arkkitehtien Elia Heikelin ja Selim A. Lindqvistin tekemin muutoksin.

1900-luvulla talon pohjakerrokseen valmistui 1910–1911 elokuvateatteri, suunnittelijoina olivat arkkitehdit Knut Wasastjerna ja Gust. Ad. Lindberg. Seuraava suuri muutos tapahtui vuonna 1930, kun taloa korotettiin kolmella konttorikerroksella. Korotuksen yhteydessä uudistettiin alemmat vanhat kerrokset ja asennettiin taloon muun muassa hissit. Suunnittelijana toimi nyt arkkitehtitoimisto Borg, Sirén & Åberg. Sittemmin taloon on tehty vain pienempiä muutoksia lähinnä myymäläkerroksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Finna (Helsingin kaupunginmuseo) : Pohjoisesplanadi 37; Helsinki  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Kertomuksia Helsingin kortteleista osa 41 : Gaselli - Keskuskatu kaivettiin Gasellin jättikorttelin läpi Hakasalmenkadun jatkeeksi, Helsingin Sanomat 27.5.2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Erillislehtinen** teriö on kukan teriön muoto, jossa terälehdet ovat kokonaan erillään, toisin kuin yhdislehtisessä teriössä. Erillislehtinen teriö voi olla säteittäinen, jolloin se on ruusumainen, kuten ruusukasveilla, neilikkamainen, kuten kohokkikasveilla, tai ristimäinen, kuten ristikukkaiskasveilla. Tällöin teriön muotoa nimitetään terälehtien lukumäärän ja muodon mukaan. Sekä ruusumaisessa että neilikkamaisessa teriössä terälehtiä on viisi, mutta ristimäisissä vain neljä. Ruusumaisessa teriössä terälehdet ovat aina lyhyitä, ristimäisessä joko lyhyitä tai pitkiä ja neilikkamaisessa aina pitkiä. Erillislehtinen teriö voi olla myös vastakohtainen. Tällöin se on joko orvokkimainen, kuten orvokkikasveilla tai perhomainen, kuten hernekasveilla. Orvokkimaisessa teriössä on kaksi terälehteä kaikkein ylimpänä, kaksi hieman alempana ja alimpana yksi terälehti. Perhomaisessa teriössä terälehdet ovat erikokoisia ja sijaitsevat toisiinsa nähden samaan tapaan kuin perhosen siivet.

Kuvia
-----

* ruusumainen(karjalanruusu,Rosa acicularis)ruusumainen  
(karjalanruusu,  
*Rosa acicularis*)
* neilikkamainen(ketoneilikka,Dianthus deltoides)neilikkamainen  
(ketoneilikka,  
*Dianthus deltoides*)
* ristimäinen(sinappikaali eli rucola,Eruca sativa)ristimäinen  
(sinappikaali eli rucola,  
*Eruca sativa*)
* orvokkimainen(keto-orvokki,Viola tricolor)orvokkimainen  
(keto-orvokki,  
*Viola tricolor*)
* perhomainen(herne, Pisum sativum)perhomainen  
(herne,  
 *Pisum sativum*)

Lähteet
-------

1. ↑  Antero Pankkoski: "Kuvia ja käsitteitä kasvien lajinmääritystä varten", *Puutarhurin kasvioppi*, s. 297. Helsinki: Edita, Opetushallitus, 1996. ISBN 951-37-1932-4.
**Voronovskoje** (ven. Вороновское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pljussan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 0,75 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 58 hehtaaria. Sen lähiympäristö on avosuota tai paikoitellen metsämaata. Järven rantaviiva on soistunutta, paikoin hyllyvää hetteikköä ja sen rannat ovat mutaisia, matalia ja ajopuiden peittämiä. Järven keskisyvyys on noin 1,5 metriä ja sen syvin kohta yltää vain neljän metrin syvyyteen. Rannoilla ja järven pohjassa on lähteitä. Lähin kylä on Malyje Žitkovitsy (Малые Житковицы), josta on järvelle pari kilometriä matkaa etelästä päin. Järvi on autio eikä siinä ole saaria.

Luontoarvoja
------------

Järvi sijaitsee suuren suoalueen Mašutinsi Mohin (Машутинский Мох) lounaispuolella. Suon vedet virtaavat osittain järven kautta. Suon itäpuolella on toinen järvi Lebevoje, jonka vedet virtaavat Vjordugan kautta Pljussaan. Voronovskojen järvessä elää ainakin hauki, ahven ja mutakala.

Historiaa
---------

Järven vanha nimi on ollut Janja (Яня) ja siihen viitataan muutamissa keskiaikaisissa kirjoituksissa 1500-luvulta, joissa kuvataan kylää järven lähellä. Alla olevissa vanhoissa kartoissa on nimetty seudun kohteita. Vuoden 1863 sotilaskartassa tulee järveen kaksi puroa ja sen laskuojan paikka on merkitty lahden perukkaan. Lounaispään lammella on nimi *Pieni* (Малое) ja etelässä on edellä mainittu kylä ja sen suurempi naapurikylä.

* Karttaote 1700-luvultaKarttaote 1700-luvulta
* Karttaote sotilaskartasta vuodelta 1863Karttaote sotilaskartasta vuodelta 1863

Vesistösuhteita
---------------

Voronovskoje sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Narvanjoen alueella, jonka Pljussan valuma-alueeseen se kuuluu. Valuma-alueen pääuoma on Pljussa ja järven laskujoki Janja on tämän sivujoki. Järven valuma-alue on 34,7 neliökilometrin kokoinen ja siihen sisältyy osa Mašutinsi Mohin suosta. Järven lasku-uoma on aiemmin kulkenut suolla, mutta suon lounaispuolen ojitukset ovat muuttaneet sen alkua ja nykyään se virtaa pienen nimettömän pikkulammen kautta.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Вороновское (озеро), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
2. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu käyttäen sen pinta-alaa ja keskisyvyyttä, jotka ovat varsin epävarmoja tietoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Voronovskoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 22.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Voronovskoje** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Вороновское (озеро)
**Cuvette Ouest** (suom. 'Länsi-Cuvette') on yksi Kongon tasavallan hallinnollisista alueista. Alueen pinta-ala on 26 600 km², noin kahdeksan prosenttia koko valtion pinta-alasta. Alueen pohjoispuolella on Sanghan alue, itäpuolella Cuvette Centralen alue, eteläpuolella Plateaux'n alue ja länsipuolella Gabonin valtio. Cuvette Ouestin alue jakautuu kuuteen piirikuntaan, jotka ovat Ewo, Kéllé, Mbama, Mbomo, Etoumbi ja Okoyo. Cuvette Ouestin alueella asuu noin 73 000 ihmistä (vuonna 2007) ja keskimääräinen asukastiheys on hieman alle 2,8/km².

Maantiede, ilmasto ja luonto
----------------------------

### Korkeuserot

Cuvette Ouestin alueella on tasankoja, kukkuloita sekä pieniä vuoria. Alueen etelä- ja länsiosissa on noin 400–600 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitsevia tasankoja, joita halkovat joet. Keskiosissa Ewosta Kéllén piirikuntaan on kukkuloita, jotka kohoavat 400–500 metrin korkeuteen. Alueen pohjoisosissa on noin 900 metrin korkeuteen kohoavia vuoria, jotka ovat osa Mont Nabemban vuoristokompleksia. Alueen itäosa on suurten jokien halkomaa alankotasankoa, joka on alle 320 metrin korkeudella merenpinnasta.

### Ilmasto

Cuvette Ouestin alueen ilmasto on guinealaisen metsäilmaston tai Kongon altaan ilmaston kaltainen eli lämpötila on korkea ja vaihtelee vähän, sademäärä vaihtelee 1 400–2 200 millimetrin välillä. Kuvakausi kestää kahdesta neljään kuukautta, mutta yleensä ilmankosteus on korkea (70–90 %). Korkeammalla sijaitsevilla tasangoilla ja vuorilla on kosteampaa (sademäärä 2 200 mm), ja näillä alueilla kuiva kausi kestää noin kaksi kuukautta, kun taas alempana sijaitsevilla tasangoilla ja kukkuloilla sataa vähemmän ja kuiva kausi kestää pidempään, noin kolmesta neljään kuukautta. Vuotuinen keskilämpötila on noin +24°C.

### Luonto

Cuvette Ouestin kasvillisuus on pääasiassa metsää ja savannia. Metsät kattavat alueen pinta-alasta noin 72 prosenttia, ja metsäalueet jatkuvat myös naapurialueiden puolelle. Näiden päiväntasaajalla sijaitsevien metsien pinta-ala on yli 15 miljoonaa hehtaaria, ja siitä valtaosa (noin 9 miljoonaa hehtaaria) on yhtenäistä metsää. Metsissä kasvaa suuria ja kaupallisesti merkittäviä puita, kuten sapeleafrikanmahonkia, utileafrikanmahonkia, wengemillettiaa ja punaveripihkapuuta. Savannit kattavat noin 28 prosenttia alueesta ja ovat ilmastosta sekä maaperästä riippuen joko ruoho-, pensas- tai metsäsavannia.

Cuvette Ouestin alueella on melko paljon vesistöjä – useita jokia sekä järviä. Alueella virtaavia jokia ovat muun muassa Kouyou, Alima ja Likoula-Mossaka. Kaikki joet eivät ole purjehduskelpoisia, mutta ne ovat tärkeitä maanviljelyn ja kalastuksen kannalta.

Lähteet
-------

* Monographie départementale de la Cuvette-Ouest (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cuvette Ouest** Wikimedia Commonsissa

Kongon tasavallan alueet

* Bouenza
* Brazzaville
* Cuvette
* Cuvette Ouest
* Kouilou
* Lekumu
* Likouala
* Niari
* Plateaux
* Pool
* Sangha
**Chabi** tai **Chabui** oli mongolivaltakunnan suurkaani ja yksi Yuan-dynastian perustaja Kublai-kaanin vaimoista ja heistä tärkeimpiä.

Elämäkerta
----------

Chabin elämän varhaiset vaiheet tunnetaan huonosti, ja hänestä on mainintoja vain muutamissa kiinalaisissa ja persialaisissa lähteissä. Chabi oli qonggirad-klaaniin kuuluneen Altši Noyanin tytär. Klaanille oli vuonna 1237 luvattu, että heidän joukostaan valittaisiin joka sukupolvessa yksi hallitsijan vaimo ja heille vastaavasti naitettaisiin yksi prinsessa. Chabi meni Kublai-kaanin kanssa naimisiin vuoden 1240 paikkeilla. Hän oli Kublain toinen vaimo.

Chabi nousi nopeasti arvojärjestyksessä Kublain aiemman vaimon ohi, ja vaikka Kublai otti sittemmin viisi muuta vaimoa, Chabi säilytti heistä merkittävimmän aseman. Kublain muut vaimot mainitaan lähteissä vain harvoin. Kublain ollessa vielä verrattain merkityksetön ruhtinas pari sai neljä poikaa, Dorjin, Jingimin, Manggalan ja Nomuqanin.

Chabi takasi pojilleen buddhalaisen initiaation ja kungfutselaisen koulutuksen. Asemassaan hän tuki myös kungfutselaisia virkamiehiä. Erityisen kiinnostunut Chabi oli kuitenkin buddhalaisuudesta ja etenkin lamalaisuudesta. Hänen ensimmäinen poikansa Dorjim oli nimetty tiibetiläisen nimen rDo-rje mukaan, minkä lisäksi Chabi lahjoitti esimerkiksi koruja buddhalaisille luostareille. Hänen kiinnostuksensa lienee vaikuttanut myös Kublaihin. Chabilla oli myös vaikutusta miehensä tapaan hallita valtakuntaansa. Hän sai miehensä palaamaan sotaretkeltään Song-dynastiaa vastaan Kublain veljen Ariq Böken joukkojen uhatessa pohjoista. Hän myös kritisoi miehensä tärkeää neuvonantajaa Liu Bingzhongia, kun tämä ei ollut vastustanut neljän mongoliylimystön jäsenen ehdotusta muuttaa alueita pääkaupungin ympärillä laitumiksi. Ehdotus olisi ollut haitallinen Pohjois-Kiinan maanviljelypohjaiselle taloudelle. Ehdotusta ei lopulta toteutettu, mikä säästi pääkaupungin alueen maanviljelijöiden pellot.

Chabi kuoli vuonna 1281, minkä jälkeen Kublai meni naimisiin hänen sisaruksensa tyttären Nambuin kanssa.

Lähteet
-------

1. Chabi (Dates of birth/death unknown) *The Mongols in World History*. Columbia University.  Arkistoitu 7.5.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
2. ↑  Chabi (Dates of birth/death unknown) *The Mongols in World History*. Columbia University.  Arkistoitu 7.5.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  Morris Rossabi: On Chabi, Second Principal Wife of Khubilai Khan (ote teoksesta Khubilai Khan: His Life and Times) *The Mongols in World History*. Columbia University. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Christopher P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 82. Facts On File, 2004. ISBN 0-8160-4671-9. (englanniksi)
**Sanna Kaisa Hautala** (ent. **Väyrynen**; s. 1968) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut sosiaalityön, erityisesti kuntouttavan sosiaalityön, professorina Lapin yliopistossa 1. tammikuuta 2018 lähtien. Hän väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Lapin yliopistossa vuonna 2007.

Hautala on toiminut aiemmin myös johtavana tutkijana Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksessa sekä toiminnanjohtajana Kriminaalihuollon tukisäätiössä. Hän on lisäksi Turun yliopiston sosiaalityön dosentti. Vuonna 2022 sosiaali- ja terveysministeriö myönsi 461 000 euron rahoituksen Hautalan johtamaan tutkimukseen *Humanitaaristen katastrofien kohtaaminen, työmenetelmät ja adaptiivinen hallinta sosiaalityössä*.

Julkaisut
---------

* Sanna Väyrynen: *Usvametsän neidot: tutkimus nuorten naisten elämästä huumekuvioissa* (väitöskirja). Lapin yliopisto 2007. Saatavilla internetissä
* Antti Teittinen, Mari Kivistö, Merja Tarvainen ja Sanna Hautala (toim.): *Vammaiset ihmiset kansalaisina*. Vastapaino 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Hautala, Sanna, 1968–, Finto, viitattu 30.6.2023.
2. 1 2  Sanna Hautala sosiaalityön professoriksi, Turun yliopisto, 21.11.2017, viitattu 30.6.2023.
3. ↑  STM rahoittaa yhdeksää sosiaalityön yliopistotasoista tutkimusta vuonna 2022, Sosiaali- ja terveysministeriö, 1.7.2022, viitattu 30.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lapin yliopiston tutkimusportaali
**Torgny Wickman** (22. huhtikuuta 1911 Lund – 23. syyskuuta 1997 Katrineholm) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa jo 1940-luvun lopulla, mutta tuli kansainvälisesti tunnetuksi 1970-luvun vaihteen aikuisille suunnatuista seksivalistuselokuvista, joita hän teki yhdessä tanskalaisen seksologipariskunnan Inge ja Sten Hegelerin kanssa ollessaan jo noin 60-vuotias. Näistä *Rakkauden kieli* (1969) levitettiin kymmeniin maihin ja sai Suomessakin arviolta 350 000 teatterikatsojaa, mikä teki siitä Suomen elokuvasäätiön vuonna 2019 kokoamalla listalla Suomen kaikkien aikojen katsotuimman ruotsalaiselokuvan ja katsotuimman dokumenttielokuvan. Muita Wickmanin aikanaan kohuttuja ja monissa maissa sensuurin hampaisiin joutuneita valistuselokuvia ovat *Rakkauden kieli II* (1970, esitettiin Suomessa 400 metrillä lyhennettynä) ja *Rakkauden XYZ* (1972). Valistuselokuvien ohella hän teki samanaiheisia mutta näytelmällisempiä seksploitaatioelokuvia.

Wickmanin elokuvia esitettiin monissa maissa, ja ne loivat osaltaan ruotsalaisille mainetta seksuaalisesti vapaamielisenä kansana. Muita samantapaisia elokuvia olivat Vilgot Sjömanin *Olen utelias – keltainen* (1967) ja *Olen utelias – sininen* (1968).

Filmografiaa
------------

* 1948: Olympiad i vitt (dokumentti vuoden 1948 talviolympialaisista)
* 1954: Flicka utan namn
* 1954: Yö kummituslinnassa (*En Natt på Glimmingehus*)
* 1969: Eeva – nuori nautiskelija (*Eva – den utstötta*)
* 1969: Kirkkoherra (*Kyrkoherden*)
* 1970: Yön 1000 silmää (*Skräcken har 1000 ögon*)
* 1969: Rakkauden kieli (*Ur kärlekens språk*)
* 1970: Rakkauden kieli II (*Mera ur kärlekens språk*)
* 1971: Ratsumestarin aika (*Lockfågeln*)
* 1971: Rakkauden XYZ (*Kärlekens XYZ*)
* 1972: Fantastiset esileikit (*Kär-lek, så gör vi – brev till Inge och Sten*)
* 1973: Anita – raportti 17-vuotiaasta nymfomaanista (*Anita*)
* 1974: Nauti minusta (*Inkräktarna*)

Lähteet
-------

1. ↑  Torgny Wickman Elonetissä.
2. ↑  Järjestelmällinen katsojatilastointi alkoi Suomessa vasta 1972. SES 50v. Osa 6: Katsotuimmat ruotsalaiset elokuvat *Suomen elokuvasäätiö*.  6.11.2019. Viitattu 4.4.2023.
3. ↑  Pornoakin pornompaa.  *Helsingin Sanomat*, 22.9.1970, s. 9. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Talaskivi, Paula: Leikattu kieli.  *Helsingin Sanomat*, 6.11.1971. Näköislehti (maksullinen).
5. ↑  Kervinen, Elina: Näyttely Tukholmassa esittelee "syntistä" Ruotsia – näistä elokuvista se tunnetaan.  *Helsingin Sanomat*, 6.7.2014. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 4.4.202.

Aiheesta muualla
----------------

Torgny Wickman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Stardust** on shoot 'em up -tyyppinen ammuntapeli, joka julkaistiin Amigalle vuonna 1993.

Kolme vuotta myöhemmin BloodHouse julkaisi pelille Amiga CD32- ja DOS-koneisiin tarkoitetun jatko-osan *Super Stardust*. Huhtikuussa 2007 Sony Computer Entertainment julkaisi *Super Stardust HD:n* ladattavana pelinä PlayStation Networkissa.

Pelaaminen
----------

Peli on *Asteroids*-klooni moderneilla muutoksilla, joita ovat muun muassa power-up-voimat, aluksen käyttämät suojakilvet, teknomusiikkiraita ja elävä värien käyttö.

Pelin tavoitteena on pelastaa Voi Levi -niminen prinsessa ilkeältä professori Schaumundilta (prinsessan nimi on viittaus vuosina 1987-1999 myytyyn Valion levitteeseen). Lopputaistelu sijoittuu Imatra-nimiselle planeetalle. Kuuden ylhäältä päin kuvatun taistelukentän jälkeen pelikulma siirtyy aluksen taakse, jolloin alus siirtyy 3D-poimuajoon.

Kehitys
-------

Pelin ohjelmoija Harri Tikkanen aloitti pelin kehittämisen vuonna 1992 harrastusprojektina yhden grafiikkarutiinin ympäriltä. Ennen julkaisua pelin koodia kirjoitettiin paljon uudelleen, ja ainoastaan esirenderöity grafiikka on jäljellä ensimmäisestä pelattavasta versiosta.

Peli käännettiin myös PC:lle, mutta ei alkuperäisten ohjelmoijien toimesta. Pelin vuonna 1995 ilmestynyt Atari ST -käännös oli poikkeuksellinen julkaisu sikäli, että se tehtiin myöhemmän STe-tietokonemallin ominaisuudet hyödyntäen.*lähde?*

Vastaanotto
-----------

Amiga Format -lehti antoi pelin uudelleenjulkaisulle pisteiksi 88 %.

The One -lehti antoi pelille pisteiksi 91 %.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuorikoski, Juho: "1990–1999", *Sinivalkoinen pelikirja – Suomen pelialan kronikka 1984–2014*, s. 48–49. Saarijärvi: Fobos Kustannus, 2014. ISBN 978-952-67937-1-9.
2. ↑  Puha, Thomas: Super Stardust HD *1Up*.  6.4.2007.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 12.4.2015. (englanniksi)
3. ↑  Voilevi muuttuu Kevyt Leviksi | Ruokatieto Yhdistys *www.ruokatieto.fi*. Viitattu 27.3.2022. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Stardust review Amiga Magazine Rack. Viitattu 3.7.2017.
5. ↑  Stardust review Amiga Magazine Rack. Viitattu 3.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Stardust* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Stardust* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
* Codetapper's Amiga Site (englanniksi)
**Ocherese** on risteytystaustainen yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Runko on tiivis. Raajat ovat lyhyet ja hapsuttuneet. Häntä on pitkä, hapsuttunut ja selän yllä kannettu. Karvapeite on silkkinen ja pehmeä eikä siitä irtoa karvaa eikä se takkuunnu. Erilaisia värityksiä on paljon. Säkäkorkeus vaihtelee 23–30 cm ja paino 2–5 kg välillä.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on älykäs, vilkas, innokas ja tarmokas. Janet Dilgerin mukaan se on ihanteellinen kodin seurakoira.

Alkuperä
--------

Ocherese kehitettiin 1900-luvun lopulla seurakoiraksi. Indianalainen kiinanpalatsikoira-kasvattaja Janet Dilger oli huolissaan syntymävioista, joita hänen pennuillaan esiintyi. Terveydellisistä syistä hän päätti aloittaa risteytykset saadakseen aikaan pienen, pitkäkarvaisen, rauhallisen ja terveen koiran, joka ei pudottelisi karvoja. Hän risteytti ensin keskenään kiinanpalatsikoiran ja toyvillakoiran - tuloksena syntyi risteytys, joka tunnetaan nimellä peke-poo. Hän ei ollut kuitenkaan tyytyväinen tämän karvanlaatuun, joten hän astutti yhden peke-poonsa maltankoiralla. Näin syntyneestä kannasta hän päätti jatkaa jalostusta eteenpäin. Myöhemmin perustettiin *Ocherese Club of America*.

### Etymologia

Nimi tulee sanoista *ocher* ("okra", viitaten väritykseen) ja *ese* (loppuosa rotunimissä *Maltese* ja *Pekingese*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 564-565. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Ochotona iliensis** on jäniseläin, joka kuuluu piiskujänisten heimoon. Lajia tavataan Tienšanin vuoristoalueella Kiinan Xinjiangissa. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajin suomenkieliseksi nimeksi **tienšaninpika**.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

*Ochotona iliensis* havaittiin Kiinan Xinjiangin Ilin alueella ensimmäisen kerran vuonna 1983, ja kolme vuotta myöhemmin se määriteltiin omaksi lajikseen. Lajin edustaja on kuvattu keväällä 2015 ensimmäisen kerran 20 vuoteen. Laji elää Tienšanin ylängön kivikoiden koloissa alueella, jonka keskimääräinen korkeus merenpinnasta on 2 800–4 000 metriä.

Ulkonäkö ja elintavat
---------------------

*Ochotona iliensisillä* on muiden piiskujänisten tapaan pienet raajat ja pyöreät korvat. Päässään ja niskassaan sillä on kolme ruskeaa raitaa. Ravintonaan se käyttää paikallisia kasveja. Laji on päiväaktiivinen, mutta se liikkuu joskus myös öisin. Laji tekee yhdestä kahteen poikuetta vuosittain, mutta niiden koko ei ole tiedossa. Pituudeltaan laji on 20,3–20,4 senttiä.

Uhat ja suojelu
---------------

Lajin edustajia on jäljellä arviolta alle 1 000. 1990-luvun alussa lajin kannaksi oli arvioitu noin 2 000 yksilöä. IUCN on määritellyt lajin erittäin uhanalaiseksi. Vuosina 2002 ja 2003 tehtyjen tutkimusten aikana lajia ei enää havaittu 57 % paikoista, joilla lajia oli havaittu 20 vuotta aiemmin. Kannan harvenemisen tarkemmat syyt ovat epäselviä, mutta siihen arvellaan vaikuttaneen karjanpaimennuksen lisääntyminen ja ilmastonmuutos. Lajin suojelemiseksi ei kuitenkaan IUCN:n mukaan ole tehty merkittäviä toimenpiteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, A.T. & Johnston, C.H.: *Ochotona iliensis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  Ochotona iliensis *Nisäkkäiden suomenkieliset nimet*. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsingin yliopisto. Viitattu 3.4.2015.
3. 1 2 3 4  China's Ili Pika: The 'magic bunny' goes viral *China blog*. BBC. Viitattu 27.3.2015. (englanniksi)
4. ↑  Niko Kettunen: Pupun viimeinen pääsiäinen.  *Helsingin Sanomat*, 3.4.2015, s. B15. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *Ochotona iliensis* valokuvassa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1508891
* Wikispecies: Ochotona iliensis
* ADW: Ochotona\_iliensis
* EoL: 124604
* GBIF: 2436969
* iNaturalist: 43176
* IRMNG: 10913210
* ITIS: 625322
* IUCN: 15050
* MSW: 13500045
* NCBI: 221160

 |

 |
**Octapolis** on suomalainen vuonna 1987 julkaistu tietokonepeli. Sen suunnitteli Jukka Tapanimäki ja julkaisi English Software Commodore 64:lle. Peli yhdistää tasohyppelyä ja jaetun ruudun lentoalusräiskintää.

*Octapolis* on Tapanimäen ensimmäinen kaupallinen julkaisu. Sen alusvaihe muistutti Stavros Fasoulaksen *Sanxionia*, joka sai Tapanimäen kokeilemaan pelien kehittämistä. Tapanimäki oli lähettänyt pelin demon useille ulkomaisille julkaisijoille, joista Hewson, CRL ja English Software olivat lähettäneet hänelle tarjouksen kolmen pelin julkaisusopimuksesta. Tapanimäki suostui ensiksi English Softwaren tarjoukseen, mutta yritys meni pian konkurssiin *Octapoliksen* julkaisun jälkeen. *Octapolis* jäi sen takia vähälle huomiolle. Pelin musiikin sävelsi Wally Beben. 

Octapoliksen nimi vihjaa siihen, että pelissä on kahdeksan kaupunkia, joista kukin sisältää lyhyen avaruusalus-vaiheen sekä pidemmän tasohyppelyvaiheen. Alusvaiheessa on Sanxionin tapaan kaksi ruutua, joista näkee näkymät sekä aluksen yläpuolelta että sivulta. Pelikenttä pyörii laskeutumisalustan yläpuolella. Oma alus ampuu automaattisesti vasemmalle tai oikealle liikkumissuunnan mukaan. Nopeutta voi säädellä painamalla liikkumissuuntaan tai vastakkaiseen suuntaan useamman kerran. Tietty ääniefekti kertoo, milloin voi laskeutua laskeutumisalustalle ja siirtyä tasohyppelyvaiheeseen. Mitä paremmin alusvaiheessa pärjää, sitä helpommalla pääsee tasohyppelyvaiheessa.*lähde?*

Tasohyppelyosuus koostuu astronautilta näyttävän hahmon ohjailusta yksiruutuisissa (ei-skrollaavissa) huoneissa, joissa on edettävä aina huoneen poikki ulospääsyyn. Pelaajalla on ase ja hän voi hypätä yläviistoon. Osan vihollisista voi ampua, toisia on väistettävä. Haasteena on usein ampua jo hyvissä ajoin huoneen toisella puolella odottavat viholliset ja katsoa kuolemattomien vihollisten liikeradat tarkkaan, jotta pelaaja voi pujahtaa eteenpäin sopivasta raosta. Kun tarpeeksi monta huonetta on selvitty, on kaupunki pelattu läpi. Jos kaikki kahdeksan kaupunkia pääsee läpi, alkaa peli yhä vaikeampana alusta.*lähde?*

*C-lehti* antoi sille arvostelussaan täydet viisi tähteä.

Lähteet
-------

* Kuorikoski, Juho: *Sinivalkoinen pelikirja – Suomen pelialan kronikka 1984–2014*. Saarijärvi: Fobos Kustannus, 2014. ISBN 978-952-67937-1-9.
* Saarikoski, Petri: *Koneen lumo. Mikrotietokoneharrastus Suomessa 1970-luvulta 1990-luvun puoliväliin*. Saarijärvi: Nykykulttuurin tutkimuskeskuksen julkaisuja 83, Jyväskylän yliopisto, 2004. ISBN 951-39-1948-X.

### Viitteet

1. 1 2 3  Dome, 1.11.2013, Jukka O. Kauppinen, (katsottu 21.11.2015) Suomalaisen pelialan varhaiset vuodet ja ensimmäiset suomalaiset pelit
2. ↑  Kuorikoski s.13
3. ↑  Saarikoski, s. 267
4. ↑  Kuorikoski s. 14
5. ↑  Saarikoski, s. 268

Aiheesta muualla
----------------

* *Octapolis* MobyGamesissa (englanniksi)
* Tec Dubelin Xbox, Octapolis (Arkistoitu – Internet Archive) (Pelin englanninkielinen opaskirja)
**Oceansat** on Intian avaruusjärjestön ISROn valtameriä tutkiva satelliitti. Ensimmäinen eli IRS-P4 laukaistiin 26. toukokuuta 1999 ja toinen laukaistiin 23. syyskuuta 2009 Polar Satellite Launch Vehicle- eli PSLV-kantoraketilla Sriharikotan avaruuskeskuksesta.  Lokakuun puolivälissä 2009 satelliitti alkoi komissiointivaiheen jälkeen tehdä mittauksia.

Satelliitti
-----------

Satelliitti painaa 1 050 kg. Se lentää aikanaan 720 km korkealla polaariradalla ylittäen ekvaattorin klo 12 päivällä. Satelliitti on suunniteltu toimimaan vähintään 5 vuotta.

P4:n instrumentit ovat

* Ocean Colour Monitor (OCM), joka kuvaa meren värin. Instrumentilla on kahdeksan mittauskaistaa. Sen mittaustuloksista voidaan seurata krorofyllin ja planktonin määrää. Kuvan leveys on 1 420 km.
* Multifrequency Scanning Microwave Radiometer (MSMR) eli mikroaaltoradiometri, jolla on neljä mittaustaajuutta. Se mittaa mm. meren pinnan lämpötilaa, tuulta ja pilvien vesimäärää.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ratva järv**  on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 25 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Metsäjärvi sijaitsee Ratvan raban koillispäässä. Sillä on yksi soistunut saari, jonka pinta-ala on 0,48 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 55,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 8,5 neliökilometriä, johon sisältyy sitä ympäröivää suota.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on metrin verran ja suurin syvyys 1,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00025 kuutiokilometriä eli 0,25 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Järveen ei ole kartan mukaan johdettu suo-ojia eikä sillä ole laskuojaa. Se on autio eikä sinne johda tietä.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline*, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 23.8.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Ratva järv (vee2024200) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 23.8.2017. (viroksi)
3. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!