recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Koldan alue** (ransk. *région de Kolda*) on hallintoalue Senegalin eteläosassa. Sen hallinnollinen keskus on Koldan kaupunki. Alueen pinta-ala on 13 721 neliökilometriä. Asukkaita on 662 455 henkeä (vuonna 2013, väestönlaskenta).

Koldan alue käsittää 7 % Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Tambacoundan ja lännessä Sédhioun alueisiin, pohjoisessa Gambiaan sekä etelässä Guinea-Bissauhun ja Guineaan.

Alueella virtaavat Casamancejoki ja Geban alkujoki Kayenga. Seutu kuuluu Sudanin–Guinean ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä vaihtelee 700 ja 1 300 millimetrin välillä.

Nykymuodossaan vuonna 2008 perustettu alue jakautuu kolmeen departementtiin, jotka ovat Kolda, Médina Yoro Foula ja Vélingara. Arrondissementteja ja kuntia on yhdeksän, maalaisyhteisöjä 31 ja kyliä 1 589.

Alueella asuu 4,9 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 26 %. Asukkaat ovat fulbeja, mandinkoja, wolofeja, soninkeja, dioloja ja sererejä.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, riisi ja fonio. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää, puuvillaa, lehmänpapua, maniokkia ja seesamia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Liikenneyhteydet ovat heikot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kolda 2014: Situation économique et sociale régionale *ansd.sn*.  2014. Viitattu 25.5.2017. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Kolda 2013: Situation économique et sociale régionale *ansd.sn*.  2015. Viitattu 25.5.2017. [vanhentunut linkki]

Senegalin alueet

* Dakar
* Diourbel
* Fatick
* Kaffrine
* Kaolack
* Kédougou
* Kolda
* Louga
* Matam
* Saint-Louis
* Sédhiou
* Tambacounda
* Thiès
* Ziguinchor
**Antigóni Ntrismpióti** (kreik. Αντιγόνη Ντρισμπιώτη, s. 21. maaliskuuta 1984 Kardítsa) on kreikkalainen kävelyn MM-mitalisti ja kaksinkertainen Euroopan-mestari.

Ntrismpióti saavutti Välimeren kilpailuissa pronssia 20 kilometrin kävelyssä 2013. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla 28:s. Hän oli 20 kilometrin kävelyssä 24:s Zürichin EM-kilpailuissa 2014, 15:s Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, 24:s Lontoon MM-kilpailuissa 2017, 13:s Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja 22:s Dohan MM-kilpailuissa 2019. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 35 kilometrin kävelyn 2021. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi.

Ntrismpióti sijoittui 2022 Eugenen MM-kilpailuissa 35 kilometrin kävelyssä neljänneksi Kreikan-ennätysajalla 2.41.58. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti Münchenissä Euroopan-mestaruuden sekä 20 kilometrin kävelyssä ennätyksellään 1.29.03 että 35 kilometrin kävelyssä ajalla 2.47.00. Hän käveli 20 kilometrin Kreikan ennätyksen 1.28.12 Melbournessa helmikuussa 2023. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti 35 kilometrin kävelyssä pronssia ajalla 2.43.22 ja sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 15:nneksi.

Ntrismpióti on voittanut Kreikan-mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä 2013, 2014, 2015 ja 2018, 35 kilometrin kävelyssä 2021 ja 2022 sekä sisäradoilla 3 000 metrin kävelyssä 2020, 2021 ja 2023. Balkanin-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 20 kilometrillä kultaa 2023 sekä hopeaa 2014 ja 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Antigóni Ntrismpióti *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Antigóni Ntrismpióti Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Antigóni Ntrismpióti Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Muuramen Yritys** eli **MuurY** on muuramelainen, vuonna 1908 perustettu urheiluseura. MuurY:ssa lajeina ovat jalkapallo, yleisurheilu, paini, salibandy, ammunta, voimanosto, hiihto ja erilainen kuntourheilu. Lajeista erityisesti salibandyssa ja jalkapallossa on seuralla aktiivista junioritoimintaa.

Jalkapallo
----------

MuurY:n miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2018 Keski-Suomen piirin Vitosessa. Seuralla on lisäksi useita poika- ja tyttöjuniorijoukkueita.

Salibandy
---------

MuurY:n miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2017-2018 IV-divisioonassa Sisä-Suomen lohkossa. Myös naisten joukkue pelaa Sisä-Suomen IV-divisioonassa. Seuralla on lisäksi useita poikajuniorijoukkueita.

Yleisurheilu
------------

Suomen-mestaruuden Muuramen Yritystä edustaen voittaneita yleisurheilijoita ovat Erkki Päivärinta, joka voitti pituushyppymestaruuden vuonna 1977, ja Juuso Rainio, joka voitti maantiejuoksun SM-kultaa vuonna 1995 ja puolimaratonin mestaruuden vuonna 1997.

Lähteet
-------

* Seuran kotisivut
* Salibandyliitto
* 
* Tilastopaja

### Viitteet

1. ↑  Erkki Päivärinta Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Juuso Rainio Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

Aiheesta muualla
----------------

* MuurY:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

Miesten Salibandyn II-divisioona 2009–2010

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Etelä-Suomi 1** | **Etelä-Suomi 2** | **Länsirannikko** | **Sisä-Suomi** | **Kaakkois-Suomi** | **Savo-Karjala** | **Pohjanmaa** | **Pohjois-Suomi** |
| FB Falcons | SBS Kings | SBS Wirmo | LASB | BB-88 | Coach Team | HiPa | OLS 2 |
| KD | Erä Akatemia | SalPa | Vincemus | HU-46 | E-KI | Jeppis FBC | Merikoski SBT |
| OSW | NaKu | SBS Masku | SCU | SC Jenga | FBI | Nibacos | OYUS |
| Valtti | KGB Agents | Sheriffs | O2-Jyväskylä | KoRe | KLC | PeTo | Sastamolo Kings |
| SCH | SC Sähly | Ryhti | FC Vaajakoski | LB | Pisaba | Sisu | RSB-Team |
| FBC Elit | SB-97 | SalBa | Blasters | PoNoVo | PyU | SBS Lapua | ToPV |
| GrIFK | X-men | SC Sonics | MuurY | SB Heinola | SBS Eno | Kotkat | LNM |
| LoSB | KU | TPS 2 | NoPS | Troopers | SB Savo | White Fox | Into |
| SB Vantaa | Derius | KoPo | Pirkat | Hatsina | VarTa |  | RaaPo SBT |
| Tiikerit | VantSa | SBS Rupu | SC Top |  | Veikot |  |  |
| VSS |  |  | RoPo |  |  |  |  |
|  |  |  | SR |  |  |  |  |
|  |  |  | DTT |  |  |  |  |
**Rushell Clayton** (s. 18. lokakuuta 1992) on jamaikalainen 400 metrin aitajuoksun MM-mitalisti.

Clayton karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa 2011. Hän voitti lajin Jamaikan-mestaruuden 2019. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa Limassa hän sijoittui kolmanneksi ajalla 55,53. Hän saavutti 400 metrin aitajuoksun MM-pronssia Dohassa 2019 ennätyksellään 53,74. Ennen vuotta 2019 hänen ennätyksensä oli 55,08 ja vuotta aiemmin 56,29.

Clayton sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ja neljänneksi saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa. Hän on voittanut Timanttiliigan kilpailun Lontoossa 2019 sekä Monacossa 2022 ennätyksellään 53,33.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rushell Clayton Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Rushell Clayton Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Richard Rautoja**, sukunimi esiintyi myös muodossa **Raut’oja** (18. heinäkuuta 1877 Janakkala – 16. maaliskuuta 1936 Janakkala) oli suomalainen taidemaalari.

Janakkalan Löyttymäessä syntyneen Rautojan vanhemmat olivat torppari Kustaa Rautoja ja Iida Rautoja. Rautoja harjoitti taideopintoja luultavasti ulkomailla ja hän kiersi pääasiassa Hämeen ja Pirkanmaan alueella maalaten kattomaalauksia ja kulisseja useille työväen-, nuorisoseura- ja maamiesseurataloille. Hän asui Janakkalan Hallakorvessa ja teki myös öljymaalauksia ja hiilipiirroksia, joiden aiheena oli usein Janakkalan kirkko.

Rautoja kuoli 1936 sydänsairauteen. Hänet on haudattu Janakkalan hautausmaalle.

Maalauksia
----------

* Lempäälän työväentalon kattomaalaukset, Lempäälä 1907

Lähteet
-------

1. 1 2  Richard Raut’ojan kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 20.03.1936, nro 78, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Janakkalan seurakunta. Tutustu hautausmaahan 2008-2014, Richard Rautoja 4-5-116[vanhentunut linkki]
3. ↑  Lempäälän Työväenyhdistys : Richard Rautojan maalaukset

Aiheesta muualla
----------------

* Lempäälän työväenyhdistyksen talo, sisäkuva juhlasalista 1907-1920-luvuilta, kattomaalaukset maalannut Richard Rautoja 1907, Työväen Arkisto (Finna)
Rednex vuonna 2015: Whippy, Dagger, Joe Cagg, Ace Ratclaw ja Boneduster Crock.
**Rednex** on ruotsalainen vuonna 1992 perustettu tanssipopyhtye. Se saavutti hetkellisesti suurta suosiota ympäri Eurooppaa vuonna 1995 ilmestyneellä albumillaan *Sex & Violins*, jonka kappaleet "Cotton Eye Joe", "Old Pop In An Oak" ja "Wish You Were Here" soivat runsaasti radioasemilla ja diskoissa. Vuonna 2000 ilmestyneeltä Rednexin toiselta albumilta *Farm Out!* suurhitiksi nousi kappale "The Spirit of the Hawk", joka oli samalla koko vuoden menestynein single Saksassa.

Rednexin ideana oli yhdistää kantria eurodisco-taustaan ja humoristisiin videoihin ja imagoon.

Enemmän kuin kiinteä yhtye, Rednex on ollut musiikkituottajien idea, jonka ympärille on koottu tarvittavat esiintyjät. Ensimmäisen kymmenen vuoden aikana yhtyeeseen ehti kuulua yli kymmenen jäsentä.

"Cotton Eye Joe" oli jättihitti myös Suomessa. Samaten balladi "Wish You Were Here" sijoittui vuonna 1995 järjestetyssä Radiomafian top 500 -äänestyksessä peräti kuudenneksi. Jope Ruonansuu teki kappaleesta "Old Pop In An Oak" huumoriversion "Pappi vaan joi" ja se julkaistiin kahtena versiona samannimisellä singlellä ja myöhemmin myös *Washington Bar* -levyllä.

Yhtye esiintyi yleisurheilun MM-kisoissa Suomessa vuonna 2005.

Julkaisut
---------

*Pääartikkeli: Rednexin diskografia*
### Studioalbumit

* *Sex & Violins* (1995)
* *Farm Out!* (2000)
* *The Cotton Eye Joe Show* (2009)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rednex**.
* Rednexmusic.com (Arkistoitu – Internet Archive).
* Rednex Myspacessa (englanniksi)
* Rednex AllMusicissa (englanniksi)
**Carl (Karl) Wilhelm (Vilhelm) Ahrenberg** (14. toukokuuta 1807 Turku – 3. huhtikuuta 1880 Viipuri) oli suomalainen opettaja, rehtori ja koulutoiminnan kehittäjä.

Ahrenbergin vanhemmat olivat asessori Henrik Jakob Ahrenberg ja Margareta Kristina Tihleman. Ahrenbergin puoliso vuodesta 1840 oli Mathilda Maria Bäck (k. 1901). Heidän kotinsa oli Viipurin ensimmäisiä sivistyskoteja, jonka kielenä oli suomi. Perheen poika Johan Jacob Ahrenberg (1847–1914) oli tunnettu arkkitehti, taidemaalari, taidekriitikko ja kirjailija. Carl Wilhelm Ahrenberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1832 ja tuli sitten pitkän ulkomaan matkan jälkeen opettajaksi, ensin Helsinkiin ja sitten Viipuriin, missä hän toimi lukion ja sittemmin yläalkeiskoulun lehtorina 1836–1872 sekä vuodesta 1857 myös rehtorina. Vuosina 1859–1865 Ahrenberg oli Viipurin koulujen tarkastaja, joka yhtenäisti alueen kouluja muiden Suomen koulujen kanssa muun muassa niin, että lukion opetuskieleksi tuli ruotsi saksan ja venäjän asemesta. Ahrenberg oli 1865 asetetun koulukomitean jäsen, joka vastusti kirkon ja koulun erottamista toisistaan. Hän asettui myös alkeiskoulun ja lukion yhdistämistä vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 18. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Vilhelm Ahrenberg. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu22.12.2019)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
***KNM Alta*** (runkonumero M314) oli Norjan laivaston vuosina 1966–1996 palveluksessa ollut Sauda-luokan miinanraivaaja. Se oli rakennettu puusta ja ei-magneettisista metalleista. Se oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Adjutant-luokan miinanraivaaja *USS MSC-104*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Adjutant-luokka*
Alus tilattiin Mainesta Hodgeson Brothersilta. Alus laskettiin vesille 31. tammikuuta 1953. Se luovutettiin MDAP-sopimuksen mukaisesti Belgialle.

Palvelus
--------

Laivan nimi ja tunnuskuva.
Alus oli Belgian laivastossa nimellä *Arlon* runkonumerolla M915. Belgia luovutti maaliskuussa 1966 aluksen Norjalle, jolloin Belgialle luovutettiin entiset Yhdysvaltain laivaston Aggressive-luokan miinanraivaajat *KNM Lagen* ja *KNM Namsen*. Se oli ennen palveluksesta poistoaan uusien Oksøy/Alta-luokkien alusten järjestelmien testialustana. Korvaavan aluksen saavuttua *Alta* poistettiin 1986 palveluksesta ja alusluettelosta. Alus muutettiin museolaivaksi. Sen omistaa Norjan Forsvarsmuseet, mutta siitä pitää huolta vapaaehtoisjärjestö Fartøylaget KNM Alta.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1995 s. 27
2. ↑  Gardiner 1995 s. 295

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KNM Alta (M314)**.
* KNM Altan kotisivu (norjaksi)
KororKororia ilmasta katsottuna

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Koror Palau |
| Saariryhmä | 
Karoliinit |
| Korkein kohta | 
140 |
| Pinta-ala | 
8 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Koror** on Karoliinien saaristoon kuuluva saari, joka kuuluu Palaun valtioon. Saarella sijaitsee Kororin kaupunki, joka oli Palaun pääkaupunki vuoteen 2006 saakka.

Maantiede ja geologia
---------------------

Kororin saaren pinta-ala on 8 km2 ja sen korkein kohta on noin 140 metriä merenpinnan yläpuolella.

Saaren kallioperä on osittain korallipitoista kalkkikiveä ja osittain tulivuoritoiminnan synnyttämää.

Liikenne
--------

Kororin saari on yhdistetty sillalla Babelthuapiin ja silta on tärkeä maan liikenteelle, tietoliikenneyhteyksille sekä vedenjakelulle. Betonirakenteinen silta rakennettiin vuonna 1977, mutta se romahti vuonna 1996. Sen jälkeen paikalla oli ponttoonisilta, kunnes uusi riippusilta valmistui vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Koror (island, Palau) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 28.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koror (saari)** Wikimedia Commonsissa
**Radansuu** on Iitin kunnan rekisterikylä, johon kuuluu Radansuun, Harjunkorven, Haravakylän ja Myllytöyryn kylät sekä asuinalueet. Se sijaitsee Iitin kuntakeskuksen Kausalan ja Iitin kirkonkylän välissä, Urajärven ja Kirkkojärven rannalla. Niinimäki rajautuu pohjoisessa Iitin kirkonkylään, lännessä Kauramaahan, etelässä Kausalaan ja Niinimäkeen sekä idässä, Urajärven kaakkoisrannalla Lyöttilään. Radansuu on pääosin maaseutumaista aluetta, jossa on jonkin verran maataloutta. Kausalan taajama ulottuu myös Radansuun alueelle: esimerkiksi Haravakylän ja Myllytöyryn asuinalueet sekä Itä-Myllytöyryn teollisuusalue sijaitsevat Radansuun kylän puolella, mutta ovat osa Kausalan taajamaa.

Radansuun alueella sijaitsee Radansuun kyläkauppa, Urajärven uimaranta, Iitti Golf -golfkenttä, Hotelli Lomakivi, Ravintola Kurjenmiekka, Iitin terveysasema, Kausalan vesitorni ja Haltonin tehdas sekä muuta teollisuutta. Valtatie 12 kulkee Radansuun eteläosan, Myllytöyryn läpi, ja Radansuun kylältä pääsee Kausalaan Seututietä 362 eli Iitintietä pitkin.

Lähteet
-------

1. ↑  Iitin kylät – Iitti (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kylänrajat löytyy Maanmittauslaitoksen kartoista

Iitin kylät

* Haapa-Kimola
* Kauramaa
* Kausala
* Kimola
* Kirkonkylä
* Koliseva
* Koskenniska
* Lyöttilä
* Muikkula
* Niinimäki
* Perheniemi
* Radansuu
* Saaranen
* Sitikkala
* Säyhtee
* Sääskjärvi
* Taasia
* Tapola
* Vuolenkoski
**Keltapantajäytiäinen** (*Kimunpsocus flavonimbatus*) on harvinainen jäytiäisiin kuuluva vanhojen metsien hyönteislaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT). Se on keskikokoinen jäytiäislaji, joka kuvattiin tieteelle 1879 Virosta. Seuraava havainto lajista tehtiin vasta 1997 Kuhmosta. Tällä hetkellä sen tunnettu levinneisyysalue ulottuu vain Kainuun ja Pohjois-Karjalan alueelle. Lajin elintapoja ei tunneta kovinkaan hyvin.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Keltapantajäytiäinen on keskikokoinen jäytiäinen, jonka etusiiven pituus on 4,4–4,9 mm. Etusiiven kuviointi on tunnusomainen, sillä siiven kärkiosan reuna on leveälti tummanruskea ja muodostuvan kaaren sisäpuolella on kaksi pyöreähköä täplää. Myös pterostigma on yksivärisen tummanruskea. Siiven keskiosassa on epäsäännöllistä tummanruskeaa varjostumaa siipisuonten ympärillä. Muutoin siivet ovat läpinäkyvät. Takasiivissä on yksi tai kaksi tummaa laikkua. Tuntosarvet ovat hieman etusiipiä pitemmät. Pää on tumma ja sen etuosassa suuosien ympäri kiertää selkeä, keltainen poikkivyö. Huulirihmojen kaksi ulointa jaoketta ovat tummat.

Levinneisyys
------------

Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1879 Virosta löydetystä yksilöstä, mutta siitä ei tehty lainkaan havaintoja ennen kuin vuonna 1997 yksilö löytyi Suomessa Kuhmosta, läheltä Venäjän rajaa. Kainuun ja Pohjois-Karjalan alueilta lajia on sittemmin löytynyt laajalta alueelta enemmänkin, mutta lajin koko nykyisin tunnettu elinalue on edelleen vain Kainuun ja Pohjois-Karjalan alueella. Eteläisimmät löytöpaikat ovat Patvinsuon kansallispuistosta.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Keltapantajäytiäinen on varsin harvinainen laji, joka elää havaintojen perusteella ainoastaan vanhoissa lähes tai täysin luonnontilaisissa, kuusivaltaisissa metsissä. Yksilöitä on löydetty yhteensä useita kymmeniä ja jäytiäisiä on tavattu kuusien oksilta sekä haapojen rungoilta. Laji talvehtii nymfinä ja yhtä, vuonna 2008 löytynyttä koirasta lukuun ottamatta kaikki tavatut yksilöt ovat naaraita. Lajin elintapoja ei muutoin tunneta.

Luokitus
--------

Laji luettiin aikaisemmin sukuun *Psocidus*, mutta ensimmäisen koiraan löydyttyä vuonna 2008 koirasgenitaalien tuntomerkit siirsivät sen sukuun *Kimunpsocus*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juhani Kanervo & Guy Söderman 2010. Jäytiäiset. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 423–425
2. 1 2 3 4  Bo W. Svensson & Krister Hall: *Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Stövsländor (Psocoptera)*, s. 154–155, 177. Uppsala: ArtDatabanken, SLU, 2010. ISBN 978-91-88506-68-9.
3. ↑  Keltapantajäytiäinen on Kainuun metsien harvinaisuus - ymparisto.fi
4. ↑  kartta[vanhentunut linkki]
5. 1 2  Taxonomy, habitat choice and distribution of Kimunpsocus flavonimbatus (Rostock, 1879) comb. n. (Psocodea: ‘Psocoptera’: Psocidae)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5493153
* CoL: 8N4GM
* GBIF: 4398904

 |

 |
**Fredrik August von Zansen** (10. marraskuuta 1770 Helsingin pitäjä – 27. syyskuuta 1829 Alberga) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Von Zansenin vanhemmat olivat everstiluutnantti Christian Gottlieb Zansen, aateloituna von Zansen, ja Anna Tugendreich von Schlagenteuffel ja puoliso vuodesta 1803 Vilhelmina Teodora Maria von Harder. Hän
oli laivapoika 1775 ja vapaaehtoinen Uudenmaan jalkaväkirykmentissä 1776, yleten siellä vänrikiksi 1780, luutnantiksi 1787 ja kapteeniksi 1790. Palveluksesta hän erosi majurina 1795. Von Zansen oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

Luutnantti, valtiopäivämies Karl Ludvig von Zansen ja kassanhoitaja, valtiopäivämies Fredrik Ernst Gottlieb von Zansen olivat Fredrik August von Zansenin poikia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Adelsvapen-Wiki: Von Zansen nr 2091. Adliga ätten von Zansen nr 2091 (tab 2). (ruots.) Viitattu 28.12.2020
2. ↑  Kansallisarkisto. Digitaaliarkisto: Aatelissäädyn asiakirjat. Porvoon valtiopäivät 1809 (kokoelma). (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 28.12.2020
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Ludvig von Zansen. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 28.12.2020.
**James Stewart, Rothesayn herttua** (22. toukokuuta 1540 St Andrews – 12. huhtikuuta 1541) oli Skotlannin kruununprinssi. Hän oli kuningas Jaakko V:n ja kuningatar Maria Guisen vanhin poika.

Hänen syntymänsä aikaan Jaakko V oli ainoana veljistään selviytynyt aikuiseksi asti. Vastasyntynyt Rothesayn herttua ja hänen isänsä olivat ainoat elossa olevat miespuoliset jälkeläiset hänen isänpuoleiselle isoisälleen Jaakko IV:lle. Seuraavana vallanperimyksessä oli hänen pikkuserkkunsa James Hamilton, Arranin toinen jaarli. 

Nuori herttua kuoli kuitenkin hiukan vaille vuosi ennen ensimmäistä syntymäpäiväänsä St. Andrewsissa. Hänen nuorempi veljensä Robert Stewart oli syntynyt hieman aiemmin huhtikuussa 1541 mutta hänkään ei selviytynyt ensimmäisestä elinkuukaudestaan. Heidän kuolemansa jättivät Jaakko Jaakko V:n ilman jälkeläisiä ja Arranin jaarlin perilliseksi. Kuolleiden prinssien sisar Maria syntyi seuraavana vuonna ja seurasi heidän isäänsä valtaistuimelle. Hänestä tuli Maria Stuart.

Lähteet
-------

* Alison Weir, Britain's Royal Family: *A Complete Genealogy*
* Peerage.com

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:James, Duke of Rothesay
**Georg Thore Asp** (26. toukokuuta 1875 Helsinki – 23. syyskuuta 1947 Buenos Aires, Argentiina) oli suomalainen valtiotieteen tohtori, kauppakoulun johtaja ja päätoimittaja.

Aspin vanhemmat olivat professori Georg August Asp ja Matilda Sofia Wetterhoff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1894 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja valmistui valtiotieteen tohtoriksi Strassburgin yliopistosta 1898. Väitöskirja käsitteli Suomen pankki- ja rahalaitoksen
historiaa. 

Thore Asp oli kauppakoulun johtajana Porissa 1898–1910 ja hän toimi Porissa ilmestyneen ruotsinkielisen Björneborgs Tidning-lehden päätoimittajana 1905–1910. Konkurssin tehtyään hän muutti Argentiinaan 1910 ja hänellä oli siellä tuontialan yritys Buenos Airesissa.

Thore Asp oli naimisissa 1898–1903 Lilly Züblinin (k. 1903) kanssa ja vuodesta 1903 Alida Wahlbergin kanssa.  Thore Aspin vanhempia veljiä olivat taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa ja insinööri, arkkitehti Bertel Asp. Thore Aspista kerrotaan Sigurd Wettenhovi-Aspan vuonna 1927 ilmestyneessä kirjassa *"Jutelmia ja muistelmia 1890-luvun Parisista ja August Strindbergin Inferno-vuosista"*. Kirjan mukaan Thore Asp oli yksi ensimmäisiä valtiotieteiden tohtoreita Saksassa ja hänen täytyi anoa nuoren ikänsä vuoksi erivapautusta voidakseen väitellä finanssiopin alalta tohtoriksi silloin Saksan keisarikuntaan kuuluneessa Strassburgissa.

Teoksia
-------

* *Die Geschichte des Finländischen Bank- und Münzwesens bis 1865*, väitöskirja. Lindstedts antikvariska bokhandel, Helsingfors 1898

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. ↑  Projekti Lönnrot : Wettenhovi-Aspa, Sigurd (1870-1946)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Frans Alfred Paloheimo**, ent. **Brander** (31. tammikuuta 1870 Eurajoki – 6. elokuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja teollisuusneuvos, joka toimi teollisuushallituksen vt. yli-intendenttinä eli pääjohtajana.

Henkilöhistoria
---------------

Paloheimon vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Reinhold Brander ja Josefina Vappula ja puolisot vuodesta 1896 Maria Elisabet Johansson (k. 1903) ja vuodesta 1904 Helmi Ingrid Alopaeus. Paloheimo tuli ylioppilaaksi Porin yksityislyseosta 1890 ja valmistui koneinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1894. Hän teki opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan 1890-luvun lopulla ja opiskeli 1904 Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa sähkötekniikkaa. Insinöörinä Ludvig Nobelin konepajassa Pietarissa Paloheimo toimi 1895–1896, opettajana teollisuuskoulussa Oulussa 1896–1896*selvennä* ja Viipurissa konepajan insinöörinä 1898–1901, koneenrakennusosaston lehtorina teollisuuskoulussa 1898–1904, sähkölaitoksen tarkastajana 1901–1902 ja koneteknisen toimiston omistajana 1902–1904. Teollisuushallituksessa Paloheimo toimi 1904–1918 intendettinä, hoitaen yli-intendentin virkaa 1912–1914 ja 1916–1918. Kauppa- ja teollisuusministeriössä hän toimi teollisuusneuvoksena ja patenttiosaston johtajana 1918–1926. Paloheimo oli myös useiden komiteoiden jäsen. Hän kuoli Helsingissä auto-onnettomuudessa elokuussa 1926.

Julkaisuja
----------

* *Käsi- ja oppikirja metallisorvareille ruuvikierteitten sorvaamisessa*, Brander F. A. 1895 (uusittu painos 1916)

Lähteet
-------

1. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 345–346. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Paloheimo, Frans Alfred (Viitattu 21.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Akseli (Axel) Evert Andersson** (9. syyskuuta 1861 Viipurin maalaiskunta – 20. maaliskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja hovioikeudenneuvos.

Henkilöhistoria
---------------

Anderssonin vanhemmat olivat kanavakasööri Anton Andersson ja Lovisa Eleonora Serlachius. Akseli Andersson oli naimisissa vuodesta 1891 Bertha Öhmannin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Mikkelin ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1884. Andersson sai varatuomarin arvon 1887.

Andersson oli Heinolan pormestarina 1891–1900, toimi asianajajana Tampereella 1900–1906 ja oli Viipurin hovioikeudessa apujäsenenä 1906–1910, viskaalina 1910 sekä asessorina 1910–1913. Hän menetti virkansa yhdenvertaisuuslain vastustajana ja oli 8 kuukautta vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913. Andersson oli uudelleen Viipurin hovioikeudessa asessorina 1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1917–1919. Hän oli viimeksi Kiteen tuomiokunnan tuomarina 1919–1927. Andersson oli myös Viipurin kaupungin rahatoimikamarin jäsen.

Andersson oli porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1894.

Julkaisuja
----------

* Yrjö Esaias Mäkelin : *Työväen vaaliopas* ; asiakirjain kaavat laatinut A. E. Andersson. M. W. Wuolukka, Tampere 1906
* *Suomen rikoslaki : annettu jouluk. 19 p:nä 1889, muutoksineen ja lisäyksineen* ; toimittanut A. E. Andersson. Suomalaisen Kirjallisuuden seura, Helsinki 1919
* *Lakikirja : sisältävä Suomen valtakunnassa voimassa olevat osat 1734 vuoden valtiopäivillä hyväksyttyä ja noudatettavaksi otettua Ruotsin valtakunnan lakia sekä liitteenä myöhemmin, ennen syysk. 1 p:ää 1920, ilmestyneitä lakeja ja asetuksia* ; toimittanut A. E. Andersson. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 165. Helsinki 1920

Suomennoksia
------------

* Samuel Rudolf Detlof ja Knut Olivecrona : *Kuolemarangaistuksesta* ; suom. lyhentäen A. E. A. Edlund, Helsinki 1886

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Axel Evert Andersson
2. ↑  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 11. Helsinki: Otava, 1921.
**Innamorati** (ital. *innamorati* tai ital. *gli innamorati* rakastavaiset) ovat commedia dell'arten hahmoja, nuoria rakastavaisia. Nämä hieman realistisemmat hahmot ilmaantuivat commedia dell'arteen myöhemmin kuin lajityypin alkuperäiset koomiset hahmot. Innamorati toivat esityksiin selkeyttä ja johdonmukaisuutta, ja näytelmien juonta voitiin heidän ansiostaan kehittää monimutkaisempaan suuntaan. Innamorati-hahmot eivät käyttäneet naamioita ja he pukeutuivat viimeisimmän muodin mukaisesti. Rakastavaisilla oli usein samaa sävyä olevat vaatteet, mikä korosti heidän yhteenkuuluvuuttaan. Innamorati ovat näytelmissä usein iäkkäämpien perushahmojen, kuten Pantalonen tai Dottoren, lapsia tai holhokkeja. 

Naispuolisten innamorata-hahmojen yleisiä nimiä olivat Aurelia, Celia, Delia, Diana, Flaminia, Isabella, Lavinia, Lidia, Valeria ja Vittoria sekä 1700-luvulla Rosaura. Miespuolisten innamorato-hahmojen yleisiä nimiä olivat Cinzio, Fabrizio, Flavio, Fulvio, Leandro, Lelio, Orazio, Ortensio, Ottavio ja 1700-luvulla Florindo. Kun roolit alun perin kehitettiin, niitä kutsuttiin nimillä *amorosi* ja *amorose*, ja kaksoisrooleja esittävissä näytelmissä ne erotettiin primi ja secondi amorosiksi.

Tyypillisessä commedia dell'arten näytelmässä innamoratin rakkaustarina on esityksen pääjuoni. Tarina voi esimerkiksi kertoa rakastavaisista, jotka joutuvat olosuhteiden pakosta olemaan erillään tosistaan. Toinen tyypillinen tarina kertoo vecchiosta ja nuoresta inamoratosta, jotka kilpailevat inamoratan rakkaudesta.

Rakastavaiset tuovat commedia dell'arteen saippuaoopperamaisuutta ja jatkokertomuksista tuttua kepeää viihteellisyyttä, joiden ympärille saattoi helposti kehittää vauhdikasta toimintaa ja yllättäviä juonenkäänteitä. Innamorati-hahmot ovat melko yksiulotteisia, sillä heitä leimaa ennen kaikkea se, että he ovat epätoivoisesti rakastuneita. Heidän tärkein tehtävänsä onkin lähinnä kuljettaa juonta eteenpäin ja auttaa yleisöä samastumaan hahmoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Innamorati *Enciclopedia Treccani*. Viitattu 29.8.2023. (italiaksi)
2. 1 2  Roberto Delpiano: Innamorati - Commedia dell'Arte *www.delpiano.com*. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Veijo Murtomäki: Commedia dell ’arte Taideyliopiston Sibelius-Akatemia. Viitattu 29.8.2023.
4. ↑  Talia Felix: La Commedia dell’Arte - Innamorati *sites.google.com*. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
Termovaaka
**Termogravimetrinen analyysi** eli **termogravimetria** on kemiallisen analyysin menetelmä, jossa tutkitaan näytteen massan muutosta lämpötilan funktiona. Termogravimetrinen analyysi kuuluu termisiin analyysimenetelmiin, ja on yksi käytetyimmistä menetelmistä tutkittaessa lämpötilan vaikutusta materiaaleihin.

Menetelmän periaate ja käyttö
-----------------------------

Kalsiumoksalaattimonohydraatin termogrammi
Termogravimetrisessä analyysissä käytettävää laitteistoa kutsutaan termovaa’aksi eli termogravimetriseksi analyysaattoriksi. Termovaaka koostuu keraamisesta putkiuunista, näytekupista, vastapainosta ja lämpötilaa mittaavasta termoparista. Termovaaka on liitettynä tietokoneeseen, joka käsittelee mittausdatan. Näytekupin materiaali on useimmiten platina, mutta myös alumiinia, alumiinioksidia tai piidioksidia voidaan käyttää. Termovaa’an käyttölämpötilaväli on -125–2 400 °C, mutta tavanomaisin mittausväli on 20–1 000 °C. Termovaa’an ilmakehänä voidaan käyttää tavanomaista ilmaa, alipainetta, reagoimatonta kaasua, kuten argonia tai hapettavia tai pelkistäviä kaasuja.

Termovaaka mittaa näytteen massan muutosta lämpötilan kasvaessa. Lämmitysnopeus on 0,1–200 astetta minuutissa. Mittaustuloksesta piirretään termogrammiksi kutsuttu kuvaaja, josta ilmenee massan muutos lämpötilan funktiona. Termogrammi voidaan myös derivoida, jolloin saadaan tietoa muutosnopeuksista. Termogravimetrinen analyysiä käytetään muun muassa hajoamislämpötilojen, kideveden poistumislämpötilojen ja hapetus-pelkistysreaktioiden tutkimiseen. Menetelmällä voidaan tutkia myös eräitä fysikaalisia prosesseja kuten adsorptiota, desorptiota ja sublimoitumista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stephen B. Warrington & Günther W. H. Höhne: "Thermal Analysis and Calorimetry", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2008. Vol. 36, s. 416–418 (englanniksi)
2. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1094–1095. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3  Douglas A. Skoog, F. James Holler & Stanley R. Crouch: *Principles of Intrumental Analysis*, s. 894–897. 6th Edition. Thomson Brooks/Cole, 2007. ISBN 978-0-495-12570-9. (englanniksi)
**Nisourin aukion verilöyly** tapahtui 16. syyskuuta 2007 puolenpäivän aikaan Nisourin aukiolla Bagdadissa, Irakissa. Yhdysvaltalaisen sotilasyritys Blackwaterin (nykyään Academi) turvamiehet avasivat tulen kohti siviilejä. 17 ihmistä sai surmansa ja 20 loukkaantui. Uhreista nuorin oli yhdeksänvuotias. Turvamiehille oli määrätty tehtäväksi turvata Yhdysvaltain asevoimien autosaattuetta.

Tapahtuma käynnisti ainakin viisi eri tutkintaa, mukaan lukien Yhdysvaltain liittovaltion poliisin (FBI) tutkinnan. FBI:n tutkimuksessa todettiin, että 17 irakilaisesta uhrista 14 ammuttiin ilman syytä.

Vuonna 2014 neljä tapahtumaan osallistunutta Blackwaterin jäsentä tuomittiin vankeuteen murhasta ja taposta. Joulukuussa 2020 presidentti Donald Trump armahti kaikki neljä henkilöä.

Katso myös
----------

* Hadithan verilöyly
* Hadithan taistelu

Lähteet
-------

1. ↑  Why four Blackwater contractors were just now convicted of killing 17 Iraqi civilians in 2007 *Vox*. Viitattu 14.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  Blackwater incident witness: 'It was hell' *CNN*. Viitattu 14.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  F.B.I. Says Guards Killed 14 Iraqis Without Cause *The New York Times*. Viitattu 14.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Trump pardons Blackwater contractors jailed for massacre of Iraq civilians *The Guardian*. Viitattu 14.8.2021. (englanniksi)
2-pyöräjarrudynamometri katsastusasemalla.
**Jarrudynamometri** on kahdesta samaa nopeutta pyörivästä telaparista koostuva jarruvoiman testauslaite, jossa telaa pyörittävän moottorin vaihteisto on kytketty vipuvarren välityksellä vääntömomenttia mittaavaan anturiin. Vääntömomenttiarvo saadaan muunnettua pyöräkohtaisesti jarruvoimaksi (Newton) sekä puolten väliseksi jarruvoimaeroksi (%) jarrudynamometrin näyttölaitteelle. 

Jarrudynamometrillä tarkistetaan ajoneuvon jarrujärjestelmän toimivuus. Jarrudynamometria käytetään muun muassa ajoneuvojen määräaikaiskatsastuksissa katsastusasemilla. 

Katsastusasemilla käytetään yleisimmin 2-pyöräjarrudynamometriä, joka mahdollistaa jarrujen tarkistamisen akseli kerrallaan. Jarrudynamometri mittaa jarruvoiman kummaltakin pyörältä.

Nelipyöräjarrudynamometrillä voidaan mitata kaikkien pyörien jarruvoima samanaikaisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Jarrudynamometri *Suomen Työkalu*. Viitattu 4.8.2023.
2. ↑  Trafi.fi *TraFi*. Viitattu 27.8.2017.
3. ↑  Niilo Laine: Nelipyörävetoisten ajoneuvojen jarrujen tarkastaminen määräaikaiskatsastuksen yhteydessä *Opinnäytetyö*. Tampereen ammattikorkeakoulu. Viitattu 27.8.2017.
**August Reinhold von Willebrand** (21. heinäkuuta 1829 Ulvila – 1. kesäkuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 

Willebrandin vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Gustaf Jakob von Willebrand ja Lovisa Charlotta Frenckell ja puoliso vuodesta 1864 Viktoria Fahler (k. 1919). Von Willebrand tuli ylioppilaaksi 1849 ja suoritti tuomarintutkinnon ja kameraalitutkinnon 1854. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari ja senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri vuodesta 1854 ja valtiovaraintoimituskunnan kopisti vuodesta 1858 ja kanslisti vuodesta 1863. Uudenkaupungin tullinhoitaja hänestä tuli 1865 ja Turun vt. tullinhoitaja 1871. Von Willebrand oli läntisen tullipiirin piiripäällikkö 1876–1881, Porin tullinhoitaja vuodesta 1881, Turun vuodesta 1887 ja Helsingin vuodesta 1892. Samalla hän toimi päätullijohtokunnan asessorina vuodesta 1881. Von Willebrand oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1877–1878 ja 1894.

Turun kunnallispormestari Reinhold Alexander von Willebrand ja tullinhoitaja August von Willebrand olivat August Reinhold von Willebrandin poikia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: August Reinhold von Willebrand. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 20.11.2020.
**WarioWare: Smooth Moves** (おどるメイド イン ワリオ, Odoru Meido in Wario?, Odoru Made in Wario in Japan) on Nintendon kehittämä videopeli Wiille. Peli on osa WarioWare-pelisarjaa.

Pelaaminen
----------

Kuten edeltäjissään, WarioWare: Smooth Moves sisältää kokoelman "mikropelejä", joita pelataan yksinkertaisia liikkeitä suorittaen. Jokainen mikropeli kestää noin viisi sekuntia, joten pelaajan täytyy olla tarkkaavainen ja nopea pelatessaan. Television ruudulle ilmestyy englanninkielinen verbi, jota täytyy totella, päästäkseen mikropelin läpi. Mikropelejä syötetään pelaajalle nopeaan tahtiin, kunnes tämä häviää neljässä mikropelissä, eli menettää kaikki neljä elämäänsä. Tämän jälkeen pelaajan täytyy aloittaa mikropelien sarja alusta. Mikäli pelaaja suorittaa tarpeeksi monta mikropeliä yhdellä pelikerralla, pääsee hän Pomomikropeliin. Pomomikropeleissä ei ole aikarajaa, vaan ne vaativat enemmän tarkkuutta ja nokkeluutta. Pomomikropelin suoritettuaan palkitaan pelaaja yhdellä lisäelämällä.

Smooth Moves hyödyntää Wiin liikkeentunnistavaa ohjainta. Pelissä Wii Remotea käytetään erilaisissa "muodoissa", eli otteissa. Wii Remotea voi pitää esimerkiksi kynänä, painona, norsun kärsänä tai hyppynaruna, riippuen otteista. Pelaajan täytyy vaihdella nopeasti näiden muotojen välillä useaan otteeseen pelin aikana.

Yksinpelin läpäistyään pelaaja avaa moninpelin. Moninpeliä voi pelata korkeintaan 12 pelaajaa, mutta vuorotellen. Vuorottelun takia WarioWare on saanut kriittistä palautetta. Peliä ei voi pelata usealla Wii-ohjaimella, vaan vuorotteleminen on pakollista.

Vastaanotto
-----------

Peli sai ilmestyttyään pääosin hyviä arvosteluita. Esimerkiksi PeliPlaneetta.net antoi pelille arvosanaksi 93/100 pistettä. Myös Pelit-lehti piti pelistä ja antoi arvosanaksi 86/100. TiLT antoi arvosanan 8/10. Myös ulkomaalaiset mediat pitivät pelistä: GameSpot antoi pelille 9.1/10.
**Gustaf Idestam** (sukunimi vuoteen 1819 *Idman*; 26. syyskuuta 1802 Huittinen – 9. toukokuuta 1851 Tyrväntö) oli suomalainen tuomari, vuorimestari ja yksi Tampereen masuunin perustajista.

Idestamin vanhemmat olivat Huittisten kirkkoherra Daniel Idman ja Ulrika Charlotta Mörtengren ja puoliso vuodesta 1827 Anna Sofia Trapp (k. 1872). Idestamin isä kuoli hänen ollessaan nelivuotias ja hänen isänsä veli Carl Johan adoptoi hänet. Hän pääsi ylioppilaaksi 1813 vain 11-vuotiaana ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1819. Idman suoritti tuomarintutkinnon 1821 ja toimi Turun hovioikeuden kanslistina vuodesta 1822. Opiskeltuaan vuoritiedettä Idestamista tuli Suomen vuorimestari 1826. Hän oli yhtenä osakkaana perustamassa Tampereen vuorimasuunia, joka aloitti toimintansa 1844. Muina osakkaina olivat Hatanpään kartanon omistaja laamanni Nils Johan Idman ja Taalintehtaan ruukin omistaja senaattori Carl August Ramsay. Masuunin käyttämä rautamalmi tuli Viljakkalan Haverin rautakaivoksesta. Idestam omisti myös Lahdentaan kartanon Tyrvännössä.

Idestam kuului opiskelijana Aura-seuraan ja julkaisi sanomalehdissä romanttisia runoja kuten *Till min Fosterbygd*, *Vid min Faders Graf* sekä *Sångaren*. Hän myös osallistui *Åbo Morgonbladet* -lehden toimittamiseen Adolf Ivar Arwidssonin kanssa. Idestamin muusta kirjallisesta tuotannosta on esimerkki hänen väitöskirjansa *Kemisk undersökning af slagger: tillkomne vid smältningar af malm från Orijervi koppargrufva; ett försök i bergsvetenskapen* (J. C. Frenckell & son, Åbo 1824).

Idestamin poika oli Nokia Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja Knut Fredrik Idestam. Toinen poika, Gustaf Richard Idestam, oli senaattori ja valtiopäivämies ja kolmas Josef Frans Oskar Idestam juristi ja virka- ja valtiopäivämies. Idestamin tytär Sofia Charlotta Idestam oli puolestaan naimisissa teollisuusmies Adolf Törngrenin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Gustaf Idestam. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 29.1.2010.
2. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 323. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Knut Fredrik Idestam (Viitattu 22.11.2020)
4. ↑  Kuka kukin oli (Viitattu 22.11.2020)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Johannes** (**Johan**) **Wulffert** (ven. Иван Густавович Вульферт, *Ivan Gustavovitš Vulfert*; 5. maaliskuuta (J: 22. helmikuuta) 1785 Viipuri – 15. huhtikuuta (J: 3. huhtikuuta) 1848 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalimajuri.

Wulffert palveli Venäjän armeijassa vuodesta 1802 ja osallistui Napoleonin sotiin vuosina 1805–1814. Hän sai 1804 aliluutnantin, 1807 luutnantin, 1812 kapteenin, 1813 majurin ja 1814 everstiluutnantin arvon. Hän toimi suomalaistaustaisen kenraali Georg Magnus Sprengtportenin adjutanttina. Vuonna 1815 Wulffert palveli Puolassa ja vuodesta 1816 Ahvenanmaalla. Hän oli Turun komendanttina vuosina 1820–1829 ja Suomen santarmiosaston ensimmäisenä esiupseerina eli päällikkönä Helsingissä vuosina 1829–1836. Hänet ylennettiin vuonna 1835 everstiksi ja hän siirtyi vuonna 1837 ratsuväkeen saaden samalla kenraalimajurin arvon. Vuodesta 1840 hän oli Helsingin komendanttina. Vuonna 1848 kuollut Wulffert on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle.

Wulffertin puoliso oli Amalia Charlotta Henrika Fredrika von der Oelsnitz. Heille syntyi kahdeksan lasta. Wulffertin veli oli Suomen postiylijohtaja Alexander von Wulffert.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Harry Halén: *Santarmisto Suomessa: Suomenmaalainen santarmikunta 1817–1917*, s. 6, 38. Unholan aitta 41. Helsinki 2013.
2. ↑  Список генеральских чинов российской императорской армии и флота: Вон–Вя (venäjäksi) Rusgeneral.ru. Viitattu 4.8.2023.
3. ↑  Dödsfall. (ruotsiksi) Finlands Allmänna Tidning 17.4.1848, s. 3. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 4.8.2023.
4. ↑  (Johannes Wulffertin hauta) SukuHaku, Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 4.8.2023.
5. ↑  Wulffert, Johannes *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
6. ↑  Osmo Jussila: "Keisarikunnan moraalilääkärit: Poliittinen santarmivalvonta Suomessa 1800-luvulla", s. 13, 33 teoksessa *Ajankohta: Poliittisen historian vuosikirja 1994* (toim. Mikko Majander). Helsingin yliopiston poliittisen historian laitoksen julkaisuja. Tutkijaliitto, Helsinki 1993.
Karl Langenskiöld 1913
**Bror Karl (Carl) Johan Langenskiöld** (26. tammikuuta 1857 Pau, Ranska – 30. kesäkuuta 1920) oli suomalaissyntyinen taloustieteilijä ja poliitikko, josta tuli Pohjoismaiden Osakepankin pääjohtaja ja Ruotsin valtionpankin pääjohtaja.

Karl Langenskiöld oli senaattori Fabian Langenskiöldin ja Maria Magdalena af Björksténin poika. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ensin filosofisessa tiedekunnassa matematiikkaa, sitten oikeustieteellisessä tiedekunnassa kansantaloustiedettä. Hän aikoi muuttaa valmistuttuaan Ruotsiin, mutta pysyikin Helsingissä ja luennoi talousoikeutta. 1880-luvulla huomattiin, että valtionlaitosten tilinpidossa oli puutteita. Langenskiöld lähetettiin opintomatkalle Ruotsiin, Tanskaan, Preussiin ja Belgiaan perehtymään kirjanpitoon. Hän toi Suomeen viikko- ja kuukausiraportointiin perustuvan keskitetyn kirjanpidon mallin.

Langenskiöldistä tuli yhden Suomen suurimmista pankeista, Pohjoismaiden Osakepankin johtaja. Skandinaviska kredit AB:n johtaja huomasi Langenskiöldin kyvyt ja kutsui tämän Tukholmaan. Hän hankki Ruotsin kansalaisuuden ja nousi pankin johtoon. Hän osallistui pankkitoiminnan uudistusta järjestäneeseen komiteaan, mistä hän siirtyi valtionpankin johtoon. Hän vaikutti myös kansanedustajana ja Tukholman kaupunginvaltuustossa.

Langenskiöld oli porvarissäädyn sihteeri Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivillä 1882. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli 1885 ja 1888.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 183–184. Helsinki: Otava, 1921.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Langenskiöld Bror Carl Johan Viitattu 20.7.2021.
3. 1 2  Olle Franzén: B Carl (Karl) J Langenskiöld *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 29.6.2017. (ruotsiksi)
4. ↑  Historian virstanpylväät *Valtiokonttori*. Viitattu 29.6.2017. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1885 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen 1885. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1886, s. 1419-1424.
6. ↑  Förteckning öfver Finlands till landtdagen i Helsingfors år 1888 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1888. Tredje häftet. Helsingfors: Hufvudstadsbladets Tryckeri, 1888, s. 1685-1691.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**USS Reybold** (runkonumero DE-177) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa se suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty John Keane Reyboldin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Cannon-luokka*
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta kumminaan John Reyboldin leski ja otettiin palvelukseen 29. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään A. B. Bradley Jr.

Palvelus
--------

Läpäistyään koeajot Bermudalla alus oli hetken Yhdysvaltain Atlantin laivastossa ennen saattueen suojaamista Rhode Islandilta Panaman kanavalle, josta alus lähti Norfolkiin vielä ennen vuoden loppua. Alus lähti 2. tammikuuta 1944 etelään liittyäkseen Yhdysvaltain 4. laivastoon. Se saapui 15. tammikuuta Recifeen, jonka jälkeen se suojasi Recifen ja Trinidadin välisiä saattueita. Toukokuun lopulla saattuepalveluksen keskeytti pelastusoperaatio. Heinäkuussa alus suojasi merireittä Brasiliasta Gibraltarille, jossa se oli 13. – 15. heinäkuuta ennen paluutaan Recifeen. Se saapui Recifeen 23. heinäkuuta aloittaen valmistautumisen aluksen siirtoon Brasilian laivastolle.

Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta Natalissa ja luovutettiin 15. elokuuta Brasilialle.

Bracuí
------

*CTE Bracui*
Brasilian laivasto nimesi aluksen *CTE Bracuíksi* (port. *Contratorpedeiro de Escolta*) runkonumerolla D-23. Alus palautettiin 30. kesäkuuta 1953 Yhdysvaltain laivastolle, joka luovutti sen heti takaisin Brasilialle. Alus poistettiin 1973 Brasilian laivastoluettelosta. Se on sijoitettu museolaivaksi Rio de Janeiroon.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  DANFS – USS Reybold (Arkistoitu – Internet Archive)
Kilpailun osallistujia Libyassa.
**Pariisi-Dakar-ralli 1990** (myös *Pariisi-Tripoli-Dakar*) oli 12. Dakar-ralli, joka ajettiin 25. joulukuuta 1989 ja 16. tammikuuta 1990 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli 11 420 kilometriä ja reitti kulki Ranskan, Libyan, Nigerin, Chadin, Malin, Mauritanian ja Senegalin alueella.

Kilpailuun ilmoittautui 465 kilpailijaa, joista 236 oli autoja, 136 moottoripyörää ja 93 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 133 ajoneuvoa, joista 64 oli autoja, 46 moottoripyöriä ja 23 kuorma-autoa.

Yleiskilpailun voitti kaksikko Ari Vatanen/Bruno Berglund Peugeotilla. Moottoripyörien kategorian voitti Edi Orioli Cagivalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Villa/Delfino/Vinante Perlinillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dakar Retrospective 1979-2007 (PDF)  Arkistoitu. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)

Dakar-ralli

|  |  |
| --- | --- |
| Eurooppa ja Afrikka | 
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* ~~2008~~

 |
| Etelä-Amerikka | 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
| Lähi-itä | 
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 |