recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Komin kirjaimisto vuonna 1926 ilmestyneestä *Šondi jugör* -aapiskirjasta.
**Molodtsovin aakkoset** on komilaisen kielitieteilijän Vasili Molodtsovin vuonna 1918 luoma kirjoitusjärjestelmä, jota käytettiin komin- ja komipermjakinkielisen kirjallisuuden julkaisemiseen vuodesta 1920 lähtien. Se perustuu kyrilliseen kirjaimistoon, jonka merkkejä on muunneltu erilaisten "häntien" (komiksi *böž*) avulla. Ylöspäin suuntautuvat hännät osoittavat palataalisia konsonantteja, alaspäin suuntautuvat affrikaattoja. Aakkostoon kuului myös latinalaisesta kirjaimistosta lainattuja merkkejä. Venäjän äänteitä osoittavat ф, х ja ц liitettiin kirjaimistoon 1920-luvun lopussa.

Molodtsovin aakkosto soveltui hyvin komin äännerakenteen merkitsemiseen, mutta kirjapainoteknisesti sen käyttö oli hankalaa. Myöhemmin sitä syytettiin nationalistiseksi. Kirjaimisto korvattiin vuosina 1930–1932 latinalaisella, mutta Komissa sitä käytettiin uudelleen vuosina 1936–1938. Vuonna 1938 komit ja komipermjakit siirtyivät venäjän aakkostoon pohjautuvaan kirjoitusjärjestelmään, johon on lisätty kirjaimet і ja ӧ.

Unicode-tuki
------------

Molodtsovin aakkostoon kuuluvat kirjaimet sisältyvät kaikki Unicodeen. Cyrillic-osio (0400–04FF) sisältää kirjaimet а, б, в, г, е, ж, і, ј, к, л, м, н, о, п, р, с, т, у, ф, х, ц, ч, ш, щ ja ы. Loput kirjaimet ԁ, ԃ, җ, ԅ, ԇ, ԉ, ԋ, ӧ, ԍ ja ԏ sisältyvät Cyrillic Supplementary -osioon (0500–052F).

Aiheesta muualla
----------------

* Molodtsovski alfavit komi-zyrjanskogo jazyka (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Hot stuff** oli radio-ohjelma jota esitettiin Lapin radiossa ja joka lähetettiin Kemijärven koilliskonttorista. Ohjelmaa esitettiin vuosina 1988–1990 ja oli aikoinaan kuunnelluimpia radio-ohjelmia. Ohjelman tyyli oli huumoripitoista ja ohjelmasta tuli kuuluisaksi Bat & Ryyd -duo.

Juontajat
---------

Radio-ohjelmaa juonsivat Oiva Mursu (DJ Tippa) joka on kotoisin Posion Jumiskon kylältä ja Juha Soppela (JS) joka on kotoisin Kemijärven Soppelasta. Bat & Ryydin suosio nousi kuitenkin niin kovaksi, ettei radion juontoon enää riittänyt aikaa. Single "Ehtaa tavaraa" myi kultaa neljässä päivässä. Lisäksi molemmat toimivat myös DJ:nä, erikoistuen 1980-luvun diskosoundeihin.

Lähteet
-------

* Jumiskossa syntyneen Oiva Mursun tuottamasta LP-levystä jymymenestys. Lapin Kuriiri 22.11.1989
* Neljässä päivässä "Ehtaa Tavaraa" kultalevyksi Kemijärvelle. Koillis Lappi 24.11.1989
* Salaperäiset Bat ja Ryyd. Seuran kansi 1.12.1989
* Salaperäiset Bat ja Ryyd. Seura 1.12.1989
* Jängiltä tullaan ja jängille jäädään. LK 19.11.1989
* Ehtaa Tavaraa suoraan suoneen jänkhän laidalta Kemijärveltä. Itä-Lappi 15.10.1989
* Missä he ovat nyt: Legendaarisen huumoribändin vuosikymmeniä vanha salaisuus paljastui – tässä on oikea Bat ja Ryyd!
**Mark Andre** (alk. *Marc André*, s. 10. toukokuuta 1964 Pariisi) on ranskalainen, Saksassa asuva nykytaidemusiikin säveltäjä.

Andre opiskeli Pariisin konservatoriossa Claude Baliffin ja Gérard Griseyn johdolla. Vuosiksi 1993–1996 hän sai stipendin Stuttgartin musiikkiakatemiaan opiskelemaan Helmut Lachenmannin johdolla ja opiskeli samalla musiikkitieteen tohtoriksi Pariisissa ja Toursissa. Vuosina 1997–2013 Andre opetti Strasbourgissa ja Frankfurtissa. Hän on opettanut myös Dresdenissä ja Darmstadtin kesäkursseilla.

Andren tunnetuimpia ja palkituimpia sävellyksiä ovat *Fatal, Un-fini* I ja II sekä *Le trou noir univers, Le loin et le profond*. Italialainen musiikkilehti *Classic Voice* järjesti vuonna 2016 äänestyksen parhaista 2000-luvulla sävelletyistä teoksista, vastaajina sata eurooppalaista nykymusiikin tuntijaa. Kahdeksan Mark Andren teosta sai äänestyksessä mainintoja, eniten (4) hänen sävellyksensä *durch* vuodelta 2006.

Vuonna 2014 Mark Andre oli jäsenenä Suomessa järjestetyn ensimmäisen kansainvälisen Sibelius-sävellyskilpailun tuomaristossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mark André (Arkistoitu – Internet Archive), Salzburg Foundation. Viitattu 22.1.2017.
2. ↑  Koskinen, Janne: Asiantuntijat äänestivät Magnus Lindbergin ja muut konkarit keskikastiin, Herrasmiehen päiväkirja -blogi 20.1.2017. Viitattu 22.1.2017.
3. ↑  Sibelius-sävellyskilpailun voittajat julkistetaan (Arkistoitu – Internet Archive), Ilta-Sanomat 25.3.2015. Viitattu 22.1.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
	+ 2
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Mark Andre
**Seija Annukka Salmiala** (s. 22. heinäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen viulisti ja musiikkipedagogi.

Salmiala adoptoitiin Bruno Salmialan perheeseen vuonna 1945. Hän aloitti viulutunneilla käymisen 6-vuotiaana ja aloitti ylioppilaaksi kirjoitettuaan vuonna 1961 opiskelun Sibelius-Akatemiassa. Häntä opetti siellä Arno Granroth. Salmiala opiskeli myös Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä, estetiikkaa ja fonetiikkaa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1965 ja suoritti filosofian lisensiaatin lisensiaatin tutkinnon vuonna 1975. Salmiala sai Suomen Kulttuurirahaston apurahan vuonna 1966 ja pääsi opintojaksolle Pariisiin. Pariisissa hänen opettajanaan oli Gabriel Bouillon. Salmiala osallistui myös kesäkursseille Salzburgissa ja Nizzassa.

Salmiala piti ensikonserttinsa vuonna 1964 ja sai Kuopion viulukilpailun kolmannen palkinnon vuonna 1973. Hän oli Jean Sibelius -viulukilpailun sihteerinä vuosina 1970 ja 1975. Salmiala on toiminut sihteerinä myös Suomen Solistiyhdistyksessä ja Pariisin taiteilijakaupungin säätiössä. Hän laati oppikirjat *Säveltapailu B* ja *Säveltapailu C* sekä harjoitusvihon *Säveltapailu 4*. Lisäksi hän suomensi Galamianin viulumetodin.

Vuoteen saakka 2002 Salmiala työskenteli Sibelius-Akatemiassa säveltapailun lehtorina. Hän oli vuodesta 1972 naimisissa pianisti Timo Mikkilän kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Seija Salmialan rahasto Suomen Kulttuurirahasto, viitattu 1.3.2024
2. 1 2 3 4 5  Otavan iso musiikkitietosanakirja (toim. Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2
| "We Are Young"Fun (mukana Janelle Monáe) |
| --- |
| Singlen "We Are Young" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Some Nights* |
|  B-puoli | "One Foot" |
|  Julkaistu | 20. syyskuuta 2011 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus, vinyyli |
|  Tekijä(t) | Nate Ruess, Andrew Dost, Jack Antonoff ja Jeffrey Bhasker |
|  Tuottaja(t) | Jeff Bhasker |
|  Tyylilaji | indie pop, vaihtoehtorock |
|  Kesto | 4:10 (albumilla)3.51 (radiossa) |
|  Levy-yhtiö | Fueled by Ramen |
| Funin muut singlet |
| "C’mon"2010 | "We Are Young"2011 | "Some Nights"2012 |
| Janelle Monáen muut singlet |
| "Cold War"2010 | "We Are Young"2011 |  |

MusiikkinäyteWe Are YoungÄänitiedostojen kuunteluohjeet

"**We Are Young**" on yhdysvaltalaisen yhtyeen Funin kappale heidän toiselta studioalbumiltaan *Some Nights*. Vierailevana artistina kappaleessa esiintyy yhdysvaltalainen laulaja Janelle Monáe. Kappale julkaistiin 20. syyskuuta 2011 albumin ensimmäisenä singlenä. Musiikillisesti "We Are Young" on voimaballadi, jossa on elementtejä indie popista, vaihtoehtorockista ja voimapopista. Kappale on saavuttanut kaupallista menestystä ja sitä on luonnehdittu yhdeksi vuoden 2012 suurimmista hiteistä.

Kappale sai aluksi huomiota vain verkossa, mutta joulukuussa 2011 sitä coveroitiin televisiosarjassa *Glee*. Näyttelijöiden versio kappaleesta nousi iTunesin ykköseksi ja sijalle 12 Yhdysvaltain *Billboard* Hot 100 -singlelistalla. Tämän jälkeen kappaletta käytettiin Chevrolet Sonic -automallin mainoksessa, joka esitettiin Super Bowl XLVI -loppuottelun aikana. Perinteisesti loppuottelu on vuoden katsotuimpia televisiolähetyksiä, ja tälläkin kertaa lähetystä seurasi yli 111 miljoonaa katsojaa. Pian kappale välittyi valtayleisön tietoisuuteen ja siitä tulikin niin sanottu crossover-hitti. Kappale nousi *Billboard* Hot 100 -singlelistan kärkeen ja pysyi siellä kuusi yhtäjaksoista viikkoa. "We Are Young" on myynyt viisinkertaista platinaa Yhdysvalloissa ja se on sekä Funin että Monáen ensimmäinen listahitti.

Kappale valittiin vuoden 2013 Grammy-gaalassa vuoden kappaleeksi..

Lähteet
-------

1. ↑  Radio Hits One: fun.'s "We Are Young" Brings Indie Pop To The Super Bowl And The Hot 100 *villagevoice.com*.  Arkistoitu 15.5.2012. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  Bauder, David: Super Bowl Ratings Record: Giants-Patriots Game Is Highest-Rated TV Show In US History *www.huffingtonpost.com*.  6.2.2012. The Huff Post. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
3. ↑  Grammy success for Fun, Gotye and Mumford & Sons BBC. Viitattu 11.2.2013.
**Montrealin olympiastadion** (engl. *The Olympic Stadium*, ransk. *Stade olympique*) on urheilukilpailuihin ja muihin suuriin joukkotapahtumiin tarkoitettu stadion Hochelaga-Maisonneuven kaupunginosassa Kanadan Montrealissa, Quebecin provinssin suurimmassa kaupungissa.

Yönäkymä stadionin takaosaan.
Montrealin olympiastadion rakennettiin vuoden 1976 kesäolympialaisia varten, ja siitä on myöhemmin tullut paikallisten baseball- ja amerikkalaisen jalkapallon joukkueiden kotikenttä. Stadionille mahtuu 80 000 katsojaa. Sen yhteydessä toimii kuuden altaan uintikeskus.

Vaikka stadion rakennettiin olympialaisia varten, se valmistui lopullisesti vasta vuonna 1990, 14 vuotta kisojen jälkeen. Stadionin katosta suunniteltiin alkujaan avattavaa, mutta sellainen osoittautui aluksi liian kalliiksi. Katto on ollut välillä kiinni, välillä auki, ja nykyisin se on pysyvästi umpinainen, mikä harmittaa baseballin katsojia.

Stadion sijaitsee keskellä kaupunkia, joten sinne pääsee kätevästi metrolla Viun asemalta, mutta omalla autolla liikkuvat katsojat ovat arvostelleet sen sijaintia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olympic Stadium Montreal (Arkistoitu – Internet Archive) Destination 360
2. 1 2  Montreal Ball Park Reviews

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montrealin olympiastadion** Wikimedia Commonsissa

* Montreal Tower (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (great-towers.com)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz place
* StadiumDB
* Structurae

 |

 |
Petserin piiri Pihkovan alueen kartalla.
**Petserin piiri** (ven. Печо́рский райо́н, *Petšorski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Vuonna 1944 perustetun piirin pinta-ala on 1 251 neliökilometriä. Piirissä asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 22 123 henkeä, joista noin puolet piirin hallinnollisessa keskuksessa Petserin kaupungissa (11 195). 

Piiri rajoittuu idässä Pihkovan ja Palkinon piireihin, lännessä Viroon ja Latviaan sekä pohjoisessa Peipsijärveen. Vuosina 1920–1944 alue kuului Viron Petserimaan maakuntaan.

Petserin piirissä sijaitsee Izborskin linnoitus, joka mainitaan venäläisissä kronikoissa ensimmäisen kerran vuoden 862 kohdalla. Nykyisin säilynyt linnoitus on rakennettu 1500-luvulla. Muita nähtävyyksiä ovat Petserin luostari ja Sennon pogosta, jossa on 1500-luvulla rakennettu Georgios Voittajan kirkko.

Piirin kautta kulkee Pihkovan ja Riian välinen maantie sekä Tallinnan ja Moskovan sekä Riian ja Pietarin väliset rautatiet.

Lähteet
-------

1. ↑  Федеральная служба государственной статистики (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Предварительные итоги: всероссийской переписи населения 2010 года. Статистический сборник (pdf) (Alustavat tulokset: Koko Venäjän kattavan väestönlaskenta 2010. Tilastollinen yhteenveto) *ISBN 978-5-902339-98-4*.  2011. Moskova:  ИИЦ «Статистика России»..  Arkistoitu 24.1.2012. Viitattu 10.2.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Petserin piiri**.
* Petserin piiri Pihkovan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
Tarpeenmukainen hoito ry on v. 2016 perustettu valtakunnallinen mielenterveystyön vapaaehtois- ja kansalaisjärjestö. Yhdistyksen tarkoituksena on parantaa hoidon laatua sekä laajentaa yhteiskunnallista keskustelua siitä, miten mielenterveyteen liittyviä asioita ymmärretään. 

Yhdistys suhtautuu kriittisesti mielenterveystyössä vallitsevaan biolääketieteelliseen lähestymistapaan ja sen sovelluksiin, kuten psykiatriseen diagnoosijärjestelmään ja hoidon lääkekeskeisyyteen. Yhdistyksen innoittajina ovat olleet mm. avoimen dialogin hoitomalli sekä yhdistyksen omien jäsenten kokemukset psykiatrisesta hoidosta.

Yhdistyksessä koetaan, että psyykkiset ongelmat eivät ole biologisia häiriöitä tai aivosairauksia, vaan useimmiten elämäntilanteeseen liittyviä ja ymmärrettäviä reaktioita. Psykiatristen diagnoosien validiteetti nähdään heikkona. Yhdistys pyrkii vahvistamaan ihmisten itsemääräämisoikeutta psykiatrisen hoidon piirissä. Yhdistys pitää tärkeänä, että jokaisella psykiatrisella potilaalla tulisi olla mahdollisuus valita tehokas, näyttöön perustuva lääkkeetön hoitotapa riippumatta psyykkisen haasteen luonteesta.

Yhdistys ylläpitää Mad in Finland-verkkosivustoa, joka on osa kansainvälistä Mad in the World-yhteisöä. Sivustolle yhdistyksen jäsenet koostavat sekä ajankohtaista tieteellistä tietoa että omakohtaisia kokemuksia psykiatrisiin teemoihin liittyen.

Yhdistyksellä on säännöllisiä tapaamisia lähinnä pääkaupunkiseudulla ja etäyhteyksin toteutettuina. Yhdistys on järjestänyt myös useita avoimia yleisöluentoja psykiatriseen hoitoon liittyen.

Lähteet
-------

1.
"**Smoke Gets in Your Eyes**" on Jerome Kernin säveltämä ja Otto Harbachin sanoittama musiikkikappale vuoden 1933 Broadway-musikaalista *Roberta*. Kern sävelsi kappaleen alun perin nopeatempoiseksi musiikiksi näytösten väliseen steppiesitykseen. *Roberta*-musikaalia varten hän muutti kappaleen balladiksi.

Kappaleesta tuli hitti heti ilmestyttyään. Paul Whitemanin orkesterin levytys nousi listaykköseksi vuonna 1934, ja samana vuonna myös Leo Reisman, Emil Coleman ja Ruth Etting nousivat kappaleella listoille*selvennä*. Kappaleen kenties tunnetuimman version levytti The Platters vuonna 1958. The Plattersin levytystä myytiin yli miljoona kappaletta ja se saavutti listoilla ensimmäisen sijan.

Kappaleesta on tullut yksi jazzmusiikin standardeista. Sen ovat levyttäneet useat pianonsoittajat, mukaan lukien Teddy Wilson, Nat King Cole, Art Tatum, Thelonious Monk ja Keith Jarrett. Muita kappaleen levyttäneitä ovat mm. Artie Shaw, Sarah Vaughan, Harvey Mason ja Quintette du Hot Club de France.

Juha Vainio on kääntänyt kappaleen suomeksi nimelle "Kun rakastunut on".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeremy Wilson: Smoke Gets in Your Eyes *JazzStandards.com*. Viitattu 19.11.2011. (englanniksi)
2. ↑  Hakutulos kappaleelle Kun rakastunut on *Suomen Äänilevystö ry*. Viitattu 19.11.2011. [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli kertoo työkalusta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Tyypillinen puusepänvasara
**Vasara** on työkalu, jolla on tarkoitus keskittää iskuvoimaa kapeaan pisteeseen. Yleisimmin vasaralla lyödään nauloja, sovitellaan kappaleita paikoilleen, muotoillaan tai rikotaan jotain. Vasara on etenkin geologien, kirvesmiesten, seppien ja monien muiden käsityöläisten ja ammattiryhmien tärkeä työkalu. Vasaran käyttöön viitataan sanoilla *vasaroida* ja *vasarointi*.

Vasaratyypit
------------

Vasaroita on useita erilaisia eri käyttötarkoituksia varten, jolloin niiden muotokin vaihtelee. Vasarassa on varsi ja varren toisessa päässä yleensä metallinen pää. Päässä on tasainen iskupinta toisella puolella ja toisella puolella voi olla haara naulojen irrotusta varten tai se voi olla esimerkiksi pallo- tai kiilamainen. Erikoistarkoituksia varten on myös kumi-, muovi- ja muita vasaroita.

Vasaroiden kokoluokka on tapana ilmoittaa unsseissa (oz). Kirvesmiehen vasaroiden tavallinen paino on 16–20 unssia. Painavasta ja lyhytvartisesta pajavasarasta käytetään nimitystä moska. Pitkävartinen painava vasara on leka.

Rekyylitön vasara ei kimpoa niin helposti takaisin iskettäessä kuin perinteinen.

Etymologia ja alkuperä
----------------------

Pajavasara
Sanalla vasara on vastineita kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä. Vasara tiedetään vanhaksi arjalaiseksi, eli indoeurooppalaiseksi lainaksi. "...siihen on verrattu mm. tärkeän muinaiskielen avestan sanaa *vazra-*, 'nuija' ja muinaisintian sanaa *vájrah*, joka on tarkoittanut ukkosen vajaa, taivaanjumalan asetta." Sana on selvästi vanha sana, joka voi hyvinkin liittyä vasarakirveskulttuuriin, jota muinaiset indoeurooppalaiset edustivat ja levittivät. Suomen kirjakielessä sana on tunnettu Agricolan ajoista alkaen. 

Suomen kansallismuseon kokoelmiin kuuluva vasarakirves.

Naulaaminen
-----------

Iskettäessä vasaralla naulan kantaan kosketusaika on tyypillisesti 4 ms. Vasara osuu tuolloin naulaan nopeudella 6–8 m/s ja voima on luokkaa 1 kN.

Katso myös
----------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **vasara**.
* Vasara aseena ks. Sotavasara
* Nuija

Lähteet
-------

1. ↑  tut.fi, Lyöntityökalut
2. ↑  Kaisa Häkkinen: Nykysuomen etymologinen sanakirja, s. 1460–1461, Juva 2005
3. ↑  Sakari Mäkelä: Didaktinen huomio: Naulaa päähän.  *Dimensio*, 1993, 57. vsk, nro 1, s. 62. Helsinki:  Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL ry.  .
**EML Vanemuine** oli Viron merivoimien Peipsijärven laivaston tykkivene, joka oli samalla osastonsa lippulaiva.

Valmistus
---------

Liivinmaan Höyrylaiva yhtiö tilasi Varkaudesta A. Ahlström osakeyhtiöltä matkustaja-aluksen Peipsijärvelle. Vuodesta 1914 *Imperatoriksi* nimetty alus liikennöi järvellä, kunnes Venäjän keisarikunnan laivasto osti sen ensimmäisen maailmansodan aikana lokakuussa 1915 tykkiveneeksi Peipsijärven keisarilliseen sotalaivastoon.

Hieman ennen vallankumouksen alkamista alus nimettiin uudelleen *Presidentiksi*. Punaiset valtasivat 29. huhtikuuta 1918 aluksen ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa. Valkokaarti valtasi 28. lokakuuta aluksen Velikajajoella ja punaiset valtasivat sen takaisin 20. joulukuuta. Neuvostovenäjän joukot hylkäsivät aluksen 14. tammikuuta 1919 Tartoon, mistä valkoiset sen valtasivat. Viron sotalaivastoon se liitettiin 27. tammikuuta 1919 nimellä *Vanemuine*. Alus vaurioitui 13.-20. toukokuuta taistelussa punaisia vastaan, jolloin laivasto luopui siitä.

Alus oli 1922 korjattavana telakalla, mistä se palasi Peipsijärvellä matkustaja-rahtialukseksi. Alus palautettiin 1930 Viron laivastolle. Punalaivastoon alus liitettiin 13. elokuuta 1940 koululaivana ja se aseistettiin 30. kesäkuuta 1941 ja luokiteltiin tykkiveneeksi nimellä *Issa*. Saksan aloitettua hyökkäyksensä itään alus vaurioitui pahoin, jolloin noin 50 miehistönjäsentä sai surmansa ja 18 haavoittui. Saksalaiset kunnostivat aluksen ja liittivät sen Peipsijärven laivastoonsa nimellä *Vanemuine*. Sodan lopulla alus lokakuussa 1944 upposi ilmahyökkäyksessä Rannapungerjan edustalle. Hylky kuljetettiin 1953 romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway, 2006. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Tuomi-Nikula, Jorma: *Suomen laivat punatähtisen sotalipun alla*. Gummerus, 2000. ISBN 951-796-212-6.

### Viitteet

1. ↑  Budzbon, Przemysław; Radziemski, Jan; Twardorwski, Marek: "Peredovoj", *Warships of the Soviet Fleets 1939−1945*, s. 246. Volume I: Major Combatants. Barnsley, Yhdistynyt kuningaskunta: Seaforth Publishing, 2022. ISBN 978-1-5267-5193-5. Google Books (viitattu 3.1.2023). (englanniksi)
2. 1 2 3  Tuomi-Nikula 2000 s. 132 ja 160
**Mosaiikkimenetelmä** (*engl. tiling approach*) on meteorologiassa, numeerisessa säänennustamisessa käytetty menetelmä, jossa määritetään isolle heterogeeniselle mallin hilaneliölle pintavuot useista hilaneliön osista. 

Mosaiikkimenetelmässä paikalliset vuot parametrisoidaan erikseen kullakin alustatyypillä. Hilaneliön laikuille annetaan rosoisuudet ja ennustetaan pintalämpötilat ja -kosteudet erikseen. Pintavuo kasataan osa-alueiden koolla painotetuista osavoista.

{\displaystyle \langle H\rangle =\rho c\_{p}\sum \_{i=1}^{N}f^{i}C\_{H}^{i}\left(\theta \_{S}^{i}-\langle \theta \_{a}\rangle \right)\langle u\rangle }

missä {\displaystyle \rho } on ilman tiheys, {\displaystyle c\_{p}} on lämpökapasiteetti vakiopaineessa, {\displaystyle N} on hilaruudussa esiintyvien alustatyyppien lukumäärä ja {\displaystyle f\_{i}} on alustatyypin {\displaystyle i} pinta-alaosuus nollan ja yhden väliltä. Kukin siirtokerroin {\displaystyle C\_{H}^{i}} lasketaan siis paikallisen rosoisuusparametrin ja stabiilisuuden perusteella. {\displaystyle \theta \_{S}^{i}} on pinnan ja {\displaystyle \theta \_{a}} ilman potentiaalilämpötila.

Käyttö
------

Etenkin ilmastomalleissa voi suuren hilaneliön alueella olla montaa eri pintatyyppiä. Mosaiikkimenetelmä on osoittautunut johdonmukaisemmaksi kuin yritykset määrätä yksi yhteinen tehoisa lämmön ja kosteuden rosoisuusparametri ja pinta-arvo koko isolle heterogeeniselle hilaneliölle. Mosaiikkimenetelmä onkin siksi yleistynyt eri malleissa.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Leo Insam** (6. helmikuuta 1975 Bolzano - 25. kesäkuuta 2023 Ortisei, Italia) oli italialainen jääkiekkoilija ja nelinkertainen Italian mestari. Hän oli peliipaikaltaan hyökkääjä ja kuului pitkään Italian maajoukkueen vakiokalustoon.

Insam aloitti pääsarjauransa HC Val Gardenan joukkueessa kaudella 1992-1993. Debyyttikaudellaan hän pelasi vain kolme ottelua. Kahden vajaan kauden jälkeen Insam lähti ensimmäisen kerran Pohjois-Amerikan kaukaloihin. Hän pelasi kauden 1994-1995 Brittiläisen Kolumbian junioriliigassa Nanaimo Clippersin joukkueessa. Vuoden mittaisen Kanadan visiitin jälkeen hän palasi takaisin Val Gardenaan. Kaudelle 1996-1997 Insam siirtyi pelaamaan Itävaltaan Klagenfurtin joukkueeseen. Itävallan vuoden jälkeen Insam siirtyi pelaamaan Saksaan Düsseldorf EG:n joukkueeseen ja sieltä edelleen toiselle Pohjois-Amerikan vierailulle - tällä kertaa West Coast Hockey Leaguen Tucson Gila Monstersin joukkueeseen. Siellä hän ei tosin pelannut kuin neljä ottelua ennen paluutaan Düsseldorfiin loppukauden ajaksi.

Kaudelle 1999-2000 Insam palasi Italiaan, tällä kertaa Asiagon joukkueeseen. Asiagon vuoden jälkeen Insam siirtyi pelaamaan Milanoon, jossa pelasi neljä kautta. Milanosta Insam siirtyi HC Bolzanoon seuraavan viiden kauden ajaksi. Syksyllä 2008 Insam teki vielä kahden vuoden sopimuksen Val Gardenaan ja päätti sen jälkeen uransa kevääseen 2010.

Italian maajoukkuetta Insam edusti Olympiakisoissa 1994 ja 1998 sekä MM-turnauksissa 1995-2001. Hän pelasi vielä kuusi maaottelua keväällä 2004 mutta ei tullut valituksi lopulliseen MM-kisajoukkueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leo Insam *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Leo Insam The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Mihail Nikolajevitš Lebedev** (ven. Михаи́л Никола́евич Лебедев; 22. lokakuuta 1877 – 5. maaliskuuta 1951) oli komilainen kirjailija.

Lebedev syntyi nykyisen Komin tasavallan Sysolan piirin Mežadorin kylässä. Hän opiskeli Ust-Sysolskin kihlakuntaopistossa ja työskenteli kunnankirjurin apulaisena Kortkerosin ja Poktšan kylissä. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän toimi köyhälistökomitean ja kansantuomioistuimen sihteerinä Kortkerosissa, jossa hän eli suurimman osan elämästään.

Lebedev alkoi kirjoittaa 13-vuotiaana. Ennen vallankumousta hän julkaisi useita venäjänkielisiä kertomuksia, mutta alkoi laatia myös kominkielisiä runoja. Lebedevin runoelmat *Kört Aika* ja *Jag mort* (molemmat 1928) perustuvat komien muinaisuutta koskeviin legendoihin. Hän kirjoitti myös ajankohtaista käyttörunoutta sekä erityisesti lastenrunoja. Lebedevin operetteja *Miča nyv* ("Kaunis tyttö", 1919), *Tun* ("Noita", 1920), *Nastuk* (1928) on esitetty näyttämöllä.

Vuonna 1939 Lebedev sai ensimmäisenä komikirjailijana valtiollisen tunnustuksen – Znak potšota -kunniamerkin.

Aiheesta muualla
----------------

* Mihail Lebedevin lyhyt elämäkerta ja teoksia (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), (komiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Markus Helanen** (s. 27. huhtikuuta 1976 Helsinki) on entinen jääkiekkoilija. Maalivahtina liigatasolla pelannut Helanen kohosi julkisuuteen lokakuussa 2007, jolloin hänen elokuussa 2005 harjoitusottelussa saamansa aivovamma ja siitä alkanut korvauskiista vakuutusyhtiön kanssa uutisoitiin. Kiistaa on pidetty eräänlaisena ennakkotapauksena, sillä vaillinainen vakuutusturva voisi olennaisesti vähentää motivaatiota ammattilaisurheiluun.

Harjoitusottelussa venäläistä Pietarin SKA:ta vastaan 20. elokuuta 2005 Helanen törmäsi oman pelaajan kanssa voimakkaasti oman maalin takana. Hän pelasi erän loppuun, mutta alkoi pukukopissa puhua sekavia, minkä lisäksi hänen silmänsä harittivat.

Onnettomuuden jälkeen Helanen kertoo kärsineensä vakavista muistiongelmista sekä keskittymisvaikeuksista. Yksin elävällä Helasella on vaikeuksia selviytyä arkiaskareista, mutta vakuutusyhtiö Pohjolan mukaan hän pystyisi yhä pelaamaan jääkiekkoa pääsarjatasolla. Hänet tutkinut neurologian dosentti Jukka Turkka kuitenkin pitää Markus Helasta täysin työkyvyttömänä kiekkoilijan ammattiinsa.

IS Veikkaaja toi Helasen tarinan julkisuuteen 22. lokakuuta 2007, ja sen jälkeen kiistanalaisiin aivovammatapauksiin perehtynyt juristi Hannu Kokko otti Helasen tapauksen hoitaakseen.

Helasella on urheiluhallinnon kandidaatin koulutus.

SM-liigassa Helanen on edustanut Jokereita, Pelicansia ja Lukkoa sekä pelannut Pohjois-Amerikassa yliopistosarjaa. Siellä hänet valittiin kahdesti yliopistojoukkueensa parhaaksi pelaajaksi kauden päätteeksi. Helanen oli Mestiksen tähtikentällisen maalivahti, ja vuonna 2002 hänellä oli sarjan paras torjuntaprosentti.

Lähteet
-------

1. ↑  Marko Lempinen: Tästä alkoi Helasen painajainen.  *IS Veikkaaja*, 2007, nro 23.10.2007, s. 11.
2. 1 2  Vesa Rantanen, Marko Lempinen: "Elämäni on ollut piloilla".  *Ilta-Sanomat*, 2007, nro 25.10.2007, s. 4. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Vesa Rantanen, Marko Lempinen: "Elämäni on ollut piloilla".  *Ilta-Sanomat*, 2007, nro 25.10.2007, s. 5. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Marko Lempinen: Helanen kiittää tuesta.  *Ilta-Sanomat*, 2007, nro 25.10.2007, s. 5. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
5. 1 2  Markus Helanen.  *Ilta-Sanomat*, 2007, nro 25.10.2007, s. 5. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
**Margrethe Renstrøm** (s. 21. maaliskuuta 1985 Søgne) on norjalainen yleisurheilija. Hän kilpailee pituushypyssä ja kolmiloikassa.

Renstrømin uran suurin saavutus on pituushypyn pronssi yleisurheilun EM-kisoista 2012. Hän hyppäsi Helsingissä järjestetyn kilpailun loppukilpailussa tuloksen 667 senttimetriä. Renstrøm on myös voittanut seitsemästi, vuosina 2002–2003 ja 2005–2009, pituushypyn ulkoratojen Norjan-mestaruuden. Vuoden 2009 mestaruuskilpailuissa, 1. elokuuta, hän hyppäsi maansa ennätykseksi tuloksen 664 senttimetriä. Edellinen ennätys oli Berit Berthelsenin 656 senttimetriä vuodelta 1968. Sisäratojen Norjan-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2009 ja sijoittunut toiseksi vuonna 2006. Hän paransi Norjan ennätystä yleisurheilun EM-kisojen 2010 karsinnassa Barcelonassa hypättyään 668 senttimetriä. Loppukilpailussa hän sijoittui 12:nneksi.

Kolmiloikassa Renstrøm on voittanut maansa mestaruuden kolmesti, ulkoradoilla vuosina 2006 ja 2007 sekä sisäradoilla vuonna 2005. Lisäksi hän on saavuttanut pronssia vuoden 2005 ulkoratojen Norjan-mestaruuskilpailuissa.

Renstrømin pituushyppyennätys sisäradoilla on 616 senttimetriä, jonka hän hyppäsi helmikuussa 2007. Hänen kolmiloikkaennätyksensä on ulkoradoilla heinäkuun 2006 Norjan-mestaruuskilpailuissa hypätty 13,25 metriä.

Renstrømin edustama seura oslolainen Idrettsklubben Tjalve, johon hän siirtyi vuonna 2005 synnyinpaikkakuntansa seurasta Søgne IL:stä.

Renstrøm on koulutukseltaan fysioterapeutti. Hän valmistui Høgskolen i Oslosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Margrethe Renstrøm Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Drangsholt, Åge Harald: EM-bronse til Renstrøm *Aftenposten.no*.  28.6.2012. Viitattu 28.6.2012. (norjaksi)
3. ↑  Lengde/Long Jump *friidrett.no*. Viitattu 28.6.2012. (norjaksi)
4. ↑  Norjan vanhin yleisurheiluennätys meni rikki (vanhentunut linkki) *HS.fi*.  1.8.2009.  Arkistoitu 3.8.2012. Viitattu 28.6.2012.
5. ↑  Lengde innendørs/Long jump indoors *friidrett.no*. Viitattu 28.6.2012. (norjaksi)
6. ↑  Koltshanova naisten pituuskarsinnan ykkönen YLE Urheilu. Viitattu 27.7.2010.
7. ↑  Long Jump Women Final *European Athletics*.  28.7.2010. Viitattu 30.7.2010. (englanniksi)
8. 1 2  Tresteg/Triple Jump *friidrett.no*. Viitattu 28.6.2012. (norjaksi)
9. ↑  Tresteg innendørs/Triple jump indoors *friidrett.no*. Viitattu 28.6.2012. (norjaksi)
10. 1 2  Margrethe Renstrøm *tjalve.no*. Viitattu 28.6.2012. (norjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sini** (sardiksi *Sìni*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 524 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 8,75 neliökilometriä. Se sijaitsee 255 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sini (Italia)** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**H’ersonin kansainvälinen lentoasema** (ukr. Міжнародний аеропорт Херсон) on lentoasema, joka sijaitsee Hornostajivkan lähiössä H’ersonin lähellä, Ukrainassa.

Ennen Venäjän hyökkäyssotaa säännöllistä liikennettä kentälle oli yhtiöillä Pegasus Airlines, SkyUp Airlines, Turkish Airlines ja Ukraine International Airlines.

Venäjän asevoimat valtasi lentokentän H'ersonin taistelun päätteeksi osana laajempaa hyökkäystä Ukrainaan, mutta sen hallussa pitäminen osoittautui erittäin haastavaksi. Venäläisten vetäytymisen jäljiltä jäi miinakenttä ja valtava määrä aseita, ajoneuvoja ja kaatuneita sotilaita. Kuolleitten joukossa oli kaksi venäläistä kenraalia.

Lähteet
-------

1. ↑  В аэропорту Херсон обнародовали данные о работе в 2019 году *avianews.com*.  16.01.2020. Viitattu 11.2.2024. (ukrainaksi)
2. ↑  Bezpiatchuk, Zhanna: Ukraine war: Chornobaivka airbase, symbol of Russian defeat *BBC Ukrainian*.  29.11.2022. Viitattu 20.2.2024. (englanniksi)
**Taiwanin alkuperäiskansat** (kiin.: 臺灣原住民; pinyin: *Tái wān yuán zhù mín*), myös **Taiwanin aboriginaalit**, **formosalaiset**, ovat Taiwanissa asuvia alkuperäiskansoja, jotka muodostavat noin 2 % saaren väestöstä eli noin 530 000 henkilöä. Tutkimusten mukaan he ovat saattaneet asua Taiwanissa 8000–15 000 vuotta eristyksessä ennen han-kiinalaisten saapumista. Taiwanin alkuperäiskansat kuuluvat austronesialaisiin kansoihin.

Vuosisatojen ajan alkuperäiskansojen ja Taiwanille muualta saapuneiden välillä oli konflikteja ja taloudellista kilpailua. Kielenvaihto, assimilaatio ja jatkuva kontakti siirtomaavaltojen kanssa aiheutti kielikuolemaa ja kulttuuri-identiteetin menetystä.

1980-luvulta lähtien monet ryhmät ovat vaatineet alkuperäiskansoille laajempaa itsemäärämisoikeutta ja taloudellista kehitystä. 2000-luvulla alkuperäiskansojen asemaa on pyritty parantamaan valtion toimesta, jotta muun muassa alkuperäiskansojen kulttuuri ja kieli olisivat paremmin esillä.

Vuonna 2016 presidentti Tsai Ing-wen pyysi alkuperäiskansoilta anteeksi näiden kohtaamaa valtiojohtoista kaltoinkohtelua. Vuonna 2018 säädettiin laki alkuperäiskansojen oikeuksien turvaamiseksi. Kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivä on tunnustettu Taiwanissa alkuperäiskansojen juhlaksi vuodesta 2016 lähtien, mutta Taiwanissa sitä vietetään 1. elokuuta.

Valtio tunnustaa tällä hetkellä 16 alkuperäiskansaa: amisit, atayalit, paiwanit, bununit, puyumat, rukait, tsout, saisiyatit, yamit, thaot, kavalanit, trukut, sakizayat, sediqit, hla'aluat ja kanakanavut. Kansallisella tasolla alkuperäiskansojen etuja valvoo Alkuperäiskansojen neuvosto, joka toimii toimeenpanevan Yuanin alaisuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aron Says: Taiwanese Indigenous People *OFTaiwan*.  13.10.2019. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  One Island, Twenty Tongues *Ketagalan Media*.  3.5.2017. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Who Are the Taiwanese Indigenous Peoples? *CommonWealth Magazine*.  26.7.2019. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
4. ↑  Cindy Sui: Tribal culture survives in Taiwan  7.10.2011. BBC. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
5. ↑  Taiwan elevates aboriginals to downplay Chinese roots *Reuters*.  14.3.2008. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
6. ↑  Taiwan president gives first apology to indigenous groups *BBC News*.  1.8.2016. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
7. ↑  The Indigenous Peoples Basic Law  20.6.2018. Ministry of Justice. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
8. ↑  Taiwan designates Aug. 1 as Indigenous Peoples' Day *Focus Taiwan*.  29.7.2016. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
9. ↑  Introduction to the Tribes  2022. Hualien Indigenous Peoples Department. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
10. ↑  Introduction  20.12.2010. Council of Indigenous Peoples. Viitattu 4.2.2022. (englanniksi)
**Miikko Oikkonen** on suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja sekä elokuva- ja televisiotuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa *Sorjonen*-televisiosarjasta.

Oikkonen on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa elokuva- ja televisio-ohjausta, tuottamista ja käsikirjoittamista. Ensimmäinen Oikkosen luoma, käsikirjoittama ja ohjaama draamasarja oli neliosainen minisarja *Lemmenleikit* (Yle TV2 2008). Olkkonen on yksi Fisher King -tuotantoyhtiön perustajista ja toimii yrityksessä showrunnerina. Fisher King -yhtiön ensimmäinen sarjatuotanto oli fantasiasarja *Nymfit* (2014), joka perustuu Oikkosen luomaan konseptiin ja jossa hän työskenteli pääkäsikirjoittajana ja ohjaajana. *Nymfit*-sarja on levinnyt kymmeniin eri maihin ja televisiosarjaan perustuen on julkaistu myös kaksi kirjaa, *Nymfit – Montpellierin legenda* ja *Nymfit – Astarten solmu*, joiden kirjoittajina mainitaan Sari Luhtanen ja Miikko Oikkonen. 

Oikkosen luomia draamatuotantoja *Nymfien* lisäksi ovat muun muassa *Ihon alla* -sarja sekä nordic noir -sarja *Sorjonen*, josta on julkaistu kolme kautta sekä kokopitkä teatterielokuva *Sorjonen: Muraalimurhat*. *Sorjonen*-sarjaa on levitetty myös kansainvälisesti nimellä *Bordertown*. Sitä ovat esittäneet ainakin Sky Saksassa ja Itävallassa, Polar+ Ranskassa, Canvas Espanjassa ja Netflix kansainvälisesti. *Ihon alla* -sarjaa on vastaavasti esitetty kansainvälisillä markkinoilla nimellä *Replacements*. Konseptiin perustuen on julkaistu myös *Ihon alla* -romaani, jonka ovat kirjoittaneet Tiina Raevaara ja Oikkonen. 

Oikkosen myöhempiin töihin kuuluu trillerisarja *Helsinki-syndrooma* (2022) ja valmisteilla oleva draamasarja *Estonia*, joka kertoo 1994 uponneesta matkustajalaiva MS Estoniasta ja katastrofia seuranneesta onnettomuustutkinnasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Miikko Oikkonen Elonetissä.   Viitattu 18.2.2022.
3. ↑  Räsänen, Anu: Sorjosen tapahtumat tulevat pääkäsikirjoittaja Miikko Oikkosen uniin – rikosdraaman toinen kausi kerii auki päähenkilöiden menneisyyttä *Seura*.  6.10.2018. Viitattu 18.2.2022.
4. ↑  Sekasin, Sorjonen, #lovemilla – Näin suomalaista tv-draamaa myydään maailmalle *yle.fi*. Viitattu 18.2.2022.
5. ↑  Nymfit - Montpellierin legenda *www.gummerus.fi*.  Arkistoitu 21.9.2019. Viitattu 18.2.2022.
6. ↑  Nymfit - Astarten solmu *www.gummerus.fi*.  Arkistoitu 21.9.2019. Viitattu 18.2.2022.
7. ↑  Replacements *MHz Choice*. Viitattu 18.2.2022. (englanniksi)
8. ↑  Miikko Oikkonen & Tiina Raevaara: Ihon alla *Savon Sanomat*.  15.9.2016. Viitattu 18.2.2022.
9. ↑  Scott Roxborough, Scott Roxborough: MIPTV: ‘Bordertown’ Creator Gets Greenlight for New Finnish Thriller *The Hollywood Reporter*.  11.4.2021. Viitattu 18.2.2022. (englanniksi)
10. ↑  Elsa Keslassy, Elsa Keslassy: ‘Bordertown,’ ‘Snabba Cash’ Creatives to Make Maritime Disaster Show ‘Estonia’ (EXCLUSIVE) *Variety*.  1.2.2022. Viitattu 18.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
	+ 2
* Elonet

 |

 |
**Kansanäänestys Narvan ja Sillamäen autonomiasta 1993** oli Virossa Narvan ja Sillamäen alueilla 16. heinäkuuta – 17. heinäkuuta 1993 järjestetty epävirallinen kansanäänestys siitä, tulisiko Itä-Virumaan vironvenäläiselle väestölle luoda kansallinen itsehallinto. Kansanäänestysksen keskeisimmät poliittiset vaikuttajat olivat entiset kommunistipoliitikot Vladimir Malkovski ja Juri Mišin.

Kansanäänestyksen takana oli Narvan alueen taloudellinen riippuvaisuus Leningradin alueen markkinoista etenkin, kun Viro oli ottanut käyttöön kruunun ja Venäjän rupla oli menettämässä arvonsa, mikä nähtiin Narvan alueella taloudellisena haasteena .

Myöskään Venäjän federaatio ei tukenut kansanäänestystä, koska Venäjän presidentti Boris Jeltsin oli itse joutunut valtataisteluun Venäjän duuman puheenjohtajan Ruslan Hasbulatovin kanssa. Venäjän armeijalla ei ollut tukikohtia Itä-Virumaalla, joten sotilaallinen väliintulo ei ollut myöskään mahdollinen.

Kansanäänestyksessä 97 prosenttia narvalaisista ja 98,6 prosenttia sillamäeläisistä kannatti autonomiaa. Viron oikeuskansleri kuitenkin kumosi kansanäänestyksen tuloksen, koska Viron lainsäädännön mukaan Viron paikallishallinnolla ei ollut oikeutta järjestää omia äänestyksiä.

Viron pääministeri Mart Laar kirjoittaa muistelmissaan, että kansanäänestystä olisi ajanut tuolloin Pietarin kaupungin palveluksessa ollut Vladimir Putin, joka olisi halunnut siirtää Narvaan venäläisjoukkoja, mutta Venäjän presidentti Boris Jeltsin ei antanut siihen lupaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Veikko Jarmala: Näin olisi 30 vuotta sitten voinut syntyä "Narvan kansantasavalta" *Verkkouutiset*.  17.7.2023. Viitattu 17.7.2023.
2. ↑  Kaarina Järventaus: Kansanäänestys Narvassa sai kaksi tulkintaa *Helsingin Sanomat*.  19.7.1993. Viitattu 17.7.2023.
3. ↑  Varjus, Seppo: Viron entinen pääministeri Mart Laar muistelmissaan: Vladimir Putin puuhasi kapinaa Narvassa *Ilta-Sanomat*.  7.10.2019. Viitattu 15.3.2023.
Mars 3 laskeutuja Venäjän Memorial Museum of Cosmonautics -museossa. Mars 3 oli identtinen Mars 2:n kanssa.
Kartta, jossa näkyvät luotaimien laskeutumispaikat. Mars 2 alavasemmalla, ja ylempänä vasemmalta oikealle Viking 1, Mars Pathfinder ja Opportunity. Alarivin asteikko on kilometrejä.
**Mars 2** oli miehittämätön avaruusluotain, joka kuului Neuvostoliiton Mars-ohjelmaan. Ohjelma oli sarja miehittämättömiä luotaimia, jotka laskeutuivat tai kiersivät Marsia. Se laukaistiin toukokuussa 1971. Mars 2 ja Mars 3 olivat identtisiä avaruusaluksia, joissa oli kiertolainen ja laskeutuja yhdessä. Ne laukaistiin Proton-K raketilla ja Blok D-yläasteella. Mars 2:n laskeutuja oli ensimmäinen esine Marsin pinnalla, mutta sen laskeutumisjärjestelmä meni epäkuntoon ja se katosi..

Mars 2:ssa olevan kiertäjän oli määrä tutkia avaruuden aurinkotuulia ja mitata Marsin magneettikenttää. Sen lisäksi sen piti tutkia ja mitata Marsin kaasukehän ominaisuuksia ja lämpötilaa sekä tutkia pinnan topografian koostumusta sekä fysikaalisia ominaisuuksia Marsissa. Sen piti myös toimia tukiasemana välittämällä Maahan luotaimen lähettämää dataa. Marsin kaasukehässä vallitsi pölymyrsky, kun Mars 2 saapui perille, eikä se pystynyt kuvaamaan ja testaamaan niin kuin olisi pitänyt.

Pölystä johtuva tietokonehäiriö ja väärä data saivat aikaan, että laskeutuja saapui kaasukehään väärässä kulmassa ja sen nopeus oli 6 km/s. Moduulin laskeutumisjärjestelmä meni epäkuntoon, ja se putosi ilman laskuvarjoa hallitsemattomasti Marsin pintaan.

Mars 2 jatkoi toimintaansa ja lähetti tietoja sekä kuvia vuoden 1972 elokuun 22. päivään asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  NASA – NSSDCA – Spacecraft – Details *nssdc.gsfc.nasa.gov*. Viitattu 8.4.2018.
2. 1 2 3  Deffree, Suzanne: Mars 2 crash lands on the Red Planet, November 27, 1971 *EDN Network*.  27.11.2017. Viitattu 19.04.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* V. G. Perminov, The Difficult Road to Mars, A Brief History of Mars Exploration in the Soviet Union (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Pia Lindström**, syntymänimeltään **Pia Friedel Lindström**  (s. 20. syyskuuta 1938 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on näyttelijä Ingrid Bergmanin vanhin lapsi.

Pian varhaista elämää leimasi skandaali, jonka aiheutti hänen äitinsä ja italialaisen ohjaajan Roberto Rossellinin romanssi, joka alkoi elokuvan *Stromboli* kuvauksissa Italiassa. Ingrid Bergman alkoi odottaa lasta Rossellinille ollessaan vielä naimisissa Pian isän Petter Lindströmin kanssa. Bergman päätti jäädä Italiaan eikä saanut tavata tytärtään. Hänen isänsa haki avioeroa ja aloitti taistelun Pian huoltajuudesta. Lindströmin veli Roberto Ingmar Rossellini syntyi 7. helmikuuta 1950. Petter Lindström ja Ingrid Bergman erosivat 1. maaliskuuta 1950 ja 24. toukokuuta 1950 Bergman ja Rossellini avioituivat. Pian kaksoissisaret Isabella ja Isotta Ingrid Rossellini syntyivät 18. kesäkuuta 1952. Pia eli erillään äidistään aina vuoteen 1957.

Pia Lindström aloitti televisiouransa toimittajana KGO-TV-kanavalla San Franciscossa vuonna 1966  (Arkistoitu – Internet Archive), [vanhentunut linkki] ja 1971 meni töihin WCBS-TV-kanavalle New Yorkiin. Vuodesta 1973 vuoteen 1997 hän toimi uutisankkurina ja kulttuurikriitikkona WNBC-TV Channel 4 -uutisissa New Yorkissa. Hän on lisäksi esiintynyt televisiossa ja näytellyt elokuvissa. Hän on voittanut kaksi Emmy-palkintoa uutisraporteista ja tv-esiintymisistä. Hänelle on myös myönnetty Associated Press Broadcaster's Award.

Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli Fuller Earle Callaway, III. Hänellä on kaksi poikaa toisen aviomiehensä Joseph Dalyn kanssa. Pian kolmas puoliso on John H. Carley.

Elokuvat
--------

* Alexis Zorbas (1964)
* Matrimonio all'italiana (1964)
* Donna del lago, La (1965)
* Fate, Le (1966)

Katso myös
----------

* Ingrid Bergman
* Isabella Rossellini
* Ingrid Rossellini

Aiheesta muualla
----------------

* Pia Lindström Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Official Website
* Ingrid Bergman Website (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Alenia Aeronautica S.p.A.** on italialainen lentokonetehdas, joka on italialaisen Finmeccanican täysin omistama tytäryhtiö.

Alenia Aeronautica perustettiin vuonna 1990, kun Aeritalia yhdistettiin Selenian kanssa. Sen toimipaikka on Rooma. Yhtiötä johtaa Giorgio Zappa. Yhtiö on rekisteröity Napoliin.

Yhtiö on patnerina Eurofighter Typhoon rakentamiskonsortiossa eli Eurofighter GmbH:ssa. Aiemmin se (tai sen edeltäjä) oli konsortiossa, joka kehitti Panavia Tornadon. Yhtiön päätuote on eri lentokonerakenteiden valmistus etenkin Boeingin ja Airbusin lentokoneisiin.

Sen divisioonia ovat: Alenia Aermacchi, Alenia Aeronavali, Alenia Composite ja Alenia SIA. Aeronavali huoltaa ja modifioi sekä siviililentokoneita että sotilaslentokoneita. Quadrics on Alenia Aeronautican omistama supertietokoneiden tietoliikenteen osia ja ohjelmistoja valmistava yhtiö.

Alenia Aeronautica tekee yhteistyötä mm. seuraavien yritysten kanssa: Boeing, Lockheed Martin, Airbus/EADS, Dassault Aviation ja BAE Systems.

Yhdysvaltain puolustusministeriö on tilannut vuonna 2007 Alenia C-27J kuljetuskoneen Yhdysvaltain ilmavoimien Joint Cargo Aircraftiksi eli yleiskuljetuskoneeksi. Tämä on kahden miljardin dollarin urakka.

Vuonna 2012 yhtiö yhdistyi Aermacchin kanssa Alenia Aermacchi -yhtiöksi.

Tuotteet
--------

Italian ilmavoimien Alenia G222RM
Omat tuotteet:

* Alenia G.222

Yhteistuotanto:

* Alenia C-27J Spartan
* AMX International AMX, yhdessä Embraerin kanssa
* ATR 42
* ATR 72
* Eurofighter Typhoon, yhdessä EADSin ja BAe Systemsin kanssa

Yhteinen tuotekehitys

* Dassault Aviationin jne. kanssa yhtiö kehittää Dassault nEUROn UAV-alusta

Katso myös
----------

* Aeritalia
* Finmeccanica

Lähteet
-------

1. ↑  Finmeccanica S.P.A. Encyclopedia.com. Viitattu 3.8.2018.
2. ↑  "C-27J tapped for Joint Cargo Aircraft", Air Force Times, 4.6.2007
3. ↑  C-27J Spartan named as Joint Cargo Aircraft
4. ↑  Alenia Aermacchi GlobalSecurity.org. Viitattu 3.8.2018.
5. ↑  European Aeronautic Defence and Space Company Encyclopaedia Britannica. Viitattu 15.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Alenia Aeronautica official site
Werner Holmbergin maalaus vuodelta 1860 esittää hämäläistä maantietä kesällä.
**Tientekovelvollisuus** oli Suomen suuriruhtinaskunnassa maanomistajien perinteinen veronkaltainen rasite vielä 1800-luvun puolin jälkeen. Tiet oli jaettu tilojen manttaaliluvun mukaisiin osuuksiin, joiden kuntoa valvoivat nimismies ja siltavouti. Tientekovelvollisten oli kustannettava viranomaisten työn helpottamiseksi tien varteen pylväs, josta kävi ilmi osuudesta vastaavan talon, tien ja hoitajan nimi. Rasitteet jakautuivat epätasaisesti, sillä esimerkiksi sillan rakentaminen saattoi jäädä yhden tientekovelvollisen vastuulle. Kehitys vei kuitenkin kohti yhteisvastuullisuutta. Teiden rakentaminen siirtyi ensin kaikkien tientekovelvollisten maanomistajien yhteiseksi rasitukseksi, sitten yleisten maanteiden osalta ensin kunnan ja myöhemmin valtion tehtäväksi. Talvikunnossapito tarkoitti tien auraamisvelvollisuutta. Kukin tientekovelvollinen aurasi vain oman osuutensa ja usein eri aikaan kuin muut aurausvelvolliset, joten teiden kunto ei talvisin aina tyydyttänyt siltavoutia ja nimismiestä. Uudenmaan läänissä maanomistajien oli vuoden 1880 jälkeen muodostettava yhteisiä aurauskuntia yleisten maanteiden auraamiseksi, mikä jäi kuitenkin vain parin vuoden mittaiseksi kokeiluksi, josta palattiin takaisin vanhaan käytäntöön. Vuonna 1883 tientekovelvollisuus laajennettiin koskemaan maanomistajien lisäksi myös torppia, ulkotiluksia ja teollisuuslaitoksia. Erityisesti valtakunnan vilkkaimpien teiden kunnossapidosta aiheutui siitä huolimatta suurta vaivaa maanomistajille, koska yksi maanomistaja saattoi joutua ajamaan maantielle tuhatkin hevoskuormallista soraa.

Lähteet
-------

* Litzen, Aulikki & Vuori, Jukka: *Helsingin maalaiskunnan historia. 1865-1945. Kunnallishallinnon uudistuksesta suuren alueluovutukseen.* S. 75-77. Vantaan kaupunki, 1997. ISBN 951-8959-77-3.