recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Seksuaalinen tasa-arvo** tarkoittaa ihmisten tasa-arvoa seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta. Näin ollen homo- ja heteroseksuaalit sekä muiden seksuaalisuuksien edustajat olisivat toisiinsa nähden tasa-arvoisia. Esimerkiksi parisuhteiden rekisteröinti ja (samaa sukupuolta olevien) avioliitot seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta kuuluu seksuaaliseen tasa-arvoon. Seksuaalinen tasa-arvo on kotoperäinen termi, kun taas maailmalla puhutaan HLB-ihmisten (homojen, lesbojen ja biseksuaalien) syrjinnästä ja ihmisoikeuksista. Niin kutsuttu tasa-arvotyö maailmalla keskittyykin nimittelyn, kiusaamisen ja häirinnän sekä myös väkivaltaan sekä työmahdollisuuksien ja terveydenhuollon eväämisen ehkäisemiseen. HLB-ihmiset eivät saavuta tasa-arvoa siksi että he ovat jatkuvan hyökkäyksen kohteena eri puolilla maailmaa siksi mitä he ovat (ja mitä he eivät pysty muuttamaan). Seksuaalisen suuntautumisen vuoksi henkilölle saatetaan antaa potkut, häätää asunnosta tai kieltäytyä palvelemasta. Henkilö voi jäädä ilman tarvitsemiaan tavaroita ja palveluita. Seksuaaliseen tasa-arvoon voi myös kuulua valinta sukupuolineutraalien termien käytöstä: esimerkiksi "muru", "kulta" tai "rakas" ovat sanoja joilla voidaan korvata heteronormatiivisia oletuksia poika-/tyttöystävistä, joita seksuaalisesta suuntautumisesta johtuen henkilöllä ei ole.

Seksuaalinen tasa-arvo Suomessa
-------------------------------

Homoseksuaalisuus poistui Suomessa rikoslaista 1971 ja tautiluokituksesta 1981. Vuodesta 1971 vuoteen 1999 rikoslaissa oli ns. kehotuskielto, joka kielsi julkisen kehottamisen samansukupuolisten väliseen haureuteen. Ketään ei kuitenkaan koskaan tuomittu lainkohdan perusteella.

Vuonna 1995 Suomen rikoslakia uudistettaessa kiellettyjen syrjinnän perusteiden listaan lisättiin seksuaalinen suuntautuminen. Syrjinnän vastainen lainsäädäntö kieltää ihmisryhmään kohdistuvan herjauksen ja solvauksen sekä kiihottamisen sitä vastaan (RL 11:8), syrjinnän yleisöä palvelevan liikkeen tai ammatin harjoittamisesta, virantoimituksessa tai muussa julkisessa toiminnassa tai julkisten tilaisuuksien ja kokousten järjestämisessä (RL 11:9) sekä työnhakijaan tai työntekijään kohdistuvan syrjinnän (RL 47:3). Euroopan unionin Amsterdamin sopimuksessa vuodelta 1997 on kielletty syrjintä seksuaalisen suuntautumisen perusteella, ja sopimusta on tarkistettu vuonna 1999.

Käytännössä valtaväestölle on kuitenkin usein ominaista pitää yllä perinteistä käsitystä heteroseksuaalisuuden asemana ainoana luonnollisena seksuaalisuuden muotona, jolloin muihin suuntautumisiin kohdistuu kielteisyyttä. Erilaiset ennakkoluulot estävät lain hengen täydellistä toteutumista. Jossakin määrin tämä ilmenee myös hallinnossa, viranomaisten keskuudessa ja ammatillisessa toiminnassa terveydenhuollossa.

Sukupuolineutraali avioliittolaki astui Suomessa voimaan 1. maaliskuuta 2017.

Katso myös
----------

* Heteroseksismi
* Homoseksuaalisuus ja uskonnot
* Sukupuolten tasa-arvo

Lähteet
-------

* Virtanen, Jukka: *Kliininen seksologia*. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-24863-0.

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
Adolf Joffe.
**Adolf Abramovitš Joffe** (ven. Адо́льф Абра́мович Ио́ффе, 22. lokakuuta 1883 Simferopol – 17. marraskuuta 1927 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja valtiomies.

Elämä
-----

Adolf Joffe syntyi karaiimitaustaiseen kauppiasperheeseen. Hän opiskeli Berliinin yliopiston lääketieteellisessä ja Zürichin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Joffe liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen 1890-luvun lopussa, kuului menševikkeihin, työskenteli ulkomailla Lev Trotskin kanssa ja oli karkotettuna Siperiassa.

Vuonna 1917 Joffe liittyi bolševikkipuolueeseen ja toimi Pietarin neuvoston, Venäjän toimeenpanevan keskuskomitean ja Pietarin sotilaallisen vallankumouskomitean jäsenenä. Hänet valittiin myös Perustuslakia säätävän kokouksen edustajaksi.

Vuonna 1918 Joffe osallistui Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin ja toimi Neuvosto-Venäjän suurlähettiläänä Berliinissä. Vuonna 1919 hän oli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan maanpuolustusneuvoston jäsen ja valtionkontrollin kansankomissaari. Vuonna 1920 hän osallistui Viron, Latvian, Liettuan ja Puolan kanssa käytyihin rauhanneuvotteluihin. Vuonna 1921 Joffe työskenteli Keski-Aasiassa ja myöhemmin suurlähettiläänä Kiinassa ja Itävallassa. Vuosina 1925–1927 hän toimi yhtenä trotskilaisen puolueopposition johtajista. Vakavasti sairaana hän teki itsemurhan.

Lähteet
-------

1. ↑  Albert S. Lindemann. *Esau's Tears: Modern Anti-Semitism and the Rise of the Jews*, Cambridge University Press, 1997; s. 430.
2. 1 2  Polititšeskije dejateli Rossii. 1917 *slovari.yandex.ru*. Viitattu 14.1.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija *slovari.yandex.ru*. Viitattu 14.1.2011. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adolf Joffe** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ilja Repin, *Ivan Kramskoi*, 1882.
**Ivan Nikolajevitš Kramskoi** (ven. Ива́н Никола́евич Крамско́й; 8. kesäkuuta (J: 27. toukokuuta) 1837 Ostrogožsk, Voronežin kuvernementti – 5. huhtikuuta (J: 24. maaliskuuta) 1887 Pietari) oli venäläinen taidemaalari ja taidekriitikko. Hän oli yksi tärkeimpiä venäläisen realismin edustajia.

Ivan Kramskoi opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1857–1863. Hän jätti akatemian ennenaikaisesti sen jälkeen, kun 14 taiteilijan ryhmä esitti vastalauseen taidekoulun vanhoillisia opetusmetodeja vastaan (Neljäntoista vastalause).

Jätettyään akatemian Kramskoi perusti Pietarin taiteilija-artellin, jonka johdossa hän myöhemmin oli. Tämän lisäksi hän oli vaeltajien koulukunnan (peredvižnikit) perustajajäsen, ja hän osallistui useisiin vaeltajien näyttelyihin. Hänet nimitettiin vuonna 1869 Akatemian jäseneksi.

Kramskoi jätti jälkeensä laajan kirjeenvaihdon, joka sisältää paljon tietoa ja kannanottoja estetiikasta sekä venäläisestä taidehistoriasta.

"On täysin mahdollista, että ilman Kramskoita...ei olisi tapahtunut avointa uuden taidesuunnan vaatimista eikä olisi ollut uutta taidesuuntaakaan, sillä nuoret taiteilijat, jotka eivät olleet järjestäytyneitä ja joilla ei ollut vahvaa vakaumusta, saatikka sitten ohjelmaa, olisivat jääneet vaille huomiota ja vaikutusta, jatkuvasti väljähtyneen akateemisuuden nujertamina. Kramskoin äly ja energia yhdisti heidät, antoi heidän pyrkimyksilleen yhteisen, määrätyn päämäärän." – A. N. Benois, 1902

Kramskoin teoksia
-----------------

* Ivan Gontšarov, 1865Ivan Gontšarov, 1865
* Merenneidot, 1871Merenneidot, 1871
* Kristus erämaassa, 1872Kristus erämaassa, 1872
* Vanha mies kainalosauvan kanssa, 1872Vanha mies kainalosauvan kanssa, 1872
* Leo Tolstoi, 1873Leo Tolstoi, 1873
* Ivan Šiškin, 1873Ivan Šiškin, 1873
* Aleksandr Gribojedov, 1875Aleksandr Gribojedov, 1875
* Dmitri Grigorovitš, 1876Dmitri Grigorovitš, 1876
* Pavel Tretjakovin vaimo Vera Nikolajevna Tretjakova, 1876Pavel Tretjakovin vaimo Vera Nikolajevna Tretjakova, 1876
* Tsaaritar Maria Fjodorovna, n. 1880Tsaaritar Maria Fjodorovna, n. 1880
* Ivan Šiškin, 1880Ivan Šiškin, 1880
* Tuntematon, 1883Tuntematon, 1883
* Vladimir Solovjov, 1885Vladimir Solovjov, 1885
* Venäjän tsaari Aleksanteri III, 1886Venäjän tsaari Aleksanteri III, 1886

Lähteet
-------

1. ↑  1800-luvun venäläiset mestarit, näyttelyjulkaisu, 1989

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ivan Kramskoi**.
* Nordisk familjebok: Kramskoi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
	+ 2
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pekka Tapani Koponen** (s. 18. joulukuuta 1955 Savitaipale) on suomalainen lakimies, joka toimii korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena.

Koponen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1977 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1978. Oikeustieteen tohtoriksi hän väitteli 2004. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1981. Korkeimman oikeuden jäsenenä Koponen on toiminut 1. syyskuuta 2009 alkaen. Hän on ensimmäinen syyttäjän virasta nimitetty korkeimman oikeuden jäsen Suomessa.

Julkaisuja
----------

* Koponen, Pekka: *Talousrikokset rikos- ja prosessioikeuden yhtymäkohdissa*. Suomalainen lakimiesyhdistys, 2004. ISBN 978 951-855-223-1.
* Lahti, Raimo – Koponen, Pekka (toim.): *Talousrikokset*. Suomalainen lakimiesyhdistys, 2007. ISBN 978-951-855-263-8.

Lähteet
-------

* Koposen CV Korkeimman oikeuden sivuilla.

Viitteet
--------

1. ↑  Tolonen, Jaana (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 1988*, s. 429. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 99. Helsinki: Lakimiesliiton kustannus, 1988. ISSN 0585-9530. ISBN 951-640-395-6.
*Tämä artikkeli käsittelee pesäpalloilijaa. Näyttelijä Heikki Rantasesta ja energianeuvos Heikki Rantasesta on eri artikkelit.*
**Heikki Rantanen** (s. 8. maaliskuuta 1994 Pöytyä) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti Hyvinkään Tahkoa kauden 2014 kattavalla sopimuksella.

Pöytyän Urheilijoiden kasvatti Rantanen pelasi ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä kaudella 2013 Hyvinkään Tahkon joukkueessa. Hän pelasi tällöin kaksi ottelua, joissa hän jäi ilman tehopisteitä. Rantanen aloitti pesäpallon 6-vuotiaana. Hän on Tahkon ja Pöytyän Urheilijoiden lisäksi edustanut Jokioisten Koetusta. Ennen debyyttiään Superpesiksessä Rantanen oli pelannut Suomensarjaa sekä nuorten sarjoja.

Rantanen pelaa lukkarina. Hän voitti Tahkon A-pojissa SM-pronssia kaudella 2012 ja Pöytyän Urheilijoissa C-poikien SM-hopeaa kaudella 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikki Rantanen - Hyvinkään Tahkon profiili *hyvinkaantahko.fi*.  Arkistoitu 27.9.2013. Viitattu 24.9.2013.
2. ↑  Pöytyän Urheilijat - ajankohtaisia asioita (Uutinen 4.7.) *poytyanurheilijat.fi*.  Arkistoitu 27.9.2013. Viitattu 24.9.2013.
3. 1 2  Heikki Rantanen - Pesiksen Maailman pelaajakortti *pesiksenmaailma.fi*.  Arkistoitu 30.9.2013. Viitattu 24.9.2013.
4. 1 2  Heikki Rantanen - pelaajakortti Jokioisten Koetuksen sivuilla *jokioistenkoetus.fi*. Viitattu 24.9.2013.
**Raitniemen tuulivoimalaitos** on Varsinais-Suomessa Sauvon kirkonkylän eteläpuolella sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 0,6 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Tommi Heininen.

Yleistä
-------

Sauvonjoen jokilaaksossa peltoalueen reunalla seisoo seudun ainoa tuulivoimala, joka on yksityisen siihen pystyttämä. Voimalaitoksen sijainti on Raitniemen maatilan takapihalla hieman syrjäinen. Tuulivoimalan ohi kulkee Sauvon kirkonkylän ja Kemiön kirkonkylän välinen seututie 181, josta voimalan näkee. Voimala sijaitsee 10 metrin korkeudella mpy.

Voimala on ilmeisesti tanskalaisen Bonusin valmistama B44/600 , jonka napakorkeus on 50 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 44 metriä, ja jonka kapasiteetti on 600 kilowattia eli 0,6 megawattia.

Tuulivoimayhdistuksen sivuilla ilmoitetaan Raitniemen voimalan valmistajaksi Siemens Gamesan , joka muodostettiin yritysfuusiossa vasta vuonna 2017. Todennäköisempää on, että voimalaitos on Bonus Energyn ennen vuonna 2004 valmistama voimalaitos. Vuonna 2004 Siemens alkoi valmistaa itse tuulivoimalaitoksia, kun se oli ensin ostanut Bonus Energin itselleen. Yrityskaupan jälkeen se alkoi valmista samoja voimalaitoksia Siemens Wind Power-nimellä ja mallitunnuksella SWT-0.6-44.

Historiaa
---------

Tuulivoimala on hankittu käytettynä ja se pystytettiin kesäkuussa 2013. Monilla Salon seudun tuulivoimahankkeilla on ollut vaikeuksia toteutua. Tässä ei ole tietoa, miten hyvin tämä onnistui.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen tuulivoimaloista

Huomioita
---------

1. 1 2  Voimalaitoksesta on ollut saatavilla vain vähän tietoa. Lähteiden ristiriitaisita tiedoista ei voi aivan luotettavasti päätellä, mikä on asian todellinen laita (Bonus vai Siemens).
2. ↑  Tiedot on luettu kappaleen linkeissä olevista artikkeleista, joissa niihin on lähteet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Wind energy statistics in Finland (PDF) *vuosiraportti 2014*.  2015. Helsinki:  Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy. Viitattu 27.12.2023.
2. 1 2 3 4  Raitniemi *www.thewindpower.net*.  4.9.2023. Ranska:  The Wind Power. Viitattu 21.1.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Raitniemen tuulivoimalaitos (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 21.1.2024.
4. ↑  Bonus B44/600 *www.thewindpower.net*.  8.12.2022. Ranska:  The Wind Power. Viitattu 21.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  Toiminnassa olevat & puretut voimalat (EXCEL) *tuulivoimayhdistys.fi*.  31.12.2023. Helsinki:  Suomen Tuulivoimayhdistys. Viitattu 21.1.2024.
6. ↑  Kiviluoto, Mikko: Yksi tuulivoimalaitos toteutui 15:sta *sss.fi*.  8.1.2018. Salo:  Salon Seudun Sanomat. Viitattu 5.2.2024.
ArenalArenal purkautumassa marraskuussa 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Alajuelan maakunta, Costa Rica |
| Vuoristo | 
Cordillera Central |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 670 m |
| Purkautunut viimeksi | 
2010 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
10° 27′ 48″ P, 84° 42′ 12″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Arenal** on aktiivinen kerrostulivuori Arenal-vuoren kansallispuistossa Costa Ricassa. Tulivuori on 1 670 metriä korkea ja Costa Rican aktiivisin tulivuori. Vuonna 1968 sattunut purkaus tuhosi Tabacónin kaupungin ja tappoi 78 ihmistä. Vuoden 1975 purkauksessa tuhkaa lensi 26 kilometrin päähän. Vuodesta 1984 lähtien tulivuori on purkautunut vuosina 1993, 1994, 1996, 1998 ja 2006. Vuoren purkaukset jatkuivat vaiheittain vuoteen 2010 saakka. Vuori on yksi maailman 10 aktiivisimmasta tulivuoresta. *lähde?*

Tulivuori ympäristöineen kuuluu Arenalin kansallispuistoon, joka kattaa myös 1 140 metriä korkean sammuneen Chato-tulivuoren. Chaton romahtaneessa kraatterissa on nyt kaunis laguuni. Kansallispuistoon alueella elää monia metsän eläimiä, kuten tapiireja, mölyapinoita ja muita apinoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Arenal Volcano National Park *Arenal Costa Rica*. Viitattu 9.12.2023. (englanniksi)
**Petre P. Carp** (kesäkuu 1837 Iași – 22. kesäkuuta 1919 Țibănești) oli romanialainen poliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä vuosina 1900–1901 ja 1911–1912.

Carp kuului *Junimea*-seuran piiriin ja oli poliittisilta mielipiteiltään konservatiivi ja saksalaismielinen. Hän oli vaikutusvaltainen ministeri Lascăr Catargiun konservatiivihallituksissa vuosina 1870–1876, 1888–1889 ja 1891–1895. Konservatiivien ollessa oppositiossa 1880-luvulla hän toimi Romanian lähettiläänä Wienissä. Ensimmäisen kerran Carp oli pääministerinä 1900–1901. Myöhemmin hän kohosi Romanian konservatiivien johtajaksi ja oli toisen kerran pääministerinä vuoden 1911 alusta huhtikuuhun 1912. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Carp kannatti kruununneuvoston kokouksessa Romanian liittymistä sotaan keskusvaltojen puolelle, mutta jäi vähemmistöön. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli neuvoston ainoa jäsen, joka vastusti sodan julistamista keskusvalloille.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Nordisk familjebok*, täydennysosa (1923), s. 36 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 8.9.2015.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1905), s. 1206 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 8.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Petre P. Carp** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
The Rocker on yhdysvaltalainen musiikkiaiheinen komediaelokuva vuodelta 2008. Elokuvan on ohjannut Peter Cattaneo ja käsikirjoituksista vastasivat Maya Forbes ja Wallace Wolodarsky. Elokuvan pääosissa nähdään Rainn Wilson, Christina Applegate, Jeff Garlin, Josh Gad, Teddy Geiger ja Emma Stone. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 20. elokuuta 2008.

  

Juoni:

Rainn Wilson ottaa lavan haltuun tässä villiäkin villimmässä "toteuta unelmasi ja nolostuta perheesi - hinnalla millä hyvänsä" komediassa. Robert "Fish" Fishman saa huvittavan toisen mahdollisuuden tähteyteen - 20 vuotta sen jälkeen kun tuli potkituksi ulos melkein kuuluisasta tukkahevibändistä - liittyessään lukioikäisen sukulaispoikansa koulubändiin. Tahtiakaan missaamatta Fish vannoo ottavansa paikkansa rockjumalana, titteli jonka on aina ajatellut itselleen kuuluvan... vieden samalla nuoret bändikaverinsa matkalle, jota he eivät tule unohtamaan!

  

Rooleissa:

* Rainn Wilson - Robert "Fish" Fishman
* Christina Applegate - Kim Powell
* Josh Gad - Matt Gadman
* Teddy Geiger - Curtis Powell
* Emma Stone - Amelia Stone
* Jason Sudeikis - David Marshall
* Jane Lynch - Lisa Gadman
* Jeff Garlin - Stan Gadman
* Will Arnett - Lex Drennan
* Fred Armisen - Wayne Kerr
* Howard Hesseman - Nev Gator
* Lonny Ross - Timmy Sticks
* Bradley Cooper - Trash Grice
* Jon Glaser - Billy Ault
* Demetri Martin - Kip
* Aziz Ansari - Aziz
* Nicole Arbour - Trashy Groupy
* Pete Best - Mies linja-auto pysäkillä
* Jane Krakowski - Carol
* Samantha Weinstein - Violet
* Jonathan Malen - Jeremy
* Laura de Carteret - Amelian äiti

Kuvaukset:

Elokuva kuvattiin Torontossa, Kanadassa ja Clevelandissa, Ohiossa heinäkuusta syyskuuhun 2007
**Anna Haapasalo** (os. **Tiainen**, 24. helmikuuta 1882 Sortavalan mlk – 13. kesäkuuta 1965 Mikkeli) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.

Elämä
-----

Sortavalan maalaiskunnan Hympölässä syntyneen Anna Haapasalon vanhemmat olivat talollinen Jaakko Tiainen (s. 1847) ja Anna Ropponen (s. 1854). Haapasalo työskenteli kahdeksanvuotiaasta lähtien palvelijana. Vuonna 1905 hän liittyi suurlakon innoittamana Sortavalan työväenyhdistyksen palvelijattarien ammattiosastoon. Avioiduttuaan kaksi vuotta myöhemmin Haapasalo oli aluksi kotirouvana, kunnes piti kahvilaa Terijoella ja leipomoa Viipurissa 1914-1917. Haapasalo vaikutti Viipurin työväenyhdistyksen naisosastossa ja toimi sosialidemokraattisessa naisliitossa kiertävänä puhujana Viipurin läänissä. Vielä ennen sisällissotaa hän työskenteli Kurkijoella Alhon työväentalon vahtimestarina.

Haapasalo valittiin eduskuntaan vuonna 1919. Ainoaksi jääneen kansanedustajakautensa jälkeen hän piti leipomoa Pitkärannassa ja toimi pienviljelijänä Sortavalan maalaiskunnan Tarnasenmäessä. Haapasalo oli myös Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston sekä *Kansan Voiman* ja Osuusliike Itä-Karjalan hallitusten jäsen. Jatkosodan päätyttyä Haapasalo joutui evakkoon ja asettui Mikkelin maalaiskuntaan, jossa hän viljeli pientilaa kuolemaansa saakka.

Perhe
-----

Anna Haapasalon puoliso oli kiteeläinen suutari Uuno Haapasalo (synt. Havukainen, 1885-1922), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1907. Pariskunnalle syntyi neljä lasta, joista vanhin kuoli jo muutaman kuukauden ikäisenä. Heidän poikansa oli kansanedustaja K. F. Haapasalo.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kuka kukin on 1954 : henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 160. Helsinki: Otava, 1954. Projekt Runeberg.
2. 1 2 3 4  .aspx Anna Haapasalo *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 14.9.2008.
3. 1 2  Anna Haapasalo 50-vuotias.  *Kansan Voima*, 25.2.1932, nro 22, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.4.2023.
4. ↑  60 vuotta.  *Laatokka*, 24.2.1942, nro 22, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.4.2023.
5. ↑  Anna Jaakontytär Haapasalo (Tiainen)  23.2.2023. Geni. Viitattu 8.3.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
***Aladdin*** on Disneyn samannimiseen animaatioelokuvaan pohjautuva musikaali, joka sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Seattlen 5th Avenue Theatressa heinäkuussa 2011. Musikaalia alettiin esittämään myös Broadwaylla New Amsterdam Theatressa maaliskuussa 2014. Musikaali sai viisi Tony-ehdokkuutta.

Teoksen musiikista vastaa Alan Menken ja sanoituksista Howard Ashman, Tim Rice ja Chad Bequelin. Tarina seuraa taikalampun löytävän köyhän nuoren miehen, Aladdinin, elämää.

Suomalainen versio
------------------

Suomessa musikaali sai ensi-iltansa Polar Illusionsin tuottamana kaksikielisenä versiona Aleksanterin teatterissa syksyllä 2012, missä sitä esitettiin noin kahden kuukauden ajan, elokuusta lokakuuhun. Teoksen käsikirjoitus oli eri kuin Broadway-versiossa. Musikaalin pääosissa nähtiin Jon-Jon Geitel sekä Anna Victoria Eriksson ja sen ohjasi Samuel Harjanne.

### Roolitus

* Aladdin – Jon-Jon Geitel
* Prinsessa Jasmine – Anna Victoria Eriksson
* Jafar – Markku Nenonen
* Jago – Jerry Wahlforss
* Henki – Antti L. J. Pääkkönen
* Abu – Hanna Mönkäre
* Rajah – Ville Eerola
* Razoul – Jucci Hellström
* Sulttaani – Juha Pihanen

Katso myös
----------

* *Aladdin* (elokuva)

Lähteet
-------

1. ↑  A Whole New World! Disney’s Aladdin Eyes Broadway Run (englanniksi) Viitattu 12.2.2013.
2. ↑  Mary Poppins to Fly Out of New Amsterdam Theatre; Aladdin Headed to Broadway (englanniksi) Viitattu 12.2.2013.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Aladdin- musikaali Suomeen!  19.3.2012. Ankkalinnake. Viitattu 20.3.2012.
**Canon EF 17–40mm f/4L USM** on Canonin valmistama laajakulmainen zoom-objektiivi. Se on suunniteltu varsinkin digitaalisia järjestelmäkameroita ajatellen. Se on yhteensopiva Canonin EOS-kamerarunkojen kanssa.

Objektiivi kuuluu Canonin laadukkaisiin L-sarjan objektiiveihin ja on suunnattu ammattilaisille ja vaativille harrastajille. Se sopii esimerkiksi päivitykseksi useiden kameroiden mukana ns. kit-objektiivina tulevalle EF-S 18–55mm -objektiiville. Objektiivissa on äänetön ja nopea ultraäänimoottorilla toimiva USM-tarkennus ja se on suojattu kosteudelta ja pölyltä.

Kuvia
-----

* EF 17–40mm ja pakkauksessa mukana oleva vastavalosuojaEF 17–40mm ja pakkauksessa mukana oleva vastavalosuoja
* Objektiivin kiinnitysosaObjektiivin kiinnitysosa

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Canon EF 17–40mm**.
* EF 17-40mm Canonin sivuilla
* Objektiivin arvosteluja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Canonin logoCanon EF- ja EF-S -objektiivit
**Zoom-objektiivit**  

EF-S 10–18mm
– EF-S 10–22mm
– EF-S 15-85mm
– EF 16–35mm
– EF 17–35mm
– EF 17–40mm
– EF-S 17–55mm
– EF-S 17–85mm
– EF-S 18–55mm
– EF-S 18-135mm
– EF 20–35mm
– EF 22–55mm
– EF 24–70mm
– EF 24–85mm
– EF 24–105mm
– EF 28–70mm
– EF 28–80
– EF 28–90mm
– EF 28–105mm
– EF 28–135mm
– EF 28–300mm
– EF 70–200mm
– EF 70–210mm
– EF 70–300mm
– EF 75–300mm
– EF 80–200mm
– EF 90–300mm
– EF 100–400mm
– EF 200−400mm

---

**Kiinteäpolttoväliset objektiivit**  

EF 14mm
– EF 15mm
– EF 20mm
– EF 24mm
– EF 28mm
– EF 35mm
– EF 40mm
– EF 50mm
– EF 85mm
– EF 100mm
– EF 135mm f/2L USM
–  EF 135mm SF
– EF 200mm
– EF 300mm
– EF 400mm
– EF 500mm
– EF 600mm
– EF 800mm
– EF 1200mm

---

**Erikoisobjektiivit**  

TS-E 24mm
– TS-E 45mm
– EF 50mm f/2.5 Compact Macro
– EF-S 60mm f/2.8 Macro USM
– TS-E 90mm
– EF 100mm f/2.8 Macro USM
– EF 180mm f/3.5L Macro USM
**Päivi Maarit Hirvelä** (s. 10. joulukuuta 1954 Rovaniemi) on suomalainen juristi, joka on toiminut muun muassa Suomen korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina ja valtionsyyttäjä.

Hirvelä on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori. Hänen lapsiin kohdistuvia seksuaalirikoksia käsittelevä väitöskirjansa *Rikosprosessi lapsiin kohdistuvissa seksuaalirikoksissa* tarkastettiin marraskuussa 2006 Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.

Hirvelä työskenteli yleisenä oikeusavustajana Sodankylässä ja Lahdessa 1981–1982, Kouvolan hovioikeuden esittelijänä 1984–1990 ja sen jälkeen vs. käräjätuomarina ja kihlakunnansyyttäjänä Lahdessa, kunnes hänet nimitettiin valtionsyyttäjäksi vuonna 1999. Hän on toiminut myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen sihteeristössä lakimiehenä ja esittelijänä eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina hän toimi vuosina 2007–2015. Hirvelä nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. tammikuuta 2016. Hän jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2022.

Kirjat
------

* Hirvelä, Päivi: *Lapsi rikosprosessissa*. WSOY, 1997. ISBN 951-670-003-9.
* Hirvelä, Päivi: *Rikosprosessi lapsiin kohdistuvissa seksuaalirikoksissa*. WSOY, 2006. ISBN 951-0-32616-X.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2015 Finlands jurister*, s. 181. Helsinki: Talentum, 2015. ISBN 978-952-14-2536-3.
2. 1 2  Korkeimpaan oikeuteen uutta verta – uusi oikeusneuvos Päivi Hirvelä *Yle Uutiset*.  21.9.2015. Viitattu 16.7.2023.
3. ↑  Väitöskirja. (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Korkein oikeus vuosikertomus 2022, s. 70. Verkkoversio


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Tšekki

 |

 |
**Solitra** Oy oli Lauri Kuokkasen Kempeleessä vuonna 1986 perustama elektroniikan komponentteja (suurtaajuussuodattimia) lähinnä matkapuhelinkäyttöön valmistanut yritys. Solitra oli nopeasti kasvavan Nokian alihankkija. 

Juha Sipilä tuli mukaan Solitraan vuonna 1988. Silloin yrityksessä oli vain kahdeksan työntekijää. Sipilä sijoitti yritykseen 40 000 markkaa. Sipilä toimi vuosina 1992–1997 yrityksen johtajana ja oli sen pääomistaja vuodesta 1994 lähtien. 

Rautaruukki osti Lauri Kuokkasen osuuden yhtiöstä vuonna 1993. Tuolloin yhtiössä oli 85 työntekijää. Rautaruukki oli aiemmin ollut yhtiön vähemmistöosakas. Lauri Kuokkanen jatkoi yhtiön hallituksen jäsenenä.
Rautaruukki luopui yhtiöstä joulukuussa 1994 ja myi sen Juha Sipilän perustamalle Solifil-holding-yhtiölle. Rautaruukki myös lainasi yhtiölle 30,3 miljoonaa markkaa kauppaan, jolla yhtiö sai 60,6 % Solitran osakekannasta. Vakuutena olivat vain Solitran osakkeet.

Solitra myytiin amerikkalaiselle ADC Telecommunicationsille 1996. Sipilä sai yrityksen myynnistä noin 110 miljoonaa markkaa. Myyntihetkellä yrityksellä oli noin 700 työntekijää.

Vuonna 2012 yritys teki tappiota yli viisi miljoonaa euroa muutaman miljoonan liikevaihdolla. Sen amerikkalainen emoyhtiö teki konkurssin, ja Powerwave Finlandiksi nimensä muuttaneen yrityksen toiminta ajettiin alas vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Riitta Loukkola: Lauri Kuokkasen perustamat yritykset IS 26.11.1998
2. ↑  YTJ / Solitra
3. 1 2  Ismo Virta: Yrittäjä vaihtui ammattijohtajaan - Solitra nousi 10 vuodessa autotallista huipulle IS 20.11.1997
4. 1 2 3 4  Uutuuskirja: Näin Juha Sipilä rikastui – monimiljonääriksi 35-vuotiaana; IS 31.3.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Juha Sipilä tienasi eniten Suomessa vuonna 1996; Yle 17.9.2015
6. 1 2 3  Juha Sipilä tienasi eniten Suomessa vuonna 1996 *yle.fi*. Viitattu 7.9.2019.
7. ↑  ADC sulkee viimeisen yksikkönsä Oulussa; Kaleva 11.9.2002
8. ↑  Rautaruukki ostaa enemmistön Solitrasta, HS.fi, 17.8.1993 (tilaajille)
9. ↑  Sipilän rikastumisesta tarkempaa tietoa – heitti valtionyhtiön yli laidan juuri ennen rahakasta kauppaa  16.4.2019. Iltalehti.fi.
10. ↑  Kauppalehti: Juha Sipilän rikkauksien lähde tuhoutui *Uusi Suomi*. Viitattu 7.9.2019.

Kirjallisuutta
--------------

* Uimonen, Risto: *Juha Sipilä - keskustajohtajan henkilökuva*. Minerva, 2015. ISBN 9789523123243.
**Pettumäen tuulivoimalaitos** on Etelä-Pohjanmaalla Teuvan Pettumäellä sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on noin 2,5 megawattia. Voimalan on rakentanut, sen omistaa ja sitä operoi Pertunmäen Mylly Oy.

Yleistä
-------

Tuulivoimalaitos on rakennettu Perälän ja kirkonkylän välisen peltoaukean eteläreunalla kohoavalle Pettumäelle. Mäki on osittain kallioinen ja se kohoaa yli 15 metriä alavan peltoalueen yläpuolelle. Voimala sijaitsee 67 metrin korkeudella mpy. Lähin asutus sijaitsee 400 metrin etäisyydellä. Sen pihamaan läpi tulee mäen laelle huoltotie, joka saa alkuunsa Komsin ja Myrkyn toisiinsa yhdistävältä ja Teuvanjoen eteläpuolella kulkevalta yhdystieltä 17092.

Tuulivoimalasta on tarjolla vain vähän ja lisäksi keskenään ristiriitaista tietoa. Tuulivoimalaitos on hollantilaisen Lagerweyn valmistama laitos, jonka napakorkeus on 100 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 82 metriä , ja jonka kapasiteetti on 2,5 tai 2,6 megawattia. Eräs lähde on merkinnyt voimalaitoksen valmistajaksi Enercon .

Historiaa
---------

Tuulivoimalalle oli marraskuussa 2012 myönnetty rakennuslupa. Ilmeisesti käytettynä ostettu voimala valmistui marraskuussa 2013 ja se otettiin käyttöön joulukuussa 2013. Sen omistajiksi on merkitty toisaalta Kari Komsi ja Jaakko Niemi, mutta yleisemmin se on ollut Pertunmäen Mylly Oy.

Tuulivoimalaitoksen paikatuissa siivissä todettiin rapautumista 3–4 käyttövuoden jälkeen. Siivet nostettiin alas ja vaihdettiin parempiin.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen tuulivoimaloista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pettumäen tuulivoimalaitos (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 21.1.2024.
2. 1 2 3  Lagerwey *www.thewindpower.net*.  20.8.2023. Ranska:  The Wind Power. Viitattu 21.1.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Wind energy statistics in Finland (PDF) *vuosiraportti 2014*.  2015. Helsinki:  Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy. Viitattu 27.12.2023.
4. 1 2  Pettumäki *www.thewindpower.net*.  4.9.2023. Ranska:  The Wind Power. Viitattu 21.1.2024. (englanniksi)
5. 1 2 3  Rakennuslautakunnan pöytäkirja (PDF) (s. 6-7)  4.6.2015. Teuvan kunta. Viitattu 1.2.2024.
6. 1 2  Toiminnassa olevat & puretut voimalat (EXCEL) *tuulivoimayhdistys.fi*.  31.12.2023. Helsinki:  Suomen Tuulivoimayhdistys. Viitattu 21.1.2024.
7. ↑  Tuulivoimaloiden lavat eivät kestä Suomessa *Blogger / Tuulivoima Uutisvirta*.  26.6.2017. Tuulivoima-kansalaisyhdistys ry. Viitattu 1.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylikoski, Kai: Lagerwey L100-2,5MW Teuva, Perälä. Tuulivoimalan lapojen laatuongelma. (YouTube), 10.6.2017
**Valent Sinković** (s. 2. elokuuta 1988 Zagreb) on kroatialainen soudun olympiavoittaja ja maailmanmestari. 

Sinković voitti olympiakultaa pariairokaksikossa Rio de Janeirossa 2016 ja perämiehettömässä kaksikossa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän kuului Kroatian pariaironeloseen, joka saavutti olympiahopeaa Lontoossa 2012. Hän voitti pariaironelosen maailmanmestaruuden Karapirossa 2010 ja Chungjussa 2013 sekä pariairokaksikon maailmanmestaruuden Amsterdamissa 2014 ja Aiguebelettessa 2015. Perämiehettömän kaksikon maailmanmestaruuden hän voitti Plovdivissa 2018 ja Ottensheimissa 2019. Hän sai MM-hopeaa perämiehettömässä kaksikossa Sarasotassa 2017. MM-pronssia hän saavutti pariaironelosessa Bledissä 2011 ja sijoittui neljänneksi Poznańissa 2009. Hän voitti pariairokaksikon Euroopan-mestaruuden Varesessa 2012 ja Brandenburgissa 2016 sekä perämiehettömän kaksikon Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2018, Luzernissa 2019 ja Varesessa 2021. EM-hopeaa hän saavutti pariaironelosessa Montemor-o-Velhossa 2010 ja perämiehettömässä kaksikossa Poznańissa 2020.

Sinković voitti pariaironelosessa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2009 ja 2010 sekä saavutti pariairokaksikossa junioreiden MM-hopeaa 2006. Hän on voittanut maailmancupin kilpailun pariaironelosessa Münchenissä 2009, Bledissä, Münchenissä ja Luzernissa 2010, Hampurissa 2011, Belgradissa, Luzernissa ja Münchenissä 2012 sekä Etonissa ja Luzernissa 2013. Pariairokaksikon maailmancupin kilpailun hän on voittanut Aiguebelettessa 2014, Luzernissa 2014, 2015 ja 2016 sekä Varesessa 2015 ja 2016. Perämiehettömän kaksikon maailmancupkilpailun hän voitti Belgradissa 2018 sekä Zagrebissa ja Sabaudiassa 2021.

Hän on soutanut pitkään pariaironelosessa ja -kaksikossa sekä nyttemmin perämiehettömässä kaksikossa veljensä Martin Sinkovićin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valent Sinković *sports-reference.com*.  Arkistoitu 4.12.2016. Viitattu 29.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Valent Sinkovic *worldrowing.com*. Viitattu 12.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  Croatia's Martin and Valent Sinkovic win men’s pairs gold  29.7.2021. Tokyo 2020.  Arkistoitu 4.8.2021. Viitattu 4.8.2021. (englanniksi)
**Iloiset veronmaksajat ry** on vuonna 2004 perustettu ja 2006 rekisteröity Suomessa toimiva yhdistys, jonka tarkoitus on puolustaa veroilla rahoitettavaa yhteiskuntaa ja lisätä ihmisten halukkuutta maksaa veroja. Aktiivisimmin yhdistys toimi vuosina 2004–2013 ja toimintamallinaan yhdistys otti osaa julkiseen keskusteluun ja järjesti keskustelutilaisuuksia. Järjestön puheenjohtajana toimi vuonna 2013 Minna Salminen ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Aleksis Nokso-Koivisto. Yhdistyksellä oli vuonna 2010 noin 600 maksavaa jäsentä. Vuonna 2008 iloisten veronmaksajien Kati Peltola julkaisi *Reilu verokirja* -pamfletin WSOY:n Barrikadi-sarjassa.

Tausta
------

Iloisten veronmaksajien taustalla on ajatus verorahoilla rahoitetuista laadukkaista, tasa-arvoisista hyvinvointipalveluista ja vakaasta yhteiskunnasta ja se kohdisti kritiikkiä erityisesti yksipuoleiseen veronalennuskeskusteluun. Yhdistyksen perustamisaikaan keskustelua hallitsivat Veronmaksajain Keskusliitto ja valtiovarainministeriö, jotka molemmat kampanjoivat veronalennusten ja hyväosaisia suosivan veropolitiikan puolesta.

Yhdistystä perustettaessa vuonna 2004 Veronmaksajain Keskusliitto vastusti järjestön nimivalintaa, koska heistä sana *veronmaksajat* yhdistettiin Veronmaksajain Keskusliittoon ja nimi oli siten harhaanjohtava. Tästä syystä yhdistyksen rekisteröinti onnistui vasta vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Iloiset Veronmaksajat ry *Yhdistysnetti*. Patentti- ja rekisterihallitus. Viitattu 21.11.2016.
2. ↑  Yhteystiedot *Iloiset Veronmaksajat ry*.  24.1.2013. Viitattu 14.11.2016.
3. ↑  Verotus on kiva asia *Ylioppilaslehti*.  25.9.2006. Viitattu 14.11.2016.
4. ↑  Kivat verot *Aviisi*.  06/2010. Viitattu 14.11.2016.
5. ↑  Iloinen veronmaksaja kiristäisi progressiota *Vihreä Lanka*.  22.9.2008. Viitattu 14.11.2016.
6. ↑  Kulttuurivihkot 2/2005 - 200 sanaa, Iloitkaamme veroista. sivu 8
7. ↑  Iloisille veronmaksajille oma etujärjestö (julkaistu alun perin Taloussanomissa) *Ilta-Sanomat*.  16.8.2006. Viitattu 14.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Iloisten Veronmaksajien kotisivu
* Iloisten Veronmaksajien Facebook -ryhmä
**Idänkurho** eli **idänketokurho** (*Carlina biebersteinii*, aikaisemmin *Carlina vulgaris* subsp. *longifolia*) on piikkinen, Euraasiassa kasvava asterikasvi. Suomessa se on uhanalainen ja rauhoitettu kasvi. Idänkurho on Savonlinnan nimikkokasvi.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Idänkurho kasvaa 40–70 cm pitkäksi. Sen varsi on hennohko. Kasvin ruusukelehdet ovat melko pystyjä. Alimmat varsilehdet ovat ruusukelehtien mittaisia, mutta lyhenevät varren yläosaan mentäessä. Kaikkien lehtien lapa on ohut, kapeansuikea, selvästi karvainen ja pienihampainen. Lehtien hampaissa on yksi hento piikki. Idänkurhon kukat ovat kellertäviä ja niitä on tavallisesti 1–5 kappaletta. Se kukkii heinä-elokuussa. Idänkurho on hennompi, korkeampi ja pienipiikkisempi kuin lännenkurho (*C. vulgaris*).

Levinneisyysalue
----------------

Idänkurhon levinneisyysalue ulottuu Ranskasta Siperiaan. Itämeren piirissä lajia tavataan Suomen lisäksi Kaakkois-Ruotsissa, Baltiassa ja Puolassa. Suomessa idänkurho oli vielä 1960–1970-luvuilla jokseenkin yleinen Itä-Suomessa. Nykyisin kasvista tunnetaan viitisentoista esiintymää Etelä-Hämeestä ja Etelä-Savosta.

Idänkurho on muinaistulokas. Suomeen kasvi levisi idästä peltoviljelyn ja laiduntamisen myötä kaskikulttuurin aikana. Suurin syy idänkurhon nopeaan harvinaistumiseen on perinteisten avointen kasvupaikkojen umpeenkasvu.

Elinympäristö
-------------

Aikaisemmin idänkurhon tyypillisiä kasvupaikkoja olivat kaskialueiden ahot ja peltojen ja teiden pientareet. Nykyään lajia tavataan enemmän valoisilta männikkörinteiltä ja sekametsistä. Idänkurho kestää paremmin umpeenkasvamista kuin lännenkurho.

Lähteet
-------

* Kemppainen, Eija: *Idänkurho*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 112–113.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

1. ↑  Kunnat.net
2. ↑  Retkeilykasvio 1998, s. 436.
3. 1 2  Kemppainen 1997, s. 112.
4. ↑  Penkereiden poiston vaikutus Parikkalan Siikalahden harvinaisiin kasvi- ja sudenkorentolajeihin (sivu 10) Eurowetlands. Viitattu 7.1.2010.
5. ↑  Kemppainen 1997, s. 112–113.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2018: Idänkurhon levinneisyys Suomessa
* Pohjolan kasvien pauloissa: Carlina biebersteinii - idänkurho
* Imatran luontopolku (Arkistoitu – Internet Archive) (valokuva)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1023575
* Wikispecies: Carlina biebersteinii
* BioLib: 41475
* CoL: 5XC3N
* EoL: 6207237
* EPPO: CIIBI
* EUNIS: 155727
* FNA: 200023609
* FoC: 200023609
* GBIF: 3105410
* iNaturalist: 451914
* IPNI: 189225-1
* NCBI: 538476
* Open Tree of Life: 224070
* PalDat: Carlina\_biebersteinii
* PFI: 6130
* Plant List: gcc-17982
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:189225-1
* Tropicos: 2702017
* WFO: wfo-0000060951
* WoRMS: 1087165

 |

 |
**Hertta-alppiruusu** (*Rhododendron orbiculare*) on alppiruusujen (*Rhododendron*) sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä on erotettu kolme eri alalajia: ssp. *orbiculare*, ssp. *cardiobasis* ja ssp. *oblongum*.

Hertta-alppiruusu on ainavihanta ja pystykasvuinen pensas, joka kasvaa yleensä 1–4,5 metriä korkeaksi. Aurinkoisella paikalla laji kasvaa tiheänä pensaana, mutta varjossa se on harsumpi ja puumainen. Pensaan runko on väriltään vaalean- tai tummanruskea. Lehdet ovat kaljuja ja muodoltaan pyöreitä tai soikeita, 4–12,5 cm pitkiä ja 4–8 cm leveitä. Lehtien tyvet ovat herttamaisia. Kukat ovat vaaleanpunaisia tai punavioletteja ja ne sijaitsevat noin kahdeksankukkaisissa kukinnoissa, jotka ovat yleensä pallomaisia. Kussakin kukassa on kuudesta kahdeksaan terälehteä ja teriö on pituudeltaan 3,5–5 cm ja halkaisijaltaan 3–4 cm. Kukissa on 11–14 hedettä. Hertta-alppiruusu kukkii lehtien puhkeamisen aikaan tai sitä ennen – luontaisilla kasvupaikoillaan touko–kesäkuussa.

Hertta-alppiruusu kasvaa luontaisena Kiinassa Guangxin ja Sichuanin maakunnissa. Lajia tavataan mäntymetsissä ja alppiruusutiheiköissä 1400–4000 metrin korkeudella merenpinnasta.

Lähteet
-------

* Osmo Jussila, 2010: Rhododendron-kerhon lajiesittely: *Rhododendron orbiculare*, *Rhododendronlehti* 3-2010, s. 8

Aiheesta muualla
----------------

* Trees and Shrubs Online: *Rhododendron orbiculare* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15390155
* Wikispecies: Rhododendron orbiculare
* CoL: 4SGHP
* EoL: 2891352
* EPPO: RHOOI
* FNA: 200016510
* FoC: 200016510
* GBIF: 7328112
* GRIN: 31493
* IPNI: 333006-1
* NCBI: 479684
* Open Tree of Life: 135447
* Plant List: tro-50060087
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:333006-1
* RHS: 100798
* Tropicos: 50060087
* WFO: wfo-0001229340

 |

 |
**Emma Henrika Åkerman**, o.s. *Perander* (9. lokakuuta 1851 Kuopio – 18. tammikuuta 1931 Taipalsaari) oli suomalainen opettaja ja ruotsin sekä suomen kielellä kirjoittanut runoilija. Hän käytti nimimerkkejä *Emma* ja *-ma*.

Emma Åkermanin isä oli Kuopion pormestari Nils Fredrik Perander ja veli hovioikeudenneuvos Niilo Perander, joka tunnettiin myös näyttelijänä. Hän kävi Viipurissa ja Helsingissä tyttökoulua ja oli sitten useita vuosia pikkulastenkoulun opettajana Viipurissa. Emma Åkerman meni 1872 naimisiin hovioikeudenneuvos D. W. Åkermanin kanssa. Heidän perheessään oli 14 lasta.

Emma Åkerman toimi Suomen Naisyhdistyksen Viipurin yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana 1886–1901 ja osallistui politiikkaan Suomalaisen puolueen piirissä. Hän oli kiinnostunut raittius-, opetus- ja siveyskysymyksistä ja oli myös mukana perustamassa Viipurin yhteiskoulua.

Åkerman julkaisi elinaikanaan yhden runokokoelman ja hän kirjoitti myös runoja ja muita kirjoitelmia suomen ja ruotsin kielillä naisasialiikkeen julkaisemiin kalentereihin.

Teokset
-------

* *För dagen* ; tankar af Emma. Wiborg 1886, uusi laaj. painos toim. Iikko B. Voipio. I. B. Voipio, Helsinki 1993
* *Sampo : dramaattinen sovittelu Kalevalan Sampotarusta kymmenessä kuvauksessa* ; toim. Iikko B. Voipio. I. B. Voipio, Helsinki 1997

Lähteet
-------

* Emma Åkerman SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (Arkistoitu linkki)
* Saran sisaret : Naiskirjallisuuden perinnettä Suomessa 1800-luvulta 1900-luvun alkuun : 1880-luvulla aloittaneita kalenterikirjailijoita
* Emma Åkermanin elämäkerta Kansallisbiografiassa

Aiheesta muualla
----------------

* Åström, Emma, Elämäkertatietoja, Kirjasampi, viitattu 17.5.2019

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Beate Zschäpe** (s. 2. tammikuuta 1975, Jena, Itä-Saksa) on äärioikeistolaisen terrori-ryhmän Nationalsozialistischer Untergrund (NSU) jäsen..

Oikeudenkäynti
--------------

Zschäpeä syytetään osallisuudesta kymmenien ihmisten murhiin, kahteen pommi-iskun ja 15 pahoinpitelyyn ja ryöstöön. Tapaus käsitellään Oberlandesgericht Münchenissä, joka on yksi Baijerin kolmesta ylioikeudesta.

Thüringenin natsipiirit
-----------------------

Vuosina 1991 ja 1992, Beate Zschäpe liittyi äärioikeistolaiseen nuorisoryhmään Winzer-Claniin, joka toimi hänen naapurustossa Jenan kerrostaloalueella Winzerlassa. Siellä hän tutustui Uwe Mundlosiin ja Uwe Böhnhardtiin. Mundlos, Böhnhardt ja Zschäpe perustivat äärioikeistolaisen ryhmän Kameradschaft..

1990-luvulla, Zschäpe järjesti muutamia mielenosoituksia Jenassa. (Thüringenin identiteetin säilyttämisen puolesta, Euroopan yhteisön kansainvälistymistä vastaan). Hän osallistui vasemmistolaisiin nouoriin kohdistuviin vainoihin ja kiristi vietnamilaisia savukkeiden jälleenmyyjiä..

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi Tuormaa: Uusnatsien murhakopla oikeudessa *iltasanomat.fi*.  11.5.2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 6.1.2017. (suomeksi)
2. ↑  Julia Jüttner: Kameradschaft JenaMörderische Blutsbrüderschaft *Spiegel Online*.  13.11.2011. Viitattu 6.1.2017. (saksaksi)
3. ↑  Christian Fuchs ja John Goetz: Anklage gegen Beate ZschäpeSie hatte die Jungs im Griff *Tagesschau*.  8.11.2012. Viitattu 6.1.2017. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tositapahtumiin perustuva draamasarja esittää kolme näkökulmaa rasistisiin murhiin

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Euroopan unionin ympäristöpolitiikka** on Euroopan unionin (EU) jäsenmaiden yhteisesti sopimaa ympäristöpolitiikkaa. EU voi säätää direktiivejä, jotka sitovat kaikkia jäsenvaltioita ylitse kansallisen lainsäädännön. Euroopan unioni toimii myös yhtenäisenä neuvottelukumppanina kansainvälisissä energianeuvotteluissa.

EU:n ympäristöpolitiikan keskeisimmät tavoitteet ovat ilmastonmuutoksen torjuminen, luonnonvaraisten lajien ja luontotyyppien suojeleminen, luonnonvarojen vastuullinen käyttö sekä terveyden ja ympäristön välisen suhteen hallitseminen.

Yksi EU:n ympäristöpolitiikan perusajatuksista on aiheuttamisperiaate, jonka mukaan saastuttaja vastaa aiheuttamastaan vahingosta esimerkiksi investoimalla puhtaampaan teknologiaan tai järjestämällä kierrätyksen.

Euroopan unionin hankkeisiin kuuluu muun muassa Natura 2000 -verkosto, jonka avulla suojellaan luonnon monimuotoisuutta. EU myös valvoo ja asettaa ympäristövaatimuksia kemikaaleille, tästä esimerkkinä. EU:n REACH-asetus.

Ilmastonmuutos
--------------

EU pitää ilmastonmuutosta yhtenä suurimmista haasteistaan. EU otti ensimmäisenä käyttöön päästökauppajärjestelmän ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Vuonna 2008 Euroopan komissio esitti energia- ja ilmastonmuutospaketin, jossa luonnosteltiin päästökaupan kehittämistä ja kullekin jäsenmaalle asetettiin uusiutuvien energialähteiden käyttöä koskevat tavoitteet. Suunnitelmassa asetettiin tavoitteiksi 20 % parannus energiatehokkuuteen, 20 % osuus uusiutuville energialähteille EU:n energiankulutuksesta ja 20 % vähennys kasvihuonekaasujen päästöihin.

Metsät
------

Noin 20 % EU:n tuontipuusta oli laittomista hakkuista vuonna 2009. Laittomat hakkuut ovat merkittävä syy metsäkatoon. Laittomasti hakatun puun myyntikielto tulee voimaan EU:ssa vuoden 2012 lopulla. Suomessa Metsäteollisuus ry vastusti myyntikieltoa vuonna 2010.

Katso myös
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Ympäristönsuojelunteemasivu*** |



|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Kestävän kehityksenteemasivu*** |

* Kestävä kehitys alueittain ja maittain
* Euroopan unionin energiapolitiikka

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  EU:n ympäristöpolitiikka  12.12.2009. Euroopan komissio. Viitattu 31.7.2010.
2. ↑  E kieltää laittoman puumyynnin, HS 8.7.2010 A2

Aiheesta muualla
----------------

* Ympäristöpolitiikan yleiset periaatteet ja peruslinjaukset Euroopan parlamentti.
* Ympäristö *Europa*.  15.7.2010. Euroopan unioni.
* Environment  31.5.2010. Environment Directorate-General of the European Commission.  (englanniksi)