recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Unto Oskari Mansikkaniemi** (25. lokakuuta 1924 Tammela – 23. kesäkuuta 1991 Tammela) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Maanviljelijäperheeseen syntyneen Mansikkaniemen puoliso oli Eila Onerva Mero. Mansikkaniemi kävi kansakoulun, työskenteli kotitilallaan ja teki erilaisia muita töitä. Vuonna 1951 hän alkoi rakennusurakoitsijaksi, jatkaen sitä aina vuoteen 1956 asti, jolloin hän sai liikenneluvan ja aloitti maa-ainesten ja halkojen kuljetuksen. Karjankuljetusluvan Mansikkaniemi sai vuonna 1964, kylmäkuljetusluvan vuonna 1966 ja ulkomaankuljetusluvan vuonna 1969, minkä jälkeen hän perusti Etelä-Kiito-yhtiön. Maksikkaniemi oli sekä yhtiön toimitusjohtaja että hallituksen puheenjohtaja. Yhtiö erikoistui karjan, lihan ja lihajalostustuotteiden kuljetuksiin ja laajeni useiden yritysostojen myötä. Vuonna 1974 Mansikkaniemi perusti pakastekuljetuksia varten erillisen Finnfrigo-yhtiön. Hän osallistui aktiivisesti alansa yhteistyöhön ja oli muun muassa perustajajäsen Karja- ja Lihaliikennöitsijät -yhdistyksessä. Mansikkaniemi sai Kuorma-autoliiton hopeisen ansiomerkin vuonna 1978. Liikenneneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1986.

Lähteet
-------

1. 1 2  Unto Mansikkaniemi *Biografiasampo*. Viitattu 6.6.2022.
2. ↑  Ihmiset. Liikenneneuvos Unto Mansikkaniemi. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  27.6.1991. Viitattu 6.6.2022.
**Tetrapropyyliammoniumperrutenaatti** eli **TPAP** (C12H28NRuO4) on tetrapropyyliammonium- ja perrutenaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Tätä ruteniumin yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä mietona ja selektiivisenä hapettimena.

Ominaisuudet ja käyttö
----------------------

Huoneenlämpötilassa tetrapropyyliammoniumperrutenaatti on huoneenlämpötilassa tummanvihreää kiteistä ainetta. Suurikokoisen tetrapropyyliammoniumkationin vuoksi yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dikloorimetaaniin ja asetonitriiliin. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa. Tetrapropyyliammoniumperrutenaatti on mieto ja selektiivinen hapetin. Se hapettaa muun muassa primääriset alkoholit aldehydeiksi, sekundääriset alkoholit ketoneiksi, sekä primäärisen että sekundäärisen alkoholiryhmän sisältävät diolit ja laktolit laktoneiksi ja 1,2-diolit hajoavat. Reagenssi on selektiivinen ja tavanomaisesti reagoimaan herkät ryhmät kuten epoksidit tai alkeenit eivät reagoi. Hapettimena reaktiossa toimii perrutenaatti-ioni, joka reagoi alkoholiryhmän kanssa perrutenaattiesteriksi, joka hajoaa muodostaen karbonyyliryhmän ja rutenium pelkistyy hapetusluvulle +V.

Tetrapropyyliammoniumperrutenaatti on kallis reagenssi. Tämän vuoksi sitä käytetään hapettimena vain pieniä katalyyttisiä määriä ja ko-hapettimena käytetään N-metyylimorfoliini-N-oksidia, joka hapettaa pelkistyneen ruteniumin takaisin perrutenaatti-ioniksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Steven V. Ley, Joanne Norman & Anthony J. Wilson: *Tetra-n-propylammonium Perruthenate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Teoksen verkkoversio Viitattu 13.8.2016
2. 1 2  Reinhard Bruckner: *Organic Mechanisms*, s. 755. Springer, 2010. ISBN 978-3-642-03650-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.8.2016). (englanniksi)
3. ↑  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 262. Elsevier, 2005. ISBN 978-0124297852. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.8.2016). (englanniksi)
4. 1 2  Philip L. Fuchs,André B. Charette,Tomislav Rovis,Jeffrey W. Bode: *Essential Reagents for Organic Synthesis*, s. 476-477. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781119279839. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.8.2016). (englanniksi)
**True Stories – tositarinoita Teksasista** (*True Stories*) on Talking Heads -yhtyeestä tunnetun David Byrnen ohjaama yhdysvaltalainen satiirinen komediaelokuva vuodelta 1986. Se julkaistiin samoihin aikoihin Talking Headsin samannimisen musiikkialbumin *True Stories* kanssa. David Byrne esittää elokuvan stetson-hattuista "juontajaa", joka kiertelee avoautollaan kuvitteellisessa Texasin pikkukaupungissa nimeltä Virgil, jossa valmistaudutaan osavaltion 150-vuotisjuhliin. Toista pääosaa, vaimoa etsivää ujoa vanhaapoikaa näyttelee John Goodman.

Byrne sai idean elokuvaan keräämistään paikallislehtien jutuista, jotka kertoivat pikkukaupunkien erikoisista tapahtumista. Elokuvan rakenne on episodimainen ja dokumenttielokuvaa jäljittelevä ilman selvää jatkuvaa juonta.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  John Goodman  | … |  Louis Fyne
  |
|  Annie McEnroe  | … |  Kay Culver
  |
|  Jo Harvey Allen  | … |  makaava nainen
  |
|  Spalding Gray  | … |  Earl Culver
  |
|  Alix Elias  | … |  sievä nainen
  |

Vastaanotto
-----------

*True Stories* sai Independent Spirit Awards -ehdokkuudet parhaan esikoiselokuvan ja parhaan kuvauksen sarjoissa.

*Helsingin Sanomien* Pertti Avola kutsui elokuvaa kuivakkaalla huumorilla ryyditetyksi persoonalliseksi lisäksi Suomen videoelokuvatarjontaan. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kati Sinisalo antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Avola, Pertti: True Stories – tositarinoita Teksasista.  *Helsingin Sanomat*, 27.11.1987, s. 56. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1995. ISBN 951-0-19839-0.
3. ↑  *True Stories – tositarinoita Teksasista* Internet Movie Databasessa. (englanniksi), Awards.
**Antonio Ruiz-Pipó** (7. huhtikuuta 1934 Granada – 17. lokakuuta 1997 Pariisi) oli espanjalainen säveltäjä ja pianisti.

Ruiz-Pipó menetti lapsena isänsä Espanjan sisällissodan takia. Isän kuoleman jälkeen perhe muutti Barcelonaan, jossa Ruiz-Pipó aloitti musiikkiopintonsa Antoni Pérez Moyan johdolla. Vuosina 1948–1951 häntä opettivat Frank Marshallin akatemiassa pianonsoitossa Alicia de Larrocha ja sävellyksessä José Cercós. Debyyttikonserttinsa Ruiz-Pipó piti pianistina vuonna 1950. Hänen ensimmäiset pianosävellyksensä ovat vuosilta 1950–1951. Vuonna 1951 hän lähti konserttikiertueelle Barcelonaan sekä Andalusiaan ja vielä samana vuonna hän sai Ranskan hallitukselta stipendin, jonka turvin pääsi Pariisiin opiskelemaan. Pariisin konservatoriossa Ruiz-Pipó sai opetusta Alfred Cortot'lta, Blanche Bascouret de Gueraldilta ja Yves Natilta. Hänelle antoivat ohjeistusta tänä aikana myös Manuel Blancafort ja Salvador Bacarisse, myöhemmin Maurice Ohana.

Vuonna 1962 Ruiz-Pipó perusti Bonaguilin festivaalin, jonka taiteellisena johtajana toimi vuodesta 1976 kuolemaansa. Vuosina 1972–1992 hän työskenteli radioiden musiikkitoimittajana Espanjassa, Ranskassa ja Kanadassa. Vuonna 1975 hänelle myönnettiin Zaragozan kaupungin kansainvälinen musiikkipalkinto kvartetosta *Cuatro para cuatro*. Hän opetti Pariisin konservatoriossa vuosina 1977–1997.

Vuonna 1996 Ruiz-Pipó levytti Isaac Albénizin vähän tunnettuja teoksia Koch-Schwann-levy-yhtiölle. Hän kuoli seuraavana vuonna syöpään. Vuonna 1998 Ernest Martínez Izquierdon johtama Madridin sinfoniaorkesteri esitti hänen muistokseen orkesteriteoksen *Libreo de Lejanía* (1980). Hänen teostensa esittäjien joukossa on ollut myös Narciso Yepes.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Antonio Ruiz-Pipó Boosey&Hawkes


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Antonio Ramon Villaraigosa** (s. 23. tammikuuta 1953) on Yhdysvaltain Kalifornian osavaltiossa sijaitsevan Los Angelesin kaupungin entinen pormestari. Hän edustaa Yhdysvaltojen demokraattipuoluetta.

Elämä
-----

Antonio Ramon Villar syntyi Boyle Heightsissa, Kaliforniassa 23. tammikuuta 1953 meksikolais-amerikkalaiseen perheeseen. 
Hän on ollut naimisissa Corina Villaraigosan (o.s. Raigosa) kanssa vuodesta 1987. Mennessään naimisiin pari vaihtoi sukunimensä yhdistelmäksi molempien sukunimistä, Villaraigosaksi.

Ura
---

Lukion jälkeen, käytyään *East Los Angeles Collegea* jonkin aikaa, Villaraigosa siirtyi UCLA:aan (*University of California, Los Angeles*), jossa hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon historiassa. Villaraigosa opiskeli oikeustiedettä *People’s College of Law*ssa Los Angelesissa. 

Tämän jälkeen Villaraigosa on toiminut *United Teacher Los Angeles*in organisoijana sekä *American Federation of Government Employees*in ja *American Civil Liberties Union*in Los Angelesin osaston puheenjohtajana.

Vuonna 1994 Villaraigosa valittiin Kalifornian osavaltion lainsäädäntöelimen alahuoneen jäseneksi.
Jo vuonna 2001 Antonio Villaraigosa pyrki Los Angelesin pormestariksi, mutta vaalit voitti James Hahn. Kaksi vuotta vaalitappion jälkeen Villaraigosa sai kuitenkin Los Angelesin kaupungivaltuutetun paikan kaupunginhallituksessa, jossa hän edusti kaupungin 14. vyöhykettä.

Vuoden 2005 pormestarinvaaleissa Villaraigosa voitti silloisen viranhaltijan James Hahnin toisella äänestyskierroksella, ja 1. heinäkuuta vuonna 2005 hänestä tuli Los Angelesin 41. pormestari. Edellinen latinalaisamerikkalaisen syntyperän omaava Los Angelesin pormestari toimitti virkakautensa viimeisen vuoden vuonna 1872. Silloisen Los Angelesin asukasluku oli 6 000.

Villaraigosa pyrki Kalifornian kuvernööriksi vuoden 2018 vaaleissa, mutta jäi äänestyksen ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi saaden noin 13 prosenttia äänistä.

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Amiot 340.
**Amiot 354** oli Ranskassa tuotettu keskiraskas ja nelipaikkainen pommituskone. Se kehitettiin monien välivaiheitten kautta, ja sen edeltäjiä käytettiin muun muassa postikoneina. Eräs tyypin edeltäjistä oli Amiot 143 -pommikone, jota käytettiin Amiot 354:n tavoin toisessa maailmansodassa.

Amiot 354:n tuotanto viivästyi pahasti, miksi koneita valmistui vain arviolta 45 kappaletta. Koneen päätyyppi oli B.4, joka kykeni kuljettamaan 1 200 kg pommeja. Huippunopeus oli 480 km/h ja toiminnallinen lakikorkeus 10 000 metriä. Enimmäislentomatka oli 800 kg pommikuormalla 3 500 kilometriä. Moottorivaihtoehtoina oli eri varianteissa joko kaksi tähtimoottoria tai rivimoottoria. Gnome-Rhônen valmistamilla tähtimoottoreilla tehoa pystyttiin kehittämään 1 060 hevosvoimaa.

Puolustusaseistuksena oli LeO 451:tä vastaava: yläampumon 20 mm tykki sekä kaksi 7,5 mm konekivääriä erillisesti sijoitettuina.

Lähteet
-------

* Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4

### Viitteet

1. 1 2  Chant 2008: s. 20

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* (venäjäksi)
**Amir Arsalan-e namdar** ("Kuuluisa Amir Arsalan") on vuonna 1955 valmistunut iranilainen seikkailuelokuva. Samannimiseen kertomukseen perustuvan elokuvan on ohjannut Shapur Yasami. Sen pääosaa esittää Iloosh Khoshabe.

Juoni
-----

Amir Arsalan saapuu Istanbuliin, jossa hän rakastuu Petros-kuninkaan tyttäreen Farrokhiin. Farrokh katoaa salaperäisesti ja Shams-visiirin auttama Arsalan lähtee etsimään häntä. Monien seikkailujen jälkeen Arsalan pelastaa Farrokhin. He palaavat Istanbuliin ja menevät naimisiin.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Iloosh Khoshabe  | … |  Amir Arsalan
  |
|  Roufia  | … |  Farrokh
  |
|  Soheila  | … |  
  |
|  Hossein Amir-Fazli  | … |  
  |
|  Koorosh Kooshan  | … |  
  |
|  Hossein Mohseni  | … |  
  |
|  Hossein Moattar  | … |  
  |

Tuotanto ja vastaanotto
-----------------------

Mustavalkoinen *Amir Arsalan-e namdar* perustuu šaahi Nasser al-Din Shah Qajarin tarinankertojan Mohammad Ali Naqib al-Mamalekin proosakertomukseen, jonka vanhin käsikirjoitus on vuodelta 1887/1888. Se oli kehonrakentajana ja painijana tunnetun Iloosh Khoshaben ensimmäinen elokuvarooli. Majid Vafadarin Karim Fakourin sanoihin säveltämät laulut esittää suosittu laulaja Parvaneh.

Kömpelösti toteutettu *Amir Arsalan-e namdar* oli suositun tarinansa ansiosta iranilaisen elokuvan siihen asti suurin yleisömenestys. Sen suosiota yritettiin hyödyntää Shapur Yasamin seuraavana vuonna valmistuneessa *Ghezel Arsalanissa*, joka perustuu samaan aiheeseen. Esmail Kushan ohjasi tarinasta uuden värillisen version vuonna 1966.

Lähteet
-------

1. ↑  Soureh Cinema: Iranian Movie Database *sourehcinema.com*. Viitattu 7.5.2015. (persiaksi)
2. ↑  Complete Index to World Film *citwf.com*. Viitattu 7.5.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3  Issari, Mohammad Ali: *Cinema in Iran, 1900–1979*, s. 142–143. New York: Scarecrow Press, 1989. ISBN 978-0810821422.
4. ↑  Encyclopaedia Iranica *iranicaonline.org*. Viitattu 7.5.2015. (englanniksi)
5. ↑  Die, Danger, Die, Die, Kill! *diedangerdiediekill.blogspot.fi*. Viitattu 7.5.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Amir Arsalan-e namdar* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Esimerkki pelin aloitustilanteesta. Pelaajien nappulat asetellaan kulmiinsa satunnaiseen järjestykseen.
**EinStein würfelt nicht!** on saksalaisen sovelletun matematiikan professorin Ingo Althöferin kehittämä kahden pelaajan lautapeli. Se oli Saksassa Einstein-vuonna 2005 kiertäneen "Spiel in der Wissenschaft – Wissenschaft im Spiel" -näyttelyn virallinen tunnuspeli.

Pelin saksankielinen nimi (suom. *"[EinStein] ei heitä noppaa"*) on sanaleikki, joka viittaa Albert Einsteinin kuuluisaan toteamukseen Jumalasta: "Olen vakuuttunut, että hän ei heitä noppaa." – pelin sääntöjen mukaan pelaaja, jolla on jäljellä vain yksi pelinappula eli "kivi" (saksaksi "ein Stein"), voi liikuttaa nappulaansa heittämättä enää noppaa.

Säännöt
-------

Peliä pelataan neliskulmaisella 5×5 ruudun laudalla. Molemmilla pelaajilla on kuusi nappulaa, jotka on numeroitu yhdestä kuuteen. Aloituksessa nappulat asetellaan vastakkaisiin kulmiin kuvan esittämällä tavalla. Pelin tähtäimenä on saavuttaa nappulallaan laudan vastakkainen kulma, josta vastustaja aloitti, tai syödä kaikki vastustajan nappulat.

Kumpikin pelaaja heittää vuorollaan tavallista kuusisivuista noppaa ja siirtää sitten nopan lukemaa vastaavaa nappulaa. Jos kyseistä nappulaa ei enää ole laudalla, pelaaja saa valintansa mukaan siirtää seuraavaksi suurinta tai pienintä laudalla yhä olevaa nappulaansa. Nappulaa voi siirtää viistosti vastustajan nurkkaa kohden tai kohti niitä sivuja, joita vasten aloitustilanteessa ei ollut omia nappuloita. Mikäli kohderuudussa on oma tai vastustajan nappula, se poistetaan laudalta.

### Strategia

Mitä vähemmän pelaajalla on laudalla nappuloita, sen liikkuvampia ne ovat, sillä samaa nappulaa on mahdollista siirtää useammalla noppatuloksella. Tämän vuoksi on usein hyödyllistä syödä myös omia nappuloitaan. Samoin joskus on viisasta välttää vastustajan nappuloiden syömistä.

Nelinpeli
---------

Althöfer on kehittänyt EinStein würfelt nichtistä myös 3–4 pelaajalle soveltuvan version, jonka pelilauta on normaalista poiketen 6×6-kokoinen. Nappulat asetellaan aluksi laudan kulmiin kaksinpelin tapaan. Nelinpelissä pelaajista muodostetaan kaksi joukkuetta, joiden päämääränä on saada yksi jommankumman pelaajan nappuloista vastakkaiseen nurkkaan. Mikäli joku pelaajista menettää kaikki nappulansa, hänen joukkueensa on hävinnyt. Kolminpelissä yksi pelaajista pelaa tavalliseen tapaan päämääränään saada nappula vastakkaiseen kulmaan, vastapelaajien pyrkiessä syömään kaikki hänen nappulansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rauch, Elena: Ein Stein würfelt nicht.  *Thüringer Allgemeine*, 23.7.2005. Artikkeli skannattuna 3-Hirn-Verlagin sivuilla (JPG). Viitattu 17.8.2008.  (saksaksi)
2. ↑  Althöfer, Ingo: EinStein würfelt nicht - Strategie und Glück in einem schnellen Spiel *Computer Schach und Spiele*. Viitattu 16.8.2008. (saksaksi)
3. 1 2  EinStein würfelt nicht! 3-Hirn-Verlag. Viitattu 16.8.2008. (saksaksi)
4. ↑  3-Hirn-Verlag: Spiele 3-Hirn-Verlag. Viitattu 17.8.2008. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ingo Althöferin kotisivut
* EinStein würfelt nicht! BoardGameGeek-sivustolla
* Little Golem – kahdenpelattavia pelejä verkossa, joukossa EinStein würfelt nicht!
**Eiler Theodor Lehn Schiøler** (30. lokakuuta 1874 Frederiksberg, Tanska – 13. elokuuta 1929 Frederiksberg) oli tanskalainen pankkiiri ja lintutieteilijä.

Tohtori Lehn Schiølerin vanhemmat olivat Lauritz Eiler Theodor Schiøler (1835–1908) ja Augusta Thalia Petrea Lehn (1836–1901). Hän avioitui Ellen Dorthea Plumin kanssa.

Lehn Schiøler toimi pankkiirina ja Skandinavisk-Amerikansk Petroleums A/S-yhtiössä. Hän oli myös huomattava amatöörilintutieteilijä, jolla oli 25 000 länsipalearktisen linnun kokoelma, johon kuului myös luita ja munia. Vuonna 1925 hän teki tieteellisen tutkimusretken Grönlannin länsirannikolle. Hän lahjoitti kokoelmansa ja lintutieteellisen kirjastonsa museolle.

Lehn Schiølerin ja taiteilija Johannes Larsenin suurteos, *Danmarks fugle*, jäi keskeneräiseksi Schiølerin kuoltua.

Selkälokin alalaji *intermedius*
Lehn Schiøler nimesi selkälokin lounaisskandinaavisen alalajin *intermedius* (Dansk Ornithologisk Forenings Tidskrift Nr. 16 (1922)).

Lähteet
-------

1. ↑  Register: Schiöler, Eiler Lehn kasler-journal.dk.  Arkistoitu 9.4.2010. Viitattu 7.12.2009. (tanskaksi)
2. ↑  Skriver, Jan: Fyn viser fuglekunst  6.3.2008. Kööpenhamina:  Dansk Ornitologisk Forening. Viitattu 7.12.2009. (tanskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Ruotsi
* Alankomaat

 |

 |
**Eilenbergin–Steenrodin aksioomat** ovat kokoelma ominaisuuksia, jotka topologisten avaruuksien tutkimiseen käytettävien homologiateorioiden on toteutettava. Nämä ominaisuudet toteuttavat teoriat tuottavat samat keskeiset tulokset ja samat homologiset ominaisuudet samoille topologisille avaruuksille. 

Aksioomien tuoma hyöty on kahtalainen: Ennen kuin Samuel Eilenberg ja Norman Steenrod tunnistivat ja kokosivat aksioomat, erilaisia homologiateorioita oli paljon, eikä perusteellisesti ymmärretty miksi ne tuottavat samat tulokset. Toisaalta erilaisia teorioita (kuten simpleksihomologia, singulaarinen homologia ja Čechin homologia) tarvitaan koska kaikkia topologisia avaruuksia ei voida - eikä kannata - analysoida samoilla homologiateorioilla, ja aksioomien toteutuminen takaa että jos jokin avaruus voidaan analysoida kahdella eri homologiateorialla, ne tuottavat samat tulokset.

Formaalisti
-----------

Aksioomat koskevat topologisten avaruuksien pareja {\displaystyle (A,B)} joissa B on A:n aliavaruus, sekä perhettä funktoreita {\displaystyle H\_{i}}, jotka liittävät kuhunkin pariin perheen Abelin ryhmiä (nämä ovat parin  homologiaryhmät). Lisäksi se koskee reunahomomorfismien indusoimia kuvauksia {\displaystyle \partial \_{\*}:H\_{i}(X,A)\to H\_{i-1}(A)}. Homologiaryhmät käytännössä lasketaan reunahomomorfismeista, mutta tässä yleisessä yhteydessä niitä ei ilmaista suoraan vaan em. kuvauksella. 

1. **Homotopia-aksiooma**: Keskenään homotopiset kuvaukset parilta {\displaystyle (A\_{1},B\_{1})} parille {\displaystyle (A\_{2},B\_{2})} indusoivat samat homomorfismit homologiarymiltä {\displaystyle H\_{n}(A\_{1},B\_{1})} homologiarymille {\displaystyle H\_{n}(A\_{2},B\_{2})}.
2. **Poistoaksiooma**: Jos *U* on parin *(X, A)* *X*:n osajoukko s.e. *U*:n sulkeuma on *A*:n sisäpisteistön osajoukko, inkluusiokuvaus {\displaystyle i:(X-U,A-U)\to (X,A)} indusoi isomorfismin homologiaryhmien {\displaystyle H\_{n}(X-U,A-U)} ja {\displaystyle H\_{n}(X,A)} välille (eli rymät ovat rakenteeltaan tarkalleen samanlaisia).
3. **Dimensioaksiooma**: Jos *P* on yhden pisteen avaruus, {\displaystyle H\_{n}(P)=0} pätee kaikille {\displaystyle n\neq 0}.
4. **Additiivisuusaksiooma**: Jos {\displaystyle X=\vee \_{\alpha }{X\_{\alpha }}} pätee, tällöin pätee myös {\displaystyle H\_{n}(X)\cong \bigoplus \_{\alpha }H\_{n}(X\_{\alpha }).}
5. **Eksaktisuusaksiooma**: Jokainen pari *(X, A)* indusoi  pitkän homologiajonon inkluusiokuvauksille {\displaystyle i:A\to X} ja {\displaystyle j:X\to (X,A)}:

{\displaystyle \cdots \to H\_{n}(A)\to ^{\!\!\!\!\!\!i\_{\*}}H\_{n}(X)\to ^{\!\!\!\!\!\!j\_{\*}}H\_{n}(X,A)\to ^{\!\!\!\!\!\!\partial \_{\*}}H\_{n-1}(A)\to \cdots .}
**Eilidh Doyle** (o.s. **Child**, s. 20. helmikuuta 1987 Perth, Skotlanti) on brittiläinen 400 metrin aitajuoksija ja 400 metrin juoksija. 

Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Doyle kuului Ison-Britannian 4 x 400 metrin viestijoukkueeseen. Joukkue sijoittui alun perin pronssille, mutta nousi myöhemmin Venäjän joukkueen dopinghylkäyksen takia hopealle. Samoissa kilpailuissa Doyle sijoittui 400 metrin aidoissa viidenneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän kuului pronssia saaneeseen Britannian pitkän viestin joukkueeseen. 400 metrin aitajuoksussa hän oli kuudes. IAAF World Relays -kilpailuissa Nassaussa 2015 hän sai niin ikään pronssia 4 x 400 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän juoksi avausosuuden Britannian pronssijoukkueessa 4 x 400 metrin viestissä. 400 metrin aitajuoksussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa 4 x 400 metrin viestissä ja oli kahdeksas 400 metrin aitajuoksussa.

Doyle voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan-mestaruuden Zürichissä 2014 ajalla 54,48 ja sai lisäksi pronssia 4 x 400 metrin viestissä. Hän voitti pitkän viestin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai pronssia 4 x 400 metrin viestissä ja oli kahdeksas 400 metrin aitajuoksussa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Doyle sijoittui 400 metrin aidoissa kahdeksanneksi. Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut 400 metrin aitajuoksussa hopeaa 2010, 2014 ja 2018. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli samassa lajissa toinen 2009.

Sisäradoilla Doyle on saavuttanut Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 pronssia Ison-Britannian 4 x 400 metrin joukkueessa. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 häm sai pronssia 400 metrillä ajalla 51,60. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 Doyle saavutti hopeaa 400 metrillä ja kuului Ison-Britannian EM-kultajoukkueeseen 4 x 400 metrin viestissä. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän sai hopeaa 4 x 400 metrin viestissä. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän saavutti hopea 4 x 400 metrin viestissä. 

Doylen ennätys 400 metrin aidoissa on 54,09 ja 400 metrin sileällä 51,83.

Lähteet
-------

* Eilidh Doyle Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eilidh Doyle Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
* the-sports.orgin profiili (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Eilidh Child *Sports-Reference*.  Arkistoitu 13.12.2012. Viitattu 20.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Ennis-Hill and US women’s 4x400m team to receive reallocated gold medals in London *iaaf.org*.  26.7.2017. Viitattu 26.7.2018. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Julia Woivalin** (s. 14. syyskuuta 1999) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja.

Woivalin on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa tamperelaista Classicia kaudesta 2014–2015 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 runkosarjan loppuun mennessä 137 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 45 maalia ja antanut 20 maalisyöttöä, sekä 32 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 15 maalia ja saanut kaksi syöttöpistettä. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2015 ja 2017 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 2016 ja 2018.

Woivalin saavutti alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 hopeaa. Hän teki loppuottelussa Ruotsia vastaan Suomen 1–0-johtomaalin mutta Suomi hävisi lopulta maalein 2–7.

Lähteet
-------

1. 1 2  Julia Woivalin *Nhlfinns.net*.  3.4.2022. Viitattu 9.4.2022.
2. ↑  Julia Woivalin F-liiga. Viitattu 9.4.2022.
3. ↑  Player Card: Julia Woivalin *Floorball.org*. IFF. Viitattu 9.4.2022. (englanniksi)
4. ↑  Suomen U19-tytöille MM-hopeaa - Ruotsi vahvempi 7-2 *Salibandy.fi*.  6.5.2018. Suomen Salibandyliitto ry. Viitattu 9.4.2022.
**Aarne Oskari Alestalo** (9. maaliskuuta 1914 Hollola – 27. toukokuuta 1992 Hollola) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Alestalon vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Alestalo ja Hilda Salminen ja puoliso vuodesta 1941 sairaanhoitaja Eeva Marjatta Syvähuoko. Alestalo tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1935 ja harjoitti teologian opintoja Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän oli Lapinjärven alkoholistihuoltolan apulaisjohtaja 1944–1946, Perniön alkoholistihuoltolan johtaja 1946–1950, Järvenpään alkoholistien vastaanottolaitoksen johtaja 1950–1952, Alkon sosiaalitarkastaja, myynninvalvonnan ja suhdetoiminnan hoitaja 1952–1962 ja Alkon perustaman Kantaravintolat Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1962–1975. Lapinjärven kunnanvaltuuston jäsen Alestalo oli 1946. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Alestatalo oli Akateemisen Karjala-Seuran jäsen ja sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aarne Alestalo *Biografiasampo*. Viitattu 6.11.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleita. Kauppaneuvos Aarne Alestalo. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  4.6.1992. Viitattu 6.11.2022.
3. ↑  Kuolleita. Aarne Alestalo.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 3.6.1992, nro 149, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 6.11.2022.
**Karl Napoleon Emil Wesander** (4. huhtikuuta 1858 Turku – 23. tammikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja muistelmakirjailija.

Napoleon Wesanderin vanhemmat olivat kirjakauppias Karl Emil Ferdinand Wesander (1833-1899) ja Helena Juliana Bäck. Emil Wesander perusti vuonna 1883 kirjakaupan Tampereelle Kauppakatu 15:ta. Kirjakauppa oli toinen kaupungissa. Napoleon Wesander kävi Turussa teknisen reaalikoulun ja opiskeli sitten liikealaa Saksassa.

Wesander tuli 20-vuotiaana Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n palvelukseen konttoristiksi. Hän toimi yhtiössä sitten prokuristina ja konttoripäällikkönä kunnes hänestä 1902 yhtiön isännöitsijä ja 1906 toimitusjohtajan apulainen. Hän oli vuodesta 1913 alkaen yhtiön konttorin johtajana ja oli yhtiön palveluksessa yli 50 vuotta aina vuoteen 1932 saakka. 

Wesander perusti yhdessä tamperelaisten liikemiesten K. Hjorthin ja K.
W. Helanderin kanssa Suomen ensimmäisen vaneritehtaan Karkun Kiuralan kylään vuonna 1893. Wiikarin Oy:n tehdas lopetti toimintansa syyskuussa 1899 yhtiön tehtyä konkurssin. Yhtiöllä oli oma Alku-niminen höyryvene ja kolme proomua joilla kuljetettiin valmiita tuotteita, raaka-aineita ja matkustajia vaneritehtaan ja Siuron rautatieaseman välillä vuosina 1894–1899.

Wesander kirjoitti muistelmateoksen *Levnadsminnen*, joka ilmestyi vuonna 1936.

Teoksia
-------

* *Min bokföring*. Tekijä, Jakobstad 1932, suomeksi nimellä *Kirjanpitoni*. Tekijä, Pietarsaari 1932
* *Levnadsminnen*. Söderström, Helsingfors 1936

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 26.01.1938, nro 24, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kuolinilmoitus, Aamulehti, 25.01.1938, nro 23, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Johtaja Napoleon Wesander, Aamulehti, 25.01.1938, nro 23, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Tampereen kirjakauppa oy 1910-1960, kirjoittanut Uuno Sinisalo. Tampere 1960, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Kuollut, Sanomia Turusta, 09.02.1899, nro 33, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Koskinen, Pekka: KATSAUS JA AJATUKSIA SASTAMALAN KAUPUNGIN PERUSTAMISTA EDELTÄVÄÄN SEITSEMÄN TUHANNEN VUODEN MITTAISEEN AIKAAN (Sastamalan kaupungin historiaa, s. 23) *sastamala.fi*.  Arkistoitu 30.8.2017. Viitattu 28.1.2023.
7. ↑  Kulovesi ja Rautavesi vesistöjen vesiliikennehistoria : Alku-höyryalus Kuloveden ja Rautaveden ensimmäisiä höyryveneitä
8. ↑  Minnen från gångna år, Boknyheterna, 08.12.1936, nro 8, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Rolf Henrik Johannes Byman** (14. lokakuuta 1903 Vanaja – 15. huhtikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Bymanin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Hjalmar Henrik Byman ja Elin Vilhelmina Stenman ja puolisot vuodesta 1928 Gudrun Helene Diesen ja vuodesta 1937 Eine Kerttu Lassila. Byman tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista Helsingissä 1921 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1924. Hän oli Oy R. W. Hoffströmin palveluksessa Helsingissä 1924 ja Viipurissa 1925–1927, Itä-Suomen Metsätoimiston omistaja ja johtaja 1927–1930, Metsähallituksen ylimääräinen metsänhoitaja ja kirkollisviraston virkatalojen avustava metsänhoitaja Uudellamaalla vuodesta 1931, Paraisten ja muiden kuntien pika-asutustoimikunnan jäsen 1940–1941, Uudenmaan 1. työvoimapiirin metsäasiain tarkastaja 1943–1944 ja apulaispäällikkö 1944–1945, maatalousministeriön asutusasiainosaston raivaustoimiston metsänhoitaja vuodesta 1945, ylimääräinen esittelijä 1945–1954, maankäyttötoimiston metsäjaoston vt. jaostopäällikkö 1953 ja 1958, lainopillisen toimiston ylimääräisen asutustilarekisterijaoston jaostopäällikkö 1954–1958 ja maankäyttötoimiston metsäjaoston jaostopäällikkö 1958–1959 sekä asutushallituksen metsätoimiston toimistopäällikkö 1959–1970. Byman oli myös asutusasiainosaston toimialaan kuuluvien asioiden esittelijä maatalousministeriössä 1958–1959. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hemminki, Tiina: Metsäneuvos Rolf Byman (1903–1977). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.3.2023.
2. ↑  60-vuotiaita.  *Helsingin Sanomat*, 14.10.1963, nro 279, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 3.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiina Hemminki: Rolf Byman *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Johan August Ulrik Westermarck** (11. joulukuuta 1818 Helsingin pitäjä – 12. lokakuuta 1903 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Westermarckin vanhemmat olivat apulaissotatuomari Petter (Per) August Westermarck ja Eva Jacobina Björkstén ja puolisot vuodesta 853 Caroline Henriette von Zigra (k. 1860) ja vuodesta 1870 Valeria Birgitte Witoschinski de Wendorff. Myös hänen veljestään Albert Oskar Josef Westermarckista tuli kenraali. Johan August Ulrik Westermarck tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1834 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. kevyeen ratsastavaan tykistöpatteriin. Hän suoritti Pietarin sota-akatemian kurssin 1843–1845, jonka jälkeen hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Luutnantiksi hän yleni 1848, alikapteeniksi 1849 ja kapteeniksi 1854. Vuonna 1849 Westermarck osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen. Vuonna 1861 hänet nimitettiin 7. tykistöprikaatin 2. patterin päälliköksi everstiluutnanttina ja prikaatinsa mukana hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Everstiksi Westermarck ylennettiin 1869. Vuonna 1877 hänet määrättiin 15. tykistöprikaatin päälliköksi. Kenraalimajuriksi 1879 ylennetty Westermarck siirrettiin 1884 12. tykistöprikaatin komentajaksi, mistä tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai 1887 eron kenraaliluutnanttina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Johan August Ulrik Westermarck *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 3.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Ramzi bin al-Shibh** (s. 1. toukokuuta 1972) on Guantanamon vanki ja eräs Yhdysvalloissa 11. syyskuuta 2001 tapahtuneen terrori-iskun pääepäiltyjä. Bin al-Shibh muutti Hampuriin noin vuonna 1995. Hän asui ja työskenteli Hampurissa Mohammed Attan kanssa. Noin vuonna 1998 Atta ja al-Shibh perustivat Al-Qaidan Hampurin solun yhdessä Ziad Jarrahin ja Marwan al-Shehhin kanssa.

Bin al-Shibh oli ainoa neljästä, joka ei saanut Yhdysvaltain viisumia. Hänelle varattiin kesällä 2000 lento-opetusta Floridassa, mutta ei saanut lukuisista yrityksistä huolimatta viisumia.

Bin al-Shibh pidätettiin 11. syyskuuta 2002 Karachissa, Pakistanissa. Pakistan luovutti hänet Yhdysvaltoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  , s. 10. Viitattu 28.1.2013
2. 1 2  Indictment of ZACARIAS MOUSSAOUI The United States Department of Justice. Viitattu 28.1.2013.
3. ↑  Rusanen, Markku: *Mitä Missä Milloin 2004*, s. 16. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2003. ISBN 951-1-18590-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Vihreän Kolmion logo
Vihreän Kolmion alueelle pääsee myös junalla. IC921 Turusta Pieksämäelle Loimaan rautatieasemalla.
**Vihreä Kolmio** on Loimaan seudulla toimiva matkailun markkinointiorganisaatio. 

Seudulla toimii noin 80 matkailuyritystä Auran, Kosken Tl, Loimaan, Marttilan, Oripään, Pöytyän, Tarvasjoen ja Ypäjän alueella. Matkailuun liittyviä yrityksiä ovat kotieläin-, strutsi-, hevos- ja biisonitilat, lähiruokaa tarjoavat ravintolat, Suomen maatalousmuseo Sarka, golfkentät sekä erilaiset luonto- ja taidekohteet.

Matkailualueelle pääsee valtatie 2:n, 9:n ja 10:n sekä Turku–Toijala-rautatien kautta. Myös historiallinen Hämeen Härkätie kulkee alueen läpi. Vihreän Kolmion alue vaihtelee tasaisesta peltomerestä laajoihin metsä- ja suoalueisiin sekä jokivarsialueisiin. 

Vihreä Kolmio on toiminut vuodesta 1996 asti kehittäen alueen matkailuyrittäjien yhteistyötä, järjestäen koulutuksia ja tehostaen markkinointia. Vihreä Kolmio tekee vuosittain muun muassa alueen Matkailukartan ja muita esitteitä yhteistyössä alueen yritysten kanssa, osallistuu alan messuille ja kohdennettuihin markkinointitapahtumiin sekä tekee yhteistyötä suurten tapahtumien kanssa. Vihreä Kolmio tarjoaa myös räätälöityjä retkiohjelmia ja välittää oppaita. Vihreän Kolmion alueen matkailuneuvonta toimii Loimaan torin laidalla sijaitsevassa Matka-Viitalassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hätönen, Paula: Matkailun Oskari saviseudun sitkeille.  *Turun Sanomat*, 14.1.2006.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.9.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Suojanen, Eeva: "Matkailua Loimaan seudulle, älkää naurattako".  *Turun Sanomat*, 14.1.2006.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.9.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Vihreä Kolmio matkamessuilla  17.1.2013. Loimaan Lehti. Viitattu 7.9.2013. [vanhentunut linkki]
**Vytautas Klova** (1926–2009) oli liettualainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu kuusi oopperaa, joista ensimmäinen oli vuonna 1956 kantaesitetty *Pilėnai*. Teos vakiintui osaksi Liettuan kansallisen ooppera- ja balettiteatterin ohjelmistoa. Sittemmin teoksen esityksiä on pidetty esimerkiksi Trakain linnassa ja Chicagon liettualaisessa oopperassa.

Klova opiskeli Juozas Gruodiksen johdolla Kaunasissa vuosina 1946–1948 ja Antanas Račiūnaksen johdolla Liettuan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1951. Klova opetti Liettuan konservatoriossa musiikin teoriaa vuosina 1954–1994 ja pääsi professoriksi vuonna 1982. Hän julkaisi maassaan ensimmäisenä oppimateriaalin polyfoniasta (ensimmäinen osa 1966, toinen osa 1985). Klova sai Liettuan neuvostotasavallan valtionpalkinnon kahdesti (1957, 1970) ja Liettuan kansantaiteilijan arvonimen.

Säveltäjänä Klova keskittyi ensisijaisesti näyttämö- ja vokaaliteoksiin. Kansalliset teemat ja luonto olivat romanttisesti suuntautuneelle säveltäjälle tärkeitä aiheita. Kansanmusiikkiaiheet ovat hänen tuotannolleen tyypillisiä, ja hänen tuotantoonsa kuuluukin noin sata versiota kansanlauluista. Kolme hänen säveltämäänsä laulusarjaa pohjautuu liettualaisiin kansanlauluaiheisiin. Klovan soitinmusiikki on enimmäkseen ohjelmallista. Hänen myöhemmässä tuotannossaan kuuluvat verismin ja sarjallisuuden piirteet. Jälkimmäisestä esimerkkinä on hänen ensimmäinen konserttonsa sellolle ja orkesterille. Klova sävelsi myös lapsille ja nuorille suunnattua pedagogista ohjelmistoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vytautas Klova Music Information Centre Lithuania


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jean-Baptiste Grange** (s. 10. lokakuuta 1984 Saint-Jean-de-Maurienne, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä, pujottelun kaksinkertainen maailmanmestari ja maailmancup-voittaja.

Grange sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 alppiyhdistetyssä kolmanneksitoista. Hän saavutti pronssia pujottelussa Åren MM-kilpailuissa 2007. Hänen edelleen sijoittuivat Mario Matt ja Manfred Mölgg. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä neljänneksitoista. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurpujottelussa seitsemäs. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pujottelun maailmanmestaruuden. Schladmingin MM-kisoissa 2013 hän sijoittui pujottelussa 12:nneksi. Beaver Creekin MM-kisoissa 2015 hän voitti pujottelussa kultaa.

Grange sijoittui maailmancupin osakilpailussa kolmen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan toinen yhdistetyn kilpailussa Beaver Creekissä marraskuussa 2007. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti 17. joulukuuta 2007 pujottelukilpailussa Alta Badiassa. Tammikuussa 2008 hän voitti alppiyhdistetyn ja pujottelun Wengenissä sekä pujottelun Kitzbühelissä ja oli toinen pujottelukilpailussa Schladmingissa. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui toiseksi, alppiyhdistetyn cupissa neljänneksi ja kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi.

Grange voitti kauden 2008–2009 ensimmäisen maailmancup-pujottelun Levillä. Val d'Iseren yhdistetyn kilpailussa ja Alta Badian pujottelussa hän sijoittui toiseksi ennen kuin voitti Zagrebin pujottelun. Oltuaan vielä toinen Kitzbühelin ja kolmas Åren pujottelukilpailuissa hän voitti pujottelucupin mestaruuden. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi.

Grange sijoittui kaudella 2009–2010 Levin pujottelussa kolmanneksi. Grange ei pystynyt osallistumaan Vancouverin vuoden 2010 talviolympialaisiin, koska hän loukkasi polvensa mc-suurpujottelussa Beaver Creekissä.

Kaudella 2010–2011 Grange voitti Levin, Kitzbühelin sekä Schladmingin pujottelut ja sijoittui Wengenin sekä Banskon pujotteluissa kolmanneksi. Pujottelucupissa hän oli toinen.

Lähteet
-------

* Jean-Baptiste Grange Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Grange ulkona Vancouverin kisoista YLE Urheilu. Viitattu 9.12.2009.
Tommi Holttinen Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.**Tommi Mikael Holttinen** (s. 3. toukokuuta 1997 Turku) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan on syksystä 2022 lähtien toiminut Johan Meriluoto. Aikaisemmin häntä valmensi isänsä Jari Holttinen.

Holttinen sijoittui alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 kymmenenneksi, alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016 yhdenneksitoista ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 seitsemänneksi. EM-kilpailuissa Berliinissä 2018 hän karsiutui loppukilpailusta ulkoratojen ennätyksellään 551 cm. Holttinen oli mukana Eugenen MM-kisoissa 2022. Karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 550, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta myös Münchenin EM-kilpailuissa niin ikään tuloksella 550.

Kalevan kisoista Holttinen on saavuttanut seiväshypyssä hopeaa vuosina 2017 ja 2021 sekä pronssia 2018. Sisäratojen SM-kilpailuista Holttinen on saavuttanut kultaa 2020, hopeaa vuosina 2018 ja 2019 sekä pronssia 2021.

Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 564 cm (2021) ja sisäradoilla 561 cm (2021).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tommi Holttinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Erittäin vilkas seurasiirtosyksy ensi kaudeksi *yleisurheilu.fi*.  15.12.2021. Viitattu 15.12.2021.
3. ↑  Holttinen hakee vauhtijuoksuun tehoa ja nopeutta Meriluodon valmennuksessa *Yleisurheilu.fi*.  4.11.2022. Viitattu 21.7.2023.
4. ↑  Holttinen lähellä todellista seiväsyllätystä – kolmosmiehestä tuli ykkösmies *yle.fi*. Viitattu 19.2.2019.
5. ↑  Paavola ja Holttinen karsiutuivat finaalista – Duplantis leikitellen kultajahtiin


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**White Sands Missile Range** (WSMR), aiemmin **White Sands Proving Grounds**, on Yhdysvaltain armeijan rakettialue New Mexicossa. Alue on pinta-alaltaan 8 287 km² ja siten Yhdysvaltojen suurin sotilaallinen tukikohta.

Alue perustettiin muodollisesti 1945-07-1616. heinäkuuta 1945. Siellä suoritettiin ensimmäinen ydinpommien testaus eli ydinkoe, joka tunnetaan nykyisin nimellä Trinity (ydinkoe).

Saksalaisilta toisen maailmansodan lopussa saadut V-2 -raketit vietiin WSMR:ään takaisinmallinnettavaksi ja Operaatio paperiliittimen mukana myös useita saksalaisia V-2:n parissa työskennelleistä tieteilijöistä.

NASAn käyttö
------------

Avaruussukkula Columbia (STS-3) laskeutuu Northup Strippiin kaksi T-38 Talon lentokonetta perässään.
NASA perusti White Sands Test Facilityn alueelle 1963.
Vuosina 1963 - 1966 NASA laukaisi Little Joe II boosterraketteja testatessaan Apollo-ohjelman pelastustornia. Sittemmin NASA on käyttänyt aluetta avaruussukkulaohjemassaan sukkulan varalaskeutumispaikkana ja lentäjien harjoittamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  About White Sands Test Facility NASA.  Arkistoitu 16.1.2008. Viitattu 14.7.2008.
2. ↑  White Sands Space Harbor NASA.  Arkistoitu 16.1.2008. Viitattu 14.7.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **White Sands Missile Range**.
* WSMR (US Army)
* WSMR Museum (Arkistoitu – Internet Archive)
* Works by White Sands Missile Range Public Affairs Office at Project Gutenberg
**Vytautas Landsbergis** (s. 18. lokakuuta 1932 Kaunas) on liettualainen professori ja poliitikko. Hän oli Liettuan ensimmäinen valtionpäämies sen itsenäistyttyä Neuvostoliitosta. 

Landsbergis valmistui 1955 Liettuan musiikkikonservatoriosta ja kirjoitti väitöskirjansa 1969. Hän työskenteli professorina konservatoriossa ja pedagogisessa instituutissa.

Landsbergis oli 1988 yksi Liettuan itsenäisyyttä ajaneen 1988 Sąjūdisiksen perustajista. Sen voitettua vaalit 1990 Landsbergisistä tuli korkeimman neuvoston puhemies ja siten valtionpäämies. 11. maaliskuuta 1990 hän johti parlamentin istuntoa, jossa julistettiin Liettuan itsenäisyys palautetuksi. Maasta tuli ensimmäinen itsenäisyyteen pyrkinyt Neuvostoliiton neuvostotasavalta. Neuvostoliitto yritti keskeyttää itsenäisyyshaaveet mm. talousboikotilla, mutta muidenkin neuvostotasavaltojen itsenäisyysjulistuksen seurasivat pian.

Landsbergis oli puhemiehenä aina marraskuun 1992 vaaleihin asti. Seuraavana vuonna hän perusti uuden puolueen, Kotimaan liiton (Liettuan konservatiivit) (Tėvynes Sąjunga (konservatoriai)), joka sai murskavoiton vuoden 1996 vaaleissa. Landsbergis oli uudelleen puhemies 1996–2000. Hän pyrki myös presidentiksi 1997, mutta jäi kolmanneksi saaden 15,9 % äänistä. Toisella kierroksella hän tuki Valdas Adamkusta.
Landsbergis tuli tunnetuksi radikaalispopulistisista mielipiteistään. Hän mm. teki vuonna 2000 kannatuksensa hiipuessa lakiehdotuksen korvauksien vaatimisesta Venäjältä Neuvostoliiton miehityksestä.

Vuonna 2004 professori Landsbergis valittiin Euroopan parlamenttiin Liettuan edustajana.

Landsbergis on yksi merkittävimpiä Fluxus-liikkeen taiteilijoita.

Vytautas Landsbergisin pojanpoika Gabrielius Landsbergis on liettualainen poliitikko, puoluejohtaja ja ulkoministeri.

Lähteet
-------

1. ↑  Viro tukee Liettuan päätöstä miehityskorvausten hausta[vanhentunut linkki], TS, 17.6.2000 0:44:17

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vytautas Landsbergis** Wikimedia Commonsissa

Liettuan vaakunaLiettuan presidentit
Vytautas Landsbergis | Algirdas Brazauskas | Valdas Adamkus | Rolandas Paksas | Artūras Paulauskas | Valdas Adamkus | Dalia Grybauskaitė | Gitanas Nausėda

**Huomautukset:**

1. ↑  Korkeimman neuvoston puhemies.
2. ↑  Seimasin puhemies.



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Dougouténé I** on maalaiskunta Moptin alueen Koron piirissä Malissa. Sen keskuskylä Toroli sijaitsee Gondo-Sénon tasangolla 25 kilometriä Korosta lounaaseen. Kunnassa on 21 800 asukasta (vuonna 2009).

Dougouténé I:n kunnan pinta-ala on 513,18 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Koron piirin Pel Maoudén, idässä Koron, luoteessa Dougouténé II:n ja lounaassa Bankassin piirin Bayen kuntiin sekä etelässä Burkina Fasoon. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnan alueella on muutamia ajoittain kuivuvia järviä.

Kuntaan kuuluu 21 kylää ja kuusi pikkukylää. Asukkaat ovat dogoneja, fulbeja, moseja ja samoja. Uskonnot ovat islam, kristinusko ja animismi.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu, seesami ja teehibiskus sekä eteläosassa durra, maissi ja riisi. Lisäksi kasvatetaan vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, kamelit ja hevoset.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluu yhdeksän alakoulua, koraanikoulu, neljä koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), yläkoulu ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 24.11.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Dougoutenen I 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 24.11.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Cercle de Koro - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 24.11.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 24.11.2014. (ranskaksi)
**Petri Jaakkola** (s. 28. joulukuuta 1977 Kouvola) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija, joka on pelaajauransa jälkeen toiminut koripallovalmentajana. Vuodesta 2012 lähtien hän on ollut Joensuun Katajan apuvalmentaja.

Ura
---

Jaakkola syntyi Kouvolassa ja on Kouvojen kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999, jolloin seura voitti sekä Suomen-mestaruuden että Suomen cupin. Seuraavalla kaudella Jaakkola valittiin sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Tilastollisesti hänen paras pääsarjakautensa oli kausi 2001–2002, jolloin hän teki 13,1 pistettä ja otti 3,1 levypalloa ottelua kohden.

Jaakkola edusti Kouvoja vuoteen 2003 asti, jolloin hän siirtyi Joensuun Katajaan. Hän voitti seuran kanssa SM-pronssia kaudella 2004–2005. Jaakkola siirtyi kahden pelikauden jälkeen takaisin Kouvoihin, jossa hän lopetti pääsarjauransa kauden 2005–2006 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petri Jaakkola FIBA Europe. Viitattu 31.1.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Kalle Rentto Suomen Koripalloliitto. Viitattu 31.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Korisliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jukka Hemdahl** | **Korisliigan paras kuudes pelaaja**1999–2000 | Seuraaja:**Pasi Kauha** |
|