recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Konttilaiva *Hanjin Vienna* Hampurissa.
**Hanjin Group** on eteläkorealainen monialayhtymä. Hanjin Group on hallintoyhtiö, joka omistaa Hanjin Shipping -varustamon ja siihen sisältyvän Hanjin Logistics -yhtiön, sekä vuonna 1969 hankitun Korean Air (KAL) -lentoyhtiön. Hanjin on Senator Lines -varustamon pääomistaja ja yhdessä (Hanjin-Senator) varustamot ovat maailman seitsemänneksi suurin konttivarustamo.

Historiaa
---------

Hanjin aloitti toimintansa toisen maailmansodan lopulla 1. marraskuuta 1945. Alussa sen suurin asiakas oli Yhdysvaltain armeija, jonka tarvikkeiden kuljettamisesta Koreaan ja Vietnamiin se huolehti. Yhtiö solmi tärkeän sopimuksen Yhdysvaltain kahdeksannen armeijan kanssa marraskuussa 1956. Toisen sopimuksen se allekirjoitti maaliskuussa 1966 kaikkien Vietnamissa olevien yhdysvaltalaisten joukkojen kanssa; sopimus koski sekä maa-, meri- että ilmavoimia. Marraskuussa 1969 Hanjin aloitti konttien kuljettamisen solmien sopimuksen Sea Land Servicen kanssa. Hanjin avasi ensimmäisen konttialueensa alle vuotta myöhemmin, syyskuussa 1970, Pusanin satamassa.

Lähi-itä oli yhtiön laajenemiskohteena 1970-luvun loppupuolella. Yhtiö allekirjoitti sopimuksen kuwaitilaisen Shuwaikin sataman kanssa syyskuussa 1977, saudi-arabialaisen Dammamin sataman kanssa maaliskuussa 1979 ja samassa maassa olevan Jeddan sataman kanssa toukokuussa 1980.

Maaliskuussa 1990 Hanjin laajentui kuorma-autoliikenteeseen ja varastoalalle ostamalla Korea Freight Transport Companyn. Kaksi vuotta myöhemmin, kesäkuussa 1992, yhtiö aloitti pienten pakettien jakelun ja lähettipalvelun perustamalla Hanjin Express -yhtiön. Hanjin aloitti laivojen lastaamisen ja lastien purun Long Beachin ja Seattlen satamissa yhdessä yhteistyökumppaninsa Total Terminals Inc:n kanssa elokuussa 1992. Tammikuussa 1993 yhtiö aloitti konttien junakuljetukset Pusanin ja Uiwangin välillä. Toukokuussa 1995 yhtiö kuljetti viljaa Pohjois-Koreaan.

Noteeratut tytäryhtiöt
----------------------

* Hanjin Heavy Industries
* Hanjin Shipping
* Hanjin Transportation
* Korea Airport Service
* Korean Air
* Meritz Investment Bank

Tytäryhtiöt
-----------

* Cyber Logitec
* Dongyang Fire & Marine Insurance
* Hanil Country Club/Hanil Leisure
* Hanjin Information System & Telecommunication
* Hanjin Logistics
* Hanjin Travel Service
* Hankuk Aviation University
* Inha University
* Inha University Hospital
* Jeongseok Education Foundation
* Jeongseok Enterprise
* KAL Catering
* Keoyang Shipping
* Korea Engineering Consultant
* Korea French Banking
* Senator Lines
* TOPAS-Total Passenger Service System
* TRAXON-Global Logistics System Korea
**Walter Louis "Hank" Garland** (11. marraskuuta 1930 – 27. joulukuuta 2004) oli yhdysvaltalainen studiomuusikko, joka soitti muun muassa Elvis Presleyn, Patsy Clinen, Roy Orbisonin ja The Everly Brothersin levytyksissä.

Elämä
-----

Hank Garland syntyi Cowpensissä Etelä-Carolinassa. Hän aloitti kitaran soittamisen kuusivuotiaana, esiintyi radiossa kuusi vuotta myöhemmin ja työskenteli levykaupassa kaksi vuotta myöhemmin. Hank muutti 16-vuotiaana Nashvilleen, jossa tapasi basisti Bob Mooren ja viulisti Dale Potterin.

Vuonna 1949 Garland levytti säveltämänsä kitarainstrumentaalin "Sugarfoot Rag", jota myytiin miljoona kappaletta. Edellinen instrumentaalihitti oli kaksi vuotta aikaisemmin levytetty Bernie B. Smithin "Bernie’s Reel".

Parhaiten Garland soitti Elvis Presleyn levytyksissä, joista mainittakoon "Little Sister", "I Need Your Love Tonight" ja "A Big Hunk O’Love". Muita Garlandin kanssa levyttäneitä artisteja olivat muun muassa Patsy Cline, Brenda Lee, Mel Tillis, Marty Robbins, The Everly Brothers, Boots Randolph, Roy Orbison ja Conway Twitty.

Garlandilla oli myös suhteita Gibsonin johtajaan Ted McCartyyn. Garland ja hänen muusikkoystävänsä Billy Byrd kehittivät yhdessä Gibson Byrdland -kitaran, jota Garland myös itse soitti.

Syyskuussa 1961 Garland joutui auto-onnettomuuteen ja oli viikon koomassa. Vaimonsa tuen avulla hän kykeni taas liikkumaan, puhumaan ja soittamaan. 1960-luvun puolessa välissä Garland kärsi mielenterveydenongelmista, ja sähköhoito vaurioitti hänen aivojaan.

Hank Garland kuoli stafylokokkitartuntaan 27. joulukuuta 2004 Orange Parkissa Floridassa. 

Garlandin muistolle omistettu elokuva *Crazy* sai ensi-iltansa 10. joulukuuta 2007. Siinä häntä näyttelee Waylon Payne.

Diskografiaa
------------

* After the Riot at Newport (mukana The Nashville All-Stars) (1960)
* Velvet Guitar (1960)
* Jazz Winds From a New Direction (1961)
* The Unforgettable Guitar of Hank Garland (1962)
* Holiday for the Harp (mukana the Daphne Hellman Quartet)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Turvetehdas jonne rata suolta johti.
Windhoff veturi, joka muistuttaa Hanhisuolla koekäytössä ollutta veturia.
**Hanhisuon turverata** oli Urjalan Hanhisuon kulmakunnalla sijaitsevalla Hanhisuon turvetuotantoalueella käytössä ollut kapearaiteinen turpeen siirtoon tarkoitettu rautatie. Sen raideleveys oli 600 mm. Rata johti Hanhisuon turvetuotantoalueelta Turku–Toijala-radan varressa entisen Hanhisuon rautatieaseman luona sijainneelle Hanhisuon turvepehku- ja polttoturvetehtaalle.

Rautatien kalusto käsitti kuusi pientä vaunua, joilla hevoset vetivät turpeen asemalle. Myöhemmin hevoset yritettiin korvata veturilla, joka kuitenkin rikkoutui usein. Asemalla sijainnut turvepehkutehdas oli kaksikerroksinen ja siinä oli vaijerirata, jolla suolta tuodut täydet kuormat nostettiin tehtaan sisäpuolelle.

Veturi Windhoff 647/1939 (LS30sIV) tuli Hanhisuon turvetehtaalle vuoden 1945 paikkeilla, mutta ei ollut radalla käytössä. Sieltä se siirtyi Jokioisten Museorautatielle Kapearaidemuseoon, josta se myöhemmin siirtyi Münsterländisches Feldbahnmuseumin kokoelmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Werkbahn.de
2. 1 2  Saikku ja Rissanen: Suo työllisti pari sataa ihmistä. (Tiedot Katri Simonen 1955) *Airanteen aallot*, 20.11.2015, 1997. vsk, nro 9, s. 3-4.  Urjala-Seura.
3. ↑  Münsterländisches Feldbahnmuseum (sisältää kuvan)
**Auris** oli tankkeri ja ensimmäinen kauppalaiva, joka kulki kaasuturbiinin voimalla. Laiva valmistui vuonna 1948 Newcastlessa Hawthorn Leslie and Companyn telakalla rakennusnumerolla 686. Se kuljetti kolme vuotta öljyä dieselmoottorien voimalla, kunnes siirtyi Shellin laivateknisen osaston kokeilualukseksi.

Aluksi 12 250 tonnin säiliöaluksen neljä dieseliä pyörittivät neljää sähkögeneraattoria, joiden tuottamalla virralla pyöritettiin yhtä 2 760 kilowatin (3 750 hevosvoiman) potkurimoottoria. Vuonna 1951 aluksen yhden dieselmoottorin ja generaattorin tilalle asennettiin kaasuturbiini (883 kW / 1 200 hv) ja isompi generaattori. Kokeissa laiva kulki täydessä lastissa aivan hyvin kaasuturbiinin voimalla, nopeus tosin oli vain 7 solmua (13 km/h), koska tehoa oli käytettävissä vain neljäsosa normaalista.

Vuonna 1956 Britannian lipun alla purjehtineen laivan kaikki dieselmoottorit korvattiin kaasuturbiineilla. Laivan kohtaloksi tuli romutus vuonna 1962. Sillä oli myös kaasuturbiiniton sisaralus nimeltään *Auricula*.

Lähteet
-------

* 
* Suomen laivasto 1952:3–4 s. 63–64.
**Harmosänkiyökkönen** (*Hoplodrina blanda*) on Etelä- ja Keski-Suomessa hyvin yleinen kesän loppupuoliskon yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Harmosänkiyökkönen on rotevarakenteinen, mutta hieman keskikokoa pienempi ja yleisvaikutelmaltaan vaatimattoman harmaa yökkönen. Etusiiven pohjaväri on tasaisen harmaa ja siiven pinta melko kiiltävä. Siipien kuviona erottuvat lähinnä rengas- ja munuaistäplä, jotka eivät ole kovinkaan paljon siiven pohjaväriä tummemmat. Täplät ovat terävästi vaaleankellertävän viirun reunustamat. Ulomman poikkiviirun kohdalla erottuu selvästi siiven poikki kulkeva rivi mustia pisteitä, ja siiven kärkiosassa on hieman vaaleampi ohut poikkiviiru. Takasiivet ovat selvästi etusiipiä vaaleammat, lähes valkoiset, ulkoreunasta hieman harmahtavat. Naaraalla takasiipien väri on koirasta tummempi. Takasiivissä siipisuonet erottuvat hyvin. Siipiväli on 31–35 mm.

Hyvin samankaltainen laji on etenkin keltasänkiyökkönen (*Hoplodrina octogenaria*). Myös ruskonurmiyökkönen (*Caradrina morpheus*) voi tuottaa lajinmääritysvaikeuksia.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Harmosänkiyökkösen levinneisyys kattaa koko Euroopan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä sitä tavataan Keski-Aasiassa ja Tiibetissä saakka. Suomessa sitä tavataan suunnilleen Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella. Yökköset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolta elokuun lopulle, ja huippu osuu heinä-elokuun vaihteeseen.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Harmosänkiyökkösen tyypillistä elinympäristöä ovat kuivahkot, lämpimät ja avoimet, hiekkapohjaiset alueet. Se viihtyy kuitenkin myös kosteammilla paikoilla. Lento tapahtuu hämärän laskeuduttua. Laji tulee huonosti syötille, mutta hyvin valolle, ja sopivalla paikalla perhosia voi olla varsin paljon.

Toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää monilla ruohovartisilla kasveilla, kuten maksaruohoilla (*Sedum*), ratamoilla (*Plantago*) ja voikukilla (*Taraxacum*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Harmosänkiyökkönen – *Hoplodrina blanda* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3 4
5. 1 2 3 4  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 136
6. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* koiraan genitaalit[vanhentunut linkki] (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1910717
* BioLib: 53777
* BOLD: 86368
* CoL: 9355M
* EoL: 477813
* EUNIS: 310186
* Fauna Europaea: 447230
* Fauna Europaea (new): 55638915-d5b7-405b-94c6-9c8d0d16e5b8
* GBIF: 1784826
* iNaturalist: 326199
* LoB: 3940
* NBN: NHMSYS0021144580
* NCBI: 987956

 |

 |
**Corey Smith** (s. 27. heinäkuuta 1983) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on tällä hetkellä vapaa pelaaja. Hänet valittiin kaudella 2007–2008 Korisliigan parhaaksi ulkomaalaisvahvistukseksi. 195-senttinen Smith on monipuolinen yleispelaaja. Hän on Vanderbiltin yliopiston kasvatteja.

Pelaajaura
----------

Smith aloitti koripalloharrastuksensa viisivuotiaana Houstonissa. Smith pelasi koripalloa neljä kautta Vanderbiltin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 2005. Vuonna 2006 Smith kiersi maailmaa show-ryhmä Harlem Globetrottersin mukana. Suomeen Smith siirtyi kaudeksi 2007–2008 Kouvojen Korisliiga-joukkueeseen. Smith valittiin Korisliigan kuukauden pelaajaksi sekä tammikuussa että helmikuussa 2008. Lisäksi hän voitti Ilta-Sanomien järjestämän IS-tähtikisan, jonka voitosta hän nettosi 3 400 euroa. Runkosarjan pistetilastossa Smith sijoittui viidenneksi 21,0 keskiarvollaan. Kauden päätteeksi hänet palkittiin Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistuksena. Smith voitti Kouvojen mukana kaudella 2007–2008 SM-hopeaa.

Kaudeksi 2008–2009 Smith siirtyi Uruguayn pääsarjassa pelaavaan Hebraica y Macabin joukkueeseen. Smith pelasi joukkueessa 13 ottelua 16,4 pisteen keskiarvolla. Vuoden 2008 lopulla Smith siirtyi latvialaiseen Barons/LMT Riga -joukkueen pelaamaan Latvian koripalloliigaa, Baltian koripalloliigaa ja Eurocupia. Smith poistui joukkueesta tammikuussa 2009.

Helmikuussa 2009 Smith siirtyi Basketliganissa pelaavan Södertälje Kingsin joukkueeseen. Kaudeksi 2009–2010 hän teki paluun Suomeen ja siirtyi Torpan Poikien riveihin.

Saavutukset
-----------

### Henkilökohtaiset saavutukset

* Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus 2008
* Korisliigan kuukauden pelaaja 01/2008 ja 02/2008
* IS-tähtikisan voittaja 2008

### Joukkuesaavutukset

* SM-hopeaa 2008 ja 2010

Lähteet
-------

1. 1 2  Corey Smith Kouvojen ensimmäinen vahvistus  7.8.2007. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 27. maaliskuuta 2008. [vanhentunut linkki]
2. ↑  [

	1. 24 Corey Smith] Kouvot. Viitattu 27. maaliskuuta 2008. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kings förstärker med Corey Smith  23.2.2009. Svenska Basketligan. Viitattu 8. kesäkuuta 2009. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Hanno Möttölä ToPo paitaan - myös muita kovia vahvistuksia  4.9.2009. Torpan Pojat. Viitattu 4. syyskuuta 2009. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jerald Fields** | **Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus**2007–2008 | Seuraaja:**Ray Nixon** |
Corey Lewandowski
**Corey Lewandowski** (s. 18. syyskuuta 1973 Lowell, Massachusetts) on yhdysvaltalainen poliittinen vaikuttaja.

Lewandowski sai vuonna 1997 maisterin arvon politiikan tutkimuksessa American Universitysta. Hän toimi senaattori Bob Smithin kampanjapäällikkönä vuonna 2002. Vuosina 2003–2004 hän toimi New England Seafood Producers Associationin lobbarina ja sitten PR-yhtiö Schwartz MSL:n palveluksessa. Vuosina 2008–2015 Lewandowski toimi johtotehtävissä Americans for Prosperity -järjestössä, ja tammikuussa 2015 hän aloitti työskentelyn Donald Trumpin kampanjapäällikkönä.

Lewandowski sai huhtikuussa 2016 syyttämättäjättämispäätöksen pahoinpitelystä, vaikka oli syyttäjien mukaan tarttunut *Breitbartin* toimittaja Michelle Fieldsiin 8. maaliskuuta pidetyssä kampanjatapahtumassa. Vaikka Lewandowski kiisti syytöksen kokonaisuudessaan, rikossyytteeseen ei katsottu riittävän aihetta.

Trump erotti Lewandowskin kampanjapäällikön tehtävistä kesäkuussa 2016. Tämän jälkeen Lewandowski palkattiin kommentaattoriksi CNN:lle. Vuonna 2019 hän harkitsi asettumista senaattoriehdokkaaksi, mutta luopui suunnitelmasta. Hän osallistui kampanjointiin Trumpin uudelleenvalinnan puolesta presidentinvaalien 2020 alla. Lewandowskin todettiin 11. marraskuuta 2020 saaneen tartunnan koronaviruspandemiassa 2019–2020. Hän oli osallistunut vaali-illan viettoon Valkoisessa talossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Trump manager Corey Lewandowski: the poster boy of a brash new politics The Guardian
2. ↑  Who Is Donald Trump's Controversial Top Aide Corey Lewandowski? NBC News
3. ↑  Authorities Drop Battery Charges Against Trump Campaign Manager Corey Lewandowski NBC News
4. ↑  Donald Trump fires campaign manager Corey Lewandowski The Guardian
5. ↑  Who Is Donald Trump's Controversial Top Aide Corey Lewandowski? CNN
6. ↑  Corey Lewandowski drops potential Senate run in New Hampshire CNN
7. ↑  Corey Lewandowski tests positive for coronavirus Politico


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
Kotalahden kaivoksen sijainti.  
Kotalahden kaivoksen sijainti.Kotalahden kaivos
**Kotalahti** on entinen Outokumpu Oyj:n nikkeli-kuparikaivos Leppävirralla Oravikoskella. Kaivoksen toiminta aloitettiin vuonna 1959, ja se suljettiin vuonna 1987. Nykyisin se on Museoviraston mukaan yksi viimeisistä teollisuusyhdyskunnista, jossa on yhtiön laajaa palvelu- ja asuinrakentamista. Vulcan Kotalahti on vuonna 2013 tehnyt sinne kaivospiirihakemuksen, mutta yrityksen toiminta on sittemmin loppunut.

Historia
--------

Leppävirralla Oravikosken kylässä oli jo 1800- ja 1900-luvuilla mylly- ja sahatoimintaa, ja nykyisen tehtaan alueella oli Oravikosken hovi -niminen maatila. Maatilasta on säilynyt 1800-luvun päärakennus ja talousrakennuksia.

Kaivoksen toiminta sai alkunsa kun Leppävirtalainen mies teki vuonna 1954 ilmoituksen havaitsemastaan malmikivestä. Outokumpu Oy alkoi etsimään ilmoituksen vuoksi malmia. Malmissa oli nikkelin lisäksi myös hieman kuparia, ja vaikka nikkelipitoisuus oli alhainen kaivos katsottiin kuitenkin kannattavaksi perustaa Leppävirralle koska sieltä oli hyvät kulkuyhteydet, Mertajoen läheisen veden ja lähellä olevan voimalinjan vuoksi.

Kaivosalue on suuruudeltaan noin 200 hehtaaria. Kaivosrakennukset ja asuntoalueet ovat valmistuneet suurimmaksi osaksi vuosina 1956–1970, ja arkkitehteina ovat toimineet Märta Blomstedt ja Matti Lampén. Vuonna 1958 kaivosalueelle valmistui 77 metriä korkea torni sekä voima-asema, rikastamo, kaivostuparakennus sekä varasto- ja toimistorakennukset.

Alueelle valmistui myös ruokalarakennus, lämpökeskus, sauna ja pesula sekä asuntoja muun muassa seitsemän asuinkerrostaloa, kaksi atriumtaloa ja viisi rivitaloa sekä omakotitaloja. Lisäksi kaivoksen taajamassa on kaivosyhtiön, kunnan ja seurakunnan toimesta rakennettuja julkisia tiloja, muun muassa koulu, seurakuntatalo, urheilukenttä, elokuvateatteri ja kauppa. Suurimmillaan kaivos työllisti yli 300 henkeä, loppuvaiheessa siellä oli töissä enää noin 40 henkeä.

Alun perin kaivoksen oli tarkoitus olla toiminnassa kymmenen vuotta, mutta siellä oli kaivostoimintaa 28 vuotta jonka aikana sieltä louhittiin 12 miljoonaa tonnia malmia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kotalahden kaivosyhdyskunta *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto. Viitattu 20.03.2018.
2. ↑  Leinonen, Ossi: Kuulutus *Tukes*.  11.11.2013.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 20.03.2018.
3. ↑  Vulcan Kotalahti Oy *Asiakastieto*. Viitattu 20.03.2018.
4. 1 2  Shecter, Helka: Kotalahden kaivoksen sulkemisesta 30 vuotta *Savon Sanomat*.  10.09.2017. Viitattu 20.03.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle - Elävä arkisto: Oravikoski - kaivoskylä, jota ei enää ole
Kotakari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
64°56.5′N, 025°13.0′E, OuluPohjois-PohjanmaaSuomi |
| Vesialue | 
Liminganlahti |
| Merialue | 
Perämeri |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kotakari** on saari Perämereen kuuluvalla Liminganlahdella. Saari sijaitsee rantamatalikolla lähellä Liminganlahden pohjoisrantaa Oulun kaupungissa. Lähin toinen saari on kaakossa sijaitseva Kammonkari.

Saaren kasvillisuutta hoidetaan niittämällä, ja tämän vuoksi kasvillisuudessa on nähtävillä selvä raja. Saarella kasvaa pääosin korkeaa pensaikkoa. Aiemmin saarta on käytetty myös lampaiden laitumena, mutta laiduntaminen on lopetettu, sillä lampaat pääsivät karkuun rantamatalikkoa pitkin mantereelle.

Kotakari on tärkeä lintujen pesimäalue, ja se on maihinnousukiellossa lintujen pesimäaikana 1. toukokuuta – 31. heinäkuuta välisenä aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Susanna Anttila, Jorma Pessa, Eino Merilä: Maatalousalueiden luonnon monimuotoisuuden yleissuunnitelma (PDF), s. 15  2007. Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus. Viitattu 30.06.2007.
2. ↑  Oulunsaloon suojelualueita – Akionlahti ja laaja osa Liminganlahtea suojeluun  19.12.2003. Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus. Viitattu 30.06.2007.
**Kotalahden nikkelikaivos** toimi Leppävirran Oravikoskella vuosina 1959–1987. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy ja se tuotti nikkelin ohella myös jonkin verran kuparia. Enimmillään kaivos työllisti yli 300 henkilöä. Kotalahden malmiesiintymä löytyi 1954 leppävirtalaisen asentaja Arvo Paakkulaisen malminäytteen perusteella. Kotalahden malmin nikkelipitoisuus oli 0,7 % ja kuparin osuus 0,2 %.

Kaivoksen tuotanto- ja asuinrakennukset valmistuivat pääosin vuosien 1956–1970 välillä. Rakennusten suunnittelijoina toimivat arkkitehdit Märta Blomstedt ja Matti Lampén. Tuotantorakennuksiin kuuluivat 1958 valmistunut 77 metriä korkea kaivostorni, voima-asema, rikastamo, kaivostupa sekä varasto- ja toimistorakennuksia.

Kaivoksen asuinalueella on seitsemän kerrostaloa, viisi rivitaloa, kaksi atriumtaloa sekä omakotitaloja. Julkisiin rakennuksiin kuuluvat koulu, seurakuntatalo, elokuvateatteri ja kauppa. Lisäksi asuinalueella on ruokala, lämpökeskus sekä sauna- ja pesularakennukset.

Kaivoksen toiminnan päätyttyä on entiseltä kaivosalueelta Oravilahteen virtaavien vesien metallipitoisuus, erityisesti nikkelipitoisuus, pysynyt korkeana. Valumavesien puhdistamiseksi rakennettiin 2001 purku-ojan suulle puhdistamo sekä kosteikkoaltaita ja lisäksi kaivoksen vanhoja rikastushiekkakasoja on peitetty.

Kaivoksen vanha LM-200 -lastauskone on muistomerkkinä Oravikosken kylässä.

Lähteet
-------

* Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt: Kotalahden kaivosyhdyskunta *Museovirasto*. 22.12.2009.
* Oravikosken taajaman alueinventointiArto Savolainen. *Leppävirran kunta*. 2006. (Arkistoitu sivu)
* Kotalahden kaivoksen vanha lastauskone LM-200 Olli Leinonen. *Vaunut.org*. 9.7.2008.
**Kotalahden työväentalo** oli Leppävirran kunnan Kotalahden kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Kotalahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1910. Yhdistyksellä oli tuolloin 20 jäsentä, ja vuonna 1916 jäseniä oli jo 38. Talo sijaitsi vuokratontilla, ja kun vuokra-aika päättyi vuonna 1957, päättyi myös talon toiminta. Vuonna 1962 talo myytiin yksityiselle asuintaloksi. Talon myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa.

Rakennus
--------

Talo oli hirsirakenteinen, noin neljä metriä korkea, yksikerroksinen, ja pinta-alaltaan 263 neliömetriä. Siinä oli juhlasali, jossa oli 188 istumapaikkaa, näyttämö, ravintola, kokoushuone, kaksi varastoa sekä asuinhuone vahtimestarille. Taloa laajennettiin vuonna 1916, jolloin se myös peruskorjattiin. Korjauksia tehtiin myös vuosina 1919 ja 1926. Talo sähköistettiin jossain vaiheessa; sitä ennen se lämpeni viidellä uunilla ja kahdella hellalla.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Kesällä 1931 yhdistys vietti 25-vuotisjuhliaan omalla talollaan. Ohjelmaan kuului muun muassa urheilukilpailu, puheita ja näytelmä. Maaliskuussa 1932 voimistelu- ja urheiluseurat Kotalahden Into ja Sorsakosken Jäntevä järjestivät hiihtokilpailut, joiden päätteeksi vietettiin iltamia. Iltamissa yleisöä oli noin 200 henkeä. Vuonna 1938 talolla pidettiin "railakkaat kekritanssiaiset". Talolla järjestettiin myös ilmeisesti kodinhoitokurssi alkuvuonna 1939, sillä sen päättäjäisjuhlaa vietettiin työväentalolla. Vuonna 1951 sosialidemokraattien kansanedustaja Valfrid Eskola puhui talolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 7.10.2022.
3. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1916  1917. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 7.10.2022.
4. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  18.8.1931, no 90. Viitattu 7.10.2022.
5. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  17.3.1932, no 31. Viitattu 7.10.2022.
6. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  1.11.1938, no 127. Viitattu 7.10.2022.
7. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  21.1.1939, no 127. Viitattu 7.10.2022.
8. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.2.1951, no 52. Viitattu 7.10.2022.
**Bio Luvil** on Unileverin vuodesta 1966 markkinoima entsyymipitoinen pyykinpesuaineiden tuotemerkki, joka pitää sisällään sekä nestemäisiä että jauhemaisia pesuaineita. Tuoteperheen pyykinpesuaineet ovat heikosti emäksisiä pesuaineita, joiden teho perustuu pinta-aktiivisten aineiden, vettä pehmentävien aineiden ja entsyymien yhdistelmään. Bio Luvilia markkinoidaan erityisesti valkuaisainetahrojen, kuten esimerkiksi veri- ja ruokatahrojen poistamiseen vaatteista. Suomessa Bio Luvilia myy ja markkinoi Unilever Finland Oy.

Maaliskuussa 2018 tuoteperhe piti sisällään seuraavat pyykinpesuaineet;

* Bio Luvil Black
* Bio Luvil Color
* Bio Luvil Classic
* Bio Luvil Sensitive
* Bio Luvil Sensitive Color
* Bio Luvil Sport
* Bio Luvil Wool & Silk

Bio Luvilin ja Omon samankaltaisuus
-----------------------------------

Savon Sanomat uutisoi vuonna 2013 kilpailevien pyykinpesuaineiden Bio Luvil Colorin ja Omo Colorin olevan koostumukseltaan samoja pyykinpesuaineita. Bio Luvil ja Omo ovat molemmat Unileverin omistamia tuotemerkkejä. Unilever perusteli kahden sisällöltään samanlaisen pesuaineen myyntiä kuluttajien brändiuskollisuudella. Kuluttajaviraston linjauksen mukaan kyseessä ei ole lain puitteissa kuluttajaoikeudellinen ongelma, sillä yritys ei markkinoinut kumpaakaan tuotetta toista parempana.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**Demetrianukselle** (lat. *Ad Demetrianum*) on Cyprianuksen kirjoittama apologeettinen teos kristinuskon ja kristittyjen puolustukseksi.

Teos on kirjoitettu vuosien 252 ja 253 välisenä aikana, jolloin Karthagossa vallitsi kulkutautiepidemia. Samalta ajalta on peräisin myös Cyprianuksen teos *Kuolemantaudista*. Teos on osoitettu nimensä mukaisesti eräälle Demetrianus-nimiselle henkilölle, josta ei tiedetä muuta kuin se mitä teos kertoo. Perinteisesti hänen on ajateltu toimineen African provinssin prokonsulina.

Teos koostuu 26 lyhyehköstä luvusta. Sen tarkoituksena on kumota pakanoiden esittämät väitteet, joiden mukaan kristityt olisivat syypäitä kaikenlaisiin maailmaa vaivaaviin onnettomuuksiin, kuten sotiin, kulkutauteihin, nälänhätiin ja muihin vastoinkäymisiin. Cyprianuksen mukaan juuri Demetrianus esitti kulkutautiepidemian aikana tällaisia syytteitä kristittyjä vastaan, koska nämä eivät palvoneet kreikkalais-roomalaisen uskonnon jumalia. Cyprianus vastaa Demetrianukselle, että maailma yleensäkin rappeutuu vanhan ikänsä vuoksi. Toiseksi, pakanat itse ovat syypäitä onnettomuuksiin, koska eivät palvele Jumalaa ja vainoavat kristittyjä epäoikeudenmukaisesti.

Cyprianus sai teokseensa vaikutteita Tertullianuksen teoksesta *Apologeticum*.

Lähteet
-------

1. ↑  Tomi Vuolteenaho: Cyprianuksen tutkielmien ajoitukset *Theologica Collectanea*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 9.10.2012.  (Internet-arkisto)
2. ↑  Tomi Vuolteenaho: Johdanto teoksen Cyprianus: *Demetrianukselle* alussa *Theologica Collectanea*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 9.10.2012.  (Internet-arkisto)
3. ↑  Introduction to Cyprian: *An Address to Demetrianus* *Christian Classics Ethereal Library*. Viitattu 9.10.2012. (englanniksi)
4. ↑  Cyprianus: *Demetrianukselle* 1–26.

Kirjallisuutta
--------------

* Cyprianus: *Demetrianukselle*. Teoksessa Cyprianus: *Herran rukouksesta, Demetrianukselle, Kuolemantaudista*. Suomentanut latinan kielestä Tomi Vuolteenaho. Helsinki: Omakustanne, 2008. ISBN 978-952-92-4077-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Cypriani *Liber de mortalitate et epistola Ad Demetrianvm*. Internet Archive. (latinaksi)
* Cyprian: *An Address to Demetrianus*. Christian Classics Ethereal Library. (englanniksi)
* Cyprian von Karthago: *An Demetrianus* (saksaksi)
Portunuksen temppeli Roomassa Forum Boariumilla.
**Portunuksen temppeli** tai **Fortuna Viriliksen temppeli** on antiikin roomalainen temppeli Roomassa. Se kuuluu parhaiten säilyneisiin roomalaisiin temppeleihin. On epäselvää, onko se omistettu alun perin Portunukselle vai Fortuna Virilikselle. Portunus oli avainten, ovien, karjan ja viljavarastojen jumala ja Fortuna Virilis miehisen onnen jumala. Temppeli on rakennettu 400–300-luvuilla eaa, ja sitä on korjattu vuosien 120–80 välisenä aikana ennen ajanlaskun alkua.

Temppeli sijaitsee antiikin Forum Boariumilla, missä pidettiin karjamarkkinoita, lähellä Tiber-jokea. Temppelin läheisyydessä oli myös Tiber-joen satama.

Temppeli noudattaa joonialaista pylväsjärjestelmää. Temppelin pohja on suorakulmio ja siihen kuuluu portiikki ja cella. Cella temppelissä huone, jonne sijoitettiin jumalien kulttipatsaat. Se on rakennettu tuffi- ja travertiinilohkareista. Pinta on käsitelty stukkorappauksella, joka on kuitenkin aikojen kuluessa kadonnut.

Vuonna 872 temppeli muutettiin kirkoksi, jolloin se sai nimen *Santa Maria Egiziaca*. Renessanssiajalla sitä alettiin kutsua nykyäänkin käytössä olevalla nimellä *Fortuna Virilis*. Se herätti paljon kiinnostusta antiikkia ihailleissa taiteilijoissa ja arkkitehdeissä, kuten Andrea Palladiossa ja Piraneisissa. Vuonna 1767 Englantiin, Somersetiin valmistui puutarhakoristeeksi Harmonian temppeli, joka on Portunuksen temppelin kopio.

Vuonna 1916 temppelin ympäriltä purettiin keskiajalla rakennetut lisärakenteet, joilla temppelistä oli tehty kirkko. Kohde ei ole avoinna yleisölle.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Portunuksen temppeli** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Poruni jõgi** (vir. *Poruni jõgi, Borovnja jõgi*) on Viron Alutagusen kunnassa virtaava pieni joki, josta noin puolet sen valuma-alueesta sijaitsee luonnonsuojelualueella. Joki laskee Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta noin 20 kilometriä Peipsijärven luusuasta alaspäin.

Joen kulku
----------

Joen nimiosan alku sijaitsee Puhati soostikin ja Laukasoon välissä olevalla kannaksella, missä siihen yhtyy Laasina kraavi ja se sivuaa Gorodenka ojaa. Yläjuoksulla ojat on perattu suoriksi valtaojiksi, mutta Puhatun luonnonsuojelualueella alkaa joki meanderoida luonnollisesti. Muutaman kilometrin jälkeen se laskee pari kilometriä pitkään joen suulahteen, joka yhtyy erämaassa Narvanjokeen. Joki on yli 12 kilometriä pitkä ja joensuussa sen ylittää korkeajännitelinja. Joki virtaa alueella, joka sijaitsee Alutagusen alangolla ja sen valuma-alueen pinta-ala on 33 neliökilometriä. Poruni jõgi erkaantuu Godenkan ojasta kohti koillista ja yhtyy lopulta Narvanjokeen. Joen alajuoksulla sen äyräillä on useita kalliopaljastumia.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Teksti on osittain käännös vironkielisestä artikkelista et:Poruni jõgi, ja nämä asia on tarkistamatta muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Keskkonnaregister: Poruni jõgi (VEE1063300) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 7.11.2019. (viroksi)
2. 1 2 3 4  Annov, Merle & Kurrel, Kadri & Lepik, Leida: *Eesti teedeatlas*, s. 46. Tallinna: Regio, 2014. ISBN 978-9949-520-16-9. toimitus (viitattu 7.11.2019). (viroksi),(englanniksi)
Skatteskrapan uudistustöiden jälkeen vuonna 2007.
**Skatteskrapan** ("Veropilvenpiirtäjä", myös pelkkä **Skrapan**) on toimisto- ja asuinkäytössä oleva tornitalo Tukholman Södermalmilla, osoitteessa Götgatan 76. Se on Södermalmin hallitseva maamerkki. Rakennuksessa on 26 kerrosta ja se on 86 metriä korkea. Rakennuksen nimi viittaa siihen, että siinä toimi aiemmin Tukholman pääverovirasto.

Skatteskrapanin suunnitteli arkkitehti Paul Hedqvist ja se rakennettiin vuosina 1952–1960. Rakennus muodostuu neljästä siivestä, jotka kiertävät keskustornia. Curtain wall -tyyppiset ulkoseinät ovat lasia ja alumiinia. Torniosan ohella rakennukseen kuuluu viisikerroksinen matalampi osa. Vuosina 2004–2007 rakennuskompleksia uudistettiin ja kunnostettiin, ja siihen liitettiin uudisrakennus, jossa on muun muassa opiskelija-asuntoja, toimistotilaa, ravintola ja galleria. Skatteskrapan oli alun perin 25-kerroksinen ja 81-metrinen, mutta 2000-luvun laajennuksen yhteydessä sitä korotettiin yhdellä kerroksella, johon sijoitettiin näköalaravintola.

Syksyllä 2020 Skrapanin opiskelija-asunnoissa paljastui salainen paritustoiminta, jota on luonnehdittu "Ruotsin suurimmaksi bordelliksi".

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 282. Norstedts, Tukholma 2012.
2. ↑  Jussi Sippola: Tornin pimeä puoli Helsingin Sanomat 27.11.2020. Viitattu 27.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Skatteskrapan** Wikimedia Commonsissa

* Skrapan.se (ruotsiksi)
Toomas Vavilov
**Toomas Vavilov** (s. 15. heinäkuuta 1969 Tallinna) on virolainen klarinetisti, kapellimestari ja kuoronjohtaja.

Vavilov opiskeli Tallinnan musiikkilukiossa vuosina 1982–1988 ja valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 1992 klarinetistina Hannes Altrovin opettamana. Hän on osallistunut Karl Leisterin Berliinissä ja Ivan Mozgovenkon Moskovassa pitämille klarinetistien mestarikursseille. Vuosina 1996–1998 Vavilov suoritti orkesterinjohdon opintoja Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa Jüri Alpertenin johdolla. Lisäksi hän on saanut orkesterinjohdossa opetusta Jonas Aleksalta ja Roman Matsovilta.

Vavilov teki vuonna 1988 debyyttinsä orkesterin klarinetistina Peeter Liljen johtaman Viron kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa. Hän sai vuonna 1990 toisen palkinnon Viron puupuhallinsoittajien kilpailussa. Vuosina 1993–1997 Vavilov opetti klarinetinsoittoa Tallinnan Georg Ots -musiikkikoulussa, ja vuonna 2001 hän aloitti toimimisen Viron musiikki- ja teatteriakatemian orkesteriluokan opettajana ja oppilaitoksen orkesterin kapellimestarina. Hän on toiminut myös saman akatemian vaski- ja puhallinsoitinten laitoksen johdossa. Vuoteen 2006 Vavilov soitti klarinettia Viron kansallisessa sinfoniaorkesterissa, jossa myös toimi vuodesta 2004 toisena kapellimestarina. Vuosina 2006–2008 hän toimi Vanemuine-teatterin musiikillisena johtajana ja sen orkesterin pääkapellimestarina.

Vavilov on solistina esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Eri Klasin, Paul Mägin, Peeter Saanin, Aivar Mäen ja Christopher Adeyn johdolla. Hänen pianosäestäjiinsä ovat kuuluneet Peep Lassmann, Lauri Väinmaa, Nata-Ly Sakkos ja Kairi Vavilov. Hänen yhteistyökumppaniensa joukossa ovat olleet myös muiden muassa Arvo Leibur, Jüri Gerretz, Henry-David Varema, Teet Järvi ja Tiia Tenno. Vavilov on esiintynyt solistina kansainvälisesti esimerkiksi monissa Euroopan maissa ja Australiassa. Häntä varten ovat säveltäneet uusia teoksia muiden muassa Urmas Sisask, Eino Tamberg, Ester Mägi, René Eespere, Lepo Sumera ja Raimo Kangro.

Vavilov on myös esiintynyt monien kamarikokoonpanojen, kuten NYYD Ensemblen kanssa. Hän on levyttänyt sekä klarinetistina että kapellimestarina. Vavilovin saamien tunnustusten joukossa on hänelle vuonna 2019 myönnetty Viron musiikkineuvoston palkinto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Toomas Vavilov Estonian Music Information Centre
2. 1 2  Toomas Vavilov: Eesti interpeedil läheb nii hästi, kui läheb Eesti riigil Ajakiri Muusika
3. ↑  Toomas Vavilov (Arkistoitu – Internet Archive) Pärnu Music Festival


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Stadionin katsomoa
**Stade de Suisse** on jalkapallostadion Bernissä, Sveitsissä. Stadion on sveitsiläisen jalkapallojoukkueen BSC Young Boysin kotikenttä ja katsojakapasiteetiltaan toiseksi suurin jalkapallostadion Sveitsissä. Stadion oli yksi vuoden 2008 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuiden pelistadioneista.

Historia
--------

Stade de Suisse rakennettiin samalle alueelle, missä sijaitsi vuonna 2001 purettu Wankdorf Stadion. Stadionin kapasiteetti on 31 784, ja se on täysin katettu. Stadionin "katolla" on aurinkopaneelit, jotka tuottavat 700 000 kilowattituntia sähköä vuodessa. Stadion avattiin virallisesti 30. heinäkuuta 2005, mutta ensimmäinen peli pelattiin jo 16. heinäkuuta 2005. Ottelussa 14 000 maksanutta katsojaa todisti, kun BSC Young Boys hävisi Olympique Marseillelle numeroin 2–3.

Sveitsiläinen jalkapallojoukkue FC Thun pelasi kolme Mestarien liigan ottelua stadionilla vuonna 2005 ja yhden UEFA Cupin ottelun vuonna 2006.

"Kuuma penkki"
--------------

Yksi katsomon penkeistä on punainen, muut ovat mustia ja keltaisia. Punainen penkki on ensimmäinen uudelle stadionille asennettu. Penkki paljastettiin 20. tammikuuta 2005 yleisölle, ja se nimettiin entisen Young Boysin pelaajan ja nykyisen managerin Walter Eichin mukaan. Penkille ei voi ostaa lippua, koska penkki on varattu jokaisessa pelissä jollekin kuuluisuudelle.

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2008

|  |
| --- |
|  Alankomaat •
 Espanja •
 Italia •
 *Itävalta* •
 Kreikka •
 Kroatia •
 Portugali •
 Puola •
 Ranska •
 Romania •
 Ruotsi •
 Saksa •
*Sveitsi* •
 Tšekki •
 Turkki •
 Venäjä |
| 

---

 |
| A-Lohko |  Portugali •
*Sveitsi* •
 Tšekki •
 Turkki |
| 

---

 |
| B-Lohko |  *Itävalta* •
 Kroatia •
 Puola •
 Saksa |
| 

---

 |
| C-Lohko |  Alankomaat •
 Italia •
 Ranska •
 Romania |
| 

---

 |
| D-Lohko |  Espanja •
 Kreikka •
 Ruotsi •
 Venäjä |
| 

---

 |
| **Pudotuspelit** | Puolivälierät •
Välierät •
Loppuottelu |
| 

---

 |
| **Stadionit** | **Itävalta**: 
Tivoli Neu •
Hypo Group Arena •
Wals-Siezenheim Stadion •
Ernst-Happel-Stadion 
**Sveitsi**: 
St. Jakob-Park •
Stade de Suisse •
Stade de Genève •
Letzigrund |
| 

---

 |
|  | Kokoonpanot • 
Maalintekijät •
Karsinnat |
**Suomen Majakkaseura – Finlands Fyrsällskap ry** on vuonna 2003 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää Suomen historiallisten majakkarakennusten sekä muiden merenkulun turvalaitteiden, kuten loistojen ja pookien, suojelua ja säilyttämistä. Seura myös edustaa Suomea kansainvälisessä alan harrastajien yhteisössä.

Seura jakaa vuosittain *Vuoden Loistavin Teko* -tunnustuksen yhteisölle tai henkilölle, joka on ansioitunut merenkulun kulttuuriperinteen säilyttämisessä.

Projektit
---------

### Gustavsvärn

*Pääartikkeli: Gustavsvärn*
Vuodesta 2005 lähtien seura on kunnostanut ja entisöinyt Gustavsvärnin linnoitus- ja majakkasaarella sijaitsevaa sumusireeninhoitajan asuinrakennusta, joka on vuokrattu Metsähallitukselta. Kesäkaudella seuran talkoolaiset tarjoavat matkailijoille opastusta linnoitussaaren historiasta.

### Märket

Rapistunut Märketin majakka kunnostamistyön ensimmäisenä vuonna.
*Pääartikkeli: Märketin majakka*
Vuonna 2007 seura käynnisti projektin Märketin luodolla sijaitsevan Märketin majakan pelastamiseksi ja kunnostamiseksi. 30 vuoden kylmillään olon aikana majakka oli sääolosuhteiden vaikutuksesta ehtinyt rapistua pahaan kuntoon. Miehitystä pidetään talkoovoimin kesäkauden aikana, ja talkoolaiset tarjoavat opastusta luodolle saapuville matkailijoille.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Majakkaseura – Finlands Fyrsällskap ry säännöt Suomen Majakkaseura. Viitattu 9.8.2018.
2. 1 2 3  Majakkaseuran toiminta Suomen Majakkaseura. Viitattu 9.8.2018.
3. ↑  Märket Suomen Majakkaseura. Viitattu 9.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Majakkaseuran kotisivut
**Ovonramwen** (k. 1914) oli viimeinen itsenäisen Beninin kuningaskunnan hallitsija eli *oba* vuosina 1888–1897. Britit kukistivat hänet ja Beninin vuonna 1897. Ovonramwen karkotettiin Calabariin, jossa hän sittemmin kuoli.

Elämäkerta
----------

Ovonramwenista tuli Beninin *oba* eli kuningas vuonna 1888 aikana, jona britit laajensivat siirtomaaimperiumiaan alueella. Hänen valtaannousuaan edelsi Ovonramwenin isän Oba Adolon kuolema ja verinen kamppailu hänen seuraajastaan. Ovonramwen voitti tämän kamppailun tappamalla kilpailijansa. Pian Ovonramwenin noustua valtaistuimelle britit alkoivat uhata maata ja kuningaskunnan rajat pienenivät. Vuonna 1892 britit ja Benin solmivat sopimuksen, jolla Beninistä tuli brittien protektoraatti. Ovonramwen kuitenkin omalta osaltaan jätti sopimuksen paljolti huomiotta.

Ovonramwen karkotettiin Calabariin nykyisen Nigerian kaakkoisosaan (Kuvanveisto).
Britit laajensivat edelleen siirtomaavaltaansa eri keinoin paikallisten hallitsijoiden kustannuksella ja vuoteen 1895 mennessä Benin oli alueen ainut vielä itsenäinen maa. Beninin asukkaat harjoittivat ihmisuhreja perinteisissä seremonioissaan, mikä toimi syynä brittien väliintuloon maan sisäisissä asioissa. Tammikuussa 1897 brittiläinen konsulikenraali matkusti Benin Cityyn vaatien maan alistumista siirtomaavaltaan. Tästä kieltäydyttiin ja pian myös pieni brittiseurue surmattiin. Surman tekijöinä olivat todennäköisesti Ovonramwenin paikalliset vastustajat. Seurasi sota ja britit lähettivät maahan 1 500 miehen vahvuisen sotajoukon. Ovonramwen ei pystynyt puolustamaan Benin Cityä ja vetäytyi maan maaseudulle tehden edelleen vastarintaa. Lopulta hän kuitenkin antautui saman vuoden elokuussa. Ovonramwen karkotettiin Calabariin nykyisen Nigerian kaakkoisosaan. Britit nostivat *obaksi* Ovonramwenin pojan Aiguobasinmwinin, jolla oli kuitenkin enää lähinnä seremoniallinen rooli kuninkaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Willie F. Page, R. Hunt Davis: *Encyclopedia of African history and culture*, s. 313. Volume 4. Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5199-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Helene Schjerfbeck 

---



Maalauksia 

*Hjördis* | *Hälytys* | *Mustataustainen omakuva* | *Omakuva, valoa ja varjoa* | *Ovi* | *Ryöväri paratiisin portilla* | *Sininauhainen tyttö* | *Tanssiaiskengät* | *Toipilas* | *Tyttö hiekkakuopassa* | *Äitini*

Artikkeleita 

Constantin Guys | Einar Reuter | Magnus Schjerfbeck | Gösta Stenman | Helena Westermarck | Maria Wiik

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Ovi (Vanha luostarinsali)** on suomalaisen taidemaalari Helene Schjerfbeckin (1862–1946) öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1884. Tämä kooltaan 40×32,5 cm oleva maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1965.

*Ovi*-maalauksessa maalauksen pääaihe on kappelin ovi ja sen ovenraoista virtaava valo. Helene Schjerfbeck käytti maalauksessa harmaan ja ruskean erilaisia sävyjä siten, että hän pyrki nostamaan juuri oven valoalueineen esille. Hän katkaisi maalauksen, muutoin kohteen perspektiiviä ilmaisevia tekijöitä, näkyvillä pyörteisillä siveltimenjäljillä. Nämä näkyvät etenkin lattiaviivojen katkaisuissa. Tämä on kolmiulotteisuuden kyseenalaistamista, jota pidetään tuolloin 22-vuotiaalta Helene Schjerfbeckiltä aikaansa edellä olevana ratkaisuna.

Maalauksen viitekehystä
-----------------------

*Ovi* maalattiin Ranskan Bretagnen Pont-Avenissa Trématon-kappelissa. Schjerfbeck oli opiskellut Pariisissa naisille tarkoitetuissa yksityisissä taideakatemioissa. Hän oli liittynyt tuolloin vuosina 1881 ja 1883–1884 myös osaksi Bretagnen taiteilijasiirtokuntia.

Lähteet
-------

Leena Ahtola-Moorhouse: Helene Schjerfbeck: Ovi. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.39.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Ovi (Vanha luostarinsali).
Rachel Ward vuonna 2009.
**Rachel Claire Ward** (s. 12. syyskuuta 1957 Chipping Norton, Oxfordshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja ohjaaja, joka on ollut kolme kertaa Golden Globe -ehdokkaana.

Näyttelijänä hänet tunnetaan muun muassa elokuvista *Sharky hoitaa homman* (1981), Against All Odds (1984) ja *Hyvä vaimo* (1997) sekä minisarjoista *Okalinnut* (1983) ja *Viimeisellä rannalla* (2000). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa *Monarch Cove* ja *Rain Shadow*. Ward on ohjannut useita lyhytelokuvia kuten *The Big House* (2000) ja *Martha's New Coat* (2003). Hänen uusin työnsä on ohjaus *Beautiful Kate* (2008).

Palkinnot
---------

* Tokion elokuvafestivaalien Paras naisnäyttelijä -palkinto (1987)
* AFI Award, Paras lyhytelokuva -palkinto (2001)

Ehdokkuudet
-----------

* Golden Globe (1982, 1984, 2001)
* AFI Award (2001)
* IF Award (2003)

Yksityiselämä
-------------

Ward on naimisissa näyttelijä Bryan Brownin kanssa. Avioliittoon heidät vihittiin 16. huhtikuuta 1983. Heillä on kolme lasta, kaksi tytärtä Rosie (s. 1984) ja Matilda (s. 1986) sekä poika Joe (s. 1992).

Aiheesta muualla
----------------

* Rachel Ward Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Täyttä höyryä** (engl. *Raising Steam*) on Terry Pratchettin kirjoittaman Kiekkomaailma-kirjasarjan 35. osa. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2013, ja se on viimeinen Kiekkomaailma-kirja, joka julkaistiin Pratchettin elinaikana. Pratchett ehti kirjoittaa valmiiksi vielä yhden Kiekkomaailmaan sijoittuvan, Tiffany Särkysestä kertovan nuortenromaanin *The Shepherd's Crown*, joka ilmestyi muutama kuukausi kirjailijan kuoleman jälkeen vuonna 2015. Uusia kirjoja ei ole enää postuumisti tulossa.

Juoni
-----

Stoo Latin seudulla asuu nuori keksijä Dick Simnel. Dickin ollessa pikkupoika hänen isänsä kuoli pajassa tapahtuneessa räjähdysonnettomuudessa. Tämän jälkeen Dick vannoi tekevänsä höyrystä palvelijansa. Dick sattuu eräänä päivänä menemään kirjastoon, jossa hän löytää matematiikan. Dick alkaa opiskella ahkerasti ja vuosien jälkeen hän palaa isänsä pajaan. Muutamien kokeiden jälkeen hänelle selviää, mitä isä oli tehnyt väärin. Hän alkaa parannella isänsä töitä, ja pajassa syntyy koko Kiekkomaailmaa mullistava keksintö – Rautapalkki, ensimmäinen höyryveturi.

Dick matkaa keksintöineen Ankh Morporkiin tapaamaan liikemies Harri Kuningasta. Tieto koneesta, jonka avulla voitasiin kuljettaa tavaroita ja ihmisiä paikasta toiseen pelkän veden ja hiilen voimalla, kantautuu pian lordi Vetinarin korviin. Vetinari antaa Tahmee von Lipwigille jälleen tehtävän. Tämän olisi valvottava kaupungin edustajana junaradan rakennusta. Kaupunkilaiset ovat erittäin kiinnostuneita junasta ja Harri Kuninkaan tontin ympärillä käykin kova kuhina, kun väki haluaa nähdä Rautapalkin ja päästä sen kyytiin.

Samaan aikaan Überwaldin kääpiöyhteisössä Schmaltzbergissa joukko perinteiden nimiin vannovia ääriajattelijoita kehittelee vallankumousta kääpiöiden Alhaista Kuningasta vastaan. Mitkään höyryjunan kaltaiset uudet keksinnöt eivät myöskään sovi heidän ajatteluunsa. Nämä kääpiöt alkavat tehdä rautatieläisiä vastaan hyökkäyksiä, ja Tahmee von Lipwig saa käyttää kaikki keinonsa pelastaakseen sekä junan että oman nahkansa. Avukseen hän saa Sam Vimesin johtaman joukon vartiostolaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Alison Flood: Terry Pratchett's daughter declares The Shepherd's Crown will be the last Discworld novel *The Guardian*.  12.6.2015. Viitattu 14.4.2018. (englanniksi)
**Taka-Baikalia** (ven. Забайкалье, *Zabaikalje*) on maantieteellinen alue Siperiassa Baikaljärven "takana" eli itäpuolella. Etenkin eliömaantieteellisissä yhteyksissä alue tunnetaan myös nimellä **Dauria** (ven. Даурия, *Daurija*), joka tulee paikallisen daguurien kansan nimestä.

Historiallinen Taka-Baikalia on noin tuhannen kilometrin mittainen niin itä–länsisuunnassa kuin pohjois–eteläsuunnassakin. Se ulottuu Baikalin rannoilta Šilka- ja Argunjokien yhtymäkohtaan idässä ja etelässä Mongolian ja Kiinan rajalle. Etenkin alueen pohjoisosassa on korkeita vuoria. Ilmasto on jyrkän mantereinen. Kasvillisuus on paljolti taigametsää, myös metsäaroa ja aroa (steppiä).

Venäjän keisarikunnassa Taka-Baikalia oli hallinnollinen alue (oblasti), jonka pääkaupunki oli ensin Nertšinsk, sittemmin Tšita. Siitä tuli osa Kaukoidän tasavaltaa vuonna 1920. Nykyisin Taka-Baikalia jakaantuu Burjatian tasavallan ja Taka-Baikalian aluepiirin kesken ja osapuilleen kattaa niiden yhteenlasketun alueen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko & Paikkala, Sirkka: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 180. Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus (Kotus), 2013. ISBN 978-952-5446-80-7. (suomeksi)