recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Minotaur-luokan panssarifregatista. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Minotaur** oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1860-luvulla valmistettu Minotaur-luokan panssarifregatti. Se oli pisin koskaan valmistunut yhdellä potkurilla varustettu sotalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Minotaur-luokka (taistelulaiva)*
Alus tilattiin 2. syyskuuta 1961 Thames Ironworksiltä Blackwallista nimellä *HMS Elephant* ja sen köli laskettiin 12. syyskuuta 1861 telakkanumerolla 81E. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1863 nimellä *HMS Minotaur* ja se valmistui 19. joulukuuta 1868. Aluksen valmistuminen vesillelaskun jälkeen vei lähes neljä vuotta, koska sitä käytettiin erilaisten takiloiden ja tykkien testaamiseen.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 8. huhtikuuta 1867 ensimmäisenä päällikkönään James Graham Goodenough ja se liitettiin Kanaalin laivastoon. Aluksenpäällikkyyden vastaanotti 6. syyskuuta 1871 Robert Gibson, jolloin alus oli kontra-amiraali Geoffrey Thomas Pipps Hornbyn lippulaivana Kanaalin laivastossa. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 6. elokuuta 1875 lordi Walter Talbot Kerr, kun se oli kontra-amiraali Frederick Beauchamp Paget Seymoyrin lippulaivana. Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta 1877.

Alus palasi palvelukseen 10. marraskuuta 1877 Kanaalin laivastoon päällikkönään Harry Holdsworth Rawson. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 10. maaliskuuta 1884 Richard Frederick Britten. Alus poistettiin 23. marraskuuta 1887 palveluksesta ja se siirrettiin Portsmouthissa reserviin. Se sijoitettiin tammikuussa 1893 Boscaweniin Portlandiin majoitusalukseksi ja edelleen koululaivaksi vuonna 1895, ja se nimettiin maaliskuussa 1904 *HMS Boscaweniksi*. Alus nimettiin uudelleen 21. kesäkuuta 1906 *HMS Gangesiksi* ja edelleen 25. huhtikuuta 1908 *HMS Ganges II*:ksi. Alus myytiin romutettavaksi 30. tammikuuta 1922 ja se romutettiin Swanseassa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Minotaur (1863)**.
* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)
* Ballard, G. A.: *The Black Battlefleet*. Annapolis: Naval Institute Press, 1980. ISBN 0-87021-924-3. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 392
2. ↑  Gardiner, Robert s. 10

*Minotaur*-luokan panssarifregatit

|  |
| --- |
| *HMS Minotaur* – *HMS Agincourt* – *HMS Northumberland* |
| Edeltäjä: *HMS Achilles* – Seuraaja: Prince Consort -luokka |
**Pentagon Design** on vuonna 1996 perustettu suomalainen designtoimisto. Yrityksen perustajat ovat Arni Aromaa ja Sauli Suomela. Pentagon Design suunnittelee palveluita, kaupallisia tiloja, tuotteita, pakkauksia sekä yritys- ja tuoteidentiteettejä.

Pentagon Designin omistajat Aromaa ja Suomela saivat vuonna 2010 Ornamon ja Grafia ry:n yhdessä myöntämän Vuoden teollinen muotoilija -nimityksen. Yrityksen 15-vuotisjuhlanäyttely *Suunnittelupöydällä* oli huhti–toukokuussa 2012 Designmuseossa. Vuonna 2012 Aromaa ja Suomela saivat muotoilun valtionpalkinnon.

Yrityksen liikevaihto vuonna 2019 oli noin 2 miljoonaa euroa ja henkilökuntaa sillä oli 28.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuoden muotoilijat on valittu.  *Helsingin Sanomat*, 8.9.2009.  Sanoma News.
2. ↑  Pentagon Design 15 Designmuseo..  Arkistoitu 29.9.2012. Viitattu 26.6.2012.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Pentagon Design Oy *Taloussanomat*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 26.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Pentagon Designin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jaakko Kailajärvi
**Jaakko Rafael Kailajärvi** (s. 1. heinäkuuta 1941 Tampere) on suomalainen entinen painonnostaja.

Kailajärvi oli ensimmäinen suomalainen painonnostaja, joka teki maailmanennätyksen. Hän nosti 1. heinäkuuta 1962 tempauksessa 143,5 kg ja paransi 82,5 kg:n sarjan maailmanennätystä 1,0 kilogrammalla. Myöhemmin saman vuoden syksyllä hän paransi ennätystä 146,5 kilogrammaan. Kailajärvi osallistui uransa aikana neljiin olympiakisoihin, mutta olympiamitaleita hän ei saavuttanut. Sijoitukset olivat Tokiossa 1964 yhdeksäs (82,5 kg:n sarja), Méxicossa 1968 viides (90 kg:n sarja) ja Münchenissä 1972 kahdeksas (90 kg:n sarja). Montréalissa 1976 hän jätti urakkansa kesken. MM-kisoissa hän voitti 90 kg:n painoluokassa tempauksen hopeaa Münchenin olympialaisten yhteydessä 1972 ja pronssia Manilassa 1974.

EM-kisoissa Kailajärvi voitti 90 kg:n sarjassa tempauksen Euroopan mestaruuden vuonna 1968. Lisäksi hän voitti vuonna 1962 yhteistuloksen pronssia sekä 1972 tempauksen hopeaa ja työnnön pronssia. Pohjoismaiden mestaruuksia hän voitti neljä vuosina 1962–1975 ja Suomen mestaruuksia yhdeksän vuosina 1960–1976. Hän teki uransa aikana yhteensä 27 SE-tulosta.

Tampereen Kisaveikkoja ja Tampereen Pyrintöä urallaan edustanut Kailajärvi on toiminut Suomen Painonnostoliiton päävalmentajana vuosina 1976–1992 sekä johtokunnan jäsenenä toistakymmentä vuotta. Hänen veljistään Jouni ja Jorma Kailajärvi ovat myös menestyneet painonnostajina. Pro Urheilu-palkinnon Kailajärvi sai vuonna 2009.

Nykyään Kailajärvi on jääkiekkojoukkue Tapparan fysiikka- ja voimavalmentaja. Hän on toiminut tehtävässä yli 20 vuotta, 1990-luvulta lähtien.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 105–106. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* *Kilpakenttien sankarit*, Tammi 1992, s. 106–107

### Viitteet

1. ↑  Ministeri Wallin jakoi Pro Urheilu -tunnustukset  16.12.2009. Opetusministeriö.  Arkistoitu 30.7.2011. Viitattu 16.12.2009.
2. 1 2  Rapakuntoiset ja ylipainoiset SM-liigapelaajat ovat kadonneet Suomen kesästä: "Nykyään pojilla on tavoitteita" *yle.fi*. Viitattu 11.7.2017.
Kolumbia - Chocó - Nuquí
Nuquín lentokenttä
Auringonlasku Tribugánlahdella
**Nuquí** on noin 8 000 asukkaan kunta Kolumbiassa, joka sijaitsee Chocón departementissa, Tyynen valtameren alueella. Departementin pääkaupunki on Quibdó, jonne on matkaa noin 184 kilometriä. Naapurikuntia ovat Bahía Solano, Bajo Baudó ja Alto Baudó. Enemmistö Nuquín asukkaista on afrokolumbialaisia. Alueella on myös huomattava alkuperäisasukkaiden vähemmistö. Valtaosa asukkaista on miehiä. Turvallisuustilanteen on sanottu hieman heikentyneen vuoden 2017 aikana. Infrastruktuuri on vaatimatonta. Köyhyys on edelleen laajaa.

Historia ja talous
------------------

Nuquí perustettiin vuonna 1917. Kunnan talous nojaa pääasiassa kalastukseen sekä maa- ja karjatalouteen. Suunnitelmien mukaan Panamericana-valtatie tulisi tulevaisuudessa kulkemaan Nuquín kunnan poikki.

Ilmasto
-------

Nuquín ilmasto on trooppista. Keskilämpötila on 26 astetta. Vuosittain sataa 6 026 millimetriä. Runsaimmat sateet ajoittuvat elokuulle. Kuivinta on helmikuun aikoihin.

Nähtävyydet
-----------

Natural Ensenada de Utrían kansallispuisto on merkittävä vierailukohde. Alue kuuluu myös valaiden vaellusreitille. Valaiden vaellusaika alueella on heinäkuun aikoihin. Turismi on vielä lapsenkengissään.

Liikenne
--------

Nuquíssa ei ole autoliikennettä, ainoastaan joitakin työajoneuvoja on käytössä. Taajamassa ajetaan polkupyörillä, moottoripyörillä ja moottoripyötätakseilla.
Lentokenttä on aivan keskustassa. Tärkeimmät lentoyhteydet ovat Quibdosta ja Medellinistä.
Laivaliiknnettä (rahtilaivoja) kulkee Buenaventuraan. Tyynenmeren rannan lähikyliin on moottoriveneyhteyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  www.nuqui-choco.gov.co: Alcaldía de Nuquí - Chocó *nuqui-choco.gov.co*.  Arkistoitu 31.8.2018. Viitattu 11.10.2017.
2. ↑  minsalud.gov: Chocó y sus Determinantes Sociales *minsalud.gov.co*. Viitattu 11.10.2017.
3. ↑  Dane: Censo General 2005 Perfil Nuquí - Chocó *dane.gov.co*. Viitattu 11.10.2017.
4. ↑  Alerta en Nuquí, Chocó, por recientes casos de muertes violentas *noticiasrcn.com*.  21.7.2017. Viitattu 11.10.2017.
5. ↑  climate-data.org: CLIMA: NUQUÍ *es.climate-data.org*. Viitattu 11.10.2017.
6. ↑  www.nuqui-choco.gov.co: Turismo *nuqui-choco.gov.co*. Viitattu 11.10.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Semana
* El Tiempo
**Johan Efraim Strömborg** (28. elokuuta 1842 Toholampi – 24. kesäkuuta 1885 Pietari) oli strömborgilaisuudeksi kutsutun uskonsuuntauksen perustaja. 

Strömborg muutti Ylikannuksesta Tampereelle 26. marraskuuta 1862. Strömborg kuului evankelisiin uskoviin ja kävi kotikokouksissa Ison-Pihlmanin luona Kyttälän esikaupungissa. Tampereella Strömborg työskenteli pellavatehtaalla. Strömborg tunnettiin ahkerana raamatuntutkijana ja mietiskelijänä, joka osasi tuoda sanottavansa kauniisti runopukuisena. Strömborg julkaisi v. 1870 Uusia Hengellisiä Virsiä ja Hengelliset Morsiusvirret 1874 1-osan Tampereella ja 2-osan Viipurissa 1877. Vuonna 1873 Strömborg jättäen perheensä sekä työnsä matkusteli eri puolilla Suomea oppiaan levittääkseen.

Strömborgilaisuus
-----------------

Strömborgilaisuuden syntyä edesauttoi 1840-luvun antinomistisen suuntauksen elpyminen 1860-luvulla Tampereella ja monilla muillakin seuduilla. Strömborgilaisuuden alkuna voidaan pitää evankelististen kristittyjen kokoontumisia työmies Kalle Pihlmannin luona. Joukossa oli nähtävästi myös posteljooni Johan Vesterbackin kokouksien kautta talvella 1863–1864 uskoontulleita nuoria. Pellavatehtaan työmies Johan Strömborg oli yksi heistä.

Vuoden 1870 tienoilla Strömborg oli saanut johtajan aseman Pihlmanin piirissä. Strömborgin oppi perustui kokonaan hänen erikoiseen Ilmestyskirjan selitykseen.

Strömborg oli lukenut Emil Teodor Gestrinin *Oletkos Pyhä?* -kirjan, jonka johdosta Strömborgin hengellinen näkemys löysi uuden suunnan. Lopullisen uskonkäsityksensä Strömborg muodosti ollessaan kesällä 1872 Messukylän takamaalla Hervannassa neulomassa, silloin Strömborg päätyi sellaiseen näkemykseen, että apostolit olivat erehtyneet ja pois poikenneet totuuden tieltä, sitä varten Jumala oli antanut Ilmestyskirjan, joka johdatti eksyneitä ihmisiä uudelleen totuuteen.

Gestrin arvosteli vuonna 1876 ensimmäisen kerran strömborgilaisia, muun muassa syyttäen heitä lihanpyhyydestä ja valikoivasta raamatunselityksestä.

Strömborgin opin mukaan uskovat ovat pyhiä ja synnittömiä. Opin mukaan Uusi Jerusalem oli jo laskeutunut pyhissä maanpäälle, niin että uskovien elämänkutsumus piti toteutettaman yksinomaan maanpäällä.

Strömborgin laulu kuvaa hyvin selvästi hänen oppiaan: *"Ett’ olen Herran vertainen. Mä olen hänen poikansa Jo iankaikkisuudesta. Täys’ ihminen ja jumala, Herrain herra korkea, Maan ja taivaan haltia! En ota esimerkkiä Mä eksyneistä pyhistä, Suurista enkä pienistä, Ei minuss’ ole syntiä, Ei mitään vanhaa ihmistä, Senlaiset tahdon hyljätä. Siis emme kaipaa kynttilää, Ei opettajaa syntistä."*

Strömborgilaisuudeen oppi sai joitakin kannattajia suurissa kaupungeissa, kuten Helsingissä, Viipurissa ja Pietarissa. Strömborgilaisuudessa ilmennyt lihallisuus, joka ilmeni luvattomana keskinäisenä rakkautena ja runsaana alkoholin käyttönä, sai aikaan opin kannattajien harventumisen ja lopulta strömborgilaisuus 1880 kuihtui olemattomiin Tampereellakin.

Lähteet
-------

* Kurvinen, Pietari : *Fredrik Gabriel Hedberg : Herännäisyys ja evankelinen liike Suomessa* , Tampere, 1896
* Armon Sanomat lehti, vuosikerta 1936
* Virkkala, Oiva: *Emil Teodor Gestrin ja satakuntalainen pyhä-liike*, SHKS, 1970
Safmarine logo.
**Safmarine** (Safmarine Container Lines N.V.) on kansainvälinen laivanvarustamo, joka tarjoaa konttien ja irtolastien kuljetusta maailmanlaajuisesti. Yhtiön perustivat 1946 amerikkalaiset laivanvarustajat ja eteläafrikkalaiset teollisuusmiehet, ja yhtiö on nykyisin tunnettu Afrikan liikenteen asiantuntija. Safmarinella on edustaja yli 130 maassa ympäri maailmaa ja sillä on toimistoissaan yli 1 200 työntekijää huolehtimassa asiakkaiden yksilöllisistä kuljetustarpeista. Yhtiön pääkonttori on ollut Antwerpenissa Belgiassa vuodesta 1996 eli siitä asti kun se sai valmiiksi Belgian Line CMBT -yhtiön haltuunoton. Vuonna 1999 A.P. Møller-Mærsk Gruppen osti Safmarinen ja he ovat pitäneet yhtiön omana tuotemerkkinä, eivätkä ole yhdistäneet sitä kokonaan Maersk Sealand -yhtiöön. Vuonna 2002 Safmarine hankki Torm Lines -yhtiön.

Ennen Safmarinen ostoa yhtiön konteissa käytettiin tunnusta SAMU, ja oston jälkeen uusissa konteissa on ollut emoyhtiön tunnus MSKU. Maersk säilytti Safmarinen vanhat tunnukset, mutta yhdisti ne uudella tavalla kontteihin. Ennen ostoa kontit olivat sinisiä ja niiden molemmissa kyljissä oli Safmarinen lipputunnus ja takaovessa oli teksti "Safmarine". Vanhoissa jäähdytetyissä konteissa oli suuri Safmarine-teksti kyljissä. Uudet kontit ovat tummemman sinisiä ja jäähdytetyt kontit ovat valkoisia, ja niiden kyljissä on jättikokoinen teksti ja lippu.
Ruotsalainen Nuppipullo.
**Nuppipullo**, olutpullo, standardipullo, oli Ruotsissa kehitetty maailman ensimmäinen lasiteollisuuden standardipullo.

Pitkälle 1800-luvulle olut jaettiin ja myytiin pääasiassa irtotavarana tai oluttynnyreissä. Panimoiden kasvaessa Ruotsissa 1800-luvun lopulla tuli tarve saada yhtenäistettyä oluen jakeluastia.
Jotta voitaisiin käyttää koneellista pullotuslaitteita, syntyi tarve standardipullolle, jota voitaisiin käyttää kaikissa panimoissa koko Ruotsissa. Pulloa voitaisiin käyttää kierrättäen uudelleen ja uudelleen. Uuden olutpullon suunnitteli Hamburgin panimon Anders Bjurholm ja korkkivalmistaja Emil Boethius. Se hyväksyttiin vuonna 1884 Tukholmassa panimoiden yhdistyksen standardipulloksi. Vuonna 1886 se hyväksyttiin panimoihin muualla Ruotsissa. Sitä tehtiin kolmessa eri tilavuudessa 1/6, 1/3 ja 2/3 litraisena. Pullojen kyljessä oli kohokirjaimilla merkitty pullon koko ja valmistaja. Merkintä (H) tarkoitti Hammarin lasintehdasta, (L) Liljedahlia, (Å) Årnäsiä ja (\*) Surtea ja (S) Sundia.

Aluksi pullot puhallettiin muottiin suupuhaltamalla, mutta vähitellen teko koneellistui. Pullossa oli paksu lasinen suuaukko yläreunassa (siitä pullo saikin nimensä). Pullon sulkeminen korkilla ei ollut täysin luotettavaa, korkki saattoi tulla ulos pullosta, jos pullo oli liian kuumassa. Korkki korvattiin alumiinilla vuonna 1932. Samalla katosi myös pullon ominainen pullonsuu. Myöhemmin korvattiin raskas pullo modernimmalla ja kevyemmällä olutpullolla.

Suomessa nuppipullo tuli käyttöön 1800-luvun lopulla ja yleistyi 1900-luvun alussa. Suomessa valmistettiin 1/3 ja 2/3-litran pulloja. Suomessa standardipulloja valmisti seuraavat lasitehtaat: Grönvik (merkintä pullon pohjassa),  Johannislund (J), Arima (A), Karhula (K), Wiiala (W) ja Riihimäki (R).

Lähteet
-------

* Annila, Markku: *Vanhat lasini*, Suomen lasimuseo, 2013.
* Birgitta Conradson, *Sillburkar & tvålkartonger*, Nordiska museet, 1977
**Nurbanu Sultan** (1525–1587) oli Osmanien valtakunnassa Valide Sultan eli hallitsevan sulttaanin Murat III:n äiti. Valide Sultanina hän oli myös todellinen rinnakkaishallitsija 1574–1583, jolloin hän johti hallintoa yhdessä suurvisiiri Sokollu Mehmed Paššan kanssa. Hän oli myös ensimmäinen Naisten sulttaanikunnan aikakauden rinnakkaishallitsija.

Hänen kerrotaan olleen venetsialaisen suvun avioton lapsi, joka kaapattiin vuonna 1537 ottomanien haaremiin, mistä Selim II valitsi hänet lastensa äidiksi. Heille syntyi kolme tytärtä ja vallanperijä Murat III.

Nurbanu Sultan rakennutti useita uskonnollisia rakennuksia, joista tärkempiin kuuluu Üsküdarissa vuonna 1583 avattu Eski Validen moskeija lisärakennuksineen. Moskeijan rahoittamiseksi Nurbanu rakennutti useita kylpylöitä ja niihin tarvittavat vesijohtojärjestelmät.

Nurbanu Sultan kuoli poikansa hallituskaudella vuonna 1583. Hänet haudattiin miehensä Selim II:n mausoleumiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nurbanu Sultan *Biyografia*. Viitattu 10.3.2023.
2. ↑   Fanny Davis: *The Ottoman Lady: A Social History from 1718 to 1918*. Greenwood Publishing Group, 1986. ISBN 0313248117. Teoksen verkkoversio.  Luku: Valide, alk. s. 9.
3. ↑  Nurbanu Sultan *Wise Muslim Women*. Viitattu 10.3.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Safi Airways** (pašt. ‏**صافی ایرویز**‎) (IATA: **4Q**, ICAO: **SFW**, kutsukoodi: **SAFI AIRWAYS**) on vuonna 2006 perustettu afganistanilainen lentoyhtiö, joka. Yhtiön solmukohtana toimii Kabulin kansainvälinen lentoasema Kabulissa, josta se liikennöi kolmeen kohteeseen Lähi-idässä ja Euroopassa. Safi Airwaysin laivastoon kuuluu kaksi Airbusin ja kolme Boeingin valmistamaa matkustajakonetta.

Historia
--------

Safi Airwaysin Airbus A340-311 (YA-TTB) Frankfurtin kansainvälisellä lentoasemalla maaliskuussa 2010.
Safi Airways perustettiin vuonna 2006. Yhtiön mukaan se on ensimmäinen afganistanilainen lentoyhtiö, joka täyttää Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö ICAO:n turvallisuusnormit. Yhtiö avasi 15. kesäkuuta 2009 ensimmäisen suoran reitin Kabulista Frankfurtiin. Reitin lennot kuitenkin keskeytyivät marraskuussa 2010, kun EU asetti kaikki Afganistaniin rekisteröidyt lentokoneet lentokieltoon EU:n alueella. Safi Airways lensi tilausliikenteenä maan presidentin Hamid Karzain ulkomaanvierailut Boeing 767-2J6ER -koneellaan.

Safi Airwaysin tavoitteena on suoran reitin avaaminen Amsterdamiin, Lontooseen ja Pariisiin. Tulevaisuudessa yhtiö aikoo parantaa kotimaanliikenteen palvelujaan perustamalla tytäryhtiön vastaamaan kotimaan reiteistä. Yhtiö avasi 13. maaliskuuta*selvennä* uuden reitin Dohaan. Kabul-Doha-Kabul-reitti on yhtiön viides reitti, ja sitä operoidaan kolmesti viikossa yhteistyössä Qatar Airwaysin kanssa.

Kohteet
-------

Safi Airways operoi lentoja kolmeen kansainväliseen kohteeseen Kabulista.

|  |  |
| --- | --- |
| * Afganistan **Afganistan**
	+ Kabul - Kabulin kansainvälinen lentoasema **Solmukohta**
 | * Yhdistyneet arabiemiirikunnat **Yhdistyneet arabiemiirikunnat**
	+ Dubai - Dubain kansainvälinen lentoasema
 |

Laivasto
--------


**Safi Airwaysin laivasto 22.12.2010**| Konetyyppi | Laivastossa | Matkustajia | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320-212 | 1 |  |  |
| Airbus A340-311 | 1 | 285 |  |
| Boeing 737-3J6 | 2 | 128 |  |
| Boeing 767-2J6ER | 1 | 214 |  |

Safi Airwaysin laivaston keski-ikä oli joulukuussa 2010 20,7 vuotta.

Aiheesta muualla
----------------

* Safi Airwaysin viralliset kotisivut

### Lähteet

1. ↑  Tilmann Gabriel linkedin.com. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Corporate Profile Safi Airways. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Safi Airways Fleet CH-Aviation. Viitattu 14.3.2010. (englanniksi)
4. ↑  Safi Airways information on arabaviation.com" arabaviation.com.  Arkistoitu 21.8.2013. Viitattu 24.8.2013. (englanniksi)
5. 1 2  Timetable (pdf) Safi Airways. Viitattu 14.3.2010. (englanniksi)
6. ↑  Safi Airways announces the launch of a new route and a promising alliance with Qatar Airways Class *21.1.2010*. Safi Airways. Viitattu 23.5.2010. (englanniksi)
7. ↑  Fleet age Safi Airways airfleets.net. Viitattu 20.6.2010. (englanniksi)

Afganistan Afganistanilaiset lentoyhtiöt

* **Ariana Afghan Airlines** (1955–)
* Kabul Air (2006–)
* Kam Air (2003–)
* Khyber Afghan Airlines (2001–)
* Pamir Airways (1995–2011)
* Safi Airways (2006–)
**Alvarezsaurus** oli pieni, kevytrakenteinen, linnunkaltainen teropodi ja dinosaurussuku. Se käveli kahdella jalalla. Sukuun kuului yksi laji, *A. calvoi*. *Alvarezsaurus* eli 80 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella. *Alvarezsauruksen* fossiileita on löydetty Argentiinasta.

Fossiilit
---------

*Alvarezsauruksesta* on löydetty selkänikama, lapaluu, osittainen lantio ja osittaiset takaraajat sekä hampaita. Kalloa ei ole löydetty.

Ruumiinrakenne
--------------

Vaikka *Alvarezsauruksen* luuranko on epätäydellinen, siitä on saatu selville että kyseisellä dinosauruksella oli pitkät jalat, pitkät hampaat, lyhyet eturaajat, pitkä S-asennossa ollut kaula sekä pitkä ja ohut häntä. Häntä oli yli puolet *Alvarezsauruksen* pituudesta. Pitkät jalat osoittavat että *Alvarezsaurus* oli nopea juoksemaan. Kuten sukulaisensa, *Alvarezsaurus* tunnetaan eturaajoista joissa kummassakin oli yksi suuri kynsi. Yleinen yksimielisyys on että *Alvarezsaurus* on käyttänyt kynsiään kolojen tekemiseen termiittikekoihin. Mallintamistutkimukset eivät kuitenkaan ole esittäneet paljon tukea tälle teorialle. Saattaa olla että eturaajojen todellinen tarkoitus pysyy yhä tuntemattomana.

Nimi
----

*Alvarezsaurus* tarkoittaa "Alvarezin liskoa". *Alvarezsaurus* on nimetty historioitsija Don Gregorio Alvarezin mukaan. Hänen mukaan on myös nimetty muun muassa *Alvarezsauridae*-heimo, johon alvarezsaurit kuuluvat.

*Alvarezsaurus* on ensimmäinen löydetty alvarezsauri. Myöhemmin tämä ryhmä nimettiin alvarezsaureiksi *Alvarezsauruksen* mukaan.

Luokittelu
----------

*Alvarezsaurus* luokiteltiin alun perin dinosauruksiin, mutta myöhemmissä tutkimuksissa se uudelleenluokiteltiin lentokyvyttömäksi linnuksi. Myöhemmät löydökset alvarezsaureista ovat johtaneet kaikkien alvarezsaurien, *Alvarezsaurus* mukaan lukien, luokitteluun dinosauruksiksi (katso haplocheirus sollers).

Koko
----

*Alvarezsauruksen* pituus oli kaksi metriä ja paino 20 kilogrammaa.

Muuta
-----

Toinen samasta muodostelmasta kuin *Alvarezsaurus* löydetty alvarezsauri on achillesaurus. Sen on tosin esitetty olevan *Alvarezsauruksen* synonyymi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6   (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5   (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q134182
* EoL: 4433697
* Fossilworks: 64774
* GBIF: 4822806
* IRMNG: 1221927

 |

 |
**Nur Muhammad Taraki** (15. heinäkuuta 1917 – noin 9. lokakuuta 1979) oli afganistanilainen poliitikko ja valtiomies kylmän sodan aikana. Hän toimi maansa presidenttinä ja pääministerinä 1978–1979. Toistuvista yrityksistä huolimatta Taraki ei pystynyt koko hallituskautenaan vakuuttamaan Neuvostoliittoa puuttumaan Afganistanin sisällissotaan palauttaakseen järjestyksen.

Taraki syntyi lähellä Kabulia ja opiskeli Kabulin yliopistossa, jonka jälkeen hän aloitti poliittisen uransa toimittajana. Myöhemmin hänestä tuli yksi Afganistanin kansandemokraattisen puolueen (PDPA) perustajajäsenistä ja hänet valittiin puolueen pääsihteeriksi ensimmäisessä kongressissa. Hän oli ehdokkaana vuoden 1965 Afganistanin parlamenttivaaleissa, mutta ei päässyt kansanedustajaksi. Vuonna 1966 hän julkaisi ensimmäisen numeron puolueen sanomalehteä *Khalqia*, mutta Afganistanin hallitus lopetti sen pian. Mir Akbar Khaibarin murha johti Tarakin yhdessä Hafiz Allah Aminin (vallankumouksen järjestäjän) ja Babrak Karmalin kanssa aloittamaan vallankumoukseen ja kommunistisen Afganistanin demokraattisen tasavallan perustamiseen. Taraki käynnisti maareformin 1. tammikuuta 1978, mikä osoittautui erittäin epäsuosituksi ja muut hänen hallituksensa uudistukset johtivat epävakauteen, joka johti Afganistanin sisällissotaan.

Vuonna 1978 presidentti Muhammad Daud Khan syrjäytettiin ja surmattiin. Seuranneessa kaaoksessa Nur Muhammad Taraki nousi hänen seuraajakseen. Hänen diktaattorimainen hallintatapansa ja maan voimakas ajaminen kohti yksipuoluevaltiota johtivat muslimimaan epävakauteen. Pääministeri Hafiz Allah Amin syrjäytti Tarakin vallankaappauksella 14. syyskuuta 1979. Taraki surmattiin pian tämän jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nur Mohammad Taraki *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 18.3.2016.
2. ↑  27.4.1978: Afghan president is overthrown and murdered *On This Day: History Channel*. Viitattu 18.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Alvar Kraft
**Karl Alvar Fredrik Kraft** (19. syyskuuta 1901 Tukholma – 28. syyskuuta 1959 Tukholma) oli ruotsalainen viihdesäveltäjä ja kapellimestari, joka sävelsi erityisen paljon elokuvamusiikkia 1940-luvulla. Hän opiskeli Saksassa ja toimi sitten kapellimestarina muun muassa Göteborgissa. Hänen laulujaan on esittänyt erityisesti elokuvakoomikko Edvard Persson. Niistä tunnetuimpiin kuuluu suomeksikin levytetty "Mökki laidassa maantien".

Lähteet
-------

1. ↑  "Mökki laidassa maantien", *Suuri toivelaulukirja 7*, s. 234. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1989. ISBN 952-643-710-9.
2. ↑  Alvar Kraft Svensk Filmdatabasissa (englanniksi, ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Nureongi** (hanguliksi *누렁이*), toiselta nimeltään *hwangu* (hanguliksi *황구*; hanjaksi *黃狗*) on eteläkorealainen koirarotu, jota kasvatetaan lähinnä liharuuaksi.

Ulkonäkö
--------

Nureongi on keskikokoinen alkukantainen paariakoira. Rotu ei ole yhdenkään virallisen rotujärjestön virallisesti tunnustama, mutta korealaiset maanviljelijät ovat jalostaneet sitä pitkään sopivaksi lihakarjaksi, ja sillä on tiettyjä ominaispiirteitä kuten lyhyt ruskea tai kellertävä karvapeite, suhteellisen kookas runko ja musta kirsu. Nureongi on kookkaampi kuin koreanjindonkoira. Sillä on yleensä riippuvat korvat.

Alkuperä
--------

*Nureongi* ja *hwangu* tarkoittavat molemmat sananmukaisesti keltaista koiraa. Rotua kutsutaan usein myös nimellä *ddong-gae* (*똥개*), joka merkitsee *sontakoiraa* tai *paskakoiraa*, koska se söi selviytyäkseen ihmisten ulosteita.

Korealaiset pitävät koiraa sekarotuisena eikä sillä ole virallista nimeä. Vuonna 2008 Korean hallitus käytti (keskustellessaan ehdotuksesta laillistaa ainoastaan nämä tietyt koirat lihanjalostuskäyttöön tehden samalla muiden rotujen käytöstä ko. tarkoitukseen laitonta) termiä nureongi tarkoittaen tätä rotua. Ehdotusta ei hyväksytty.

Korealaisilla on erilliset kiinalaiset termit lemmikkikoiralle, villikoiralle ja sudelle (*견;犬*) sekä lihakarjana käytetyille koirille (*구; 狗*). Nureongia pidetään maultaan valkoista tai mustaa koiraa parempana.

Korealaiset koiranlihakasvattajat uskovat, että kun koiraa kiduttaa mahdollisimman raa'asti, lihasta tulee maukkaampaa. Vierasmaalaisten koirien mausta ei yleensä pidetä, joten rotua kasvatetaan puhtaana. Noin neljäsosa korealaisista syö koiranlihaa. Nureongia käytetään toisinaan ennen liharuoaksi tappamista vahtikoirana.

Katso myös
----------

* Koiranliha
* Carolinankoira
* Koreanjindonkoira
* Paariakoira
* Pungsan
* Santalinkoira

Lähteet
-------

1. 1 2  Lee, Brian. *JoongAng Daily.* 12. huhtikuuta 2008
2. 1 2  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 585-586. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
3. ↑  Kim, Rakhyun E. *Dog Meat in Korea: A Socio-Legal Challenge.* 2008 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Ddong-Gae
5. ↑  Huh, S. *Rediscovering Korean liquors.* Woongjin Thinkbig, Pajoo, 2004. S. 83. ISBN 8901047209

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nureongi
**Giulio Ciccone** (s. 20. joulukuuta 1994 Chieti, Abruzzo) on italialainen maantiepyöräilijä, Hän aloitti ammattilaisuransa Bardiani-CSF-tallissa 2016 ja on edustanut Trek-Segafredo / Lidl-Trek -joukkuetta vuuodesta 2019 alkaen.

Ciccone voitti Italian ympäriajossa 2016 Sestolaan päättyneen, vuoristossa ajetun kymmenennen etapin karattuaan irtiottoryhmästä. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Ivan Rovnyin 42 sekunnilla. Italian ympäriajossa 2019 hän voitti Ponte di Legnoon päättyneen, vuoristossa ajetun 16. etapin kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Jan Hirtin. Hän voitti samassa kilpailussa ylivoimaisesti mäkikirikilpailun: hän keräsi 267 pistettä, toiseksi sijoittunut Fausto Masnada 115. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän johti kokonaiskilpailua etappien 6−7 jälkeen. Ranskan ympäriajossa 2023 hän voitti mäkikirikilpailun.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2014
Giro Ciclistico della Valle d'Aosta Mont Blanc, mäkikirikilpailun voitto
2015
Giro Ciclistico della Valle d'Aosta Mont Blanc, mäkikirikilpailun voitto
2016
Italian ympäriajo, 10. etapin voitto
2017
Tour of Utah, 6. etapin voitto
2018
Giro dell'Appennino, voitto
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa toinen
Okolo Slovenska, mäkikirikilpailun voitto
2019
Tour du Haut Var, 2. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s, mäkikirikilpailun voitto, 16. etapin voitto, 20. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, 6. etapilla toinen
2020
Trofeo Laigueglia, voitto
Lombardian ympäriajo, viides
2021
Italian ympäriajo, 9. etapilla toinen
2022
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa toinen, 15. etapin voitto, 20. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailussa kolmas
2023
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa viides
Katalonian ympäriajo, 2. etapin voitto
La Flèche Wallonne, viides
Critérium du Dauphiné, mäkikirikilpailun ja 8. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto, 5. etapilla toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giulio Ciccone *Cycling Archives*. Viitattu 22.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  Giro: Neo-pro Ciccone wins stage 10, Jungels in pink *velonews.com*.  17.5.2016.  Arkistoitu 18.5.2016. Viitattu 17.5.2016. (englanniksi)
3. ↑  Ciccone defies weather on Mortirolo to take second career Giro stage victory *cyclingnews.com*.  29.5.2019. Viitattu 1.6.2019. (englanniksi)
4. ↑  2019»102nd Giro d'Italia (2.UWT) Mountains classification *procyclingstats.com*. Viitattu 4.6.2019. (englanniksi)
5. ↑  Giulio Ciccone *procyclingstats.com*. Viitattu 11.7.2023. (englanniksi)
Automat-mallinen Pappa-Tunturi.
**Pappa-Tunturi** on epävirallinen nimitys eräille Tunturipyörä Oy:n valmistamille mopomalleille. Yhteistä näille malleille on mm. teräslevystä prässäämällä ja hitsaamalla valmistettu runko ja puhallinjäähdytteinen Puch-merkkinen moottori.

Ensimmäisenä Pappa-Tunturina pidetään yleensä vuoden 1960 Tunturi 60 -mallia, toisinaan jo sitä edeltänyttä PL 38 -mallia. Vuonna 1970 mopoja koskevat määräykset muuttuivat niin, ettei polkimia enää vaadittu pakollisina, ja sen jälkeen Pappa-Tunturia tarjottiin sekä polkimellisena ja käsivaihteellisena Maxi-mallina että jalkavaihteella ja kickstartilla varustettuna Start-mallina. Lisäksi oli jo aikaisemmin myyntiin tullut automaattivaihteinen Automat-malli. Perinteisten mopojen kysyntä hiipui 1970- ja 1980-lukujen aikana ja viimeinen Classic-mallinen Pappa-Tunturi valmistui tehtaalta 1987.

Nimitys "Pappa-Tunturi" lienee syntynyt 1960- tai 1970-luvulla, jolloin nimenomaan nuorille suunnattiin putkirunkoisia "Sport-malleja" ja levyrunkoinen malli leimautui vanhojen miesten ajokiksi. Vuosituhannen vaihteen paikkeille ajoittunut vanhoihin mopoihin kohdistunut innostus toi Pappa-Tunturin jälleen suuren yleisön tietoisuuteen ja nosti sen eräänlaiseen kulttimaineeseen.

Lähteet
-------

* Olli J. Ojanen: *Mopedit Suomessa 50-, 60- ja 70-luvuilla, Osa 8, Tunturi*. Alfamer. ISBN 952-5089-08-8.
* Olli J. Ojanen - Jussi Muotiala: *Veteraanimopedit*. Alfamer. ISBN 952-5089-53-3.
* AMA ry. *ama-ry.com*. Viitattu 28.5.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Hakomäki, Risto: Pappa-Tunturi mopo – Tunturi Automat 1977 *Kansallismuseo – Kuukauden esine – Maaliskuu 2011*. Viitattu 11.4.2019.
* Tunturin historiaa *WMK Rapapapat Ry*. Viitattu 11.4.2019.
**Alvar Typpö** (24. helmikuuta 1932 Rautio – 20. lokakuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen aputyömies ja kuuluisa talkoolainen.

Typön vanhemmat olivat maanviljelijä Einar Vihtori Typpö ja Hilda Maria Koivusipilä. Kuusilapsinen pienviljelijä- ja työläisperhe asui työväentalossa. Typön kolmesta veljestä tuli diplomi-insinööri, pappi ja lääketieteen ja kirurgian tohtori, mutta he pitivät Alvar Typpöä joukon lahjakkaimpana. Aputyöläiseksi itseään kutsunut Typpö työskenteli muun muassa uitto- ja metsätyömiehenä, taksin- ja linja-auton kuljettajana sekä kaupanhoitajana ja itsenäisenä kauppiaana, Ruotsissa hän oli vuoden verran töissä kaivosmiehenä. Suomeen palattuaan Typpö toimi Helsingissä viisi vuotta loka-auton kuljettajana ja viemäreiden puhdistajana, työmiehenä sementtirengastehtaalla ja kolme vuotta HKL:n linja-autonkuljettajana. Rakennustyöt hän joutui jättämään vaikean reuman takia. Talkooaktivistin maineensa Typpö loi ennen muuta Pasilan Rauhanaseman ja Tuusulan Kellokosken ruukin juhlatalon saneerausurakoissa. Kun viimeksi mainittu valmistui Itämerikeskukseksi, Typön oli tarkoitus jäädä sen talonmieheksi, mutta hän menehtyi ennen kuin ehti aloittaa toimessa. Itämerikeskuksen piha-alueella pystytettiin 1996 latvialaisen Vija Mikasen veistämä Alvar Typön patsas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilkka Taipale: *Typpö, Alvar (1932-1992). Suomen Kansallisbiografia. Osa 10*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2.  Sivut 105-106.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Helsinki Metropolitan Orchestra** (HMO) on kesällä 2017 perustettu musiikin alan ammattilaisista, opiskelijoista ja pitkän linjan harrastajista koostuva sinfoniaorkesteri. Orkesterin taiteellinen johtaja on Sasha Mäkilä ja intendentti Alina Sorjonen.

Taiteellinen johtaja Sasha Mäkilä kertoo Rondo-lehden artikkelissa orkesterista seuraavaa:
"HMO on kokoonpanona aivan uniikki siksi, että mukana on harrastajia, opiskelijoita ja ammattilaisia, ja ikäjakaumakin on erittäin laaja. Toinen ainutlaatuinen asia on se, että kaikki soittajat ovat taustastaan riippumatta samalla viivalla. Koska kokoonpano on uusi, on tähän ollut ihmisten helppo tulla, ja moni on löytänyt orkesterista jotain, jota ei ole voinut kokea aikaisemmissa ympyröissään musiikkiharrastuksen tai ammatin parissa."

Helsinki Metropolitan Orchestra syntyi kesällä 2017, kun pianisti Alina Sorjonen ja kapellimestari Sasha Mäkilä päättivät koota muusikkoystävänsä yhteen harjoittelemaan ja esittämään konserttimusiikkia kesäisessä Helsingissä. Konsertti Temppeliaukion kirkossa oli menestys. Yleisömäärä, n. 800 kuulijaa, joista n. 100 seisomapaikoilla, yllätti kaikki ja jätti jälkeensä palavan halun jatkaa yhdessä soittamista. Syksyn järjestäytymisen jälkeen seuraavat konsertit olivat Kauniaisissa ja Helsingissä vuodenvaihteessa 2017-2018. Vuoden 2018 aikana orkesteri on mm. esiintynyt kapellimestarikurssin harjoitusorkesterina ja oopperaorkesterina, tehnyt kolmen sinfoniakonsertin kiertueen Suomessa ja ollut kiertueella Kiinassa. Vuoden 2019 alussa orkesteri on mm. tehnyt äänityksen (yksityinen tilaaja) ja esiintynyt Emma-gaalassa yhdessä Anssi Kelan, bändin ja EMO Ensemble -kuoron kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaipiainen, Santeri: Helsinki Metropolitan Orchestra: harrastajien ja ammattilaisten välimaastossa *rondolehti.fi*.  19.8.2018.  Arkistoitu 7.2.2019. Viitattu 6.2.2019.
2. ↑  Emma Gaalassa kuultiin Erikois-Emman voittaneen Anssi Kelan kappale Ilves! *Ruutu.fi*.  3.2.2019. Viitattu 3.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsinki Metropolitan Orchestran nettisivut
* Facebook-sivu
**Alvaro Mancori** (15. syyskuuta 1923 Rooma – 24. kesäkuuta 2011 Rooma) oli italialainen elokuvaaja ja elokuvatuottaja.

Mancori aloitti elokuvauransa kuvaaja Mario Albertellin assistenttina. Vuodesta 1946 lähtien hän työskenteli kameramiehenä ja myöhemmin elokuvaajana kuvaten lukuisia lähinnä mustavalkoisia filmejä aina vuoteen 1966 saakka. Vuonna 1963 Mancori perusti Elios-studion, jolla tehtiin monia spaghettiwesternejä. Hän toimi myös elokuvatuottajana ja ohjasi muutaman viihde-elokuvan taiteilijanimellä Al World.

Elokuvia
--------

* *Maciste ja manalan valtiatar*, 1961 (kuvaaja)
* *Venetsian pyöveli*, 1963 (kuvaaja)
* *Il leone di San Marco*, 1963 (kuvaaja)
* *Ercole l’invincibile*, 1964 (ohjaaja ja käsikirjoittaja)
* *La sfida dei giganti*, 1965 (kuvaaja)

Aiheesta muualla
----------------

* Alvaro Mancori Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Alvaro Mancori Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Helsinki MopoGP on Helsingin Moottoripyöräilijäkerho -HMPK ry:n järjestämä mopoendurancekilpailu. Kilpailu on järjestetty vuosittain vuodesta 2005 lähtien elokuun lopussa. Kilpailu on endurance -tyyppinen 6 tunnin ajo johon osallistutaan 3-4 hengen joukkueella ja kilpavälineenä ovat viritetyt mopot. Kilpailu järjestetään Helsingissä Tattarisuon FK radalla.

Kilpailu on Suomen Moottoriliiton alainen ja vuonna 2015 se oli Mopoendurance SM sarjan neljäs ja viimeinen osakilpailu.

Kilpailun kulku
---------------

Le Mans tyyppinen lähtö Helsinki MopoGP 2015 kilpailussa.Helsinki MopoGP 2015 lähtö
Kilpailussa on kaksi eri luokkaa, Proto ja Sport. Molemmat luokat kilpailevat yhtäaikaisesti mutta niiden sijoitukset lasketaan erikseen. Proto luokassa joukkueilla on enemmän vapauksia mopon muutoksille kuin Sport luokassa.

Ennen varsinaista kilpailua ajetaan kahden tunnin ajan vapaata harjoitusta, joka toimii myös kilpailun aika-ajoina. Harjoitusten aikana kuljettajat saavat ajaa kilparadalla ja pysähtyä välillä varikolle. Aika-ajon jälkeen on tunnin tauko ennen varsinaista kilpailua.

Kilpailu käynnistyy Le Mans -tyylisellä startilla, jossa mopot ovat radan ensimmäisen mutkan sisäkaarteen puoleisella reunalla aika-ajon määräämässä järjestyksessä ja kuljettajat radan vastakkaisella reunalla. Kilpailun käynnistyttyä kuljettajat juoksevat mopoille ja lähtevät liikkeelle. Kilpatiimin jäsenistä yksi saa pidellä mopoa pystyssä ja avustaa liikkeellelähdössä. Kilpailun kokonaisaika on 6 tuntia, jona aikana kilpailijat pyrkivät ajamaan mahdollisimman paljon kierroksia 1090 metrin mittaisella radalla. Jokaisen joukkueen kuljettajan on vuorollaan ajettava kilpailussa. Varikkokäyntien määrää ei ole rajoitettu, mutta varikkokäynnit luonnollisesti vievät ajoaikaa joten joukkueet pyrkivät minimoimaan varikkokäyntien määrää. Nopein kierrosaika radalla on Borehami Factoryn ajama 1:00.846.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Vauhtia, vettä ja vaaratilanteita | Koillis-Helsingin Lähitieto *lahitieto.fi*. Viitattu 26.1.2016.
4. ↑  Helsinki MopoGP *www.mopogp.com*.  22.8.2010. Viitattu 26.1.2016. fi
**Rubicon Estate Winery** -viinitila sijaitsee Rutherfordissa Kaliforniassa USA:ssa, Napa Valleyn alueella. Se tunnettiin aiemmin nimellä **Niebaum-Coppola Winery** perustajansa suomalaissyntyisen merikapteeni Gustave Niebaumin ja vuonna 1975 tilan ostaneen Francis Ford Coppolan ja hänen vaimonsa Eleanorin mukaan.

Historia
--------

Viinitilan historian katsotaan alkaneen vuonna 1879, jolloin tuomari S. Clinton Hastings ostaa pankinjohtaja William C. Watsonilta viininkasvatukseen soveltuvan Inglenookin tilan. Gustave Niebaum osti Inglenookin tiluksen vuonna 1880 ja ryhtyi kehittämään sitä viinikartanoksi, joka voisi kilpailla hienoimpien Ranskan Bordeaux’n viinialueen tilojen kanssa. Viinitilan päärakennus Inglenook Chateau valmistui 1887. Se oli ensimmäinen Bordeaux-tyylinen viinitila Yhdysvalloissa. Vuoden 1889 maailmannäyttelyssä Niebaumin viinit saivat kultamitalin, ja Gustave Niebaumista tuli kuulu nimi viinipiireissä. 

Gustave Niebaumin kuoltua tila siirtyi hänen leskelleen ja myöhemmin 1930-luvulle heidän jälkeläisilleen John Daniel Jr:lle ja Susanille, jotka molemmat kasvoivat tilalla. Vuonna 1964 John Daniel myi Inglebrookin brändin, Chateaun ja 94 eekkeriä maata Allied Grape Growersille.

Vuonna 1975 Francis Ford Coppola ja hänen vaimonsa Eleanor ostivat Niebaumin viktoriaanisen kodin ja sitä ympäröivät 1560 eekkerin viinitarhat.

Vuonna 1995 Coppola yhdisti kaksi alkuperäistä Inglenook-palstaa ostamalla Inglenook Chateaun ja sitä ympäröivät viinitarhat, joihin kuuluivat Heitz’s Martha’s Vineyard sekä Beaulieu’s Georges de Latour.

Tuotteet
--------

Rubicon on viinitilan nimikkoviini.
Lisäksi viinitila tuottaa seuraavia merkkejä:

* Blancaneaux
* Cabernet Franc
* CASK Cabernet
* Edizione-Pennino - Zinfandel viini julkaistiin ensimmäisen kerran 1988
* Merlot
* RC Reserve Syrah
* Rubicon
* Sofia Blanc de Blancs

Lähteet
-------

1. ↑  Rubicon Estate History Rubicon Estate.  Arkistoitu 15.4.2008. Viitattu 29.6.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Niebaum-Coppola Winery, Napa Valley, California (Arkistoitu – Internet Archive)
HSS:n perustaja Alvar Verving
**Alvar Verving** (25. toukokuuta 1851 - 9. marraskuuta 1906 Helsinki) oli hovineuvos ja Helsingfors Segelsällskapetin perustaja ja ensimmäinen kommodori. 

Seura sai alkunsa syyskuun alussa 1892 julkaistussa ilmoituksessa Hufvudstadsbladet-lehdessä, jossa otsikolla "Seglare Ohoj!" kutsuttiin kiinnostuneita perustavaan kokoukseen. Pursiseuran perustamisajankohtana pidetään tammikuun 7. päivää vuonna 1893, jolloin Suomen kenraalikuvernööri Fjodor Heiden oli allekirjoittanut seuran ensimmäiset säännöt. Verving oli vaikuttanut sääntökomiteassa ja esitteli hyväksytyt säännöt seuran virallisessa perustavassa jäsenkokouksessa, joka pidettiin 27.1.1893 Arbetets vännerin toimistolla. Kokouksessa 16 läsnäolijaa ilmoittautuivat jäseniksi. Verving oli aktiivinen NJK:n hallituksen jäsen, mutta halusi yhdessä muiden ensimmäisissä kokouksissa mukana olleiden NJK-jäsenten kanssa perustaa Helsinkiin toisen seuran, joka hyväksyisi jäsenikseen sekä miehiä että naisia, riippumatta siitä omistivatko he veneen vai eivät. 

HSS perustettiin yläluokkaisen NJK:n keskiluokkaiseksi jatkeeksi. Verving oli toiminut päätuomarina ns. Håkansvik-kilpapurjehdustapahtumissa 1880-1890-luvuilla. Håkansvikin kilpapurjehtijoiden ydinjoukko tulikin muodostamaan vastaperustetun HSS:n perusjäsenistön. Alvar Verving toimi seuran kommodorina vain yhden kauden, jonka jälkeen hän joutui sairauden takia luopumaan tehtävästään.Hänen seuraajansa oli Anton Moberg, joka toimi seuran kommodorina vuoteen 1899 saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  HSS: *Helsingfors Segelsällskap 50år*, s. 21-26. HSS, 1942. Helsingfors 1943 MercatorsTryckeri.
2. ↑  Rolf Kokkola: *På glittrande våg - Helsingfors Segelsällskap 1893–1993*. HSS, 1993. ISBN 952-90-4476-3.
**Johannes Filoponos** (tunnetaan myös nimillä *Joannes Filoponos* sekä *Johannes Aleksandrialainen*) oli merkittävä 500-luvun kristitty filosofi, joka eli noin vuosina 490–570. Hänen teoksensa julistettiin pannaan 681, missä ne pysyivät seuraavat 600 vuotta.

Filoponos oli aikansa johtava fyysikko ja loi pohjaa modernille tieteelle, sen kriittiselle ajattelulle ja analyysille. Hän kritisoi Aristoteleen ja Platonin ajattelun virheitä mm. todistamalla heidän gravitaatioteoriansa ja oppinsa tyhjyyden mahdottomuudesta vääräksi. Kyseessä oli kappaleen putoamiskiihtyvyyden riippuvuus kappaleen tiheydestä. Liikelaiksi hän ehdotti hitauden periaatetta (impetusteoria), jonka vaikutuksesta kappaleet jatkavat liikettään.

Filoponos oli Aleksandrian filosofeja ja läheisesti yhteydessä Aleksandrian uusplatonilaiseen koulukuntaan. Nimen *kieliopintutkija* hän sai kieltä ja kirjallisuutta koskevista luennoistaan. Nimi *filoponos* ("uurastuksen rakastaja") puolestaan sai alkunsa hänen runsaasta tuotannostaan. Hän kirjoitti ainakin 40 filosofiaa tai teologiaa käsittelevää teosta. Hänen kynästään on peräisin varhaisin säilyt kuvaus astrolabista.

Noin vuoden 1200 paikkeilla Filoponoksen työt löydettiin uudelleen. Ne vaikuttivat mm. Bonaventuran, Gersonidesin, Jean Buridaniin, Nicole Oresmen ja Galileo Galilein ajatteluun.

Lähteet
-------

* Schmidl, Petra G.: *"Mirror of the Stars": The Astrolabe and What It Tells About Pre-Modern Astronomy in Islamic Societies. Teoksessa: Sonja Brentjes ym. (toim.) 1001 Distortions. How (Not) Narrate History of Science, Medicine, and Technology in Non-Western Cultures*, s. 173–187. Ergon Verlag, 2016.

### Viitteet

1. ↑  Schmidl, 2016

*

Aiheesta muualla
----------------

* Wildberg, Christian: John Philoponus *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)
**Helsinki University Bulletin** eli HUB on Helsingin yliopiston julkaisema, tiedemaailmaa esittelevä ja tiedettä popularisoiva aikakauslehti. Helsingin yliopisto on julkaissut kansainvälistä lehteä vuodesta 1982 (ennen vuotta 2008 nimillä *University*, *University Circle* ja *Universitas Helsingiensis*). 

HUB kertoo yliopiston yhdentoista tiedekunnan tutkimuslöydöistä. Uutisten ja ajankohtaisia ilmiöitä taustoittavien artikkelien lisäksi lehdessä on yliopistolaisten henkilökuvia ja tietoa yliopiston palveluista. Vakiopalstoja ovat muun muassa tutkijoiden pakastimet avaava *From the freezer*, tutkimusaiheet piirroksina esittelevä *Science illustrated* ja sarjakuvajänis Buffin the Bunnysta kertova the *Academy of Pseudology*.

HUBista ilmestyy vuosittain kaksi englanninkielistä printtinumeroa sekä neljä sähköistä numeroa, jotka tuotetaan englanniksi ja ruotsiksi. Printtinumeroiden painos on 13 000 kappaletta. Lehden toimitus sijaitsee yliopiston viestintäosastolla, ja päätoimittaja vuonna 2008 oli Virve Pohjanpalo.

Lehden vanhat numerot löytyvät HUBin nettisivuilta sekä artikkeleittain arkistoituna että selailtavina näköislehtinä. Lehti on maksuton, ja sen voi tilata nettisivulta löytyvällä sähköisellä lomakkeella.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden toimitus
* HUBin nettisivu
Maggie Teyte
**Maggie Teyte** DBE (alkuperäiseltä nimeltään *Margaret Tate*; 17. huhtikuuta 1888 Wolverhampton – 26. toukokuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen sopraano, joka tunnettiin ooppera- ja konserttiesiintyjänä sekä levyttävänä taiteilijana. Hän saavutti merkittävän aseman ranskalaisen laulukirjallisuuden tulkitsijana.

Teyte opiskeli lapsena Royal College of Musicissa ja muutti vuonna 1903 Pariisiin opiskellakseen laulamista Jean de Reszken johdolla. Hän teki konserttidebyyttinsä vuonna 1906 Reynaldo Hahnin järjestämässä Mozart-festivaalissa ja oopperadebyyttinsä vuonna 1907 Monte-Carlossa. Vuonna 1908 Claude Debussy valitsi hänet Mary Gardenin seuraajaksi Mélisanden rooliin *Pelléas et Mélisande* -oopperansa alkuperäisesityksiin Pariisissa. Tämä ratkaisu oli menestyksekäs. Debussy jatkoi yhteistyötään Teyten kanssa myös konserteissa.

Teyte esiintyi myös muiden muassa Chicagon ja Bostonin oopperoissa sekä Metropolitan-oopperassa ja Opéra-Comiquessa. Omassa kotimaassaan hän esiintyi Beecham Opera Companyssa, British National Opera Companyssa, Covent Gardenissa ja muualla. Ranskalaisen lauluohjelmiston tulkkina Teyte nousi kansainväliseen tietoisuuteen vuonna 1937 levytyksellään Debussy-resitaalistaan pianisti Alfred Cortot'n kanssa. Vuonna 1940 tätä levyä seurasi ranskalaista laulumusiikkia Berliozista Debussyyn sisältävä albumi, johon kuuluu sekä piano- että orkesterisäesteisiä kappaleita. Viimeisen oopperaesiintymisensä Teyte teki vuonna 1951 Belindana Henry Purcellin *Dido and Aeneas* -oopperassa Lontoossa ja viimeisen konserttiesiintymisensä vuonna 1955 samassa kaupungissa.

Teyte pääsi vuonna 1957 Kunnialegioonan ritariksi ja sai vuonna 1958 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan *Dame*-arvon.

Yksityiselämä
-------------

Teyte oli säveltäjä James W. Taten sisko. Sisarusten vanhemmat olivat katolilaisia. Isä oli Theodor Leschetizkyn opissa ollut amatööripianisti etunimeltään Jacob, ja äiti, Maria, oli laulun harrastaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Encyclopedia Britannica: Maggie Teyte
2. ↑  Richard Anthony Baker: 'British Musical Hall: An Illustrated History', s. 147


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |