recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Moulinsin triptyykki* Moulinsin katedraalissa
**Moulinsin mestari** (ransk. *Maître de Moulins*) oli 1400-luvun jälkipuoliskolla toiminut taidemaalari ja flaamilaisten oppien seuraajista viimeinen suuri mestari. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat *Kristuksen syntymä* (1480) ja *Moulinsin triptyykki* (1498–1500), joista jälkimmäisen mukaan hänet on nimetty. Moulinsin mestariksi on arveltu etenkin flaamilaistaustaista **Jean Heytä**, mutta myös Kaarle VII:n ja Itävallan Margareeta Itävaltalaisen hovimaalaria Jean Perréalia, tai Jan Provoostia.

Moulinsin mestaria pidetään kansainvälisen gotiikan ranskalaisen koulukunnan tärkeimpänä edustajana. Hän otti vaikutteita flaamilaisesta taiteesta, mutta hänen taiteensa perustuu kuitenkin etenkin ranskalaisiin Bourgesin ja Bourbonnaisin koulukuntiin. Hänen kasvokuvissaan on lisäksi mahdollisesti italialaisia vaikutteita. Jotkin Moulinsin mestarin nimiin pannut teokset yhdistetään häneen vain tyylillisten piirteiden pohjalta.

Jean Heystä tiedetään hyvin vähän. Pitkään taidehistorioitsijat viittasivat häneen vain yksinkertaisesti Moulinsin mestarina. Hey toimi Ranskassa aloittaen vuoden 1480 paikkeilla ja lopettaen vuoden 1504 jälkeen. Hän syntyi todennäköisesti Alankomaissa ja tyylillisten samankaltaisuuksien vuoksi Hugo van der Goes oli todennäköisesti hänen opettajansa. Vuodesta 1483 lähtien hän työskenteli Moulinsissa, vaikutusvaltaisten Bourbonien hovissa. Heyn maalausten realistisissa elementeissä on selvää aikaisen alankomaalaisen maalaustaiteen vaikutusta. Useissa hänen aihevalinnoissaan ja tyylissään näkyy italialainen ja Bourgesin koulukunnan sekä erityisesti Jean Fouquetin vaikutus. Heyn tyylin perusteella hän on selvästi ranskalainen taidemaalari, johon vaikutti jo renessanssi.

Heyn tärkeimmät työt ovat *Kristuksen syntymä* (n. 1480), *Charles II de Bourbon* (1482/1483), *Le dauphin Charles Orland* (1492–1495), *Ecce Homo* (1494) ja *Moulinsin triptyykki* (n. 1500).

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moulinsin mestari**.
1. ↑  *Opas taiteen maailmaan: länsimainen taide varhaisrenessanssista nykypäivään*, s. 36. WSOY, 1992 (italiankielinen alkuteos 1991). ISBN 951-0-17511-0.
2. ↑  Master of Moulins (Jean Hey) The National Gallery.  Arkistoitu 29.8.2012. Viitattu 21.9.2014.
3. 1 2  Master of Moulins Encyclopaedia Britannica. Viitattu 21.9.2014.
4. 1 2  Stukenbrock, Christiane & Töpper, Barbara: *1000 Masterpieces of European Painting*. hakusana: Hey, Jean. Könemann, 2005. ISBN 3-8331-1493-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN
	+ 2
	+ 3

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kusianjärvi** on järvi Sotkamossa Kainuun eteläosassa. Sen pinta-ala on 3,9 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 47 kilometriä itään.

Maantiede
---------

Kusianjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 8,5 kilometriä. Järven lukuisat lahdet ovat pitkä ja kapeita (Häikiönlahti, Myllylahti, Petäjälahti). Viidesosa Kusianjärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Järven keskiosassa Ruokolaisenniemen kohdalla sijaitsee yli kaksi hehtaaria laaja 20–26 metriä syvä vyöhyke.

Kusianjärven laajin saari on viisihehtaarinen Ellinsaari järven pohjoisosassa.

Kusianjärven luusua sijaitsee Myllylahden luoteiskolkassa, josta alkaa Pieni-Kusiaan (178,1 metriä mpy) johtava laskujoki. Kusianjärven rannoilla on harvakseltaan asutusta, Häikiönlahden rannat ovat rakentamattomia.

Kusianjärven vesitilavuus on 23 307 000 kuutiometriä.

Kusianjärvi (59.833.1.001) kuuluu Kusianjärven valuma-alueeseen (59.833), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kusianjoen valuma-alue (59.83) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Kusianjärvi on Kusianjärven valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Valkeaisjärvi. Valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kusianjärvi, vakavesi, Sotkamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.12.2021.
3. ↑  Kusianjärvi. Järviwiki. Viitattu 5.12.2021.
4. ↑  Kusianjärven valuma-alue (59.833). Järviwiki. Viitattu 5.12.2021.
**Ilmari Saarinen** (1918 Urjala – 1976 Sortavala) oli suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa vaikuttanut runoilija, joka tuotannossaan kuvasi Karjalan luontoa, maisemia ja ihmisiä. Hänen Karjalaa ja Laatokkaa ylistävää runouttaan on tyylilajiltaan luonnehdittu sosialistiseksi realismiksi. Saarista on myös pidetty Laatokan pohjoispuolisen seudun ensimmäisenä kotiseuturunoilijana, joka omisti runojaan muun muassa Helylän ja Värtsilän teollisuustyöläisille ja rautatieläisille.

Saarinen syntyi vuonna 1918 urjalalaiseen työläisperheeseen. Hänen isänsä oli työmies Nestor Johan Saarinen ja äiti Lempi Maria puolestaan oli suorittanut lääkärintutkinnon. Vuonna 1927 perhe muutti Kanadan Ontarioon, jossa Nestor työskenteli muun muassa kaivoksilla ja äiti Lempi harjoitti lääkärin ammattiaan. Seitsemän vuoden kuluttua Saarisen perhe muutti lukuisten muiden amerikansuomalaisten tavoin Neuvostoliittoon, jonne he lähtivät rakentamaan uutta sosialistista yhteiskuntaa. Perhe asettui aluksi Pain kylään, josta Ilmari Saarinen lähti pian opiskelemaan Petroskoihin. Valmistuttuaan Karjalan pedagogisesta akatemiasta, hän työskenteli opettajana Säämäjärvellä, Vieljärvellä ja Sortavalassa, kunnes ryhtyi päätoimiseksi kirjoittajaksi vuonna 1948.

Saarisen ensimmäinen suomenkielinen runokokoelma *Siivekkäät muurarit* julkaistiin 1961. Neljä vuotta myöhemmin se käännettiin myös venäjäksi nimellä *Moja Karelija (Minun Karjalani)*. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hän pääsi 1970. Vuonna 2008 Sortavalassa järjestettiin Saarisen syntymän 90-vuotisjuhlan kunniaksi *Minun Karjalani* -niminen harrastajakirjoituskilpailu.

Teoksia
-------

* *Siivekkäät muurarit*, Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, Petroskoi, 1961.
* *Punaiset liinat*, Karjalan kirjakustantamo, Petroskoi, 1966.
* *Listâ pamâti*, Karjalan kirjakustantamo, Petroskoi, 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Сааринен, Илмари Иванович Этнография и фольклор Олонецкой и Архангельской губерний. Viitattu 3.11.2015. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Ristolainen, Mari: "Minun Karjalani" – "Meidän runojemme kotiseutu", Karjalaisuus kotiseututunteena sortavalalaisissa harrastajakirjoituksissa  1.6.2009. Itä-Suomen yliopisto. Viitattu 3.11.2015.
3. ↑  Sudakov, Vladimir: Laatokan laulluja  2/2008. Carelia. Viitattu 3.11.2015. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Runosuoni puhkeaa...  9–10/2012. Mosaiikki. Viitattu 3.11.2015.
Carraran akatemian sisäänkäynti
**Carraran akatemia** on taidemuseo ja kuvataideoppilaitos Bergamon kaupungissa Italiassa. Sen perusti kreivi Giacomo Carrara, kulttuurin ystävä ja mesenaatti, joka jätti testamentissaan huomattavan taidekokoelmansa ja muuta varallisuutta Bergamon kaupungille. Kreivin kuoltua vuonna 1796 kokoelmaa hoiti komitea, kunnes Bergamon kunta otti sen hoitaakseen vuonna 1958. Uusklassinen museorakennus valmistui vuonna 1810.

Museo on jatkanut kokoelmansa kartuttamista sekä ostoilla että lahjoituksin. Vuonna 2006 sen kokoelmiin kuului 1 800 työtä 1400-1800-luvuilta. Taiteilijoihin kuuluvat muun muassa Pisanello, Botticelli, Giovanni Bellini, Andre Mantegna, Raffaello, Moroni, Baschenis, Fra Galgario, Tiepolo, Canaletto ja Piccio.

Vuonna 1999 museo sai lahjoituksena kokoelman 1900-luvun taidetta, johon kuuluu teoksia muun muassa seuraavilta taiteilijoilta: Boccioni, Balla, Morandi, Campigli, Casorati, Savinio, De Chirico, Kandinsky, Sutherland, Manzù. Maalausten lisäksi kokoelmissa on piirroksia, grafiikkaa, veistoksia, huonekaluja, posliiniesineitä ja mitalikokoelma.

Kreivi Carrara perusti museon yhteyteen taidekoulun vuonna 1793. Vuoteen 1912 se toimi samassa talossa museon kanssa. Vuodesta 1988 koulu on ollut virallinen keskiasteen taideoppilaitos (Accademia di Belle Arti).

Lähteet
-------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carraran akatemia**.
* 
*
**Käyvän arvon rahasto** tarkoittaa joidenkin suomalaisten yhtiöiden taseessa esiintyvää erää, johon merkitään rahoitusvälineiden ja sijoituskiinteistöjen käyvän arvon muutos. Käyvän arvon rahasto kuuluu yrityksen sidottuun omaan pääomaan.

Käyvän arvon rahastoa käytetään vain harvoin. Rahasto liittyy kirjanpitolain mahdollisuuteen arvostaa rahoitusvälineet ja sijoituskiinteistöt käyvän arvon mukaisesti hankintamenoperusteen sijaan. Lähtökohtaisesti käyvän arvon lisäykset merkitään silloin rahoitustuotoksi ja vähennykset rahoituskuluksi, ei käyvän arvon rahastoon. Rahastoon arvonmuutos merkitään vain, kun IFRS-standardi sitä edellyttää.

Käyvän arvon rahasto on sekä osakeyhtiössä että osuuskunnassa sidottu rahasto. Sitä ei voida jakaa omistajille edes velkojien suostumuksella, eikä sitä voi käyttää osakepääoman korottamiseen.

Katso myös
----------

* Arvonkorotusrahasto
* Oma pääoma
* Uudelleenarvostusrahasto

Lähteet
-------

1. 1 2  Leppiniemi, Jarmo & Kaisanlahti, Timo: *Tilinpäättäjän käsikirja*, s. 250. Talentum Media Oy, 2016. ISBN 978-952-14-2708-4.
2. ↑  Leppiniemi, Jarmo & Kaisanlahti, Timo: *Oikeat ja riittävät kirjaukset*. Alma Talent, 2016. ISBN ISBN 978-952-14-2775-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Lausunto ministeriöasetuksen 1315/2004 tarkoittamasta rahoitusvälineiden merkitsemisestä käyvän arvon rahastoon (Arkistoitu – Internet Archive)
{{{alt}}}Carrascon kansallispuistoCarrascon kansallispuiston sijainti kartalla
**Carrascon kansallispuisto** (esp. *Parque Nacional Carrasco*) on vuonna 1991 perustettu luonnonsuojelualue Cochabamban departementissa, keskisessä Boliviassa. Puiston korkeus vaihtelee 300-4 700 metrin välillä ja sen ilmasto on pääosin kuumaa ja kosteaa, mutta puistoon kuuluu myös korkeita vuoria sekä puolikuivaa ylänkömaata. Alueella on runsaasti eri metsätyyppejä vaihdellen trooppisesta alangosta vuoriston pilvimetsään. Puiston pinta-ala on noin 622 600 hehtaaria (6 226 km2) ja sen alueella elää yli 5 000 kasvilajia, 700 lintulajia, sekä muita villieläimiä kuten silmälasikarhuja, apinoita ja jaguaareja.

Carrascon kansallispuistoa uhkaa useat vaaratekijät, ja se onkin maan uhatuimpia luonnonsuojelualueita. Useat vaaratekijöistä, kuten metsästys, kalastus ja metsäkato, uhkaavat myös muita Bolivian luonnonsuojelualueita, mutta alueen poliittiset ja sosiaaliset erimielisyydet tekevät puiston tehokkaasta valvomisesta lähes mahdotonta.

Lähteet
-------

1. ↑  National Parks of Bolivia *Travel-Bolivia.com*. Viitattu 14.2.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Carrasco National Park *Parks Watch*.  Arkistoitu 14.10.2018. Viitattu 14.2.2011. (englanniksi)

Laguna Colorada sijaitsee Eduardo Avaroan suojelualueessa Bolivian kansallispuistot ja suojelualueet

* Aguaragüe
* Amboró
* Apolobamba
* Beni
* Carrasco
* Cotapata
* Eduardo Avaroa
* El Palmar
* Iñao
* Isiboro Sécure
* Kaa-Iya del Gran Chaco
* Madidi
* Manuripi-Heathin suojelualue
* Noel Kempff Mercado
* Otuquis
* Pilón Lajas
* Sajama
* Sama
* San Matías
* Tariquía
* Torotoro
* Tucavaca
* Tunari
**Carrie Dobro** (s. 30. toukokuuta 1970 New York, New Yorkin osavaltio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Televisiosarjassa *Crusade* Dobro esitti Dureena Nafeelia, joka oli yksi päähenkilöistä. Sitä ennen hän näytteli Kulai-nimistä hahmoa ABC:n sarjassa *Hypernauts*. Lisäksi Dobro on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa, joita ovat olleet muun muassa *Beverly Hills 90210* ja *Tunteita ja tuoksuja*. Hänellä on myös laajamittainen teatteritausta.

Dobro on opiskellut näyttelemisen lisäksi maalausta ja piirtämistä sekä suorittanut alemman korkeakoulututkinnon taiteen alalla Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän asuu Los Angelesissa ja johtaa omaa tuotantoyhtiötä aviomiehensä kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Carrie Dobro *TV.com*.  2012. CBS Interactive Inc.  Arkistoitu 20.3.2013. Viitattu 16.2.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Carrie Dobro Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Ludvig Ilmari Palmén** (14. lokakuuta 1882 Helsinki – 11. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen Helsingissä asunut juristi ja asianajaja.

Palménin isä oli valtioneuvos Ernst Gustaf Palmén, joka oli muun muassaSuomen ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan varapuhemies. Hänen äitinsä oli Ida Amalia Arppe, joka oli Nils Gustav Arppen tytär. Ilmari Palménin nuorempi veli oli kirurgian ylimääräinen professori Arne Johannes Palmén (1885–1974).

Ilmari Palmén pääsi ylioppilaaksi 1901 Helsingin Suomalaisesta yhteiskoulusta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1904, filosofian maisteriksi 1907 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1909. Varatuomarin arvon hän sai 1911. Syksyllä 1911 hän perusti asianajotoimiston Cajus Holman kanssa. Palmén luopui 1915 yrityksestä, jonka Holma ja muut kehittivät alallaan merkittäväksi yritykseksi.

Palmén oli naimisissa 1912–1920 käräjäkirjuri Anni Emilia Pelkosen (k. 1941) kanssa, liitto päättyi avioeroon. Heidän poikansa oli eläintieteen professori ja Helsingin yliopiston kansleri Ernst Philip Palmén (1916–1991).

Sotasaaliskavallusjuttu
-----------------------

Palmén oli Suomen sisällissodan jälkeen keväällä 1918 vartiopäällikkönä Suomenlinnan läntisessä ulkosaaristossa ja kuljetti silloin Rysskär-nimiseltä saarelta huvilaansa Träskholmaan ainakin 7 tynnyriä öljyjä, työkaluja ja kaksi nostokraanaa jotka kaikki kuuluivat Suomen valtiolle sotasaaliina. Rysskärillä sijainneet varastot oli sinetöity toukokuussa 1918 mutta silti kesän aikana saarelta kuljetettiin moottoriveneillä pois öljyä niin että syksyllä 1918 kun Palménin vartiopataljoona hajotettiin öljyä oli jäljellä vain muutama tynnyri. 

Ylisotaoikeus tuomitsi Palménin tammikuussa 1920 1 vuoden ja 1 kuukauden vankeusrangasitukseen sotasaalistavaran kavaltamisesta. Hänen avustajanaan toiminut liikemies J. V. Häkli tuomittiin kuritushuoneeseen 2 vuodeksi 3 kuukaudeksi ja 15 päiväksi ja sotasaaliskonttorin intendenttinä 1918 toiminut ylikonduktööri A. G. Sacklén 1 vuodeksi 5 kuukaudeksi. Korkein oikeus tuomitsi kesäkuussa 1920 Häklin kuritushuoneeseen 1 vuodeksi 9 kuukaudeksi 15 päiväksi ja Palménin 11 kuukaudeksi kuritushuoneeseen.

Lähteet
-------

* Geni.com : Ludvig Ilmari Palmén
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa P-Ö, Ernst Gustaf Palménin tiedot

Viitteet
--------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1901, matrikkelinumero 27232
2. ↑  Hämmästyttäviä paljastuksia, Saarijärven Paavo 06.03.1919, nro 26, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Sotasaaliskavaltjat tyytymättömiä, Hämeen Kansa 10.02.1920, nro 16, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Sotasaalisroswoja muistutettu, Kansan Voima 22.06.1920, nro 66, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Emil Doepler: *Valhalla*. Valkyyriat tarjoilevat *einherjarille* Odinin pitosalissa.
**Einherjar** (yks. einheri) olivat skandinaavisessa mytologiassa taistelussa kaatuneiden urheiden soturien sieluja, jotka asuivat Valhallassa. Sanan merkitys on kutakuinkin "ainoat/valitut soturit".

Viikingit uskoivat, että valkyyriat veivät taistelussa kuolleiden soturien henget Valhallaan Odin-jumalan luokse. Valhallassa kukko Gullingambi ("Kultakampa") herätti joka aamu *einherjarin* ja he taistelivat koko päivän harjoittaen taistelutaitojaan ragnarökia eli maailmanloppua varten. Öisin *einherjar* juhlivat ja heidän haavansa paranivat.  He mässäilivät villisika Särimnerin lihalla ja joivat simaa, joka oli lypsetty vuohesta nimeltä Heidrun.

Kun Ragnarök koittaa, ulljaimmat einherjareista marssivat Odinin rinnalla taisteluun jumalten vihollisia jääjättiläisiä vastaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Micha F. Lindemans: Einherjar *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*. Viitattu 26.7.2015. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Einherjar** Wikimedia Commonsissa
**William Henry Mahoney Christie** (1. lokakuuta 1845 – 22. tammikuuta 1922) oli brittiläinen tähtitieteilijä.

William Christien isä oli Samuel Hunter Christie. Hän kävi koulua King’s College Schoolissa ja opiskeli sen jälkeen King’s College Londonissa sekä myöhemmin Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hänestä tuli yliopiston neljäs wrangler vuonna 1868, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Trinity Collegeen opetusvirkaan.

Christie toimi vuosina 1870–1881 Greenwichin kunin­kaalli­sessa observatoriossa yliassistenttina. Vuonna 1881 hänet nimitettiin George Airyn seuraajaksi kuninkaalliseksi tähti­tieteilijäksi (Astronomer Royal), ja hän toimi virassa vuoteen 1910 saakka. Vuonna 1881 hänet valittiin myös Royal Societyn jäseneksi ja vuosina 1888–1890 hän toimi Royal Astronomical Societyn puheenjohtajana.

Christie teki tähti­tieteellisiä tutkimus­matkoja Japaniin vuonna 1896, Intiaan vuonna 1898, Portugaliin vuonna 1900 ja Tunisiaan vuonna 1905. Hän siirtyi 65 vuoden iässä vuonna 1910 eläkkeelle, ensimmäisenä Astronomer Royalina. Kaikki viran aikaisemmat haltijat olivat jatkaneet virassa kuolemaansa saakka lukuun ottamatta 81-vuotiaana eronnutta Airyä ja tervey­delli­sistä syistä eronnutta John Pondia. Christie kuoli vuonna 1922 merellä lähellä Gibraltaria, ja hänet haudattiin mereen.

Christien puoliso oli vuodesta 1881 Sir Alfred Hickmanin (1830–1910) tytär Mary Violette.

Lähteet
-------

* Monthly Notices of the Royal Astronomical Society **83** (1923) 233
* The Observatory **45** (1922) 77
* Publications of the Astronomical Society of the Pacific **34** (1922) 138

### Viitteet

1. ↑  J. Venn, J. A. Venn: *Alumni Cantabridgenses*. Cambridge University Press, 1922–1958. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5  Library and Archive Catalogue Royal Society. Viitattu 26.10.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  List Of Presidents And Dates Of Office Royal Astronomical Society.  (englanniksi)}

Aiheesta muualla
----------------

* Online-luettelo Christien muistiinpanoista (osa Greenwichin kuninkaallisen observatorion arkistoa Cambridgen yliopiston kirjastossa)
* Karttunen, Hannu: *Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin*, s. 411. "Sir William Henry Mahoney Christie (1845–1922)". Helsinki: Ursa, 2003. ISBN 978-952-5329-26-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Länsi-Afrikan kauppareitit noin 1000–1500. Kultaesiintymät on merkitty ruskealla.
**Tadmakkat** (myös *Tadmakka*, *Tadmekka*) oli keskiaikainen kaupunki Adrar des Ifoghas -vuoristossa nykyisen Malin alueella. Sen rauniot sijaitsevat Kidalin alueen Essoukin kylässä.

Tadmakkat mainitaan ensimmäisen kerran 900–1000-luvun arabialaisissa lähteissä. Berberien hallitsema kaupunki oli tärkeä Saharan ylittävän karavaanikaupan välittäjä. Sen kautta kulkivat Pohjois-Afrikan Tahertin, Kairouanin, Ouarglan ja Tripolin sekä muinaisen Ghanan valtakunnan ja Gaon väliset kauppareitit. Saharan ylittävä kauppa taantui myöhemmin, mutta Tadmakkat säilytti asemansa Gaoon suuntautuneen suolakaupan välittäjänä sekä paikallisena taloudellisena keskuksena. Sen on uskottu jääneen autioksi viimeistään 1500–1600-luvuilla Songhain valloituksen sekä Adrar des Ifoghasin kuivuuden ja konfliktien seurauksena.

Seudulta on löydetty runsaasti arabialaisia sekä tuaregien tifinagh-kirjoituksella tehtyjä piirtokirjoituksia. Arkeologiset kaivaukset osoittavat Saharan karavaanikaupan alkaneen jo 700-luvulla ja saavuttaneen huippunsa 1000-luvulla. Tuolloin kaupungissa valmistettiin jopa kultarahoja. Myöhemmissä kerrostumissa on vain vähän pohjoisafrikkalaisia esineitä. Viimeisen vaiheen (1300–1400-luvut) löydöt kertovat kaupankäynnin taantumisesta sekä voimakkaasta muutoksesta elinympäristössä ja aineellisessa kulttuurissa.

Mekkaan verratulla Tadmakkatilla on suuri merkitys tuaregien mytologiassa ja uskonnollisessa perinteessä, vaikka sen historiallinen konteksti onkin hämärtynyt. Viime aikoina siitä on tullut yksi kansan itsenäisyyspyrkimysten symboleista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume X*, s. 78. Leiden: E. J. Brill, 2000. ISBN 90-04-11211-1.
2. 1 2 3  Moraes Farias, Paulo Fernando de: Local Landscapes and Constructions of World Space: Medieval Inscriptions, Cognitive Dissonance, and the Course of the Niger *afriques.revues.org*.  2010. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
3. 1 2 3  Nixon, Sam: Excavations at Essouk-Tadmakka (Republic of Mali): new archaeological investigations of Early Islamic trans-Saharan trade *ucl.ac.uk*.  2007.  Arkistoitu 15.10.2011. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
**Jalo Ilmari Rinne** (7. elokuuta 1909 – 1. heinäkuuta 1993) oli Suomen ensimmäinen kokopäivätoiminen kunnallinen nuorisotyöntekijä.

Ilmari Rinne palkattiin Hausjärven kunnan nuorisotyösihteeriksi vuonna 1946. Ennen nuorisotyösihteerin tointa Rinne oli ollut mukana seurakunnan ja NMKY:n poikakerhoissa ja partiopoikatoiminnassa sekä työskennellyt Viipurissa Toukolan setlementissä ja Turussa Auralan setlementissä. Hausjärvellä tuoreen nuorisotyöntekijän työvälineet eivät olleet kovin kummoiset. Rinne sai sentään puhelimen, mutta autoa tai polkupyörää ei ollut. Alkuvuosina kunnan nuorisotyö ei poikennut merkittävästi nuorisojärjestöjen toiminnasta, johon kuului leirejä, kursseja, liikuntaharrastuksia ja kulttuuria. Järjestöillä ei ollut juuri mitään välineitä, ja Rinne perusti välinelainaamon, josta saattoi lainata urheiluvälineitä, leiritelttoja, elokuvakoneen ynnä muuta.

Rinne piti yhteyttä opetusministeriön esittelijään Lauri Pautolaan ja välitti tälle tietoa kunnallisen nuorisotyön kentältä. Lisäksi ministeriö palkkasi Rinteen matka-asiamiehekseen, joka kiersi eri puolilla maata synnyttämässä nuorisotyölautakuntatoimintaa.

Rinne työskenteli Hausjärvellä vuoteen 1950 saakka. Vuosina 1951–1957 hän toimi Kouvolassa nuorisotyönohjaajana. Vuosina 1963–1972 Rinne oli Ulvilan kunnan nuoriso-, urheilu- ja raittiussihteerinä.

Valtakunnallinen nuorisotyöntekijöiden yhdistys, Nuorisotyöntekijöiden Liitto, perustettiin vuonna 1949. Ilmari Rinne valittiin liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑   Geni: Jalo Ilmari Rinne Viitattu 17.6.2022.
2. 1 2 3   Nieminen, Juha: *Nuorisossa tulevaisuus – Suomalaisen nuorisotyön historia*, s. 245–249. Helsinki: Nuorisotutkimusseura / Lasten Keskus, 1995. ISBN 951-627-071-9.
3. ↑  Nuorisotyön sanastoa: Rinne, Ilmari Nuoperi – Nuorisotyön tallentaja. Viitattu 17.6.2022.
4. ↑  Nieminen, Juha: *Nuorisossa tulevaisuus – Suomalaisen nuorisotyön historia*, s. 309. Helsinki: Nuorisotutkimusseura / Lasten Keskus, 1995. ISBN 951-627-071-9.
**Kinocompany Oy** on vuonna 2006 perustettu elokuva- ja TV-tuotantoyhtiö, joka toimii Helsingissä. Kinocompanyn on perustanut ohjaaja ja tuottaja Ari Matikainen. Kinocompany tuottaa pääasiassa dokumenttielokuvia ja dokumentaarisia televisiosarjoja. Kinocompanyn tuottamia pitkiä dokumenttielokuvia ovat Anteeksiantamaton (2017), *Sota ja mielenrauha* (2016), *Venäjän vapain mies* (2012) sekä Jussi-palkinnon voittanut *Yhden tähden hotelli* (2007). 

Kinocompanyn osatuottama virolais-suomalainen dokumenttielokuva Rodeo - Viron villit vuodet (2018), jonka ovat käsikirjoittajaneet Kiur Aarma, Raimo Jõerand ja Ari Matikainen, palkittiin työstään EFTA-palkinnolla. Elokuva parhaasta dokumenttielokuvasta, musiikista ja suomalaisen Matti Näräsen leikkauksesta. [vanhentunut linkki] Kinocompanyn osatuottama romanialais-saksalais-suomalainen dokumenttielokuva Acasa - kadotettujen paratiisi (2020) palkittiin Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2020 World Cinema Documentary Special Jury Award -palkinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  World Cinema Documentary Special Jury Award for Cinematography — Acasa, My Home  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kinocompanyn kotisivut
**William Cadell** (1708–1777 Cockenzie) oli skotlantilainen kauppias, laivanvarustaja ja yrittäjä.

Cadell syntyi perheeseen, joka toi Britanniaan rautaa ja puutavaraa Ruotsista ja muualta manner-Euroopasta. Hänen isänsä oli nimeltään samoin William Cadell (1668–1728).

Cadell toimi aluksi isänsä tavoin kauppiaana. Hän yritti uransa aikana laajentaa liiketoimintaansa myös raudanvalmistukseen, mutta ei alkuun menestynyt. Vuonna 1749 hän tutustui John Roebuckiin ja Samuel Garbettiin, joiden kanssa oli vuonna 1759 mukana perustamassa Carron Company -rautaruukkia, joka oli Skotlannin ensimmäinen. Hän oli perustajista ainoa skotlantilainen. Hänen poikansa William Cadell nuorempi (1737–1819) toimi Carron Companyn ensimmäisenä johtajana.

Cadell avioitui vuonna 1734 Christeen Hogin kanssa. Pariskunnalle syntyi kolme poikaa ja kolme tytärtä.

Lähteet
-------

* Marwick, William H.: *Scotland in Modern Times*. (alkuperäisjulkaisu 1964 Mark Cass & Co. Ltd.). Routledge, 2013. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Newman, Gerald; Brown, Leslie Ellen (toim.): *Britain in the Hanoverian Age, 1714-1837: An Encyclopedia*. Routledge, 1997. ISBN 978-0815303961. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Marwick 2013 [1964], s. 41
2. 1 2  William Cadell, Senior *Grace's Guide*. Viitattu 12.10.2019.
3. ↑  Hamilton, Henry: The Founding of Carron Ironworks Scottish Mining Website. Viitattu 12.10.2019.
4. ↑  Newman & Brown 1997, s. 100
**Loviatar** (myös mm. Loveatar, Lovetar, Lovehetar, Louhetar, Louhiatar tai Louhi) on suomalaisessa mytologiassa esiintyvä Tuonelaan liittyvä hahmo. Kalevalan 45. runossa Loviatar tulee raskaaksi tuulenpuuskasta ja synnyttää yhdeksän poikaa, yhdeksän sairautta. Kansanrunoissa hän synnyttää toisinaan myös kymmenennen lapsen, joka on tyttö (esim. SKVR:VI2 4526).

Kalevalassa
-----------

Loviatar esiintyy Kalevalan 45:nnessä runossa:

*Tyttö oli Tuonelan sokea, Loviatar, vaimo vanha,*  

*pahin Tuonen tyttäriä, ilke'in manattaria,*  

*alku kaikille pahoille, tuhansille turmioille.*  

*Sill' oli muoto mustanlainen, iho inhon-karvallinen.*  

  

*Tuopa musta Tuonen tyttö, Ulappalan umpisilmä,*  

*teki tielle vuotehensa, pahnansa pahalle maalle.*  

*Selin tuulehen makasi, kaltoin säähän karkeahan,*  

*perin viimahan viluhun, kohin päivänkoittehesen.*  

  

*Tuli suuri tuulen puuska, iästä iso vihuri,*  

*tuuli tuhman raskahaksi, kostutti kohulliseksi*  

*aholla vesattomalla, maalla mättähättömällä.*  

  

*Kantoi kohtua kovoa, vatsantäyttä vaikeata;*  

*kantoi kuuta kaksi, kolme, neljännenki, viiennenki,*  

*kuuta seitsemän, kaheksan, ympäri yheksän kuuta,*  

*vaimon vanha'an lukuhun kuuta puolen kymmenettä.*

Loviatar ja Louhi
-----------------

Kun Elias Lönnrot kokosi Kalevalan, hän teki Loviattaresta ja Pohjolan emäntä Louhesta kaksi eri hahmoa. Alkuperäisessä kansanrunoudessa nimiä käytetään kuitenkin usein sekaisin, ja joissain runoissa Louhi itse on yhdeksän sairauden äiti.*lähde?*

Louhen ja runoissa esiintyvien Loviattaren eri muotojen välillä on yksi ero: Loviattaren nimi esiintyy vain loitsuissa, joissa taudit manataan takaisin hänen sisäänsä, kun taas Louhen nimi esiintyy myös tarinoissa tai kertovissa runoissa.*lähde?*

Katso myös
----------

* Louhi
* Syöjätär

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Martti Haavio, *Suomalainen mytologia* (1967).*lähde tarkemmin?*
3. ↑  Kalevala 1849 edition *gutenberg.org*. Viitattu 13.1.2023.
Mies Joka Pelkää Hevosiaan, valokuva vuodelta 1884.
**Mies Joka Pelkää Hevosiaan** (engl. *Young Man Afraid of His Horses*, 1836 – 13. heinäkuuta 1893) oli oglala-lakotojen päällikkö. Lakotankielinen nimi **Tȟašúŋke Kȟokípȟapi** tarkoittaa täsmällisemmin käännettynä **Mies Jonka Hevosia Pelätään**, mutta virheellinen käännös on englanninkielisessä kirjallisuudessa yleisempi, ja se on vakiintunut muihinkin kieliin. Hänen isänsä oli samanniminen, joten heistä voidaan käyttää erotukseksi nimiä Vanha Mies ja Nuori Mies.

Mies Joka Pelkää Hevosiaan on tunnettu osallistumisestaan Punaisen Pilven sotaan ja Wounded Kneen verilöylyn jälkeisiin neuvotteluihin. Hän oli Hullun Hevosen ohella yksi oglaloiden neljästä viimeisestä sotapaidan kantajasta eli johtajasta, joilla oli oikeus pitää yllään erityistä arvostettujen sotureiden käyttöön tehtyä paitaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Eli S. Ricker: Voices of the American West University of Nebraska Press, 2005. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
Tado  
(aik Ezame)

| Sijainti | 
Togo Togo |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
7° 09′ P, 1° 35′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tado** (entinen **Ezame** ) on kylä Kaakkois-Togossa , lähellä Beninin rajaa. 

Perinteessä todetaan, että Tado oli Aja- alueen syntypaikka jossain vaiheessa 12. tai 13. vuosisadalla. Nykyään Ajat asuttavat Togon ja Beninin eteläosia. Se on myös 1600-luvulla syntyneen Dahomeyn ensimmäisen kuninkaan Gangnihessoun maineikas syntymäpaikka. 

Tänään Tado on Aja-kansan koko alueen kattava pyhiinvaelluskeskus, joita vierailee kylässä joka elokuu rukoilemassa esivanhempiensa henkien puolesta.

Katso myös
----------

* Gbe-kielet, Historia-osio
* Grand-Popon historia

Aiheesta muualla
----------------

* Tadon lyhyt historia (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tado
Kintasletto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
65°8′48″N, 025°3′28″E, OuluSuomi |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kintasletto** on saari Perämerellä Oulun (entisen Haukiputaan) edustalla noin kymmenen kilometrin päässä mantereesta. Lähimmät saaret ovat Kattilankalla ja Väliletto. 

Kintasletto on melko korkea kivikko- ja hietikkosaari. Saaren lakiosa on puuton ja hietikkoinen, muualla kasvaa pihlajia ja mäntyjä. Yleisimpänä kasveina esiintyvät suola-arho sekä rannoilla kasvava järviruoko.

Saari on merkittävä uhanalaisten lintujen ja lintuyhdyskuntien pesimäpaikka sekä Perämeren merkittävimpiä linnustokohteita. Linnusto on runsas, ja lintulajeihin kuuluvat harmaalokki, selkälokki ja merihanhi sekä harvinaisena lajina alli.

Lähteet
-------

1. ↑  Merilä, Eino: Tietolähteitä saarilta ja rannoilta Oulun seudulta, Haukiputaalta Oulunsaloon *koti.netplaza.fi*.  31.12.1997.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 30.06.2007.
**Ossi Räikkä** (21. syyskuuta 1935 Karinainen – 22. joulukuuta 2004 Phuket, Thaimaa) oli suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä.

Räikkä ohjasi paljon esityksiä kesäteattereihin. Hänellä oli myös kolme elokuvaroolia, joista tunnetuin lienee agitaattori Edvard Salinin rooli kahdessa Pohjantähti-elokuvassa, *Täällä Pohjantähden alla* ja *Pohjantähti*. Lisäksi hän näytteli Metsänvartijaa Yle:n vuoden 2004 televisiosarjassa *Rajametsän tarinoita*.

Räikkä ohjasi Lauri Kokkosen näytelmän *Ruskie neitsyt* kantaesityksen Porin teatteriin vuonna 1972.

Räikkä ohjasi myös Leena Landerin romaaniin perustuvan näytelmän *Tummien perhosten koti* Tampereen työväenteatteriin vuonna 1995. Pääosaa, Juhani Johanssonia näytteli Eppu Salminen.

Räikän vaimo oli näyttelijä Laila Räikkä ja tytär näyttelijä Tanja-Lotta Räikkä.

Räikkä kuoli sairauskohtaukseen lomamatkalla Thaimaan Phuketissa vain neljä päivää ennen Intian Valtameren tsunamikatastrofia.

Filmografia
-----------

* *Jengi* (1963)
* *Täällä Pohjantähden alla* (1968)
* *Pohjantähti* (1973)
* *Tie Eedeniin* (tv-sarja, 2004)

Lähteet
-------

1. ↑  Kajava, Jukka: Teatterimiehelle sisältö oli aina tärkeää.  *Helsingin Sanomat*, 29.12.2004. (tilaajille) Artikkelin verkkoversio. Viitattu 31.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Ossi Räikkä Elonetissä.
* Ossi Räikkä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Ombergsliden

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Väversunda (Vadstena, Ruotsi) |
| Lähin kaupunki | 
Vadstena |
| Pinta-ala | 
23 ha |

Hallinto| Tyyppi | 
LuonnonpuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
12. heinäkuuta 1989View and modify data on Wikidata  |
| Hallinto | 
Ruotsin valtio |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ombergsliden** on 23 hehtaarin kokoinen luonnonpuisto Väversundan taajaman alueella Vadstenassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Se on Natura 2000 -alue.

Ombergsliden sijaitsee 264 metriä korkean Omberg-nimisen horstin alueella. Ombergslidenin maaperä on kalkkipitoista mutta vähäravinteista. Alueella elää muun muassa lukuisia perhoslajeja sekä kämmeköitä, kuten ainoastaan muutamilla paikoilla Ruotsissa elävä tuoksukirkiruoho (*Gymnadenia odoratissima*). Myös kimalaisorho, punakämmekkä ja punakko viihtyvät alueella. Punakko on jäänne ajalta, jolloin jääpeite perääntyi alueelta. Ombergslidenillä kasvaa myös yökönlehtiä. Ombergin itäisellä rinteellä on monia pieniä soita. Kosteasta ja kalkkipitoisesta ympäristöstä johtuen luonnonpuistossa on myös useita harvinaisia nilviäislajeja. Ombergslidenin korkeimmilta kohdilta on näkymä Vadstenan, Ödeshögin ja Mjölbyn kuntien rajalla sijaitsevalle Tåkern-järvelle.

Ombergsliden sijaitsee noin kaksi kilometriä luoteeseen Väversundan kirkosta, ja on Ruotsin valtion omistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ombergsliden Länsstyrelsen Östergötland. Viitattu 10.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  Nähtävyyksiä Tåkernin ja Ombergin alueella (PDF) Länsstyrelsen Östergötlands.  Arkistoitu 16.8.2005. Viitattu 10.10.2010.
3. ↑  Gymnadenia odoratissima GlobalTwitcher.com. Viitattu 10.10.2010. (englanniksi)
4. ↑  Omberglidens naturreservat (PDF)  1989. Länsstyrelsen Östergötlands.  Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 10.10.2010. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Omberglidens naturreservat (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
**Ossian Evert (Ossi) Kivinen** (10. maaliskuuta 1876 Värtsilä – 31. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kivisen vanhemmat olivat tehtaan kasööri Oskar Emil Kivinen ja Hilda Sofia Cornér ja puoliso vuodesta 1903 Olivia Kristina Nessler. Kivinen kävi Joensuun lyseon 4-luokkaisen reaalilinjan 1893 ja oli Ab N.L. Arppes Arfvingarin Värtsilän rautatehtaan konttoristi 1893–1898, Veljekset Kivisen eli vuodesta 1911 Veljekset Kivinen Oy:n perustaja 1899, varajohtaja 1911–1920 sekä toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja Sortavalassa vuodesta 1920 vuoteen 1931, jolloin yritys ajautui konkurssiin. Hän oli myös Rautakonttori-yhtiön perustajia 1918 ja Rautakauppojen Ostokunnan perustajia 1928. Kivinen omisti Rihmatsun tilan Sortavalan maalaiskunnassa vuodesta 1904. Hän oli Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsen 1908–1915 ja presidentin valitsijamies 1931. Kivisellä oli myös useita alansa ja alueensa muita luottamustehtäviä. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1928.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ossi Kivinen *Biografiasampo*. Viitattu 16.7.2022.
2. ↑  Kauppaneuvos Ossi Kivinen kuollut.  *Uusi Suomi*, 1.4.1965, nro 89, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.7.2022.
**Härmekaktukset** (*Myrtillocactus*) on kaktuskasvien heimoon kuuluva keski- ja pohjoisamerikkalainen vähälajinen suku. Suvun tieteellinen nimi voitaisiin kääntää myrttikaktukseksi, ja se viittaa hedelmiin, jotka muistuttavat oikean myrtin (*Myrtus communis*) hedelmiä. Kasvit avaavat kukkansa päivällä ja jatkavat kukkimista seuraavana yönä, jolloin ainakin joillakin lajeilla pölyttäjinä toimivat kiitäjäperhoset.

Tuntomerkit
-----------

Härmekaktukset ovat puumaisia tai pensasmaisia, runsaasti haarovia ja pystyvartisia. Varsissa on uurteita, joiden reunoilla on piikikkäitä areoleja. Piikit ovat keski- ja reunapiikeiksi erilaistumattomia. Kukat sijaitsevat ryhmissä, ovat pieniä ja ratasmaisia. Heteitä on muutama (kaktuksilla yleensä runsaasti). Kukkapohjus muodostaa hyvin lyhyen maljan, joka on vähäkarvainen ja pienisuomuinen. Hedelmä on pieni, marjamainen ja makeanmakuinen.

Levinneisyys
------------

Härmekaktusten luontainen levinneisyysalue ulottuu Guatemalasta Meksikoon ja Kalifornian niemimaalle.

Lajit
-----

Härmekaktusten suvussa on neljä lajia.

* *Myrtillocactus cochal*
* *Myrtillocactus eichlamii*
* *Myrtillocactus geometrizans* - sinihärmekaktus
* *Myrtillocactus schenckii*

Käyttö
------

Härmekaktusten kukat ja marjamaiset, makeat hedelmät ovat syötäviä ja niitä käytetään ravinnoksi paikallisesti.

Lähteet
-------

Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

Kasvien suomenkieliset nimet.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Anderson 2001:472
2. ↑  Anderson 2001:472ss

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133864
* Wikispecies: Myrtillocactus
* BioLib: 105609
* CoL: 5WRM
* EoL: 5193043
* EPPO: 1MTKG
* GBIF: 7279761
* GRIN: 7945
* iNaturalist: 272658
* IPNI: 295015-2
* IRMNG: 1028750
* ITIS: 907008
* NCBI: 223055
* Open Tree of Life: 773134
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295015-2
* Tropicos: 40024705
* WFO: wfo-4000025211

 |

 |
**Richard Ey** (8. maaliskuuta 1923 Stemshorn, Ala-Saksi – 4. huhtikuuta 1990 Lemförde, Ala-Saksi) oli saksalainen maanviljelijä ja poliitikko. Hänen puolueensa oli alkuun FDP, myöhemmin CDU.

Ura
---

Ylioppilaaksi tulonsa jälkeen Ey opiskeli maataloutta ja työskenteli maanviljelijänä Quernheimissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän liittyi FDP:hen. Vuonna 1958 hänet valittiin FDP:n Ala-Saksin osavaltion johtokuntaan ja 1967 hän siirtyi CDU:hun. Ey toimi vuodesta 1972 vuoteen 1980 CDU:n edustajana Saksan liittopäivillä.

Vuonna 1952 Ey toimi Quernheimin kunnan pormerstarina.

Lähteet
-------

1. ↑  DIE MITGLIEDER DES DEUTSCHEN BUNDESTAGES / 1. - 13. Wahlperiode / Alphabetisches Gesamtverzeichnis - Stand: 28. Februar 1998 - sivu 59/262 Lfd. nr. 538 *WISSENSCHAFTLICHE DIENSTE DES DEUTSCHEN BUNDESTAGES*.  13.1.2005. Viitattu 28.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Simon, Barbara: *Abgeordnete in Niedersachsen 1946–1994: biographisches Handbuch,* 1996, sivut 92 ja 93

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Laurean alumnit ry** on Laureasta valmistuneille, opiskelijoille ja henkilökunnalle tarkoitettu yhdistys, jonka tavoitteena on edistää työelämän, Laurea-ammattikorkeakoulun ja siellä opiskelleiden sekä sieltä valmistuneiden yhteistoimintaa. Yhdistyksen perustivat Laurea-ammattikorkeakoulu ja Laurea-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta (LAUREAMKO) keväällä 2002. Laurean alumnit ry:n tehtävänä on ylläpitää opiskeluaikaisia kontakteja sekä luoda uusia verkostoja ja pyrkimyksenä lisätä ja parantaa jäsentensä välistä yhteistyötä ja kommunikaatiota, tarjota väylä ylläpitää opiskeluaikaisia kontakteja sekä luoda uusia verkostoja. Järjestön aktiivinen toiminta sisältää seminaareja, mentorointia, harjoittelujen ja opinnäytetöiden välittämistä, juhlia ja muita vapaa-ajan tapahtumia, kuten luokkakokousten tukemista.

Yhdistyksen toiminnan suuntaviivoista päättää kaikille jäsenille avoin yhdistyksen vuosikokous, joka pidetään syksyisin loka-marraskuussa. Toiminnan suunnittelu perustuu jäsenten, eli alumnien ‎toiveisiin ja tunnistettuihin tarpeisiin. Käytännössä toiminnasta vastaa hallitus sekä muut aktiiviset ‎yhdistyksen jäsenet, kaikki Laurean Alumneita. Yhdistyksen vuoden kohokohta vuosikokouksen ‎lisäksi on keväinen alumnitapahtuma. Juhlallinen tapahtuma kerää jäsenet yhteen kuulemaan ‎alumnien kokemuksia työelämästä ja jatko-opiskelusta, seuraamaan Vuoden Alumnin ‎palkitsemista, nauttimaan musiikista ja muusta viihteellisestä ohjelmasta sekä hyvästä ruoasta ja ‎juomasta.

Alumniyhdistyksen jäsenyys on maksuton ja jäseneksi voi liittyä, jos on opiskellut, valmistunut tai ‎työskennellyt Laurea-ammattikorkeakoulussa tai sitä edeltäneessä Espoo-Vantaan ‎Ammattikorkeakoulussa.
‎

Vuoden Alumni
-------------

Vuoden Alumni valitaan vuosittain kevättalvella ja palkitaan maalis-huhtikuussa Alumnitapahtuman yhteydessä. 
Laurean alumnit ry on vuodesta 2008 lähtien palkinnut ansioituneen alumnin Vuoden Alumni -palkinnolla. Valinnassa on painotettu oman koulutuksen ja laurealaisuuden esille tuomista sekä verkostoitumista ja yhteistoiminnan edistämistä. Ehdotuksia palkinnon saajaksi ovat oikeutettuja tekemään kaikki yhdistyksen jäsenet ja Laurean henkilökunta. Valinnan suorittaa Laurean alumnit ry:n hallitus ehdotusten pohjalta.

### Vuoden alumnit 2008-2012

* 2008 Jussi Vyyryläinen
* 2009 Peter Kalanzi
* 2010 Antti Seppinen
* 2011 Sara Asteljoki
* 2012 Lauri Pipinen

Lähteet
-------

1. ↑  Alumniyhdistyksen verkkosivu *laureanalumnit.fi*.  Arkistoitu 22.2.2012. Viitattu 23.8.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Laurea-ammattikorkeakoulu (Arkistoitu – Internet Archive)
George Gough Booth
**George Gough Booth** (24. syyskuuta 1864 Toronto – 11. huhtikuuta 1949) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen kustantaja ja filantrooppi. Booth oli 1900-luvun alkupuoliskon huomattavimpia sanomalehtikustantajia ja Cranbrookin taideakatemian merkittävä mesenaatti.

Booth syntyi Torontossa vaatimattomaan perheeseen vuonna 1864 ja sai vain suppean koulusivistyksen. Hän oli jo varhain kiinnostunut taiteista ja arkkitehtuurista, ja sen jälkeen kun hänen perheensä oli muuttanut Detroitiin 1881, hän hankki osakkuuden pienestä takorautakoristeita valmistavasta ontariolaisesta yrityksestä. Booth suunnitteli yritykselle useita koristemalleja.

Booth meni vuonna 1887 naimisiin Ellen Warren Scrippsin kanssa, joka oli The Detroit News -lehden perustajan James Scrippsin tytär. Appensa toiveesta Booth luopui koristeyrityksen omistuksesta ja liittyi Detroit Newsin palvelukseen liiketoimintajohtajana. Vuonna 1906 Booth seurasi Scrippsiä lehden hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1929 Booth luopui puheenjohtajan tehtävästä, mutta jatkoi kuitenkin lehden johtajana kuolemaansa saakka.

Booth oli 1890-luvulla ryhtynyt hankkimaan omistukseensa michiganilaisia pienlehtiä. Hän perusti yhdessä veljensä Ralphin kanssa Booth Publishing Companyn vuonna 1914. Yrityksen nimi muuttui myöhemmin Booth Publishing Companyksi, ja Booth toimi sen johtotehtävissä vuosikymmeniä. Yhtiö menestyi hyvin ja Booth hankki sen avulla itselleen huomattavan omaisuuden.

Booth alkoi jo 1900-alussa osallistua Yhdysvaltain kulttuurielämän tukemiseen. Hän perusti kirjapainon ja oli yksi Detroit Society of Arts and Crafts –yhdistyksen perustajista. Hän ryhtyi myös lahjoittamaan koristetaidetta Detroit Institute of Artsille. Booth myös lahjoitti rahaa Michiganin yliopistolle arkkitehtuurin tutkimusta varten. Boothin merkittävin elämäntyö oli kuitenkin Cranbrookin oppilaitoisten ja museoiden perustaminen. Booth ja hänen vaimonsa Ellen perustivat Cranbrookiin yhteensä kuusi oppilaitosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  George Booth *Cranbrook Center for Collections and Research*. Viitattu 10.5.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Over-Nite Sensation** on Frank Zappan ja The Mothersien vuonna 1973 julkaistu albumi. Sitä nauhoitettiin maaliskuusta kesäkuuhun vuonna 1973 kolmessa eri studiossa: Bolic Soundissa Inglewoodissa, Whitneyssä Glendalessa ja Paramountissa Los Angelesissa.

Albumia pidetään Zappan uran käännekohtana ainakin kaupallisessa mielessä. Levy oli huomattavasti helpommin lähestyttävä kuin aikaisemmat, muttei poikennut kuitenkaan liikaa Zappan aikaisimpien levyjen musikaalisesta haastavuudesta. Kaikki kappaleet ovat "vain" 3–6 minuutin mittaisia, eikä instrumentaaliraitoja ole. Kappaleilta löytää vaikutteita progressiivisesta jazz-rockista kuten myös funkista ja muista tyyleistä. Sanoitukset olivat surrealistisia ja parodisia, käsitellen seksiä ("Dirty Love", "Zomby Woof" ja "Dinah-Moe Humm") tai yhteiskunnallisia asioita ("I'm The Slime") jne. Albumin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat "Montana", "Dirty love", I'm the Smile" sekä "Dinah-Moe Humm"

Over-Nite Sensation ja seuraava albumi Apostrophe ('), jotka nauhoitettiin samojen muusikkojen kanssa, olivat yhteisessä käsittelyssä Classic Albums -sarjassa Eagle Rock Entertainmentilta. Kyseinen jakso nähtiin myös Suomessa Yle Teemalta.

Kappaleet
---------

1. "Camarillo Brillo" – 3:59
2. "I'm The Slime" – 3:34
3. "Dirty Love" – 2:58
4. "Fifty-Fifty" – 6:09
5. "Zomby Woof" – 5:10
6. "Dinah-Moe Humm" – 6:01
7. "Montana" – 6:35

Muusikot
--------

* Frank Zappa – kitara, laulu
* George Duke – syntetisaattori, kosketinsoittimet
* Bruce Fowler – pasuuna
* Tom Fowler – bassokitara
* Ralph Humphrey – rummut
* Ricky Lancelotti – laulu
* Sal Marquez – trumpetti, laulu
* Jean-Luc Ponty – viulu
* Ian Underwood – klarinetti, huilu, saksofoni
* Ruth Underwood – lyömäsoittimet, marimba, vibrafoni
* Kin Vassy – laulu
* Tina Turner and the Ikettes - taustalaulu

Listasijoitukset ja arvostelut
------------------------------

* Albumi nousi Billboard listan Pop Albumien listalla sijalle 32.
* All Music Guide:
HärkäsaariHärkäsaari kuvattuna Ramsinniemen pohjoisrannalta.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
HelsinkiUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti |
| Pinta-ala | 
0,005 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Härkäsaari** on kesähuvilasaari Helsingissä Vartiokylänlahdella, Marjaniemen edustalla. Pyöreähkön saaren halkaisija on 90 metriä, ja sen pinta-ala on puoli hehtaaria. Saaressa on huvila 1920-luvulta ja rantasauna 1930-luvulta. 1970-luvulla Helsingin yliopisto sai saaren testamentilla käytettäväksi yliopiston hallintohenkilöstön virkistykseen. Siinä käytössä se on yhä.

Lähteet
-------

1. ↑  Härkäsaari (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.8.2020.
2. ↑  Strang, 2016. Sivut 244–245.

Kirjallisuutta
--------------

* Strang, Jan: *Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia*. Helsinki: Antiikki-Kirja, 2016. ISBN 978-951-98135-2-3.