recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ylemmät toiset välihampaat
**Ylemmät toiset välihampaat** ovat ihmisen hampaita yläleussa. Hampaat sijaitsevat ylempien ensimmäisten välihampaiden takana ja ylempien ensimmäiten poskihampaiden edessä. Kuten kaikkien välihampaiden, niiden tehtävänä on toimia siirtymähampaina irrotus- ja purentahampaiden välillä. Maitohampaissa ei ole ollenkaan näitä hampaita.

Ylemmillä toisilla välihampailla on kaksi huippua: suurempi ulkopinnan puoleinen ja pienempi sisäpinnan puoleinen.

Hammaslääkärikielessä kaikki toiset välihampaat tunnetaan "vitosina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
**Karpolla on asiaa** oli suomalainen vuosina 1983–2007 lähetetty reportaasityyppinen televisio-ohjelma. Ohjelma esitettiin ensimmäisen kerran kesäkuussa vuonna 1983. Ohjelmaa toimitti pääasiassa toimittaja Hannu Karpo ja tuotti hänen Pallosalama Oy -tuotantoyhtiönsä. Ohjelma oli joillakin tuotantokausilla nimeltään **Karporaattori** tai **Kyllä kansa tietää**. Ohjelmaa toimitti myös Hannu Karpon poika Sampo Karpo. Katsojia ohjelma keräsi loppuaikoina keskimäärin puoli miljoonaa jaksolta, Finnpanelin mukaan viikolla 17/2007 ohjelma keräsi 564 000 katsojaa.. Vielä vuonna 1993 sarjan jakso saattoi kerätä 1,4 miljoonaa katsojaa.

Karpo toi ohjelmassaan pääasiassa esiin suomalaisessa yhteiskunnassa epäoikeudenmukaisesti kohdeltuja ihmiskohtaloita ja myös muita yhteiskunnallisia aiheita, muun muassa tieliikenteeseen liittyen. Ohjelma toi kuuluisuutta muun muassa "Nilsiän öljysheikkinä" tunnetulle yrittäjälle Tauno Kuosmaselle ja hyrynsalmelaiselle sääennustajalle, sammakkoprofessoriksi ristitylle Taisto Heikkiselle.

Ohjelmassa oli myös muun muassa perinteisesti palkittu kansan valitsema "Vuoden pukki". Jouluisin oli lisäksi järjestetty joulupukkikilpailu, jossa katsojien tarkoituksena on arvata, kuka julkisuuden henkilö pukin naamarin taakse kätkeytyy. Poikkeavasti jouluna 2004 joulupukkikilpailua ei järjestetty, koska ohjelma oli joulukuun ajan tauolla. Sen sijaan marraskuussa lähetettiin erityinen "Marrasvisa".

Ohjelmassa jaettiin haastateltaville muun muassa poron kylmäsavupaistia ja 100 euron seteleitä kehystettynä.

Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 5. toukokuuta 2007. Jakson pituus oli perinteisestä puolituntisesta poiketen tunnin pituinen, ja siinä tehtiin katsaus menneiden vuosien aiheisiin ja ohjelmiin. Toukokuussa 2009 MTV3:lla alettiin näyttää *Karpon parhaat* -nimistä sarjaa, jonka jaksot on koostettu Hannu Karpon vuosien varrella tekemistä jutuista ja samalla katsastetaan mitä kyseisille henkilöille tai asioille tapahtui ohjelman jälkeen. Karpon parhaiden toinen tuotantokausi alkoi 22. toukokuuta 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Finnpanel: Tutkimustuloksia – MTV3 top20  30.4.2007. Finnpanel. Viitattu 5.5.2007.
2. ↑  Erämetsä, Harri: "Joukkoviestimien käyttö", *Joukkoviestintä Suomessa*, s. 30. Nordenstreng, Kaarle & Wiio, Osmo A. (toim.). Weilin + Göös, 1994. ISBN 951-35-5899-1.
3. ↑  Hannu Karpo palaa ruutuun, Iltalehti, 2.4.2009
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Karpo Official - Hannu Karpon ja hänen tuotantoyhtiön Pallosalama Oy:n virallinen Youtube kanava
* Karpon parhaat, MTV3 , archive.org-tallenne 20130728
Museorakennus
**Märkisches Museum** on Berliinissä toimiva museo. Se on Berliinin kaupungin ja sitä ympäröivän Brandenburgin alueen historiaa esittelevä museo, jota ylläpitää Berliinin kaupunginmuseon säätiö (*Stiftung Stadtmuseum Berlin*). Museon nimi tarkoittaa "Markin museota", mikä viittaa historialliseen *Mark Brandenburgiin* eli Brandenburgin rajakreivikuntaan. Museorakennus sijaitsee Mitten kaupunginosassa Spreejoen etelärannalla.

Museo perustettiin vuonna 1874 ja se toimi alkuun Berliinin historiallisessa luostarikorttelissa sijaitsevassa Podewilsin palatsissa. Sen nykyinen rakennus valmistui vuosina 1901–1907 Berliinin kaupunginarkkitehti Ludwig Hoffmannin suunnittelemana. Punatiilinen rakennus yhdistelee uusgotiikkaa ja uusrenessanssia, ja sen eri osissa voi nähdä arkkitehtonisia vaikutteita Brandenburgin alueen keskiaikaisista linnoista ja kirkoista. Esimerkiksi aumakattoinen torni muistuttaa Wittstockin piispanlinnan tornia, julkisivun goottilaiset ornamentit ja pääoven vierellä seisova Roland-patsas puolestaan Brandenburg an der Havelin Katariinankirkkoa. Rakennus vaurioitui toisessa maailmansodassa, mutta vauriot korjattiin vuosina 1953–1958. Rakennusta restauroitiin uudelleen 1996–2001.

Museossa on esillä muun muassa keskiaikaista kirkkotaidetta ja aseita. Yksi esineistä on Brandenburgin portin päällä seisoneen alkuperäisen nelivaljakkopatsaan yhden hevosen pää, joka on ainoa alkuperäisestä veistoksesta säilynyt osa. Museossa on myös Anton von Wernerin ja Edvard Munchin maalauksia. Museorakennus on samalla vuonna 1995 perustetun kaupunginmuseon säätiön päätoimipiste. Säätiön alaisuuteen kuuluu useita museoina toimivia historiallisia rakennuksia Berliinissä.

Museon takana olevassa Köllnischer Park -puistossa pidetään kaupungin symboleina kahta elävää karhua. Karhulinna rakennettiin 1930-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 206. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.
2. 1 2  Märkisches Museum (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank. Viitattu 29.7.2014.
3. ↑  Märkisches Museum (englanniksi) Berlin.de. Viitattu 29.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Märkisches Museum** Wikimedia Commonsissa

* Museon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Burgundi** (ransk. *Bourgogne*, Fr-Bourgogne.ogg kuuntele ääntämys**(ohje)**) on Keski-Ranskassa, Juravuoriston länsipuolella, Saônejoen laaksossa ja Loirejoen itäpuolella sijaitseva alue, joka tunnetaan varsinkin bourgogneviiniä tuottavista viinitarhoistaan. Alueen merkittävin kaupunki on Dijon. Burgundi on myös historiallinen maakunta, hallintoalue ja valtio, joka on historiansa aikana käsittänyt lukuisia erikokoisia alueita Keski- ja Etelä-Euroopassa.

Historia
--------

Burgundin nimi on peräisin itägermaaniselta burgundien kansalta, joka kansainvaellusten aikaan siirtyi 200-luvulla ensin Oderilta Mainin yläjuoksulle, kunnes 400-luvulla perusti ensimmäisen valtakuntansa Genevenjärven tietämille. 

Vuonna 879 perustettiin Juravuoristosta Välimereen ulottuva Provencen kuningaskunta, joka tunnettiin myös Burgundin kuningaskuntana ja myöhemmin Ala-Burgundina. Alue yhdistettiin vuonna 933 sen koillispuolella sijainneeseen Ylä-Burgundiin, ja valtakunnan nimeksi tuli Burgundin kuningaskunta eli Arelatum. Valtakunnan pääkaupunki Arles oli sen aikaiselta nimeltään Arelate, mistä juontui alueen toinen nimitys. 

1400-luvulla Burgundin herttuakunta laajentui vuosikymmeniksi käsittämään jopa suuren osan silloisia Alankomaita.

Hallinnolliset alueet
---------------------

Burgundi oli yksi 27 vanhasta Ranskan suuralueesta. Vuoden 2016 alusta se on ollut osa Burgundi-Franche-Comtén hallintoaluetta. Dijon on Burgundin keskuspaikka ja Burgundi-Franche-Comtén pääkaupunki. Burgundin alueen asukasluku oli 1 610 067 (1999) ja pinta-ala 31 582 km². Siihen kuului neljä departementtia: 

* Côte-d'Or (nro 21)
* Nièvre (58)
* Saône-et-Loire (71)
* Yonne (89).

### Kaupunkeja

* Dijon
* Chalon-sur-Saône
* Nevers
* Mâcon
* Auxerre
* Sens

Katso myös
----------

* Burgundilainen risti on okainen Andreaksen risti, vinoristi.
* Burgundin kanava, vuosina 1775–1832 rakennettu Saône- ja Yonnejoet yhdistävä kanava Ranskassa.
* Burgundin portti, Juravuoriston ja Vogeesien välinen laakso Ranskassa, Belfortin kaupungin tuntumassa.
* Burgundinpata
* Vézelayn apottiluostari
* Fontenayn apottiluostari

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko; Paikkala, Sirkka: Eksonyymit (verkkoversio teoksesta Pariisista Papukaijannokkaan – suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet)  28.2.2019. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 24.3.2019.
2. ↑  La nouvelle nomenclature des codes régions  18.10.2015. insee.fr. Viitattu 28.5.2016. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ranskan aluehallinto |
| --- |
|  |
| Alueet Ranskassa | 
* Auvergne-Rhône-Alpes
* Burgundi-Franche-Comté
* Bretagne
* Centre-Val de Loire
* Grand Est
* Hauts-de-France
* Île-de-France
* Korsika
* Normandia
* Oksitania
* Pays de la Loire
* Provence-Alpit-Riviera
* Uusi-Akvitania

 |
|  |
| Merentakaisetalueet | 
* Guadeloupe
* Martinique
* Mayotte
* Ranskan Guayana
* Réunion

 |

 |
**Rylandin papyrus** (*Papyrus 52*, **P52** tai **{\displaystyle {\mathfrak {P}}}52**) on arkeologien Egyptistä löytämä tekstinpätkä, joka on todennäköisesti vanhin tunnettu katkelma  Uudesta testamentista millään kielellä. Katkelman teksti koostuu käsin kirjoitetuista kreikankielisistä Johanneksen evankeliumin lauseiden osista ja se on ollut osa papyruskoodeksia. Katkelman kirjoitusajankohta on historiallisesti ajoitettu toisen vuosisadan alkupuoliskolle, noin vuosien 125–175 väliin. Sitä säilytetään Manchesterissä John Rylandin yliopistokirjastossa.

Katkelman teksti
----------------

Papyrus P52, etupuoli.
Papyrus P52, takapuoli.
### Etupuoli: Johanneksen evankeliumi 18:31-33

> »**ΟΙ ΙΟΥΔΑΙ**ΟΙ **ΗΜΙ**Ν ΟΥΚ ΕΞΕΣΤΙΝ ΑΠΟΚΤΕΙΝΑΙ   
> **OYΔΕΝΑ ΙΝΑ Ο Λ**ΟΓΟΣ ΤΟΥ ΙΗΣΟΥ ΠΛΗΡΩΘΗ ΟΝ ΕΙ-  
> **ΠΕΝ ΣHΜΑΙΝΩ**Ν ΠΟΙΩ ΘΑΝΑΤΩ ΗΜΕΛΛΕΝ ΑΠΟ-  
> **ΘΝHΣΚΕΙΝ Ε**ΙΣΗΛΘΕΝ ΟΥΝ ΠΑΛΙΝ ΕΙΣ ΤΟ ΠΡΑΙΤΩ-  
> **ΡΙΟΝ Ο Π**IΛΑΤΟΣ ΚΑΙ ΕΦΩΝΗΣΕΝ ΤΟΝ ΙΗΣΟΥΝ   
> **ΚΑΙ ΕΙΠ**ΕΝ ΑΥΤΩ ΣΥ ΕΙ O ΒΑΣΙΛΕΥΣ ΤΩΝ ΙΟΥ-  
> Δ**AΙΩ**N» 
> 
> 

> »...Juutalaiset [sanoivat hänelle]: "Meidän ei ole lupa ketään tappaa"; että Jeesuksen sana kävisi toteen, jonka hän oli sanonut, antaen tietää, minkälaisella kuolemalla hän oli kuoleva. Niin Pilatus meni taas sisälle palatsiin ja kutsui Jeesuksen ja sanoi hänelle: "Oletko sinä juutalaisten kuningas?"  » 
> 
> 

### Takapuoli: Johanneksen evankeliumi 18:37-38

> »ΒΑΣΙΛΕΥΣ ΕΙΜΙ ΕΓΩ ΕΙΣ TO**ΥΤΟ Γ**Ε**ΓΕΝΝΗΜΑΙ**  
>  ΚΑΙ (ΕΙΣ ΤΟΥΤΟ) ΕΛΗΛΥΘΑ ΕΙΣ ΤΟΝ ΚΟ**ΣΜΟΝ ΙΝΑ ΜΑΡΤY-**ΡΗΣΩ ΤΗ ΑΛΗΘΕΙΑ ΠΑΣ Ο ΩΝ **EΚ ΤΗΣ ΑΛΗΘΕ**I-  
> ΑΣ ΑΚΟΥΕΙ ΜΟΥ ΤΗΣ ΦΩΝΗΣ **ΛΕΓΕΙ ΑΥΤΩ**  
>  Ο ΠΙΛΑΤΟΣ ΤΙ ΕΣΤΙΝ ΑΛΗΘΕΙΑ Κ**AΙ ΤΟΥΤO**   
> ΕΙΠΩΝ ΠΑΛΙΝ ΕΞΗΛΘΕΝ ΠΡΟΣ **ΤΟΥΣ Ι**ΟΥ-  
> ΔΑΙΟΥΣ ΚΑΙ ΛΕΓΕΙ ΑΥΤΟΙΣ ΕΓΩ ΟΥΔ**EΜΙ**ΑΝ  
>  ΕΥΡΙΣΚΩ ΕΝ ΑΥΤΩ ΑΙΤΙΑΝ» 
> 
> 

> »... minä olen kuningas. Sitä varten minä olen syntynyt ja sitä varten maailmaan tullut, että minä todistaisin totuuden puolesta. Jokainen, joka on totuudesta, kuulee minun ääneni." Pilatus sanoi hänelle: "Mikä on totuus?" Ja sen sanottuaan hän taas meni ulos juutalaisten luo ja sanoi heille: "Minä en löydä hänessä yhtäkään syytä.   » 
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Manchesterin yliopistokirjasto: A fragment of the fourth gospel *library.manchester.ac.uk*.  (englanniksi)
2. ↑   Joh 18:31–33
3. ↑   Joh 18:37–38

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Papyrus P52** Wikimedia Commonsissa

* Papyrus 52 bible-researcher.com
Ylemmät toiset poskihampaat
**Ylemmät toiset poskihampaat** ovat ihmisen hampaita yläleussa. Hampaat sijaitsevat ylempien ensimmäisten poskihampaiden takana ja mahdollisesti myös ylempien viisaudenhampaiden edessä. Kuten kaikilla poskihampailla, niiden tehtävänä on pureskella ruokaa.

Ylemmillä toisilla poskihampailla on yleensä neljä huippua. Näiden hampaiden maitohammas- ja pysyvien versioiden välillä on suuria eroja, vaikka ne ulkonäöllisesti näyttävätkin melko samanlaisilta.

Hammaslääkärikielessä kaikki toiset poskihampaat tunnetaan "seiskoina".

Ihmisen hampaat

|  |  |
| --- | --- |
| Rakenne | 
* Hammaskiille
* Hammasluu
* Pulpa

 |
| Hammastyypit | 
* Maitohampaat
* Pysyvät hampaat
	+ Etuhampaat
	+ Kulmahampaat
	+ Välihampaat
	+ Poskihampaat

 |
| Ylähampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
| Alahampaat | 
* 1. etuhammas
* 2. etuhammas
* Kulmahammas
* 1. välihammas
* 2. välihammas
* 1. poskihammas
* 2. poskihammas
* Viisaudenhammas

 |
**Märkäviira** on enimmäkseen polyesterilangoista ja jossain määrin polyamidilangoista kudottu verkkomainen kangas, jolle paperikoneessa, kartonkikoneessa tai selluloosankuivainkoneessa sen perälaatikosta ruiskutetaan paperimassaa paperiradan muodostumista ja paperin kuivaamista varten. Märkäviiran ohuiden reikien läpi valuu veden lisäksi myös osa paperiksi tarkoitetuista paperikuiduista perälaatikkoon takaisin uudelleen muun massan mukana märkäviiralle ruiskutettavaksi. Märkäviiran kykyä pidättää kartonki-, paperi- tai selluloosamassaa, kutsutaan retentioksi. On taloudellisesti edullista, että märkäviira pidättää mahdollisimman suuren osan sen pinnalle ruiskutetusta massasta. Liiallinen pidättäminen voi lisätä paperin pienimittakaavaista neliömassan vaihtelua eli formaatiota.

Märkäviiran tai märkäviirojen jälkeen paperi, kartonki tai selluloosa kulkee viiraosalta märkäpäästä puristinosalle, missä telojen välissä märkäpään lopussa kuiva-ainepitoisuudeltaan noin 20-prosenttinen paperi, kartonki tai selluloosa kuivuu lisää kuiva-ainepitoisuudeltaan noin 55-prosenttiseksi, minkä jälkeen paperirata jatkaa kuivatusosalle, missä sen kuiva-ainepitoisuus nousee yli 90 prosenttiin.

Perälaatikon ja viiraosan muodostaman kartonki-, paperi- tai selluloosankuivauskoneen märkäpään jälkeen paperi ei varsinaisesti enää muodostu, vaan ainoastaan kuivaa. Puristinosan ja kuivatusosan muodostamassa kuivassa päässä voidaan paperiin lisätä tärkkelystä tai muita aineita liimapuristimella, mikä sijaitsee kuivatusosan kuivatusryhmien välissä kuivatusosan loppupäässä. Viimeisten kuivatusryhmien tehtävänä on poistaa se lisäkosteus, minkä liimapuristimessa pitkälle kuivaneeseen paperirataan muodostuu.

Nimitys märkäviira johtuu siitä, että aikaisemmin viirat oli tehty metallista ja siitä, että paperi- tai kartonkikoneessa tai selluloosankuivauskoneessa on myös kuivatusosalla viiroja, kuivatusviiroja. Mikäli käytetään käsitettä viira eikä yleensä ole sekaannuksen vaaraa, tarkoitetaan märkäviiraa.

Märkäviiran avoimuus mitataan kuutioina ilmaa neliömetrille sekunnissa. Mitä läpäisevämpi viira on, sitä avoimempi se on.

Paperinteossa on ryhdytty käyttämään hinnan vuoksi kaoliinia. Kaoliini kuluttaa polyesteriä enemmän kuin niin ikään täyteaineena käytetty kalsiumkarbonaatti, minkä vuoksi on pyritty myös märkäviiran mekaanista kestävyyttä parantamaan. Tämä on tehty lisäämällä paperiradan kulkusuunnan mukaisiin eli konesuuntaisiin lankoihin polyamidisia lankoja, joita saattaa olla joka toinen. Kovin runsaasti polyamidilankoja ei märkäviiraan voi lisätä, koska se tekee märkäviirasta epästabiilimman. Märkäviiran kulumista voidaan testata näytepaloista erilaisilla täyteaineyhdistelmillä laboratorio-oloissa. Samoin paperikoneen märkäosalla voidaan tehdä erilaisia kuitujen pidättämiskykyyn, retentioon liittyviä kokeilta.

Suomessa märkäviiroja valmistaa Valmet technologies-tulosyksikön Juankosken tehdas.

Katso myös
----------

* puristinhuopa
* kuivatusviira

Aiheesta muualla
----------------

* Märkäviirat. Web Archive. Tamfelt.
**Ylentelä** oli Kivennavan pitäjän pienimpiä ja syrjäisimpiä kyliä Karjalankannaksella. Kyläasutus sijaitsi mäkien päällä Valkjärven rajalla. Kylässä oli talvisodan syttyessä 21 taloa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kivennapa kylästä kylään* Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 s.239-242 ISBN 951-99842-3-2

Aiheesta muualla
----------------

* VirtuaaliKivennapa *kivennapa.fi*. Viitattu 14.12.2015.

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Polttomoottorin osat:  

P = Mäntä  

E = Vasen nokka-akseli  

I = Oikea nokka-akseli  

S = Sytytystulppa  

W = Nestejäähdytyskanavat  

V = Venttiilit (imu- ja pakoventtiili)  

R = Kiertokanki  

C = Kampiakseli
**Mäntä** on tiiviisti sylinterissä yleensä edestakaisin liikkuva moottorin- tai koneenosa, joka työntää vettä (pumppu), kaasua tai ilmaa (kompressori) tai päinvastoin, jolloin höyrynpaine tai vedenpaine työntää, jolloin syntyy liikettä (höyrykone). Mäntä voi myös liikkua sylinterissä pyörivällä liikkeellä. Tällöin kyseessä on kiertomäntämoottori.

Uppomäntä on pitkä lieriö. Sen tiiviste on sylinterin suussa. Laakamäntä on lyhyt ohutvartinen. Tiiviste on sovitettu itse mäntään. Tiiviste on myös sylinterin kannessa (tiivistysholkki). Moottorinmäntä on uppomäntä, johon tiiviste on sovitettu. Läppämäntä on pumpuissa käytetty laakamäntä, johon läppä tai venttiili on sovitettu. Kaksoismännässä on suurempi ja pienempi mäntä sovitettu yhteen peräkkäin. Siipimäntä on nelikulmainen, toisesta päästään (edestakaisin heiluvaan) akseliin kiinnitetty.

Mäntään vaikuttava voima syntyy sylinterin ylipaineen ja männän paineenalaisen pinta-alan tulona:

{\displaystyle F=p\,A}

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mäntä** Wikimedia Commonsissa

  
*Tämä artikkeli perustuu Pienen tietosanakirjan (1925–1928) sisältöön. **Pienen tietosanakirjan tekijänoikeudellinen tilanne on tulkinnanvarainen.** Sieltä ei tule tuoda uutta aineistoa Wikipediaan. Voit auttaa Wikipediaa korvaamalla Pienen tietosanakirjan aineiston uudella.*
Mannerten pallonpuolisko
**Mannerten pallonpuolisko** on maapallolla se pallonpuolisko eli isoympyrän rajoittama alue, jossa mannerten osuus pallonpuoliskon kokonaispinta-alasta on suurin. Mannerten pallonpuoliskon keskipiste sijaitsee Ranskassa lähellä Nantesin kaupunkia Loiren suulla, kohdassa 47° 13′ pohjoista leveyttä ja 1° 32′ läntistä pituutta Greenwichistä. Toista puolta maapallon pinnasta kutsutaan merten pallonpuoliskoksi.

Mannerten pallonpuoliskolla on seitsemän kahdeksasosaa maapallon maapinta-alasta. Siellä sijaitsevat Eurooppa, Afrikka ja Pohjois-Amerikka kokonaisuudessaan sekä suurin osa Aasiaa ja Etelä-Amerikkaa. Silti mannerten pallonpuoliskollakin merta on enemmän kuin puolet eli 53 %. Siellä olevat merialueet käsittävät Pohjoisen jäämeren kokonaisuudessaan, suurimman osan Atlantin valtamerestä sivumerineen sekä osia Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Judy M. Olson: Projecting the Hemisphere *Matching the Map Projection to the Need*.  1997. American Congress on Surveying and Mapping. Viitattu 9.12.2009.  (especially Figure 4.3)
**Karakapuukasvit** (Corynocarpaceae) on muutamalajinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Cucurbitales-lahkoon, johon muun muassa kurkkukasvit (Cucrbitaceae) kuuluvat. Heimossa on vain yksi suku, karakapuut (*Corynocarpus*).

Tuntomerkit
-----------

Karakapuut ovat melko huomiota herättämättömiä puita, joilla on kierteisesti järjestyneet, ehytlaitaiset, sulkasuoniset ja korvakkeelliset lehdet. Kukinto on haarova terttu, ja siinä on pieniä kukkia, joissa kehä on erilaistunut verhiöksi ja teriöksi. Heteet sijaitsevat terävastaisesti ja kiinnittyvät tyvestään terälehtiin. Lisäksi on viisi ripsuista ja terälehteä muistuttavaa joutohedettä, jotka sijaitsevat verhovastaisesti. Niiden sisäpuolella sijaitsee mesiäinen. Sikiäin on yhdislehtinen, kahden emilehden muodostama ja kehänalainen; vain toinen emilehdistä on toimiva eli fertiili. Sikiäimeen liittyy tavallisesti yksi lyhyt vartalo, jonka päässä on pallomainen luotti. Hedelmä on luumarja. Siemenessä on tärkkelyspitoinen endospermi.

Levinneisyys
------------

Karakapuut kasvavat Tyynenmeren alueen lounaisosassa Uudesta-Guineasta ja Australian itärannikolta Uuteen-Seelantiin.

Luokittelu
----------

Karakapuiden läheisin sukulaisheimo Cucurbitales-lahkossa on koriariakasvit (Coriariaceae). Cronquist (1981) arveli niiden kuuluvan kelasköynnöskasvien (Celastraceae) yhteyteen, Takhtajan (1997) taas piti niitä hyvin eristyneenä ryhmänä.

Lajit
-----

Karakapuita on viisi lajia:

* *Corynocarpus cribbianus* (F.M.Bailey) L.S.Sm.
* *Corynocarpus dissimilis* Hemsl.
* *Corynocarpus laevigatus* J.R.Forst. & G.Forst. – karakapuu
* *Corynocarpus rupestris* Guymer
* *Corynocarpus similis* Hemsl.

Käyttö
------

Karakapuuta (*Corynocarpus laevigatus*) kasvatetaan huonekasvina myrkyllisyydestään huolimatta.

Lähteet
-------

* Räty, E. & Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Kulturväxternas namn. – Puutarhaliiton julkaisuja n:o 328. ISBN 951-8942-57-9.
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001–, viittaus 13.12.2014.
2. ↑
3. ↑  , viittaus 13.12.2014
4. ↑  Räty ja Alanko 2004, s. 50.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13634585
* Wikispecies: Corynocarpaceae
* APNI: 54441
* ATRF: Corynocarpaceae
* CoL: 8LL
* EoL: 4242
* EPPO: 1COYF
* FoAO2: Corynocarpaceae
* Fossilworks: 55710
* GBIF: 2515
* GRIN: 298
* iNaturalist: 71482
* IPNI: 77126630-1
* IRMNG: 113159
* ITIS: 18873
* NCBI: 4310
* NZOR: 9554dafb-7efa-42e4-8683-458714aa2787
* Open Tree of Life: 187501
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126630-1
* Tropicos: 42000231
* Watson & Dallwitz: corynoca
* WFO: wfo-7000000154

 |

 |
Hart Pease Danks
**Hart Pease Danks** (6. huhtikuuta 1834 New Haven – 20. marraskuuta 1903 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. 

Danks sai musiikkiopetusta kahdeksanvuotiaasta lähtien. Hän työskenteli nuorena puuseppänä Chicagossa ennen ryhtymistään säveltäjäksi. Hän julkaisi ensimmäiset kappaleensa Chicagossa ja kirjoitti musiikkia teatterinäytelmiin. Vuonna 1864 hän muutti New Yorkiin. Hän toimi kuoronjohtajana ja sävelsi urallaan yli 1300 kappaletta, joista osa oli hymnejä ja osa maallisia populaarimusiikkikappaleita. Hän kokosi hymneistään kirjan *Superior Anthems for Church Choirs*.

Danks julkaisi kaksi operettia, *Pauline* (1872) ja *Conquered by Kindness* (1881).

Danksin populaarimusiikkiteoksiin kuuluvat muun muassa "Will You Miss Me?", "Little Bright Eyes", "Don’t Be Angry with Me, Darling" sekä Eben E. Rexfordin kirjoittamaan runoon sävelletty "Silver Threads Among the Gold" (1873), josta tuli Danksin menestynein sävellys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hart P. Danks *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 4.10.2012. Viitattu 11.5.2012. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
**Vuorovetten prinssi** (*The Prince of Tides*) on useita Oscar-ehdokkuuksia saanut draamaelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1991. Pääosia näyttelevät Nick Nolte sekä Barbra Streisand, joka vastasi myös ohjauksesta. Pat Conroyn romaaniin perustuva elokuva oli sekä taiteellinen että kaupallinen menestys.

Juoni
-----

Opettaja ja jalkapallovalmentaja Tom Wingo (Nick Nolte) viettää onnellista elämää vaimonsa ja lastensa kanssa. Kun Tomin sisko Savannah yrittää itsemurhaa, hän matkustaa tämän kotikaupunkiin New Yorkiin auttaakseen häntä. Siellä hän tapaa psykiatri Susan Lowensteinin (Barbra Streisand), joka ei saa Savannahiin kontaktia, joten Tomin on itse kerrottava heidän lapsuudestaan terapiaistunnoissa. Mutta kaikkein kipeimpiä asioita Tom välttää kertomasta ja pikkuhiljaa Susan lähestyy Tomia yrittäen avata hänen kielletyt muistonsa.

Oscar-ehdokkuudet
-----------------

* paras elokuva
* paras miespääosa
* paras naissivuosa
* paras alkuperäinen käsikirjoitus
* paras lavastus
* paras kuvaus
* paras musiikki

Lisäksi elokuva toi useita Golden Globe -palkintoehdokkuuksia, joista Nolte sai draamaelokuvien parhaan miespääosan palkinnon.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo Nolten vetävän elämänsä parasta roolia tässä "hehkuvaa väriloistoa, suurta tunteiden paloa ja paksua, mutta vakuuttavaa romantiikkapuuroa" tarjoavassa elokuvassa, jolle hän antaa neljä tähteä viidestä. *VideoHound’s Golden Movie Retriever* kiittää Streisandin pidättyvyyttä sekä ohjauksessa että roolityössään ja antaa elokuvalle kolme ja puoli tähteä neljästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  The Prince of Tides[vanhentunut linkki], *VideoHound’s Golden Movie Retriever*. Gale, 2008. Haettu 15.11.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).

Aiheesta muualla
----------------

* *Vuorovetten prinssi* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
K-tyypin termopari: mittaava metallilankojen liitos ja liitin mittariin
**Termopari** (eli **lämpöpari**, **termoelementti**) on kahden eri metallin liitoksessa syntyvään, lämpötilasta riippuvaan jännitteeseen (lämpösähköinen ilmiö) perustuva lämpötila-anturi. Saksalainen Thomas Seebeck keksi ilmiön vuonna 1822.

Toiminta
--------

Termopareja valmistetaan monista metallipareista, joista toinen pidetään tiedetyssä, eli ns. vertailulämpötilassa ja toista tutkittavassa lämpötilassa. Parin lämpötilaeron noustessa niiden välinen jännite kasvaa. Mitattava lämpötila saadaan määritettyä jännite-eron avulla, kun tiedetään kyseisen metalliparin herkkyys, eli jännitteen riippuvuus lämpötilasta. Metallipareissa käytetyt materiaalit vaikuttavat syntyvään jännite-eroon.

Termoparityyppejä
-----------------

Termoparien eri tyypit eroavat toisistaan mm. lämpötila-alueeltaan ja herkkyydeltään. Yksi yleisimmistä on K-tyypin anturi, jossa parin muodostavat chromel (nikkelin ja kromin seos, NiCr) ja alumel (nikkelin ja alumiinin seos, NiAl).

**Termoparityyppien ominaisuuksia**| Anturityyppi | Metallipari | Mitta-alue, jatkuva / °C | Mittatarkkuus, luokka 1 / °C | Herkkyys, / μV/°C | Soveltuvuus, kommentteja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| K | cromel / alumel | −100 – +1 200 | ±1,5 −40 – +375 °C, ±0,004 · T 375–1 000 °C | noin 40 | yleinen ja halpa |
| S | platina / rodium | −50 – +1 600 | ±1,0 0–1 100 °C, ±[1 + 0,003 · (T − 1 100)] 1 100–1 600 °C | noin 10 | stabiili |

Kylmän pään kompensointi
------------------------

Termoparia käytettäessä eri metalleista valmistettu johdinpari viedään mitattavaan kohteeseen. Mittarin lähellä syntyy myös metalliparit kuparijohtimia vastaan (liittimet, piirilevyt ja mittapiirit). Näiden niin sanotun kylmän pään liitoksien vaikutus on kompensoitava mittaamalla tämän liitoskohdan lämpötila ja laskemalla se mittatulokseen mukaan.

Katso myös
----------

* Lämpösähköinen ilmiö
* Radioisotooppinen termosähkögeneraattori
* Vastuslämpötila-anturi
* Lämpömittari

Lähteet
-------

1. ↑  Olli Aumala, Teemu Suominen: *Mittaustekniikan perusteet*, s. 87. Otatieto, 2001. ISBN 951-672-306-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Termopari**.
* Termopari lämpötila-anturina, Pietiko Oy[vanhentunut linkki]
* Temperature Measurements with Thermocouples: How-To Guide, National Instruments (engl.)
**Stepan Pavlovitš Zlobin** (ven. Степа́н Па́влович Зло́бин, 24. marraskuuta 1903 Moskova – 15. syyskuuta 1965 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Stepan Zlobin valmistui kirjallisuus- ja taideinstituutista ja työskenteli opettajana. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1924. Zlobin tunnetaan parhaiten yksityiskohdiltaan todenmukaisista historiallisista romaaneistaan. Niistä *Salavat Julajev* (1929, uudistetut versiot 1941 ja 1953) kuvaa baškiirien vapaustaistelua 1700-luvun lopussa. Romaanin *Ostrov Bujan* ("Bujanin saari", 1948) aiheena on Pihkovan alimpien kansankerrosten kapina vuonna 1650. Stepan Razinin johtamasta talonpoikien kansannoususta kertova romaani *Stepan Razin* (1951) sai Stalin-palkinnon. Zlobin oli toisen maailmansodan aikana vähän aikaa sotavankina. Kokemuksiensa pohjalta hän kirjoitti vankileirikuvauksen *Propavšie bez vesti* ("Kadonneet", 1962).

Suomennettu teos
----------------

* *Salavat Julajev*. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1941.

Lähteet
-------

1. ↑  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 7.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Stepan Zlobinin teoksia Lib.ru -sivustolla (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
| "Somebody"Bryan Adams |
| --- |
| Singlen "Somebody" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Reckless* |
|  Äänitetty  | maaliskuu 1984 |
|  Julkaistu | 1985 |
|  Formaatti | 7" |
|  Tekijä(t) | Bryan AdamsJim Vallance |
|  Tuottaja(t) | Bob ClearmountainBryan Adams |
|  Tyylilaji | pop rock, hard rock |
|  Kesto | 04.44 |
|  Levy-yhtiö | A&M |
| Bryan Adamsin muut singlet |
| "Run to You"1984 | "Somebody"1985 | "Heaven"1985 |

**Somebody** on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Bryan Adamsin kappale. Kappaleen ovat tehneet Bryan Adams ja Jim Vallance Adamsin neljännelle studioalbumille, *Reckless* (1984). Kappale julkaistiin albumin toisena singlenä. Kappale pääsi kärkeen *Billboard* Top Rock Tracks -listalla ja pääsi parhaimmillaan sijalle 11 *Billboard* Hot 100 -listalla.

Musiikkivideot
--------------

Kappaleelle on kaksi musiikkivideota. Toinen videoista näyttää Adamsin ja hänen bändinsä esiintymässä konserttihallissa, yleisön huutaessa taustalla. Toisessa videossa Adams kävelee kentän poikki ulos stadionilta, jonka lomassa näytetään otoksia hänestä kitaransa kanssa. Videossa näytetään myös naista, jolla näyttää olevan ongelmia suhteessaan poikaystävänsä kanssa. Video kulminoituu Adamsin kävelyyn pois kentältä, jonka katsomo on tupaten täynnä, samalla kun isolla screenillä näkyy video hänestä soittamassa kappaletta.

Kokoonpano
----------

* Bryan Adams ‎– kitara, laulu
* Keith Scott ‎– kitara, taustalaulu
* Tommy Mandel ‎– koskettimet
* Dave Taylor ‎– basso
* Mickey Curry ‎– rummut
* Jim Vallance ‎– lyömäsoittimet

Listasijoitukset
----------------

| Listat (1985) | Parassijoitus |
| --- | --- |
| Kanada (RPM) | 13 |
| Irlanti (IRMA) | 20 |
| Iso-Britannia (The Official Charts Company) | 35 |
| US *Billboard* Hot 100 | 11 |
| US *Billboard* Top Rock Tracks | 1 |

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Somebody (Bryan Adams song)
**Sombor** on kunta ja kaupunki Serbian Vojvodinassa Länsi-Bačkan piirikunnassa ja on myös sen hallinnollinen keskus. Vuonna 2002 kunnan väkiluku oli 97 263, kaupungin osuus 51 471.*lähde?* Alueen pinta-ala on 1 178 km².

Asutut paikat
-------------

Somborin kunta käsittää Somborin kaupungin sekä seuraavat kylät:

* Aleksa Šantić
* Bački Breg
* Bački Monoštor
* Bezdan
* Gakovo
* Doroslovo
* Kljajićevo
* Kolut
* Rastina
* Riđica
* Svetozar Miletić
* Stanišić
* Stapar
* Telečka
* Čonoplja

Lisäksi Somborin kaupunkiin kuuluvat seuraavat lähiöt:

* Bukovački Salaši
* Rančevo
* Kruševlje
* Bilić
* Lugumerci
* Žarkovac

Väestö
------

Vuonna 2002 Somborin väestö jakaantui etnisesti seuraavasti:*lähde?*

* Serbit = 59 799 (61,48 %)
* unkarilaiset = 12 386 (12,73 %)
* kroaatit = 8 106 (8,33 %)
* jugoslaavit = 5 098 (5,24 %)
* Bunjevci = 2 730 (2,8 %)
* muut

Somborin kaupungissa:*lähde?*

* Serbit = 32 988 (64,09 %)
* unkarilaiset = 3 743 (7,27 %)
* jugoslaavit = 3 325 (6,46 %)
* kroaatit = 3 197 (6,21 %)
* Bunjevci = 2 222 (4,32 %)
* muut

Somborin lisäksi serbit olivat enemmistö yhdeksässä kylissä: Aleksa Šantić, Gakovo, Kljajićevo, Kolut, Rastina, Riđica, Stanišić, Stapar ja Čonoplja. Kroaatit olivat enemmistö kahdessa kylässä: Bački Breg ja Bački Monoštor. Unkarilaiset olivat enemmistö kolmessa kylässä: Bezdan, Doroslovo ja Telečka. Lisäksi unkarilaiset ovat suurin yksittäinen etninen ryhmä etnisesti sekalaisessa Svetozar Miletićissä.
**Eichstätt** (aikaisemmin myös **Eichstädt** tai **Aichstädt**) on kaupunki Baijerin osavaltiossa Ylä-Baijerissa, Saksassa ja Eichstättin piirikunnan keskus. Se sijaitsee Altmühl-joen varrella. Kaupungin asukasluku oli 13 407 vuoden 2015 lopussa. Kaupungissa sijaitsee *Katholische Universität Eichstätt-Ingolstadt*, saksankielisten maiden ainoa katolinen yliopisto.

Pyhän Valburgin veli pyhä Willibald perusti Eichstättin hiippakunnan vanhan Rooman valtakunnan aseman paikalle vuonna 741. Kaupungin perustamisasiakirja on vuodelta 908. Kaupunkia hallitsi ruhtinaspiispa vuoden 1802 maallistumiseen asti. Eichstättista tuli osa Baijeria vuonna 1806. Baijerin kuningas Maksimilian I Josef myönsi vävylleen Eugène de Beauharnaisille Leuchtenbergin herttuan ja Eichstättin ruhtinaan arvon vuonna 1817. Piispanistuin palautettiin vuonna 1821. Kaupunki siirtyi takaisin Baijerille vuonna 1855. 

Eichstätt on kuuluisa kivilouhoksistaan. Kaupungin läheltä on löytynyt Archaeopteryxin fossiileita.

Kaupungissa on useita katolisia kirkkoja ja luostareita. Pyhän Valpurgin luut sijaitsevat Pyhän Valpurgin benediktiiniläisluostarin (Kloster St. Walburg) kirkossa Eichstättissa.

Eichstätt
Pyhän Valpurgin luostarikirkko sisältä

Lähteet
-------

1. 1 2  Fortschreibung des Bevölkerungsstandes Bayerisches Landesamt für Statistik und Datenverarbeitung. Viitattu 28.7.2017.
Ochlik kuolinvuotenaan 2012
**Rémi Ochlik** (1983 Lorraine – 22. helmikuuta 2012 Homs) oli ranskalainen kuvajournalisti ja valokuvaaja. Ochlik tunnettiin parhaiten konflikti- ja sotavalokuvaajana. Ochlik sai surmansa yhdessä toimittaja Marie Colvinin kanssa Syyrian kansannousun aikana Homsin kaupungin pommituksissa helmikuussa 2012.

Opiskeltuaan valokuvausta Pariisissa Ochlik matkusti kuvaamaan konfliktia Haitiin vuonna 2004. Seuraavana vuonna hän perusti IP3 Press -kuvatoimiston Pariisissa kahden muun kuvaajan kanssa. Ochlik kuvasi konfliktia Kongon demokraattisessa tasavallassa vuonna 2008 ja palasi Haitiin vuonna 2010 kuvaamaan koleraepidemiaa ja presidentinvaalia. Ochlik kuvasi Arabikevään vallankumouksia Tunisiassa ja Egyptissä sekä Libyan sisällissotaa. Ochlik voitti vuoden 2012 World Press Photo -kilpailun ykkössijan sarjassa *General News* valokuvallaan Libyan sisällissodasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Two Western Journalists Killed in Syria Shelling  22.2.2012. The New York Times. Viitattu 22.2.2012.
2. ↑  Profiles: Marie Colvin and Remi Ochlik  22.2.2012. BBC News. Viitattu 22.2.2012.
3. ↑  2012, General News, 1st prize stories, Rémi Ochlik World Press Photo.  Arkistoitu 25.2.2012. Viitattu 22.2.2012.
4. ↑  In Memoriam: Rémi Ochlik, 1983 – 2012  22.2.2012. Time.  Arkistoitu 25.2.2012. Viitattu 22.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Ochlikin verkkosivusto
* IP3 Press -kuvatoimisto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Ranskan Kamerun** (ransk. *Cameroun français*, toisinaan myös *Cameroun Oriental*, "Itä-Kamerun"), oli Ranskan siirtomaa Afrikassa ensimmäisestä maailmansodasta poliittiseen itsenäistymiseen vuonna 1960. Virallisesti kysymyksessä oli Kansainliiton mandaattialueen osa sotien välisenä aikana ja sittemmin YK:n huoltohallintoalue. Ranskan Kamerun käsitti pääosan nykyisestä Kamerunin tasavallasta.

Ennen ensimmäistä maailmansotaa Saksan keisarikunnan siirtomaa Saksan Kamerun oli laajentunut Ranskan ja Britannian hallinnoimille alueille. Sodan aikana ranskalaiset ja brittijoukot eräiden kamerunilaisten kansojen avustuksella valtasivat maan vuoteen 1916 mennessä. Versailles’n rauhassa vuonna 1919 Kamerun jaettiin Britannian ja Ranskan kesken siten, että Brittiläinen Kamerun (*Cameroons*) oli läntisempi ja pienempi kuin Ranskan mandaattiosa. Entinen Saksan siirtomaa Togo jaettiin hieman samalla tavoin.

Ranska ryhtyi hallinnoimaan maata Yaounde pääkaupunkina, kun brittiläisen osan hallinto ohjattiin Nigerian kautta. Tärkein satama oli Douala. Kamerunin eteläosaa asuttivat pääosin dualat, fulbet ja sudanilaiset, pohjoisosaa arabit. Eurooppalaisia oli joitain tuhansia. Ranskan Kamerunin asukasluku oli 1 877 113 vuonna 1926 ja 3,1 miljoonaa vuonna 1952. Kamerunilaiset perustivat omia puoluejärjestöjään, jotka havittelivat maalle poliittista itsenäisyyttä. Union des Populations du Cameroun kiellettiin 1955, mikä johti sissisotaan ja itsenäistyminen tapahtui tammikuussa 1960. Seuraavana vuonna valtioon liittyi Brittiläisen Kamerunin eteläosa. 

Maa oli merkittävä kautsun, banaanien, kaakaon ja kahvin sekä kookoksen ja kola- ja maapähkinöiden tuottaja. Maasta vietiin myös trooppista puutavaraa.

Lähteet
-------

* DeLancey, Mark W. and Mark Dike DeLancey: *Historical Dictionary of the Republic of Cameroon (3rd ed.)*. Lanham, Maryland: The Scarecrow Press, 2000.
* Otava:Iso Tietosanakirja, Viides osa, Helsinki 1933, s. 1235-1236 ja Täydennysosa I, Keuruu 1957 s. 1099
**Rémi Gaillard** (s. 7. helmikuuta 1975 Montpellier, Ranska) on ranskalainen performanssitaiteilija ja koomikko. Hän sai huomiota ranskalaisessa mediassa hyvin suunniteltujen kepposten jälkeen. Esimerkiksi vuonna 2002 Lorientin jalkapallojoukkueen voitettua Ranskan cupin Rémi osallistui juhlallisuuksiin kentällä muiden pelaajien kanssa ja tervehti jopa silloista Ranskan presidenttiä, Jacques Chiracia. Chirac onnitteli Remiä hyvästä pelaamisesta, vaikka tämä ei edes pelannut koko ottelussa.
Gaillard on näyttäytynyt monissa urheilutapahtumissa, TV-peleissä ja poliittisissa tapahtumissa. Rémin motto on: "C'est en faisant n'importe quoi qu'on devient n'importe qui" eli "Tekemällä mitä vain voit olla kuka vain."

Monet tuntevat hänet parhaiten hänen Internetiin lisäämistään videoista, joissa hän esittelee jalkapallotaitojaan ja tekee kepposia. Jalkapallovideot, joissa Rémi kulkee ympäri kaupunkia tekemässä erilaisia pientä komiikkaa sisältäviä jalkapallotemppuja, tunnetaan nimillä "put it where you want it" sekä "Foot 2007", "Foot 2008", "Foot 2009", "Foot 2010" ja "Foot 2012". Jalkapalloaiheisissa videoissaan hänet nähdään useimmiten suosikkiseuransa, Montpellier HSCn väreissä. Myös Rémin tekemät huumori- ja komiikkatemput ovat Internetissä suosittuja. Rémi mm. ajaa karting-autolla Super Marioksi pukeutuneena ja heittelee banaaninkuoria ohi menevien autojen alle. Rémi tekee temppunsa yleensä Montpellier’ssa, mutta on käynyt mm. Pariisissa. Hänellä on verkkosivut ja kanavat Dailymotion- ja YouTube-videosivustoilla, jossa ovat tällä hetkellä Internetiin lisätyt videot.

Aiheesta muualla
----------------

* Rémin kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Yhteistoiminnallinen hallinta** tarkoittaa yhteiskunnallisen päätöksenteon ja suunnittelun prosesseja ja muotoja, jotka perustuvat tavoitteelliseen yhteistyöhön ja vuoropuheluun julkisen sektorin, kansalaisyhteiskunnan ja yksityisen sektorin toimijoiden välillä. Yhteistoiminnallisen hallinnan erilaiset mallit ovat kehittyneet vastauksina monimutkaisiin yhteiskunnallisiin ja ekologisiin haasteisiin, joissa toimijoita on lukuisia, vaikutukset ovat monitahoisia ja ratkaisuihin tarvitaan erilaisia resursseja sekä laajaa tietopohjaa. Yhdelläkään toimijalla ei yksinään ole tämänkaltaisten ongelmien ratkaisuun vaadittavia tietoja, työkaluja, resursseja tai arvovaltaa.

Yhteistoiminnallinen hallinta sopii päätösten valmisteluun, tekemiseen ja toimeenpanoon tilanteissa, joissa ongelman ratkaiseminen vaatii toimijoilta yhteistyötä ja sitoutumista. Yhteistoiminnallisissa prosesseissa pyritään maksimoimaan kaikille osapuolille koituvat hyödyt ja minimoimaan haitat. Yhteistoiminnallisen hallinnan prosessit ovat luonteeltaan tavoitteellisia ja neuvottelevia – eivät pelkkää keskustelua tai ohutta "osallistamista". 

Yhteistoiminnan periaatteita: 

* Pohjautuu ongelmatilanteen analyysiin
* Tuo yhteen monia osapuolia ja risteäviä tavoitteita
* Toteutuu vaiheittain etenevässä yhteistyössä
* Hyödyntää fasilitointia erityisesti ristiriitaisissa kysymyksissä
* Perustuu neuvottelevaan ongelmanratkaisuun
* Tähtää konkreettiseen lopputulokseen
* Helpottaa monenvälistä toimeenpanoa.

  

Yhteistoiminnallisen hallinnan yhteydessä voidaan tarkastella kapasiteetteja, joita yksilöillä, organisaatioilla, osapuolten välillä ja järjestelmällä on yhteistoimintaan. Esimerkiksi yksilön tasolla yteistoiminnan kapasiteetti tarkoittaa, että yksilöllä on hallussaan yhteistoiminnan kannalta olennaiset henkilökohtaiset taidot, ymmärrys haasteista ja toisten näkemyksistä ja hän suhtautuu avoimesti yhteistyöhön.

Katso myös
----------

* Yhteistoiminnallinen tiedontuotanto

Lähteet
-------

1. ↑  Emerson, K. Nabatchi, T. & Balogh, S. 2012. An Integrative Framework for Collaborative Governance. J. of Public Administration Research & Theory 22(1): 1-­‐29.
2. ↑  Meadowcroft, J. 1998. Co-operative Management Regimes: A Way Forward? In Co-operative Environmental Governance. Public-­‐Private Agreements as a policy strategy. (ed.) Glasbergen, P. pp. 21-­‐42. Kluwer.(Meadowcroft 1998)
3. 1 2 3  Peltonen, L. Kotilainen, J. Faehnle, M. & työryhmä: *Yhteistoiminnalliset prosessit auttavat haasteellisessa ympäristöpäätöksenteossa – ohuesta osallistumisesta yhteiseen ongelmanratkaisuun. CORE-hankkeen politiikkasuositus.*. Suomen ympäristökeskus, 2022. pdf
4. 1 2  Peltonen, L. Faehnle, M. Saarikoski, H. Hannonen, P. Kotilainen, J. Litmanen, T. Luoma, E. Peltola, T. 2021. Ohuesta osallistumisesta yhteiseen ongelmanratkaisuun – tiekartta kohti yhteistoiminnallisempaa Suomea.[vanhentunut linkki] Suomen ympäristökeskus.

Aiheesta muualla
----------------

Yhteistoiminnallisia ratkaisuja sirpaloituvien yhteiskuntien ongelmiin – käänne yhteishallintaan ympäristöpäätöksenteossa (CORE) –hankkeen sivusto
Länsiafrikkalainen viiden frangin seteli vuodelta 1942.
Ranskan Länsi-Afrikan rahayksikkö oli vuoteen 1945 saakka **frangi**. Ranskan frangin kanssa samanarvoiset setelit laski liikkeelle Dakarissa toiminut Banque de l’Afrique occidentale (BAO). Niitä käytettiin myös Ranskan Kamerunissa, Ranskan Keski-Afrikassa ja Ranskan Togomaassa. Toisen maailmansodan Ranskassa aiheuttaman inflaation takia afrikkalaisia siirtomaita varten perustettiin vuonna 1945 erillinen valuutta CFA-frangi. Sen arvo oli aluksi 1,70 ja vuodesta 1948 lähtien kaksi Ranskan frangia.

BAO:n edeltäjä oli vuonna 1853 perustettu Banque du Sénégal, joka laski liikkeelle 5, 25, 100 ja 500 frangin seteleitä vuodesta 1855. Vuonna 1901 perustettu BAO julkaisi useana sarjana 5, 10, 25, 50, 100, 500 ja 1 000 frangin seteleitä. Vuonna 1955 perustettiin erillinen emissiolaitos Institut d’emission de l’Afrique occidentale française et du Togo, jonka vuonna 1962 korvasi Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankki BCEAO.

Maksuvälineinä Ranskan Länsi-Afrikassa toimivat vuoteen 1945 saakka myös ranskalaiset setelit ja kolikot. Varainsiirrosta siirtomaiden ja emämaan välillä perittiin vuosina 1934–1942 pieni vaihtomaksu. Kolikoita ryhdyttiin lyömään Länsi-Afrikkaa varten vasta vuonna 1944. Samaan aikaan julkaistiin vaihtorahaksi myös 50 centimen sekä yhden ja kahden frangin setelit.

Lähteet
-------

* Pick, Franz & Sédillot, René: *All the Monies of the World: A Chronicle of Currency Values*. New York: Pick Publishing Corporation, 1971. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  *French West Africa. Volume I: The Federation*, s. 348–350. Oxford: Naval Intelligence Division, 1943. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Thompson, Virginia & Adloff, Richard: *French West Africa*, s. 277–278. London: George Allen & Unwin, 1958.
3. ↑  Pick & Sédillot, s. 51, 187–188, 573–574.
4. ↑  Présentation du Musée de la monnaie *BCEAO*. Viitattu 25.5.2021.
5. 1 2  Pick & Sédillot, s. 193.
6. ↑  *2010 Standard Catalog of World Coins 1901–2000*, s. 823. Iola: Krause Publications, 2009. ISBN 978-0-89689-814-1.
Tšarkka
**Tšarkka**, **sarkka** (чарка), suom. "votkakuppi", on venäjän kielessä lasia ja kuppia tarkoittavan sanan tšara (чара) diminutiivi, joka tarkoittaa votkakuppia. Tšarkan diminutiivi tai hellyttelymuoto on vuorostaan tšarotska (чарoчка). Isokokoinen tšarkka onkin tšara ja pienikokoinen tšarotska.

Votkakupin ohella tšarkka oli myös vanha votkamitta, tilavuudeltaan 143,5 ml 1800-luvun loppupuolelle saakka, jolloin se pieneni 123 ml:aan eli 1/100 vedroksi.

Venäjänkielen sana чарка (čárka) on lainattu translitteroituna monelle kielelle. Sanakirjoissa sanaa näkee harvoin, mutta se tunnetaan antiikkia käsittelevässä kirjallisuudessa, antiikkikaupoissa ja –huutokaupoissa. Usein se käännetään votka- tai ryyppykupiksi. Sana ei myöskään ole juuri käytössä nykyvenäjässä.

Sarkan merkitys on suomen kielessä muuttunut:

a) Suomen sanojen alkuperä, Etymologinen Sanakirja osa 3, SKS Helsinki 2000.
sarkka 'pikari, ryyppylasi', rinnakkaismuoto sarkku 'pikari, pieni mitta-astia'
ven. Čárka `pikari, ryyppylasi; pieni mitta´, Inkerin Karjalassa tšarkka 'ryyppylasi, pikari', virossa sarka 'viinapikari, (viina)mitta'.

b) Nykysuomen sanakirja, Viides Osa, SKS, WSOY Porvoo 1961
sarkka, vars. ylät. tuoppi, kannu, haarikka. Hopeainen, lasinen, puinen s. S. viiniä, olutta. Yhdyssanoissa juomas.; hopea-, puus.; olut-, viinis.

Venäjän "чарка" on 1700- ja 1800-luvuilla käännetty sarkaksi. Nykysuomen sanakirja antaa sarkalle kuitenkin merkityksen "tuoppi, kannu, haarikka" ja yhdistää käytön viiniin ja olueen. Tästä syystä käytetään kirjassa muotoa tšarkka. (Vertaa *Välskärin kertomuksia* alla) Zacharias Topelius; *Fältskärns berättelser* / Tredje cykeln / flyktningen: "Gif karlarne en tscharka brännvin, och skicka dem till Moskva; de kunna vara oss till nytta." Juhani Ahon suomennos: *Välskärin kertomuksia*, Kolmas osa, pakolainen: "Antakaa miehille sarkka paloviinaa ja lähettäkää heidät Moskovaan; he voivat olla meille hyödyksi."

Lähteet
-------

* Helenius, K. Tšarkka: Venäläinen tšarkka: Hopeinen votkakuppi Romanovien ajalta: 1613–1917. Kustannus W. Hagelstam, Helsinki 2006. (204 s.)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšarkka** Wikimedia Commonsissa
**Tšakhrukhadze** (georg. ჩახრუხაძე) oli georgialainen 1100-luvun lopussa ja 1200-luvun alussa elänyt runoilija, jota on perinteisesti pidetty *Tamarianin* (georg. თამარიანი) kirjoittajana. Se on 22 oodin ja yhden elegian kokoelma, joka ylistää ja usein jopa jumaloi Georgian kuningatar Tamaria (hallitsi 1184–1213). Runoilija on liitetty maallikko Grigol Tšakhrukhadzeen, jonka säilyneessä testamentissa kerrotaan hänen halustaan vetäytyä georgialaiseen Ristin luostariin Jerusalemissa. Myöhempien kertomusten mukaan Tšakhrukhadze oli syntynyt Khevin vuoristoalueella Georgian koillisosassa ja toimi kuningatar Tamarin sihteerinä. 

Tšakhrukhadze kirjoitti uudessa, viisitavuisessa runomitassa (*tšakhrukhauli*). Hänen runoutensa on erittäin musikaalista ja kielellisesti lahjakasta, ja hän muodostaa adjektiiveista mestarillisia loppusointuja ylistääkseen Tamaria.

Lähteet
-------

1. ↑  Rayfield, Donald: *The Literature of Georgia: A History*, s. 83–88. Routledge, 2000. ISBN 0-7007-1163-5.
2. ↑  Mikaberidze, Alexander: Chakhrukhadze  2007. Dictionary of Georgian National Biography.  Arkistoitu 30.9.2011. Viitattu 4.9.2008.
3. ↑  Baramidze, A. G. & Gamezardashvili, D. M.: *Georgian Literature*, s. 16–17. The Minerva Group, Inc. 2001. ISBN 0898755700.