recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**4-metyylipyridiini** eli **γ-pikoliini** tai **4-pikoliini** (C6H7N) on pyridiinin johdannaisiin kuuluva heterosyklinen aromaattinen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa lääkeaineita. 4-metyylipyridiini on 2- ja 3-metyylipyridiinien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

4-metyylipyridiini on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä ja sillä on epämiellyttävä pyridiininkaltainen haju. Epäpuhtauksien vuoksi yhdiste on usein väriltään ruskehtavaa. 4-metyylipyridiini liukenee erittäin hyvin veteen sekä etanoliin ja dietyylieetteriin ja hieman vähemmän etanoliin. Aine on heikko emäs. 4-metyylipyridiini voidaan hapettaa kaliumpermanganaatin avulla isonikotiinihapoksi. 4-metyylipyridiinin metyyliryhmän protonit ovat poikkeuksellisen happamia (pKa 32,2), ja erittäin voimakkaat emäkset voivat deprotonoida ne. Muodostuva anioni reagoi muun muassa aldehydien kanssa additioreaktioilla.

4-metyylipyridiini ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Yhdisteelle altistumisesta voi seurata pääkipua, huonovointisuutta, vatsakipuja, oksentelua ja silmille tai iholle joutuessaan se voi syövyttää.

Valmistus ja käyttö
-------------------

4-metyylipyridiiniä esiintyy muiden metyylipyridiini-isomeerien tavoin kivihiilitervassa, josta sitä voidaan eristää tislaamalla. Sitä esiintyy myös hevosten virtsassa sekä luiden pyrolyysissä muodostuvassa öljyssä. Teollisesti yhdistettä valmistetaan pääasiassa asetaldehydin ja ammoniakin välisellä reaktiolla ja katalyyttinä käytetään alumiinioksidin, piidioksidin ja kadmiumkloridin seosta. Lisäksi reaktiossa muodostuu 2-metyylipyridiiniä.

4-metyylipyridiiniä käytetään valmistettaessa muita yhdisteitä kuten isonikotiinihappoa ja sen johdannaisia, isoniatsidia, 4-vinyylipyridiiniä, nevirapiinia, väriaineita ja hartseja. Sitä voidaan myös käyttää hartsien liuottimena.

Lähteet
-------

1. ↑  4-Methylpyridine – Compound Summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 5.11.2016.
2. 1 2 3 4  Shinkichi Shimizu, Nanao Watanabe, Toshiaki Kataoka, Takayuki Shoji, Nobuyuki Abe, Sinji Morishita & Hisao Ichimura: *Pyridine and Pyridine Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 5.11.2016
3. 1 2 3 4 5  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 872–873. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
4. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1273. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 835. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  John A. Joule,Keith Mills: *Heterocyclic chemistry*, s. 55. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-1-118-68164-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.11.2016). (englanniksi)
7. ↑  4-metyylipyridiinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 5.11.2016.
8. ↑  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 875. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
**Mir Bəşir Fəttah oğlu Qasımov** (ven. Мир Башир Фаттах оглы Касу́мов, *Mir Bašir Fattah ogly Kasumov*, 1879 Täbrizin vilajeetin Dašbulahin kylä – 23. huhtikuuta 1949 Baku) oli azerbaidžanilainen neuvosto- ja puoluejohtaja.

Mir Bəşir Qasımov syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Hän liittyi bolševikkipuolueeseen vuonna 1905 ja osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin Bakussa. Vuonna 1920 hänet valittiin Azerbaidžanin kommunistipuolueen keskuskomitean ja Bakun vallankumouskomitean jäseneksi. Vuosina 1921–1924 ja 1931–1935 Qasımov työskenteli Azerbaidžanin SNT:n toimeenpanevan keskuskomitean varapuheenjohtajana ja vuosina 1937–1938 sen puheenjohtajana. Vuosina 1935–1937 hän oli tasavallan sosiaalihuollon kansankomissaari. Vuosina 1938–1949 Qasımov toimi Azerbaidžanin korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana. Hän oli myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustaja ja puhemiehistön varapuheenjohtaja.

Qasımov on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Tərtərin kaupunki kantoi hänen nimeään vuosina 1949–1991.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 11*, s. 513. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1973.
2. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija (2-e izdanije), tom 20*, s. 346. Moskva: Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, 1953.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**George Jacob Holyoake** (13. huhtikuuta 1817 Birmingham, Englanti – 22. tammikuuta 1906 Brighton, Englanti) oli englantilainen sosiaalipoliitikko ja vapaa-ajattelija.

Holyoake toimi vuodesta 1841 lähtien jonkin aikaa Robert Owenin sosialististen oppien levittäjänä työväestön keskuudessa. Hän kannatti erityisesti Owenin aatteisiin perustuvaa uskonnotonta, humaanis-siveellistä maailmankatsomusta, jolle hän antoi nimen sekularismi ja jota hän esitteli aikakauslehdissä *The Reasoner* (vuodesta 1846) ja *Secular Review* (vuodesta 1874) sekä teoksessa *Secularism, Its Origin and Nature* (1897). Hän oli viimeinen englantilainen, joka sai vankeustuomion ateismista.

Holyoaken merkittävintä toimintaa oli kuitenkin osuustoiminta-aatteen levittäminen Englannin työväestön keskuuteen. Hän kirjoitti aiheesta kirjan *The History of Co-Operation in Rochdale* (1857; myöhemmin nimeltään *The Rochdale Pioneers* ja *Self-help by the People*), jonka ansiosta kahdessa vuodessa perustettiin 250 osuuskuntaa. Muita tärkeitä alan teoksia ovat *History Of Co-Operation in England* (1875–1879), *Self-Help a Hundred Years Ago* (1888) ja *The Co-operative movement To-day* (1891). Omaelämäkerta *Sixty Years of an Agitator’s Life* ilmestyi 1892.

Lähteet
-------

1. ↑  Holyoake, George-Jacob *Bibliotheque nationale de France*.  22.6.2011. Viitattu 25.11.2022. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Holyoake, George Jacob. *Tietosanakirja osa 3*, palsta 551–552. Tietosanakirja-osakeyhtiö, 1911. Teoksen verkkoversio.  Viitattu 25.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **George Holyoake** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Joseph Edamaruku** (7. marraskuuta 1934, Kerala – 29. kesäkuuta 2006, New Delhi) oli intialainen journalisti ja rationalistijohtaja. Hän on Sanal Edamarukun, Intian rationalistiyhdistyksen ja Rationalist Internationalin johtajan, isä. Edamaraku kirjoitti 173 kirjaa ja yli 2 000 malayalaminkielistä artikkelia. 

Joseph Edamaruku syntyi Keralassa Intian eteläosassa vuonna 1934. Edamarukun kasvatti kristitty perhe, jonka useista kasvateista tuli piispoja ja pappeja. Läheinen kosketus kirkkoon ja raamatun tutkimukseen teki hänestä rationalistin jo teini-ikäisenä. Hänestä tuli rationalistiaktivisti. Hän meni naimisiin hinduperheestä lähtöisin olevan Soleyn kanssa uhmaten kastiavioliittoja. Hän vietti kaksi ajanjaksoa vankilassa vuosina 1970 ja 1975 kansallisen poikkeustilan aikana. 

Vuodesta 1977 asti Edamaraku asui New Delhissä ja toimi Kerala Sabdam -ryhmän sanomalehtien johtajana. Edamaruku toimitti sanomalehtiä ja aikakauslehtiä, julkaisi rationalistilehtiä, osallistui useisiin kongresseihin ja vaikutti Keralassa kokonaisen sukupolven ajatteluun. Edamaruku kampanjoi uskontoa ja taikauskoa vastaan. Edamaraku toimi Intian rationalistiyhdistyksen johtajana 1995-2005. Vuonna 1979 American Atheists -järjestö myönsi hänelle kansainvälisen ateistipalkinnon. Hänen omaelämäkertansa voitti parhaan malayaminkielisen omaelämäkerran palkinnon Keralan kirjallisuusakatemialta. 

Edamarakun keskeisiä teoksia ovat *Cultural History of Kerala* (1977), *Christ and Krishna never lived* (1981), *Quran – a Critical Study* (1982), *Bhagavad Gita – a Critical Study* (1982), *Rationalist State* (1983) ja *Upanishads – a critical Study* (2004) sekä 36 kirjan sarja maailman uskonnoista (1984–1987).

Kuollessaan 29. kesäkuuta 2006 Edamaruku oli 73-vuotias. Hänen ruumistaan säilytettiin Kerala-talossa New Delhissä, missä tuhannet ihmiset kävivät osoittamassa hänelle kunnioitustaan. Hänen toiveidensa mukaisesti hänen silmänsä lahjoitettiin lääketieteen käyttöön.

Aiheesta muualla
----------------

* Indian Atheist Publishers (englanniksi)
* Obituary at www.dnaindia.com (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista kylää. Masala on myös intialaisperäinen maustesekoitus, jota käytetään curry-ruokalajeissa.*
Masalan rautatieasema.
Masalan kirkko.
**Masala** (ruots. *Masaby*) on kylä ja kunnanosa Kirkkonummen kunnan itäosassa. Se sijaitsee Kehä III:n ja rantaradan varrella lähellä Espoon rajaa. Masala on myös aiempi taajama, mutta se on vuoden 1990 taajamarajauksesta lähtien ollut osa kuntarajat ylittävää Helsingin keskustaajamaa.

Masalan kirkko on vuonna 2000 käyttöön vihitty tiilikirkko.

Palvelut
--------

Masalan keskustan palveluihin kuuluu muun muassa kaksi päivittäistavarakauppaa, italialaisherkkukauppa, terveysasema, apteekki, asiamiesposti, muutama ravintola sekä muutama parturi-kampaamo.*lähde?*

### Päivähoito ja koulutus

Masalassa on useita päiväkoteja sekä kaksi peruskoulua. Masalan koulu on 1.–6. luokkien alakoulu ja Nissnikun koulu 1.–9. luokkien yhtenäiskoulu. Masalan oppilaaksiottoalueeseen kuuluu myös Sundsbergin alueella sijaitseva alakoulu Kartanonrannan koulu. Läheisellä Luoman alueella toimii ruotsinkielinen alakoulu Bobäcks skola. Ruotsinkielinen yläkoulu sijaitsee Kirkkonummen keskustassa. Masalassa on aiemmin toiminut myös lukio. Masalan lukio yhdistettiin Porkkalan lukioon vuonna 2011, ja Porkkalan lukion Masalan toimipiste lopetti toimintansa vuonna 2015.

Masalassa on myös Kirkkonummen kirjaston Masalan lähikirjasto, jonka yhteydessä on nuorisotila.

### Liikunta ja urheilu

Masalan urheilupuisto sisältää pelikenttiä sekä kuntopolun. Urheilupuistoa on tarkoitus laajentaa ja lisätä siihen virikkeitä. Masalassa toimii myös muutama liikuntakeskus. Masalalaisia urheiluseuroja ovat Masalan Kisa ry, Kirkkonummen palloseura ry ja ITF Masala ry.*lähde?*

Liikenne
--------

Masala sijaitsee lähellä Kehä III:n ja Länsiväylän liittymää sekä Helsingin ja Turun välisen rantaradan varrella. Masalan asemalla pysähtyvät Helsingin ja Kirkkonummen välillä kulkevat U- ja L-junat sekä Helsingin ja Siuntion välillä kulkevat Y-junat. Matkaa Kirkkonummen keskustaan on noin seitsemän kilometriä ja Helsinkiin noin 25 kilometriä.

Muuta
-----

Masalassa toimivat Masalan nuorisoteatteri ja Masalan elävän musiikin unioni MELU ry.*lähde?*

Masalassa sijaitsee myös Maanmittauslaitoksen Paikkatietokeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Väestötilastoalueittain 2021 Kirkkonummen kunta. Viitattu 28.2.2023.
2. ↑  Suomenkieliset peruskoulut - Masalan alue *Kirkkonummen kunta*. Viitattu 10.9.2020.
3. ↑  Bobäcks skola *Kirkkonummen kunta*. Viitattu 10.9.2020.
4. ↑  Masalan urheilupuisto, asemakaava *kirkkonummi.fi*.  Arkistoitu 17.11.2015. Viitattu 4.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Masala**.
* Masalan asukasyhdistys
* Kirkkonummen kunta
* Masalan Kisa ry
* ITF Masala Ry
* Masalan nuorisoteatteri
* KPS Kirppis
**Günter Dreyer** (5. lokakuuta 1943 – 12. maaliskuuta 2019) oli saksalainen egyptologi. Hän oli Kairossa Saksan arkeologisen instituutin johtaja vuosina 1998–2008.

Opinnot ja ura
--------------

Dreyer opiskeli egyptologiaa, assyrologiaa ja muinaisen Lähi-idän arkeologiaa Hampurin yliopistossa ja Berliinissä Freie Universitätissä, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1978 ja suoritti jatko-opinnoissa tutkinnon vuonna 1997. Vuosina 1978–1987 hän toimi tieteellisenä tutkijana Kairon Saksan arkeologisessa instituutissa ja 1987–1989 hän luennoi Berliinin yliopistossa. Vuonna 1989 hänestä tuli varajohtaja ja vuosina 1998–2008 hän Kairossa Saksan arkeologisen instituutin professori ja johtaja.

Hän toimi useita vuosia arkeologisessa kenttätyössä Libabonissa ja monella alueella Egyptissä, kuten Luxorissa, Gizassa ja Saqqarassa. Hän johti saksalaisia kaivauksia Elefantinessa vuosina 1997–2007 ja Abydoksessa kuninkaiden nekropolissa vuodesta 1987 alkaen.

Valikoima julkaisuja
--------------------

* *Der Tempel der Satet 1. Die Funde der Frühzeit und des Alten Reiches*, 1986
* *Umm el-Qaab 1. Das prädynastische Königsgrab U-j und seine frühen Schriftzeugnisse*, 1999
* Daniel Polz ja Günter Dreyer: *Begegnung mit der Vergangenheit. 100 Jahre in Ägypten. Deutsches Archäologisches Institut Kairo. 1907–2007*, 2007

Lähteet
-------

1. ↑  Obituary Prof. Dr. Günter Dreyer
2. 1 2  Institute for the Study of Ancient World (SAW)
3. ↑  DNB, Katalog der Deutschen Nationalbibliothek > Dreyer, Günter > Publikationen

Aiheesta muualla
----------------

* Archäologie "Gold an Stelle von Kichererbsen"
* Academia.edu > Günter Dreyer

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Carl Adolph Hårdh** (20. toukokuuta 1835 Tukholma – 18. elokuuta 1875 Helsinki) oli ruotsalainen valokuvaaja joka asui Helsingissä 1850-luvun puolivälistä lähtien.

Hårdhin isä Adolf Hårdh oli kotoisin Kuopiosta ja muutettuaan Ruotsiin hän toimi Tukholmassa taiteilijana ja kivipiirtäjänä. Hårdhin äiti oli kotoisin Ockelbosta Pohjois-Ruotsista. Hårdh seurasi isänsä jälkiä ja opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa. Hän muutti Helsinkiin todennäköisesti vuoden 1855 jälkeen, jolloin hänen molemmat vanhempansa olivat jo kuolleet.

Hårdh aikoi työskennellä taidemaalarina mutta taloudelliset syyt pakoittivat hänet ryhtymään valokuvaajaksi. Hänellä oli valokuvausstudio Helsingin Seurahuoneella vuosina 1862–1875. Lisäksi Hårdhilla oli toinen studio Kluuvikatu 3:ssa. Hårdh oli suosittu valokuvaaja ja hän otti studiossaan paljon henkilömuotokuvia. Hän työskenteli myös ulkona ja otti valokuvia Helsingin kaupungin ja lähiympäristön maisemista. Joitakin näistä Helsinki-aiheisista kuvista koottiin myös albumeiksi luulutavasti myyntiä varten.

Suomen suurimmissa kaupungeissa työskenteli ammattivalokuvaajina jo 1850-luvulla muun muassa P. C. Liebert Helsingissä, J. J. Reinberg Turussa ja C. E. Elfström Viipurissa. 1860-luvulla merkittäviä valokuvaajia Suomessa olivat Hårdhin ohella Eugen Hoffers ja Charles Riis.

Hårdh kuoli vain 40-vuotiaana vuonna 1875 sairastettuaan pitkään. Valokuvaaja Fritz Hjertzell meni naimisiin Hårdhin lesken Marian kanssa ja piti Hårdhin studiota vuoteen 1879 saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Carl Adolph Hårdh ( s. 1835, k. 1875 ) *kukakuvasi.valokuvataiteenmuseo.fi*. Viitattu 19.12.2023.
2. 1 2 3 4  Flickr : C. A. Hårdh - Helsinki-albumi
3. ↑  Ensimmäisiä Suomessa valokuvattuja ihmisiä MyHeritage Blog 9.6.2021

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **C. A. Hårdh**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |

 |
**Karl Anton Rönnholm** (1. joulukuuta 1860 Viipuri – 20. joulukuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen ylilääkäri ja professori.

Karl Anton Rönnholmin vanhemmat olivat koulutoimen ylihallituksen ylijohtajan apulainen Anton Rönnholm (1822–1889) ja Matilda Sofia Maria Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi 1879 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1884 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1889.

Rönnholm oli Helsingin diakonissalaitoksen gynekologisen osaston johtajana vuodesta 1897 ja ylilääkärinä vuodesta 1919. Hän sai professorin arvon 1920.

Karl Anton Rönnholm oli naimisissa vuodesta 1891 Elin Sofia Arppen kanssa. Rönnholmin veli oli insinööri ja Rauma Wood Ltdin toimitusjohtaja Rudolf Rafael Rönnholm (1873–1925).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Anton Rönnholm
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Anton Rönnholm. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.5.2021.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Rudolf Rafael Rönnholm

Aiheesta muualla
----------------

* Karl Anton Rönnholm. Fritz Hjertzellin valokuva 1800-luvun lopulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
**Pentti Kanerva** (s. 1937) on suomalais-yhdysvaltalainen neurotieteilijä ja harvan hajautetun muistin mallin luoja. Hän vastaa pitkäkestoisen muistin ominaisuuksien yhdistämisestä korkeadimensionaalisten tilojen matemaattisiin ominaisuuksiin ja vertaa keinotekoista hermoverkko-assosiatiivista muistia tavanomaiseen tietokoneen satunnaismuistiin ja aivojen hermosoluihin. Tätä teoriaa on sovellettu satunnaisen indeksoinnin suunnittelussa ja toteuttamisessa semanttisten suhteiden oppimiseen kielitiedoista. 

Kanerva lähti Suomesta Stanfordin yliopistoon vuonna 1967.

Kanerva käytti ensimmäisenä tietokoneen leikepöytää poistettujen tekstien säilyttämiseen. Toiminto tunnetaan nykyään nimellä "leikkaa, kopioi ja liitä".

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Pentti Kanerva *Simons Institute, Berkeley*. Viitattu 16.12.2023.
3. ↑  Al Williams: The Origin of Cut, Ccopy and Paste *Hackaday*.  2021. Viitattu 16.12.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* DBLP
* zbMATH

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pentti Kanerva
**Halujärvi** (ruots. *Haluträsk*) on noin viiden hehtaarin laajuinen järvi läntisessä Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Espoonkartanon kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Dämman ja Kvarnträsk idässä sekä Loojärvi lännessä. Noin puolitoista kilometriä koilliseen sijaitsee Svartbäckträsket. Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus sijaitsee Halujärven pohjoispuolella. Halujärven länsirannalla on pientaloasutusta; pääosin järven välitön ympäristö on metsää.

Halujärven vanhan ruotsinkielisen nimen takana saattaa olla vielä vanhempi suomenkielinen nimi, jonka sisällöstä on vain arvauksia. Erään teorian mukaan taustana on appellatiivi halopaju, joka viittaa järven rannoilla kasvaviin pajuihin. Suomen kielen haluamista tarkoittavan sanan kanssa Halujärvellä ei liene mitään tekemistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 20.6.2019.
2. 1 2  Halujärvi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 20.6.2019.
3. ↑  Halujärvi Espoon karttapalvelussa
4. ↑  Suviranta, Sami: Viikon nimi 24/2015: Halujärvi – Haluträsket *Espoo.fi*.  10.6.2015. Espoon kaupunki.  Arkistoitu 27.6.2019. Viitattu 20.6.2019.
**Harkovan kansainvälinen lentoasema** (ukr. Міжнаро́дний аеропо́рт «Ха́рків», *Mižnarodnyi aeroport H'arkiv* eli **Osnovan lentoasema**, IATA:  **HRK**, ICAO: **UKHH**) on kansainvälinen lentoasema itäisessä Ukrainassa, Harkovan alueella, noin 12 kilometriä Harkovan keskustasta etelään. Lentoasema tunnetaan sijaintinsa johdosta myös Osnovan (tai Harkova-Osnovan) kansainvälisenä lentoasemana.

Harkovan kansainvälisen lentoaseman sijainti Ukrainassa  
Harkovan kansainvälisen lentoaseman sijainti UkrainassaUKHHHarkovan kansainvälisen lentoaseman sijainti Ukrainassa.
Vuonna 2012 lentoasemaa käytti 501 400  ja vuonna 2013 605 000 lentomatkustajaa. Harkova oli tuolloin Ukrainan seitsemänneksi vilkkain lentoasema.

Historiaa
---------

Lentotoiminta Harkovassa aloitettiin 25. maaliskuuta 1924 ja ensimmäinen kansainvälinen reitti avattiin vuonna 1928. Pian havaittiin, että Harkovan lentokonetehdas tarvitsi paremman lentokentän; uusi paikka löytyi 12 kilometriä keskustan eteläpuolelta Osnovan taajaman lähistöltä. Sinne perustettu uusi lentoasema aloitti toimintansa 6. joulukuuta 1932. Tätä lentoasemaa on uudistettu sittemmin useasti. Esimerkiksi vuosina 1951-54 rakennettiin neuvostomalliin uudistettu, nykyisin vanhana terminaalirakennuksena tunnettu lentoasemarakennus. Samaa stalinistista rakennustyyliä ja moskovalaista projektituotantoa sovellettiin esimerkiksi Lvivin, Jekaterinburgin ja Tšeljabinskin lentoasemilla. Myöhempää tuotantoa on uusi matkustajaterminaali 2, jotka rakennettiin ennen vuoden 2012 jalkapallon Euroopan mestaruuskisoja.

* Harkovan matkustajaterminaalin 2 edustaa. Harkovan matkustajaterminaalin 2 edustaa.
* Sisänäkymä terminaalista 2.Sisänäkymä terminaalista 2.
* Sisänäkymä terminaalista 2. Sisänäkymä terminaalista 2.
* Harkovan lentoaseman vanha terminaalirakennus 1 palvelee nykyisin liikelentoja ja VIP-asiakkaita. Harkovan lentoaseman vanha terminaalirakennus 1 palvelee nykyisin liikelentoja ja VIP-asiakkaita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Osnova Intl World Aero Data, worldaerodata.com.  Arkistoitu 27.1.2019. Viitattu 15.11.2014. (englanniksi)
2. 1 2  TOP 7 aeroportov Ukrainy po otogam 2013 godu  16.1.2014. aerovokzal.net. Viitattu 15.11.2014. (venäjäksi)
3. ↑  Aeroportu Ukrainy: detalnyje itogi 2012 goda  29.1.2013. avianews.com. Viitattu 15.11.2014. (venäjäksi)
4. ↑  History Harkovan kansainvälinen lentoasema, hrk.aero.  Arkistoitu 18.10.2014. Viitattu 15.11.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harkovan kansainvälinen lentoasema** Wikimedia Commonsissa

* Harkovan kansainvälisen lentoaseman kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ukrainaksi) (venäjäksi) (hrk.aero)
* UKHH Kharkiv/Osnova Airport (englanniksi) (skyvector.com)
Evensen vuonna 1974.
**Jens Ingebret Evensen** (5. marraskuuta 1917 Oslo – 15. helmikuuta 2004 Asker) oli norjalainen lakimies, poliitikko ja diplomaatti. Norjan ulkoministeriön lakiasioista vastaavana virkamiehenä hänellä oli keskeinen rooli Norjan EEC-vapaakauppasopimuksessa 1972 ja sitä ennen vuoden 1965 aluemerisopimuksissa Britannian ja Tanskan kanssa, joiden avulla Norja varmisti haltuunsa valtaosan muutamaa vuotta myöhemmin löytymään alkaneista Pohjanmeren öljy- ja maakaasuvaroista. Suurimmat esiintymät löydettiin Norjan puolelta, aivan läheltä Evensenin neuvottelemaa rajaa.

1970-luvulla Evensen toimi ministerinä Trygve Brattelin ja Odvar Nordlin hallituksissa, ensin kauppaministerinä ja 1974–1978 Norjan ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana merioikeusministerinä. Tässä tehtävässä hän sai vuonna 1977 kritiikkiä neuvotteluistaan Neuvostoliiton kanssa maiden välisestä Barentsinmeren kalastussopimuksesta. Vuonna 1981 hän johti ulkoministeriön virkamiehenä rajaneuvotteluja Neuvostoliiton kanssa, mutta hänet erotettiin tehtävästä omapäisyytensä vuoksi. Hänet siirrettiin samalla syrjään myös Tanskan kanssa käydyistä neuvotteluista Jan Mayen -saaren ja Grönlannin välisestä rajasta, mutta hän sai jatkaa Norjan delegaation johtajana YK:n merioikeuskonferenssissa. Samoihin aikoihin häntä kritisoitiin myös presidentti Kekkosen ajaman ydinaseettoman Pohjolan kannattamisesta virkamiesasemassa vastoin hallituksensa kantaa. Vuonna 1985 hänen entinen alaisensa Arne Treholt sai pitkän vankeustuomion vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi osin Evensenin todistajalausunnon perusteella.

Myöhemmällä urallaan Evensen toimi Norjan työväenpuolueen poliitikkona ja vuosina 1985–1994 YK:n kansainvälisen tuomioistuimen tuomarina Haagissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Raeste, Juha-Pekka: Kaasun merkitys kasvaa Norjassa. Viidennes öljystä on jo käytetty..  *Helsingin Sanomat*, 15.5.1994, s. 31. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Hellberg, Lars: Kalastussopimus Barentsinmerelle. Oslossa närää ministerin menettelytapojen vuoksi.  *Helsingin Sanomat*, 20.6.1977, s. 17. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Norjan ulkoministeri syrjäytti omapäisen virkamiehen.  *Helsingin Sanomat*, 30.10.1981, s. 23. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Pennanen, Erkki: Ydinaseeton Pohjola esiin Norjassa.  *Helsingin Sanomat*, 10.12.1980, s. 31. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. ↑  Knut Frydenlund: Norjan kanta ennallaan.  *Helsingin Sanomat*, 11.10.1980, s. 7. Näköislehden aukeama (tilaajille).
6. ↑  Jörgensen, Pål T.: Entinen esimies Treholtia vastaan.  *Helsingin Sanomat*, 13.3.1985, s. 27. Näköislehden aukeama (tilaajille).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Jens Evensen & no:Jens Evensen
**Harri Kullas** (s. 1. maaliskuuta 1992 Helsinki) on virolais-suomalainen motocrosskuljettaja. Hän ajaa motocrossin MM-sarjassa MX GP-luokassa.

Kullas ajoi kaudella 2010 ensimmäisen täyden kauden motocrossin MM-sarjassa italialaisessa Gariboldi Racing -tallissa. Hän sijoittui MX2-luokan loppupisteissä yhdenneksitoista. Kaudella 2011 hän sijoittui loppupisteissä yhdeksänneksi. Kaudella 2012 hän ajoi belgialaisessa Rockstar Energy Suzuki Europe -tallissa ja sijoittui loppupisteissä 18:nneksi. Kaudeksi 2013 hän palasi Gariboldi Racing -talliin, mutta sopimuksen rauetessa huonojen tuloksien vuoksi siirtyi kesken kauden kesäkuussa 2013 virolaiseen Sahkar Racing -talliin. Kauden loppupisteissä hän oli viidestoista.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Kullas 11:s motocrossin MM-sarjassa  12.9.2010. YLE. Viitattu 28.9.2010.
3. ↑  Motocrossari Kullas palasi tuttuun talliin *ksml.fi*.  19.11.2012. Keskisuomalainen.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 6.10.2013.
4. ↑  Kullas KTM Motorsportsin tuella jatkoon *xracing.fi*.  27.6.2013. xracing.fi.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 6.10.2013.
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**Harry Klinefelter Junior** (20. maaliskuuta 1912 – 20. helmikuuta 1990)*tarvitaan parempi lähde* oli yhdysvaltalainen endokrinologi. Hänen mukaansa on nimetty Klinefelterin oireyhtymä. Hän kuvaili sen vuonna 1942 ja esitteli samana vuonna yhdeksän miestä, jolla oli suurentuneet rintarauhaset, pienet kivekset ja laboratoriotutkimuksissa siittiötuotannon häiriöön sopivat löydökset, mutta hän ei tuolloin vielä ymmärtänyt, mikä näiden yhdeksän miehen sukupuoliseen poikkeavuuteen oli syynä. Vasta noin kymmenen vuotta myöhemmin huomattiin, että oireet aiheutti ylimääräinen X-kromosomi. Näiden miesten sukupuolikromosomisto ei ollut XY, kuten sukupuolikromosomistoltaan normaaleilla miehillä, vaan XXY.

Klinefelter syntyi Baltimoressa 20. maaliskuuta 1912. Hän opiskeli Charlottesvillessä Virginian yliopistossa ja sittemmin Johns Hopkins Medical Schoolissa, josta hän valmistui 1937. Sen jälkeen hän harjoitteli sisätautilääketiedettä Johns Hopkins hospitalissa. Vuodet 1941–1942 hän työskenteli Harvardissa Massachusetts General Hospitalissa mutta palasi 1943 Johns Hopkins Medical Schooliin.

1943–1946 Harry Klinefelter oli armeijan palveluksessa. Tämän jälkeen hän palasi synnyinkaupunkiinsa Baltimoreen. Vuonna 1966 hänet nimitettiin lääketieteen professoriksi. Endokrinologia ohella häntä kiinnostivat erityisesti reumatologia ja alkoholismi.

Lähteet
-------

1. ↑  Dr Harry Fitch Klinefelter, Jr (1912-1990) *Find A Grave Memorial*.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 2.7.2018. (englanniksi)
**UAZ-469** on neuvostoliittolaisen UAZin valmistama maastoauto.

Teknisiä tietoja
----------------

72-hevosvoimainen, 2,4-litrainen moottori periytyi edeltäjämallista, GAZ-69:stä. jatkona oli kuiva yksilevykytkin josta voima välittyi nelinopeuksisen vaihteiston ja kaksiportaisen alennusvaihteen kautta jäykille etu- ja taka-akseleille, jotka oli jousitettu puolielliptisin lehtijousin. Iskunvaimentimet olivat hydrauliset ja vipumalliset.

Kori oli teräsrakenteinen ja kantavana rakenteena oli tikapuurunko. Ohjaamo oli karu ja yksinkertainen, kuten neuvostoliittolaisissa sotilasajoneuvoissa yleensä. Istuimet oli verhoiltu vinyylillä. Istumapaikkoja oli kuljettajan vieressä yhdelle matkustajalle, käännettävällä takapenkillä kolmelle ja lisäksi takana tavaratilassa oli lisäistuimet kahdelle matkustajalle, jotka istuivat kasvot vastakkain ja selät sivuille päin. Polttoainesäiliön tilavuus oli 78 litraa.

Autoa päivitettiin vuonna 1983, jolloin sen mallimerkinnäksi tuli UAZ-315126. Moottorin iskutilavuutta kasvatettiin hieman ja samalla teho nousi 92 hevosvoimaan.

Ominaisuuksia
-------------

Auton huippunopeus oli 100 km/h, maavara oli 220 mm ja kääntösäde 6,5 metriä. Rengaskoko oli 8,40-15". Suurin lähestymiskulma on 50 ja jättökulma 45 astetta.

Käyttö Suomen puolustusvoimissa
-------------------------------

Puolustusvoimat vastaanotti yhden UAZ-469:n kokeiluun 28. helmikuuta 1974. Kokeilu päättyi saman vuoden toukokuun lopussa. Vuoden 1976 kesäkuussa maahan saapuivat ensimmäiset 15 UAZia ja vuoteen 1982 mennessä niitä oli käytössä jo 250 kappaletta.

Suomessa joihinkin autoihin vaihdettiin kotimaiset, joskin huonosti istuvat kuomut. Joihinkin yksilöihin vaihdettiin valkoinen, lujitemuovinen katto. Näitä autoja kutsuttiin lempinimellä "ylioppilas-UAZ".

Puolustusvoimissa UAZ-469:n käyttöiäksi oli määritelty 9,5 vuotta ja 315126:n 9,2 vuotta. Muuten hyvän maastoauton heikko kohta oli moottori, jonka kestoikä oli vain 20 000–30 000 kilometriä. Niitä korjattiin puolustusvoimissa vuosittain viisikymmentä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Mäkipirtti, Markku: *Ajoneuvot Suomessa 2 – Neuvostoliittolaiset autot – UAZ-469*, s. 125–126. Tampere: Apali Oy, 2009. ISBN 978-952-5026-85-6.
2. 1 2 3  Nowill, Julian: "1 Russia", *East European Cars*, s. 19. Gloucestershire, Yhdistynyt kuningaskunta: Sutton Publishing Limited, 2000. ISBN 0-7509-2369-5. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Mäkipirtti, Markku: *Puolustusvoimien moottoriajoneuvot 1960–2000 – UAZ-469*, s. 18–19. Tampere: Apali Oy, 2006. ISBN 978-952-5026-50-4.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **UAZ-469**.

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube: Satunnaista sotilashistoriaa: UAZ-469 "Cabriolet" Suomessa
**Captive** on Antony Crowtherin kehittämä ja Mindscapen julkaisema luolastoroolipeli. Peli on julkaistu vuonna 1990 Amigalle ja Atari ST:lle, sekä vuonna 1992 DOS:lle.

Pelille on julkaistu jatko-osa *Liberation: Captive II*.

Pelaaminen
----------

Peli on tulevaisuuteen sijoittuva science fiction -henkinen roolipeli, jossa pelaaja päähenkilö on vanki ja ohjaa neljän droidin ryhmää etänä tavoitteena vapauttaa itsensä.

Pelissä on kenttägeneraattori, jonka seurauksena pelissä on 65 536 yksilöllistä luolastoa.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut Computer + Video Games -lehden arvostelussa arvosanaksi 94%.

Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 91%.

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 86%.

Mikrobitissä Jukka Tapanimäki antoi pelin Atari STE- ja Amiga-versioille 97 pistettä sadasta ja Niko Nirvi 96 pistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Legendaariset pelit: Captive  7.6.2012. Pelit. Viitattu 16.3.2019.
2. ↑  Captive review Amiga Magazine Rack. Viitattu 16.3.2019.
3. ↑  Captive review Amiga Magazine Rack. Viitattu 16.3.2019.
4. ↑  Captive review Amiga Magazine Rack. Viitattu 16.3.2019.
5. ↑  Mikrobitti 1/1991, sivu 52

Aiheesta muualla
----------------

* *Captive* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Captive* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
* The Ultimate Captive Guide (englanniksi)
**Dimetyylimalonaatti** (C5H8O4) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muita yhdisteitä esimerkiksi hajusteita ja lääkkeitä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa dimetyylimalonaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja erittäin hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Dimetyylimalonaatista muodostuu helposti enoli ja se reagoi useiden elektrofiilien kanssa.

Dimetyylimalonaattia voidaan valmistaa malonihapon ja metanolin välisellä esteröintireaktiolla. Toinen vaihtoehto on metyyliklooriasetaatin ja hiilimonoksidin reaktio.

Dimetyylimalonaatti on runsaasti käytetty lähtöaine kemianteollisuudesta. Siitä valmistetaan muun muassa hajusteita, lääkkeitä, väriaineita ja maatalouskemikaaleja kuten barbituraatteja ja metyylidihydrojasmonaattia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 424. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3  Peter Pollak & Gérard Romeder: *Malonic Acid and Derivatives, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
3. ↑  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 3–212. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.4.2021). (englanniksi)
**Tuomas Happonen** (s. 28. tammikuuta 1996 Alastaro) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.

Happonen on Alastaron Urheilijoiden kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Kutosessa kaudella 2012. Kaudella 2015 Happonen pelasi kolme Kakkosen ottelua Åbo IFK:ssa ja teki yhden maalin. Happonen nousi FC Interin junioreista edustusjoukkueeseen kaudeksi 2016. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 25. toukokuuta 2016, kun FC Inter hävisi PK-35 Vantaalle vieraissa 1–3.

Happonen on pelannut futsalia Alastaron Urheilijoissa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Futsal-Kakkosessa 12 ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia. Kaudella 2017–2018 Happonen voitti Länsi-Suomen Futsal-Kakkosen pistepörssin tehtyään 15:ssä ottelussa tehopisteet 34+13=47.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuomas Happonen Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Tuomas Happosen tilastot Palloliiton sivuilla
3. 1 2  Tuomas Happonen Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
4. ↑  Futsal-Kakkonen Länsi-Suomi 2017–2018 Palloliiton Tulospalveluarkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
**África** oli Espanjan laivaston vuonna 1752 vesille laskettu kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin La Carracasta Cádizista, missä köli laskettiin 18. maaliskuuta 1751. Alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 1752.

Palvelus
--------

Huhtikuussa 1753 alus lähti Cádizista päällikkönään Vega Florida. Alus oli 15. marraskuuta 1753 -17. helmikuuta 1754 Napolissa. Se lähti 6. maaliskuuta 1754 Cádizista Cartagenaan. Alus palasi 15. huhtikuuta Cádiziin. Vuodesta 1755 elokuuhun 1761 se partioi Välimerellä ja Atlantilla. Tammikuussa 1763 alus siirrettiin Ferroliin. Se lähti 27. huhtikuuta Ferrolista *Príncesan*, *Aquilesin*, *Héctorin* ja kahden rahtilaivan kanssa Havannaan.

Alus palasi 28. helmikuuta 1764 Cádiziin *Príncesan*, *Galician* ja *Monarcan* kanssa suojaten rahtialuksia, jotka kuljettivat 414 718 pesoa. Vuonna 1768 alus oli sijoitettuna Ferroliin 20 linjalaivan ja kolmen fregatin kanssa. Alus kuului Córodvan laivastoon, joka valtasi elokuussa 1780 brittiläisen 53 kauppalaivan saattueen Madeiran rannikolla. Heinäkuussa 1781 alus lähti Cádizista Córdovan laivaston mukana Menorcan sotaretkelle. Elokuussa 1781 se osallistui 2. Englannin kanaalin sotaretkeen ja syyskuussa Gibraltarin sotaretkeen. Alus oli 20. lokakuuta 1782 alueella Cape Spartelin taistelussa päällikkönään José Antonio Eulalio Peralta y Rivera de las Roelas, mutta ei osallistunut aktiivisesti taisteluun.

Vuodesta 1785 alus oli reservissä Ferrolissa, kunnes se palautettiin palvelukseen toukokuussa 1794. Alus avusti 23. syyskuuta 1797 Domingo de Navan laivuetta, joka suojasi Cabo São Vicenten taistelussa vaurioitunutta *Santísima Trinidadia* Cádiziin. Alus siirrettiin reserviin 1. maaliskuuta 1797 Cádizissa ja poistettiin alusluettelosta 8. elokuuta 1806. Alus romutettiin 1809 La Carracassa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield et al 2023 s. 133
Alexandre Cabanel: *Omakuva*, maalattu vuonna 1862.
**Alexandre Cabanel** (28. syyskuuta 1823 Montpellier – 23. tammikuuta 1889 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.

Cabanel oli akateemisen tyylisuunnan taidemaalari, joka maalasi uskonnollisia, historiallisia ja klassisia aiheita. Hän oli omana aikanaan arvostettu muotokuvamaalari sekä Ranskan keisari Napoleon III:n arvostama taiteilija.

Cabanel pääsi opiskelemaan Pariisin École des Beaux-Arts -taidekouluun 17-vuotiaana. Hän oli François-Édouard Picot’n oppilas ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1844. Hänelle myönnettiin stipendi vuonna 1845 ja hänet valittiin professoriksi opinahjoonsa vuonna 1863.

Pariisin salongin Grande Médaille d’Honneurin Cabanel voitti vuosina 1865, 1867 ja 1878. Opettajan toimensa aikana hän ehti opettaa satoja opiskelijoita ja oli näin keskeisesti vaikuttamassa kokonaisen sukupolven käsitykseen hyvästä taiteesta. Uransa loppupuolella hän ajautui riitoihin uuden, impressionismiksi kutsutun taidesuuntauksen kanssa. Cabanel ja William-Adolphe Bouguereau kieltäytyivät vastaanottamasta impressionistien töitä salonkiin ja tämä sai impressionistit perustamaan oman salonkinsa. Keisari Napoleon III puuttui asiaan ja osti valtion kokoelmiin Cabanelin ja Bouguereaun hylkäämiä töitä.  

Alexandre Cabanel, *Venuksen synty*, 1863.
Cabanelin työtä *Venuksen synty* pidetään yhtenä 1800-luvun kuuluisimmista maalauksista.

Teoksia
-------

* Mooseksen kuolema,  (1850)*Mooseksen kuolema*, (1850)
* Napoleon III:n muotokuva, (ehkä 1865)*Napoleon III:n muotokuva*, (ehkä 1865)
* Aatami ja Eeva karkoitetaan paratiisista, (1867)*Aatami ja Eeva karkoitetaan paratiisista*, (1867)
* Cornelia Lyman Warrenin muotokuva, (1871)*Cornelia Lyman Warrenin muotokuva*, (1871)
* Harmonia, (1877)*Harmonia*, (1877)
* Ofelia, (1883)*Ofelia*, (1883)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alexandre Cabanel** Wikimedia Commonsissa

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Tasoristeys, jossa onnettomuus sattui
**Marhanetsin tasoristeysonnettomuus** sattui aamulla 12. lokakuuta 2010 Dnipropetrovskin alueella Ukrainassa. Se on Ukrainan historian vakavin tieliikenneonnettomuus uhrien määrällä mitattuna. Onnettomuudessa kuoli 45 henkilöä eli bussin kuljettaja ja kaikki kyydissä olleet matkustajat. Välittömästi heistä kuoli 38, ja sairaalahoitoon joutui seitsemän.

Nikopol–Marhanets-reittiä kulkenut Etalon-linja-auto, jossa oli 52 matkustajaa, ajoi tasoristeykseen, kun yksittäinen VL8-sähköveturi törmäsi siihen. Alustavien arvioiden mukaan bussi ajoi radalle, vaikka veturi soitti sireeniä. Auto juuttui radalle vaihtamisen yhteydessä. Törmäys sattui, vaikka veturi turvautui hätäjarruun.

Presidentti Viktor Janukovytš julisti seuraavan päivän kansalliseksi surupäiväksi. Pääministeri Nikolai Azarov lupasi uhrien omaisille korvauksia. Lisäksi maan tasoristeyksiin luvattiin puomeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Ukrainassa 43 kuollut bussin ja junan veturin törmäyksessä  12.10.2010. YLE Uutiset. Viitattu 14.10.2010.
2. ↑
3. ↑
Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna
**Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna** Venäjän SFNT:n kansallistunnus lipun ohella. Se otettiin käyttöön 10. heinäkuuta 1918.

Vaakunan keskellä lukee **РСФСР**. Sen alla on sirppi ja vasara, jotka symboloivat maataloustyöläisiä ja tehdastyöläisiä. Sen yläpuolella on tähti, joka symboloi edistystä. Vaakunan sivuilla on vehnää.

Vaakunan alapuolella on teksti:

*Пролетарии всех стран соединяйтесь!, Proletarii vseh stran, sojedinjaites!* – suomeksi *Kaikkien maiden työläiset, liittykää yhteen!*

Versiot
-------

* VSFNT:n vaakuna (19. heinäkuuta 1918 - 11. toukokuuta 1925)VSFNT:n vaakuna (19. heinäkuuta 1918 - 11. toukokuuta 1925)
* VSFNT:n vaakuna (1920 - 1978)VSFNT:n vaakuna (1920 - 1978)
* VSFNT:n vaakuna (1978 - 16. toukokuuta 1992)VSFNT:n vaakuna (1978 - 16. toukokuuta 1992)
* Venäjän federaation vaakuna (16. toukokuuta 1992 - 1. joulukuuta 1993)Venäjän federaation vaakuna (16. toukokuuta 1992 - 1. joulukuuta 1993)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna**.
* Venäjän vaakunat, Venäjän veksillologia ja heraldiikka. (venäjäksi)

Neuvostotasavaltojen vaakunat
Armenian SNT | Azerbaidžanin SNT | Georgian SNT | Kazahstanin SNT | Kirgiisien SNT | Latvian SNT | Liettuan SNT | Moldavian SNT | Tadžikistanin SNT | Turkmenistanin SNT | Valko-Venäjän SNT | Ukrainan SNT | Uzbekistanin SNT | Venäjän SFNT | Viron SNT

---

Karjalais-suomalainen SNT (1940–1956) | Transkaukasian SFNT (1922–1936)
**Pentti Edvard Vuento** (sukunimi aik. *Trukki*; 14. heinäkuuta 1921 Alatornio – huhtikuussa 2005) oli suomalainen sähköinsinööri ja eräkirjailija.

Vuennon vanhemmat olivat pakkamestari Erkki Arvid Trukki ja Hilja Sofia Ylikarvala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1940 Kemin lyseosta. Pentti Vuennolla oli viisi lasta - yksi niistä emiritusprofessori Matti Vuento.

Kotiuduttuaan jatkosodasta Vuento työskenteli aluksi Kemi Oy:n sähkö- ja metalliosastolla mutta hän ryhtyi sitten opiskelemaan ja valmistui sähköinsinööriksi 1949. Vuento toimi sitten sähköalalle eläkkeelle jäämiseensä saakka työskennellen *Pohjolan Sähkö Oy*:ssä sähköinsinöörinä ja konttorin hoitajana Kemissä ja Rovaniemellä sekä Asea Oy:ssa ja *Asea Asea-Scandia Oy*:ssa myyntikonttorin johtajana.

Vuento kuvasi kirjoissaan pohjoisen Suomen lohenpyyntiä ja lohijokia, erityisesti Tenojokea. Vuennon viimeinen kirja *Kannaksen tulenjohtaja* perustui hänen omaan sotapäiväkirjaansa kesältä 1944.

Teoksia
-------

* *Kun lohi nousee Tenolla*. Karisto 1977
* *Nukkumajoelta Tenolle*. Karisto 1979
* *Suurlohta Tenolta*. Karisto 1981
* *Lohijoilta ja tammukkapuroilta*. Karisto 1986
* *Lohen perässä*. Karisto 1992
* *Kalavisio*. Karisto 1997
* *Tenon lohi kutsuu*. Karisto 2001
* *Kannaksen tulenjohtaja*. Karisto 2004

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kariston kirjailijat: Pentti E. Vuento (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kemin lyseon lukio : entisiä oppilaita : Pentti Vuento[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Pentti Vuento (Trukki) geni.com. Viitattu 3.5.2023.
**Veijo Tapani Sydänmetsä** (s. 27. joulukuuta 1939 Sievi) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Sydänmetsän vanhemmat olivat Johan Ernst (Ensti) Syvänmetsä ja Maria (Maija) Aliisi Puutio. Hän avioitui 1966 Hillevi Margareeta Ruottisen kanssa. Sydänmetsä valmistui puuteollisuusteknikoksi Lahden teknillisestä oppilaitoksesta 1966. Hän oli Pyhännän Rakennustuote Oy:n, vuodesta 1998 PRT-Forest-osakeyhtiö, toimitusjohtaja 1968–2004 ja hallituksen jäsen 1998–2004. Hän toimi myös yhtiön hallituksen puheenjohtajana ja yhtiön osakkaana. Sydänmetsällä on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän oli esimerkiksi Pyhännän kunnanhallituksen jäsen 1973–1974, Pohjois-Pohjanmaan maakuntaliiton hallituksen jäsen 1976–1978 ja on ollut useiden eri liikeyritysten hallitusten ja johtokuntien puheenjohtaja tai jäsen. Sydänmetsä sai teollisuusneuvoksen arvonimen 2000. Suomen Liikemies-Yhdistys valitsi hänet Vuoden liikemieheksi 1981 ja Pohjois-Pohjanmaa-palkinnon hän sai 2019. Sydänmetsä tunnetaan myös vakaumuksellisena vanhoillislestadiolaisena henkilönä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunen, Harri: Teollisuusneuvos Veijo Sydänmetsä (1939–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.12.2023.
2. ↑  Pohjois-Pohjanmaa-palkinto teollisuusneuvos Veijo Sydänmetsälle.  *Kalajokilaakso*, 7.1.2019, nro 1, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 28.12.2023.
Aurausta Jyväskylässä
Aurausta Virossa
Tien **aurauksella** tarkoitetaan tien kunnossapitotyötä, jossa tielle satanut lumi siirretään pois ajotieltä autojen kulkua haittaamasta. Teiden talvihoidossa liukkaudelle, lumen syvyydelle ja tasaisuudelle on asetettu laatuvaatimukset tien hoitoluokan mukaan.

Lumen poistoauraukset tehdään ajoneuvon eteen kiinnitettävillä auroilla. Aurat ovat vinossa asennossa. Sen ansiosta ajettaessa lumi siirtyy auralla tien pinnalta penkalle. Aurauksen linjaa helpottavat tiedn laidalla pystyssä olevat aurausmerkit. Nämä ovat usein noin metrin pituisista havupuista tehtyjä merkkejä tai oransseja muovikeppejä. Lumen auraus voidaan viimeistellä tiekarhun aurauksella. Myös lumilinkoja käytetään. Moottoritiet ja muut useampikaistaiset tiet aurataan usein tien leveydestä riippuen kahdella tai kolmella aura-autolla, jotta ajorata saataisiin kerralla puhtaaksi.

Auraustyössä yritetään koko ajan ottaa huomioon myös muut tienkäyttäjät, mutta siitäkin huolimatta aura-autojen liikkeitä kannattaa varoa ainakin risteyksissä. Lumen pöllyämisen takia auran ohittaminen on useimmiten vaikeaa, mutta yleensä kuljettaja voi antaa muille ohitusmahdollisuuden hidastamalla tai pysäyttämällä sopivassa kohdassa.

Aurauksella voidaan myös tasoittaa epätasainen tai urittunut tien pinta. Tien tasoitusauraus tehdään tiekarhulla. Tiekarhun aura tasoittaa tien pinnan epätasaisuudet, joita ovat kuopat ja ajo-urat.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auraus** Wikimedia Commonsissa

* Uutinen skal.fi-sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Argentiinalainen gaucho kuvassa vuodelta 1870.
**Gaucho** (port. *gaúcho*) on termi, jota käytetään Etelä-Amerikan pampan, chacojen ja Patagonian ruohotasankojen asukkaista. Gauchoja asuu Argentiinassa, Uruguayssa, Paraguayssa, Etelä-Chilessä (jossa käytetään nimitystä *huaso*) ja Etelä-Brasiliassa. Gaúcho on myös nimitys Brasilian Rio Grande do Sulin osavaltion asukkaille – tässä mielessä tunnettu jalkapalloilija Ronaldinho on gaúcho.

Gauchoa voi pitää eräänlaisena löyhänä vastineena Pohjois-Amerikan cowboylle. Cowboyn, meksikolaisen vaqueron ja venezuelalaisen llaneron tapaan gaucho on termi, joka viittaa enemmän 1800-luvulle, jolloin gauchot muodostivat väestön enemmistön, kuin nykyaikaan. Perinteisesti gauchot ovat paimentaneet karjaa ja harjoittaneet maataloutta pääelinkeinonaan. Cowboyn tapaan gauchoihin liittyy romanttinen perinne, joka on näkynyt etenkin Argentiinan kulttuurissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gaucho** Wikimedia Commonsissa

* Gauchos of Argentina, Uruguay and Southern Brazil (Arkistoitu – Internet Archive) About Travel