recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**San Antonio** oli Espanjan laivaston vuonna 1785 vesille laskettu San Ildefonso -luokan kaksikantinen 74-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Ildefonso -luokka*
José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin Artillero Realilta Cartagenasta. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1785.

Palvelus
--------

Kesäkuussa 1786 oli oli reservissä Cartagenassa. Se vastaanotti 9. lokakuuta 1786 kuninkaallisen määräyksen, jonka mukaan se aseistettaisiin ja pohja kuparoitaisiin. Alus lähti 10. joulukuuta 1787 Cádizista Cartagenaan päällikkönään Antonio Ansoategui ja 31. joulukuuta paluumatkalle Cartagenasta. Se saapui 28. tammikuuta 1788 tarvikekuormassa Cádiziin.

Lokakuuhun 1788 alus oli Córdoban koelaivueessa. Se lähti 7. helmikuuta 1788 Cartagenasta. Alus lähti 25. syyskuuta Cartagenasta, minne se palasi 11. lokakuuta. Vuonna 1790 alus oli ankkurissa Cartagenassa. Se saapui 6. marraskuuta 1790 Oraniin kuljettaen joukkoja. Joulukuussa 1790 alus oli Cádizissa Marqués del Socorron laivastossa. Kesäkuussa 1791 alus avusti Oranin sotaretken päättänyttä evakuointia. Oranin sotaretki päättyi maaliskuussa 1792.

Vuonna 1793 alus oli Cartagenassa reservissä. Se lähti 11. heinäkuuta 1794 Cartagenasta Gravinan laivastossa Rosas Bayn sotaretkelle ja palasi Cartagenaan 19. tammikuuta 1795. Vuonna 1796 alus liitettiin Lángaran laivastoon Máhonissa. Se lähti 26. syyskuuta 1796 Cádizista Lángaran laivastossa Touloniin, jonne se saapui 31. lokakuuta. Alus palasi 21. joulukuuta Cartagenaan, mistä se lähti 2. helmikuuta 1797 Cádiziin kuljettaen tarvikkeita.

Alus osallistui 14. helmikuuta 1797 Cabo de São Vicenten taisteluun, mistä se palasi Cádiziin. Joulukuussa alus siirrettiin Cádizissa reserviin. Alus siirrettiin 1. lokakuuta 1800 allekirjoitetun San Ildefonson sopimuksen mukaisesti Ranskan laivastolle, joka vastaanotti sen 31. maaliskuuta 1801.

Alus liitettiin 21. toukokuuta 1801 Toulonissa Ranskan laivastoon nimellä *Saint Antoine*. Aluksen miehistö koostui espanjalaisista ja ranskalaisista merimiehistä. Britannian kuninkaallisen laivaston *HMS Superb* valtasi 12. heinäkuuta 1801 aluksen. Vuonna 1807 alus oli proomuna nimellä *HMS San Antonio*, joka romutettiin 1827.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Winfield et al 2023 s. 157

*San Ildefonso* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San Ildefonso* - *San Antonio* - *San Telmo* - *San Francisco de Paula* - *Europa* - *Conquistador* - *Soberano* - *Intrépido* - *Infante don Pelayo* - *Monarca* |
| Edeltäjä: *Bahama* – Seuraaja: Montañés-luokka |
**Tuula Hällström** (s. 1978) on suomalainen pianisti joka on erikoistunut lied- ja kamarimusiikkiin. Hän on konsertoinut Suomessa useilla musiikkijuhlilla, sekä myös ulkomailla, ollut haluttu pianisti laulukilpailuissa, oopperaproduktioissa ja laulun mestarikursseilla.

Hällström on erikoistunut lied- ja kamarimusiikkiin. Vuoden 1999 kesällä voitti Pieksämäellä, Suomen ainoan lied-pianistikilpailun. Viulisti Anna Kahanpään kanssa hän on voittanut kamarimusiikkikilpailu Juvenalian vuonna 1995 ja pääsi Kuhmon kansainvälisen duokilpailun finaaliin vuonna 1998. Hän oli toisella sijalla Ilmari Hannikainen -pianokilpailussa vuonna 1996, ja hänet palkittiin myös Helmi Vesa -pianokilpailussa tammikuussa 1999.

Hällström aloitti opiskelunsa Länsi-Helsingin musiikkiopistossa jossa hänen opettajanaan oli muun muassa Collin Hansen ja jonka kanssa hän jatkoi yhteistyötä Sibelius-Akatemiassa. Keväällä 2003 hän suoritti pianodiplomin erinomaisin arvosanoin opettajanaan professori Erik T. Tawaststjerna. Mestarikursseilla Hällströmin opettajina ovat olleet muun muassa Konstantin Bogino ja Ralf Gothóni, ja lied-musiikkia hän on opiskellut Collin Hansenin lisäksi muun muassa Gustav Djupsjöbackan, Ilmo Rannan ja Eero Heinosen johdolla.

Tuula Hällström on esiintynyt Suomessa muun muassa Naantalin Musiikkijuhlilla, Tuusulanjärven kamarimusiikissa, Joutsenon taidekesässä, Kangasniemen Musiikkiviikoilla, Mäntän Musiikkijuhlilla ja Savonlinnan Oopperajuhlilla. Kotimaan lisäksi hän on konsertoinut myös muun muassa Ruotsissa, Virossa, Puolassa, Britanniassa, Unkarissa, Italiassa, Japanissa ja USA:ssa. Hällström on toiminut vakituisena pianistina sekä valtakunnallisissa Timo Mustakallio -laulukilpailussa, Lappeenrannan laulukilpailussa, Kangasniemen laulukilpailussa, Sibelius-laulukilpailussa että kansainvälisessä Mirjam Helin -laulukilpailussa. Hällström on myös julkaissut useita lied-levyjä, muun muassa yhdessä Mari Palon, Waltteri Torikan, Juho Punkerin, Sami Luttisen ja Tuuli Takalan kanssa. Suomen Kulttuurirahasto myönsi Hällströmille kolmivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2012 Mirjam Helinin -rahastosta. 

Tuula Hällströmin puoliso on kirjailija ja valokuvaaja Pekka Nuikki. Heillä on neljä lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuula Hällström voitti Kangasniemen liedpianistikilvan *Helsingin Sanomat*.  3.7.1999. Viitattu 29.7.2021.
2. ↑  Tuula Hällström ja Tuuli Takala konsertoivat Savonlinnasalissa *STT*. Viitattu 29.7.2021.
3. 1 2 3  Tuula Hällström *The Mirjam Helin Competition*. Viitattu 29.7.2021.
4. ↑  The Founding Team *FINE Magazines*. Viitattu 29.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Viinissä kypsyy tuhannen prosentin tuotto *Turun Sanomat*.  30.7.2005. Viitattu 29.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Hällström Tuula *Urkuyö & Aaria festivaali 3.6.—28.8.2021*.  Arkistoitu 29.7.2021. Viitattu 29.7.2021.
* Hällström Tuula, Pianisti *Teatro Productions*. Viitattu 29.7.2021.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Guy Armand Romano** (11. kesäkuuta 1937 Arc-en-Barrois – 23. marraskuuta 2023 Pariisi) oli ranskalaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 24. helmikuuta 1964 ja nimitettiin Niameyn apostoliseksi hallitsijaksi Nigeriin sekä Caput Cillan titulaaripiispaksi 25. kesäkuuta 1984. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. syyskuuta Paul Zoungrana, jota avustivat Isidore de Souza ja Marie-Jean-Baptiste-Hippolyte Berlier.

3. maaliskuuta 1997 Romano sai nimityksen Niameyn piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään hiippakuntansa johdossa 25. tammikuuta 2003.

Lähteet
-------

1. ↑  Atemanke, Jude: Late Catholic Bishop in Niger Eulogized as "a tireless pastor devoted to mission" *Association for Catholic Information in Africa*.  24.11.2023. Viitattu 7.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Guy Armand Romano, C.SS.R.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Aulis Kalma vuonna 1964.
**Aulis Kalma** (4. heinäkuuta 1899 Pori – 21. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Kalma pääsi ylioppilaaksi 1917 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1925.

Kalma toimi arkkitehtinä puolustus- ja sosiaaliministeriössä sekä oli rautatiehallituksen talonrakennusosaston päällikkönä. Viimeksi hän toimi yksityisenä arkkitehtinä. Kalma oli myös opettajana teknillisissä kouluissa ja opistoissa.

Aulis Kalma on haudattu Honkanummen hautausmaalle Helsinkiin.

Suunnittelutöitä
----------------

* Etelä-Hämeen piirimielisairaala, Kankaantausta, Vanaja 1932
* Pelastusarmeijan talo, Alppikatu, Helsinki 1937
* Runonlaulajan pirtti, Parppeinvaaran Runokylä, Ilomantsi 1964

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Karjalan Heimo*, nro 5-6/1975, s. 97.
2. ↑  Hautakirjoituksia ja hautakuvia.[vanhentunut linkki] Suomen Sukututkimusseura.
3. ↑  Hämeenlinnan Lydia.
4. ↑  Frelssiksen talo Pekka Puupää. Helsingin Kilometritehdas.
5. ↑  Parppeinvaaran Runokylä. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Suomen Valkonauhaliitto** (ruots. *Förbundet Vita Bandet i Finland*) on vuonna 1905 perustettu valtakunnallinen ehkäisevää päihdetyötä tekevä naisjärjestö. Toiminnan perustana on kristillinen arvopohja. Järjestön työ tukee yksilöitä ja perheitä terveeseen ja tasapainoiseen elämään sekä vahvistaa yhteiskunnan tasolla kansalaisia toimimaan päihteettömyyden puolesta. Toiminta kohdistuu koko väestöön, sekä naisiin että miehiin. 

Valkonauhaliike on saanut alkunsa Yhdysvalloissa 1870-luvulla ja se tuli Suomeen 1896, jolloin perustettiin ensimmäinen valkonauhayhdistys Turkuun. Alkuaikojen vaikuttajia olivat muun muassa suomalaiset naisasianaiset Aleksandra Gripenberg, Alli Trygg-Helenius ja liiton ensimmäinen matkasihteeri Maria Stenroth, joka tunnetaan myös kirjailijanimellä Marja Salmela. Suomen Valkonauhaliitto perusti eri puolille maata turvakoteja ja yömajoja naisille, lastenkoteja, tyttö- ja poikakoteja ja aloitti nuorisokerhotoiminnan. Liiton aloitteesta Suomeen saatiin ensimmäiset naispoliisit. Järjestön lehti, Valkonauha, on ilmestynyt yhtäjaksoisesti vuodesta 1909.

Suomen Valkonauhaliiton johtavissa tehtävissä on vuosikymmenten kuluessa ollut useita suomalaisia naisvaikuttajia, joista esimerkkinä voi mainita kirkkotekstiilitaiteilija Hanna Loimarannan ja ensimmäisenä Suomessa naiselle myönnetyn kanslianeuvoksen arvonimen saanut Hanna Lönnrot. Suomen Valkonauhaliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.

Suomen Valkonauhaliiton keskeisimpiä toimintamuotoja 2020-luvulla ovat perhetyö, yksilötapaamiset ongelmia kohdanneiden kanssa, hoidollinen ryhmätoiminta ja Opiskelijakoti Helsingin Kruununhaassa. Liiton toinen helsinkiläinen paikallisyhdistys, Suur-Helsingin Valkonauha ry, ylläpitää Liisankotia Katajanokalla ja Länsi-Pakilassa. Liitto järjestää yhdessä paikallisyhdistysten kanssa myös seminaaritoimintaa. Liitto tekee myös kohderyhmänsä elämäntilanteiden parantamistoimintaa. Vuonna 2022 on käynnissä STEAn rahoittama AURORA-hanke Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymän (Essoten) alueella. Liitolla on paikallisyhdistyksiä Helsingissä, Hämeenlinnassa, Kuopiossa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Oulussa ja Tampereella.

Katso myös
----------

* World´s Woman's Christian Temperance Union

Lähteet
-------

1. ↑  Historia Suomen Valkonauhaliitto. Viitattu 9.8.2022.
2. ↑  Hanna Lönnrot - ensimmäinen naispuolinen kanslianeuvoksen arvonimen saaja
3. ↑  Valkonauhatyö Suomen Valkonauhaliitto. Viitattu 9.8.2022.
4. ↑  STEA-rahoitteinen AURORA-hanke *www.suomenvalkonauhaliitto.fi*.  18.6.2020. Suomen Valkonauhaliitto.  Arkistoitu 9.8.2022. Viitattu 9.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Valkonauhaliitto
* Fanny von Hertzen, *Suomen valkonauhaliikkeen 35-vuotiskertomus* (1931)*lähde tarkemmin?*
| "Heavydirtysoul"Twenty One Pilots |
| --- |
| Singlen "Heavydirtysoul" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Blurryface* |
|  Äänitetty  | 2015 |
|  Julkaistu | 9. joulukuuta 2016 |
|  Formaatti | CD single, digitaalinen lataus |
|  Tuottaja(t) | Ricky Reed |
|  Tyylilaji | Rock, Rap rock, Alternative rock, Electronic rock |
|  Kesto | 03.54 |
|  Levy-yhtiö | Fueled by Ramen |
| Twenty One Pilotsin muut singlet |
| "Heathens"2016 | "Heavydirtysoul"2016 | "Jumpsuit"2018 |

**Heavydirtysoul** on yhdysvaltalaisen musiikkiduon Twenty One Pilotsin musiikkikappale. Sen julkaisi Fueled by Ramen heidän neljännen, Blurryface-studioalbumin kuudentena ja viimeisenä singlenä 9. joulukuuta 2016. Kappaleen on sanoittanut Tyler Joseph ja sen tuotti Ricky Reed. Jotkut kappaleen sanoista on otettu suoraan Tyler Josephin "Street Poetrysta", jonka hän julkaisi Rock Soundin virallisella YouTube-kanavalla 27. elokuuta 2013. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Andrew Donoho ja se julkaistiin 3. helmikuuta 2017. Video kuvattiin duon kotikaupungissa, Ohion Columbuksessa.

"Heavydirtysoul" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistalle ainoastaan Belgiassa (Flanderi). Lisäksi kappale pääsi duon kotimaassa Yhdysvalloissa muutamalle Billboardin rock-painotteiselle musiikkilistalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heavydirtysoul released by Warner Music Canada *fyimusicnews.ca*.
2. ↑  Twenty One Pilots ‎– Heavydirtysoul *discogs.com*.
3. ↑  Street Poetry With Twenty One Pilots' Tyler Joseph *youtube.com*.
4. ↑  twenty one pilots: Heavydirtysoul (OFFICIAL VIDEO) *youtube.com*.
5. ↑  twenty one pilots: Heavydirtysoul (Beyond the Video) *youtube.com*.
6. ↑  Ultratop.be – Twenty One Pilots – Heavydirtysoul *ultratop.be*.
7. ↑  Twenty One Pilots Chart History (Hot Rock Songs) *billboard.com*.
8. ↑  Twenty One Pilots Chart History (Alternative Songs) *billboard.com*.
9. ↑  Twenty One Pilots Chart History (Mainstream Rock) *billboard.com*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Heavydirtysoul
**Kultaranta-keskustelut** on Naantalissa Suomen tasavallan presidentin kesäasunto Kultarannassa vuodesta 2013 lähtien kerran kesässä järjestetty kaksipäiväinen ulko- ja turvallispoliittinen keskustelutapahtuma. Keskustelutilaisuus on tasavallan presidentti Sauli Niinistön koolle kutsuma ja tilaisuus järjestetään yhteistyössä Ulkopoliittisen instituutin kanssa.

Tasavallan presidentti Sauli Niinistö esitti valtiopäivien avajaisissa vuoden 2013 helmikuussa ajatuksen toistuvasti pidettävästä ulkopoliittisesta keskustelutapahtumasta. Valtiopäivien puheessa Niinistö totesi, että ulkopoliittista keskustelua on syytä ylläpitää ulkopoliittisten selontekojen väliaikanakin, koska maailma muuttuu niitä tiheämpään tahtiin. Kultaranta-keskusteluiden tavoitteeksi on kerrottu luoda uudenlainen, Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa avoimesti ja kriittisesti pohtiva kansallinen keskustelutapahtuma. Niinistön erityisenä toiveena on tarjota mahdollisuus vuoropuhelulle.

Tapahtumaan kutsutaan noin sata ulko- ja turvallisuuspolitiikan asiantuntijaa ja vaikuttajaa yhteiskunnan eri tahoilta. Kutsuttuina on muun muassa poliittisia päättäjiä, tutkijoita, hallinnon, elinkeinoelämän, järjestöjen ja median edustajia.

Keskustelut
-----------

Ensimmäinen Kultaranta-keskustelut pidettiin 16.–17. kesäkuuta 2013. Keskusteluissa käsiteltiin laajasti Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikan nykytilaa ja tulevaisuutta.

Vuoden 2014 8.-9. kesäkuuta pidetyissä keskusteluissa aiheina olivat Venäjän kehitys, Euroopan tilanne, kyber- ja informaatioturvallisuus sekä puolustuksen kehittäminen. Keskusteluja käytiin myös Suomen taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta uudistumiskyvystä. Yleisradio lähetti Venäjää käsittelevän keskustelun suorana Yle TV1:ssä ja muita keskusteluja suorana Yle Areenassa.

Vuoden 2015 14.-15. kesäkuuta pidetyissä keskusteluissa aiheina olivat "The World Disorder?", Suomen haasteet, länsimaat, demokratian tila, Venäjän kehitysnäkymät, tiedustelu, terrorismi ja turvallisuus. Vuonna 2015 ensimmäistä kertaa mukana oli ulkomaalaisia puhujia: Strobe Talbott, Aleksei Kudrin ja Wolfgang Ischinger. Yleisradio lähetti keskusteluja suorana TV1:ssä ja Yle Areenassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kultaranta-keskustelut järjestetään jälleen kesällä 2014 *presidentti.fi*.  16.4.2014. Tasavallan presidentin kanslia. Viitattu 12.7.2015.
2. 1 2  Kultaranta-keskustelut koolle kesäkuussa *presidentti.fi*.  15.5.2015. Tasavallan presidentin kanslia.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 12.7.2015.
3. ↑  Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikasta keskustellaan kesällä Kultarannassa *presidentti.fi*.  25.4.2013. Tasavallan presidentin kanslia. Viitattu 12.7.2015.
4. ↑  Kultaranta-keskustelut 8.-9.6.2014 *presidentti.fi*.  28.5.2014. Tasavallan presidentin kanslia. Viitattu 12.7.2015.
5. ↑  Hiltunen, Elina: Presidentin Kultaranta-keskustelut alkavat, tapetilla Suomi, Venäjä ja turvallisuus – Yle näyttää suorana *yle.fi*.  14.6.2015. Yleisradio Oy. Viitattu 12.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kultaranta-keskustelujen verkkosivut - ohjelma ja tallenteet keskusteluista *presidentti.fi/kultaranta*. Tasavallan presidentin kanslia.
* Yle Areena: Kultaranta-keskustelut
**Kansallinen Liiga -kausi 2023** oli naisten jalkapalloliigan 17. kausi ja kaikkiaan 53. kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. 

Mestaruuden saavutti KuPS, hopeaa HJK ja pronssia Åland United.

Sarjamuoto
----------

Kaudella 2023 Kansallisessa Liigassa pelattiin 10 joukkueen kaksinkertainen runkosarja. Kuusi parasta jatkoivat Mestaruussarjaan ja neljä viimeistä Haastajasarjaan. Mestaruussarja pelattiin yksinkertaisena ja haastajasarja kaksinkertaisena sarjana, niin että runkosarjan pisteet laskettiin mukaan. Haastajasarjan viimeinen putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2024 ja toiseksi viimeinen karsii sarjapaikastaan Naisten Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa.

Joukkueet
---------

| Joukkue | Paikkakunta | Kotikenttä |
| --- | --- | --- |
| FC Honka | Espoo | Tapiolan urheilupuisto |
| Helsingin Jalkapalloklubi | Helsinki | Bolt Arena |
| Helsingin Palloseura | Helsinki | HoFS Areena |
| Ilves | Tampere | Tammelan stadion |
| Kuopion Palloseura | Kuopio | Väre Areena |
| Oulu Nice Soccer | Oulu | Castrenin kenttä |
| PK-35 | Helsinki | MagneCit Areena |
| PK-35 Vantaa | Vantaa | Myyrmäen jalkapallostadion |
| Turun Palloseura | Turku | Yläkenttä TN, Turku |
| Åland United | Lemland | Wiklöf Holding Arena |

Sarjataulukko
-------------


| KuPS | 2 | 2 | 0 | 0 | 10-3 | 6 |
| TPS | 2 | 1 | 1 | 0 | 4-1 | 4 |
| HPS | 2 | 1 | 1 | 0 | 3-2 | 4 |
| PK-35 Vantaa | 2 | 1 | 1 | 0 | 2-1 | 4 |
| FC Honka | 2 | 1 | 0 | 1 | 2-2 | 3 |
| HJK | 2 | 1 | 0 | 1 | 2-2 | 3 |
| Ilves | 2 | 0 | 2 | 0 | 1-1 | 2 |
| PK-35 | 2 | 0 | 1 | 1 | 1-4 | 1 |
| Åland United | 2 | 0 | 0 | 2 | 2-4 | 0 |
| ONS | 2 | 0 | 0 | 2 | 3-10 | 0 |

Lähteet
-------

1. ↑  Kansallinen Liiga 2023 *Palloliitto.fi*. Suomen Palloliitto. Viitattu 14.10.2023.

Kansallinen Liiga -kaudet
1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979   
 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989   
 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999   
 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009   
 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019  
2020 | 2021 | 2022 | 2023

*(1971–1973 epävirallinen naisten SM-kilpailu, 1974–2006 Naisten SM-sarja, 2007–2019 Naisten Liiga)*
Lars Plougmannin työntekoa kuvaava maalaus.
**Työllinen** on tilastollinen käsite, jolla viitataan siihen joukkoon työvoimasta, jotka ovat ansiotyössä tai saavat yrittäjätuloa. Työllisen vastakohta on työtön, ja työvoiman katsotaan muodostuvan kaikista niistä henkilöistä, jotka ovat joko työllisiä tai työttömiä.

Vuonna 2021 Suomessa oli yhteensä 2 377 126 työllistä. Tämä on 89,8 % koko työvoimasta.

Tilastokeskuksen määritelmä
---------------------------

Tilastokeskus antaa työlliselle kaksi vaihtoehtoista määritelmää. Työllisellä voidaan ensinnä viitata henkilöön, joka on tutkimusviikolla tehnyt työtä vähintään tunnin palkkaa tai yrittäjätuloa saadakseen. Myös tutkimusviikolla työstä tilapäisesti pois ollut henkilö lasketaan työlliseksi, jos poissaolon syy on äitiys- tai isyysvapaa, ansiosidonnainen vanhempainvapaa, oma sairaus, loma tai työaikajärjestely, tai jos poissaolo kestää alle 3 kuukautta.

Toisaalta työllisellä voidaan tarkoittaa niitä 18-74 -vuotiaita henkilöitä, jotka vuoden viimeisellä viikolla olivat ansiotyössä eivätkä olleet työttömänä työnhakijana työ-ja elinkeinoministeriön työnhakijarekisterissä tai suorittamassa varusmies- tai siviilipalvelua. Tällöin tieto työllisyydestä perustuu työeläke- ja veroviranomaisten tietoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastokeskus *www.stat.fi*. Viitattu 7.9.2023.
2. ↑  Tilastokeskus *www.stat.fi*. Viitattu 7.9.2023.
3. ↑  Väestö muuttujina Alue, Pääasiallinen toiminta, Sukupuoli, Ikä, Vuosi ja Tiedot *PxWeb*. Viitattu 7.9.2023. [vanhentunut linkki]
**Hengitystuki ry** (syyskuu 2022 asti *Hengityslaitepotilaat ry*) (ruots. *Andningsstöd rf*) on vammaisjärjestö, joka toimii elämää ylläpitävää hengityslaitetta käyttävien yhdyssiteenä ja oikeuksien edistäjänä. Yhdistys on perustettu vuonna 1956. Hengitystuki ry on SOSTEn jäsenjärjestö.

Toiminta
--------

Hengitystuki ry järjestää jäsentapaamisia ja erilaisia tilaisuuksia. Tapaamisissa saatavan vertaistuen lisäksi jäsenistön kesken pidetään yhteyttä jäsenkirjeillä ja sosiaalisen median kautta. Järjestö tekee oikeuksienvalvontatyötä pyrkien vaikuttamaan niin lainsäädäntöä valmistelevaan sosiaali- ja terveysministeriöön kuin hengityslaitetta käyttäville palveluita tuottaviin tahoihinkin. Tiedon jakaminen hengityslaitekotihoidosta verkkosivujen, seminaarien ja koulutusten kautta on merkittävä osa toimintaa.*lähde?*

Historia
--------

Tarve perustaa oma yhdistys hengityslaitetta käyttäville liittyy 1950-luvulla olleeseen polioepidemiaan. Silloin mekaanisessa hengitystukihoidossa oli kehitytty niin, että polion aiheuttaman hengityshalvauksen saaneet eivät kuolleet. Suurin hoitokeskittymä oli Helsingissä oleva Auroran sairaala, jossa oli enimmillään yli 100 hengityslaitepotilasta.

Ajatus oman yhdistyksen perustamisesta syntyi sairaalan oleskelutiloissa iltakeskusteluissa. Yhdistys perustettiin 15. toukokuuta vuonna 1956. Paikalle oli saatu valtiovallan edustajana sosiaaliministeri Tyyne Leivo-Larsson.

### Hengityshalvauspotilaiden kotihoidon mahdollistaminen

Yhdistyksen alkuajan vaikuttamistyön merkittävin saavutus oli vuonna 1962, jolloin yhdistyksen aloitteiden myötä eduskunta vahvisti lakimuutoksen vuonna 1957 voimaan tulleeseen lakiin hengityshalvauspotilaiden hoitokustannuksista. Se takasi hengityshalvauspotilaalle mahdollisuuden päästä maksuttomaan kotihoitoon, jonka kustannukset korvataan valtion varoista. Kotihoitojärjestelmän syntysanat oli lausuttu yhdistyksen ensimmäisessä tiedotustilaisuudessa, jolloin professori Erkki Klemola korosti esityksessään, että olisi mitä tärkeintä kroonisen potilaan sekä fyysisen että psyykkisenkin kunnon kannalta ja myös yhteiskunnalle taloudellisesti edullista saada kroonikko ainakin osaksi vuotta kotihoitoon.

### Puheenjohtajat

Lähde: 

* Olli Aro 1956–1964
* Jaakko S. Tola 1964–1968, 1972–1974
* Anneli Vesterinen 1968
* Juhani Kivi 1969–1971, 1974–1995
* Liisa Rautanen 1995–1997
* Kalle Könkkölä 1997–1998
* Jukka Sariola 1998–

Lähteet
-------

1. ↑  Hengityslaitepotilaat ry on nyt Hengitystuki ry - Hengitystuki ry *hengitystuki.fi*.  10.11.2022. Viitattu 3.1.2023.
2. ↑  Yhdistys *Hengitystuki*. Viitattu 17.11.2020.
3. ↑  SOSTEn jäsenet *SOSTE*. Viitattu 6.4.2022.
4. ↑  *Juhlajulkaisu. Hengityslaitepotilaat ry 50 vuotta*, s. 6. Hengityslaitepotilaat, 2006. ISBN 952-92-0188-5.
5. ↑  Juhlajulkaisu s. 7
6. ↑  Säädösmuutosten hakemisto: 129/1957 *finlex.fi*. Edita. Viitattu 17.11.2020.
7. ↑  Hengityslaitepotilaat ry:n synty *Hengityslaitepotilaat*.  3.1.2019. Viitattu 17.11.2020.
8. ↑  Juhlajulkaisu s. 16
**Hivpoint** on **Hiv-säätiön** ylläpitämä suomalainen hiv-tietoutta ja tukea hiv-positiivisille tarjoava tukikeskus. Hivpoint toimi perustamisestaan vuonna 1986 alkaen vuoteen 2011 asti nimellä **Aids-tukikeskus** ja vuoteen 2017 asti nimellä **Hiv-tukikeskus**. Hiv-säätiö on aatteellisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestö. Hivpointin vuosibudjetti on 1,2 miljoonaa euroa.

Toiminta
--------

Hivpointin tarkoituksena on sen itsensä mukaan "hiv-tartuntojen ennaltaehkäiseminen, tartunnan saaneiden, tartunnasta huolestuneiden ja heidän läheisten tukeminen sekä hiv-tartunnan saaneiden ihmis- ja perusoikeuksien edistäminen". Tätä tarkoitusta varten se tarjoaa tietoa hivistä, AIDS:sta ja muista sukupuolitaudeista. Sillä on muun muassa neuvontapuhelin ja -chat ja se järjestää mahdollisuuksia tapaamiseen työntekijöidensä kanssa.

Hivpoint kohdistaa ennaltaehkäisevää työtä erityisesti miesmatkailijoille, nuorille, maahanmuuttajille, miesten välistä seksiä harrastaville ja hiv-positiivisille. Lisäksi tiedotustoiminta pyrkii vähentämään ennakkoluuloja valtaväestössä.

Hivpoint järjestää hiv-testauksia matalalla kynnyksellä. Lisäksi se myy verkkokaupassaan välineitä hiv-kotitestaukseen. Hivpoint on myös järjestänyt yhteistyössä Suomen Punaisen Ristin kanssa pikatestauksia riskialueilla, kuten Suomen itärajalla, sekä jaannut kondomeja.

Historia
--------

Suomen viranomaiset olivat hitaita toimimaan, kun ensimmäiset hiv-tartuntatapaukset havaittiin Suomessa vuonna 1983. Keskusteluun hiv-testausten aloituksesta osallistuivat myös Setan aktiivit, jotka perustivat Hivpointin edeltäjän Aids-tukikeskuksen vuonna 1986 Kansanterveyslaitoksen tuella. Aids-tukikeskuksen järjestämät nimettömät testaukset osoittautuivat suosituiksi.

Hivpoint järjesti vuodesta 2014 alkuvuoteen 2018 asti seksivalistusta Thaimaassa vapaaehtoistyöntekijöiden avustamana. Helsingin Sanomat julkaisi tammikuussa 2018 jutun, jossa se julkaisi erään vapaaehtoistyöntekijän seksityötä koskevia kommentteja. Hivpoint ei hyväksynyt kommentteja ja päätti lopettaa vapaaehtoistyöntekijöiden käytön Thaimaassa. Se jatkoi työtä omilla työntekijöillään.

Katso myös
----------

* HIV miesten välisestä seksistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hivpoint: Mikä on Hivpoint? *hivpoint.fi*.  Arkistoitu 29.6.2019. Viitattu 2.7.2019.
2. ↑  Hivpoint: Neuvontapalvelut *hivpoint.fi*. Viitattu 2.7.2019.
3. ↑  Terveyden ja hyvinvoinnin laitos: HIV-testin voi vastedes tehdä myös kotona *thl.fi*.  23.8.2018.  Arkistoitu 2.7.2019. Viitattu 2.7.2019.
4. ↑  Kivimäki, Petri: Vanhojen miesten seksimatkoista Venäjälle tuli iso ongelma – SPR ja Hivpoint tarjoavat hiv-pikatestiä jo itärajan raja-asemalla  5.6.2018. Yle Uutiset. Viitattu 2.7.2019.
5. ↑  Hiv-tukikeskus ja SPR jakavat kondomeja Helsingin satamissa  21.10.2013. Yle Uutiset. Viitattu 2.7.2019.
6. ↑  Hanna Nikkanen: Yksinäisten virus – kolme vuosikymmentä Suomen hiv-historiaa  14.3.2016. Hivpoint.  Arkistoitu 2.7.2019. Viitattu 2.7.2019.
7. ↑  Hivpoint lopettaa vapaaehtoisten seksivalistajien käytön Thaimaassa – syynä lausunnot Helsingin Sanomissa  14.1.2018. Helsingin Sanomat. Viitattu 2.7.2019.
Charlesjoen ylittävä, Bostonin ja Cambridgen yhdistävä silta, Longfellow Bridge
**Charlesjoki** on Massachusettsin osavaltion itäisissä osissa Yhdysvalloissa sijaitseva joki. Se saa alkunsa Hopkintonista Middlesexin piirikunnan eteläisistä osista ja laskee Bostonin satamaan. Charlesjoen pituus on hieman yli 130 kilometriä, joten se on pisin kokonaan Massachusettsin osavaltion rajojen sisällä virtaava joki.

Charlesjoen valuma-alue on 795 neliökilometriä, josta yli 78 neliökilometriä on kosteikkoa. Kosteikossa esiintyy harvinaisia kasvilajeja, kuten appalakkienalppiruusu, *arethusa bulbosa* ja *bolboschoenus fluviatilis*. Eläinlajeista siellä esiintyvät muiden muassa koirasalamanteri ja pisarakilpikonna. Charlesjoen Bostonin satamaa lähellä sijaitseva alue on padottu, mutta yhteys satamaan on rakennettu suluilla. 1800-luvun puolessavälissä suuri osa joensuun soisesta alueesta eli Back Baysta täytettiin. Osassa tästä maa-alueesta sijaitsee Bostonin Charlesbank Park. Joella alettiin vuonna 1965 järjestää joka syksy kaksipäiväistä soututapahtuma The Head of the Charlesia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charles River Britannica, viitattu 7.12.2023
New Yorkin kasvitieteellisen puutarhan vierailijakeskus
**New Yorkin kasvitieteellinen puutarha** (engl. *New York Botanical Garden*, NYBG) on New Yorkissa sijaitseva kasvitieteellinen puutarha. Se on Yhdysvaltain suurin kasvitieteellinen puutarha ja on tullut valituksi Yhdysvaltain hallinnon National Historic Landmark -kohteiden listalle.

New Yorkin kasvitieteellinen puutarha perustettiin vuonna 1891. Perustamista innoitti Nathaniel Lord Brittonin ja hänen vaimonsa Elizabeth Gertrude Brittonin vierailu Englannin Kew Gardensissa vuonna 1888. New Yorkin kasvitieteellisen puutarhan kokoelmissa ja erikoispuutarhoissa on kaikkiaan yli miljoona kasvia. Puutarha järjestää myös koulutusohjelmia ja tekee tutkimustyötä siihen kuuluvan International Plant Science Centerin kautta. New Yorkin kasvitieteellisen puutarhan William and Lynda Steere Herbarium on maailman toiseksi suurin kasvio. Siihen myös kuuluva LuEsther T. Mertz Library puolestaan on läntisen pallonpuoliskon suurin kasvitieteen ja puutarhatalouden alojen kirjasto. New Yorkin kasvitieteellisessä puutarhassa käy vuosittain yli miljoona vierailijaa.

New Yorkin kasvitieteellinen puutarha on myöntänyt kultamitaleita erityisistä ansioista kasvitieteessä, puutarhataloudessa ja luonnontieteellisessä koulutuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mission and Overview New York Botanical Garden, viitattu 7.12.2023
2. ↑  Gold Medal Recipients New York Botanical Garden, viitattu 7.12.2023
Aurinkokunta logaritmisella asteikolla
Pioneer 10 ja muita heliovaipan saavuttaneita avaruusluotaimia
**Heliosfääri** on Auringon vaikutuspiiriin kuuluva alue avaruudessa. Se on eräänlainen aurinkotuulen täyttämä kupla, joka ulottuu 150–200 AU:n päähän auringosta kauas Pluton radan ulkopuolelle. Lähes kaikki heliosfäärissä oleva materia on peräisin aurinkokunnasta, sillä vain sähkövarauksettomat tähtienväliset atomit pystyvät läpäisemään sen.

Rakenne
-------

Lähinnä elektroneista ja protoneista koostuva aurinkotuuli virtaa Auringosta noin 350 kilometrin sekuntivauhdilla aurinkokunnan halki, kunnes se vähitellen hidastuu lähestyessään tähtienvälisestä aineesta koostuvia kaasupilviä. Kohtaan, jossa aurinkotuuli alkaa hidastua tähtienvälisen aineen vaikutuksesta, muodostuu šokkirintama, jota kutsutaan terminaatiošokiksi. Kohtaa, jossa tasapaino saavutetaan tähtienvälisen aineen ja aurinkotuulen välillä, kutsutaan heliopaussiksi. Heliosfääri sijaitsee kokonaisuudessaan sen sisällä.

Heliosfäärin tarkka koko ja muoto ovat yhä epäselviä. Planeettainväliset avaruusluotaimet, kuten Pioneer 10 ja 11 sekä Voyager 1 ja 2, ovat matkalla heliosfäärin rajaa kohti ja lopulta ylittävät sen. Voyager 1, jonka lähettimet ovat yhä toiminnassa, läpäisi terminaatiošokin joulukuussa 2004. SOHO-avaruusluotaimen mittaukset ovat viitanneet siihen, että heliosfäärin muoto on epäsäännöllinen ja vääristynyt mahdollisesti paikallisten galaktisten magneettikenttien vaikutuksesta. Kuitenkin Voyager 2 -luotain pääsi heliosfäärin rajalle 2. heinäkuuta 2008 pisteeseen, jonka väitetään todistavan heliosfäärin olevan munanmuotoinen.

IBEX-satelliitin mittauksista vuonna 2010 on voitu koota ensimmäinen heliopausikartta. Tämä satelliitti mittasi nimenomaan heliosfäärin reunalta saapuvia neutraaleja atomeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Solar system 'is egg shaped' *News24*.  3.7.2008. Viitattu 1.5.2020. (englanniksi)
2. ↑  IBEX datasivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heliosfääri**.
* NASA: IBEX - Interstellar Boundary Explorer (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* NASA’s IBEX Observations Pin Down Interstellar Magnetic Field (englanniksi)
* IBEX Sheds New Light on Solar System Boundary (englanniksi)
**Karolina Blom** on suomalainen ääninäyttelijä ja sairaalaklovni.

Blom valittiin alkuvuodesta 2017 *Muumilaakson tarinoita* -animaatiosarjan uudessa MTV:n jälkiäänityksessä Pikku Myyn ääneksi; aiemmassa Yleisradion jälkiäänityksessä Pikku Myytä näytteli Elina Salo. Blom esitti Pikku Myytä myös vuonna 1996 Salon Teatterin *Muumipappa ja meri* -näytelmässä Blom on näytellyt myös muutamissa Turun Linnateatterin ja Turun Uuden Teatterin tuotannoissa. Kesällä 2017 hän näyttelee Mustion linnan kesäteatterissa Lohjalla. Hän myös näytteli Milla Magiaa Ankronikkan uudessa dubbauksessa.

Vuonna 2005 Karolina Blom valittiin Salon Lasten laulukaupunki -tapahtuman toiminnanjohtajaksi. 2010-luvulla hän on toiminut sairaalaklovnina Turun yliopistollisessa keskussairaalassa.

Blom on koulutukseltaan lastenkulttuuriin erikoistunut kulttuurituottaja ja ratsastuksenohjaaja. Hän harrastaa kouluratsastusta ja tekee alan opetustyötä.

Dubbaukset
----------

*Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.*

Lähteet
-------

1. 1 2  Tässä ovat uudet Muumilaakson tarinat -ääninäyttelijät – mukana Salkkarit-Seppo!  9.2.2017. mtv.fi.  Arkistoitu 9.10.2017. Viitattu 14.8.2017.
2. ↑  Henttonen, Veli-Matti: Salolainen Karolina Blom on uusi Pikku Myy, *Salon Seudun Sanomat* 9.2.2017. Viitattu 14.8.2017.
3. ↑  Karoliina Blom, Ilona-esitystietokanta. Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 14.8.2017.
4. ↑  Kesäteatteri (Arkistoitu – Internet Archive), Mustion linna. Viitattu 14.8.2017.
5. 1 2  Palm, Päivi: Laulukaupunki sai uuden vetäjän (Arkistoitu – Internet Archive), *Turun Sanomat* 17.12.2005. Viitattu 14.8.2017.
6. ↑  Klovnipäivä piristää sairaiden lasten arkea (Arkistoitu – Internet Archive), *Turkulainen* 4.6.2013. Viitattu 14.8.2017.
7. ↑  Karolina Blom (Arkistoitu – Internet Archive), Ratsastus- ja valmennuskeskus Teho. Viitattu 14.8.2017.
**Sakartvelos respublika** (საქართველოს რესპუბლიკა, "Georgian tasavalta") on Georgian pääkaupungissa Tbilisissä ilmestyvä georgiankielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin kesäkuussa 1920 nimellä *Komunisti* (კომუნისტი, "Kommunisti"). Se ilmestyi pian tapahtuneen lakkauttamisensa jälkeen nimillä *Sakartvelos komunisti* (საქართველოს კომუნისტის, "Georgian kommunisti") ja *Akhali komunisti* (ახალი კომუნისტი, "Uusi kommunisti"). Bolševikkien valloitettua Georgian lehti alkoi ilmestyä alkuperäisellä nimellään maaliskuussa 1921.

*Komunisti* oli Neuvostoaikana Georgian kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Georgian sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein sanomalehti, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa venäjänkielinen *Zarja Vostoka*, azerinkielinen *Sovet Gürcüstanı* ja armeniankielinen *Sovetakan Vrastan*. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 700 000 kappaletta vuonna 1980.

Vuonna 1990 lehdestä tuli Georgian korkeimman neuvoston äänenkannattaja. Se sai aluksi nimen *Akhali Sakartvelo* (ახალი საქართველო, "Uusi Georgia") ja samana vuonna nimen *Sakartvelos respublika*. Nykyään *Sakartvelos respublikaa* julkaisee nykyään Marina Kandelakin omistama Tanadgoma-1 -yhtiö. Lehti saa rahoitusta Georgian valtiolta ja se tunnetaan vihapuheen ja lännenvastaisen propagandan levittäjänä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960. Tom 1: Gazety Moskvy, Leningrada i stolits sojuznyh respublik*, s. 214. Moskva: Kniga, 1970.
2. 1 2  Kuznetsov, I. V.: *Gazetnyi mir Sovetskogo Sojuza, 1917–1970 gg.: Respublikanskije, krajevyje, oblastnyje i okružnyje gazety*, s. 288. Moskva: Izdatelstvo Moskovskogo universiteta, 1972.
3. 1 2  *Gruzinskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika*, s. 178. Tbilisi: Glavnaja nautšnaja redaktsija Gruzinskoi sovetskoi entsiklopedii, 1981.
4. ↑  Sakartvelos respublika *Georgian Newspapers*. Viitattu 16.12.2023.
5. ↑  Media Profiles: Newspaper "Sakartvelos Respublika" *Media Meter*. Viitattu 16.12.2023.
6. ↑  Funding of pro-Russian media from state budget still continues *Fact Check*.  26.10.2016. Viitattu 16.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
*Tämä artikkeli käsittelee podcastia. Uutisraportti-nimisestä satiiriohjelmasta on eri artikkeli.*
**Uutisraportti** on suomalainen podcast, jonka tuottaa *Helsingin Sanomat.* Ohjelmassa esiintyvät *Helsingin Sanomien* toimittajat Tuomas Peltomäki, Marko Junkkari, Anni Keski-Heikkilä ja Salla Vuorikoski. Uusi jakso ilmestyy pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta joka torstai.

Ohjelmaa voi kuunnella podcast-sovelluksilla, Suplassa ja Helsingin Sanomien verkkopalvelussa. HS:n verkkopalvelussa ja ohjelman Facebook-sivulla voi seurata ohjelman äänitystä videon välityksellä. Videotallenteet julkaistaan myös Youtubessa.

Uutisraportti-podcast aloitti elokuussa 2016. Sen ensimmäiseen kokoonpanoon kuului Peltomäen ja Junkkarin lisäksi Anna-Sofia Berner. Muita aiempia ohjelman kokoonpanoon kuuluneita ovat toimittajat Maria Manner ja Alma Onali.

Ohjelman kussakin jaksossa käsitellään noin kolme uutisaihetta kuluneen viikon varrelta. Jakson lopuksi kukin esiintyjä jakaa keskustelunaiheen viikonlopuksi. Ohjelman oman kuvauksen mukaan sen on tarkoitus kuulostaa siltä, miten toimittajat puhuvat uutisista töiden jälkeen drinksuilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Peltomäki, Tuomas: Uutisraportti-podcastin vakiokokoonpano palaa.  *Helsingin Sanomat*, 7.9.2023. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.12.2023.
2. 1 2  Uutisraportti podcast *Supla*.  Arkistoitu 16.5.2022. Viitattu 15.5.2022.
3. ↑  13.5.2022: Nato, nato, nato jee jee jee - YouTube *www.youtube.com*. Viitattu 15.5.2022.
4. ↑  Uutisraportin RSS-fiidin kuvaus *soundcloud.com*.
**Pensykuroni** (C19H21N2ClO) on ureajohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa fungisidinä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa pensykuroni on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Pensykuroni liukenee hieman heksaaniin ja hyvin muun muassa asetoniin, etyyliasetaattiin ja dikloorimetaaniin. Pensykuroni on selektiivinen fungisidi ja vaikuttaa erityisesti *Rhizoctonia solani*- lajiin ja *Pelliculania*-suvun lajeihin. Nämä sienet aiheuttavat muun muassa perunaseittiä perunoille ja ruskoläikkää, seittimätää ja juurilahoa muille kasveille. Pensykuronin tarkka vaikutusmekanismi ei ole tiedossa, mutta se todennäköisesti tuhoaa sienten mikrotubuluksia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Pensykuronia valmistetaan fenyyli-isosyanaatin ja N-(4-klooribentsyyli)syklopentyyliamiinin välisellä reaktiolla. N-(4-klooribentsyyli)syklopentyyliamiini tuotetaan p-klooribentsyylikloridin ja syklopentyyliamiinin välisellä reaktiolla. Pensykuronia käytetään fungisidina muun muassa perunan, riisin, puuvillan ja koristekasvien viljelyssä. Yhdiste levitetään jauheena tai sillä voidaan käsitellä siemeniä. Pensykuroni on hyväksytty käytettäväksi muun muassa Euroopan unionin alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Pencycuron – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 12.6.2017.
2. 1 2 3  Ulrich Schirmer,Peter Jeschke,Matthias Witschel: *Modern Crop Protection Compounds*, s. 748-757. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 978-3-527-32965-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.6.2017). (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Franz Müller, Peter Ackermann & Paul Margot: *Fungicides, Agricultural, 2. Individual Fungicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. viitattu 12.6.2017
4. ↑  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Pesticides and Agricultural Chemicals*, s. 642. William Andrew, 2014. ISBN 978-1455731480. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.6.2017). (englanniksi)
5. ↑  Pencycuron *EU Pesticides Database*. Euroopan komissio. Viitattu 12.6.2017. (englanniksi)
**Triallaatti** (C10H16SNCl3O) on tiokarbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta voidaan käyttää maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.

Ominaisuudet
------------

Triallaatti on puhtaana väritöntä kiteistä ainetta. Epäpuhtauksien vuoksi teknillinen triallaatti on usein ruskeaa nestettä. Aine on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, asetonitriiliin ja ksyleeniin. Triallaatin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää kasvien tarvitsemien rasvahappojen biosynteesiä. Yhdiste ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Triallaatin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa di-isopropyyliamiini reagoi fosgeenin kanssa muodostaen di-isopropyylikarbamoyylikloridia, joka muodostaa triallaattia reaktiolla 1,1-dikloori-2-kloori-3-merkapto-1-propeenin kanssa. Triallaattia voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä muun muassa vilja-, palkokasvi-, juurikas-, apila- ja auringonkukkaviljelmillä. Yhdiste levitetään maaperään rakeina tai emulsiona. Triallaatti on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Triallate – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 20.6.2017.
2. 1 2 3 4 5  Franz Müller & Arnold P. Applebyki: *Weed Control, 2. Individual Herbicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 20.6.2017
3. 1 2  Michael A. Kamrin,John H. Montgomery: *Agrochemical and Pesticide Desk Reference on CD-ROM*, s. 93-97. CRC Press, 1999. ISBN 9780849321795. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.5.2017). (englanniksi)
4. 1 2  Terence Robert Roberts, D. H. Hutson: *Metabolic pathways of agrochemicals*, s. 618. RSC Publishing, 1998. ISBN 978-0-85404-494-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.6.2017). (englanniksi)
5. ↑  Triallaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 20.6.2017.
6. ↑  Tri-allate *EU Pesticides Database*. Euroopan komissio. Viitattu 20.6.2017. (englanniksi)
**Atsobentseeni** (C12H10N2) on aromaattisiin atsoyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa väriaineiden valmistukseen sekä akarisidinä.

Ominaisuudet
------------

Atsobentseenin isomeroituminen
Huoneenlämpötilassa atsobentseeni on keltaisia tai punaoransseja kiteitä. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja etikkahappoon. Atsoyhdisteille tyypillisesti atsobentseenillä esiintyy cis-trans-isomeriaa. Isomeereista trans-isomeeri on stabiilimpi ja siten vallitseva muoto. Trans-atsobentseeni isomeroituu cis-isomeerikseen, kun sitä säteilytetään ultraviolettivalolla. Cis-atsobentseeni isomeroituu trans-isomeeriksi lämmityksen tai ultraviolettivalosäteilytyksen vaikutuksesta. Aine voidaan pelkistää hydratsobentseeniksi tai aniliiniksi.

Atsobentseeni on myrkyllistä ja on myrkyllisyydeltään verrattavissa nitrobentseeniin. Yhdiste ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Atsobentseeni saattaa olla karsinogeenista.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ensimmäisen kerran atsobentseeniä valmisti Eilhard Mitscherlich vuonna 1834 pelkistämällä nitrobentseeniä emäksisissä olosuhteissa. Nykyäänkin valmistus perustuu nitrobentseenin pelkistykseen joko raudan avulla happamissa olosuhteissa tai yleisemmin emäksisissä olosuhteissa sinkin tai natriumstanniitin avulla tai elektrolyyttisesti.

Atsobentseeniä voidaan käyttää muun muassa väriaineiden, hyönteismyrkkyjen ja vulkanoinninkiihdyttimien valmistamiseen. Yhdistettä voidaan myös käyttää kasvihuoneissa punkkien hävittämiseen ja erityisen tehokas se on punkkien munia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Azobenzene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 30.7.2017.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 689. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 157. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2 3  Franz Müller, Hans Peter Streibert & Saleem Farooq: *Acaricides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2009. Viitattu 30.7.2017
5. 1 2 3 4  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 110. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. 1 2  Heinrich Zollinger: *Color Chemistry*, s. 184-187. John Wiley & Sons, 2003. ISBN 978-3906390239. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.7.2017). (englanniksi)
7. ↑  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Toxic and Hazardous Chemicals and Carcinogens*, s. 301. William Andrew, 2017. ISBN 9780323389686. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.7.2017). (englanniksi)
**Hannu Heikki Johannes Soro** (10. syyskuuta 1952 Karkku – 13. joulukuuta 2023) oli suomalainen opettaja, kunnallispoliitikko sekä jääkiekkovaikuttaja.

Vuonna 1980 Hämeenlinnassa valmistunut Soro oli koulutukseltaan peruskoulun opettaja, mutta työuransa hän teki ammattioppilaitoksissa sekä lukioissa. Soro työskenteli vuodesta 2004 vuoden 2019 asti Tampereen lyseon lukiossa, jossa hän toimi opinto-ohjaajana sekä apulaisrehtorina, kunnes jäi eläkkeelle.

Jääkiekko
---------

Hannu Sorolla ei ole pelaajataustaa jääkiekossa, mutta hän oli todellinen monitoimimies niin seura- kuin maajoukkuetasolla sekä erotuomaritoiminnassa. 

Soro toimi huoltajana SM-sarjassa ja SM-liigassa pelanneessa KooVeessa vuosina 1971–1977 sekä A-maajoukkueessa 1983–1992. Hän kuuluikin ensimmäiset arvokisamitalit voittaneiden maajoukkueiden huoltoryhmään. Näiden lisäksi Soro toimi nuorten maajoukkueissa huoltajana ja joukkueenjohtajana. Ilveksen liigajoukkueen joukkueenjohtajana Soro toimi 1991–1993 ja 1995–2000 sekä joukkueen tiedottajana 1991–2000. Jääkiekkoerotuomarina Soro toimi 1971–1985, joista vuodet 1979–1983 päätuomarina SM-liigassa. Vuonna 1980 Soro tuomitsi ensimmäisenä suomalaisena ottelun Ruotsin Elitserienissä. Näiden lisäksi Sorolla oli lukuisia luottamustehtäviä Suomen jääkiekkoliiton ja SM-liigan eri elimissä. Hannu Soro oli Hämeen Liikunta ja Urheilu ry:n puheenjohtaja.

Saavutukset ja palkinnot
------------------------

* SM-liigan pronssi 1977, Koovee (huoltaja)
* Olympiahopea 1988, A-maajoukkue (huoltaja)
* Kanada-cupin kolmas sija 1991, A-maajoukkue (huoltaja)
* MM-hopea 1992, A-maajoukkue (huoltaja)
* SM-liigan hopea 1998, Ilves (joukkueenjohtaja)
* Suomen jääkiekkoleijona #216

Politiikka
----------

Entisen maajoukkuejääkiekkoilija Lasse Oksasen houkuttelemana kunnallispolitiikkaan lähtenyt Soro istui Tampereen kaupunginvaltuustossa kaksi täyttä kautta (2005–2008 ja 2009–2012) sekä toimi varavaltuutettuna kausilla 2001–2004 ja 2013–2016. Lisäksi huhtikuussa 2002 Soro nousi varasijalta valtuustoon kesken kauden. Soro osallistui kunnallisvaaleihin Tampereen Sitoutumattomien ehdokkaana.

Lähteet
-------

* Juha Aaltonen: Hannu Soro – koko elämä jääkiekkoilua.  *Legendat 2012-13*, 2012, s. 106. Joensuu:  SM-liiga Alumni. ISSN 1799-2478.
* Jussi Heimo: Kiekkoilun monitoimimies Tampereen Jääkiekkotuomarit ry. Viitattu 25.3.2013. [vanhentunut linkki]
* Hannu Soron nettisivut *hannusoro.nettisivut.fi*. Viitattu 25.3.2013.
* Soron tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla.

### Viitteet

1. ↑  Raunio, Antti: Urheilu­vaikuttaja Hannu Soro on kuollut *Helsingin Sanomat*.  14.12.2023. Viitattu 15.12.2023.
**Ilkka Juhani Kärkkäinen** (s. 25. heinäkuuta 1960 Kouvola) on suomalainen graafinen suunnittelija ja mainostoimisto Dynamo&Sonin perustaja.

Kärkkäinen palkittiin Grafian Vuoden huiput 2006 -tapahtumassa ansioistaan Platinahuipulla. Vuonna 1989 hänet palkittiin samassa kilpailussa vuoden juniorina, ja sittemmin hän on voittanut Vuoden huipuissa useita kulta- ja hopeahuippuja. Vuoden graafikoksi Kärkkäinen nimettiin 2003. Cannesin kansainvälisillä mainosfestivaaleilla 2006 Kärkkäinen toimi ulkomainontajuryn jäsenenä. Suomalaisessa Effie-kilpailussa Kärkkäinen on palkittu kampanjoistaan ja toiminut tuomariston jäsenenä.

Vuonna 1989 Kärkkäinen perusti Vesa Kujalan kanssa mainostoimiston, joka toimi aluksi nimellä Etelä-Helsingin Dynamo. Vuonna 1995 se yhdistyi Tarvonen & Taajaranta Oy:n kanssa Kaisaniemen Dynamo Oy:ksi, ja vuodesta 2003 yritys on toiminut nimellä Dynamo Advertising Oy. Dynamo työllisti vuonna 2009 yli 30 henkeä.

Lähteet
-------

1. ↑  Taskinen, Rita (toim.): *Suomalainen Design : Kuka kukin on*. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. ↑  Vuoden huiput historia, Grafia ry
3. ↑  Ilkka Kärkkäinen: About GrD&ArtD -blogi. Viitattu 29.9.2013.
4. ↑  Kärkkäinen ja Petersen tuomaroivat Cannesissa  6.2.2006. Taloussanomat. Viitattu 29.9.2013.
5. ↑  Hakutulos Ilkka Kärkkäinen, Effie
6. ↑  Kaisaniemen Dynamo Oy, Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä YTJ (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Yrityshaku: Dynamo Advertising Oy, Taloussanomat (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ramat Gan Stadion** (hepr. ‏*איצטדיון רמת-גן*‎) on jalkapallostadion, joka sijaitsee Ramat Ganissa Israelissa. Israelin jalkapallomaajoukkue pelaa muun muassa stadionilla kotiottelunsa.

Stadion valmistui vuonna 1951 ja se on maan suurin jalkapallonäyttämö. Sen kapasiteetti on 41 583 ja uusin stadionin 13 370-paikkainen katsomo valmistui vuonna 1982, jolloin sitä muutenkin kunnostettiin.

Israelin jalkapallomaajoukkueen lisäksi stadionilla ovat pelanneet Maccabi Tel Aviv ja Maccabi Haifa, kun ne ovat selvinneet Mestarien liigan lohkovaiheeseen kausilla 2004–2005 ja 2009–2010.

Stadionille on kaavailtu tehtävän kunnostamista, joka on määrä aloittaa vuonna 2011. Kapasiteetin olisi tarkoitus nousta 70 000 ja sen rakennuskustannukset on arvioitu olevan yli 100 milj. dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑  The National Stadium (Arkistoitu – Internet Archive) Israelin jalkapalloliitto. Viitattu 10.10.2009.
2. ↑  Israeli future stadiums (Arkistoitu – Internet Archive) SkyScraperLife. Viitattu 10.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ramat Gan Stadion**.
* Israelin jalkapalloliiton virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)