recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kuvaa Chilen laivaston Almirante-luokan hävittäjää. Muista saman nimisiä aluksia, katso Almirante Williams (laiva)*

**Almirante Williams** (runkonumero DDG 19) oli Chilen laivaston Almirante-luokan hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Almirante-luokka*
Alus tilattiin Vcikers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista. Sen köli laskettiin 20. kesäkuuta 1956 ja alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1958. Alus valmistui 26. maaliskuuta 1960.

Palvelus
--------

Aluksen kaksi 40 millimetrin Boforsia vaihdettiin kahteen Sea Cat -ilmatorjuntaohjusten laukaisualustaan Talcahuanossa 1964. Alus modernisoitiin Britteinsaarilla 1970-luvun alussa, jolloin torpedoputkien tilalle asennettiin Exocet MM38 -merimaaliohjukset ja samalla asennettiin kuusi 324 millimetrin sukellusveneentorjuntatorpedoiden laukaisuputkea.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert s. 51
**Almetjevsk** (ven. Альме́тьевск) eli **Älmät** (tat. Әлмәт) on noin 150 000 asukkaan öljyteollisuuskaupunki Venäjän Tatarstanin itäosassa, 279 kilometriä Kazanista itään. Kaupunki sijaitsee Kaman sivujoen Zain varrella.

Almetjevskissä on keskisuuren venäläisen Tatneft-öljy-yhtiön kotipaikka ja tähän liittyvää öljyteollisuutta. Paikkakunta on koko Venäjän öljynsiirtoputkiston keskisimpiä risteyskohtia. Täällä on entisen Itäblokin maihin johtavan Družba-öljynsiirtoputken alkukohta. Transneftin öljyputkia kulkee kaupungista myös esimerkiksi Nižni Novgorodiin, Samaraan ja Subhankulovoon.

Väestö
------

Kerrostalo öljyteollisuuskaupunki Almetjevskissa
Vuonna 1989 kaupungin väestöstä oli tataareja 50,4 prosenttia ja venäläisiä 42,9 prosenttia.

Väliluvun kehitys:

* 49 000 (1959)
* 77 000 (1969)
* 136 400 (1989)
* 140 437 (2002)
* 142 200 (2005)
* 146 393 (2010 väestönlaskenta)

Historia
--------

Paikkakunnalla on sijainnut Almet (Älmät) -niminen tataarikylä 1600-luvulta alkaen, mutta kaupunkina se on nuori. Se kasvoi alueen öljyteollisuuden myötä ja sai kaupunkioikeudet vuonna 1953.

Muuta
-----

Jääkiekkoseura Neftjanik Almetjevsk pelaa Venäjän Vysšaja Ligassa.

Lähteet
-------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, Rosstat (viitattu 23. tammikuuta 2019). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 30.8.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Almetjevsk** Wikimedia Commonsissa

* Kaupunginhallinnosta Tatarstanin tasavallan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (tatar.ru)
* Piiristä Tatarstanin tasavallan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (tatar.ru)

Tatarstanin vaakuna**Tatarstanin tasavallan kaupungit**
Tatarstanin lippuTatarstanin lippu
**Pääkaupunki: Kazan (Qazan)**  
  

Agryz (Ägerce) |
Almetjevsk (Älmät) | 
Arsk (Arça) |
Aznakajevo (Aznaqay) |
 Bavly (Bawlı) |
Bolgar (Bolğar) |
Bugulma (Bögelmä) | 
Buinsk (Bua) |
Jelabuga (Alabuğa) | 
Laiševo (Layış) |
Leninogorsk |
Mamadyš (Mamadış) |
Mendelejevsk (Mendeleyev) |
Menzelinsk (Minzälä) |
 Naberežnyje Tšelny (Yar Çallı) | 
 Nižnekamsk (Tübän Kama) |
Nurlat |
Tetjuši (Täteş) |
 Tšistopol (Çístay) | 
Zainsk (Zäy) |
Zelenodolsk (Yäşel Üzän)
**Almirante Cervera -luokka** oli Espanjan laivaston kolmen 1920-luvun lopulla valmistetun aluksen muodostama kevyt risteilijäluokka.

Suunnittelu
-----------

Telakan suhteet brittiläiseen telakkateollisuuteen näkyvät luokan alusten suunnittelussa ja alukset muistuttavatkin Britannian kuninkaallisen laivaston Emerald-luokan risteilijöitä. Luokan suunnitteli Sir Phillip Watts ja alusten mitoitus vastasi esikuvansa prototyypin mitoitusta, mutta poikkesi sekä sisätiloiltaan että kansirakenneratkaisuiltaan esikuvastaan. Suojaratkaisut olivat samankaltaisia, mutta propulsiojärjestelmä oli mitoitettu samoin sijoitusten poiketessa. Aluksen kaikki kattilat oli sijoitettu samaan tilaan, mikä mahdollisti savuhormien määrän pudottamisen kahteen ja mahdollisti helpomman kansirakenteiden suunnittelun.

Alusten pääaseina oli Vickers-Carracan kuuden tuuman 50 pituuskaliiperin BL-tykit, jotka oli asennettu kolmeen kaksiputkiseen ja kahteen yksiputkiseen kilvin varustettuihin tuliasemiin. Tykkien suurin korotuskulma oli 35 astetta. Yksiputkiset asennukset olivat etummaisena ja takimmaisena tuliasemana (A ja Y). Lisäksi aluksille asennettiin neljä yksiputkista neljän tuuman ilmatorjuntatykkiä, joista kaksi oli asennettu takimmaisen savuhormin kummallekin puolelle ja kaksi muuta maston sivuille. Ilmatorjunta-aseistuksen täydensivät kaksi Hotchkissin 47 millimetrin tykkiä ja konekiväärit. Aseistukseen kuului vielä neljä kolmenputkensarjaa 21 tuuman torpedoputkia, jotka oli asennettu yläkannelle. Aluksilla ei ollut lentokoneiden käyttömahdollisuuksia.

Alukset
-------

Espanjan hallitus vahvisti alusten hankinnan 17. helmikuuta 1915 annetulla laivastolailla, mutta alusten hankinta viivästyi ensimmäisen maailmansodan jatkuessa.

**Almirante Cervera -luokan risteilijät**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Príncipe Alfonso* | Sociedad Española de Construcción Naval, Ferrol | 1. helmikuuta 1917 | 27. heinäkuuta 1922 | 30. elokuuta 1925 | poistettu alusluettelosta 2. helmikuuta 1970 |
| *Almirante Cervera* | Sociedad Española de Construcción Naval, Ferrol | 25. marraskuuta 1922 | 16. lokakuuta 1925 | toukokuu 1927 | poistettu alusluettelosta 1966 |
| *Miguel de Cervantes* | Sociedad Española de Construcción Naval, Ferrol | 27. elokuuta 1926 | 17. toukokuuta 1929 | 10. helmikuuta 1930 | poistettu alusluettelosta 1964 |
|

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 216
2. ↑  Whitley, M. J. s. 216-217
3. ↑  Whitley, M. J. s.217

*Almirante Cervera* -luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Príncipe Alfonso* - *Almirante Cervera* - *Miguel de Cervantes* |
| Edeltäjä: Blas de Lezo -luokka – Seuraaja: Canarias-luokka |
**Pekka Akimov** (19. tammikuuta 1885 Viipuri – 4. elokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kapellimestari. Alkuperäiseltä nimeltään hän oli Pjotr Vasiljevitš Akimov, ja hän käytti lisäksi nimeä Peter Akimov ja salanimeä Pekka Attinen.

Akimov opiskeli Pietarin konservatoriossa Aleksandr Glazunovin johdolla ja toimi musiikin opettajana ja professorina muun muassa Pietarin ja Leningradin konservatorioissa, Viipurin musiikkiopistossa ja Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa. Hän sävelsi elokuvamusiikkia ja toimi orkesterinjohtajana elokuvamusiikin äänityksissä. Hän julkaisi soinnutuksen oppikirjan.

Akimov on haudattu Hietaniemeen ortodoksiselle hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pekka Akimov Elonetissä.
2. 1 2  Suomen ekumeeninen neuvosto


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Almirante Ferrándiz** oli Espanjan laivaston vuonna 1929 vesillelaskettu Churruca-luokan hävittäjä, joka osallistui Espanjan sisällissotaan hallituksen joukoissa tasavaltalaisten laivastossa. Alus oli nimetty Espanjan laivastoministerinä toimineen amiraali José Ferrándiz y Niñon mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Churruca-luokka*
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1928 ja otettiin palvelukseen vuonna 1929.

Palvelus
--------

Espanjan sisällissodan alussa alus osallistui Gibraltarin salmen sulkemiseen, millä estettiin kapinallisten joukkojen siirrot Marokosta Etelä-Espanjaan. Tasavaltalaisten laivue läpäisi Cantabrianmeren vapauttaakseen erilleen Espanjan pohjoisosiin joutuneet tasavaltalaisjoukot alus jäi Gibraltarin salmeen *Gravinan* kanssa estääkseen kansallismielisten joukkojen siirrot Afrikasta Iberian niemimaalle.

Kansallismieliset lähettivät raskaan risteilijän *Canariaksen* ja kevyen risteilijän *Almirante Cerveran* purkamaan sulkua. Seuranneessa Cape Spartelin taistelussa 29. syyskuuta 1936 *Canarias* avasi tulen kuudestatoista kilometristä osuen toisella sarjallaan *Almirante Ferrándiziin*. Kolmas sarja osui jälleen vaikka *Almirante Ferrándiz* pyrki pakoon. Hävittäjään osui kaikkiaan kuusi kranaattia, minkä seurauksena se upposi 33 kilometrin päässä Calaburrasta vieden mukanaan pääosan miehistöstä. *Canarias* pelasti merestä 31 merimiestä ja ranskalainen matkustaja-alus *Koutubia* 26 mukaan lukien aluksen päällikön José Luis Barbastro Jiménezin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish destroyer Almirante Ferrándiz

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 243

*Churruca*-luokan hävittäjät

|  |  |
| --- | --- |
| I erä | *Churruca* - *Alcalá Galiano* - *Sánchez Barcáiztegui* - *Almirante Ferrándiz* - *José Luis Díez* - *Lepanto* - *Almirante Valdés* - *Churruca* - *Alcalá Galiano* |
| II erä | *Almirante Antequera* - *Almirante Miranda* - *Gravina* - *Escaño* - *Ulloa* - *Jorge Juan* - *Císcar* |
| III erä eli Liniers-luokka | *Liniers* - *Álava* |
| Argentiinan laivasto | *ARA Cervantes* - *ARA Juan de Garay* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: Alsedo-luokka – Seuraaja: Melilla-luokka |
**HMS Galdr** (runkonumerot 65, B8 ja V8) oli Ruotsin laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu Galdr-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin ensin vartioveneeksi ja sitten yhteysalukseksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Galdr-luokka*
Alus tilattiin Tukholmasta laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 18. toukokuuta 1885 ja liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 26. toukokuuta.

Palvelus
--------

Vuonna 1887 alus nimettiin *Minbåt N:o 65*:ksi. Alus muutettiin vartioveneeksi vuosina 1907-1909 nimellä *Bevakningsbåt B8*, jolloin sen aseistuksena oli ainoastaan 37 mm kan M/98B -tykki. Vuonna 1910 alus luokiteltiin uudelleen yhteysalukseksi runkonumerolla V8. Vuonna 1919 alus siirrettiin rannikkotykistölle, joka liitti sen Vaxholmin linnakkeelle. Alus poistettiin palveluksesta 13. tammikuuta 1928.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 209
*Tämä artikkeli kertoo 1967 syntyneestä jalkapalloilijasta. Samannimisestä 1965 syntyneestä jalkapalloilijasta kertoo artikkeli Mika Aaltonen.*

**Mika J. Aaltonen** (s. 12. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Aaltonen aloitti uransa Tampereen Pallo-Veikoissa. Hän siirtyi Tampereen Ilvekseen kaudeksi 1988. Aaltonen pelasi Ilveksessä neljä kautta, joiden aikana hänen paras saavutuksensa oli Suomen cupin voitto 1990. Kaudeksi 1992 Aaltonen siirtyi Kuusysiin ja voitti heti voitti SM-hopeaa. Seuraavalla kaudella Aaltonen palasi takaisin Tampereelle TPV:n riveihin. Hän voitti TPV:ssa Suomen mestaruuden kaudella 1994. Aaltonen jatkoi seurassa vielä senkin jälkeen, kun se putosi kauden 1995 päätteeksi Ykköseen. Vuonna 1998 hän siirtyi niin ikään Ykkösessä pelanneeseen Nokian Pyryyn, ja sieltä yhden kauden jälkeen vasta perustettuun Tampere Unitediin. Aaltonen oli mukana nostamassa seuraa Veikkausliigaan, mutta nousukauden jälkeen hän palasi takaisin TPV:n riveihin.

Maajoukkueessa Aaltonen pelasi 7 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Aaltosen veli Jari oli myös jalkapalloilija.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus 1994
	+ SM-hopea 1992

Lähteet
-------

* Veikkausliigan pelaajatilastot Veikkausliiga. Viitattu 9.3.2009.

### Viitteet

1. ↑  Lisäksi yksi maali II divisioonan kaudella 1984
2. ↑  Aaltosen veljekset Nokian Pyryyn.  *Helsingin Sanomat*, 24.1.1998. HS arkisto (maksullinen).
3. ↑  Tampere United sai kaksi liigamestaria.  *Helsingin Sanomat*, 10.12.1998. HS arkisto (maksullinen).
4. ↑  TPV kiinnostaa vanhoja mestareita.  *Helsingin Sanomat*, 24.12.1999. HS arkisto (maksullinen).
5. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 123, 171. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
Guinea-Bissaun lippu, suhteina 1:2
**Guinea-Bissaun lippu** on Guinea-Bissaun tasavallan virallinen lippu. Se otettiin käyttöön 24. syyskuuta 1973, jolloin maa julistautui Portugalista itsenäiseksi.

Kuvaus
------

Lipun pohjana on maan valtapuolueen PAIGC:n (Partido Africano para a Independencia da Guine e Cabo Verde) puoluelippu, josta puolueen nimilyhenne on poistettu. Tämä puolue oli valtion alkuvaiheessa ainoa sallittu puolue. Nyttemmin Guinea-Bissaussa on monipuoluejärjestelmä. PAIGC:n lippu puolestaan pohjautui Ghanan lippuun, jossa ensimmäisenä vuonna 1957 käytettiin panafrikkalaisena tunnettua väriyhdistelmää punainen, keltainen, vihreä ja musta. Ghanalaisen tulkinnan mukaan musta tähti kuvaa Afrikan yhtenäisyyttä, ja punainen edustaa itsenäisyystaistelua ja siinä vuodatettua verta. Keltainen symboloi kultaa ja mineraalirikkausia ja vihreä sademetsiä ja luontoa.

Kehitelmänä edellisestä Guinea-Bissaun lipun punaisen katsotaan edustavan kansan uurastusta ja kärsimystä siirtomaakaudella ja uhrausta vapaustaistelussa. Musta tähti symboloi Afrikkaa ja sen mustia ihmisiä, sekä Afrikan kansojen ihmisarvoa, vapautta ja rauhaa. Keltainen Auringon ja elämän energian väri kuvastaa virallisen tulkinnan mukaan työn hedelmiä ja hyvinvointia tuovaa satoa. Vihreä edustaa (maan eteläosien) trooppista luontoa ja on toivon väri.

Lähteet
-------

1. ↑  Guinea-Bissaun lippu *tiscali.co.uk*.  Arkistoitu 20.7.2008. Viitattu 1.8.2009. (englanniksi)
2. 1 2  The flag of Guinea Bissau (Guinea-Bissaun hallituksen verkkosivuston virallinen lipun selitys) *guineabissau-government.com*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.8.2009. (englanniksi)
3. ↑   Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo-Verde - PAIGC (Flags of the World -verkkosivu aiheesta Political flags of Guinea Bissau) *flagspot.net*. Viitattu 1.8.2009. (englanniksi)
4. 1 2  Kiljunen, Kimmo: *Valtiot ja liput*, s. 237. Otava, 2004. ISBN 951-1-18177-7.
5. ↑  Guinea-Bissau, flag of *britannica.com*. Viitattu 1.8.2009. (englanniksi)
6. ↑  Guiné-Bissau *flagspot.net*. Viitattu 1.8.2009. (englanniksi)
7. ↑  Kiljunen, Kimmo: *Valtiot ja liput*, s. 233. Otava, 2004. ISBN 951-1-18177-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Guinea-Bissau, Flags of the World (englanniksi)
* Guinea-Bissaun lippu, Encyclopaedia Britannica Online (englanniksi)
* National Flag of Guinea-Bissau, WorldFlags101.com (englanniksi)
**Milnenlahden lento-onnettomuus 1945** tapahtui 11. syyskuuta 1945, kun Australian kuninkaallisten ilmavoimien Douglas C-47A-30-DK Dakota -kuljetuskone syöksyi Milnenlahteen Papuan territoriossa (nykyisin osa Papua-Uutta-Guineaa). Lennolla oli 19 matkustajaa ja kolme miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa.

Kone lähti Alotausta kello 10.15, ja muutama minuutti sen jälkeen alkoi trooppinen rankkasade. Lentäjä pyysi kello 10.21 paikannusta päästäkseen palaamaan takaisin Alotauhun, mutta koneesta ei sen jälkeen enää kuultu. Koneen arveltiin syöksyneen mereen, ja sitä etsimään lähetettiin veneitä ja lentokoneita. Ainoat jäljet koneesta löydettiin vasta seuraavana päivänä, kun kanootilla matkannut kyläpäällikkö huomasi lahden pinnalla kelluvat kaksi pelastusliiviä, pehmusteita ja öljyä. Muita koneen jäänteitä ei löydetty, vaikka löytöpaikalla räjäytettiin dynamiittia lahden pohjassa, jotta romua nousisi pintaan.

Lennolla oli matkustajina muun muassa erään Bristol Beaufort -pommikoneen koko nelihenkinen miehistö sekä Australian kuninkaallisten ilmavoimien viihderyhmä, heidän joukossaan viulisti, sellisti ja pianisti. Lennolla oli myös Australian Uuden-Guinean hallintoyksikön viranomainen mukanaan käteisenä 2 000 puntaa (nykyrahassa puoli miljoonaa dollaria), joilla oli tarkoitus maksaa alkuasukastyöläisten palkkoja. Koneen miehistölle on pystytetty muistomerkki Bomanan hautausmaalle Port Moresbyssä.

Loppuvuodesta 2011 lahden lounaiskulmasta löytyi hylky, jota epäillään vuoden 1945 onnettomuuskoneeksi. Varmuudella konetta ei kuitenkaan ole tunnistettu.

Lähteet
-------

1. ↑  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 20.7.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  C-47A-30-DK Datoka Serial Number A65-56 Call Sign VH-CIJ Pacific Wrecks. Viitattu 20.7.2018. (englanniksi)
**Pietarsaaren Konepaja Oy - Jakobstads Mekaniska Verkstads Ab** oli suomalainen Pietarsaaressa toiminut konepaja ja valimo joka liitettiin 1937 Wärtsilä Oy:hyn.

Konepajan toiminta alkoi 1898 kun Birger Serlachius (1874–1934) perusti *Jakobstads Mekaniska Verkstad* nimellä kengitys- ja konepajan isänä Gabriel Serlachiuksen omistaman olutpanimon viereen. Konepaja valmistui päätuotteina maatalouskoneita muun muassa Hankmo-karhia sekä lisäksi kivenmurskaimia ja sementtiteollisuuden koneita. Konepajan yhteydessä oli vuodesta 1899 valimo ja vuonna 1909 konepaja muutettiin osakeyhtiöksi. Konepaja siirtyi uusiin tehdasrakennuksiin 1908 ja vuonna 1912 sen palveluksessa oli jo 430 työntekijää. Konepajan toiminta päättyi konkurssiin 1913 mutta sen toimintaa jatkamaan perustettiin 1915 uusi yhtiö *Pietarsaaren Konepaja Oy*. 

Konepaja jatkoi edelleen maatalouskoneiden ja -työvälineiden valmistusta. Tuotevalikoimaan kuuluivat muun muassa hevosvetoiset heinäharavat, kylvökoneet, niittokoneet ja Hankmo-lapiorullaäkeet. Konepaja valmisti myös valettuja viemäriputkia ja adusoituja rautavaluja. Vuonna 1921 ostettiin Rasmus Hoyerin omistama Oy Sähkökonetehdas Ab ja vuonna 1931 aloitettiin pesukoneiden ja -linkojen valmistus. Osoitteessa Tehtaankatu 3–8 toimineessa konepajassa oli vuonna 1923 400 työntekijää ja 1935 460 työntekijää.

Konepajan pääomistajia olivat aluksi Wilh. Schauman Ab, Gösta Serlachius ja Birger Serlachiuksen omistama Ab H. Serlachius. Konepajayhtiön pääomistajaksi tuli 1920-luvun lopulla Helsingin Osakepankki ja vuonna 1937 sen osti Wärtsilä Oy joka fuusioi yhtiön itseensä seuraavana vuonna. Konepajan toiminta jatkui Wärtsilän omistuksessa 1970-luvun lopulle saakka jolloin toiminta lopetettiin tai jaettiin osiin. Pesukoneiden valmistus siirtyi tällöin Electroluxille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pietarsaaren Konepaja Oy - Jakobstads Mekaniska Verkstads Ab, täydentäviä yhtiötietoja. Pörssitieto G. Kock
2. ↑  Ab Jakobstads Mekaniska Verkstad, täydentäviä yhtiötietoja. Pörssitieto G. Kock

Aiheesta muualla
----------------

* Pietarsaaren konepajan digitoituja pienpainatteita Kansalliskirjastossa
* Elonet : Suomi-Filmin vuonna 1935 tekemä teollisuusdokumentti Pietarsaaren konepajasta
**Aitosuomalainen** oli aitosuomalaisuusliikkeen lehti, joka ilmestyi vuosina 1924–1939. Vuosina 1924–1927 ja 1931–1939 lehti ilmestyi aikakauslehden luonteisena ja vuosina 1928–1930 sanomalehtenä.

Lehden päätoimittajana toimi yliopiston opettaja ja filosofian tohtori Heikki Lehmusto vuosina 1924–1927 ja 1929. Muita *Aitosuomalaisen* päätoimittajia olivat varatuomari Oskari Parma 1928, diplomi-insinööri Paavo Pero 1928, filosofian maisteri Vilho Rantasalo 1928 ja filosofian maisteri Juho Arvi Kemiläinen 1930.

Lehden toimittajana vuonna 1926 vuoden verran toiminut Ilmari Turja on kuvannut toimitustyötä kirjassaan *Herrojen kanssa marjassa*.

Toimitussihteerinä toimi vuonna 1926 E. A. Sovijärvi. Lehden toimitus sijaitsi vuonna 1926 Helsingissä osoitteessa Hallituskatu 15. *Aitosuomalaisen* neuvottelevaan toimituskuntaan kuuluivat filosofian tohtori V. T. Aaltonen, Santeri Alkio, kirkkoherra K. V. Hurmerinta, filosofian maisteri Arvo Inkilä, johtaja Juho Kauppi, professori Iivari Leiviskä, teollisuusneuvos Paavo Pero, kansakoulunopettaja Matti Rajamaa, maanviljelijä P. Saarinen, rehtori Edvard Vaarama ja professori Kalle Väisälä.

*Aitosuomalaista* ilmestyi vuonna 1928 104 numeroa ja vuosina 1929–1930 86 numeroa vuodessa. Sivuja oli vuosina 1928–1929 420 ja vuonna 1930 350. Vuosikerta maksoi 1928–1930 60 markkaa.

*Aitosuomalainen* kertoi erityisesti kieliasioista Suomessa, sukunimien taustoista sekä Ruotsin Länsipohjan suomalaisen vähemmistön vaikeasta asemasta. Lehti halusi kouluissa opetettavan ruotsin sijasta muita kieliä, esimerkiksi englantia vuonna 1924 .

*Aitosuomalainen* kertoi myös Ruotsin lehdistön vihamielisestä suhtautumisesta suomalaisiin ja erityisesti lehden kannattamiin aitosuomalaisiin .

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Lehdistön historia 5, päätoimittaja Päiviö Tommila, 1988
2. ↑  Suomen Lehdistön historia 5, 1988
3. ↑  Ilmari Turja: *Herrojen kanssa marjassa*, 1973
4. ↑  Aitosuomalainen-lehti N:o 21, III vuosikerta, 1926
5. ↑  Suomen Lehdistön historia 5
6. ↑  Aitosuomalainen 5/1924, sivu 79
7. ↑  Aitosuomalainen 11/1926, sivu 105, kirjoittanut Esko Hakkila

Aiheesta muualla
----------------

* Pörssitiedon esitys kustannusyhtiö Aitosuomalaisesta
**Monschau** (ransk. *Montjoie*) on läntisessä Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltion Aachenin kaupunkialueella sijaitseva kaupunki.

Maantiede
---------

Kaupungissa oli 12 065 asukasta vuoden 2016 lopussa.

Kaupunki sijaitsee Eifelin kukkuloilla, Rur-joen kapeassa laaksossa.

Kaupungin historiallinen keskusta säilyi toisen maailmansodan tuhoilta, joten keskustan 300 vuotta vanhat hirsirunkoiset talot ja kapeat kadut tekevät siitä nykyään suositun turistikohteen. Kangasteollisuus on ollut kaupungin historiallinen elinkeino.

Historia
--------

Ensimmäiset maininnat Monschausta löytyvät vuodelta 1198. Kaupungin yläpuolelle kohoaa 1200-luvulla perustettu Monschaun linna, joka on ollut Jülichin herttuoiden palatsina vuodesta 1433. Vuonna 1543 keisari Kaarle V saartoi sen osana Geldernin kiistaa, valtasi linnan ja ryösti kaupungin. Tästä huolimatta linna säilyi Jülicheilla vuoteen 1609, jolloin siitä tuli osa Pfalz-Neuburgia.

Ranskalaiset valtasivat alueen vuonna 1795 ja tekivät kaupungista kantonin pääkaupungin. Myöhemmin alueesta tuli osa Preussia ja Monschausta Montjoien piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 1918 Saksan keisari Vilhelm II muutti nimen Monschauksi.

Vuonna 1972 kaupunkiin liitettiin aikaisemmin itsenäiset kunnat Höfen, Imgenbroich, Kalterherberg, Konzen, Mützenich ja Rohren.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  (en) GeoNames, 2005View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  (de) register of German municipalities (4th quarter 2022), Federal Statistical Office, 12. tammikuuta 2023View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
4. ↑  Bevölkerung der Gemeinden Nordrhein-Westfalens am 31. Dezember 2016 (pdf) *webshop.it.nrw.de*. Viitattu 29.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Monschau**.
* Virallinen sivusto (saksaksi) (englanniksi)
* Höfenin virallinen sivusto (saksaksi)
**Holidair Airways** (ICAO: **STP/HOQ**, kutsukoodi: **STAMPEDE**) oli kanadalainen tilauslentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 1987 ja lopetti toimintansa toukokuussa 1990.

Historia
--------

Holidairin DC-8-52 elokuussa 1989.
Holidair Airwaysin perusti vuonna 1987 torontolainen Travel ’N’ Save -holdingyhtiö. Holidairin kotipaikaksi tuli Edmonton. Yhtiö pyrki aloittamaan lennot joulukuun 1988 puolivälissä, mutta kohtasi ongelmia ensimmäisen Douglas DC-8 -koneensa hankkimisessa. Niinpä se joutui vuokraamaan ensimmäisille lennoilleen wet lease -sopimuksilla koneet (Boeing 727 ja Lockheed TriStar) ja miehistöt Yhdysvalloista. DC-8 toimitettiin lopulta joulukuun lopulla, jolloin yhtiö alkoi lentää sillä Calgarystä Las Vegasiin. Sen lisäksi Holidair lensi myös Cancúniin ja Honoluluun.

Holidairin emoyhtiö Travel ’N’ Save meni konkurssiin lokakuussa 1989. Tästä alkoivat myös Holidairin vaikeudet, ja se lopetti toimintansa toukokuussa 1990.

Laivasto
--------

Holidair hankki viisi Douglas DC-8-50 -konetta, joskin vain yhtä niistä käytettiin säännöllisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Holidair Fleet Details and History Planespotters.net. Viitattu 21.8.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Cartledge, Martin: Canadian Charter Airlines.  *Airliner World*, syyskuu 2012, s. 93.  Key Publishing. ISSN 1465-6337.   (englanniksi)
**Holger Bertel Sihvola** (21. tammikuuta 1917 Kerava – 1. joulukuuta 1996 Rovaniemi) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.

Sihvola syntyi yhdeksänlapsisen suomenruotsalaisen perheen nuorimpana lapsena. Hän aloitti musiikin harrastamisen alle kouluikäisenä viulua soittamalla. Vuodesta 1933 hän opiskeli Helsingin konservatoriossa viulun-, oboen- ja pianonsoittoa. Ennen toista maailmansotaa Sihvola soitti monissa tanssiorkestereissa, kuten Dallapéssa, Rytmi-Pojissa ja Ramblersissa. Tammikuussa 1940 hän liittyi armeijaan vapaaehtoisena. Sihvola matkusti sotilassoittokunnan mukana pitkiä matkoja. Tänä aikana hän soitti muiden muassa A. Aimon ja George de Godzinskyn kanssa. Sihvola jatkoi sotien jälkeen uraansa esiintyjänä muun muassa ravintoloissa, kasinoilla ja teatterissa. Hän myös kiersi Sirkus Sariolan mukana, soitti mykkäelokuvien taustalla ja osallistui *Kalle Aaltosen morsian* -elokuvaan (1948).

Sihvola valmistui Sibelius-Akatemiasta kapellimestarin tutkinnolla vuonna 1949. Hän muutti Rovaniemelle saatuaan Rovalan kansalaisopistosta töitä kapellimestarina. Hän loi merkittävimmän uransa Lapissa ja oli tärkeä Lapin musiikkielämän kehittäjä. Sihvola johti vuosikymmenten ajan Rovaniemen orkesteria ja Lapin maakuntaorkesteria sekä kuoroja. Hän työskenteli myös musiikinopettajana. Hänelle myönnettiin Rovaniemen kaupungin kulttuuripalkinto vuonna 1966. Omia sävellyksiään Sihvola teki 1920-luvulta alkaen. Aluksi hän keskittyi tanssimusiikkiin, mutta hänen myöhempään tuotantoonsa kuuluu kuoroteoksia ja noin viisikymmentä laajamuotoista orkesterisävellystä. Monet Lapin kuorot ottivat ohjelmistoihinsa Sihvolan sävellyksiä. Niitä myös levytettiin. 30. lokakuuta 1988 Sihvola piti Rovaniemen Lappia-talossa oman "Lapin lumoissa" -sävellyskonserttinsa, joka tarjosi läpileikkauksen hänen tuotannostaan. Hän kuoli äkillisesti Saarenkylän terveyskeskussairaalassa 79-vuotiaana.

Vuonna 2015 Reuna-kustantamon kautta julkaistiin Holger Sihvolan varhaisia elämänvaiheita kuvaava kirja *Iskusävelten lumoissa. Muusikeri Holger Sihvolan muistiinmerkintöjä 1917-49*. Se on hänen tyttärensä Anita Läntisen kirjoittama ja Sihvolan tarkoista muistiinpanoista kokoama. Jo vuonna 2012 Läntinen oli julkaissut isänsä Lapissa tekemästä elämäntyöstä Mediapinnan kautta kirjan *Lapin lumoissa – Kapellimestari Holger Sihvolan elämäntyö Lapissa 1949-1988*.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. 1 2 3 4  Kuolleita: Säveltäjä Holger Sihvola Helsingin Sanomat 14.12.1996, viitattu 4.1.2023
3. 1 2 3  Iskusävelten lumoissa. Muusikeri Holger Sihvolan muistiinmerkintöjä 1917-49 Reuna Publishing House, viitattu 4.1.2023
4. ↑  Aiemmin kulttuurin palkinnon saaneet Rovaniemen kaupungin kirjaamo, viitattu 21.1.2023
5. 1 2  Lapin lumoissa : kapellimestari Holger Sihvolan elämäntyö Lapissa 1949-1988 Finna, viitattu 4.1.2023
**Theban piiritys** tapahtui vuonna 335 eaa. kreikkalaisen Theban kaupungin noustua kapinaan Makedoniaa vastaan. Aleksanteri Suuri piiritti joukkoineen kapinoivan kaupungin ja tuhosi sen.

Piirityksen kulku
-----------------

### Tausta

Makedonian kuningas Filippos II kukisti kreikkalaiset kaupunkivaltiot Khaironeian taistelussa vuonna 338 eaa. ja perusti Korintin liiton, johon kukistetut kaupungit kuuluivat. Filippos murhattiin kaksi vuotta myöhemmin ja kuninkuus siirtyi hänen pojalleen Aleksanterille. Aleksanterin sotiessa Traakiassa ja Illyriassa makedonialaisia vastustavat henkilöt kaappasivat vallan. He saivat kansan puolelleen väittämällä, että Aleksanteri oli kuollut Illyriassa käydyssä taistelussa. Theban linnoituksessa, Kadmeiassa, oli Filippoksen asettama varuskunta. Kun sotilaat saivat kuulla kapinasta, he linnoittautuivat linnoitukseen. Kuultuaan Theban kapinasta Aleksanteri marssi pikavauhtia sitä vastaan.

### Piiritys

Aleksanteri pystytti leirinsä Kadmeian lähelle, jotta hän voisi auttaa siellä olevia makedonialaisia taistelun syttyessä. Thebalaiset olivat rakentaneet kaksinkertaiset piiritykset linnoituksen ympärille. Aluksi Aleksanteri ei halunnut ryhtyä taisteluun vaan toivoi, että asia saataisiin selvitettyä rauhallisesti. 

Ptolemaioksen mukaan Perdikkas hyökkäsi kaupunkia vastaan ilman, että hän olisi saanut siihen käskyä Aleksanterilta. Perdikkaan jalkaväkiosasto sai murrettua thebalaisten puolustuksen. Kun Aleksanteri näki Perdikkaan osaston hyökkäävän, hän määräsi muutkin osastot hyökkäämään. Thebalaiset tekivät kuitenkin hyökkäyksen ja ajoivat makedonialaiset pakosalle. Sen seurauksena Aleksanteri käski falangin vastahyökkäykseen, joka ajoi thebalaiset kaupunkiinsa. Makedonialaiset pääsivät kaupunkiin portista, jota thebalaiset eivät ehtineet paetessaan sulkea.

### Theban tuho

Piirityksen jälkeen Aleksanteri antoi liittolaistensa päättää Theban kohtalosta. Kadmeiaan päätettiin asettaa varuskunta ja tuhota kaupunki maan tasalle. Theban naapurit, jotka tukivat Makedoniaa, saivat jakaa kaupungin alueet. Naiset, lapset ja taistelusta hengissä selvinneet miehet myytiin orjina. Ainoastaan temppelit ja Aleksanterin käskystä myös runoilija Pindaroksen talo säilyivät tuholta.

Lähteet
-------

* Arrian, Anabasis - Alexander Sources Arrianoksen Anabasis 1.7–1.8

### Viitteet

1. ↑  Arrianos 1.7
2. 1 2  Arrianos 1.8
**Amduat** on egyptiläinen, Uuden valtakunnan aikainen hautajaisteksti, joka kirjaimellisesti käännettynä tarkoittaa 'sitä, mikä on manalassa'. Amduatin mukaan se, joka tietää tekstin kuvaamat salaisuudet, saavuttaa yhden sielun kuolemattomista osista, Akhin. Amduatia käytettiin ensimmäisen kerran Thutmosis I:n haudassa. Tämän jälkeen kirjoitus on löydetty useista Kuninkaiden laakson haudoista. Amduat oli alun perin tarkoitettu ainoastaan kuninkaallisten haudoissa käytettäväksi, mutta myös Thutmosis III:n aikaisista visiirien haudoista on löydetty osia Amduatista. Egyptin myöhäiskaudella Amduatia kirjoitettiin myös yksityisten henkilöiden sarkofageihin ja papyruksiin. Amduat lyhennettiin usein niin, että se kuvasi vain tapahtumien kolme viimeistä tuntia, joiden aikana auringonjumala Ra valmistautuu syntymään uudelleen. Tämä kuvaa egyptiläisten toivoa siitä, että vainaja näin pääsee osalliseksi Ran ikuista matkaa uudelleensyntymiseen.

Sisältö
-------

Amduat kuvaa auringonjumala Ran yöllisen matkan maalla, alkaen lännestä ja päättyen Ran uudelleensyntymiseen idässä. Kuvaus jaetaan lähes kaikissa haudoissa kolmeen osaan. Keskimmäinen osa kuvaa Maan keskustan läpi virtaavaa jokea, jota voi verrata Niiliin. Tässä osassa Ran kuvataan matkaavan jumalallisella laivallaan joella. Kaksi muuta Amduatin osaa kuvaavat joen rantoja, joilla manalan asukkaat asuvat. Amduatissa on myös pidempi teksti selittämässä tapahtumia. Tämä teksti on jaettu kahteentoista osaan, joskin tuntien ja niiden kuvaavat tapahtumat liittyvät yhteen vain löyhästi.

*1. tunti*: Ra siirtyy läntiseen horisonttiin, jolloin päivä vaihtuu yöhön.  

*2. ja 3. tunti*: Ra matkaa vetisen maailman, Wernesin, läpi.  

*4. tunti*: Ra saapuu hautauksen jumala Sokarin hiekkamaailmaan, jossa hän etsii tiensä labyrinttimaisten polkujen poikki.  

*5. tunti*: Ra saapuu manalan jumala Osiriksen haudalle.  

*6. tunti*: Käärmejumala Mehenin muodostaman ringin sisällä Ran kuolematon sielun osa 
Ba yhdistyy tämän kehon kanssa. Vaihtoehtoisesti yhdistyvä sielun osa on Osiriksen Ba. 
Yö alkaa kääntyä päiväksi, minkä takia kuudes tunti on paitsi tärkein, myös vaarallisin.  

*7. tunti*: Ra kohtaa vihollisen, käärmedemoni Apepin, jonka tämä lopulta voittaa.  

*8. tunti*: Ra avaa haudan ovet.  

*9. tunti*: Ra soutaa pois Sokarin hiekkasaarelta.  

*10. tunti*: Ran uudelleensyntyminen jatkuu tämän sukeltaessa veteen.  

*11. tunti*: Ran silmät ovat viimein täysin auki ja uudelleensyntyminen on ohi.  

*12. tunti*: Ra nousee itäisestä horisontista uuden päivän aurinkona.

Lähteet
-------

1. 1 2  Amduat - The Global Egyptian Museum *globalegyptianmuseum.org*. Viitattu 17.1.2009.
2. ↑  The Amduat - Australian Museum *amonline.net.au*. Viitattu 17.1.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Amduat (englanniksi)
* Amduat (englanniksi, PDF) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Käenkaali-oravanmarjatyyppi** (OMaT) on Suomen metsätyyppiopin mukainen lehtotyyppi, joka muistuttaa lehtomaisten kankaiden *käenkaali-mustikkatyyppiä* sillä erotuksella, että käenkaali-oravanmarjatyypissä on multamaannos ja käenkaali-mustikkatyyppiä rehevämpi kasvullisuus. Käenkaali-oravanmarjatyyppiin kuuluu 1,4 % Etelä-Suomen metsämaista, mikäli samaan luokkaan luetaan myös HeOT, FT ja VT.

Kenttäkerros
------------

Kenttäkerroksessa käenkaali-oravanmarjatyypin lehdolle tyypillisiä kasveja ovat käenkaali ja oravanmarja, minkä lisäksi kyseisessä lehtotyypissä on myös ruohoja, heiniä sekä lehtosammalia. Käenkaali-mustikkatyypin tapaan käenkaali-oravanmarjatyypissä on myös mustikkaa ja seinäsammalta, mutta vähemmän kuin käenkaali-mustikkatyypissä. Myös lehtosammalta ja suikerosammalta voi esiintyä. Kukista tyypillisiä lajeja ovat lehto-orvokki, lehtotähtimö, tesma, lehtokuusama, koiranheisi, näsiä, pähkinäpensas, tuomi, kotkansiipi, lehtopähkämö ja taikinamarja.

Puulajit
--------

Lehdossa puina on yleensä lehtipuita, mutta joissain tapauksissa myös kuusikko voi olla hallitseva.

Metsätyyppiopin mukaiset Suomen metsien kasvupaikkatyypit, suotyypit ja suoyhdistymätyypit

|  |  |
| --- | --- |
| Lehtometsätyypit |   lehto |
| Kangasmetsätyypit |   lehtomainen kangas | tuore kangas | kuivahko kangas | kuiva kangas | karukkokangas |
| Suotyypit |   suometsät (korpi | luhta | räme) ja avosuot (neva | letto) |
| Suoyhdistymätyypit |   keidassuo | aapasuo | palsasuo |
**Holger Bertil Rotkirch** (s. 6. maaliskuuta 1937 Helsinki) on suomalainen juristi, ulkoasiainneuvos ja suurlähettiläs.

Rotkirchin vanhemmat olivat Bertil Carl Rotkirch ja Astrid Martha Elisabeth Rotkirch. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1960 ja suoritti Master of Laws-tutkinnon kansainvälisessä oikeudessa Harvardin yliopistossa 1965.

Rotkirch oli lakimiehenä Hannes Snellmanin asianajotoimistossa 1961 ja sitten pankkiiriliike Ane Gyllenberg Oy:n lakimiehenä 1962–1966. Hän oli sitten Yleisradiossa lainopillisena neuvonantajana 1966–1969 ja hallinto-osaston johtajana 1969–1970.

Rotkirch oli ulkoministeriön palveluksessa 1970–2002. Hän oli Suomen Strasbourgissa olevan Euroopan neuvoston pysyvän edustuston päällikkönä 1991–1994 ja ulkoministeriön oikeudellisen osaston päällikkönä 1994–2002. Hän jäi eläkkeelle 2002.

Holger Rotkirch on ollut naimisissa vuodesta 1963 kääntäjä ja toimittaja Kristina Ellen Wittingin kanssa. Heillä on neljä lasta joista yksi on Väestöliiton johtaja Anna Rotkirch.

Toimitustöitä
-------------

* *Kansat ja oikeus: aikamme kehittyvä kansainvälinen oikeus*; toim. Kari Joutsamo, Allan Rosas, Holger Rotkirch. Tammi, Helsinki 1980

Lähteet
-------

1. ↑  Ulkoministeriön oikeudellinen päällikkö vaihtuu, Helsingin Sanomat 23.12.1993
2. ↑  Suomen Haagin-suurlähetystö: Historiaa : Edustustopäälliköt Strasbourgissa
Lasi soodavettä.
**Soodavesi** (tunnetaan myös **hiilihapotettuna vetenä**) on vettä, johon on liuennut hiilidioksidikaasua paineen alla. Joissain näissä on lisäaineita kuten natriumkloridia, natriumbikarbonaattia tai vastaavaa. Suurin osa soodavedestä myydään pulloissa mineraalivetenä ja hiilihappoa sisältävinä juomina kuten virvoitusjuomina. Soodavettä on kuitenkin helppo valmistaa myös kotona.

Terveysvaikutukset
------------------

Tutkimusten mukaan soodavedellä näyttää olevan vain vähän vaikutusta terveyteen. Vaikka hiilihapotettu vesi on hieman hapanta, tämän happamuuden kuitenkin neutralisoi sylki.

Soodavesi saattaa lisätä ärtyneen suolen oireita kuten muun muassa turvotusta sekä ilmavaivoja hiilidioksidin vapautumisen takia ruoansulatuskanavassa. Soodavedellä ei tosin ole vaikutusta refluksitautiin. On alustavaa näyttöä siitä, että hiilihapotettu vesi saattaa helpottaa ummetusta, jos ihminen on kärsinyt halvauksesta. Joissakin soodavesissä on lisättyä natriumia, jolloin ne voivat olla ongelmallista niille, joilla on vähäsuolainen ruokavalio. *lähde?*

Katso myös
----------

* Kivennäisvesi

Lähteet
-------

1. ↑  Joan Gandy: *Manual of Dietetic Practice*. John Wiley & Sons, 2014-04-02. ISBN 9781118760574. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.4.2017). (englanniksi)
2. ↑  Robert Ireland: *Advanced Dental Nursing*. John Wiley & Sons, 2010-06-21. ISBN 9781405192675. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.4.2017). (englanniksi)
3. ↑  Asked by Vicky B.: Can I drink carbonated water? - CNN.com *edition.cnn.com*. Viitattu 26.4.2017. (englanniksi)
4. ↑  T. Johnson, L. Gerson, T. Hershcovici, C. Stave, R. Fass: Systematic review: the effects of carbonated beverages on gastro-oesophageal reflux disease.  *Alimentary Pharmacology & Therapeutics*, 1.3.2010, nro 6, s. 607–614. doi:10.1111/j.1365-2036.2010.04232.x. ISSN 1365-2036. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
5. ↑  Maureen Coggrave, Christine Norton, June D Cody: *Cochrane Database of Systematic Reviews*. John Wiley & Sons, Ltd, 2014-01-13. ISBN 14651858. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.4.2017). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Soodavesi** Wikimedia Commonsissa
**Holhouskirja** oli aiemmin Suomessa holhousasioiden rekisteri, jota piti tuomioistuin.

Holhouskirja 1930-luvun Suomessa
--------------------------------

Kaikki oikeuden alaiset holhoustoimet merkittiin sitä varten määrättyjen kaavojen mukaan laadittuun holhouskirjaan, ja kunnan holhouslautakunta sai tästä kappaleen. Kirjaan merkittiin myös kaikki holhoustoimen tarkastusta koskevat toimenpiteet ja muistiinpanot.

Tuomari antoi holhouskirjan nojalla todistuksia siitä, että asianomainen hallitsi itseään ja omaisuuttaan. Tällaisia todistuksia tarvittiin muun muassa elinkeinolupia varten.

Holhouskirjasta oli säännökset vuoden 1898 holhouslaissa, jossa säädettiin holhoustoimesta yleensä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkila, Esko (toim.): "Holhous", *Lakiasiain käsikirja*, s. 201. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Holhouslaki (19.8.1898/34), 59 §  
Oikeudessa on pidettävä holhouskirjaa, johon sen oikeuden vaarinpidon alaisina olevat holhoukset kirjoitetaan ja vaarinpitoa varten tarpeelliset muistoonpanot tehdään niiden ohjeiden mukaisesti, jotka Keisari ja Suuriruhtinas antaa. Holhous, joka ei perustu määräykseen, kirjoitettakoon kuitenkin holhouskirjaan ainoastaan silloin kun holhunalaisella on omaisuutta.

Holhouskirjasta on toimitettava otteita holhouslautakunnalle sen mukaan kuin siitä erittäin säädetään.
**Amebat** eli **ameebat** eli **kuorettomat ameebat** (Amoebida tai Amoebina) on aiemmin käytössä ollut yksisoluisten aitotumaisten eliöiden lahko. Lahko luettiin yhdessä kuoriameebojen (Arcellinida) kanssa Lobosia-alaluokkaan, jonka lajien valejalka eli pseudopodi oli pääsääntöisesti lobopodi-tyyppiä. Ameebat erottuivat kuoriameeboista siinä, että niillä ei ollut kuorta. Nykyluokittelussa Amoebida-lahkon käytöstä on yleensä luovuttu, ja amebalajit on sijoitettu useaan lahkoon Lobosa-alajaksossa.

Ensimmäisen *ameban* löysi vuonna 1755 saksalainen August Johann Rösel von Rosenhof.

Elinympäristö
-------------

Yleisimmät patogeeniset amebat ovat *Entamoeba histolytica*, *Acanthamoeba*, *Balamuthia*, *Naegleria fowleri* ja *Hartmannella*. Ne ovat yleisiä koe-eläimiä, koska niitä on helppo tutkia laboratoriossa.*lähde?*

Liikkuminen
-----------

Amebat liikkuvat muodostamalla solukalvostaan ulkonevia väliaikaisia valejalkoja. Valejalkojen takia ne näyttävät liikkuessaan jatkuvasti muuttavan muotoaan. Valejaloilla ameba myös syö. Venyvällä pseudopodilla ameba kuroo ruokapalasen, esimerkiksi bakteerin, sisäänsä.

Kuvia
-----

* Amoeba proteus *Amoeba proteus*
* Chaos sp. *Chaos* sp.

Lähteet
-------

1. ↑  Honkala, Juha (päätoim.): *Suuri tietosanakirja*, s. 36. Helsinki: WSOY, 2001. ISBN 951-0-26053-3.
2. 1 2 3  Palmén, Ernst & Nurminen, Matti (toim.): *Eläinten maailma, Otavan iso eläintietosanakirja. 1. Aarnikotka–Iibikset*, s. 63. Helsinki: Otava, 1974. ISBN 951-1-01065-4.
3. ↑  Hall, Richard P.: Lobosia *AccessScience*.  2014. McGraw-Hill Education. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)
4. ↑  World Register of Marine Species (WoRMS): *Amoebida* (luettu 12.1.2020) (englanniksi)
5. ↑  BiologyWice: Amoeba Facts *biologywise.com*. Viitattu 05.11.2017.
6. ↑  Tiede-lehti: Itämeren uimakaverit *tiede.fi*. Viitattu 05.11.2017.
AmbrymAmbrymin tulivuori

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
MalampaVanuatu |
| Saariryhmä | 
Uudet Hebridit |
| Korkein kohta | 
1 334 m |
| Pinta-ala | 
665 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
7 652 |
| Kieli | 
ambrymin kieli |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ambrym** on tuliperäinen saari Vanuatulla. Sen pinta-ala on 665 neliökilometriä, joten se on maansa viidenneksi suurin saari. Yhdessä läheisen Malakulan ja lukuisien pienempien saarten kanssa Ambrym muodostaa Malampan provinssin. Saarella asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 7 652 asukasta. Saarella puhutaan muun muassa ambrymin kieltä.

Keskellä saarta on tulivuori, jonka korkein kohta 1 334 metriä. Tulivuorella on kaksi aktiivista purkausaukkoa, Marum (1 270 m) ja Benbow (1 159 m). Purkausaukot sijaitsevat noin 12 kilometriä leveässä kalderassa, joka syntyi noin vuonna 100 tapahtunessa purkauksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vanuatu: Provinces and Islands *citypopulation.de*. Viitattu 31.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Ambryn Global Volcanism Program. Viitattu 31.3.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Ambryn Encyclopaedia Britannica. Viitattu 31.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ambrym** Wikimedia Commonsissa
Yleinen esimerkki Pauson–Khand-reaktiosta
**Pauson–Khand-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa alkyyni reagoi alkeenin ja hiilimonoksidin siirtymämetalliyhdisteen katalysoimana muodostaen syklopentenonijohdannaisen. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Peter Pausonin ja Ihsan Khandin mukaan ja se raportoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1971. Pauson–Khand-reaktio on hyödyllinen muun muassa monien luonnonaineiden synteeseissä.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Esimerkki intermolekulaarisesta Pauson–Khand-reaktiosta
Pauson–Khand-reaktiolla reagoivat lähes kaikki alkyynit. Alkeeneista parhaiten reagoivat jännittyneet rengasrakenteiset alkeenit ja heikoimmin suoraketjuiset trisubstituoidut alkeenit. Tetrasubstituoidut suoraketjuiset alkeenit eivät reagoi Pauson–Khand-reaktiolla. Liuottimina reaktiossa käytetään tyypillisimmin hiilivetyjä. Varhaisimpien Pauson–Khand-reaktioiden ongelmana oli korkeintaan tyydyttävät saannot ja reaktio vaati käytettäväksi stoikiometrisiä määriä myrkyllistä dikobolttioktakarbonyyliä. Sittemmin siitä on kehitetty katalyyttisiä menetelmiä, joissa reaktiota katalysoi eräiden kobolttikompleksien lisäksi esimerkiksi titaani-, volframi-, rauta-, rutenium-, rodium- ja palladiumkompleksit. Reaktion saantoa voidaan parantaa myös käyttämällä reaktioissa lisäaineena amiineja tai amiinioksideja. Pauson–Khand-reaktiosta on kehitetty myös asymmetrinen versio, jossa katalyytteinä käytetään kiraalisia siirtymämetallikomplekseja. Reaktio voi tapahtua joko molekyylien välisenä eli intramolekulaarisena reaktiona tai molekyylinsisäisenä eli intermolekulaarisena reaktiona.

Pauson–Khand-reaktio on [2+2+1]-sykloadditio. Reaktiomekanismi dikobolttioktakarbonyylin kanssa on seuraava. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu kaksi σ-sidosta sisältävä kompleksi kobolttiatomin ja alkyynin välille kahden karbonyyliligandin korvautuessa. Tästä alkyloituneesta kobolttiheksakarbonyylikompleksista syrjäytyy yksi karbonyyliligandi, kun alkeeni sitoutuu kobolttiatomiin muodostaen π-kompleksin. Tämä kompleksi reagoi hiilimonoksidin kanssa jolloin muodostuu siiviatominen kobaltasykli. Tämän kompleksin hajotessa pelkistävällä eliminaatiolla muodostuu tuotteena syklopentenonijohdannainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jonathan Clayden, Nick Greevs, Stuart Warren, Peter Wothers: *Organic Chemistry*, s. 1339–1340. Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-850346-0. (englanniksi)
2. 1 2 3  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1141–1145. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)
3. 1 2 3  John Hartwig: *Organotransition Metal Chemistry*, s. 809–816. University Science Books, 2010. ISBN 978-1-891389-53-5. (englanniksi)
4. 1 2 3  Ian J. S. Fairlamb,Jason M. Lynam: *Organometallic chemistry*, s. 93–117. RSCPublishing, 2010. ISBN 978-1-84755-950-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.2.2015). (englanniksi)
5. ↑  I. U. Khand, G. R. Knox, P. L. Pauson & W. E. Watts: A Cobalt Induced Cleavage Reaction and a New Series of Arenecobalt Carbonyl Complexes.  *Chemical Communications*, 1971, s. 36. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.2.2015.  (englanniksi)
**Bengt Detlof Krook** (29. toukokuuta 1783 Tyrväntö – 31. joulukuuta 1846 Hämeenlinna) oli suomalainen senaattori, lääninsihteeri ja kihlakunnantuomari.

Krookin vanhemmat olivat Uudenmaan ja Hämeen läänin varalääninrahastonhoitaja Lars Johan Krook (k. 1818) ja Ulrika Eleonora Saxbeck. Hän pääsi ylioppilaaksi 1802 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1803. Krook sai varatuomarin arvon 1807.

Krook oli Uudenmaan ja Hämeen läänin varalääninsihteerinä vuodesta 1807 ja Suomen kenraalikuvernööri Georg Magnus Sprengtportenin sihteerinä huhtikuussa 1809. Hänestä tuli asessori 1810 ja hän sai kihlakunnantuomarin arvonimen 1812. Krook oli sitten Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninsihteerinä vuodesta 1818 ja hän sai laamannin arvonimen samana vuonna. Krook oli viimeksi Ylä-Sääksmäen tuomiokunnan tuomarina 1824–1846 ja hän oli samalla Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1828–1831.

Krook oli naimisissa vuodesta 1820 Lovisa Ulrika Arckenholtzin kanssa. Heidän lapsiaan olivat kihlakunnantuomari Gustaf Fredrik Krook (1824–1883) ja lyseon lehtori Karl August Krook (1826–1894).

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Bengt Detlof Krook. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 16.7.2015.
2. ↑  Find A Grave : Bengt Detlof Krook