recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tämä artikkeli käsittelee **ihmisoikeuksien tilaa Jemenissä**.

YK:n mukaan Jemenin inhimillisen kehityksen indeksi oli matala vuonna 2004. YK:n arviossa Jemen oli sijalla 150 arvioidusta 177:stä maasta vuonna 2004. Jemenin sananvapaudessa, reiluissa tuomioissa, kuolemantuomioissa, naisten oikeuksissa ja pakolaispolitiikassa on parannettavaa.

Sananvapaus
-----------

Amnesty Internationalin mukaan (2009) Jemenissa vangittiin vuonna 2008 satoja opposition jäseniä, joista osa toisinajattelijoilta. Elokuussa 2008 hallitus ja oppositio vapauttivat vankeja, mutta se ei estänyt uusia vangitsemisia.

Koulutus
--------

Vuonna 2008 aikuista jemeniläisistä osasi lukea 54 %.

Naisten syrjintä
----------------

Amnesty Internationalin mukaan Jemenissä on naisten syrjintää. Lainsäädäntöön tehtiin joitakin parannuksia vuonna 2008, mutta esimerkiksi tyttöjen avioliitot 8-vuotiaina ovat edelleen sallittuja.

Oikeus
------

Oikeudenkäynnit eivät ole täysin riippumattomia ja reiluja. Poliisin toiminta rauhanomaisia mielensoittajia kohtaan ei aina täyttänyt ihmisoikeuksien vaatimuksia vuonna 2008.

Kuolemantuomio
--------------

Jemen, kuten Irak, Iran ja Saudi Arabia, langettaa kuolemantuomioita. Vuonna 2008 tapettiin 18 vankia, mutta satoja oli tuomittuna. Kehityksessä on positiivisia merkkejä siten, että arabimaat, mukaan lukien Jemen, eivät vastustaneet YK:n kuolemantuomion lakkautustavoitetta joulukuussa 2008.

Al-Qaida
--------

Al-Qaidan sanotaan toimivan Jemenissä. Syyskuussa 2008 Al-Qaidan syyksi väitettiin pommihyökkäystä Sanaassa, joka surmasi 16 ihmistä Yhdysvaltojen suurlähetystössä.

Pakolaiset
----------

Jemen on ratifioinut kansainväliset vuoden 1951 ja 1967 pakolaissopimukset. Jemenissä oli vuonna 2008 yli 40 000 somalipakolaista. Noin 1300 somalipakolaista palautettiin vastoin tahtoaan.

Katso myös
----------

* Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus
* Ihmisoikeudet alueittain ja maittain

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Amnesty International Report 2009 The State of the World's Human Rights, Amnesty International, s. 357-359
3. 1 2 3 4  Amnesty International Report 2009 The State of the World's Human Rights, Amnesty International, s. 357-359, 383

Aiheesta muualla
----------------

* Human Rights Watch
* Amnesty International Amnesty International
Osa artikkelisarjaa
 **Italian politiikka** 

Italian historia 

* Kuningaskunta 1861-1946
* Itsenäisyys


Hallinto 

* Parlamentti
* Senaatti
* Edustajainhuone


Johto 

* Presidentti
* Pääministeri


Vaalit 

* Puolueet
* Poliitikot


 

* Energiapolitiikka
* Ympäristöpolitiikka
* Ihmisoikeudet


 

Teemasivu:Politiikka

 

 n • k • m 



Tämä artikkeli käsittelee **ihmisoikeuksien tilaa Italiassa**.

Italia

Pakolaiset
----------

Pakolaisten tarkkaa määrä on mahdotonta tietää. YK mukaan Eurooppaan saapui meritse 67 000 pakolaista vuonna 2008. Libyasta Italiaan ja Maltaan arvioidaan saapuneen 38 000 pakolaista. Italian pakolaislainsäädäntö oli puutteellinen vuonna 2008, mutta parani EU säädösten toimeenpanolla. Italia on säätänyt terrorismia vastaan Pisanu lain 155/05, joka sallii epäillyn karkotuksen. Lakiin ei sisälly oikeuden vahvistusta eikä se takaa pakolaisoikeuksien toteutumista.

Kidutus
-------

Italian rikoslaki ei rankaise kidutuksesta. Syytteiden mukaan poliisi on käyttänyt menetelmiä, joihin pidätetty kuoli 25.11.2005 tai pidätetyt ovat saaneet kohtuuttomia vammoja.

G8 kokous 2001
--------------

Vuoden 2001 G8-kokouksen mielenosoittajia ja poliiseja on haastettu oikeuteen. Sisäministeriö määrättiin tammikuussa 2008 maksamaan korvaukseksi 35 000 euroa lääkärille, jonka poliisi hakkasi vakavasti Genevessä vuonna 2001. 15 ihmistä (poliiseja, vanginvartijoita ja vankilääkäreitä) sai vankeutta enimmillään 5 vuotta vangitsemiansa ihmisten pahoinpitelystä Bolzaneton vankilassa 15 heinäkuuta. Tuomarin mukaan tuomiot olivat lieviä, koska kidutus ei ole rangaistava rikkomus Italian rikoslaissa. Amnesty International arvioi määrättyjen tuomioiden voivan vanhentua valitusten aikana ennen lainvoimaisia päätöksiä. Viranomaisia on tuomittu mielenosoittajien pahoinpitelystä ja loukkaamisesta.

Rasismi
-------

Romanisiirtolaisiin on kohdistunut rasismia ja väkivaltaa ainakin Napolissa, Novarassa, Pisassa, Roomassa ja Venetsiassa.

Katso myös
----------

* Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus
* Ihmisoikeudet alueittain ja maittain
* Korruptio Italiassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Amnesty International Report 2009 The State of the World's Human Rights, Amnesty International, s. 76-78
2. ↑  Amnesty International Report 2009 The State of the World's Human Rights, Amnesty International, s. 34, 186-188
**Nimbougou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kadiolon piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Burkina Fason rajaa 65 kilometriä Kadiolosta maanteitse koilliseen. Kunnassa on 8 400 ja keskuskylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).

Nimbougoun kunta rajoittuu lännessä Kadiolon piirin Loulounin ja pohjoisessa Sikasson piirin Kaboïlan kuntiin sekä idässä Burkina Fasoon. Seutu on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Seutu kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puita kasvavaa savannia.

Kuntaan kuuluu viisi kylää.

Nimbougousta on yhteys Sikassosta Norsunluurannikon rajalle johtavalle RN7-maantielle. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra ja riisi. Myyntiin kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 24.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 24.2.2018.
3. 1 2  Plan de securite alimentaire: Commune rurale de Nimbougou 2006-2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 24.2.2018. [vanhentunut linkki]
Tämä artikkeli kertooValko-Venäjän ihmisoikeustilanteesta.

Vaalit
------

Valko-Venäjällä oli vaalit syyskuussa 2008. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (*ETYJ*; *Organization for Security and Co-operation in Europe* *OSCE*) tarkkailijoiden mukaan vaalit eivät täyttäneet OSCE:n standardeja. Äänestäjät eivät saaneet riittävästi tietoja ehdokkaiden valintaan. Valko-Venäjän lait eivät salli vapaata kokoontumisvapautta ja sananvapautta. Kansalaisjärjestöjen toiminta ja jäsenyys säädettiin laittomaksi ennen presidenttivaaleja maaliskuussa 2006.

Sananvapaus
-----------

Amnesty Internationalin mukaan laki rajoittaa Valko-Venäjällä sananvapautta.

Presidentti hyväksyi uuden lehdistölain 7.8.2008. Kritiikin mukaan se rajoittaa julkaisuvapautta entisestään. Vain 30 julkaisua jatkoi ilmestymistä. Puolet niistä on valtion omistaman jakelukanavan ulkopuolella. Laki antaa valtiolle oikeuden sulkea lehtien toimituksia ilman oikeusistuimen päätöstä yhden varoituksen jälkeen. Lehdistön ulkomainen rahoitus kiellettiin. Laki koskee myös nettijulkaisuja ulkomaisen "disinformaation" rajoittamiseksi. Presidentin kanslian mukaan mallia otettiin Kiinasta.

Kokoontumisvapaus
-----------------

Amnesty Internationalin mukaan Valko-Venäjä rajoittaa kokoontumisvapautta. Mielenosoitukset on kielletty tai hajotettu pakolla. Reporttereita ja kansalaisaktivisteja on ahdisteltu. Seksuaalivähemmistöjen, kuten homojen ja lesbojen, katutapahtumien hakemukset hylätään Valko-Venäjällä.

Kuolemantuomio
--------------

Neljä ihmistä teloitettiin ampumalla vuonna 2008. Euroopan neuvoston pääsihteeri tuomitsi kuolemantuomiot ja syytti Valko-Venäjän viranomaisia ihmisarvojen peittelemättömästä hylkäämisestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Amnesty International Report 2009 The State of the World's Human Rights, Amnesty International, s. 76-78

Aiheesta muualla
----------------

* Mäntyranta, N.: *Menneisyyden vangit - Valko-Venäjän demokratian ja ihmisoikeuksien kehitys*, s. 400-424. Artikkeli teoksessa Luukkanen A. (toim.), 2009: Tuntematon Valko-Venäjä. Helsinki: Edita Prima Oy, 2009. ISBN 978-951-37-5445-7.
* Freedom House 2013 report: Belarus (englanniksi) (freedomhouse.org)
* Amnesty International: Belarus (2013 report) (englanniksi) (amnesty.org)
* Human Rights Watch
* Human Rights Center «Viasna»: Situation of Human Rights in Belarus in 2012 (pdf) (englanniksi) (spring96.org)
* Observatory condemns censorship of Viasna website (12/2013): Ihmisoikeusjärjestö Viasnan websivustot rajoitetun pääsyn eli sensuurin piiriin (englanniksi) (spring96.org)
* Forced Labor and Pervasive Violations of Workers’ Rights in Belarus (pdf) (englanniksi) (spring96.org)
**Uimahyppääjien Kerho Härveli ry** on suomalainen uimahyppyihin suuntautunut kerho, joka perustettiin vuonna 1946. Härveli on Suomen ensimmäinen uimahyppykerho, ja sen perustamisen loi suomalaisille uimahyppääjille vihdoinkin kunnon kerhon. Härveli on osallistunut moniin Suomen sisäisiin sekä kansainvälisiin uimahyppykilpailuihin. Myöhemmin Härveli on suunnannut toimintansa nuoriin lajin harrastajiin. Härveli toimii Helsingissä, ja se on yksi kolmesta pääkaupunkiseudun uimahyppyseurasta.

Historia
--------

30. maaliskuuta 1946 muutamat uimahyppääjät kokoontuivat perustamaan Härveliä. Aluksi Härveli toimi "gentlemannien kerhona", joka tarkoitti, että vain kokeneet hyppääjät otettiin mukaan kerhoon. Hieman myöhemmin myös naiset saivat osallistua. Kerho rekisteröitiin vuonna 1958 Suomen Uimaliiton viralliseksi jäsenseuraksi.

### Kilpailut

Härveli järjesti jo perustamisvuonnaan uimahypyn Ruotsi–Suomi-maaottelun. Vuonna 1950 se järjesti ensimmäiset pellehyppykisat, vuonna 1954 pellehyppymaaottelun Ruotsia vastaan ja vuonna 1957 pohjoismaiset pellehyppykilpailut. Pellehyppyjen SM-kilpailuja järjestettiin jo 1950-luvulla vuosittain. Vuosittain järjestetään Härveli Diving Cup, jossa sijoittuminen tuotti arvokilpailunäytöksi vuoden 2015 MM-kilpailuihin, ja tuottaa A-rajan ylittäneille paikan EM-kisoihin.

### Jäsenet

Härveliä on edustanut muun muassa Helge Wasenius, moninkertainen uimahyppyjen Suomen-mestari sekä olympiaedustaja vuosina 1952 ja 1956. Myös Birger Kivelä on edustanut Härveliä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Historia *www.harveli.fi*. Viitattu 9.2.2018, 16.7.2022.
2. ↑  Mikko Forström: Urheiluseuran liiketoiminnan kehittäminen Tiirat Ry, Opinnäyte, Haaga-Helia s. 29
3. ↑  Uimaliitto
4. ↑  Härveli Diving Cup 2017 Uimaliitto
5. ↑  Härveli Diving Cup (Arkistoitu – Internet Archive) Härveli
6. ↑  Uimahyppy, Arvokisavalinta Oikeusturvalautakunta, viitattu 10.2.2018
7. ↑  Naisuimahyppääjät tekevät paluuta EM-edustukseen Ylen uutiset 16.5.2010, viitattu 10.2.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Ilta-Sanomat
* Uimanäytös Helsingin Yrjönkadun hallissa (kohdasta 02:39 alkaen) 23.4.1949. Yle Areena.
**Erityisjälkisäädös** eli **legaatti** (vanha nimitys jälkisäädöslahjoitus) on testamenttimääräys, jolla perinnönjättäjä antaa määrätylle henkilölle erityisen etuuden. Erityisjälkisäädöksen saaja ei tule testamentin tekijän kuolinpesän osakkaaksi eli hän eroaa siinä suhteessa yleistestamentin eli yleisjälkisäädöksen saajasta. Legaatilla testamentattu etuus voi olla tietty esine, rahasumma, tavaraerä, omaisuuden käyttöoikeus, oikeus omaisuudesta saatavaan korkoon tai tuottoon tai jokin muu erityinen etuus.

Antiikin Roomassa
-----------------

Antiikin roomalaisilla legaatti (lat. *legatum*, valtuutus) oli testamentintapainen määräys, jota perinnönsaajan tuli noudattaa. Jos perinnönjättäjä halusi välittää perillisilleen toivomuksen, hän teki pyynnön, josta käytettiin nimitystä *fideicommissum* (lat. uskollisuuteen luottaminen). Se oli pyyntö antaa osa perinnöstä kolmannelle henkilölle. Legaatti tuli tehdä määrätyllä tavalla ja sen suuruutta oli rajoitettu määräyksin. *Fideicommissum* sijoittui myöhäisempään aikaan kuin legaatti ja se oli vähemmän sitova kuin legaatti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Iso tietosanakirja,* Otava 1933, osa 5, palstat 882–883, hakusana jälkisäädöslahjoitus.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1963, osa 5, palsta 406, hakusana legaatti.
3. 1 2  Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja,* 3. painos, Otava 2006, ISBN 978-951-1-12387-3, s. 171, hakusana fideicommissum.

Kirjallisuutta
--------------

* Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: *Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus*. 6. uudistettu painos. Helsinki: Alma Talent, 2016. ISBN 978-952-14-2554-7.
* Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: *Suomen jäämistöoikeus II: Testamenttioikeus*. 5. uudistettu painos. Helsinki: Alma Talent, 2015. ISBN 978-952-14-2551-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Laki24: Erityistestamentti eli legaatti (viitattu 18.5.2019.)
Kuva naisista ja lapsista Arenibekissä, Naurussa vuonna 1896.
**Angam-päivä** (engl. *Angam Day*) on kansallinen juhlapäivä, jota vietetään Naurun tasavallassa 26. lokakuuta. Päivää vietetään sen muistoksi, kun maan väkiluku ensimmäisen kerran ylitti 1 500 vuonna 1932. Sana *angam* tarkoittaa naurun kielessä "juhlimista", "tavoitteen saavuttamista" tai "vaikeuksien voittamista".

Vuonna 1921 Australian armeijan prikaatikenraali Griffiths julisti pidettyään kokouksen paikallisten päälliköiden kanssa Naurun väkiluvun olevan liian pieni. Griffithsin mukaan niin pieni kansa ei voisi selviytyä tulevaisuudessa, ja väkiluvun olisi oltava vähintään 1 500 maan tulevaisuuden turvaamiseksi. Naurulla päätettiin, että päivästä, jolloin 1 500 asukkaan tavoite saavutettaisiin, tehtäisiin kansallinen juhlapäivä nimeltä *angam-päivä*, ja että 1 500. asukkaana syntyvää lasta kutsuttaisiin *angam-lapseksi* ja tämä saisi lahjoja sekä kunniaa.

Angam-lapsi, Eidegenegen Eidagaruwo, syntyi lopulta 26. lokakuuta 1932. Kuitenkin toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Naurun ja kuljetti 1 200 sen asukkaista orjiksi Chuukin saarille Mikronesiaan. Vain 400 heistä jäi henkiin, ja Naurun väkiluku oli jälleen pudonnut alle 1 500 asukkaan.

Vuonna 1949 raja saavutettiin uudestaan: 31. maaliskuuta syntynyt Bethel Enproe Adam oli toinen angam-lapsi, ja päivää alettiin nimittää toiseksi angam-päiväksi. Virallista angam-päivää juhlitaan Naurulla kuitenkin yhä 26. lokakuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Angam remembered and celebrated *Taiwanembassy.org*.  28.11.2017. Viitattu 4.8.2022 (englanniksi).
2. 1 2 3 4 5 6  Angam Day *Naurugov.nr*.  Arkistoitu 30.6.2022. Viitattu 4.8.2022 (englanniksi).
3. 1 2 3  Angam Day 2022, 2023 and 2024 in Nauru *Publicholidays.asia*. Viitattu 4.8.2022 (englanniksi).
**Marran taistelu** oli ensimmäisen ristiretken aikainen taistelu, joka käytiin Maarrat an-Numanin kaupungissa. Sen jälkeisen ruokapulan aikana ristiretkeläiset joutuivat turvautumaan kannibalismiin, mikä pysyi muslimien muistoissa pitkään.

Taustaa
-------

Raimund IV:n ja Taranton Bohemundin johtamien joukkojen vallattua onnistuneesti Antiokian, he alkoivat tehdä hyökkäyksiä maaseudulle talven aikana. Ristiretkeläiset eivät olleet kyenneet suojelemaan ruoka- ja varustekuljetuksiaan, mikä oli johtanut nälkään ja kunnollisten varusteiden puutteeseen sotilaiden keskuudessa. Heinäkuussa 1098, Raimund Pilet, Toloisen Raimundin armeijassa taistellut ritari, johti retkikuntaa Maarrat an-Numaniin. Siellä hänen joukkonsa kohtasivat paljon suuremman muslimivaruskunnan ja kärsivät suuria menetyksiä. Kesän aikana muut ristiretkeläiset jatkoivat matkaansa etelään ja valtasivat useita pieniä kaupunkeja saapuen viimein Maarrat an-Numaniin marraskuussa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Siege of Ma'arrat al-Numan
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1904 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 5. – 6. syyskuuta 1904. Tämä oli ensimmäinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 10 osallistujaa kahdesta eri maasta, kolme Saksasta ja seitsemän Yhdysvalloista. Uimahypyt järjestettiin ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Kerroshypyt | Yhdysvallat George Sheldon | Saksan keisarikunta Georg Hoffmann | Saksan keisarikunta Alfred Braunschweiger |
| Yhdysvallat Frank Kehoe |
| Pituussukellus | Yhdysvallat William Dickey | Yhdysvallat Edgar Adams | Yhdysvallat Leo Goodwin |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 2. |  Saksan keisarikunta | 0 | 1 | 1 | 2 |

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1904 lajit ja kilpailutapahtumat
Golf | Haavipallo | Jalkapallo | Jousiammunta | Koripallo (*Näytöslaji*) | Köydenveto | Miekkailu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pyöräily | Roque | Soutu | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
UimahypytUimahypyt
**Vuoden 1976 kesäolympialaisten uimahypyt** järjestettiin 19. – 27. heinäkuuta 1976 Montrealin Olympic Pool'ssa. Tämä oli 16. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 80 osanottajaa 22 eri maasta.

Mitalistit
----------

### Miehet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Phil Boggs | Italia Giorgio Cagnotto | Neuvostoliitto Aleksandr Kosenkov |
| 10 metrin kerroshypyt | Italia Klaus Dibiasi | Yhdysvallat Greg Louganis | Neuvostoliitto Vladimir Alejnik |

### Naiset

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 3 metrin ponnahduslauta | Yhdysvallat Jennifer Chandler | Itä-Saksa Christa Köhler | Yhdysvallat Cynthia Potter |
| 10 metrin kerroshypyt | Neuvostoliitto Jelena Vaitsehovskaja | Ruotsi Ulrika Lindberg | Yhdysvallat Deborah Wilson |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 2. |  Italia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3. |  Neuvostoliitto | 1 | 0 | 2 | 5 |
| 4. |  Itä-Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |

Lähteet
-------

* Diving at the 1976 Montréal Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

UimahypytUimahypyt olympialaisissa
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1976 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Perinteinen hehkulampulla varustettu työmaavalaisin eli "roikka".
**Työmaavalaisin**, **työmaavalo** tai **roikka** on siirrettävä valaisin, joka on suunniteltu työkohteen valaisemiseen esimerkiksi rakennus- tai asennustyömaalla, jossa muuta valaistusta ei ole tarpeeksi tai lainkaan saatavilla. Työmaavalaisin voi käyttää verkkovirtaa tai toimia paristolla tai akulla. Työmaavalaisimeen voi liittyä jalusta, jonka avulla valaisimen korkeutta ja suuntausta voi säätää. Työmaavalaisimet soveltuvat yleensä myös ulkokäyttöön ja muihin vaativiin oloihin ja ovat siksi koteloinniltaan hyvin suojaavia esimerkiksi roiskeveden suhteen.

Tyyppeinä voivat olla halogeenivalaisin ja LED-valaisin, aiemmin käytettiin hehkulamppuja.

Halogeenivalaisin
-----------------

Perinteiseen hehkulamppuun verrattuna halogeenivalaisimen etuna on kirkkaampi valo.

LED-valaisimet
--------------

LED-työmaavalaisimia jalustalla.
LED-valaisimet ovat syrjäyttämässä halogeenivalaimet. Nykyaikaiset LED-valaisimet ovat halogeenivalaisimia valovoimaisempia ja kuluttavat vähemmän virtaa, joten on kyetty kehittämään myös akkukäyttöisiä työmaavalaisimia sähköttömiin kohteisiin tai helppoon siirtelyyn. Led-valaisimet sietävät tärinää paremmin kuin halogeenivalot. 

Kartion tai sylinterin muotoisten perinteisten roikkavalojen sijaan LED-työmaavalaisimet ovat usein suorakulmaisen levyn muotoisia valopaneeleita, jotka on saranoitu U-malliseen pidikkeeseen. Levyn taustapuolella on jäähdytysripoja. 2010-luvulla markkinoille on tullut myös työmaakohteen tasaiseen yleisvalaistukseen tarkoitettuja tehokkaita LED-valonauhoja.

Työmaavalaistuksen määräykset ja ohjeet
---------------------------------------

Suomessa työmaavalaistusta säätelevät työturvallisuuslain 34. pykälä, työturvallisuusasetuksen 205/2009 26. pykälä sekä standardi SFS-EN 12464-1 vuodelta 2011 ja sitä soveltavat ST-kortit.

Katso myös
----------

* Otsavalo

Lähteet
-------

1. ↑  *roikka.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  Hokkanen, Lauri: *LED-valonauhojen käyttö työmaavalaistuksessa*. Tampere: Tampereen ammattikorkeakoulu, rakennusalan työnjohdon tutkinto-ohjelma, 2021. Opinnäytetyö verkossa. (PDF) (viitattu 18.4.2023).
3. ↑  Lukkarinen, Aki: "Lainsäädäntö", *Työmaavalaistusopas*, s. 6–8. Perustuu saman tekijän opinnäytetyöhön *Työmaavalaistuksen nykytila Suomessa ja ohjeita työmaavalaistukseen*. Tampere: Tampereen ammattikorkeakoulu, 2019. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.4.2023).
**Citroën LNA** (alun perin **LN**) on Citroënin vuosina 1976–1986 valmistama pieni henkilöautomalli, jonka tekniikka on suurelta osalta sama kuin Peugeot 104- ja Talbot Samba -malleissa. Sen seuraajaksi tuli Citroën AX.

Citroën LN esiteltiin syksyllä 1976, ja se syntyi kaksi vuotta aiemmin Citroënin ja Peugeot’n perustaman PSA-konsernin työn tuloksena. Moottori oli ilmajäähdytteinen kaksisylinterinen 0,6-litrainen.

Citroën LNA
Syksyllä 1978 malli sai suuremman 652-kuutioisen moottorin, ja nimeksi tuli LNA. Vuonna 1982 saataville tuli vesijäähdytteinen 1,1-litrainen moottori.

Mallimerkinnät LN ja LNA saatiin naistennimien *Hélène* ja *Hélèna* ranskankielisistä äänneasuista, samaan tapaan kuin Citroën DS -mallin kirjainyhdistelmä kuulosti puheessa sanalta *déesse*, "jumalatar".

Lähteet
-------

1. 1 2  Henkilöautot – LN Citroën Suomi. Viitattu 25.6.2018.
2. ↑  Cole, Lance: "LN and LNA: Hybrid in Haste", *Citroen: The Complete Story*. Crowood, 2014. ISBN 9781847976604. Google Books (viitattu 17.1.2020). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Citroën LNA** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo poliitikosta. Muita samannimisiä on täsmennyssivulla.*

**Martti Antero Kekkonen** (s. 5. huhtikuuta 1946 Kotka) on suomalainen poliitikko ja toimittaja. Hän oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen kansanedustaja vuosina 1987–2007 Kymen vaalipiiristä. Vuonna 1993 Kekkonen toimi kolmen kuukauden ajan SDP:n väliaikaisena puheenjohtajana Ulf Sundqvistin erottua tehtävästä. Kunnallispolitiikassa Kekkonen on ollut Kotkan kaupunginvaltuuston jäsen 1993–1997. Hänen yhteiskunnallisiin luottamustehtäviinsä on kuulunut muun muassa Suomi-Seuran johtokunnan jäsenyys, Painovapauskomitean jäsenyys ja Suomen Koripalloliiton puheenjohtajuus.

Ammatiltaan Kekkonen on tv-toimittaja. Hän oli vuosina 1978–1979 Poliittiset toimittajat ry:n puheenjohtaja. Kekkonen tuli ennen kansanedustajuuttaan tunnetuksi television ajankohtaisohjelmien toimittajana Yleisradiossa. Vuoden 1982 presidentinvaaleja edeltäneissä televisiotenteissä Kekkonen otti toimittaja Jyrki Koulumiehen kanssa käyttöön niin sanotut revolverihaastattelut, joissa vierailleet ehdokkaat joutuivat vastaamaan toinen toistaan seuranneisiin kiperiin kysymyksiin. Samaa haastattelutyyliä Kekkonen jatkoi kollegansa Pekka Oksalan kanssa ehkä vieläkin ärhäkämmin seuraavan vuoden eduskuntavaaleja edeltäneissä tenteissä. Haastattelutyyli herätti jonkin verran kohua katsojien keskuudessa ja Kekkosen ja Oksalan tekemien haastattelujen arveltiin vaikuttaneen jopa äänestyskäyttäytymiseen. Oksala noudatti samaa kaavaa Leif Salménin kanssa vielä neljä vuotta myöhemmissä vaaleissa. 

Vuonna 2004 Kekkonen tuomittiin rattijuopumuksesta, liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja liikennerikkomuksesta 60 päiväsakkoon ja ajokieltoon vuoden loppuun saakka. Tuomion seurauksena hän luopui Suomen Koripalloliiton puheenjohtajuudesta, mutta jatkoi kansanedustajana.

Julkaisut
---------

* *Antikainen, toimittaja*. Porvoo: WSOY, 1983. ISBN 978-951-0-12114-6.
* *Ahjosta alasimelle*. Pakinakokoelma. Tampere: Tampereen keskuspaino, 1986. ISBN 978-951-9-97661-7.
* *Kaakosta katsoen*. Pakinakokoelma. Kotka: Kotkan teho-teksti, 1991. ISBN 978-952-9-02731-6.
* *Turva kelkassa*. Kotka: Antero Kekkonen, 1999. ISBN 978-952-9-10781-0.
* *Niobe vai Väinämöinen*. Kotka: Antero Kekkonen, 2003. ISBN 978-952-9-15663-4.
* *Ne toiset jutut*. Kotka: Antero Kekkonen, 2005. ISBN 978-952-9-19720-0.

Lähteet
-------

1. ↑  Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1983, s. 407. Otava 1982, Helsinki.
2. ↑  Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1984, Otava 1983, Helsinki.
3. ↑  Kansanedustaja Kekkonen tuomittiin rattijuopumuksesta  4.11.2004. MTV3. Viitattu 25.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Antero Kekkonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Yle Elävä arkisto: Empatia, kotivideot ja satelliitit (Antero Kekkonen haastattelee)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Maardu järv** (myös *Liivakandi järv*) on Virossa Harjumaalla Maardun kaupungissa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 162 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Siihen laskee kahdeksan ojaa, joista huomattavin on Hiiemetsa kraav, ja järven laskuoja on Kroodi oja. Se virtaa pohjoiseen Maardun keskustan läpi ja laskee Suomenlahdessa Muugan lahteen (vir. *Muuga laht*). Järven valuma-alueen laajuus on 13,4 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys 3,7 metriä. Järven tilavuus on 0,0032 kuutiokilometriä eli 3,2 miljoonaa kuutiometriä. Rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä. Länsirannalla sijaitsee Liivamäkeen kuuluva asuntoalue ja toinen Maardun kylään liittyvä, mutta pienempi asuntoalue, sijaitsee järven kaakkoisrannalla. Järven pohjoisrantaa seuraa monikaistainen Peterburi tee, josta haarautuu etelään järven itärantaa seuraava Mõisa tee.

Historiaa
---------

Järveen on aina kertynyt vettä keväisin ja sinne ohjatut ojat sekä järvenpohjan lähteet ovat aina nostaneet järven vedenpinnan hyvin korkealle. Järvellä ei ole alun perin ollut omaa luontaista laskuojaa, jollaisen Maardun kartanon haltija Otto von Brevern kaivautti vuonna 1893. Järven vedenpintaa aiottiin säännöstellä padolla, mutta jo seuraavana vuonna 1894 murtui pato korkeanveden aikana. Järvestä purkautui valtava vesimassa kohti Suomenlahtea ja se uursi hiekkamaahan 20 metriä syvän ja 70 metriä leveän uoman. Tässä uomassa virtaa nykyään järven laskuoja Koordi oja. Paljastunut järvenpohja otettiin niityiksi, jollaisesta oli tuohon aikaan puute.

Vuonna 1939 rakennettiin Koordin kylään kemiantehdas, joka otti järvestä vettä. Vedenpinnan aleneminen estettiin luusuaan rakennetulla padolla. Myöhemmin, 1960-luvulla, kaivettiin Jõelähtme jõesta kanava, josta saatiin järveen vesitäydennystä. Myös itäpuolella sijainneen fosforikaivoksen kaivantoihin kertynyttä vettä pumpattiin järveen. Se sisälsi raskasmetalleja, jota esiintyy järven pohjamudassa.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4  Maardu järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
3. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3  Keskkonnaregister: Maardu järv (vee2005910) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
5. 1 2  Aasmäe, Maarja & Pae, Taavi & Tamla, Toomas: *Jõelähtme: Teejuht rändajale ja koduloohuvilisele*. Jõelähtme Vallavalitsus, 2011. ISBN 978-9949-21-530-0. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 25.6.2017). (viroksi), s. 161
**Paavo von Pandy** (unk. **Pándy Pál**) (7. elokuuta 1905 Gyula, Unkari – 24. syyskuuta 1986 Inari) oli suomenunkarilainen sotilas, matkanjohtaja ja kirjailija.

Elämä
-----

Pál István Pándy syntyi Unkarissa Gyulan kaupungissa 7. elokuuta 1905. Hänen isänsä, Kálmán Pándy (1868–1945) oli unkarilainen lääkäriprofessori ja hänen äitinsä Aino Maria Edvardintytär Hjelt (1881–1936) oli suomalainen hoitaja (Edvard Hjeltin tytär). he olivat tavanneet Tukholmassa ja menneet naimisiin Helsingissä. Paavo vietti lapsuutensa Transilvaniassa, mutta kävi usein Suomessa tapaamassa sukulaisiaan. Hän lähti sotilasuralle ja suoritti ratsuväenupseerin ja talousupseerin opintoja, minkä jälkeen hän liittyi rajavartiostoon. 1930-luvulla hän joutui eroamaan rajavartiostosta terveydellisistä syistä. Häntä kehotettiin muuttamaan toiseen ilmanalaan. Vuonna 1936 äitinsä kuoltua Pandy muutti sukulaistensa kutsusta Suomeen, Petsamoon. Hän meni naimisiin suomalaisen naisen kanssa, mutta ei saanut silloin vielä Suomen kansalaisuutta.

Talvisodan aikana Pandy palveli vapaaehtoisena Suomen armeijassa, minkä johdosta hän sai presidentiltä Suomen kansalaisuuden 14. huhtikuuta 1941. Jatkosodan aikana hän palveli yhdysmiehenä suomalaisten ja saksalaisten välillä, ja sai molemmilta valtioilta kunniamerkit.

Sodan jälkeen Pandy asettui Inarin Kultalahteen. Hänen vaimonsa oli kuollut sodan aikana ja hän meni uudelleen naimisiin paikallisen opettajattaren kanssa. Aluksi von Pandy elätti perheensä metsätöillä, sen jälkeen hän ryhtyi matkaoppaaksi ja kääntäjäksi. Työskennellessään turismin parissa hän sai saamelaisilta luvan pitää heidän kansallispukuaan. Myöhemmin hän matkusti ympäri Eurooppaa edistääkseen Lapin turismia. Lehdistö kutsui häntä "Lapin lähettilääksi".

Paavo von Pandy kuoli Inarissa 24. syyskuuta 1986.

Lähteet
-------

* Hans Lidman: *Nordkalott*. 1964
* Erno Paasilinna ja Antti Tuuri: *Isoa Inaria kiertämässä*. 1999

  

### Viitteet

1. 1 2
2. ↑   (ukrainaksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sane** (m.kreik. Σάνη, *Sanē*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pallenen niemellä nykyisin Chalkidikína tunnetulla niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kassándran kunnan alueella lähellä nykyistä Sanín (Sánin) kylää.

Maantiede
---------

Sane sijaitsi Pallenen eli nykyisen Kassándran niemen länsirannikolla Poteidaian ja Menden kaupunkien välissä. Niemi luettiin antiikin aikana osaksi Traakiaa, ei Khalkidikea, sillä viimeksi mainittu alue käsitti antiikin aikana vain osan siitä myöhemmin nimensä saaneesta Chalkidikín niemimaasta. Kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Kaupunkia ei tule sekoittaa toiseen Saneen idempänä Akten niemellä eli nykyisellä Áthoksen niemellä.

Historia
--------

Sane tunnetaan pääasiassa Herodotokselta, joka mainitsee sen Menden ohella ja sanoo sen osallistuneen laivoilla ja joukoilla Kserkseen sotaretkeen persialaissodissa vuonna 480 eaa. Pallenen Sanen mainitsevat myös Strabon ja Pomponius Mela, millä perusteella sitä ei tarvitse olettaa samaksi kaupungiksi kuin Akten Sane, vaikka tätäkin on joskus esitetty. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Sanios* (Σάνιος), *Sanaios* (Σαναῖος) ja *Sēnaios* (Σηναῖος).

Sanen paikalta nykyisen Sanín kylän läheltä on löydetty jäänteitä asutuksesta geometrisella ja arkaaisella kaudella. Tämä lisäksi kaupungin arvioidaan olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Deloksen meriliittoon 400-luvulla eaa. kuulunut Sane tulkitaan yleensä Akten Saneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "601 Sane", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Smith, William: "Sane (2)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Sane *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
4. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
5. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.123.
6. ↑  Strabon: *Geografia* 7, katkelma 27; Pomponius Mela 2.3.
**Gaming Target** on videpeleihin keskittyvä verkkosivusto, joka avattiin helmikuussa 1999. Sivusto on lähes 1700 arvostelullaan internetin 29. laajin peliarvosteluarkisto. Arviointien lisäksi peleistä julkaistaan muun muassa uutisia, ennakoita, haastatteluja ja oppaita. Sivustolla on myös keskustelualueita ja lukijoiden arvosteluja sisältävä yhteisö.

Historia
--------

Aloittaessaan toimintansa vuonna 1999 Gaming Target käsitteli yksinomaan Nintendo 64 ja Game Boy Color -konsoleita. Saman vuoden lopulla sivustolle lisättiin myös Sega Dreamcast -osasto sinä päivänä, kun kyseinen konsoli julkaistiin Pohjois-Amerikassa. Vuonna 2001 Game Target uusittiin niin ulkoasun kuin sisällön osalta, ja samalla PlayStation 2, Game Boy Advance, Nintendo GameCube ja Xbox saivat omat osastonsa.

Sittemmin sivustoa on suunniteltu uudelleen kahteen otteeseen, joista jälkimmäisen, vuonna 2004 tehdyn uudistuksen yhteydessä sivu sai Nintendo DS ja PlayStation Portable -käsikonsoleille omistetut osastot. Toukokuussa 2005 näitä seurasivat PC, N-Gage ja seitsemännen sukupolven Xbox 360, Wii ja PlayStation 3. Vuoden 2006 kesällä Gaming Targetiin avattiin vanhoihin peleihin ja konsoleihin erikoistunut osio.

Lähteet
-------

1. ↑  Sites' Statistics Game Rankings. Viitattu 6.4.2007. (englanniksi)
2. ↑  Gaming Target: About Us Gaming Target. Viitattu 6.4.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gaming Targetin kotisivusto (englanniksi)
**John Adrian Chamier** (26. joulukuuta 1883 – 3. toukokuuta 1974) oli brittiläinen ilmavoimien upseeri, virkamies ja poliittinen vaikuttaja.

Chamier syntyi Intiassa 26. joulukuuta 1883. Hänen isänsä oli kenraalimajuri Francis Edward Archibald Chamier. Hän muutti Intiasta Britanniaan, missä aloitti opintonsa Sandhurstin kuninkaallisessa sotilaskorkeakoulussa. Valmistuttuaan hän palasi Intiaan ja aloitti palveluksensa siirtomaiden armeijan riveissä. Tänä aikana hän osallistui dervišši-sotaan Somalimaassa vuonna 1904.

Royal Aero Club myönsi Chamierille lentolupakirjan 22. lokakuuta 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chamier siirtyi siirtomaiden armeijasta kuninkaallisiin lentojoukkoihin ja sai koulutuksen sotilaslentäjäksi. Hänen palvelusaikansa oli moitteeton, ja hän jatkoi lentojoukkojen seuraajan kuninkaallisten ilmavoimien palveluksessa. Hänestä tuli Bathin ritarikunnan jäsen vuonna 1925. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi vuonna 1928, ja seuraavana vuonna hän jäi eläkkeelle ilmavoimien palveluksesta omasta halustaan.

Chamier toimi siviilinä lentokoneteollisuuden parissa. 1930-luvulla hän alkoi pettyä työväenpuolueen hallitukseen ja alkoi tukea Oswald Mosleyn British Union of Fascists -puoluetta. Hänestä tuli vuonna 1933 Brittiläisen imperiumin ilmailua edistävän Air League of the British Empire -järjestön sihteeri. Hänestä tuli vuonna 1938 nuoria lentäjiä kouluttavan Air Training Corps (tuolloin Air Defence Cadet Corps) -järjestön johtaja. Hän johti ATC:tä yhdessä Malcolm Campbellin kanssa, kunnes Campbell joutui luopumaan tehtävästä terveydentilansa vuoksi. ATC:n kouluttamilla lentäjillä oli merkittävä rooli sodan alkuvuosina, ja Chamier lyötiin vuonna 1944 ritariksi ansioistaan järjestön johtajana. Hänen teoksensa *The Birth of the Royal Air Force* julkaistiin vuonna 1943.

Chamier kuoli 3. toukokuuta 1974.

Lähteet
-------

* Zander, Patrick Glenn: *Right modern : technology, nation, and Britain's extreme right in the interwar period (1919-1940)*. Georgia Institute of Technology, 2009. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Zander 2009, s. 107-108
2. 1 2 3 4 5 6 7  J A Chamier\_P *Royal Air Force Organisational History*. Viitattu 6.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Zander 2009, s. 109
4. ↑  Zander 2009, s. 276
5. ↑  Zander 2009, s. 342
**Amanda Katariina (Kaisa) Hiilelä** (vuoteen 1936 **Hildén**, 23. lokakuuta 1891 Lempäälä – 4. huhtikuuta 1977 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1930–1958.

Elämä
-----

Hiilelän vanhemmat olivat muonarenki Johan Kustaa Hildén (1853-1932) ja Johanna Paunu (1859-1938). Yhdeksänlapsisen perheen viidentenä lapsena syntynyt Hiilelä kävi kansakoulun ja työskenteli kotiapulaisena, kunnes sai paikan Finlaysonin kutomosta Tampereelta vuonna 1907. Myöhemmin Hiilelä työskenteli Tampereen työväenyhdistyksen rahastonhoitajana 1916–1919 sekä Suomen Paperiteollisuustyöväen Liiton taloudenhoitajana ja liittosihteerinä 1920–1946.

Vuonna 1908 sosialidemokraattiseen puolueeseen liittynyt Hiilelä valittiin kansanedustajaksi 1930. Eduskunnassa hän keskittyi lasten ja naisten aseman parantamiseen sekä tasa-arvokysymyksiin. Hiilelä toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1931, 1950 ja 1956. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen sekä toimi muun muassa Takon kartonkitehtaan ammattiosaston puheenjohtajana 1920-30-luvuilla. Tampereen työväentalossa on esillä Hugo Ehon vuonna 1951 maalaama Hiilelän muotokuva.

Perhe
-----

Kaisa Hiilelällä oli adoptiotytär. Hänen sisarensa oli kansanedustaja Iida Vihuri. Opetusministeri Reino Oittinen oli heidän sisarenpoikansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Kaisa Hiilelä *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 19.12.2007.
2. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 7.4.1977, s. 15. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 30.4.2023.
3. ↑  Närhi, Jukka: Katsaus Paperiliiton Tampereen osaston 4:n alkuvaiheista nykyaikaan *Tampereen osasto 4*.  17.5.2008. Paperiliitto. Viitattu 30.4.2023.
4. 1 2  Näreikkö, Heikki: Kansanedustaja Kaisa Hiilelän muotokuva paljastettiin Tampereen työväentalolla  20.1.2019. Demokraatti. Viitattu 30.4.2023.
5. ↑  Kaisa Hiilelä ajoi naisten ja lasten asiaa.  *Lempäälän-Vesilahden Sanomat*, 23.1.2019, s. 24.  Viitattu 21.3.2019.
6. ↑  Reino Oittinen (arkistoitu sivu)  12.3.2015. Helsingin työväenopisto.  Arkistoitu 21.3.2019. Viitattu 21.3.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Sangalan piiritys** käytiin vuonna 326 eaa. Aleksanteri Suuren johtamien makedonialaisten ja niin sanottujen "itsenäisten" intialaisten välillä. Aleksanteri hyökkäsi heidän alueelle Hydaspesjoen taistelun jälkeen. Hydaspeksen häviäjä Poros osallistui piiritykseen Aleksanterin puolella 5000 sotilaan ja sotanorsujen kanssa.

Aluksi intialaiset antautuivat, mutta Sangala nousi vastarintaan. Sangala oli linnoitettu kaupunki, joka sijaitsi jyrkkärinteisellä kukkulalla. Alueen asukkaat kathait ja heidän naapurinsa linnoittautuivat kaupunkiin. Kaupungin ympärille he rakensivat vaunuista esteitä. Aleksanterin jalkaväki mursi nämä uloimmat linnoitteet. Aleksanteri käytti piirityskoneita ja yöllisiä hyökkäyksiä kaupunkia vastaan. Lopulta makedonialaiset valtasivat kaupungin rynnäköllä. Intialaisista kerrotaan kuolleen 17 000 ja 70 000 jääneen vangiksi. Makedonialaisista 100 kaatui ja 1200 haavoittui. Aleksanteri antoi repiä Sangalan maan tasalle ja antoi sen intialaisille, jotka olivat antautuneet hänelle aikaisemmin.

Lähteet
-------

* N.G.L. Hammond: *Alexander the Great: King, Commander and Statesman*. Bristol Classical Press, 1994. ISBN 1-85399-068-X.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hammond s. 217–218
John Abbot, omakuva
**John Abbot** (31. toukokuuta 1751 Lontoo – kuoli joulukuussa 1840 tai tammikuussa 1841 Bulloch, Georgia) oli englantilais-yhdysvaltalainen hyönteistutkija ja lintutieteilijä.

Elämäkerta
----------

Kuvataulu teoksesta *Rarer Lepidopterous Insects of Georgia*
John Abbot oli James Abbotin ja Ann Clousingerin vanhin poika. Isä kannusti poikaa taiteisiin ja tutkimaan hyönteisiä. Abbot opiskeli maalaamista ja kaiverrusta kaivertaja Jacob Bonneaun (1741–1786) opissa. Hänen kykynsä teki vaikutuksen Dru Druryyn ja eräisiin Royal Societyn luonnontieteilijöihin, jotka rohkaisivat häntä muuttamaan Virginiaan keräämään näytteitä. Abbot saapui Virginiaan 1773 tai 1775 ja asettui sittemmin Georgiaan.

Abbot maalasi tuhansia hyönteistauluja sekä useita lintuasetelmia. Valtaosa niistä on sijoitettu Lontoon Natural History Museumiin, British Museumiin ja Harvardin yliopistoon. Joitakin maalauksia on sijoitettu myös Johns Hopkinsin yliopistoon, Etelä-Carolinan yliopistoon, Emory-yliopistoon ja Uuden-Seelannin Alexander Turnbull Libraryyn. Abbotin keräämät lintu- ja hyönteisnäytteet toimitettiin Britanniaan ja Eurooppaan, mutta osa tuhoutui merikuljetuksen aikana. Abbot jatkoi keräilyä ja maalaamista ainakin vuoteen 1835 saakka.

Ainoa julkaisu, jossa kuvittajana mainitaan Abbot, oli James Edward Smithin *The Natural History of the Rarer Lepidopterous Insects of Georgia* (1797). Kirjassa oli 104 kuvataulua, jotka on sijoitettu Johns Hopkinsiin.

Vuosina 1829–1837 julkaisivat ranskalainen hyönteistieteilijä Jean Baptiste Alphonse Dechauffour de Boisduval (1799–1879) ja varakas amerikkalainen luonnontieteilijä John Eatton Le Conte (1784–1860) jatko-osina teossarjan *Histoire Générale et Iconographie des Lépidoptères et des Chenilles de l’Amérique Septentrionale*. Siinä oli 78 käsinväritettyä kaiverrustatekniikalla tehtyä kuvataulua, jotka pääosin olivat Abbotin piirroksista tehtyjä. Valtaosa alkuperäisistä piirroksista on sijoitettu Etelä-Carolinan yliopistoon.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |



Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Paavo Kalervo Velander** (2. syyskuuta 1909 Hanko – 29. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Ylen teknillinen johtaja. Neuvontainsinöörinä toimiessaan hän kehitti 1930-luvulta lähtien menetelmiä, joilla voitiin poistaa radio- ja televisiolähetysten häiriöitä. Velander vaikutti myös siihen että Suomessa kerrostaloissa otettiin käyttöön yhteisantennijärjestelmät jo rakennusvaiheessa. Velander aloitti uransa Ylessä insinöörinä, toimi sitten teknisen neuvontaosaston päällikkönä ja teknillisenä apulaisjohtajana ja viimeksi Ylen teknillisenä johtajana. Hän jäi eläkkeelle 1972.

Talvisodan aikana Velander kyseenalaisti Suomessa käytössä olleiden, ruotsalaisen Boris Hagelinin kehittämien Hagelin-salauslaitteiden turvallisuuden havaittuaan että ulkopuoliset voivat avata laitteilla salattuja sanomia jos heillä on käytössään samoilla asetuksilla salakirjoitettuja viestejä, tehokkaat apuvälineet ja vihjeitä sanomien sisällöstä. Velander alkoi suunnitella suomalaista salauslaitetta joka sai nimen *"Mirri"* laitteen sähkömoottorin kehräävästä äänestä. Velanderin laite käytti kertakäyttöisiä avaimia jotka olivat reikänauhalla kertakäyttöisessä kasetissa lähettävän ja vastaanottavan laitteen käyttäessä samanlaista kasettia. Laitteesta valmistettiin kaksi prototyyppiä joista toinen valmistui vasta loppusyksyllä 1944. Salauslaitteelle ei enää tässä vaiheessa ollut jatkosodan päätyttyä akuuttia tarvetta joten laitteiden valmistusta ei aloitettu. Laitteen prototyyppi on säilynyt ja se on nykyisin Museo Militarian kokoelmissa.

Paavo Velander oli naimisissa vuodesta 1940 Karin Alenin kanssa. He asuivat Pitäjänmäellä.

Teoksia
-------

* Jarl Sarvas ja Paavo Velander : *Radiotekniikan perusteet*. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 17. 2. uusittu painos 1943, 3. uus. painos 1946, 4. uusittu painos 1953
* *Radiosta elektroniikkaan : Elektroniikkainsinöörien seura 1926–1979* ; kertomuksen laat. Paavo Velander, ajasta 1936–56 on pääosan kirj. Orvo Pollari. Elektroniikkainsinöörien seura, Espoo 1980
* *Kidekoneesta väritelevisioon*. Kirjayhtymä, Helsinki 1986

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmonen, Kari: / Velander, Paavo (1909–1997) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  19.11.1998. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.3.2020.
2. 1 2  Kaija Hömppi : Fredriksro, Sylvesterinkuja 10, Pitäjänmäki muistelee, talojen tarinoita
3. ↑  Järvinen, Henrik: Salattua! Puolustusvoimien salauslaitteet *Museo Militaria*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kidevastaanottimen käyttömahdollisuuksista. Laatokalle dipl. ins. Paavo Velander, Laatokka 9.8.1944, nro 179, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Elokuvateatteri tulessa
**Kairon tulipalo** (arab. حريق القاهرة‎), joka tunnetaan myös nimellä **Musta lauantai**, oli sarja mellakoita, jotka tapahtuivat 26. tammikuuta 1952.

Mellakoissa noin 750 rakennusta poltettiin ja ryöstettiin. Mellakoitsijoiden raivon kohteina olivat vähittäiskaupat, kahvilat, elokuvateatterit, hotellit, ravintolat, teatterit, yökerhot ja kaupungin oopperatalo Kairon keskustassa. Mellakoiden välitön laukaisin oli Britannian armeijan joukkojen hyökkäys Egyptin hallitusrakennukseen Ismailian kaupungissa edellisenä päivänä, joka johti 50 egyptiläisen poliisin kuolemaan. Näitä kuolemia seurasi spontaaneja brittivastaisia protesteja, jotka muuttuivat nopeasti väkivaltaisiksi mellakoiksi, turvallisuusjoukkojen puuttumatta asiaan. Jotkut uskovat, että tulipalo oli Egyptin kuningaskunnan lopun alku. Kairon tulipalon tekijöitä ei tiedetä nykyäänkään, ja totuus tapahtumista on nykypäivän Egyptin historiassakin on vielä selvittämättä.

Lähteet
-------

1. ↑  Egypt Today. School history book criticized over text on Cairo Fire
2. ↑  New Yorker: The Rebellion Within
3. ↑  Al-Ahram Weekly Online: Burning down the house (arkistoitu)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cairo fire