recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alina Voronkova-Hurri** (o.s. Voronkova, s. 13. joulukuuta 1994 Lahti) on suomalainen kauneuskilpailija. Hänet valittiin Miss Suomeksi syyskuussa 2018 ja hän edusti Suomea Miss Universum -kilpailussa saman vuoden joulukuussa.

Voronkova syntyi Lahdessa, mutta muutti jo alle vuoden ikäisenä vanhempiensa kanssa Pertunmaalle, jossa nämä toimivat pesulayrittäjinä. Hänen äitinsä on inkerinsuomalainen ja isänsä venäläinen. Voronkova asui Pertunmaalla 15-vuotiaaksi asti, jolloin muutti lukio-opintojen vuoksi Lahteen. Ylioppilaaksi kirjoittamisen jälkeen hän opiskeli venäjän kieltä ja kulttuuria Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa ja suoritti kandidaatintutkinnon keväällä 2018.

Voronkova oli osallistunut useisiin kauneuskilpailuihin jo ennen Miss Suomi -voittoaan. Hänet oli valittu Mikkelin Neidoksi vuonna 2015, Pitsimissikilpailun toiseksi perintöprinsessaksi vuonna 2016 ja Miss MP:ksi MP-moottoripyörämessuilla vuonna 2017. Miss Suomeksi hän pyrki ensimmäisen kerran vuonna 2015, mutta ei päässyt silloin kärkikymmenikköön.

Voronkova toimi kesällä 2019 Radio SuomiRockin kesäjuontajana. Syksyllä 2019 hänet palkattiin Viasatin televisioimien Jokerit-otteluiden pelaajahaastattelijaksi, koska hän puhuu sujuvaa venäjää.

Voronkova on naimisissa jääkiekkoilija Joonas Hurrin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Martikainen, Linda: "Saatan olla ankara itselleni".  *Seura*, 15.11.2018.
2. ↑  Välske, Silja: Alina Voronkova kruunattiin Miss Suomeksi *MTVuutiset.fi*.  29.9.2018. Viitattu 7.1.2019.
3. ↑  Pudas, Mari: Pettynyt Alina Voronkova ei tule tänä vuonna Suomeen: "Tein kaikkeni, se ei riittänyt" *Iltalehti*.  17.12.2018. Viitattu 7.1.2019.
4. ↑  Laitinen, Lasse: Alina Voronkova tavoittelee kirkkainta missikruunua – Pertunmaalta hyviä ja huonoja muistoja *Pitäjänuutiset*.  12.6.2018. Viitattu 7.1.2019.
5. 1 2  Nissinen, Elina: Arkistosta: Pertunmaalainen Alina Voronkova, 23, on halunnut Miss Suomeksi jo lapsesta asti — Nyt hän kertoo, miksi yliopistossa opiskeleva nuori nainen haaveilee misseydestä *Länsi-Savo*.  29.9.2018. Viitattu 7.1.2019.
6. ↑  Saatsi, Samu: Miss Suomi Alina Voronkova pestattiin tv:n kiekkolähetyksiin – rinnalla kivikovat asiantuntijat: "Hän ymmärtää tarpeeksi jääkiekosta" *Iltalehti*.  19.8.2019. Viitattu 11.10.2019.
7. ↑
**3-metyylifentanyyli** (3-MF, mefentanyyli) on opioidi ja fentanyyli-johdannainen. Se on yksi voimakkaimmista laittomasti myydyistä huumeista, se on noin 400–6 000 kertaa morfiinia voimakkaampaa isomeeristä riippuen.

3-metyylifentanyyli löydettiin ensi kerran 1974 ja ilmaantui nopeasti katukauppaan laittomasti tuotettuna α-metyylifentanyylin korvikkeena. Pian huomattiin 3-metyylifentanyylin olevan huomattavasti α-metyylifentanyylia (20–2 000 × morfiini) vahvempaa ja niin muodoin myös vaarallisempaa. Aineita myytiin nimellä "China White".

3-metyylifentanyyliä myytiin pimeillä markkinoilla vain lyhyen aikaa 1984–1985; sen suunnaton teho teki sen houkuttavaksi tuotteeksi, koska raseeminen 3-MF on 10–15 kertaa fentanyyliä vahvempaa; yhdestä grammasta 3-metyylifentanyyliä sai tuhansia käyttöannoksia laimennettunakin. 3-MF on sen jälkeen ilmaantunut eri puolilla maailmaa. Se on aiheuttanut 2000-luvulla useita kuolemantapauksia Suomessa.

Voimakkaampiakin fentanyylin johdannaisia on löydetty, kuten karfentaniili ja **Beeta-hydroksi-3-metyylifentanyyli**, mutta niitä on vaikeampi valmistaa ja ne eivät ole löytäneet tietään katukauppaan.

3-metyylifentanyyli vaikuttaa samoin kuin fentanyyli, mutta se sitoutuu myy-reseptoriin tehokkaammin. Koska fentanyylin tiedetään aiheuttaneen kuolemia viihdekäytössä, tämä vaara on sitäkin suurempi 3-metyylifentanyylillä. Sen sivuvaikutuksia ovat kutina, pahoinvointi sekä hengityksen lamaantuminen, mikä on hengenvaarallinen tila.

Vasta-aineena käytetään naloksonia tai naltreksonia.

Lähteet
-------

1. ↑  Henderson GL. Designer Drugs: Past History and Future Prospects *Journal of Forensic Science*. 33(2):569–575 (1988)
2. ↑  Studies on synthesis and relationship between analgesic activity and receptor affinity for 3-methyl fentanyl derivatives. PubMed
3. ↑  Stereoisomers of 3-methylfentanyl: synthesis, absolute configuration and analgesic activity PubMed
4. ↑  Synthesis and pharmacology of the diastereoisomers of N-[3-methyl-1-(2-phenylethyl)-4-piperidyl]-N-phenylpropanamide and N-[3-methyl-1-(1-methyl-2-phenylethyl)-4-piperidyl]-N-phenylpropanamide Journal of Medicinal Chemistry
5. ↑  The bogus drug: Three methyl & alpha methyl fentanyl sold as "China White"
6. ↑  Outbreak of designer drug--related deaths in Pennsylvania. PubMed
7. ↑  Blood levels of 3-methylfentanyl in 3 fatal poisoning cases. Ilkka Ojanperä et al

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem
* ChemSpider (Arkistoitu – Internet Archive)
* DrugBank
* Valtioneuvoston asetus huumausaineina pidettävistä aineista Finlex
**Lapsiperheiden kotipalvelu** on Suomessa kunnan tarjoama palvelu, jossa lapsiperheellä on oikeus saada sosiaalihuoltolain nojalla kotipalvelua perheen huolenpidon turvaamiseksi, jos lapsen hyvinvoinnin turvaaminen ei ole mahdollista esimerkiksi vamman, sairauden, synnytyksen tai muu vastaavanlainen toimintakykyä alentavan syyn vuoksi. Myös perheenjäsenen kuolema, vanhempien ero, toisen vanhemman joutuminen vankilaan tai muu erityinen perhe- tai elämäntilanne voi oikeuttaa kotipalveluun.

Lapsiperheiden kotipalvelu voi sisältää asumiseen, lastenhoitoon, asiointiin tai muihin jokapäiväiseen elämään kuuluvien tehtävien ja toimintojen suorittamista tai niissä avustamista. Kotipalvelu voi pitää sisällään esimerkiksi ateria-, vaatehuolto- ja siivouspalveluja.

Lapsiperheiden kotipalvelua on annettu vuosi vuodelta yhä harvemmille perheille. Vuonna 1990 kotipalvelua sai vielä kahdeksan prosenttia lapsiperheistä, mutta apua saaneiden perheiden osuus tippui 2000-luvulla alle kolmeen prosenttiin ja vuonna 2006 alle kahteen prosenttiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lapsiperheiden kotipalvelu.
2. ↑  Kodinhoitoapua vuoden aikana saaneita lapsiperheitä, % lapsiperheistä.
Tanssija Alina Frasa 1860-luvulla.
**Alina Frasa** (oik. **Helena Anderlé**, 25. tammikuuta 1834 Reichenhall, Baijeri – 31. toukokuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija. 

Joko saksalais- tai sveitsiläissyntyisen Alina Frasan äiti oli ilmeisesti yksinhuoltaja, joka antoi tyttärensä kiertelevän taiteilijaseurueen mukana kasvattilapseksi Suomeen. Frasan taiteilijaperheessä hänestä kasvatettiin esiintyvä taiteilija. Kiertävän teatteriseurueen ihaillusta lapsitähdestä kehittyi yksi Suomen ensimmäisistä ammattitanssijoista ja ballerinoista. Frasan työtä Suomen tanssitaiteen pioneerina on luonnehdittu uraauurtavaksi, ja se kesti lähes viisikymmentä vuotta.

Frasan ura tanssijana alkoi Porvoossa, jossa sinne asettunut Frasan taiteilijaperhe järjesti sekä tanssikursseja että näytäntöjä. Alina Frasasta nousi seurueen lapsibaletin tähti. Frasan tanssit olivat kohokohtana muun muassa Porvoon uuden teatteritalon avajaisissa joulukuussa 1847.

Siirryttyään Helsinkiin Frasasta tuli nopeasti helsinkiläisten lemmikki. Hänen kerrotaan tehneen suuren vaikutuksen muun muassa nuoreen Aleksis Kiveen, joka sai kesällä nähdä Frasan esiintyvän ravintolassa Helsingin Töölössä. Raoul af Hällströmin mukaan Frasan tanssin vaikutuksesta Kiven runoihin ilmestyi valkealiinainen neito.

Suomen kansalaisuuden Frasa sai vuonna 1852. Hän perusti Helsinkiin tanssikoulun, jossa hän opetti niin seuratansseja kuin balettia. Hän oli 1800-luvun tunnetuimpia ja arvostetuimpia tanssinopettajia Suomessa.

Frasan puoliso oli liikemies Johan Robert Ahrenius.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uppslagsverket Finland (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Marjo Mekci: Säätyläistyttöjen koulutus ja sosiaalinen tausta 1790–1870.[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Suomalaisen tanssin historia pähkinänkuoressa. Tanssin tiedotuskeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Frasa, Alina (1834 – 1899). Biografiakeskus
5. 1 2  Hirn, Sven 1997. Sävelten tahtiin. Populaarimusiikki Suomessa ennen itsenäisyyttämme. Kansanmusiikki-instituutin julkaisuja. S. 25, 50
6. ↑  Hakasalmen ja Hesperian puistot. Puistohistoriallinen selvitys
7. 1 2  Anne Makkonen: One Past, Many Histories. Loitsu (1933) in the Context of Dance Art in Finland (Part I: *Existing Histories of Finnish Dance Art*) *Väitöskirja*. University of Surrey.  (englanniksi)
8. ↑  Alin Frasa Biografiskt lexikon för Finland (ruotsiksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Martat tarjoilemassa lapskoussia Pitsiviikolla 2013 Raumalla.
Pohjoissaksalaista lapskoussia.
**Lapskoussi** (saks. *Labskaus*, ruots. *lapskojs*, norj. *lapskaus*), "sekasotku", on etenkin Saksassa ja Skandinaviassa suosittu ruokalaji, joka on tehty keitetystä tai paistetusta naudanlihasta ja perunasta. Myös lampaan- ja poronliha mainitaan eräissä ohjeissa. Ainekset leikataan kuutioiksi, mausteiksi lisätään suolaa ja pippuria sekä laakerinlehti, ja ainekset keitetään yhdeksi keitokseksi, kunnes niistä muodostuu vankka muhennos tai puuromainen seos. Ruokalaji voi sisältää myös porkkanaa, lanttua ja sipulia. Ruokalaji tarjoillaan yleensä leivän, mahdollisesti etikkakurkun ja -punajuuren kera.

Suomessa lapskoussi tunnetaan erityisesti Rauman perinneruokana.

Westfalenilaista säilykelapskoussia.
Sanan alkuperä on tuntematon, mutta ruokaa pidetään yleisesti merimiesten suosimana.

Samantapainen ruoka on Varsinais-Suomessa tunnettu holomuussi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomi-Norja-Suomi Taskusanakirja*, s. 520. WSOY, 2000.
2. ↑  Järvelin, Marja (toim.): "ohjeet: lapskoj, lapskoussi", *Hyvä kokki: 3000 parasta ruokaohjetta*, s. 561. Helsinki: WSOY, 1983. ISBN 951-0-11904-0. (suomeksi)
3. ↑
4. ↑  scouse *Online Etymology Dictionary*. Viitattu 29.12.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lapskoussi**.
* Lapskaus Raholan syötäviä sanoja -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Inahamne** (myös *In hamne*) on Osmussaaressa Virossa Lääne-Nigulan kunnassa Läänemaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee Viron pohjoisrannikolla Suomenlahdella olevan Osmussaaren eteläpäässä. en pinta-ala on 13 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järveen ei ole ojia eikä sillä ole laskuojakaan. Järven valuma-alueen laajuus on vain 0,4 km². Järven suurin syvyys 0,5 metriä. Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja rannat ovat ruovikkoa. Lyhin etäisyys Suomenlahteen on etelään, missä 100 metrin kannas erottaa järven Storhamne'sta. Kummankin puoleisen rannan ohi kulkee tiet, joista toinen johtaa saaren eteläkärjessä olevalle laiturille. Viereisen järven Lihlhamnen ja Inhamnen välissä on talo.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (vir. *rannikujärv (mereveega ajutiselt ühenduses olev veekogu)*).

Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (vir. *halotroofne tai soolatoiteline*, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.

* Järven ruovikkoa toukokuussa 2015Järven ruovikkoa toukokuussa 2015
* Toukokuussa 2015Toukokuussa 2015
* Joutsen uimassa, toukokuu 2015Joutsen uimassa, toukokuu 2015
* Toukokuussa 2015Toukokuussa 2015

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Keskkonnaregister: Inahamne (vee2018500) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
**Ambroise Pare** (1510 – 1590) oli ranskalainen parturi ja sittemmin lääkäri. Hänen aikanaan parturit suorittivat myös verisuonten avaamista, paiseiden puhkaisemista ja murtuneiden jäsenten lastoittamista, sillä tuolloin noita tehtäviä pidettiin lääkäreille liian halpa-arvoisina. Vuonna 1536 Paré suoritti parturivälskärin opinnäytteet. Sittemmin hän työskenteli Italiassa taistelleiden ranskalaisjoukkojen kenttävälskärinä.

Paré käsitteli ajan tavan mukaan raajantyngät ja murtumat kuumennetulla öljyllä, kunnes kerran öljy oli lopussa. Sitten Paré huomasi, että ilman öljykäsittelyä jääneet potilaat olivatkin paremmassa kunnossa kuin öljyllä käsitellyt. Tämän takia Paré luopui öljykäsittelystä.

Toisaalta Paré myös kehitti toimenpiteen, jossa lapsen hampaiden puhjetessa viillettiin ikeniin lisätilaa hampaiden esteettömälle kasvulle. Hoito perustui tuon ajan virheelliseen uskomukseen siitä, että tuolloin paljon yleisemmät lasten kuolemat liittyisivät hampaiden epätäydelliseen puhkeamiseen. Tämä uskomus (ja Parén toimenpide) jatkuivat vuosisatojen ajan, kunnes lopulta 1900-luvun vaihteessa uskomuksen totuudenmukaisuutta alettiin laajemmin kyseenalaistamaan, ja kivuliaasta toimenpiteestä vähitellen luovuttiin.

Korkea-arvoisten upseereiden taitavan hoidon vuoksi Paré alkoi saada kuuluisuutta. Kuningas Henrik II otti Parén henkilääkärikseen. Vähitellen Paré onnistui saamaan akateemiset lääkärit uskomaan, ettei raajantynkiä ja murtumia ollut hyvä käsitellä kuumennetulla öljyllä. Paré myös suunnitteli instrumentin, jolla voitiin vetää tyngästä esiin katkennut verisuonen pää sitomista varten. Paréa syytettiin siitä, että hän oli kirjoittanut kirurgiasta ranskaksi eikä latinaksi. Häntä on kutsuttu "kirurgian isäksi".

Paré neuvoi, että kun jäsen oli pakko amputoida, oli viilto tehtävä niin, että tynkä voitiin peittää potilaan iholla. Hän kehitteli muun muassa leikkausvälineitä ja valmisteli monenlaisia proteeseja. Hänen kuoltuaan kirurgian kehitys pääosin lakkasi kahdeksisadaksi vuodeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ann Dally: The lancet and the gum-lancet: 400 years of teething babies, The Lancet, Volume 348, Issue 9043, 21.–28. joulukuuta 1996, s. 1710 – 1711
2. ↑  Isak Rantanen: Suuria lääkäreitä (1966), s. 23 – 25


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Bodökobben

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°6′40.00″N, 24°44′40.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,012 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Bodökobben** on rakentamaton saari lounaisessa Espoossa Suvisaariston pääsaarten ja Lehtisaarten välisellä merialueella. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Suvisaaristoon. Stora Bodö puolestaan sijaitsee kapean salmen erottamana Bodökobbenin pohjoispuolella.

Bodökobbenin pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Saaren mitat niin etelästä pohjoiseen kuin lännestä itään ovat noin 120–130 metriä. Noin puolet pinta-alasta on puutonta rantakalliota ja puolet mäntyvaltaista kangasmetsää. Saaren etelärannalla on matalakasvuinen rantaniitty. Saarella kasvaa muun muassa isorantasappi, keltamaite, merirannikki, rönsyrölli ja suolavihvilä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bodökobben Espoon opaskartalla
2. ↑  STORA BODÖN KAAVA-ALUEEN LUONTOSELVITYS *Stora Bodön alueen*
luontoselvitys*. Enviro. Viitattu 10.5.2019.*
3. ↑  Vesikasvillisuus Espoon ulkosaariston–Helsingin itäisen ulkosaariston alueella kesällä 2007 *Helsingin kaupungin ympäristökeskuksen julkaisuja 11/2008*. Helsingin kaupungin ympäristökeskus. Viitattu 10.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Bodökobben, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
* Foreca: Sää Bodökobben, Espoo
* MML Paikannimet linkitettynä tietona: Bodökobben Saari (Arkistoitu – Internet Archive)
**Iñaki Gomez-Goroztieta** (s. 16. tammikuuta 1988 México, Meksiko) on meksikolaissyntyinen kanadalainen kilpakävelijä. Gomez kilpailee 20 kilometrin kävelyssä, jossa hänen ennätyksensä on vuonna 2014 Taicangissa tehty 1.20.18. 172 senttimetriä pitkä ja 60 kilogrammaa painava Gomez edustaa Racewalk West-seuraa. 

Gomez osallistui vuoden 2012 kesäolympialaisiin Lontoossa ollen 20 kilometrin kilpailussa 13:s. Hän kilpaili myös vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa sijoittuen samalla matkalla sijalle kahdeksan. Vuoden 2013 kesäuniversiadeista Kazanista Gomez saavutti pronssia 20 kilometrin kävelyn joukkuekilpailusta. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli kanadalaisista parhaana viides, kun kaikkien ajat laskettiin yhteen joukkuekilpailun tuloksen saamiseksi. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Gomez saavutti hopeaa 20 kilometriltä. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän oli neljästoista 20 kilometrillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Inaki Gomez Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Baugé-en-Anjou** on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Oudonjoen varrella, noin 40 kilometriä Angers'n kaupungista itään.

Baugé-en-Anjoun kunta perustettiin 1. tammikuuta 2013, jolloin viisi kuntaa; Baugé, Montpollin, Pontigné, Saint-Martin-d'Arcé ja Le Vieil-Baugé yhdistyivät. Samana päivänä perustettiin kunta Clefs-Val d'Anjou, jolloin kaksi kuntaa; Clefs ja Vaulandry yhdistyivät. 

1. tammikuuta 2016 Baugé-en-Anjoun kuntaan liittyi 9 kuntaa: Bocé, Chartrené, Cheviré-le-Rouge, Clefs-Val d'Anjou, Cuon, Échemiré, Fougeré, Le Guédeniau ja Saint-Quentin-lès-Beaurepaire.

  

Kunnan nähtävyyksiin kuuluu Anjoun herttua Renén 1400-luvulla henkilökohtaiseksi metsästysmajaksi rakennuttama linna *Château de Baugé*, sekä vuonna 1650 avattu vanha sairaala *Hôtel-Dieu de Baugé*.

  

* Château de BaugéChâteau de Baugé
* Hôtel-Dieu de BaugéHôtel-Dieu de Baugé

Lähteet
-------

1. 1 2  Insee
2. ↑  Commune nouvelle Baugé-en-Anjou. Viitattu 20.4.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Château de Baugé L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 20.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baugé-en-Anjou** Wikimedia Commonsissa
**Boedromia** (m.kreik. Βοηδρόμια, *Boēdromia*) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Apollon Boedromiokselle eli "Apollon Auttajalle". Sitä vietettiin juhlasta nimensä saaneen Boedromion-kuun 7. päivä eli nykyisen syys-lokakuun aikoihin.

Apollonin epiteetti Boedromios ("Auttaja" < βοήδρομος, *boēdromos*, "hädässä auttava"), jota käytettiin muun muassa Boiotiassa, antaa ymmärtää, että Apollonia kunnioitettiin juhlassa jonkinlaisena sodanjumalana joko omasta ansiostaan tai siksi, että Apollonin oraakkelien katsottiin antaneen hyödyllisiä neuvoja. Juhlalle itselleen esitetään kreikkalaisessa mytologiassa kuitenkin useita selityksiä. Plutarkhoksen mukaan Theseus uhrasi Apollonille ennen amatsoneja vastaan käymäänsä taistelua, joka käytiin Boedromion-kuussa. Ateenalaiset viettivät Boedromia-juhlaa voitokkaan taistelun kunniaksi vielä myöhempinäkin aikoina. Euripideen ja *Sudan* mukaan juhlan alkuperä oli kuitenkin taistelussa, joka seurasi, kun Ksuthos tai tämän poika Ion tuli apuun Eumolpoksen hyökättyä Ateenaan.

Juhlasta itsestään ei tiedetä paljoakaan, lukuun ottamatta sitä seikkaa, että silloin uhrattiin Apollonin lisäksi myös Artemiille.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: βοηδρόμια, τά *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  Peck, Harry Thurston: Boedromia *Harpers Dictionary of Classical Antiquities*.  1898. Viitattu 5.11.2018.
3. 1 2 3 4 5  Smith, William & Wayte, William & Marindin, G. E.: "Boedromia", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. Boston: Little, Brown and Company, 1890. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: βοήδρομος *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
5. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 9.17.1; Kallimakhos: *Hymni Apollonille* 69.
6. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Theseus 27.
7. ↑  Euripides: *Ion* 59.
**Armindo Araújo** (s. 1. syyskuuta 1977) on portugalilainen ralliautoilija. Hän on voittanut PWRC-sarjan mestaruuden kahdesti vuosina 2009 ja 2010 sekä Portugalin mestaruuden kuusi kertaa.

Ura
---

Araújo aloitti urheilu-uransa vuonna 1994 kilpaillen moottoripyöräsarjoissa vuoteen 2000 asti, jolloin hän kilpaili portugalin rallisarjassa. Araújo debytoi WRC-sarjassa vuonna 2001 Portugalin rallissa, jossa keskeytti. Araújo voitti National Championship tittelin vuosina 2003-04 Citroen Saxolla ja uudestaan 2005-06 Mitsubishilla. Vuonna 2007 hän ajoi kuusi kilpailua pääsarjassa saavuttamatta pisteitä. Samana vuonna hän aloitti kilpailemisen Production World Rally Championship -sarjassa. Vuosina 2008-09 hän kilpaili yksittäisissä WRC-kilpailuissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2010 hän saavutti ensimmäisen pisteensä pääsarjassa ajamalla kymmenenneksi Meksikon rallissa. Hän myös saavutti ensimmäisen erikoiskoevoittonsa samana vuonna. Araújo voitti PWRC-sarjan mestaruuden vuosina 2009-10 ollen sarjan ensimmäinen kuljettaja, joka on voittanut kaksi peräkkäistä mestaruutta. Araújon kartturina toimii Miguel Ramalho. Vuonna 2011 Araújo ajoi kahdeksanneksi Saksan rallissa saavuttaen neljä pistettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Armindo Araújo *wrc.com*. Viitattu 23.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Armindo Araújo *fiaerc.com*. Viitattu 22.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* eWRC-sivustolla (englanniksi)
Ambrosius Camaldulensis alarivillä oikeassa kulmassa.
**Ambrosius Camaldulensis**, syntymänimeltään **Ambrogio Traversari** (*Ambrosius Traversarius*) (1386 – 20. lokakuuta 1439) oli italialainen teologi ja oppinut.

Elämä
-----

Ambrosius syntyi Portico di Romagnan kylässä lähellä Forlìa. 14-vuotiaana hän liittyi camaldolese-sääntökuntaan Santa Maria degli Angelin luostarissa Firenzessä silloisessa Firenzen tasavallassa. Ambrosius kiinnostui erityisesti kreikkalaisesta kirjallisuudesta, jolla alalla häntä opetti Manuel Khrysoloras. Ambrosiuksesta tuli sääntökunnan johtaja vuonna 1431.

Ambrosius oli merkittävä Rooman piispan ensisijaisuuden puolestapuhuja. Tämä ilmeni muun muassa Baselin kirkolliskokouksessa, jossa hän toimi paavi Eugenius IV:n legaattina. Myöhemmin paavi lähetti hänet Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Sigismundin luokse pyytämään tämän apua paaville pyrkimyksissä lopettaa kokous. Ambrosius teki työtä katolisen ja ortodoksisen kirkon saattamiseksi yhteen tässä sekä seuranneessa Firenzen kokouksessa. Hän kuoli pian kokouksen jälkeen.

Teokset
-------

Ambrosius kirjoitti teoksen *Hodoeporicon*, joka on päiväkirja Italian luostareiden kiertomatkasta. *Epistolarium* sisältää hänen kirjeenvaihtonsa. Lisäksi Ambrosius kirjoitti muun muassa ehtoollisesta, Pyhän Hengen lähtemisestä, pyhimyksien elämäkertoja sekä sääntökuntansa johtajien historian. Pyhän Markuksen kirjastossa Venetsiassa säilytetään joukkoa alkuperäisiä käsikirjoituksia.

Ambrosius myös käänsi teoksia kreikasta latinan kielelle. Näihin kuuluvat Johannes Siinailaisen *Portaat* (Venetsia, 1531), Palladioksen kirjoittama teos Johannes Krystostomoksen elämästä (Venetsia, 1533), Johannes Moskhoksen *Pratum spirituale*, Basileios Kesarealeisen *Neitsyydestä*, Efraim Syyrialaisen yhdeksäntoista saarnaa sekä Pseudo-Dionysios Areopagitan teos *Taivaallisesta hierarkiasta* (1436).

Vuosina 1424–1433 Ambrosius käänsi Diogenes Laertioksen teoksen *Merkittävien filosofien elämät ja opit* kreikasta latinan kielelle. Käännös levisi käsikirjoituksina laajalle, ja se julkaistiin Roomassa vuonna 1472. Ensimmäinen painettu laitos teoksesta ilmestyi vasta vuonna 1533.

Lähteet
-------

* Clarke, Georgia: Ambrogio Traversari: Artistic Adviser in Early Fifteenth-Century Florence?.  *Renaissance Studies*, September 1997, 11. vsk, s. 161.
* Stinger, Charles L.: *Humanism and the Church Fathers: Ambrogio Traversari (1386–1439) and Christian Antiquity in the Italian Renaissance*. SUNY Press, 1977. ISBN 0873953045. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Ambrosii Traversarii, Latinae Epistolae in libros XXV – kirjeitä (latinaksi)
* A'Becket, John Joseph: St. Ambrose of Camaldoli *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ambrose the Camaldulian
**Armin Jordan** (9. huhtikuuta 1932 Luzern – 20. syyskuuta 2006 Zürich) oli sveitsiläinen kapellimestari.

Jordan aloitti uransa teatterin avustavana kapellimestarina Bielissä vuonna 1957. Vuosina 1963–1968 hän toimi Zürichin oopperan ja vuosina 1968–1971 St. Gallenin teatterin pääkapellimestarina. Baselin teatterissa hän työskenteli samassa asemassa vuosina 1971–1989, ja vuosina 1973–1985 hän johti myös Lausannen kamariorkesteria. Jordan tuli tunnetuimmaksi Orchestre de la Suisse Romanden musiikillisena johtajana, jona hän toimi vuosina 1985–1997. Kansainvälisesti hän esiintyi muun muassa Wienin valtionoopperassa, Aix-en-Provencen festivaalilla ja Pariisin oopperassa. Jordan teki ensimmäisen esiintymisensä Pohjois-Amerikassa vuonna 1985 ja johti useita *Valkyyrian* esityksiä Seattlessa. Vuosina 1991 ja 1994 hän vieraili New Yorkin Mostly Mozart -festivaalilla. Helmikuulle 2001 suunniteltu debyytti Metropolitan-oopperassa peruttiin kapellimestarin sairastuttua keuhkokuumeeseen.

Jordan oli erikoistunut ranskalaiseen musiikkiin ja Wolfgang Amadeus Mozartin ohjelmistoon. Hän oli kapellimestari Philippe Jordanin isä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Armin Jordan, 74, Swiss Conductor Known for French Music, Dies The New York Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* RISM
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
**Armo** on suomalainen miehen etunimi. Sitä ehdotti nimeksi H. A. Reinholm vuonna 1879 ja Yrjö Karilas vuonna 1919 ja se otettiin almanakkaan huhtikuun 28. päiväksi vuodesta 1929 lukien, mutta sai niin vähän kantajia, että poistettiin vuodesta 1950 lukien. Vuoden 2019 loppuun mennessä Armo on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu nimeksi noin 340 henkilölle, joista melkein puolet on 1920- ja 1930-luvuilla syntyneitä.

Nimi on samaa kantaa kuin Armas.

Tunnettuja Armo-nimisiä
-----------------------

* Armo Hormia (1928–1988), psykiatri ja kulttuurivaikuttaja
* Armo Keravuori (1899–1983), juristi ja kirjastonhoitaja
* Armo Nokkala (1908–1962), kirkkoneuvos, päätoimittaja ja kirjallinen johtaja
* Armo Peltonen, *Armas Peltonen* (1888–1977), opettaja ja näytelmäkirjailija
* Armo Vuotila (1905–1951), kirjailija.

Armo taiteilijanimenä
---------------------

* Armo Murha, oik. *Miika Helander*, rap-artisti

Lähteet
-------

* Kustaa Vilkuna: Etunimet.

### Viitteet

1. ↑  Nimipalvelu Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 28.4.2021.
**Anniina Tarasova**, oikealta nimeltään **Anniina Tchernych** (s. 20. syyskuuta 1985) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa *Venäläiset tilikirjani* ilmestyi helmikuussa 2018.

Tarasova opiskeli sosiologiaa Turun yliopistossa ja kauppatieteitä Aalto-yliopistossa. Kauppatieteiden gradussaan hän tutki ekspatriaatin työarkea Venäjällä. Hän toimi kasvuyrityksen toimitusjohtajana, ennen kuin ryhtyi päätoimisesti kirjoittamaan. Esikoiskirjan syntymiseen kului kuitenkin seitsemän vuotta. Tarasovan juuret ovat Hämeessä, Karjalassa*selvennä* ja Pietarissa. Nykyään hän asuu Helsingin Kruununhaassa. Venäjä ja erityisesti Pietari tulivat Tarasovalle tutuksi kuitenkin vasta aikuisiällä hänen asuttuaan siellä puolitoista vuotta.

Venäläiset tilikirjani
----------------------

*Venäläiset tilikirjani* on romaani, joka yhdistelee dekkarien ja chick litin piirteitä. Kirjan päähenkilö Reija Wren saa elämänsä tilaisuuden, kun hänet lähetetään Pietariin tekemään konsernin sisäistä tarkastusta. Koska Reija isä toimi konsernin hallituksen puheenjohtajan, Reija tuntee jääneensä hänen ammatilliseen varjoonsa. Reija siis lähtee Pietariin skumpanhuuruiseen ekspatriaattien arkeen jättäen sympaattisen ja turvallisuudenhakuisen Veli-Pekan suunnittelemaan häitä. Reijan tutkimusten edistyessä hän kuitenkin löytää asioita, joita joku ei olisi halunnut löydettävän, ja komennus muuttuu vaaralliseksi eikä Reija enää tiedä kehen luottaa.

Romaanin on kustantanut Gummerus.

Lähteet
-------

1. ↑  Gradu, Aalto.fi
2. ↑  Juhli aina, kun voit! - Venäjän villi työelämä taipui dekkariksi. Kauppalehti 17.3.2018
3. ↑  Ote-lehti (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kirjailijan verkkosivut
5. ↑  Aamun kirja. Yle Areena
6. ↑  Venäläiset tilikirjani. Gummerus
**Chakwalin piirikunta** (pandžabiksi ja urduksi ‏ضلع چکوال‎, *Ẓilaʿ Cakvāl*, engl. *Chakwal district*) on yksi Pakistanin Punjabin provinssin 36 piirikunnasta. Se perustettiin vuonna 1985 yhdistämällä osa Attockin ja Jhelumin piirikunnista. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Rawalpindin ja Attockin piirikuntiin, idästä Jhelumin piirikuntaan, etelästä Khushabin piirikuntaan ja etelästä Mianwalin piirikuntaan.

Vain 12 % Chakwalin yli miljoonasta asukkaasta asuu kaupungeissa, mikä tekee siitä Punjabin maaseutupainotteisimman piirikunnan. Piirikunta on jaettu viiteen tehsiliin: Chakwal, Choa Saidan Shah, Kallar Kahar, Lawa ja Talagang.

Lähteet
-------

1. ↑  Chakwal district at a glance *Pakistan Bureau of Statistics*. Viitattu 17.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Chakwal *Punjab Portal*.  Arkistoitu 19.8.2014. Viitattu 17.8.2014. (englanniksi)
3. 1 2  History of Chakwal *District Courts Chakwal*. Viitattu 17.8.2014. (englanniksi)
4. ↑  Administrative Units 2014 *Pakistan Bureau of Statistics*.  Arkistoitu 13.8.2014. Viitattu 17.8.2014. (englanniksi)
**Armin Bittner** (s. 28. marraskuuta 1964 Krün, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan SC Krün -seuraa.

Bittner saavutti Crans Montanan MM-kilpailuissa 1987 pujottelussa pronssia. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli alppiyhdistetyssä yhdestoista. Hän sai Vailin MM-kilpailuissa 1989 pujottelussa hopeaa. Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 hän oli pujottelussa kuudes ja suurpujottelussa viidestoista.

Bittner voitti pujottelun maailmancupin kausilla 1988–1989 ja 1989–1990 sekä sijoittui kolmanneksi kaudella 1986–1987. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs kaudella 1989–1990. Hän voitti maailmancupissa seitsemän pujottelukilpailua, oli neljä kertaa toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Lisäksi hän oli kerran kolmas suurpujottelussa.

Maailmancup-voitot
------------------

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 21. joulukuuta 1986 | Itävalta Hinterstoder | Pujottelu |
| 21. joulukuuta 1988 | Itävalta St. Anton | Pujottelu |
| 15. tammikuuta 1989 | Itävalta Kitzbühel | Pujottelu |
| 12. elokuuta 1989 | Australia Thredbo | Pujottelu |
| 7. tammikuuta 1990 | Jugoslavia Kranjska Gora | Pujottelu |
| 12. tammikuuta 1990 | Itävalta Schladming | Pujottelu |
| 4. maaliskuuta 1990 | Sveitsi Veysonnaz | Pujottelu |

Lähteet
-------

1. ↑  Armin Bittner *sports-reference.com*.  Arkistoitu 2.11.2012. Viitattu 28.10.2012.
2. 1 2 3  Armin Bittner Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Nikolai Ljutsianovitš Podgurski** (ven. Николай Люцианович Подгурский, puol. *Mikołaj Podgórski*; 13. elokuuta 1877 Tallinna, Viron kuvernementti – 1. marraskuuta 1918 Tallinna, Viro) oli Venäjän keisarikunnan laivaston kontra-amiraali, joka vaikutti Suomessa vuoden 1918 tapahtumien aikoihin Pohjanlahden meripuolustuksen johtajana.

Sotilasura
----------

Puolalaistaustaista sukua ollut Podgurski kävi Pietarin merikadettikoulun vuosina 1891–1897 ja palveli sen jälkeen meriupseerina eri sotalaivoilla. Hän osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana 1904 Port Arthurin puolustukseen ja vältti vangiksi joutumisen kaupungin antautumisen yhteydessä. Sen jälkeen hän oli Venäjän Itämeren laivastossa useiden sota-alusten komentajana. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä elokuussa 1914 Podgurski ylennettiin 1. luokan kapteeniksi (kommodori). Hän oli 1914–1915 risteilijä *Rossijan* kapteenina, 1915–1916 sukellusveneprikaatin komentajana Itämerellä ja marraskuusta 1916 alkaen Pohjanlahden meripuolustuksen johdossa asemapaikkanaan Vaasa. Hän sai joulukuussa 1916 ylennyksen kontra-amiraaliksi. On myös väitetty, että Podgurski siirrettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen tähän vähempiarvoisena pidettyyn tehtävään Pohjanmaalle, koska hän oli uusien vallanpitäjien epäsuosiossa tuomittuaan vuonna 1906 sotaoikeuden jäsenenä Tallinnassa kuolemaan 18 vallankumouksellista merisotilasta, jotka olivat surmanneet upseerinsa.

Podgurski ilmeisesti teki tammikuussa 1918 yhteistyötä kenraali C. G. E. Mannerheimin kanssa ja auttoi tämän johtamia Pohjanmaan suojeluskuntia ennen Vaasan valtausta, jonka aikana Vaasan venäläiset varuskunnat riisuttiin aseista. Hän oli yksi niistä Vaasassa oleskelleista venäläisistä komentajista, joiden on arveltu tehneen mahdollisesti Mannerheimin kanssa salaisen sopimuksen venäläisten aseiden vapaaehtoisesta luovuttamisesta Suomen valkoisille. Hän myös antoi Mannerheimille tärkeitä salaisia tietoja Pohjanlahden meripuolustuksen tilasta ilmoittaen muun muassa merimiinojen sijainnin rannikon edustalla. Myös punakaartit ja Suomessa toimineet bolševikkien sotilaskomiteat luulivat sisällissodan alkaessa Podgurskin olevan omalla puolellaan, mutta käsitys osoittautui pian virheelliseksi. Podgurski sai syyskuun 1918 lopussa Suomen viranomaisilta luvan matkustaa Tallinnaan, jossa hän kuitenkin pian sairastui ja kuoli espanjantautiin. Matkustuslupaa perusteltiin sillä, että "*hänen sinnikkään ja tarmokkaan punaisten matruusikoplien vastaisen toimintansa ansiosta Pohjois-Suomi on välttynyt suurelta onnettomuudelta*".

Lähteet
-------

1. 1 2  Vice-Admiral Mikołaj Podgórski (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) Podgorski.com. Viitattu 6.3.2015.
2. 1 2 3  Lars Westerlund: Vaasan valtauksen venäläissurmat 28.1.1918 (Arkistoitu – Internet Archive) Podgorski.com (julkaistu alkujaan teoksessa *Venäläissurmat Suomessa 1914–1922, Osa 2.1. Sotatapahtumat 1918–22*). Viitattu 6.3.2015.
3. ↑  Heikki Muilu, *Venäläiset sotilaat valkoisessa Suomessa*, s. 36–38. Atena, Jyväskylä 2010.
4. ↑  Muilu 2010, s. 148.
Ilmakuvaa Barajasista. Lentoasema etualalla, Juan Carlos I:n puisto ylhäällä vasemmalla.
**Barajas** on yksi Espanjan pääkaupungin Madridin hallinnollisista alueista. Se oli alun perin oma itsenäinen kuntansa, joka liitettiin Madridiin 18. marraskuuta 1949. Alue sijaitsee kaupungin itäosassa ja koostuu Alameda de Osunan, Aeropuerton, Casco Histórico de Barajasin, Timónin ja Corralejosin kaupunginosista. Sen naapurialueita ovat etelässä San Blas ja lännessä Hortaleza. Barajasin kokonaispinta-ala on 42,7 neliökilometriä ja asukasluku 42 200 (2005).

Barajasissa sijaitsee Barajasin lentoasema, joka on yksi maailman vilkkaimmista. Suurin viheralue on Espanjan nykyisen kuninkaan mukaan nimetty Juan Carlos I:n puisto.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barajas**.
* Barajasin alueen esittely Madridin kaupungin sivustolla

Madridin vaakunaMadridin alueet

* Centro
* Arganzuela
* Retiro
* Salamanca
* Chamartín
* Tetuán
* Chamberí
* Fuencarral- El Pardo
* Moncloa-Aravaca
* Latina
* Carabanchel
* Usera
* Puente de Vallecas
* Moratalaz
* Ciudad Lineal
* Hortaleza
* Villaverde
* Villa de Vallecas
* Vicálvaro
* San Blas
* Barajas
**Baptistisota** tai **joulukapina** oli orjakapina brittien hallitsemalla Jamaikalla joulukuusta 1831 tammikuuhun 1832. Nimensä se sai baptistijohtajistaan. Baptistikirkko oli Jamaikalla merkittävä orjuuden vastustaja. Baptistisota alkoi lakkona ja levisi väkivaltaisemmaksi kapinaksi, jonka sotilaat lopulta tukahduttivat. Ihmishenkiä ei menetetty montaa, mutta materiaalivahingot olivat mittavat. Kapinan johtajia teloitettiin ja muita ruoskittiin.

Orjien niin sanottu vapauslaki astui voimaan muutama vuosi kapinan jälkeen vuonna 1834 ja siihen liittynyt työvelvollisuus lakkautettiin vuonna 1838.

Tausta
------

Jamaikalla paikallisten orjien parissa oli 1700-luvun lopulta lähtien alkanut toimia evankelisia kirkkoja. Niistä ajan mittaan merkittävimmäksi muodostuivat baptistit. Baptistit profiloituivat orjuuden vastustajina. Erityisen kuuluisaksi tuli esimerkiksi William Knibb. Myös Isossa-Britanniassayleensä mielipiteet olivat kääntymässä orjuutta vastaan. 1830-luvun alussa orjien vapauttamisesta puhuttiin jatkuvasti myös Jamaikalla. Monet orjat olivat kuulleet vapautuksesta niin paljon, että osa oletti sen tosiasiassa jo tapahtuneen. Monet uskoivat Jamaikalaisten isäntien yksinkertaisesti jättäneen piittaamatta vapautuksesta, joka oli huhujen mukaan jo myönnetty. Tämä johti liikehdintään orjien joukossa.

Kapina
------

Baptistisota alkoi baptistisaarnaaja Samuel Sharpen johtaman lakon alkaessa Montego Bayn alueella Jamaikan länsiosassa jouluviikolla 1831. Baptistisota tunnettiinkin myös joulukapinan nimellä. Lakko kehittyi edelleen täydeksi kapinaksi väkivaltaisuuksien levitessä ympäri koko saarta. Kapinalliset polttivat plantaaseja. Aineelliset tuhot olivat mittavia, vaikka ihmishenkiä menetettiinkin vain muutama. Kapinaan puuttui kruunun varusväki, joka sai kapinan tukahdutettua vuoden 1832 tammikuun aikana.

Seuraukset
----------

Kapinan jälkeen oli otettu kiinni satoja kapinallisia, joista monet saivat hyvin ankaria rangaistuksia oikeusistuimissa. Kapinaa johtanut Sharpe ja muita johtohahmoja teloitettiin. Sadat muut saivat ruoskintatuomioita. Baptistit joutuivat vainon kohteeksi. Kapinan jälkimainingeissa poltettiin 12 baptistikirkkoa ja esimerkiksi Knibb sai tappouhkauksia. Knibb lähti lopulta Isoon-Britanniaan kierrellen pitämässä orjuuden vastaisia puheita, joilla sanottiin olleen suuri vaikutus yleisöönsä. Vuonna 1834 annettiin lopulta niin sanottu vapauslaki, johon tosin sisältyi 6 vuoden mittainen työvelvollisuuden sisältänyt siirtymävaihe. Yleisen mielipiteen kääntyessä orjuutta vastaan työvelvollisuuskin tosin lakkautettiin jo 1. elokuuta 1838.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valtonen, Pekka: "Jamaika orjien vapautuksen jälkeen", *Karibian historia*. Gaudeamus, 2017. ISBN 978-952-345-516-0.
**Baqa al-Gharbiyya** on pääasiassa arabien asuttama kaupunki Israelin keskiosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 29 950.

Maantiede
---------

Baqa al-Gharbiyya sijaitsee Israelin keskiosassa Haderan kaupungista itään. Vieressä sijaitsee Palestiinan Länsirannan vastainen raja ja välittömästi rajan toisella puolella on Nazlat Isan kylä.

Historia
--------

Baqa al-Gharbiyyan ensimmäisten asukkaiden sanotaan tulleen noin 500 vuotta sitten nykyisen Länsirannan alueelta. Paikka sai nimen *Baka* arabian kukkakimppua tarkoittavan sanan mukaan. Kylän kasvaessa länteen, se nimettiin länttä tarkoittavan sanan mukaan Baqa al-Gharbiyya. Kylän itään jäänyt osa sai nimen Baqa al-Sharqiyya.

Israelin asevoimat valtasivat Baqa al-Gharbiyyan Israelin itsenäisyyssodan aikana 22. toukokuuta 1949. Baqa al-Sharqiyya jäi sodan jälkeen Jordanian hallitseman Länsirannan puolelle. Kylästä tuli oma kuntansa vuonna 1996. Israelissa on sittemmin joskus ehdotettu kylän antamista Palestiinalaishallinnolle vastineeksi muista alueista.

Väestö
------

Baqa al-Gharbiyyan asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 29 950. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 19 800 ja vuonna 1968 6 400. Baqa al-Gharbiyyan asukkaat ovat islaminuskoisia arabeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 3 Ba–Blo*, s. 122–123. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2 3  Joseph Algazy: It's a Struggle to Stay Optimistic in Baka Al Garbiyeh *Haaretz*. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Barak Ravid: 'Livni Proposed Moving Several Israeli Arab Towns to Palestinian Side of Border' *Haaretz*. Viitattu 20.8.2020. (englanniksi)
4. ↑  Population in the Localities 2019 (xls) (באקה אל-גרביה) Central Bureau of Statistics. Viitattu 20.8.2020. (hepreaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baqa al-Gharbiyya** Wikimedia Commonsissa
**Aaro Loponen** (19. helmikuuta 1928 Sakkola – 4. marraskuuta 2010 Espoo) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko.

Vuonna 1946 Loponen pääsi Suomen taideakatemiaan opiskelemaan. Loponen siirtyi ensimmäisestä työpaikastaan Sanomapainosta Viikkosanomiin 1953. Hän toimi yhdeksän vuoden ajan Viikkosanomien ulkoasusta vastaavana graafikkona. Vuosina 1964–1978 Loponen vastasi kuuden SOK-julkaisun ulkoasusta. Aku Ankka -lehden nykyinen logo on hänen suunnittelemansa.

Vuonna 1978 Suomen Kuvalehti palkkasi Loposen graafikokseen. Seuraavat kahdeksan vuotta hän toimi lehden taittajana ja kuvittajana. Jäätyään vapaaksi taiteilijaksi vuonna 1986 hän teki runsaat 50 muotokuvaa aikakauden vaikuttajista.

Lähteet
-------

* Lindstedt, Risto: Aaro Loponen *Helsingin Sanomat*. Viitattu 23.7.2013. [vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Bramble Cay

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Maizab Kaur |
| Sijainti | 
Torres, QueenslandAustralia |
| Merialue | 
Tyynimeri |
| Korkein kohta | 
3 m |
| Pinta-ala | 
0,04 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Bramble Cay** on noin neljän hehtaarin kokoinen korallisaari Ison valliriutan pohjoislaidalla Torresinsalmen kupeessa Tyynellämerellä. Saari kuuluu Australialle ja on samalla maan pohjoisin piste.

Bramble Cay on tärkeä elinalue useille eläinlajeille. Saari on tärkein lisääntymisalue yhdelle Torresinsalmen merikilpikonnalajeista. Saarella eli ennen Ison valliriutan ainoa kotoperäinen nisäkäslaji, riuttamosaiikkirotta (*Melomys rubicola*). Kyseistä jyrsijää ei tavattu missään muualla maailmassa. Vuonna 2016 tutkijaryhmä totesi lajin hävinneen todennäköisesti merenpinnan kohoamisen ja myrskytulvien seurauksena, mikä tekee lajista mahdollisesti ensimmäisen ilmastonmuutoksen takia sukupuuttoon kuolleen nisäkäslajin.

Bramble Caylle rakennettiin majakka vuonna 1924. Majakka korvattiin uudella vuonna 1954, ja se on nykyisin automatisoitu.

Lähteet
-------

1. ↑  Extreme points of Australian States National Public Library. Viitattu 14.6.2016. (englanniksi)
2. ↑  Ihmisen aiheuttama ilmastonmuutos tappoi sukupuuttoon ensimmäisen nisäkäslajin Yle. Viitattu 14.6.2016.
3. ↑  Lighthouses of Australia: Far North Queensland University of North Carolina at Chapel Hill.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 14.6.2016. (englanniksi)
Antiikkisen kiekonheiton mallina käytetty veistos, Villa Adrianasta löytynyt *Diskobolos* British Museumissa.
**Antiikkinen kiekonheitto** on yleisurheilulaji, joka oli kahdesti nykyaikaisten kesäolympialaisten ohjelmassa. Lajissa kilpailtiin vain 1908 Lontoossa ja välikisoissa 1906 Ateenassa, eikä siihen ole sen koommin palattu.

Tekniikka
---------

Lajin malli otettiin kiekonheittäjää esittävästä antiikin kreikkalaisesta Myronin veistoksesta *Diskobolos*, joka ajoitetaan vuosille 460–450 eaa. Alkuperäistä veistosta ei ole enää olemassa, mutta useita jäljitelmiä on löydetty antiikin Rooman ajalta ja myöhemmin. Veistos esittää korokkeella kumarassa seisovaa miestä, joka kiertää vartaloaan ja pitelee kiekkoa taakse ojennetussa kädessään. Toinen käsi on heittokäden puoleisella polvella ja toinen jalka ojennettuna taakse. Vuosien 1906 ja 1908 olympialaisten kilpailuissa heitto piti suorittaa tästä asennosta ilman vauhtia, mutta yliastuminen oli sallittua. Tutkijoiden mukaan antiikin kreikkalaiset eivät kuitenkaan heittäneet kiekkoa näin hankalalla tavalla tai edes jalustalta, vaan enemmän nykykiekonheiton tyylisesti tasamaalla pyörähtäen.

Mitalistit
----------

Suomea edustanut Verner Järvinen voitti kultamitalin vuoden 1906 kilpailussa ensimmäistä kertaa lajia kokeillessaan  ja pronssia vuoden 1908 kilpailussa.

### 1906 Ateenan välikisat

| Sija | Nimi | Maa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Verner Järvinen | Suomen suuriruhtinaskunta Suomi | **35,17** |
| 2 | Nikolaos Georgantas | Kreikka Kreikka | **32,80** |
| 3 | István Mudin | Suomen suuriruhtinaskunta Unkari | **31,91** |
|

### 1908 Lontoo

| Sija | Nimi | Maa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Martin Sheridan | USA Yhdysvallat | **37,99** |
| 2 | Bill Horr | USA Yhdysvallat | **37,32** |
| 3 | Verner Järvinen | Suomen suuriruhtinaskunta Suomi | **36,48** |
|

Lähteet
-------

* Matti Hannus, *Kultaiset kentät*, WSOY 1999, ss. 383–384.
* SR Olympic Sports: Men's Discus Throw, Greek Style (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Antero Raevuori (toim.), *Huippu-urheilun maailma, osa 1,* WSOY 1978 ss. 24–26

  

Yleisurheilun lajit

|  |
| --- |
| **Arvokisalajit:**
100 m •
200 m •
400 m •
800 m •
1 500 m •
5 000 m •
10 000 m •
maraton •
20 km kävely •
35 km kävely •
100 m aidat •
110 m aidat •
400 m aidat •
3 000 m esteet •
4 × 100 m •
4 × 400 m •
korkeushyppy •
seiväshyppy •
pituushyppy •
kolmiloikka •
kuulantyöntö •
kiekonheitto •
moukarinheitto •
keihäänheitto •
seitsenottelu •
kymmenottelu

---

**Muita lajeja:** 50 m •
60 m •
60 m aidat •
300 m •
1 000 m •
maili •
3 000 m •
puolimaraton •
tunnin juoksu •
ultrajuoksu •
ruotsalaisviesti •
4 × 800 m •
4 × 1 500 m •
50 km kävely •
painonheitto •
antiikkinen kiekonheitto •
vauhditon korkeushyppy •
vauhditon pituushyppy •
vauhditon kolmiloikka |
**Marta Verner** (o.s. **Jandová**, s. 13. huhtikuuta 1974) on tšekkiläinen laulaja, joka tunnetaan saksalaisen rockyhtye Die Happyn solistina. Jandová edusti Tšekkiä vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Václav Noid Bártan kanssa kappaleella *Hope Never Dies*.

Jandová on tšekkiläisen yhtye Olympicin kitaristi-laulaja Petr Jandan tytär. Jandová muutti Saksaan vuonna 1993 ja aloitti Die Happy -yhtyeen solistina. Vuonna Jandová 2005 edusti Baden-Württembergiä Apocalyptica-yhtyeen kanssa Bundesvision laulukilpailussa kappaleella *Wie weit* ja sijoittui kilpailun viidenneksi. Vuonna 2007 Jandová voitti Bundesvision laulukilpailun OOMPH!-yhtyeen kanssa Ala-Saksin edustajana kappaleella *Träumst du?*.

Jandová muutti takaisin Prahaan vuonna 2008, mutta on pysynyt yhteyksissä Saksaan. Hän toimi saksalaisen *neoMusic*-musiikkiohjelman juontajana vuonna 2009 sekä *Popstars*-kykykilpailun tuomarina 2010. Jandová toimi tšekkiläis-slovakialaisen *Česko Slovenská SuperStar* -kykykilpailun tuomarina 2009 ja 2015.

Jandová valittiin sisäisesti edustamaan Tšekkiä vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Václav Noid Bártan kanssa. Kilpailukappale *Hope Never Dies* julkaistiin 10. maaliskuuta. Duo kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 21. toukokuuta, sijoittui semifinaalin 13:nneksi eikä päässyt finaaliin.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |