recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**George Lewis Buckbee** (2. lokakuuta 1931 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat – 22. kesäkuuta 2012 Siuntio) oli yhdysvaltalaissyntyinen suomalainen professori, joka vaikutti monipuolisesti Suomen musiikkielämään.

Buckbee tutustui suomalaiseen musiikkiin suomalaisen vaimonsa kautta ja opiskeli Suomessa apurahan turvin vuosina 1959–1960. Hän sai jälleen vuonna 1964 apurahan ja tuli perheensä kanssa Helsinkiin. Vuonna 1965 hän astui Kansallisoopperan palvelukseen. Vuosina 1968–1969 hän työskenteli Oslossa mutta palasi sen jälkeen taas Kansallisoopperaan. Vuosina 1973–1996 hän oli Pacific-yliopiston professorin virassa ja jäätyään eläkkeelle hän palasi jälleen Suomeen, jossa hän 2005–2007 johti Svenska Oratorieköreniä mutta vieraili myös Yhdysvalloissa.

Buckbee työskenteli myös Sibelius-Akatemiassa oopperakoulutuksessa. Savonlinnan oopperajuhlien harjoitussäestäjä hän oli 1966–1973 ja valmensi ja johti kamarioopperoita televisiolle sekä säesti äänityksissä Kansallisoopperan taiteilijoita. Buckbee käänsi englanniksi Leevi Madetojan *Pohjalaisia* ja Aarre Merikannon oopperan *Juha*. Hänellä oli tekeillä muistelmat Yrjö Kilpisestä.

Buckbee sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 1*, s. 496. Helsinki 1976. ISBN 951-1-02381-0  
(Joissakin lähteissä syntymäpäiväksi ilmoitetaan 10. helmikuuta.)
2. 1 2 3 4  George Buckbee.Klassinen.fi. Viitattu 14.7.2012. (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* George Buckbeen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**George Bonhag** (31. tammikuuta 1882 Boston, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 1960 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen juoksija, kävelijä ja kaksinkertainen joukkuejuoksujen olympiamitalisti.

Bonhag osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa St. Louisissa 1904. Hän ei päässyt loppukilpailuun 800 metrin juoksussa. Bonhag kilpaili myös vuoden 1906 välikisoissa, joissa hän sijoittui 1 500 metrin juoksussa viidenneksi, vaikka johti vielä maalisuoran alussa. Bonhag päätti tämän jälkeen osallistua myös 1 500 metrin kävelyyn, vaikka hän ei ollut aiemmin kilpaillut kävelyssä. Bonhag voitti kilpailun ajalla 7.12,6, kun useat paremmin tunnetuista kävelijöistä hylättiin. Välikisoissa hän sijoittui lisäksi viiden mailin juoksun neljänneksi.

Bonhag voitti ensimmäisen varsinaisen olympiamitalinsa Lontoossa 1908, kun Yhdysvallat sijoittui hopealle kolmen mailin joukkuekilpailussa. Bonhag oli Yhdysvaltain joukkueen toiseksi paras juoksija sijoituttuaan koko kilpailussa kuudenneksi. Hän juoksi myös 3 200 metrin estejuoksussa, jossa hän ei päässyt loppukilpailuun.

Tukholmassa 1912 Bonhag oli viides 3 000 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa, mutta joukkuekilpailussa Yhdysvallat voitti olympiakultaa. Hän sijoitui neljänneksi 5 000 metrin juoksussa eikä päässyt maaliin saakka maastojuoksukilpailussa. Tukholmassa Bonhag osallistui myös näytöslajina toteutettuun baseball-otteluun.

Bonhag edusti urallaan Irish American Athletic Clubia ja voitti seitsemän Amateur Athletic Unionin sisäratamestaruutta. Ulkoradoilla hän ei kuitenkaan voittanut ainuttakaan Yhdysvaltain-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 13. Otava, 1970.
2. 1 2 3 4  George Bonhag Sports Reference.  Arkistoitu 29.12.2008. Viitattu 1.1.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Athletics (Sivut 64 ja 93) *Fourth Olympiad; Being the Official Report of the Olympic Games of 1908 Celebrated in London Under the Patronage of His Most Gracious Majesty King Edward VII and by the Sanction of the International Olympic Committee*.  1909. British Olympic Committee/LA84 Foundation. Viitattu 5.9.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3  Athletics (Sivut 367–368, 377–378 ja 824) *Fifth Olympiad : the Official Report of the Olympic Games of Stockholm, 1912 Swedish Olympic Committee*.  1913. Swedish Olympic Committee/LA84 Foundation. Viitattu 5.9.2021. (englanniksi)
**Ammunnan Suomen-mestaruudesta** kilpailtiin ensimmäisen kerran Hämeenlinnassa 11.–12. toukokuuta 1907. Mestaruuskilpailu oli kolmiosainen: ensiksi ammuttiin 100 metrin matkalta ja vähintään tuloksen 330 viidellätoista laukauksella saavuttaneet ylsivät toiseen luokkaan ja olivat oikeutettuja jatkamaan kilpailua 150 metrin matkalta. Tässä toisessa osassa oli karsintarajana 300 cm ja sen saavuttaneet yhdeksän ampujaa noteerattiin 1. luokkaan ja nämä jatkoivat kilpailua Suomen mestaruudesta, nyt 300 metrin matkalta.

Vapaakivääri 15 laukausta pystystä, 300 metriä
----------------------------------------------


| Sija | Kilpailija | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1 | Huvi Tuiskunen | 491 |
| 2 | Karl Reilin | 455 |
| 3 | Gustav Nyman | 446 |
| 4 | Iivo Väänänen | 442 |
| 5 | Heikki Hallamaa | 392 |
| 6 | Heikki Huttunen | 385 |
| 7 | H. Holmén | 353 |
| 8 | Ernst Edvard Rosenqvist | 252 |
| 9 | K. Närhi | 159 |

Lähteet
-------

* 01.07.1907 Suomen Urheilulehti no 6
* Urheilumme Kasvot 5, sivu 11
George Busk
**George Busk** (12. elokuuta 1807 – 10. elokuuta 1886) oli englantilainen merivoimien kirurgi, minkä lisäksi hän oli eläintieteilijä ja paleontologi. Hän syntyi Pietarissa mutta opiskeli kirurgiaa Lontoossa. Laivastossa palvellessaan hän teki havaintoja kolerasta ja keripukista. Hän jätti laivaston vuonna 1855 ja perehtyi eläintieteeseen ja paleontologiaan. Vuosina 1856–1859 hän toimi komparatiivisen anatomian ja fysiologian professorina Royal College of Surgeons of Englandissa. Hänestä tuli sen johtaja vuonna 1871. Hän oli jäsen niin Royal Societyssa, Linnean Societyssa kuin Geological Society of Londonissakin, ja hän toimi Britannian Antropologisen instituutin puheenjohtajana 1873–1874. Hän oli aikansa johtava sammaleläinten asiantuntija.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:George Busk
Black Mesrimes, vuonna 2012.
**Alpha Diallo** (s. 27. joulukuuta 1984 Pariisi, Ranska), joka tunnetaan paremmin artistinimellä **Black Mesrimes** tai **Black M**, on ranskalainen guinealaistaustainen rap-artisti. Hän kuuluu ranskalaiseen rap-ryhmään Sexion d’Assaut ja on myös julkaissut omaa musiikkia.

Black M:n ensimmäinen sooloalbumi *Les Yeux plus gros que le monde* julkaistiin 31. maaliskuuta 2014. Albumi nousi Ranskan albumilistan kakkoseksi. Vuoden 2015 loppuun mennessä albumia oli myyty Ranskassa yli 600 000 kappaletta.

Albumista julkaistiin 17. marraskuuta 2014 kahdeksan lisäkappaletta sisältävä versio nimellä *Le Monde plus gros que mes yeux*.

Studioalbumit
-------------

* Les yeux plus gros que le monde (2014)
* Le monde plus gros que mes yeux (2014)
* Éternel insatisfait (2016)
* Il était une fois... (2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Black M - Les yeux plus gros que le monde *Lescharts.com*. Hung Medien. Viitattu 6.2.2016. (ranskaksi)
2. ↑  Black M : "Les Yeux plus gros que le monde" franchit le cap des 600.000 ventes *Charts in France*.  16.12.2015. Viitattu 6.2.2016. (ranskaksi)
3. ↑  Black M - Le Monde plus gros que mes yeux (album) *Lescharts.com*. Hung Medien. Viitattu 6.2.2016. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kreikan vanha parlamenttitalo** (kreik. Παλαιά Βουλή, *Palaiá Voulí*) sijaitsee Ateenan ydinkeskustassa Stadíou-kadulla lähellä Sýntagma-aukiota. Nykyisin rakennuksessa toimii Kansallinen historiallinen museo.

Parlamenttitalon rakentaminen alkoi vuonna 1858 ja se valmistui vuonna 1875. Rakennus edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja sen suunnitteli François Boulanger. Rakennus toimi parlamenttitalona valmistumisestaan vuoteen 1932 saakka, jolloin entisestä kuninkaallisesta palatsista tuli Kreikan nykyinen parlamenttitalo. Kansallinen historiallinen museo on toiminut rakennuksessa vuodesta 1960.

Vanhassa parlamenttitalossa on jäljellä muun muassa parlamentin istuntosali historiallisessa asussaan. Se on osa historiallisen museon näyttelyä. Rakennuksen edustalla on Kolokotróniksen aukio (*Plateía Kolokotróni*), jossa on Theódoros Kolokotróniksen patsas.

|  |  |
| --- | --- |
| Vanha parlamenttitalo ja edustalla Theódoros Kolokotróniksen patsas. | Vanha istuntosali. |

Lähteet
-------

1. ↑  Μουσείο *Εθνικό Ιστορικό Μουσείο*.  Arkistoitu 18.2.2015. Viitattu 2.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kreikan vanha parlamenttitalo** Wikimedia Commonsissa
**Oier Olazábal Paredes**, yleensä vain **Oier** (s. 14. syyskuuta 1989 Irun, Baskimaa, Espanja), on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea.

Ura
---

Oier siirtyi Barcelonan junioriakatemiaan 16-vuotiaana pelattuaan sitä ennen paikallisessa Real Unión -joukkueessa. Ensimmäisen ottelunsa Barcelonan edustusjoukkueessa hän pelasi 2. tammikuuta 2008 2–2-tasatulokseen päättyneessä Copa del Reyn ottelussa Alcoyanoa vastaan. Ensimmäisen liigaottelunsa edustuksen mukana Oier pelasi 17. toukokuuta 2009, kun liigamestaruuden jo varmistanut Barça lepuutti parhaita pelaajiaan Mestarien liigan loppuottelun takia. Vierasottelu Mallorcalla päättyi Barcelonan 1–2-tappioon.

Oier oli Barcelonan kokoonpanossa vaihtomiehenä, kun joukkue voitti kauden 2010–2011 Mestarien liigan loppuottelussa Manchester Unitedin maalein 2–0.

Oier on pelannut yhden alle 19-vuotiaiden maaottelun Espanjan paidassa.

Seurajoukkuetilastot
--------------------

*Päivitetty 7. elokuuta 2011*

| Seura | Kausi | Liiga | Cup | Eurooppa | Muut | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit |
| Barcelona B | 2007–08 | 35 | 0 | – | – | – | – | – | – | 35 | 0 |
| 2008–09 | 9 | 0 | – | – | – | – | – | – | 9 | 0 |
| 2009–10 | 21 | 0 | – | – | – | – | – | – | 21 | 0 |
| 2010–11 | 11 | 0 | – | – | – | – | – | – | 11 | 0 |
| Yhteensä | 76 | 0 | – | – | – | – | – | – | 76 | 0 |
| Barcelona | 2007–08 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| 2008–09 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 |
| Uralla yhteensä | 77 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 78 | 0 |

Saavutukset
-----------

Barcelona
* Primera División: 2009
* Mestarien liiga: 2011
**Kreikan presidentinvaali 1926** järjestettiin Kreikan toisen tasavallan aikana 4. ja 11. huhtikuuta 1926. Siinä valittiin uusi Kreikan presidentti Pávlos Kountouriótisin seuraajaksi. Kreikka oli tuolloin virkaatekevän presidentin Theódoros Págkaloksen johtama diktatuuri. Págkalos oli itse ehdolla vaalissa. Vastaehdokkaana oli Konstantínos Demertzís, joka vetäytyi ennen vaalipäivää, mutta hänen nimensä säilyi ehdokasluettelossa. Págkalos voitti vaalit 93,3 prosentin ääniosuudella. Aikaisempi presidentti Kountouriótis sai kuitenkin vallan vastavallankaappauksessa 22. elokuuta samana vuonna.

Vaali on ainoa, jossa Kreikan presidentti on valittu suoralla kansanvaalilla. Vaali järjestettiin kaksiosaisena niin, että 4. huhtikuuta äänestettiin 12 prefektuurissa ja 11. huhtikuuta lopuissa 23 prefektuurissa.

Tulokset
--------

Vaalin tulokset olivat:

| Nimi | Äänet |
| --- | --- |
| Määrä |  % |
| Theódoros Págkalos | 782 589 | 93,31 |
| Konstantínos Demertzís | 56 126 | 6,69 |
|  |
| Yhteensä | 838 715 | 100,0 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Mavrogordatos, George Th.: *Stillborn Republic: Social Coalitions and Party Strategies in Greece, 1922-1936*, s. 33. University of California Press, 1983. ISBN 0520043588. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Εκλογή Προέδρου Δημοκρατίας – 1926 *Λοΐ*. Viitattu 2.9.2019.

Kreikan presidentinvaalit

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikan toinen tasavalta (1924–1935) | 1924 · 1926 · 1929 · 1934 |
| Kreikan kolmas tasavalta (1974–) | 1974 · 1975 · 1980 · 1985 · 1990 · 1995 · 2000 · 2005 · 2010 · 2014–2015 · 2020 |
**Sosiaalinen objekti** on psykologiaan ja symbolisen interaktionismin teoriaan liittyvä käsite, jolla viitataan objekteihin, joiden merkitys muodostetaan sosiaalisessa ja kulttuurisessa vuorovaikutuksessa.

Käsitteellä viitataan myös verkossa julkaistun sisältöön, jonka ympärille syntyy keskustelua ja vuorovaikutusta. Jyri Engeströmin mukaan sosiaaliset verkostot ovat karttoja ihmisten välisistä suhteista, mutta ne eivät vielä kerro, miksi jotkut ihmiset ovat kytkeytyneitä toisiinsa ja jotkut eivät. Engeströmin mukaan ihmisiä yhdistää verkostoissa jaettu sosiaalinen objekti  ja hyvät sosiaalisen median palvelut antavat ihmisten lisätä sosiaalisia objekteja: valokuvia, videoita, linkkejä tai matkoja.. 

Antti Leino sanoo kirjassa Dialogin aika, että sosiaalisia objekteja voivat olla moninaiset staattiset, dynaamiset tai liikkuvat sisällöt, käyttäjien reaktiot, sovellukset, pelit ja kilpailut. Käytännössä kaikki sellainen, johon käyttäjä voi osallistua, jota hän voi kommentoida ja jakaa toisille internetin välityksellä .

Lähteet
-------

1. ↑  Department of Sociology: Glossary of the terms related to symbolic interactionism University of Colorado.  Arkistoitu 23.7.2008. Viitattu 28.3.2010. en
2. ↑  Engeström, Jyri: Why some social network services work and others don’t — Or: the case for object-centered sociality *zengestrom.com*. Viitattu 14.6.2010. fi
3. ↑  Engeström, Jyri: Building Sites Around Social Objects - Web 2.0 Expo SF 2009 *slideshare.net*.  huhtikuu 2009. Viitattu 14.6.2010. fi
4. ↑  Leino, Antti: *Dialogin aika - markkinoinnin & viestinnän digitaaliset mahdollisuudet*. Infor, 2009. ISBN 9789513756246. Tekijän blogi.

Aiheesta muualla
----------------

* Ravintolakäynti, sosiaalinen objekti? (Juho Makkonen, Sanainen arkku, 20.3.2010)
* Jyri lähtee, Google jää (Tanja Aitamurto, mitä uutta Piilaaksossa, 13.10.2009) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Where we’re going with Activity Streams (Chris Messina, Factory Joe, 20.12.2008)
Mankbyn autioitunut kylätontti kesällä 2021.
**Mankby** on Espoossa sijainnut keskiaikainen kylä, joka autioitui vuonna 1556, kun Kustaa Vaasa päätti perustaa alueelle kuninkaankartanon. Mankbyn vanha kylätontti löytyi arkeologisen inventoinnin yhteydessä vuonna 2004. Hyvin säilynyt kylätontti on osoittautunut tutkimuksellisesti arvokkaaksi, ja Helsingin yliopisto ja Espoon kaupunginmuseo ovat tutkineet sitä arkeologisin kaivauksin vuosina 2007–2013.

Mankbyn kylätontille on suunniteltu muinaispuiston perustamista.

Lähteet
-------

1. ↑   Haggrén, Georg & Rosendahl, Ulrika: Archaeology on medieval village sites. From Wharram to Mankby.  *Mankby – A Deserted Medieval Village on the Coast of Southern Finland. Archaeologia Medii Aevi Finlandiae XXII.*, 2016.  Suomen keskiajan arkeologian seura. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.3.2022.
2. ↑   Anneli Tuominen-Halomo: Arkeologisesta puistosta uusi nähtävyys Espooseen.  *Länsiväylä*, 20.3.2021. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.3.2022.
Eräs tulkinta Oikean rannan Ukrainasta. Aluerajaus vaihteli eri aikakaudesta toiseen.
**Oikean rannan Ukraina** (ukr. Правобережна Україна, Правобережжя, *Pravoberežna Ukrajina, Pravoberežžja*) on historiallinen, maantieteellinen ja hallinnollinen alue Ukrainassa. Se kattaa alueet, joita rajaavat idässä Dnepr, pohjoisessa Pripetjoen suot, etelässä arot ja lännessä ylemmät Etelä-Bug- ja Slutšjoet. Oikean rannan kasakkahallintoon kuului viisi keskeistä rykmenttiä ja neljä rintamarykmenttiä.

Kun alue kuului Puolaan, se muodosti Kiovan voivodikunnan (lukuun ottamatta kaupunkia ympäristöineen) ja Bracławin voivodikunnan sekä osia Volynian ja Podiljan voivodikunnista. Venäjän keisarikunnan aikana 1800-luvun alkupuolella Oikean rannan Ukraina oli nimeltään Lounaisalue. Nykyisin Oikean rannan Ukrainaan kuuluvat Vinnytsjan alue, Žytomyrin alue, pohjoisen Kirovohradin alue ja Dneprjoen länsipuoliset osat Kiovan ja Tšerkasyn alueista.

Kun alue Puolan kolmannen jaon jälkeen liitettiin Venäjään, sen mukana Venäjälle tuli huomattava määrä juutalaista väestöä. Venäjän viranomaiset muodostivat sinne erityisen Venäjän juutalaisten asuinalueen. Sillä oli vuoden 1917 vallankumoukseen asti muutamia ominaispiirteitä: ensinnäkin puolalaisten merkittävä vaikutusvalta, ja toiseksi sinne muodostui latifundia-suurtiloja, jotka estivät kaupunkien kasvun ja keskiluokan synnyn. Kaupungeissa asui pääasiassa juutalaisia kauppiaita ja käsityöläisiä.

Alueen puolalaistunutta ukrainalaista säätyläistöä alkoi vuoden 1863 tammikuun kansannousun edellä palata ukrainalaisille juurilleen ja edistää ukrainalaista kansallista heräämistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrew Beniuk: Right-Bank Ukraine *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 22.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* D. Ja. Vortman: Pravoberežna Ukrajina (Правобережна Україна) (pdf) (koko teoksen osa, koska verkkosivusto history.org.ua oli alhaalla) *Ukrainan historian tietosanakirja, osa 8 (Т. 8 : Па—Прик), s. 479; ISBN 978-966-00-1142-7*.  2011. Viitattu 1.12.2022. (ukrainaksi)
* Pravoberežna Ukrajina (Правобережна Україна) *Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, Т. 5 (П—С)*.  2003. Viitattu 1.12.2022. (ukrainaksi)
**Aleksandr Smyšljajev** (s. 3. maaliskuuta 1987) on venäläinen freestylehiihtäjä. 
Hän sai kumparelaskun pronssimitalin Sotšin olympialaisissa 2014.  Se oli Venäjän ensimmäinen mitali kumparelaskussa 20 vuoteen. Hän sijoittui olympialaisten kumparelaskussa kymmenenneksi Vancouverissa 2010 ja 13:nneksi Torinossa 2006.

Smyšljajev saavutti kumparelaskun MM-pronssia Kreischbergissä 2015. Hän sijoittui MM-kilpailuissa samassa lajissa viidenneksi Deer Valleyssä 2011 ja 13:nneksi Voss-Myrkdalenissa 2013. Parikumpareissa hän oli kahdeksas 2015, kymmenes 2011, yhdestoista 2013 ja seitsemästoista Inawashirossa 2009.

Smyšljajev kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Sauze d'Oulx-Jouvenceaux'ssa helmikuussa 2005 sijoittuen kumparelaskussa 33:nneksi. Kahdeksan päivää myöhemmin hän saavutti ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan samassa lajissa kymmenes Vossissa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Deer Valleyn kumparelaskussa tammikuussa 2009. Toistaiseksi ainoan voittonsa hän saavutti Voss-Myrkdalenin kumparelaskussa maaliskuussa 2014. Toiseksi hän on sijoittunut kahdesti ja kolmanneksi kahdeksan kertaa. Hän sijoittui toiseksi kumparelaskun maailmancupin kokonaispisteissä kaudella 2014–2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Alexandr SMYSHLYAEV Sochi 2014.  Arkistoitu 20.3.2014. Viitattu 21.2.2014.
2. ↑  Sochi Olympics: Day Three Ria Novosti.  Arkistoitu 19.2.2014. Viitattu 21.2.2014.
3. 1 2 3  Aleksandr Smyšljajev Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksandr Smyšljajev** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo sketsihahmosta. Samannimisestä sketsisarjasta on oma artikkeli.*
Sketsissä Herra 47 (Pirkka-Pekka Petelius) ja ravintolan portieeri (Aake Kalliala)
**Herra 47** on Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä ja luoma roolihahmo, joka teki ensiesiintymisensä 6. kesäkuuta 1986 Yleisradion *Yömyöhä*-lähetyksessä, jossa Petelius esiintyi Pedro Hietasen kanssa. Tämän jälkeen hahmo siirtyi televisioon Peteliuksen ja Hietasen ohjelmiin. 

Hahmo tuli tunnetuksi erityisesti Peteliuksen ja Aake Kallialan *Pulttibois*-sarjassa, ja siitä tuli yksi sarjan tunnetuimmista hahmoista. Herra 47 esiintyi *Pulttiboisin* lisäksi monissa muissakin Peteliuksen sketsiohjelmissa, kuten sarjoissa *Hei hulinaa*, *Manitbois* ja *Viihdeohjelma Tukholma*. Hahmo esiintyy myös Spede Pasasen elokuvassa Uuno Turhapuron veli jossa Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä hahmo Purkka-Pekka Putelius esiintyy Herra 47:nä. Hahmo sai oman nimikkosarjansa vuonna 1994.

Hahmo
-----

Herra 47 (oikealta nimeltään Naama Velli, esiintynyt myös nimellä Kaino Velli ent. Lind) on 47-vuotias mieshenkilö, joka yrittää epätoivoisesti saada itselleen naista. Hänen lukuisat iskemisyrityksensä ovat menneet lähes aina pieleen, koska Herra 47 on luonteeltaan äärimmäisen ylimielinen ja huonokäytöksinen. Hän yrittää hurmata naisia muun muassa runsailla rintakarvoillaan. Hän sanoo usein olevansa "miesten mies".

Usein Herra 47 esittää aluksi kohtuuttomia vaatimuksia naisen suhteen, mutta lopulta hän antaa periksi ja sanoo kelpuuttavan itsellensä minkä tapaisen naisen tahansa. Yleensä Herra 47 jatkaa iskuyritystään, kunnes sen kohteena oleva nainen lyö häntä. Silloin Herra 47 tokaisee yleensä: "Sissos saatana!"

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hannu Seikkula |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 
* Tupla-Uuno (1988)
* Onks Viljoo näkyny? (1988)
* Rampe & Naukkis – kaikkien aikojen superpari (1990)
* Uuno Turhapuron veli (1994)

 |
|  |
| TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus) | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1980-luku | 
* Levyraati (1984)
* Soitinmenot (1985)
* ÄWPK – Älywapaa palokunta (1985)
* Minä soitan sulle (1986)
* Kaikki ihanat naiseni (1987)
* Kissa vieköön (1987)
* Paha yskä - ja yhä pahenee (1989)
* Pulttibois (1989)

 |
|  |
| 1990-luku | 
* Heksa ja Leksa (1990)
* Frank Pappa Show (1991)
* Siivotaan, siivotaan (1991)
* Tulisuudelma (1991)
* Manitbois (1992)
* Salli mun nauraa (1993)
* Viihdeohjelma Tukholma (1993)
* Venla Gaala 1993 (1994)
* Herra 47 (1994)
* Jäitä hattuun! (1994)
* Hömppäveikot (1996)
* Kadonnut veljeni (1996)
* Kadonnut näky (1997)
* Ruonansuu & Petelius Co. (1997)
* Huhumaakarit (1998)
* Pappia kyydissä (1998)
* Tunteen palo (1999)

 |
|  |
| 2000-luku | 
* Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna (2001)
* Kotikatu (2002)
* Ähläm sähläm (2006)

 |

 |

 |
Aleksandr Uninski
**Aleksandr Uninski** (15. helmikuuta 1910 Kiova – 19. joulukuuta 1972 Dallas) oli ukrainalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut pianisti.

Uninski syntyi puolalais-venäläis-ukrainalaiseen perheeseen. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi Kiovan konservatoriossa Sergei Tarnovskin johdolla ja jatkoi opintojaan Pariisin konservatoriossa Lazare Lévyn johdolla muutettuaan perheineen. Uninski valmistui vuonna 1927 kunniamaininnoin ja teki Pariisin-debyyttinsä vuonna 1928. Menestyksekäs esiintyminen johti esiintymiskutsuihin Espanjaan ja Etelä-Amerikkaan. Vuonna 1932 Uninski voitti toisen Frédéric Chopin -pianokilpailun. Uninski sai yhtä paljon pisteitä kuin Imre Ungár, joten lopputulos ratkesi vasta arvalla hänen hyväkseen. Kilpailun ensipalkinnon lisäksi hän sai Puolan radion palkinnon parhaasta masurkkaesityksestä.

Uninski oli kiertuematkalla Kaukoidässä toisen maailmansodan puhjetessa. Hän palasi Ranskaan ja liittyi armeijaan, jonka antauduttua hän matkusti Lissabonin kautta Etelä-Amerikkaan ja jatkoi konserttien pitämistä Latinalaisen Amerikan maissa. Vuonna 1942 Uninski saapui New Yorkiin, jossa piti ensimmäisen resitaalinsa Carnegie Hallissa Brahmsin, Lisztin ja Chopinin teoksista koostuneella ohjelmistolla. Vuodesta 1955 hän keskittyi opetustyöhön Torontossa ja Dallasissa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Jeffrey Swann.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alexandre Uninsky[vanhentunut linkki] The Fryderyk Chopin Institute


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Aleksandr Aleksandrovitš Vatatsi** (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Вата́ци, Suomessa *Aleksander Watatzi*; 28. marraskuuta 1852 Pietari – 16. syyskuuta 1933 Sainte-Geneviève-des-Bois) oli venäläinen sotilas, joka toimi muun muassa Mikkelin läänin kuvernöörinä.

Vatatsin suku oli peräisin Mogiljovin kuvernementista. Hänen vanhempansa olivat tykistönkenraali Aleksandr Ivanovitš Vatatsi ja Vera Aleksandrovna Demetti. Vatatsin veljiä olivat senaattori Emmanuil Vatatsi ja kenraalimajuri Vladimir Vatatsi.

Vatatsi valmistui paasikoulusta vuonna 1872 ja palveli henkivartiokaartin ratsukrenatöörirykmentissä. Hän osallistui Turkin sotaan vuosina 1877–1878 ja komensi ratsukrenatöörirykmentin eskadroonaa sekä myöhemmin Gluhovskin 16. rakuunarykmenttiä.

Vatatsi oli Suomen kenraalikuvernöörin Nikolai Bobrikovin palveluksessa vuosina 1902–1903. Hän työskenteli Mikkelin läänin kuvernöörinä vuosina 1903–1905 ja sen jälkeen Kiovan ja Kostroman läänien kuvernöörinä. Vatatsi erosi palveluksesta kenraaliluutnanttina vuonna 1906 ja asui sen jälkeen Pietarissa.

Vatatsi evakuoitiin Venäjän sisällissodan aikana Novorossijskista Thessalonikin kautta Jugoslaviaan. Hän muutti sittemmin Ranskaan, jossa hän asui Sainte-Geneviève-des-Boisin venäläisessä vanhainkodissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rossijskoje zarubežje vo Frantsii *Dom-muzei Mariny Tsvetajevoi*. Viitattu 15.8.2020.
**Mankinjoki** (ruots. *Mankån*) on Espoossa sijaitseva joki. Se alkaa Loojärven kaakkoiskolkasta ja virtaa itään kohti Espoonkartanoa, missä siihen yhtyy idän suunnasta virtaava Gumbölenjoki. Espoonkartanosta Mankinjoki kääntyy etelälounaaseen, ja päättyy Espoonlahden perukkaan. Mankinjoki sijaitsee pääosin Espoonkartanon, Kauklahden ja Kurttilan kaupunginosissa. Pieni osa joesta sijaitsee Kirkkonummen alueella.

Jokityypiltään Mankinjoen yläjuoksu kuuluu pieniin savimaiden jokiin ja alajuoksu keskisuuriin savimaiden jokiin.

Mankinjoen valuma-alue on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä. Valuma-alueen pinta-ala on 175 neliökilometriä ja sen itäosa sijaitsee Espoossa ja länsiosa Kirkkonummella. Alueen pohjoiset osat sijaitsevat Vihdissä. Vesistöön kuuluu kymmenittäin järviä ja lampia, joista viiden pinta-ala on yli neliökilometrin: Nuuksion Pitkäjärvi, Juusjärvi, Loojärvi, Tampaja ja Lapinkylänjärvi.

Mankinjoen vesistöalue käsittää lukuisia arvokkaita virtavesikohteita. Virtavesissä on merkittäviä vaelluskalojen lisääntymis- ja elinalueita sekä varsin luonnontilaisia koskia ja kirkkaita puroja.

Maankäyttömuodoiltaan Mankinjoen valuma-alue on suurimmalta osin metsää, suota tai maataloutta. Järvien ja lampien osuus on runsaat kahdeksan prosenttia eli noin viisitoista neliökilometriä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mankinjoki Espoon karttapalvelussa
2. 1 2 3  Krans, Essi: Espoon vesistöjen tila ja vesiensuojelu Espoon ympäristölautakunta.  Arkistoitu 29.7.2020. Viitattu 1.10.2019.
3. ↑  Mankinjoen valuma-alue (81.057) (pdf-sivut 12–23) Suomen ympäristökeskus. Viitattu 1.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------
**Jesse Gordon Spencer** (s. 12. helmikuuta 1979 Melbourne, Victoria) on australialainen näyttelijä.

Spencerin ensimmäinen iso roolityö oli Billy Kennedyn rooli australialaisessa saippuasarjassa *Neighbours*. Hän esiintyi sarjassa vakituisesti vuodesta 1994 vuoteen 2000 saakka. Hän esiintyi 1990-luvulla myös pienissä rooleissa sarjoissa *Time Trax* ja *Hercules* (äänirooli piirrossarjassa).

*Neighboursin* jälkeen Spencer on esiintynyt muun muassa elokuvissa *London Cats* (*Winning London*, 2001), *Vastavirtaan* (*Swimming Upstream*, 2003) ja *Uptown Girls* (2003). Hän myös esitti kolme kappaletta viimeksi mainitun soundtrackilla. Vuosina 2004–2012 hän esitti lääkäri Robert Chaseä yhdysvaltalaisen Foxin draamasarjassa *House* ja vuodesta 2012 hän on esittänyt palomies Matthew Caseyä NBC:n draamasarjassa *Chicago Fire*.

Elokuvien ja television lisäksi Spencer on näytellyt myös teatterissa. Hän on esittänyt muun muassa Terrenceä Sheffield Crucible Theatren esittämässä näytelmässä *The Modernists* ja Peter Pania White Rock Theatren samannimisessä näytelmässä.

Spencerin vanhemmat ovat Rodney ja Robyn Spencer, jotka perustivat 1980-luvun lopulla nationalistisen poliittisen puolueen nimeltä Australians Against Further Immigration. Spencerillä on kaksi veljeä ja yksi sisko.

Spencer on seurustellut niin ikään sarjassa *House* näytelleen Jennifer Morrisonin kanssa. He kihlautuivat joulukuussa 2006 Pariisissa, mutta purkivat kihlauksensa elokuussa 2007. Spencer on näytellyt Morrisonin kanssa myös vuonna 2006 ilmestyneessä elokuvassa *Flourish*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jesse Spencer Biography *Yahoo Movies Canada*.  Arkistoitu 21.11.2013. Viitattu 22.11.2013. (englanniksi)
2. ↑  Kilkelly, Daniel: 'Neighbours' star wants Kennedy reunion *Digital Spy*.  16.12.2009. Viitattu 22.11.2013. (englanniksi)
3. ↑  Webb Mitovich, Matt: Exclusive First Look: Jesse Spencer on Phineas and Ferb = Not a G'Day for Perry *Yahoo TV*.  1.2.2013. Viitattu 22.11.2013. (englanniksi)
4. ↑  Jesse Spencer Elonetissä.
5. ↑  Uptown Girls - Original Soundtrack *AllMusic*. Viitattu 22.11.2013. (englanniksi)
6. 1 2  Jesse Spencer Bio *NBC.com/ChicagoFire*. Viitattu 22.11.2013. (englanniksi)
7. ↑  Jordan, Julie: House Costars Call Off Engagement *People.com*.  15.8.2007. Viitattu 21.4.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jesse Spencer** Wikimedia Commonsissa

* Jesse Spencer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Sohag** tai **Suhaj** (arab. سوهاج‎, *Sūhāj*) on kaupunki Egyptissä Niilin laaksossa joen vasemmalla rannalla. Kaupunki on Sohagin kuvernementin hallinnollinen keskus.

Maantiede
---------

Sohag sijaitsee Egyptissä Sohagin kuvernementissa Niilin laaksossa Kairosta etelään Asyutin ja Girgan kaupunkien välillä. Kaupunki on joen vasemmalla rannalla. Joen toisella puolella sijaitsee Akhmim. Vaikka kaupungit sijaitsevat eri rannoilla, ne ovat kasvaneet käytännössä osaksi samaa suurempaa kaupunkialuetta

Historia
--------

Sohagista tuli osa Giran aluetta Egyptiä 1800-luvulla hallinneen Muhammad Alin hallinnollisten uudistusten myötä. Tuolloin aikaisemmasta Girgan alueesta muodostettiin suurempi alue ja vuonna 1859 alueen hallinnollinen keskus siirrettiin Girgasta Sohagiin.

Talous ja liikenne
------------------

Sohag kuuluu Niilin laakson tärkeimpiin kaupunkeihin ja se on lähialueen teollinen keskus. Kaupungissa valmistetaan esimerkiksi puuvillatuotteita, tekstiilejä ja elintarvikkeita. Se on myös puuvillan, viljan, taatelien ja sokerin kaupan keskus.

Kaupungin läpi menee Niilin laakson kautta kulkevat Kairon ja Assuanin (*Aswan*) välinen maantie ja rautatie. Niilin vastarinnalla sijaitsevaan Akhmimiin kulkee silta.

Väestö
------

Sohagin asukasluku oli vuonna 2006 yhteensä 190 132.

Kaupungissa sijaitsee Sohagin yliopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sūhāj Encyclopaedia Britannica. Viitattu 22.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Andrei Sergejeff: "1. Egypti ja sen asukkaat", *Egyptin historia: Kleopatran ajasta arabikevääseen*. Gaudeamus. ISBN 978-952-345-573-3.
3. ↑  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V.L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 1114. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
4. 1 2  Arthur Goldschmidt: *Historical dictionary of Egypt*, s. 378. 3. painos. Scarecrow Press, 2003. ISBN 0-8 108-4856-2. (englanniksi)
**Liivajärv** (myös *Trumbipalu Mudajärv, Radijärv*) eli latviaksi **Smilšāja ezers**  on järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se kuuluu Võrumaalla Rõugen kuntaan ja Latvian puolella Alūksnen kuntaan (entinen Veclaicenen pitäjä).

Maantietoa
----------

Järvi on muodostunut viimeisen jääkauden mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon. Järven pinta-ala on 4,3 ha (hehtaaria, Latvian puolella 2,3 ha ) ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven suurin syvyys on 19,8 metriä, mutta järvellä on suuri yli 19 metrinen syvänne. Järven vedenpinnan korkeutta ei ole ilmoitettu, mutta sen on oltava hieman alempi kuin yläjuoksun Kikkajärvellä joka on 128 metriä mpy. Järven läpi virtaa Peeli jõgi, joka juoksee laakson pohjalla olevan järviketjun läpi. Yläpuolelta Liivajärveen laskee Sarapuujärven laskujoki ja Liivajärvi laskee Väike-Mudajärven. Peeli jõgi kuuluu Gaujan valuma-alueeseen. Järven rantaviivan pituus on 900 metriä ja se on metsämaata. Järveen viettävät jyrkästi ja jyrkkien rinteiden päällä on Viron puolella maatila sekä näköalatorni. Maatalouden ojat ovat syövyttäneet sadassa vuodessa rinteisiin syvät ojat (vir. *Suure ja Väikese Liivakraavi*), joiden tuomat hiekat ovat levinneet rantaan muodostaen hyvän uimapaikan. Rannat ovat kovapohjaisia, mutta jyrkkenevät nopeasti. Järven Viron puoleisella rannalla kulkee patikointipolku.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Veden näkösyvyys oli vuonna 1977 3,7 metriä, joten järvi oli kirkasvetinen.

Luontoarvoja
------------

Järvi kuuluu pieneen virolais-latvialaiseen patikointireitin piiriin, joka kulkee sekä Viron että Latvian puolella. Järven lounaisrannassa on nuotiopaikka ja uimaranta. Järvessä kasvaa Virossa harvinainen Jouhivita (Potamogeton rutilus) ja siinä esiintyy yleisinä hauki, särki, ahven ja kiiski.

Katso myös
----------

* Luettelo Viron syvimmistä järvistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mäemets, Aare: Eesti NSV järved ja nende kaitse, kalapeedia.et, 1977, viitattu 16.4.2017
2. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Ezeri.lv: Smilšāja ezers(latviaksi), viitattu 15.4.2017
4. 1 2  Keskkonnaregister: Liivajärv (Paganamaa) (vee2152300) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
5. ↑  Reitkeilyesite: PEĻĻU TAKA (latviaksi), viitattu 15.4.2017

Aiheesta lisää
--------------

* veclaicene.lv: Peļļu ezeri, viitattu 15.4.2017
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

'*HMS Queen Charlotte* oli Britannian kuninkaallisen laivaston 104-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Aluksen suunnittelu pohjautui Sir Edward Huntin *HMS Royal Georgen* suunnitelmiin. Alus tilattiin 9. heinäkuuta 1801 Deptfordin telakalta korvaamaan aiempi saman niminen alus, joka oli tuhoutunut onnettomuudessa 17. maaliskuuta 1800. Aluksen rakennustöistä vastasi Henry Peake kesäkuuhun 1806 saakka ja sen jälkeen Robert Nelson. Köli laskettiin lokakuussa 1805. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1810, jolloin se siirrettiin reserviin Chathamissa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1813 Kanaalin laivueeseen lordi Keithin lippulaivana päällikkönään Pulteney Malcolm. Tammikuussa 1815 aluksen päällikkönä oli Robert Jackson. Alus oli elokuusta 1814 heinäkuuhun 1815 huollettavana Chathamissa. Toukokuusta 1815 alkaen aluksen päällikkönä oli Charles Inglis ja lokakuussa Edmund Boger, jolloin alus oli Sir Edward Thornbrough'n lippulaivana Portsmouthissa. Aluksella havaittujen vikojen tultua korjatuksi se sijoitettiin huhtikuussa 1816 vartiolaivaksi Portmouthiin.

Alus palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1816 amiraali lordi Exmouthin lippulaivaksi päällikkönään James Brisbane. Alus osallistui Algerin pommitukseen 27. elokuuta, jolloin se menetti miehistöstään kahdeksan kuolleina ja 131 haavoittuneina.

Syyskuussa 1858 alus siirrettiin Sheernessiin korvaamaan *HMS Waterloo*. Alus palautettiin palvelukseen 11. helmikuuta 1959 Sheernessin lippulaivana, mistä se palasi Portsmouthiin marraskuussa. Alus nimettiin 22. marraskuuta *HMS Excellentiksi* ja varustettiin tykistökoululaivaksi Portsmouthissa elokuussa 1860. Se myytiin 12. tammikuuta 1892 J. Read juniorille romutettavaksi.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Queen Charlotte (1810)**.
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793–1817 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 8


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Boyne-luokka (linjalaiva, 1810)** | **Royal Navyn ensimmäisen luokan linjalaivat** | Seuraaja:**Nelson-luokka** |
**Ivan Logginovitš Goremykin** (ven. Ива́н Ло́ггинович Горемы́кин, 8. marraskuuta (J: 27. lokakuuta) 1839 Novgorod – 24. joulukuuta (J: 11. joulukuuta) 1917 Sotši) oli venäläinen poliitikko, joka toimi niin maansa pää- kun sisäministerinäkin. Hän vaikutti Nikolai II:n valtakaudella. Goremykin oli koulutukseltaan lakimies ja asenteeltaan jyrkän konservatiivinen. Hän oli Nikolai II:n ja yksinvaltaisuuden tukija.

Goremykin toimi sisäministerinä 1895–1899, ennen kuin seurasi Sergei Witteä pääministerinä 1906. Hänen jyrkkä uudistustenvastaisuutensa johti konfliktiin ensimmäisen duuman kanssa, ja hänet pakotettiin eroamaan heinäkuussa 1906, jolloin Pjotr Stolypin seurasi häntä. Goremykin toimi pääministerinä myös 1914–1916.

Lähteet
-------

1. ↑  Sisäasiainministerinmuutos.  *Päivälehti*, 22.11.1899, nro 220B, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.07.2016.
2. ↑    *Hangö*, 21.07.1906, nro 86, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.07.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Hawkins-luokan risteilijästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Raleigh** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1919 vesillelaskettu *Hawkins*-luokan raskas risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Hawkins-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä Dalmuirista ja sen köli laskettiin 9. joulukuuta 1915. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1919 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1921.

Alus saavutti Arranin saaren edustalla 7.–9. syyskuuta 1920 suoritetuissa koeajoissa 31 solmun (57 km/h) nopeuden, kun koneteho oli 71 350 hevosvoimaa (53 210 W). Puolella teholla (35 000 hevosvoimaa) alus saavutti 28 solmun nopeuden. Koeajojen jälkeen alus siirrettiin Devonportin telakalle varustettavaksi lippulaivatehtäviin.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. kevyt risteilijäviirikön lippulaivaksi. Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian aseman päällikkö amiraali Sir William Christopher Pakenham teki huhtikuussa 1922 aluksesta lippulaivansa ja samalla aluksesta tuli itsenäinen.

*Raleigh* ajoi 1922 matalikolle tiheässä sumussa Point Amourin luona Labradorin niemimaan ja Newfoundlandin välissä Belle Islen salmessa. Alukselta poistettiin runsaasti materiaalia, mutta sitä ei saatu irrotettua matalikolta. Alus hylättiin, ja *HMS Calcutalta* saapunut räjäytysosasto räjäytti aluksen vuonna 1927.

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Conway's s. 63

Aiheesta muualla
----------------

* Point Amour Lighthouse, Shipwrecks (Arkistoitu – Internet Archive)

  

*Hawkins* eli *Cavendish*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *HMS Effingham* – *HMS Frobisher* – *HMS Hawkins* – *HMS Raleigh* – *HMS Vindictive* |
| Edeltäjä: *Danae*-luokka – Seuraaja: *Emerald*-luokka |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Lion-luokan taisteluristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Princess Royal** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Lion-luokan taisteluristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Lion-luokka (taisteluristeilijä)*
Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers, Sons and Maximilta, missä köli laskettiin 2. toukokuuta 1910. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1911 ja otettiin palvelukseen marraskuussa 1912.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. risteilijäviirikköön, jonka nimi muuttui tammikuussa 1913 1. taisteluristeilijäviiriköksi. 

Elokuussa 1914 alus liitettiin Suureen laivastoon, jossa se otti osaa Helgolandin taisteluun 28. elokuuta 1914. Alus lähetettiin Länsi-Intiaan osallistumaan Graf Speen komentaman Saksan keisarikunnan laivaston osaston metsästykseen. Aluksen palattua tehtävästä siitä tehtiin 1. taisteluristeilijäviirikön lippulaiva vuoden 1915 alussa. Alus otti osaa Doggermatalikon taisteluun, mutta ei kärsinyt vaurioita eikä miehistötappioita.

Alus osallistui Skagerrakin taisteluun, jossa siihen osui kahdeksan 12 tuuman ja yksi 11 tuuman *SMS Derfflingerin*, *SMS Markgrafin* ja *SMS Posenin* ampumaa kranaattia. Osumien seurauksena 22 miehistönjäsentä kuoli ja 81 haavoittui. Aluksessa syttyi lukuisia tulipaloja ja maston kolmesta jalasta kaksi vaurioitui pahoin. Siitä huolimatta alus kykeni jatkamaan toimintaa.

Alus palasi 21. heinäkuuta 1916 korjausten jälkeen Rosythiin. Tämän jälkeen alus jatkoi palvelustaan 1. taisteluristeilijäviirikössä aina vuoteen 1922.

*Princess Royal* myytiin romutettavaksi Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena joulukuussa 1922. Alus kuitenkin myytiin edelleen ja sitä ei romutettu ennen kuin 1926.

Lähteet
-------

* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Coward s. 68
2. 1 2 3 4 5  Conway's s. 29

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Princess Royal (1911)**.
* Maritimequestin kuvagalleria HMS Princess Royal[vanhentunut linkki]

*Lion*-luokan taisteluristeilijät

|  |
| --- |
| HMS *Lion* –
HMS *Princess Royal* –
HMS *Queen Mary* |
| Edeltäjä: *Indefatigable*-luokka – Seuraaja: HMS *Tiger* |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Eclipse-luokan sluupista. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Dido** oli Britannian kuninkaallisen laivaston puinen Eclipse-luokan potkurisluuppi ja vuodesta 1876 alkaen potkurikorvetti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Eclipse-luokka (korvetti)*
Sir Edward Reedin suunnittelema alus tilattiin Portsmouthin telakalta. Se laskettiin vesille 23. lokakuuta 1869 ja otettiin palvelukseen 20. huhtikuuta 1871.

Palvelus
--------

Alus luokiteltiin 1876 potkurikorvetiksi ja oli 1870-luvulla Afrikassa ja Australiassa sekä seuraavalla vuosikymmenellä Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Intiassa. Vuonna 1906 se nimettiin uudelleen *Actaeon II:ksi*. Alus myytiin 1922 romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner s. 48
2. ↑   HMS Dido William Looneyn sivulla
**Tomi Ervamaa** (25. elokuuta 1964 Helsinki – 1. heinäkuuta 2007 Lontoo, Iso-Britannia) oli suomalainen sanomalehtitoimittaja. Hänen uransa alkoi 1980-luvulla Etelä-Suomen Sanomista, josta hän siirtyi Helsingin Sanomiin 1990-luvun alussa. Hän työskenteli lehden ulkomaan-, kulttuuri- ja sunnuntaitoimituksessa. Vuosina 1997–2001 Ervamaa toimi Helsingin Sanomien kirjeenvaihtajana Washington DC:ssä. Kuolemaansa edeltäneen vuoden hän työskenteli kirjeenvaihtajana Lontoossa. Ervamaa oli ehdolla vuoden 2007 Bonnierin journalistipalkinnon saajaksi vuoden 2006 Israelin–Libanonin konfliktiin liittyvistä artikkeleistaan.

Ervamaa lasketaan ikäluokkansa parhaimpiin suomalaisiin lehtikirjoittajiin, erityisen taidokas hän oli reportterina ja kolumnistina. Hänen tyyliinsä kuului kuivakas huumori, jota hän käytti myös erittäin vakavissa yhteyksissä. Ervamaa oli myös taitava tiivistämään sanottavansa. Hänen terävän kritiikkinsä kohteena olivat eritoten eri alojen fundamentalistit ja tekopyhyys yleisenä ilmiönä. Työnantajansa Helsingin Sanomien sunnuntainumeron paksuudesta Ervamaan kerrotaan todenneen, "että pitää suunnilleen valita lukeeko tämän vai jonkun kirjan". Työtovereidensa keskuudessa hän oli pidetty, vaikkei hevin päästänyt heitä lähelleen. Ervamaa oli intohimoinen kirjallisuuden ystävä. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri, pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Pro gradu -työnsä Ervamaa teki Salman Rushdien tuotannosta. 

Ervamaa kirjoitti Helsingin Sanomiin *Maailmanpahentaja* -kolumnia, joka käsitteli yksilön roolia kansainvälisessä politiikassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maailmanparantaja Lahdesta.  *Helsingin Sanomat*, 3.7.2007, s. C7. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.11.2010.  (Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Bellona-luokan linjalaivasta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Defence** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1763 vesillelaskettu Bellona-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Bellona-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 13. joulukuuta 1758 Plymouthin telakalta ja nimettiin Amiraliteetin päätöksellä 19. huhtikuuta 1759. Köli laskettiin 14. toukokuuta 1759. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1763 ja valmistui vartiolaivaksi 19. lokakuuta 1770. Valmistuskustannukset olivat 27 690 puntaa kolme shillinkiä ja neljä pennyä, mihin tuli lisäksi takilointi ja varustamiskustannukset 11 208 puntaa seitsemäntoista shillinkiä ja yksitoista pennyä.

Palvelus
--------

Alus haaksirikkoutui 24. joulukuuta 1811.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)
* Goodwin, Peter: *Nelson's Ships - A History of the Vessels In Which He Served 1771 - 1805*, s. 167-178. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-742-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 64

*Bellona*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Bellona* – *HMS Dragon* – *HMS Superb* – *HMS Kent* – *HMS Defence* |
| Edeltäjä: Triumph-luokka – Seuraaja: Arrogant-luokka |