recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**David "Tatu" Kolehmainen** (9. lokakuuta 1885 Pielavesi – 7. huhtikuuta 1918 Lempäälä) oli suomalainen painija.

Helsingin Jyryä edustanut Kolehmainen osallistui vuoden 1912 Tukholman olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin 67,5 kg:n sarjaan. Hän eteni kuudennelle kierrokselle Venäjän Oskar Kapluria vastaan, mutta molemmat hylättiin ottelussa liian passiivisen painin vuoksi. Kolehmainen sijoittui lopulta kuudenneksi. Suomalaisista paremmin Kolehmaisen sarjassa menestyi ainoastaan kultaa voittanut Emil Väre.

Epävirallisissa MM-kilpailuissa Helsingissä 1911 Kolehmainen oli ollut myös kuudes. Suomen mestaruudet hän voitti 1912 ja 1913. Sarja oli 66,5 kiloa, joka oli tuolloin SM-painien alin painiluokka. Vuonna 1914 hän siirtyi ammattipainijaksi riitannuttuaan seuransa Helsingin Jyryn kanssa.

Suomen sisällissodassa 1918 Kolehmainen taisteli punaisten puolella kuuluisassa Jyryn komppaniassa ja kaatui Lempäälän Leukamaassa käydyissä taisteluissa 7. huhtikuuta. Hän oli ainut punaisten puolella sisällissodassa kuollut olympiaurheilija.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Kasila, Markku; Peltola Vesa-Matti: *He antoivat kaikkensa - Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*. Auditorium, 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.

### Viitteet

1. ↑  Vuoden 1918 kahinoissa kuoli viisi suomalaista olympiaurheilijaa Suomen Urheilutietäjät ry. Viitattu 12.2.2020.
2. ↑  Sports Reference (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 4.6.2013.
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 276. Otava, 1970.
4. 1 2  He antoivat kaikkensa, s. 36
5. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 4.6.2013.
**Jonatan Sarikoski** (s. 1990 Helsinki) on suomalainen rumpali, joka on soittanut jazz- ja groovemusiikkia.

Sarikoski aloitti opiskelun Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa vuonna 1997 ja jatkoi sitä Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolla vuosina 2004–2006. Hän aloitti vapaana muusikkona työskentelyn vuonna 2006. Kokoonpanoja, joiden kanssa Sarikoski on levyttänyt, ovat olleet Pope Puolitaipaleen Nordic4, Kaisa's Machine, Kasperi Sarikoski & Nuance ja Artturi Röngän kvartetti. Hän on soittanut rumpuja myös Thilo Seevers Ensemblessä, Apilas-yhtyeessä, Quartester-yhtyeessä ja Tomi Nikku 5tetissä. Muihin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Jukka Perko, Iiro Rantala, Jukka Tolonen, Severi Pyysalo, Jouni Järvelä ja UMO Helsinki Jazz Orchestra.

Vuonna 2017 Sarikoski lähti opiskelemaan Grazin musiikki- ja teatteriyliopistoon Itävaltaan, jossa hän perusti vuonna 2018 Jonatan Sarikoski Search Party -yhtyeen. Valmistumisensa jälkeen hän asettui Wieniin. Jonatan Sarikoski Search Partyn ensimmäinen albumi *The Time Is Ripe* ilmestyi vuonna 2020 sveitsiläisen Unit Recordsin julkaisemana. Albumin kokoonpanon ytimessä toimivat myös saksofonisti Tobias Pustelnik, pianisti Thilo Seevers ja kontrabasisti Vesa Ojaniemi. Kitaristi Timo Kämäräinen soittaa myös vierailevana esiintyjänä kolmessa albumin kappaleessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jonatan Sarikoski Jazz Finland
2. ↑  Jonatan Sarikoski Search Party Jazzrytmit


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tatu Tuohikorpi** (1. joulukuuta 1929 Helsinki – 22. syyskuuta 2007 Tampere) oli suomalainen diplomaatti, joka tunnettiin erityisesti suomalaisen kulttuurin tunnetuksi tekijänä. 1980-luvun alusta saakka hän toimi Savonlinnan oopperajuhlien lehdistöpäällikkönä.

Tuohikorpi toimi Suomen ulkomaanedustuksen tehtävissä vuodesta 1963 alkaen aluksi Australian Sydneyssä ja sitten Haagissa, Amsterdamissa, Wienissä, Hampurissa ja kahteen otteeseen New Yorkissa. Tuohikorven eräs saavutus oli yli sadalle Pohjois-Amerikan radioasemalle levitetty ja yli 30 vuotta jatkunut suomalaista musiikkia esittelevä radio-ohjelma *Getting to Know Finnish Music*. 1970-luvun alussa Tuohikorpi laati käsikirjoituksen muutamiin Eino Ruutsalon ohjaamiin suomalaista arkkitehtuuria käsitteleviin lyhytdokumentteihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Talvitie, Liisa: Tatu Tuohikorpi (Arkistoitu – Internet Archive), HS Muistot 2007, viitattu 26.3.2015.
2. ↑  Tatu Tuohikorpi Elonetissä.

Kirjallisuutta
--------------

* Talvitie, Liisa: *Sydän maailmalla. Välähdyksiä Tatu Tuohikorven diplomaattiuralta.* WSOY 2005. ISBN 9789510303474.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Puna'auia** on kunta Papeeten lähellä Ranskan Polynesiassa. Se kuuluu Ranskan merentakaisiin alueisiin Tyynellämerellä. Puna'auia sijaitsee Tahitin saarella, ja on osa Windward-saaria ja Seurasaaria.

1890-luvun lopulla ranskalainen taidemaalari Paul Gauguin asui Puna'auiassa ja maalasi siellä kuuluisan teoksensa *Mistä tulemme? Keitä olemme? Mihin menemme?*.

Naapurikuntia ovat Faa’a pohjoisessa ja Paea etelässä.

Historia
--------

Kuten muuallakin Ranskan Polynesiassa, alueen ensimmäisiä asukkaita olivat polynesialaiset, jotka saapuivat noin 1000 vuotta sitten. Nämä ihmiset ovat jo asuttaneet Marquesassaaret, mistä he matkustivat merikanooteillaan Seurasaarille. Heidän elinkeinoinaan oli kalastus ja silloisten saarella eläneiden lajien metsästys. Ensimmäiset polynesialaiset rakensivat taloja rannalle. Myöhemmin he siirtyivät rakentamaan taloja kauempana sisämaassa, välttääkseen korkeaa vuorovettä.

Kapteeni James Cook tuli retkikuntineen kartoittamaan Tyynenmeren saaria 1770. Englantilainen Samuel Wallis tutki myös saaria.

Puna'auia on kokenut suuren väestönkasvun 1990-luvun lopulla. Kunnassa on nyt noin 28 000 asukasta ja se on väkiluvultaan Ranskan Polynesian toiseksi suurin kunta.

Lähteet
-------

1. ↑  American Samoa: Circumscriptions & Places citypopulation.de:  Citypopulation. Viitattu 11.12.2018. (englanniksi) (saksaksi)
2. ↑  Population des communes de Polynésie française *INSEE*. Viitattu 30.6.2016.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Puna'auia
**Jonathan "Jonny" Brownlee** (s. 30. huhtikuuta 1990 Leeds) on brittiläinen triathlonin olympiavoittaja ja maailmanmestari. 178 senttimetriä pitkä ja 68 kilogrammaa painava Brownlee edustaa Bingley Harriersia. Hänen valmentajinaan toimivat Malcolm Brown ja Jack Maitland.

Ura
---

Brownlee saavutti olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui toiseksi. MM-kilpailuista hän on saavuttanut kuusi kultaa ja kaksi hopeaa. Mitaleista kolme kultaa ja molemmat hopeat ovat tulleet henkilökohtaisista kilpailuista. EM-kilpailuista Brownleellä on yksi hopea. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta Brownlee saavutti sekajoukkuekilpailun kultaa ja yksilökilpailun hopeaa.

Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Brownlee oli mukana Ison-Britannian joukkueessa, joka voitti sekaviestin olympiakultaa. Yksilökilpailussa hän sijoittui viidenneksi.

Myös Brownleen isoveli Alistair Brownlee on triathlonisti. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jonny Brownlee Sports Reference.  Arkistoitu 13.11.2012. Viitattu 18.11.2015. (englanniksi)
2. ↑  Jonathan Brownlee International Triathlon Union. Viitattu 18.11.2015. (englanniksi)
3. ↑  BROWNLEE Jonathan Tokyo 2020.  Arkistoitu 4.8.2021. Viitattu 4.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jonathan Brownlee** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
Kimuran tauti mikroskooppikuvassa
**Kimuran tauti** on pään ja kaulan alueiden imusolmukkeiden suurentumista aiheuttava tulehduksellinen sairaus. Sen tyypillisiä oireita ovat kivuttomat imusolmukesuurentumat lähellä korvaa. Muutokset ovat olleet keskimäärin 2,5 senttimetrin suuruisia. Useimmiten Kimuran taudin yhteydessä esiintyy veren eosinofiliaa; immunoglobuliini E -arvo saattaa olla potilaalla suurentunut. Sairauteen voi liittyä myös sylkirauhasmuutoksia.

Kimuran taudin sisäelinkomplikaatiot ovat harvinaisia, mutta niitä saattaa ilmetä taudinkulun myöhäisessä vaiheessa. Tällaisia komplikaatioita saattaa esiintyä esimerkiksi munuaisissa, ja ne vaativat pitkäaikaista seurantaa. Kimuran taudin syy on tuntematon. Allergisella reaktiolla infektioon, traumalla tai autoimmuunireaktiolla on epäilty olevan osuus sairauden puhkeamisessa. Kimuran taudin oireet ovat tyypillisesti kroonisia ja aaltoilevia. Keskeisin hoitomuoto on taudin aiheuttamien muutosten kirurginen poisto. Kimuran tautia on todettu enimmäkseen aasialaistaustaisilla miehillä, mutta yksittäisiä tapauksia on ilmennyt myös länsimaisissa valtaväestöissä. Kimuran taudista kärsivien sairaushistoriassa on usein atopia.

Kimuran taudin kuvasivat ensimmäisinä Kimm ja Szeto vuonna 1937. Kattavammin taudin määrittelivät Kimura ja muut vuonna 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannu Tuominen, Heikki Kauma, Johannes Littow, Meeri Apaja-Sarkkinen, Kimuran tauti - imusolmukesuurentumien harvinainen syy Aikakauskirja Duodecim 2006, viitattu 23.6.2023
2. 1 2 3  Chih-Chun Lee, Kuang-Hui Yu, Tien-Ming Chan, Kimura’s disease: A clinicopathological study of 23 cases Frontiers in Medicine 29.12.2022, viitattu 23.6.2023
**Nora Nova** (oik. **Ahinora Kumanova**, bulg. Ахинора Куманова, 8. toukokuuta 1928 – 9. helmikuuta 2022) oli bulgarialais-saksalainen laulaja. Nova oli Bulgarian tsaari Boris III:n virkamiehen tytär, minkä vuoksi toisen maalimansodan päättymisen ja vallanvaihdoksen myötä moni Novan sukulaisista joutui Belenen työleirille. 1959 Nova avioitui länsisaksalaisen miehen kanssa, minkä ansiosta pääsi Länsi-Saksaan.

Saksassa Nova voitti 1960 levy-yhtiö Electrolan järjestämän *Die große Chance* -laulukilpailun, minkä vuoksi hän sai levytyssopimuksen. Nova voitti 1964 saksalaisen *Ein Lied für Kopenhagen* -laulukilpailun kappaleella *Man gewöhnt sich so schnell an das Schöne* ja valikoitui näin Saksan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Nova sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä.

Nova palasi Bulgariaan 1989 kylmän sodan päättyessä ja perusti muotiliikkeen Sofiaan. 2001 Nova oli mukana perustamassa Bulgariaan liberaalia Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta -puoluetta. Nova kuoli 93-vuotiaana 9. helmikuuta 2022.

Diskografia
-----------

### Singlet

* *Die große Chance / Ich bleib bei dir* (1960)
* *Ti-Pi-Tin / Du bist so lieb, wenn du lächelst* (1960)
* *Wolken, Wellen und Wind / Siesta* (1961)
* *Che vera / Am weißen Strand von Santorin* (1961)
* *Tombola-Lola / Eine falsche Perlenschnur* (1961)
* *Männer gibt’s wie Sand am Meer / Nora (Telefon aus St. Tropez)* (1962)
* *Ich bin kein Engel – Ich bin ein Biest / Jose-Jose* (1963)
* *Immer, immer auf die alte Tour / Dreh Dich nicht um nach anderen Frau’n* (1963)
* *Man gewöhnt sich so schnell an das Schöne / Schöne Männer haben’s schwer* (1964)
* *Mit Gefühlen darf man nicht spielen / Papagallo* (1965)

Lähteet
-------

* Germany: Eurovision 1964 Participant Nora Nova Has Died Aged 93 *eurovoix.com*. Viitattu 4.4.2022.

### Viitteet

1. ↑  Germany: Ein Lied für Kopenhagen *eurovisionworld.com*. Viitattu 4.4.2022.
2. ↑  Copenhagen 1964 *eurovision.tv*. Viitattu 4.4.2022.
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Smedskulla** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Dragsfjärdin koillisosassa Björkbodan pohjoispuolella.

Smedskullan rakennuskanta sijaitsee hajallaan kylän alueella. Osa asutuksesta sijaitsee Björkbodan liepeillä ja osa pohjoisempana Finhovantien varrella. Smedskullan historiallinen kylätontti on sijainnut pienellä nyppylällä Björkbodabäckenin ja Storbäckenin yhtymäkohdassa. Kylän alue ulottuu Dragsfjärdintieltä pohjoiseen kapeana kaistaleena Lemnästräsketille saakka. Alueen palvelut keskittyvät Björkbodaan ja Dragsfjärdin kirkonkylälle, mutta kylässä on huoltoasema ja vesiosuuskunnan vedenottamo.

Smedskullan yksinäistila on perustettu myöhäiskeskiajalla. Kylään syntyi uusia taloja vasta vuonna 1923, jolloin Smedskullan tila jaettiin neljään osaan. Tuolloin kantatila siirtyi vanhalta paikalta maantien varteen. 1900-luvun puolivälissä kylään tuli hieman uutta asutusta ja vuosisadan loppupuolella Björkbodan taajaman kasvu ulottui hieman myös Smedskullan puolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 15.2.2021.
2. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 1034 14 + 2012 14.  Helsinki: Maanmittauslaitos, 1992.  Kartan verkkoversio (jpg)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dragsfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Björkboda
* Dragsfjärdin kirkonkylä
* Taalintehdas

 |
|  |
| Rekisterikyliä Dragsfjärdissä | 
* Björkboda
* Genböle
* Dalen
* Hammarsboda
* Hertsböle
* Kivarnäs
* Kråkvik
* Kulla
* Kärra
* Labbnäs
* Lillfinhova
* Långnäs
* Nordanå
* Purunpää
* Rosendal
* Rövik
* Skinnarvik
* Smedskulla
* Storfallan
* Storfinhova
* Stusnäs
* Sunnanå
* Söderby
* Söderlångvik
* Söglö
* Tynglax
* Ölmos

 |
|  |
| Rekisterikyliä Hiittisissä | 
* Bergö
* Biskopsö
* Bolax
* Böle
* Hiittinen
* Holma
* Högsåra
* Kasnäs
* Kaxskäla
* Rosala
* Stubbnäs
* Tunhamn
* Vänoxa
* Vänö

 |

 |
|  |
| --- |
| **Smenkara hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Smenkara-djeserkheperu*Ra-jumalan sielun ylevöittämäIlmenemismuodoiltaan pyhä |
| **valtaistuinnimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Ankkheperure*Eläviä ovat Ra-jumalanilmenemismuodot |

**Smenkara** (vaihtoehtoisia kirjoitustapoja **Smenkhare**, **Smenkhkare**) oli Uuden valtakunnan aikana hyvin lyhyen aikaa hallinnut faarao. Hän aloitti sijaishallitsijana Akhenatenin hallituskaudella ja jatkoi sitä kuolemaansa asti 1336 eaa. Todellisuudessa hänen itsenäinen hallitusaikansa jäi todennäköisesti vain muutamaan kuukauteen.

Smenkaran tarkkaa henkilöllisyyttä ei vielä nykypäivänäkään tunneta. Pääasiassa hänen epäillään olleen jokin näistä kolmesta henkilöstä:

1. Akhenatenin ensimmäinen päävaimo Nefertiti, joka ei eräiden spekulaatioiden mukaan kuollutkaan vaan muutti nimensä Smenkaraksi ja hallitsi Akhenatenin kuoleman jälkeen.
2. Akhenatenin tuntematon veli tai velipuoli. Hän oli mahdollisesti Amenhotep III:n nimeämätön poika.
3. Akhenatenin miespuolinen rakastaja. Eräiden teorioiden mukaan Akhenaten oli homoseksuaali.

Mitään näistä teorioista ei voida kuitenkaan vahvistaa. Smenkara yhdistettiin hyvin läheisesti Akhenateniin ja hän lieneekin ollut Atonin palvelija. Faarao Horemheb tuhosi kaikki todisteet Smenkaran olemassaolosta perusteellisesti 18. dynastian lopussa.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Akhenaten** | **Egyptin faarao**18. dynastia | Seuraaja:**Tutankhamon** |
Sala Burton
**Sala Burton**, o.s. **Galante** (1. huhtikuuta 1925 Białystok, Puola – 1. helmikuuta 1987 Washington DC, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi edustamaan suurta osaa San Franciscosta vuonna 1983; hän suoritti edesmenneen miehensä Phillip Burtonin kesken jääneen kauden loppuun. Uudelleen Sala Burton valittiin edustajaksi vuosina 1984 ja 1986.

Burton oli kiinnostunut politiikasta teini-iästä lähtien. Hän itse pakeni nuorena vanhempiensa kanssa Puolasta natsien miehitysvoimia. Kokemukset näiltä ajoilta saivat Burtonin ymmärtämään politiikan kaikkien asiaksi. Burton tapasikin tulevan miehensä vuonna 1950 Kalifornian nuorten demokraattien toiminnan yhteydessä.

Burton kuoli syöpätaudista aiheutuneisiin komplikaatioihin 61 vuoden iässä.

Lähteet
-------

1. ↑  United States House of Representatives: Burton, Sala Galante
2. 1 2 3  The New York Times: Obituaries: Representative Sala Burton, 61; succeeded husband in Congress


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Ella – Helene Schjerfbeck** on taidehistorian tutkija Mari Tossavaisen teos, jonka aiheena on taidemaalari Helene Schjerfbeck. Kirjan on kustantanut Otava, ja se on ilmestynyt 2022. Kirjassa on kuvaliite, jossa on valokuvia Schjerfbeckistä ja hänen maalauksistaan. Kirja on perusteellisesti lähteytetty, ja siinä on henkilöhakemisto.

Tossavaisen aineistona ovat olleet uusi löytö, kokoelma kirjeitä, joiden vastaanottaja on Lina Ingman, sekä materiaali eri arkistoista. Uutena hahmona Schjerfbeckin elämässä Tossavainen tuo esiin Schjerfbeckien kotikoulun opettajan Lina Ingmanin. Ingman tuki Schjerfbeckiä tämän uran alkuvaiheissa, ja he kävivät kirjeenvaihtoa. Kirjeensä Schjerfbeck allekirjoitti nimellä Ella, joka oli hänen lapsuusaikainen lempinimensä. Kirjeet on lahjoitettu Kansalliskirjastoon vuonna 1941. Arkistossa Schjerfbeck on nimellä Ella Schjerfbeck, ja siksi kirjeet eivät ole aiemmin osuneet tutkijoiden silmiin.

Ingman on jäänyt aiemmassa tutkimuksessa vähälle huomiolle. Tossavainen huomauttaa, että yleensä taiteilijoiden tukijoista nostetaan esiin perheenjäsenet, ystävät ja yhteiskunnallisesti merkittävät henkilöt, ja siksi monen taiteilijan tärkeätkin tukijat ovat tuntemattomia.

Tossavainen pohtii johdanto-osuudessa eettistä kysymystä kirjeiden käytöstä aineistona. Kun taiteilija on eläessään halunnut suojata minäänsä julkisuudelta, kuten Schjerfbeck, ja tuhonnut saamansa kirjeet, hän kysyy "onko [silloin] oikein tutkia perinpohjaisesti edesmennyttä taiteilijaa".

Teos jakautuu johdantoon ja kolmeen pääotsikkoon. Ensimmäisessä osassa Tossavainen kuvaa Lina Ingmania ja hänen yhteyksiään. Toinen osa valottaa Schjerfbeckin työtä, käytännön vaatimuksia ja taloutta sekä esittää ajatuksia taidekaupasta. Sen jälkeen aiheena on "vanha Ella" ja huolenpito, jossa Tossavainen kirjoittaa pohdintoja teosten ja kirjeiden uskonnollisista teemoista ja pyhyydestä.

Arviot
------

Arviossaan Helsingin Sanomissa Pirkko Kotirinta harmittelee valittua kerrontatyyliä. Tossavainen nimittäin esittää alkuperäiset kirjesitaatit enintään lähdeviitteissä. Kotirinta olisi toivonut suomennoksia niistä tekstiin. Hän kiittää taidekauppias Gösta Stenmanin vuonna 2009 vapautuneen arkiston käyttöä. Arkisto ei vielä ole ollut aikaisempien tutkijoiden, kuten Riitta Konttisen, käytössä. Kotirinta kehuu myös Tossavaisen tekemän työn määrää ja tämän aiempaa tutkimusta koskevia kommentteja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjan suojapaperin takakansi.
2. ↑  Tossavainen 2022, s. 9
3. 1 2  Kotirinta, Pirkko: Kotiopettaja tajusi 10-vuotiaan tytön poikkeuksellisen lahjakkuuden ja auttoi eteenpäin *Helsingin Sanomat*.  23.9.2022. Viitattu 4.10.2022.
4. ↑  Tossavainen 2022, s. 10
5. ↑  Tossavainen 2022, s. 18
6. ↑  Tossavainen 2022, s. 21

Aiheesta muualla
----------------

* *Ella* kustantajan sivulla Otava
**Salah Niaré** (17. kesäkuuta 1926 Bamako – 18. lokakuuta 2019) oli malilainen agronomi ja poliitikko.

Vanhaan bamakolaissukuun syntynyt Niaré suoritti agronomin tutkinnon Montpellierissa ja työskenteli Ylä-Voltassa. Hän oli Ranskan Sudanin ensimmäisen hallituksen maatalousministeri vuosina 1957–1959. Niaré työskenteli Sudanin tasavallan ja Malin maa- ja karjatalouden valtiosihteerinä vuodesta 1959, suurlähettiläänä Ylä-Voltassa vuodesta 1962 ja maatalouden valtiosihteerinä vuodesta 1966.

Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen Niaré työskenteli vuodesta 1969 Bamakon Institut d’économie ruralen pääjohtajana. Myöhemmin hän oli YK:n palveluksessa Afrikan talouskomissiossa ja johti elintarvike- ja maatalousjärjestön edustustoja Zairessa ja Nigerissä.

Niaré osallistui Sudanin liiton uudelleen perustamiseen vuonna 1991. Eläkevuotensa hän vietti pelloillaan Bamakon liepeillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Amafinu: Bulletin d’informations annuel *Association malienne des anciens fonctionnaires internationaux des Nations unies*. Viitattu 19.2.2021.
2. 1 2 3  Composition du 1er gouvernement du Soudan français: Parcours des membres du 1er gouvernement du Soudan-Français *Maliweb.net*. Viitattu 19.2.2021.
**Seulola** (ven. Сиголово, *Sigolovo*) oli inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan, nykyään kylän alue sijaitsee Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. 

Seulola sijaitsi soiden takana eristyksissä Järvisaaren muista suomalaiskylistä. Kylää ei mainita vielä 1600-luvulla, joten se on perustettu ilmeisesti 1700-luvulla *Nuijien* ja *Haposten* toimesta. Paikallisen perimätiedon mukaan sodassa vangeiksi joutuneet Haponen ja Nuija perustivat talonsa vierekkäin kylän paikalle. Kartalla kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1770. Kyläläiset käyttivät kylästään yleensä nimeä Läskelä, vaikka kirkonkirjoissa käytettiin nimeä Seulola. Tuntemattomasta syystä johtuen kylän venäjänkielinen nimi oli sama kuin Siikalalla. Rautatietä rakennettaessa Sologubovkan asema sijoitettiin nimestään huolimatta aivan Seulolan eteläpuolelle. Vuonna 1838 Seulolassa asui 93 ihmistä (43 miestä, 50 naista), vuonna 1856 siellä oli 37 taloa ja 53 sielua. Vuonna 1926 kylässä oli 69 taloa ja 293 asukasta, niistä inkeriläisiä 292.

Kylän kerrotaan olleen paikkakunnan köyhimpiä, koska sen ympärillä oli kyntökelvotonta maata ja soita. Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Haponen, Nuija, Ikka (kotoisin Markkovasta), Törö (Markkova), Porali (Keltto), Saari (Helsinki).

Lähteet
-------

1. 1 2  Robin Easton: Järvisaaren Suomalaiset 1702–1943 Inkerin kulttuuriseura, 2013.
2. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
Vlastimil Tusar
**Vlastimil Tusar** (18. lokakuuta 1880 Prahassa – 22. maaliskuuta 1924 Berliinissä) oli tšekkiläinen lehtimies ja poliitikko. Hän toimi Tšekkoslovakian pääministerinä 1919-1920 kahdessa eri jaksossa.

Varhainen elämä
---------------

Tusar syntyi virkamiesperheeseen. Hän kävi kymnaasia ja kauppakoulua Prahassa. 1900-1903 hän työskenteli pankissa, ja 1903 ryhtyi lehtimieheksi eri sosiaalidemokraattien lehtiin. 1908 hänestä tuli Brnossa ilmestyneen viikkolehti *Rovnostin* päätoimittaja, ja muutti sen päivittäin ilmestyväksi sanomalehdeksi.

Poliittinen ura
---------------

1911 Tusar valittiin Itävallan valtakunnanneuvostoon Brnon edustajana. Hän oli alkuun Itävallan hallituksen kannattaja, mutta siirtyi ajan mittaan itsenäisyyden kannattajaksi. 27. lokakuuta 1918 hän ilmoitti Wienistä Alois Rašínille, että nyt oli tullut oikea hetki julistaa Tšekkoslovakia itsenäiseksi. Hänestä tuli Tšekkoslovakian parlamentin jäsen, mutta viipyi Wienissä v. 1919 asti, hoitaen rajaneuvotteluja vastaperustetun Itävallan tasavallan kanssa.

8. heinäkuuta 1919 Tusarista tuli sosiaalidemokraattien ja maalaispuolueen yhteishallituksen pääministeri. Vuoden 1920 parlamenttivaalien jälkeen hänestä tuli jälleen pääministeri, mutta hallitus erosi 14. elokuuta sosiaalidemokraattisen puolueen kommunistisiiven yltyneen aktiivisuuden takia.

Tusar luopui parlamenttipaikastaan 1. maaliskuuta 1921, ja siirtyi Tšekkoslovakian lähettilääksi Berliiniin, missä työskenteli Saksan ja Tšekkoslovakian suhteiden normalisoimiseksi. Hän kuoli Berliinissä 1924.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  VLASTIMIL TUSAR *wtd.vlada.cz*.  Arkistoitu 12. maaliskuuta 2005. Viitattu 10.5.2021. (tšekiksi)
**Coral Princess** on Princess Cruisesin käytössä oleva risteilyalus.

Rakentaminen
------------

Alus tilattiin 2000 Chantiers de l'Atlantiquelta Saint-Nazairesta Ranskasta. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna ja alus laskettiin vesille 2002. Alus valmistui joulukuussa 2002 ja sen kastoi *Coral Princessiksi* 18. tammikuuta 2003 Panaman presidentti Mireya Moscosco. Aluksen hinta oli noin 330 miljoonaa dollaria.

Liikennöinti
------------

Alus aloitti neitsytmatkansa 3. tammikuuta 2003, jolloin se myös luovutettiin tilaajalle. Kesäisin alus tekee seitsemän vuorokauden risteilyitä Kanadan Vancouverista Whittieriin Alaskaan ja muina aikoina se tekee 10–15 päivän risteilyitä Panaman kanaalialueella pysähdellen Meksikon Cabo San Lucasissa, San Juan del Sur Puntarenasissa Costa Ricassa, Cartagenassa Kolumbiassa ja Oranjestadissa Aruballa.

Aluksella syttyi 2. toukokuuta 2013 konehuoneen varastotilassa tulipalo, joka kuitenkin saatiin nopeasti sammumaan eikä kukaan loukkaantunut. Yhdeksännen kannen sviitti kuitenkin kärsi vesivahinkoja sprinklereiden lauettua.

Aiheesta muualla
----------------

* M/S Coral Princess Princess Cruisesin kotisivuilla (englanniksi)
**Carlos Montoya** (13. joulukuuta 1903 Madrid, Espanja – 3. maaliskuuta 1993 Wainscott, New York, Yhdysvallat) oli espanjalainen flamencokitaristi, taustaltaan romani. Hän teki merkittävän uran 1920-luvulta 1950-luvulle, ja hänen ansiostaan flamencomusiikista tuli vakavasti otettava musiikinlaji, kun sitä oli perinteisesti käytetty romanien tanssin ja laulun säestyksenä.

Carlos Montoya 1954.
Montoya oli itse taustaltaan romani. Hän kiinnostui flamencosta jo nuorena ja opetteli kitaransoittoa lähipiirin opastuksella. Hän oli kiinnostunut myös flamencon historiasta. Hänen setänsä Ramón Montoya oli menestyksekäs flamencokitaristi.

Montoya ryhtyi soittamaan kitaraa ammattimaisesti 14-vuotiaana ja säesti Madridin kaduilla laulajia ja tanssijoita. Hän alkoi esiintyä kiertueilla 1920-luvulla, ja mukana oli muita esiintyjiä, kuten flamencotanssijat La Teresina ja La Argentina. Toisen maailmansodan syttyessä hän oli juuri Yhdysvalloissa tanssija La Argentinitan kanssa ja jäi New Yorkiin. La Argentinitan kuoltua hän laajensi ohjelmistoaan jazziin, bluesiin ja kansanmusiikkiin.

Ura sai käänteen, kun Montoya alkoi 1948 esiintyä sinfoniaorkesterien kanssa. Hän teki yli 40 levyä, osan orkestereiden kanssa. Hän kuoli New Yorkissa Wainscottissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carlos Montoya Biography AllMusic. Viitattu 9.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Webster, Jason: Carlos Montoya Brought Controversial Changes to Flamenco and Left a Mixed Legacy *Stories*.  Talvi 2017. Classic Guitar Magazine. Viitattu 9.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carlos Montoya** Wikimedia Commonsissa

* Kuuluisia romaneja meiltä ja muualta romanit.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Juustoa lähikuvassa.
Lampaita Vlašićvuorella.
**Vlašić** tai joskus myös **Travnik** on bosniahertsegovinalainen lampaanmaitojuusto.

Vlašić on vuori Bosnia-Hertsegovinassa, jonka mukaan juusto on saanut nimensä. Perinteisesti juustoa on valmistettu Vlašićvuoren ympäristössä toukokuun ja lokakuun välisenä aikana, jolloin paikalliset paimenet veivät lampaansa vuoren niityille. Lampaat ovat paikallista *pramenka*-rotua.

Vlašić-juustoa valmistettaessa lypsyiltä saatu maito siivilöidään ja siihen lisätään juoksute. Nykyisin vasikkaperäistä juoksutetta saadaan lähellä vuorta sijaitsevalta tehtaalta. Maitoon muodostuu juustomassaa, joka muotoillaan harsokankaassa palloksi ja leikataan edelleen lohkoiksi. Lohkot pistetään tynnyreihin, jossa juusto suolataan suolatussa herassa. Juuston kypsymiseen kuluu vähintään kuusi päivää.

Valmis juusto on väriltään valkoista ja rakenteeltaan pehmeää, sekä helposti levitettävää. Juusto saa tyypillisen ominaishajunsa kypsymisvaiheen kemiallisten, mikrobiologisten ja biokemiallisten prosessien yhteydessä. Juuston makua on kuvailtu hieman happamaksi ja suolaiseksi. Painoltaan valmiit juustot ovat tyypillisesti 500 grammasta 1,5 kiloon.

Vlašić-juustoa käytetään esimerkiksi paikallisten piiraiden (*pita*) valmistuksessa, tai muiden ruokalajien lisukkeena. Tavallista on tarjoilla juustoa esimerkiksi leivän, savustetun lihan ja luumubrandyn kera.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 754. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
**Simon St.Quentin Whitfield** (s. 16. toukokuuta 1975 Kingston, Ontario) on kanadalainen triathlonisti ja olympiavoittaja. Hän on myös Australian kansalainen.

Whitfield voitti kultaa Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 ajalla 1.48.24,02. Sydneyssä laji oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa. Hän voitti myös Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa 2002. Ateenan olympialaisissa 2004 Whitfield oli yhdestoista ajalla 1.53.15,81.

Pekingissä 2008 Whitfield sijoittui hopealle viimeisten satojen metrien hurjassa kirikamppailussa, jossa Saksan Jan Frodeno vei olympiakultaa.

Lähteet
-------

1. ↑  AP: Frodeno edges 3 others at finish line, claims gold in men's triathlon *SI.com*.  19. elokuuta 2008. Time Inc.. Viitattu 19. elokuuta 2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Simon Whitfield Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Vlado Bučkovski
**Vlado Bučkovski** (mak. Владо Бучковски, s. 2. joulukuuta 1962 Skopje) on pohjoismakedonialainen poliitikko. Hän oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan pääministeri 15. joulukuuta 2004 lähtien elokuuhun 2006. Hän oli puolustusministeri toukokuusta 2001 marraskuuhun 2001 ja uudelleen marraskuusta 2002 joulukuuhun 2004. Hän oli Makedonian sosiaalidemokraattisen liiton (SDSM) johtaja.

Bučkovski suoritti alemman korkeakoulututkinnon oikeustieteessä Skopjessa 1986, ylemmän 1991 ja väitteli tohtoriksi 1998. Hän toimi osatasavaltansa parlamentin asiantuntijana 1987–1988 ja työskenteli yliopistossa vuodesta 1998. Varaprofessoriksi hänet nimitettiin 2003. Bučkovski oli keskusvaalilautakunnan jäsen 1998–2000 ja Skopjen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 2000–2001.

Bučkovski nimitettiin puolustusministeriksi Ljubčo Georgievskin laajapohjaiseen hallitukseen toukokuussa 2001, ja hän katkoi tointa SDSM:n Branko Crvenkovskin toisessa hallituksessa 1. marraskuuta 2002 alkaen. Kun Crvenkovski voitti ennenaikaiset presidentinvaalit huhtikuussa 2004. Hänen seuraajansa Hari Kostov erosi yllättäen jo marraskuussa ja Bučkovskista tuli 26. marraskuuta puolueensa johtaja ja hallituksen muodostaja. Hän otti kahdeksan Kostovin ministerin lisäksi mukaan kymmenen uutta ja otti tavoitteekseen kehittää maan EU- ja NATO-integraatiota.

Vuonna 2013 Bučkovski uhkasi erota SDSM:stä ja perustaa uuden puolueen. Myöhemmin samana vuonna hänet tuomittiin valtion varojen väärinkäytöstä puolustusministerikaudellaan kolmeksi vuodeksi vankilaan.

Lähteet
-------

* South-east European Times Bios (Arkistoitu lähde)

### Viitteet

1. ↑  New Macedonian Party Takes Aim at Social Democrats *Balkan Insight*.  21.2.2013. Viitattu 2.11.2019.
2. ↑  Former Macedonian PM Jailed for Corruption *Balkan Insight*.  1.7.2013. Viitattu 2.11.2019.

Pohjois-Makedonian vaakunaMakedonian tasavallan ja Pohjois-Makedonian pääministerit
Nikola Kljusev (1991–1992) | Branko Crvenkovski (1992–1998) | Ljubčo Georgievski (1998–2002) | Branko Crvenkovski (2002–2004) | Hari Kostov (2004) | Vlado Bučkovski (2004–2006) | Nikola Gruevski (2006–2016) | Emil Dimitriev | Zoran Zaev (2017–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Vladimir Vladimirovitš Leonovitš** (ven. Влади́мир Влади́мирович Леоно́вич; 1924 Moskova – 1998) oli neuvostoliittolainen lintutieteilijä ja taidehistorioitsija.

Vladimir Leonovitšin isä oli insinööri ja äiti opettaja. Hän olisi halunnut biologiksi, mutta sairastuminen esti valmistumisen Moskovan yliopiston biologisesta tiedekunnasta. Hän opiskeli taidehistoriaa ja taiteen teoriaa, ja työskenteli Moskovan Puškin-museossa, jossa hän aloitti tutkijana numismatiikan osastolla ja kohosi museon tutkimussihteeriksi.

Lintutieteen alalla Leonovitšin oppi-isä oli Jevgeni Spangenberg, jonka mukana hän osallistui useille tutkimusmatkoille ja oppi munakokoelmien, preparoinnin ja museoinnin tekniikat. Hän keräsi yli kahden tuhannen pesyeen munakokoelman noin 500 lintulajilta. Kokoelma on sijoitettu Moskovan yliopiston eläintieteelliseen museoon. Leonovitš oli lintujen laulun erityistuntija ja teki yhdessä B. N. Veprintsevin kanssa satoja lauluäänitteitä ja osallistui julkaisutoimintaan.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Yrjö Savolainen** (ven. Георгий Израилевич Саволайнен, *Georgi Izrailevitš Savolainen*; 17. joulukuuta 1899 Järvisaaren Mujan kylä – 15. marraskuuta 1937 Leningrad) oli inkerinsuomalainen kirjailija.

Savolainen syntyi inkeriläisen talonpojan perheeseen. Vuonna 1921 hän valmistui Hatsinan opettajaopistosta ja työskenteli sen jälkeen kotiseudullaan opettajana. Vuodesta 1925 lähtien hän toimi Leningradin valistusosaston ohjaajana ja vuodesta 1930 lähtien Vapaus-lehden toimittajana.

Savolaisen ensimmäiset runot ilmestyivät Vapaudessa vuonna 1924. Hän kuului Soihdun toimituskuntaan ja julkaisi teoksiaan muun muassa Punakantele ja Rintama-lehdissä. Vuonna 1930 hänet valittiin Leningradin proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomalaisen jaoston johtokunnan jäseneksi.

1930-luvun alussa ilmestyivät erillisinä kirjoina maatalouden kollektivisointia ja sosialismin rakentamista kuvaavat kertomus- ja kuvauskokoelmat *Mustat voimat* (1931), *Savea ja hietaa* (1931) ja *Rajat tasoittuvat* (1933). Vuonna 1935 julkaistiin ensimmäinen osa inkeriläiskylän kehitystä kuvaavasta historiallisesta romaanista *Aikojen hyrskyissä*. Savolainen toimi myös venäläisen kaunokirjallisuuden suomentajana.

Savolainen pidätettiin 10. elokuuta 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta ja vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin. Hänen maineensa palautettiin vuonna 1956.

Teoksia
-------

* *Mustat voimat*. Leningrad–Petroskoi: Kirja, 1931.
* *Savea ja hietaa*. Leningrad: Kirja, 1931.
* *Rajat tasoittuvat*. Leningrad: Kirja, 1933.
* *Aikojen hyrskyissä: Romaani. Kirja 1*. Leningrad: Kirja, 1935.
* *Runoja*. Teoksessa *Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu: Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940.* Petroskoi: Karjala, 1976, s. 165–169.

Lähteet
-------

* Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: biobibliografitšeski slovar*, s. 235–236. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.
* *Natsionalnyje pisateli Karelii: finskaja emigratsija i polititšeskije repressii 1930-h godov: biobibliografitšeski ukazatel = Karjalan kansalliset kirjailijat: suomalaisten maastamuutto ja 1930-luvun poliittiset rangaistustoimet: biobibliografiahakemisto*, s. 79–81. Petrozavodsk: , 2005. ISBN 5-7378-0074-1.
* Savolainen Georgi Izraelevits *ru.openlist.wiki*.  (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Carlos Megía Dávila** (s. 7. heinäkuuta 1966 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloerotuomari. Hän tuomitsi vuodet 1995–2009 Espanjan Primera Divisiónissa, yhteensä 220 ottelua.

Hänen isänsä oli myös jalkapallotuomari. Nykyään Megía Dávila työskentelee Real Madridin organisaatiossa.

Hän tuomitsi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa 10. syyskuuta 1995, jossa kohtasivat Valencia ja Valladolid. Vuonna 2004 hän tuomitsi Supercopa de Españan ottelun. Hän tuomitsi urallaan myös Mestarien liigan sekä Uefa-cupin otteluita.

Megía Dávila nimettiin kaudeksi 2009–2010 yhdeksi erotuomareista, mutta hän ei kuitenkaan läpäissyt kuntotestejä.

Espanjan suurin urheilulehti *Marca* palkitsi kausina 2007–2008 ja 2008–2009 Megía Dávila Primera Divisiónin parhaana erotuomarina (*Guruceta*).

Lähteet
-------

1. ↑  El colegiado internacional pinteño Carlos Megía Dávila ficha hasta marzo por La Liga de Qatar (Arkistoitu – Internet Archive) ayto-pinto.es. Viitattu 23.3.2010.
2. ↑  Megía Dávila: "Soy del Real Madrid desde pequeño" Marca. Viitattu 23.3.2010.
3. ↑  Megía Dávila, con lumbalgia, único árbitro que no pasó las pruebas físicas Marca. Viitattu 23.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Megía Dávilan tilastot World Football -sivustolla
Dagerrotypia Marcus Larssonista maalaustelineensä ääressä.**Simon Marcus Larsson** (1825–1864) oli ruotsalainen taidemaalari. Hänen jylhää luontoa ja myrskyistä merta kuvannutta tyyliään on luonnehdittu romanttisen vauhdikkaaksi. Hän maalasi kuunvalossa villissä metsämaisemissa kohisevia koskia ja myrskyävällä merellä ajelehtivia aluksia. Larsson oli V. Melbyen oppilas. Hän oleskeli Düsseldorfissa vuosina 1852–1857 ja vuoden 1859 jälkeen Suomessa (mm. Runebergin luona Porvoossa), Pietarissa ja Lontoossa. Larssonin päätöitä ovat *Haaksirikko Ruotsin rannikolla* (1853) ja *Vesiputous Smålandissa*.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Iso Fokus, s. 2204
2. ↑  Facta, osa 5 vuodelta 1976, palsta 656
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, osa 5 vuodelta 1963, palsta 305–306

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marcus Larsson**.
* Marcus Larsson Europeanassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
	+ 2
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Marcus Octavius** oli Rooman kansantribuuni. Hän oli kansantribuuni samaan aikaan kuin Tiberius Gracchus, vuonna 133 eaa. Gracchus ajoi voimallisesti maareformia, jota Octavius puolestaan vastusti. Miehistä tuli toistensa poliittisia vastustajia.

Jostain syystä Tiberius Gracchus oli päättänyt ohittaa senaatin ja toi maareforminsa lakiehdotuksen suoraan ehdolle kansankokoukselle. Senaatti sai Marcus Octaviuksen käyttämään veto-oikeuttaan. Tavallisesti tämän olisi pitänyt riittää ehdotuksen hylkäykseen. Tiberius Gracchus ei kuitenkaan perääntynyt, koska uskoi maareformin olevan tärkeä.

Gracchus vaati kansankokousta erottamaan Octaviuksen kansantribuunin virasta. Yllättäen kansankokous suostui tähän, jolloin Octaviuksen veto-oikeus hylättiin ja kansankokous hyväksyi lain maareformista.
Octaviuksen erottaminen käänsi kuitenkin useat Gracchuksen kannattajista häntä vastaan, sillä he katsoivat, että tämä teko rapautti tribuuni-instituution. Heidän mielestään väite, että kansan tahtoa vastustaneet tribuunit lakkaisivat olemasta tribuuneja, ei pitänyt paikkaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Marcus Octavius Penn State.  Arkistoitu 27.4.2019. Viitattu 25.3.2023. (englanniksi)
**Marcus Ardel Taulauniu Mariota** (s. 30. lokakuuta 1993 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa Atlanta Falcons

Pelaajaura
----------

Samoalaiset ja saksalaiset sukujuuret omaava Mariota on vuoden 2014 Heisman Trophy -voittaja. Hän pelasi yliopistourallaan Oregonin yliopiston joukkueessa.

Mariota varattiin vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden toisena pelaajana. Hänestä tuli heti Tennessee Titansin aloittava pelinrakentaja ja hän pelasi hyvällä menestyksellä. Mariotan tulokaskausi päättyi kuitenkin polvivammaan. Toisella kaudellaan Mariota pelasi erinomaisesti, mutta kauden toiseksi viimeisessä ottelussa hän mursi jalkansa pahasti. Mariota kuntoutui hyvin, muttei enää juossut itse pallon kanssa samalla tavalla.

Mariota johdatti Tennesseen pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa vuosiin kaudella 2017. Kaudella 2018 hän kärsi useista loukkantumisista ja Mariotalla oli vaikeuksia sopeutua Tennesseen uuden päävalmentajan pelityyliin. Mariotan pelisuoritukset huononivat selvästi kaudella 2019 ja kauden puolivälissä Ryan Tannehill syrjäytti hänet pelinrakentajan paikalta.

Tennessee ei tarjonnut jatkosopimusta Mariotalle, joten hän siirtyi maaliskuussa 2020 kaksivuotisella sopimuksella Las Vegas Raidersiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Rohan, Tim: Marcus Mariota of Oregon Wins Heisman Trophy, and Hawaii Rejoices *New York Times*.  13.12.2014. Arthur Ochs Sulzberger Jr.. Viitattu 14.12.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Geoff Schwartz: How did things get so bad for Marcus Mariota? SB Nation. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Raiders agree to deal with former Titans QB Marcus Mariota, per report USA Today. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jameis Winston** | **Heisman Trophy -voittaja**2014 | Seuraaja:**Derrick Henry** |
**Europeana** on internetissä sijaitseva Euroopan digitaalisen kulttuurin ja taiteen keskus. Palvelun varsinainen sisältö sijaitsee eri maiden kansallisissa digitaalisissa kirjastoissa. Prototyyppivaiheessa olevaa hanketta vetää ydinryhmä, joka toimii Alankomaiden kansalliskirjastossa (Koninklijke Bibliotheek) ja tukeutuu Euroopan kirjaston asiantuntemukseen. Hankkeen valvojana on Euroopan digitaalisten kirjastojen säätiö EDL Foundation ja se on osa laajempaa Euroopan tietoyhteiskunta i2010 -hanketta.

Tämä digitaalinen kirjasto ja multimediamuseo on Euroopan yhteisön suurhanke, joka palvelee yhteisön kansalaisia heidän omalla kielellään. Palvelu avautui marraskuussa 2008 ja syyskuussa 2009 kokoelma oli kasvanut kahdesta 4,6 miljoonaan digitoituun teokseen. Vuonna 2010 valmistuvaksi aiotun*päivitettävä* Europeana 1.0:n tavoite on 10 miljoonaa teosta.

Suomi on Europeanassa mukana Kansallisen digitaalisen kirjaston kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Timo Poropudas: Europeana kaatui heti omaan suosioonsa *Digitoday*.  21.11.2008. Viitattu 22.11.2008.
2. ↑  Europeana - About Us *europeana.eu*. Viitattu 27.9.2009.
3. ↑  Olli Sulopuisto: Europeana tuo Euroopan kulttuuriperinnön nettiin *Digitoday*.  27.10.2008. Viitattu 22.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Europeana**.
* Europeana
* Europe's Digital Library doubles in size but also shows EU's lack of common web copyright solution
**Linnunradan tuulet** (vir. *Linnutee tuuled*) on Lennart Meren ohjaama dokumenttielokuva suomalais-ugrilaisten ja samojedikansojen elämästä, kulttuurista ja kansanperinteistä. Siihen kuvattiin materiaalia Suomessa, Lapissa, vepsäläisten ja vatjalaisten mailla, Mordvassa, Hanti-Mansiassa, Unkarissa, Taimyrin niemimaalla, Setumaassa, Nenetsiassa, Saarenmaalla ja Muhussa.

Elokuva tuotettiin virolaisen Tallinnfilmin, suomalaisen Mainos-TV:n ja Unkarin yleisradioyhtiö Magyar Televízión kansainvälisenä yhteistyönä vuonna 1977. Se sai ensi-iltansa Tartussa 10. toukokuuta 1978, ja saman vuoden aikana se näytettiin teattereissa myös Helsingissä, Uppsalassa ja Tallinnassa. Lisäksi Mainos-TV esitti sen kanavallaan Suomessa. *Linnunradan tuulia* edelsi vuonna 1970 ilmestynyt *Vesilinnun kansa*, ja vuonna 1986 tuotettiin jatko-osa *Kalevan äänet*. Elokuva remasteroitiin vuonna 2009 osana Eesti Film 100 -projektia ja samalla Meren 80-vuotissyntymäpäivien kunniaksi.

Aiheesta muualla
----------------

* *Linnunradan tuulet* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Linnunradan tuulet* Viron elokuvatietokannassa (viroksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: et:Linnutee tuuled
Höhne vuonna 2012
Höhne Berliinin MM-kilpailuissa 2009
**André Höhne** (s. 10. maaliskuuta 1978) on saksalainen kävelijä.

Höhne sijoittui yhdenneksitoista 20 kilometrillä Münchenin EM-kisoissa 2002 ajalla 1.21.38. Hän sijoittui samana vuonna myös 24:nneksi kävelyn maailmancupissa Torinossa. Vuotta myöhemmin hän käveli Pariisin MM-kisoissa kolmanneksitoista ajalla 1.20.44. 

Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui kahdeksanneksi ja kävelyn maailmancupissa Naumburgissa viidenneksitoista. Seuraavana vuonna Helsingin MM-kisoissa hän käveli tähän mennessä uransa parhaan arvokisasijoituksen oltuaan neljäs ajalla 1.20.00. Vuoden päästä hän oli Göteborgin EM-kisoissa yhdestoista ja maailmancupissa La Coruñassa kuudestoista. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän keskeytti 20 kilometrin kävelyn. Vuonna 2008 hän sijoittui 50 kilometrillä kävelyn maailmancupissa Tšeboksaryssa seitsemänneksi ajalla 3.49.03. Pekingin olympialaisissa 2008 hän käveli 20 kilometrillä 25:nneksi ja 50 kilometrillä 12:nneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 14:nneksi ja 50 kilometrin kävelyssä viidenneksi. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli seitsemäs 50 kilometrin kävelyssä.

Höhne on Saksan mestari 10 000 metrin kävelyssä vuosina 2002, 2006–2010; 20 kilometrin kävelyssä vuosina 2005–2010; 50 kilometrin kävelyssä vuonna 2006 ja hallissa 5 000 metrin kävelyssä vuosina 2006–2010.

Höhnen isä on 50 kilometrin kävelyn olympiavoittaja Christoph Höhne.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 20 kilometrin kävely: 1.20.00 (2005)
* 50 kilometrin kävely: 3.43.19 (2009)

Lähteet
-------

* André Höhne Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

1. ↑  Osaka 2007 – 20 Kilometres Race Walk - M (Arkistoitu – Internet Archive), IAAF (englanniksi)
2. ↑  Höhne Saksan yleisurheiluliiton sivuilla Viitattu 21.7.2010 (saksaksi)
3. ↑  Sampaolo, Diego: Schwazer, Diniz, Tysse to take centre stage in Sesto San Giovanni - Race Walking Challenge  29.4.2010. IAAF. Viitattu 16.5.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Linnunradan keskus infrapunateleskoopilla nähtynä
Keskus kuvattuna tavallisella kameralla, jolloin kuvassa näkyy keskustaa peittävää kaasusumua. Jousimiehen Teepannun tähdet on ympäröity
**Linnunradan keskus** on piste, jonka suhteen Linnunradan galaksi kiertää. Sen etäisyys Maasta on ~27 000±1 000 valovuotta Jousimiehen, Käärmeenkantajan ja Skorpionin tähdistöjen suuntaan.[1] Uskotaan, että Linnunradan keskuksessa on supermassiivinen musta aukko. Hyvin lähellä Linnunradan keskusta sijaitsee myös voimakas radioaaltojen lähde, Sagittarius A\*.
Suomessa Linnunradan keskuksen seudun havainnointi on sen eteläisen sijainnin johdosta hyvinkin vaikeaa, se näkyy horisontin yläpuolella vain etelärannikolla ja vain vähän aikaa touko-kesäkuussa. Vastakkainen suunta keskuksesta on hyvin näkyvissä Beta Tauri-tähden lähellä.

Todisteet olemassaolosta ja sijainnista
---------------------------------------

Koska näkökentän tiellä on tähtienvälistä sumua, Linnunradan keskus ei näy Maahan eikä sitä voida tutkia näkyvällä, ultravioletti- tai heikko röntgen- aallonpituuksilla. Linnunradan keskuksesta onkin saatu tietoa vain gamma-, infrapuna- ja radioaaltojen sekä voimakkaiden röntgenaaltojen avulla.

Linnunradan keskuksen koordinaatit selvitti ensimmäiseksi Harlow Shapley tehdessään tutkimuksia pallomaisista tähtijoukoista. Hänen tutkimustensa mukaan koordinaatit ovat: RA 17h45m40,04s; Dec -29° 00' 28,1".

Katso myös
----------

* Galaktinen koordinaatisto
* Sagittarius A\*
* Supermassiivinen musta aukko

Lähteet
-------

1. ↑  Reid, Mark J. (1993). "The distance to the center of the Galaxy". *Annual review of astronomy and astrophysics* **31**: 345–372. Viitattu 2007-05-10.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linnunradan keskus** Wikimedia Commonsissa