recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lyyli Anni Inkeri Ollila**, o.s. *Toikka* (20. joulukuuta 1888 Hietamäki, Inkeri – 14. tammikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Lyyli Ollilan vanhemmat olivat Annamoision koulun opettaja Pietari Toikka ja Maria Jamalainen. Perhe asui 1892–1904 Siperiassa jossa Pietari Toikka oli Verhie Sujetukin suomalaissiirtokunnan katekeettana. Lyyli Ollila opiskeli Académie Ransonissa Pariisissa 1920–1922. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1913, 1915, 1916, 1917, 1918, 1928, 1930, 1931, 1932, 1943 ja 1946. Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Kööpenhaminassa 1919. Ollila toimi opettajana ABC-piirustuskoulussa 1938–1940.

Lyyli Ollila oli naimisissa vuodesta 1912 taidemaalari Yrjö Ollilan kanssa. Molemmat olivat vuonna 1912 perustetun Septem-ryhmän jäseniä. He asuivat Pariisissa 1920–1927.

Teoksia
-------

* *Latomaisema* : öljyvärimaalaus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli: Lyyli Ollila
2. 1 2  Inkeriläisiä merkkihenkilöitä : Lyyli Ollila o.s. Toikka

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Lyyli Ollila

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Rigasche Zeitung** oli Riiassa vuosina 1778–1919 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti.

Lehden perustaminen liittyy valistuksen aatteisiin ja Riiassa asuneen filosofi Johann Gottfried von Herderin toimintaan. Sen julkaisija oli aluksi kirjanpainaja Gottlieb Christian Frölich, 1700-luvun lopussa Julius Müller ja myöhemmin tämän nimeä kantanut kustantamo. Lehti ilmestyi vuodesta 1778 lähtien kahdesti viikossa, aluksi nimellä *Rigische politische Zeitung*. Vuonna 1797 sen nimenä oli *Rigische Zeitung* ja vuodesta 1798 *Rigaische Zeitung*, kunnes vuonna 1801 nimeksi vakiintui *Rigasche Zeitung*. Levikki oli aluksi vain muutamia satoja kappaleita.

*Rigasche Zeitung* muuttui kolmipäiväiseksi vuonna 1829 ja kuusipäiväiseksi vuonna 1843. Se oli Baltian suurin päivälehti, jonka levikki oli 4 600 kappaletta vuonna 1875. Lehti kannatti 1860-luvulla liberalismia, mutta muuttui myöhemmin konservatiiviseksi. Se edusti baltiansaksalaisen aateliston näkemyksiä ja suhtautui kielteisesti latvialaisten ja virolaisten kansallisiin pyrkimyksiin.

Slavofiileja ja Venäjän keisarikunnan venäläistämispyrkimyksiä vastustanut lehti joutui lopettamaan ilmestymisensä vuonna 1889, jolloin sen tilalle perustettiin saman kustantajan julkaisema *Düna Zeitung*. *Rigasche Zeitung* sai jatkaa vuoden 1905 vallankumousta seuranneissa oloissa vuonna 1907.

*Rigasche Zeitung* oli ennen ensimmäistä maailmansotaa Baltian vanhin ja suosituin saksankielinen sanomalehti. Sen levikki oli 8 000–10 000 kappaletta, josta puolet meni alueen muihin kaupunkeihin, Venäjälle ja Saksaan.

Ensimmäisen maailmansodan aikana saksankieliset lehdet kiellettiin Venäjällä vuonna 1915. *Rigasche Zeitung* pääsi ilmestymään saksalaismiehityksen aikana lokakuussa 1917, jolloin siihen sulautui aikaisemman kilpailijan *Rigaer Tageblattin* toimitus. Lehti jatkoi konservatiivisella linjalla ja kannatti Baltian liittämistä Saksan keisarikuntaan. Latvian vapaussodan aikana lehti vastusti bolševikkeja ja lakkasi ilmestymästä elokuussa 1919 Kārlis Ulmanisin hallituksen päästyä valtaan. Maailmansotien välisenä aikana sen paikan otti *Rigasche Rundschau*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Rigasche Zeitung *Nacionālā enciklopēdija*. Viitattu 20.11.2023.  (latviaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Rigische politische Zeitung* digitoituna Latvian kansalliskirjastossa
* *Rigasche Zeitung* digitoituna Latvian kansalliskirjastossa
**Ilionin odeion** oli antiikin aikainen odeion Ilionin kaupungissa Vähässä-Aasiassa. Sen rauniot ovat osa muinaisen Troijan arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Odeionin katsomoa.
Odeion sijaitsi Ilionin ja Troijan kaupunkikukkulan eteläosassa noin 70 metriä länteen Buleuterionista. Se rakennettiin Troija IX -vaiheessa eli kaupungin roomalaisella kaudella keisari Augustuksen aikana. Sitä kunnostettiin Hadrianuksen ja Caracallan aikana. Rakennus toimi musiikkiteatterina.

Rakennuksessa oli tyypillinen puoliympyrän muotoinen katsomo, josta on säilynyt kahdeksan penkkiriviä, jotka neljä pystysuuntaista porraskäytävää jakavat lohkoihin. Ylimmän penkkirivin keskellä on marmoripenkki, joka oli varattu keisarille. Odeionin skene- eli näyttämörakennuksessa oli luonnollista kokoa suurempi Hadrianuksen patsas, joka on nykyisin Troijan museossa. Odeionin yläosa on rakennettu pronssikautisen Troija VI:n muurien päälle.

Rakennuksen rauniot löysi Wilhelm Dörpfeld vuonna 1893.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lendering, Jona: Troy VIII-IX *Livius.org*. Viitattu 3.10.2022.
2. 1 2 3  The Odeion And The Bouleuterion *Troy – World Heritage Site*. Viitattu 3.10.2022.
3. 1 2 3  Freely, John: *A Travel Guide to Homer: On the Trail of Odysseus Through Turkey and the Mediterranean*, s. 125. Bloomsbury Publishing, 2014. ISBN 9780857734945. Teoksen verkkoversio.
4. 1 2 3 4  Odeon of Troy *Turkish Archaeological News*. Viitattu 3.10.2022.
5. ↑  Plan of Troy *The Museum of the Goddess Athena*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Odeion** Wikimedia Commonsissa
Carl Wenig
**Carl Gottlieb Wenig** (ven. Карл Богданович Вениг, *Karl Bogdanovitš Venig*; 26. helmikuuta (J: 14. helmikuuta) 1830 Rääveli - 6. helmikuuta (J: 24. tammikuuta) 1908 Pietari) oli baltiansaksalaistaustainen, venäläinen taidemaalari. Hän on taidemaalari Johann Gottlieb Wenigin (1837-1872) vanhempi veli

Elämäkerta
----------

Carl Wenigin isä oli musiikinopettaja Gottlieb Friedrich Wenig, joka toimi Räävelin Pyhän Nikolaoksen kirkon urkurina ja viulistina. Wenigin äiti oli Agathe Fabergé, joka oli kuuluisan korusepän Carl Fabergén täti. Perhe muutti Pietariin vuonna 1848, jossa Wenigin isä työskenteli keisarillisten teattereiden johdossa.

Wenig opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa akatemian rehtorin Fjodor Brunin (1799-1875) historiamaalaustunneilla. Wenig palkittiin suurella kultamitalilla vuonna 1854 hänen maalauksestaan *Ester Artakserkseen edessä*, jonka ansiosta hän pystyi hakemaan apurahaa Roomassa oleskelua varten. Hänen teoksensa *Enkelit ilmoittavat Sodoman tuhon* ansiosta Wenig sai taideakatemian professuurin, jossa hän toimi vuoteen 1894 asti.

Wenig on sotamaalausten, raamatullisten aiheiden ja historiamaalausten tekijä. Hän sai myös muotokuvatilauksia.

Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Abram Arhipov ja Sergei Vinogradov.

Teoksia
-------

* Venäläinen maalaistyttö*Venäläinen maalaistyttö*
* Imettäjä vierailee sairaan lapsen luona (1860-1866)*Imettäjä vierailee sairaan lapsen luona* (1860-1866)
* Vale-Dmitrin viimeiset hetket (1879)*Vale-Dmitrin viimeiset hetket* (1879)
* Naisen muotokuva*Naisen muotokuva*

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Wenig**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Carl Wenig
**Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1955** järjestettiin 26. toukokuuta 1955. Winston Churchillin eläkkeelle siirtymisen jälkeen huhtikuussa 1955 Anthony Eden otti tehtävän ja kutsui heti vaalit saadakseen mandaatin hallitukselleen. Se johti 60 prosentin enemmistön hallitukseen uuden johtajan ja pääministeri Sir Anthony Edenin johdolla; tulos on edelleen suurin puolueen osuus äänistä sodanjälkeisissä vaaleissa. Nämä olivat myös ensimmäiset vaalit, jotka pidettiin Elisabeth II:n aikana. He olivat seuranneet isäänsä George VI: tä vuoden kuluttua edellisistä vaaleista.

Vuoden 1955 vaalit ovat edelleen viimeiset, joissa konservatiivipuolue voitti eniten paikkoja Skotlannissa ja voitti myös enemmistön kyseisen maan kansanäänestyksestä. Yksikään puolue ei ole sittemmin voittanut siellä äänienemmistöä, vaikka Skotlannin kansallispuolue tuli hyvin lähelle vuonna 2015. Tämä oli myös viimeinen kerta, kun konservatiivit pärjäsivät paremmin Skotlannissa kuin koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1955** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  1955: Eden given mandate *news.bbc.co.uk*.  5.4.2005. Viitattu 3.3.2021. (englanniksi)
Mikkelin puretut viljasiilot.
Väritykseltään vaalean kerrostalon julkisivussa on kolme pystysuoraa elementtiä, joiden puolikaaren muodot muistuttavat viljasiiloja, joiden tilalle talo on rakennettu.Viljasiilojen tilalle rakennettu kerrostalo
**Mikkelin viljasiilot ja valssimylly** olivat rakennuskokonaisuus Mikkelissä Mannerheimintien ja Raatihuoneenkadun kulmauksessa. Rakennukset purettiin talven 2018–2019 aikana. Tontille tulee taidemuseo, palvelutalo Saga, pysäköintilaitos ja asuinkerrostalo, joka muistuttaa vanhoja viljasiiloja. Rakennukset saivat purkuluvan, vaikka säilyttämistäkin pohdittiin. Valssimyllyn vanhemman osan oli suunnitellut arkkitehti Väinö Vähäkallio.

Rakennusten purkutyömaata oli valmisteltu syyskuussa 2018, ja purkaminen saatiin päätökseen kevättalvella 2019.

Purettu valssimylly.
Myllyrakennuksen oli rakennuttanut Savon Valssimylly Oy vuonna 1921 Mannerheimintien varteen, suunnittelijana arkkitehti Väinö Vähäkallio. Alkuperäisen rakennuksen vasemmalle puolelle tehtiin jatko-osa vuonna 1941, jolloin myllyn omisti Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta. Teräsbetonirakenteisen siilorakennuksen pääpiirustukset ovat signeeranneet 1963 SOK:n rakennusosastolla Armas Lehtinen ja Arthur Elg.

Vuonna 2015 pidetyn tarjouskilpailun ehtona oli rakennusten säilyttäminen. Ely-keskus ja Museovirasto vastustivat purkamista. Tutkimukset osoittivat, ettei siilon sisäosien mikrobeja pystytä poistamaan, ja toisaalta valssimylly ei kestä uudisrakentamisen yhteydessä aiheutuvaa tärinää ja se oli arvioitua huonommassa kunnossa, joten rakennukset saivat purkuluvat.

Tällä hetkellä siiloja ei enää ole, ja tilalle rakennettiin kerrostalo, joka muistuttaa siilojen muotoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marja Martikainen: Vanha viljavarasto myynnissä *Maaseudun tulevaisuus*.  11.9.2016. Viitattu 22.9.2018.
2. 1 2 3  Ilkka Tarkkanen: Valssimylly. Asemakaavan selostus  31.1.2017. Mikkelin kaupunki. Viitattu 22.9.2018.
3. 1 2  Jukka Ahdelma: Siilokulmauksen rakentaminen on viimein alkamassa *Länsi-Savo*.  8.6.2018. Viitattu 22.9.2018.
4. ↑  Vilma Ruokokoski: Mikkelissä viljasiilon ja valssimyllyn purkutyömaa perustettaneen lokakuussa *Yle.fi, uutiset*.  20.9.2018. Viitattu 22.9.2018.
5. ↑  Laura Pylvänäinen: Viljasiilot alas *Länsi-Savo*.  22.6.2016. Viitattu 22.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikkelin viljasiilot ja valssimylly** Wikimedia Commonsissa

* Mikkelin vijasiilojen historiaa (Arkistoitu – Internet Archive), Mikkelin Siilot
* Mikkelin satama-alueen Mannerheimintien ja rautatiealueen rakennushistoriaa, Mikkelin kaupunki
**Agnete Kirk Thinggaard** (s. 1983, Billund, Tanska) on tanskalainen kilparatsastaja, joka on noussut julkisuuteen erityisesti perittyään merkittävän osan Lego-konsernista ja noustuaan tästä syystä miljardööriksi.

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 351. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin oli 5,4 miljardia dollaria. Tämä vastasi 18,8 prosentin osuutta leluvalmistaja Legosta. Hän on Lego-yhtiön neljättä omistajasukupolvea. Kirk Thinggaardilla on yhdessä isänsä (Kjeld Kristiansen), siskonsa (Sofie Kirk Kristiansen) ja veljensä (Thomas Kirk Kristiansen) kanssa 75 prosentin omistusosuus leluyhtiöstä. Omistusta hallitaan holdingyhtiö Kirkbin välityksellä, ja kullakin osakkaalla on 25 prosentin osuus tästä holdingyhtiöstä. Sen välityksellä osakkaat omistavat myös 30 prosentin osuuden Merlin Entertainmentista (muun muassa Madame Tussauds -vahakabinetti), sekä sijoituksia kiinteistöhin ja tuulivoimapuistoihin. Kirk Thinggaard toimii myös Lego-säätiön hallituksessa. Säätiö omistaa 25 prosenttia leluvalmistajasta.

Kirk Thinggaard ratsasti Tanskan joukkueessa, joka voitti hopeaa Kouluratsastuksen Euroopan mestaruuskilpailuissa Göteborgissa elokuussa 2017. Vuonna 2016 hän edusti Tanskaa Rio de Janeiron olympialaisissa lajinaan kouluratsastus. Loppuvuodesta 2015 Tanskassa uutisoitiin Kirk Thinggaardilla ja hänen kahdella lähisukulaisellaan olevien hevosten arvoksi yhteensä 161 miljoonan Tanskan kruunua.

Hän on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc. psykologia) Aarhusin yliopistossa. Hän on naimisissa, kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Agnete Kirk Thingaard Kansainvälinen ratsastajainliitto, fei.org. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  351. Agnete Kirk Thinggaard (The World's Billionaires)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  380. Agnete Thinggaard $4.88B (Bloomberg Billionaires Index)  6.4.2018 (päiväkohtainen varallisuus ja sijoitus). bloomberg.com. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  The World's Billionaires List (Maailman (dollari)miljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Arkistoitu kopioOur Board legofoundation.com.  Arkistoitu 7.4.2018. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
6. ↑  Equestrian - European Dressage Championships - 2017 the-sports.org. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
7. ↑  Silla Bakalus: Så vildt lever Danmarks rigeste: Lego-familie har heste for 161 millioner  23.10.2015. bt.dk. Viitattu 7.4.2018. (tanskaksi)
8. ↑  Vibeke Vestergård: Her er Danmarks rigeste familie *Berlingske Business, business.dk*.  25.9.2014. Viitattu 7.4.2018. (tanskaksi)
**Lotta Ilona Suviranta** (ent. **Bryggare**, o.s. **Suviranta**) (s. 14. joulukuuta 1965 Helsinki) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti koko uransa ajan Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Ari Paunonen. Kalevan kisoista Suviranta saavutti hopeaa 800 metrin juoksussa vuonna 1993. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa kaikkiaan 14 mitalia. 4 × 100 metrin viestijuoksussa Suviranta oli voittamassa kultaa vuonna 1994, 4 × 400 metrin viestijuoksussa kolmea kultaa vuosina 1986, 1996 ja 1999, hopeaa vuonna 1987 sekä kahta pronssia vuosina 1994 ja 1998 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksussa kolmea kultaa vuosina 1986, 1987 ja 1989, kahta hopeaa vuosina 1988 ja 2004 sekä kahta pronssia vuosina 1990 ja 1994. Sisäratojen SM-kisoista Suviranta saavutti 400 metrin juoksusta kultaa vuosina 1994 ja 1996 sekä pronssia vuonna 1995 ja 800 metrin juoksusta kolme hopeaa vuosilta 1987, 1994 ja 1996. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2006 jälkeen.

Suviranta avioitui vuonna 1990 aitajuoksija Arto Bryggaren kanssa. Heillä on kolme lasta, joista yksi on moniottelija Samuli Bryggare. He erosivat vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Lotta Suviranta Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Pitkä liitto päättymässä – Arto Bryggare hakee eroa vaimostaan  19.5.2015. mtv.fi. Viitattu 27.5.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Henrietta Lacks** (1. elokuuta 1920 – 4. lokakuuta 1951) oli yhdysvaltalainen nainen, joka kuoli kohdunkaulan syöpään. Ennen hänen kuolemaansa hänen syöpäkasvaimestaan otettiin soluja. Siitä saakka niitä on viljelty solumaljalla, ja ne ovat kasvaneet ja jakautuneet. Nämä HeLa-solut ovat levinneet ympäri maailman, ja niitä on käytetty apuna kehitettäessä uusia lääkkeitä syöpää vastaan.

Lacksin elämä
-------------

Henrietta Lacks syntyi köyhään mustaan perheeseen Virginiassa. Viidennen lapsensa syntymän jälkeen hän tunsi kipua, joka ilmeni kohdunkaulan syöväksi. Tällöin hän asui Baltimoren kaupungissa Marylandissa. Diagnoosi tehtiin Johns Hopkinsin yliopiston sairaalassa, missä hoidettiin mustia ihmisiä. Syöpäsoluista otettiin soluja tutkimuskäyttöön hänen tietämättään. Lacks kuoli 31-vuotiaana Johns Hopkinsin sairaalassa ja hänet haudattiin nimettömänä synnyinseudulleen Cloverin kaupunkiin Virginiassa.

HeLa-solujen tutkimus
---------------------

Lacksista otettu solulinja nimettiin HeLa-soluiksi hänen nimensä mukaan. Pian ne levisivät tutkimuskäyttöön ympäri maailman. Niitä on käytetty apuna syöpähoitojen ja -lääkkeiden kehittämisessä. Niiden avulla on saatu kehitettyä myös muun muassa poliorokote, sekä menetelmä, jolla ensimmäinen koeputkilapsi Louise Brown syntyi. Myös Nobelin lääketieteen palkinnon saanut Harald zur Hausen käytti HeLa-soluja kohdunkaulan syöpää aiheuttavan viruskannan löytämisessä. Vuoteen 2013 mennessä HeLa-soluja on käytetty jo 75 000 tutkimuksessa ja lääketehtaat ovat ansainneet niistä kehitetyillä lääkkeillä miljardeja.

Kirjallisuus ja elokuvat
------------------------

Vuonna 2010 julkaistiin Rebecca Sklootin kirja *The Immortal Life of Henrietta Lacks*.

Vuonna 2010 HBO ilmoitti tekevänsä elokuvan Lacksin elämästä. Tähän projektiin lähti mukaan myös Oprah Winfrey.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vesa Vanhalakka: Ikuisesti elävät solut.  *Aamulehti sunnuntai*, 15.9.2013, s. 12-13.
2. ↑  Home *Johns Hopkins University*. Viitattu 19.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kazanin kaanikunta** (tat. Казан ханлыгы, *Qazan xanlığı* ja ven. Каза́нское ха́нство, *Kazanskoje hanstvo*) oli vuosina 1438–1552 toiminut tataarien feodaalinen valtio, joka sijaitsi entisen Volgan Bulgarian alueella eli nykyisen Tatarstanin, Marimaan, Tšuvassian ja Mordvan alueilla sekä osittain Udmurtian ja Baškortostanin alueilla. Kaaninkunnan pääkaupunki oli Volga- ja Kazanka-jokien yhtymäkohdassa sijaitseva Kazan.

Maantiede
---------

Kaanikunnan alue muodostui Bolğarin, Cükätäwin, Kazanin ja Qaşanin valtakuntien maista, joissa asuivat muslimibolgaarit, sekä muista maista, jotka alun perin kuuluivat Volgan Bulgariaan. Kaanikunnan pääjokia ja -väyliä olivat Volga-, Kama- ja Vjatka-joet.

Väestö
------

Suurin väestöryhmä olivat Kazanin tataarit. Kaaninkuntalaiset eivät kuitenkaan pitäneet itseään välttämättä tataareina, vaan muslimeina tai kazanilaisina. Islam oli valtionuskonto.

Historia
--------

Kazanin kaanikunta oli yksi kahdeksasta kaaninkunnasta, jotka muodostuivat Kultaisen ordan hajaannuttua 1400-luvun lopulla. Se oli Krimin, Astrahanin ja Sibirin ohella yksi sotilaallisesti ja hallinnollisesti voimakkaista kaanikunnista.

Tsaari Iivana Julman hallitsema Moskovan Venäjä valtasi pääkaupunki Kazanin piirityksen jälkeen lokakuussa 1552. Samalla Venäjä valtasi kaanikunnan kokonaan ja liitti sen osaksi alueitaan.

Katso myös
----------

* Möxämmät-Ämin

Lähteet
-------

* Dowling, Timothy C.: *Russia at war : from the Mongol conquest to Afghanistan, Chechnya, and beyond*. ABC-CLIO, 2015. ISBN 978-1-59884-948-6.

### Viitteet

1. ↑  Historic and Architectural Complex of the Kazan Kremlin (Historical Description) UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 5.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Dowling 2015 s. 860–861
3. ↑  Dowling 2015 s. 398–400
*Tämä artikkeli kertoo eurooppatiestä. E85 on myös liikennepolttoaine.*

**E85** eli **Eurooppatie 85** on 2 300 kilometriä pitkä eurooppatie. Tie alkaa Itämeren ääreltä Liettuan Klaipėdasta, ja johtaa Valko-Venäjän, Ukrainan, Romanian ja Bulgarian kautta Välimeren rannikolle Kreikan Alexandroúpoliin.

Reitti
------

Klaipėda - Kaunas - Vilna - Lida - Slonim - Kobryn - Lutsk - Tšernivtsi - Siret - Suceava - Săbăoani - Roman - Bačau - Mărăşeşti - Tișița - Buzău - Urziceni - Bukarest - Giurgiu - Ruse - Bjala - Veliko Tarnovo - Stara Zagora - Haskovo - Svilengrad - Orménio - Kastanies - Didymóteicho - Alexandroúpoli.

Kuvia
-----

* E85-tietä Liettuassa lähellä Kaunasta.E85-tietä Liettuassa lähellä Kaunasta.
* Rekkajonoa Liettuaan johtavalle rajalle E85:lla (M11) Valko-Venäjällä.Rekkajonoa Liettuaan johtavalle rajalle E85:lla (M11) Valko-Venäjällä.
* Tietyön aiheuttavat jonoja Tšortkivissa (valtatie M19).Tietyön aiheuttavat jonoja Tšortkivissa (valtatie M19).
* Silta Tonavan yli Ukrainan ja Romanian rajalla.Silta Tonavan yli Ukrainan ja Romanian rajalla.
* Romanian Dumbravassa.Romanian Dumbravassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) (pdf) (YK:n Euroopan talouskomission sopimus eurooppateistä, E85:n reitti sivulla 19/ Annex I)  14.3.2008. The United Nations Economic Commission for Europe, unece.org. Viitattu 22.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Je. L. Makarevitš (redaktor): *Atlas avtomobilnyh dorog. Zapadnaja Jevropa. Strany Baltii, Rossija, Belarus, Ukraina, Moldova* 1:700 000. Minsk, Valko-Venäjä: Izdatelstvo Jansejan, 2005.  ISBN 985-6501-12-1.  (venäjäksi)
3. 1 2  United Nations Economic Commission for Europe: International E road network. Map. (pdf) (YK:n Euroopan talouskomission yhteenvetokartta eurooppateistä)  2007. United Nations Economic Commission for Europe (UNECE). Viitattu 25.7.2014. (englanniksi),(ranskaksi),(venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eurooppatie E85** Wikimedia Commonsissa

  

  

Valko-Venäjän valtatiet
**Kansalliset valtatiet:** M1 | M2 | M3 | M4 | M5 | M6 | M7 | M8 | M9 | M10 | M11 | M12   

**Keskeisiä kansallisia teitä:** R1 | R2 | R3 | R4 | R5 | R6 | R7 | R20 | R21 | R23 | R31 | R43 | R45  

**Eurooppatiet Valko-Venäjällä:** E271 | E28 | E30 | E85 | E95

Eurooppatiet
E1 | E3 | E4 | E5 | E6 | E7 | E8 | E9 | E10 | E11 | E12 | E13 | E14 | E15 | E16 | E17 | E18 | E19 | E20 | E21 | E22 | E23 | E24 | E25 | E26 | E27 | E28 | E29 | E30 | E31 | E32 | E33 | E34 | E35 | E36 | E37 | E38 | E39 | E40 | E41 | E42 | E43 | E44 | E45 | E46 | E47 | E48 | E49 | E50 | E51 | E52 | E53 | E54 | E55 | E56 | E57 | E58 | E59 | E60 | E61 | E62 | E63 | E64 | E65 | E66 | E67 | E68 | E69 | E70 | E71 | E72 | E73 | E74 | E75 | E76 | E77 | E78 | E79 | E80 | E81 | E82 | E83 | E84 | E85 | E86 | E87 | E88 | E89 | E90 | E91 | E92 | E94 | E95 | E96 | E97 | E98 | E99 | E101 | E105 | E115 | E117 | E119 | E121 | E123 | E125 | E127 | E136 | E271 | E551 | E844
**Karol Berger** (s. 1947) on puolalaissyntyinen, vuodesta 1968 Yhdysvalloissa asunut musiikkitieteilijä.

Berger väitteli filosofian tohtoriksi Yalen yliopistossa vuonna 1975. Hän toimi vuosina 1975–1982 apulaisprofessorina Bostonin yliopistossa. Vuonna 1982 Berger aloitti opettamisen Stanfordin yliopistossa ensin musiikkitieteen professorina, sitten vuodesta 1996 taiteiden Osgood Hooker -professorina. Berger on tutkinut renessanssin ajan vokaalimusiikin polyfoniaa, musiikin estetiikan ja teorian historiaa sekä 1700–1800-lukujen saksalaista ja itävaltalaista taidemusiikkia.

Bergerin varhainen tutkimustyö huipentui hänen julkaisuunsa *The Hand and the Art of Memory* (1981). Vuonna 1987 ilmestyi Bergerin toinen kirja *Musica Ficta: Theories of Accidental Inflections in Vocal Polyphony from Marchetto da Padova to Gioseffo Zarlino*. Tästä teoksesta hän sai American Musicological Societyn Otto Kinkeldey -palkinnon vuonna 1988. Vuonna 2000 Bergeriltä ilmestyi *A Theory of Art*, jossa pohditaan taiteen hyötyjä nykymaailmassa. Vuoden 2007 teoksessaan *Bach's Cycle, Mozart's Arrow: An Essay on the Origins of Musical Modernity* Berger tarkastelee Euroopan koulutettujen eliittien hengellisen kehityksen vaiheita 1700-luvun alusta taidemusiikin kehityksen kautta. Tästä teoksesta myönnettiin vuoden 2008 Mozart Society of American Marjorie Weston Emerston -palkinto. Vuonna 2016 Berger jatkoi taidemusiikin ja hengellisen kehityksen yhteyden tarkastelua teoksessa *Beyond Reason: Wagner contra Nietzsche*. Hänelle myönnettiin teoksesta toistamiseen American Musicological Societyn Otto Kinkeldey -palkinto vuonna 2018.

Berger sai vuonna 2013 American Musicological Societyn kunniajäsenyyden. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2014. Berger on myös Puolan tiedeakatemian, Puolan taide- ja tiedeakatemian sekä Academia Europæan ulkomaalaisjäsen. Hän sai vuonna 2011 Schweizerische Musikforschende Gesellschaftin Glarean-palkinnon ja vuonna 2014 Alexander von Humboldt -säätiön Humboldt-tutkimuspalkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  A theory of art University of Southern Indiana, viitattu 17.11.2023
2. 1 2  AMS Administration American Musicological Society, viitattu 17.11.2023
3. 1 2 3 4 5 6 7  Karol Berger Stanford University, viitattu 17.11.2023
4. 1 2  Berger Karol Academy of Europe, viitattu 17.11.2023
5. 1 2 3 4 5  Karol Berger American Academy of Arts and Sciences, viitattu 17.11.2023
**Elise Orvokki Kärkkäinen** (19. lokakuuta 1954 Vihanti – 8. syyskuuta 2018 Oulu) oli suomalainen englantilaisen filologian emeritaprofessori Oulun yliopistossa. Hän toimi myös Jyväskylän yliopiston dosenttina.

Kärkkäinen opiskeli englantia ja saksaa Oulun yliopistossa, jossa suoritti alemman (HuK, 1978) ja ylemmän korkeakoulututkinnon (FM, 1981) sekä valmistui lisensiaatiksi (1991). Väitöskirjaa varten Kärkkäinen muutti perheineen Yhdysvaltoihin ja väitteli Kalifornian yliopistossa (Santa Barbara). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1998) käsitteli puhuttua amerikanenglantia. Työ oli otsikoitu *The marking and interactional functions of epistemic stance in American English conversational discourse*.

Työurallaan Kärkkäinen eteni Oulun yliopiston englannin kielen oppiaineessa tuntiopettajasta professorin tehtäviin. Hän sai rahoitusta myös Suomen Akatemialta kahdelle johtamalleen, väitöstyön aihepiiriä jatkaneelle tutkimushankkeelle ja toimi akatemiatutkijana. Hän työskenteli tutkijakoulutuksen parissa useiden maisteri- ja tohtoriopiskelijoiden ohjaajana kuolemaansa saakka. Kärkkäinen vaikutti osaltaan Oulun yliopiston kielitieteellisen ja vuorovaikutuksen tutkimuksen nousemiseen kansain­välisesti tarkasteltuna korkeatasoiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pentti Haddington, Tiina Keisanen & Arttu Rantakärkkä: Elise Kärkkäinen 1954–2018. Emeritaprofessori  28.9.2018. Helsingin Sanomat, hs.fi. Viitattu 9.1.2018.
2. ↑  Kärkkäinen, Elise Orvokki oulu.fi. Viitattu 9.1.2018.
3. ↑  Elise Kärkkäinen: The marking and interactional functions of epistemic stance in American English conversational discourse (PhD thesis)  1998. University of California, Santa Barbara, ucsb.edu. Viitattu 9.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Elise Kärkkäisen julkaisuja Google Scholar -hakupalvelun kautta (englanniksi) (google.com)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kaiverrus ensimmäisten ristiretkeläisten saapumisesta Suomeen.
**Pyhän Henrikin sarkofagi** on Nousiaisten kirkkoon sijoitettu piispa Henrikin kenotafi eli muistoarkku. Maunu Tavastin lahjoittama arkku on valmistettu noin vuosina 1415–1420. Piispa Henrikin jäännöksiä siinä ei ole milloinkaan säilytetty.

Sarkofagi
---------

Tummasta kalkkikivestä valmistettu sarkofagi on todennäköisesti flaamilaista alkuperää ja se on koristettu kaiverretuilla messinkilevyillä. Levyjen kaiverrukset kuvaavat Henrikin elämää ja hänen ihmetekojaan. Kuvien historiallinen aineisto on todennäköisesti peräisin Suomesta, vaikka kuvat ja niissä esiintyvät henkilöt edustavatkin kansainvälistä tyyliä. 

Sarkofagi on asetettu harmaakivestä tehdylle alkuperäiselle alustalleen. Sarkofagi siirrettiin vuonna 1901 arkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelemaan kappelliin, mutta nykyään se sijaitsee jälleen alkuperäisellä paikallaan kirkkosalissa.

Muistoarkusta on myös tehty kopio, joka on nähtävillä Harjavallan kirkon eteistiloissa.

Kuvalevyt
---------

Sarkofagin kansilevyssä on kuvattuna suurikokoisena piispa Henrik sekä pienempänä hänen surmaajansa talonpoika Lalli ja piispa Maunu Tavast. Lalli on esitetty Henrik-piispan jalkoissa makaavana, piispa Tavast puolestaan on polvistunut Henrikin eteen. 

Henrikin pään yläpuolella on latinankielinen teksti *commenda (puhu puolestamme)*. Lisäksi kannessa on latinankielisiä katkelmia Piispa Henrikin liturgiasta, neljän evankelistan symbolit sekä Turun tuomiokapitulin ja Tavast-suvun vaakunat.

Sarkofagin sivuseinämillä olevissa levyihin on kaiverrettu piispa Henrikin elämänvaiheita sekä häneen liittyviä ihmeitä. Kuvattuna on muun muassa Suomen ensimmäisen ristiretken maihinnousu sekä Pyhän Henrikin legendassa kerrottuja ihmetekoja kuten jäälautalla keskellä kesää ajelehtiva piispan irti leikattu sormi ja Henrikin merihädästä pelastamat Kokemäen hylkeenpyytäjät.

Arkun kaiverruksia
------------------

* Sarkofagin kansi.Sarkofagin kansi.
* Hylkeenpyytäjiä merihädässä.Hylkeenpyytäjiä merihädässä.
* Jäälautalla ajelehtiva marttyyrin sormi.Jäälautalla ajelehtiva marttyyrin sormi.

Lähteet
-------

* Nousiaisten seurakunta – Nousiaisten Pyhän Henrikin kirkko

1. ↑  Harjavallan seurakunta – Pyhän Henrikin muistoarkku. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 15.1.2013.
2. ↑  Pyhän Henrikin legenda. Viitattu 15.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* A. W. Rancken : Nousiaisten kirkon nähtävyys. Piispa Henrikin sarkofaagi, Suomen Kuvalehti, 30.01.1926, nro 5, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sotilasmestari Hugh Thompson vuonna 1966.
**Hugh Thompson, Jr.** (15. huhtikuuta 1943 Atlanta – 6. tammikuuta 2006) oli Vietnamin sodan aikainen yhdysvaltalainen helikopterilentäjä. Hänet tunnetaan parhaiten toimistaan My Lain verilöylyn pysäyttäjänä. Tapahtuman aikana hän oli tiedustelulennolla.

16. maaliskuuta 1968 joukko amerikkalaisia sotilaita oli tappanut satoja siviilejä My Lain kylässä: pääosin vanhoja miehiä, naisia ja lapsia. Sotilasmestari Thompsonin johtama helikopterimiehistö sattui paikalle ja hän määräsi miehistönsä avaamaan tulen, jos amerikkalaisjoukko jatkaisi siviilien teurastusta. Kahden muun helikopterimiehistön jäsenen, Lawrence Colburnin ja Glenn Andreottan, avulla Thompson hoiti 11 haavoittunutta vietnamilaista Quảng Ngãin sairaalaan.

30 vuotta myöhemmin Thompsonille, Colburnille ja Andreottalle (viimeksi mainituille postuumisti) myönnettiin Soldier's Medal -kunniamerkki: Yhdysvaltojen armeijan korkein kunniamerkki, joka myönnetään rohkeudesta joka ei liity suoraan kontaktiin vihollisen kanssa.

Thompson kuoli syöpään vuonna 2006 62-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑  Hugh Thompson nysun.com. Viitattu 28.7.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Hugh Thompson, 62, Who Saved Civilians at My Lai, Dies nytimes.com. Viitattu 28.7.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**European Semiconductor Manufacturing Company GmbH** (**ESMC**) on Dresdenissä Saksassa sijaitseva puolijohdeteollisuuden yritys. Yritys on TSMC:n, Robert Boschin, Infineon Technologiesin ja NXP Semiconductorsin yhteisyritys, joka tarjoaa puolijohteiden valmistusta. Yritys rakentaa valmistuslaitoksen, jota TSMC operoi. TSMC on omistaa yhteisyrityksestä 70 prosenttia ja muut yritykset 10 prosenttia kukin. Osakkaana olevat yritykset investoivat yhteisyritykseen yhteensä 10 miljardia euroa ja mukana on Euroopan unionin tuki.

Aiemmin on kerrottu Saksan aikeesta käyttää 20 miljardia euroa puolijohdeteollisuuden valmistuslaitoksiin, jonka on sanottu vääristävän kilpailua. Bundesverfassungsgerichtin mukaan aikomus kohdistaa käyttämättömiä varoja rahastosta on perustustuslain vastainen.

Lähteet
-------

1. ↑  TSMC, Bosch, Infineon, and NXP Establish Joint Venture to Bring Advanced Semiconductor Manufacturing to Europe *pr.tsmc.com*.  8.8.2023. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Tobias Mann: TSMC and pals chip in for €10B German fab *theregister.com*.  9.8.2023. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Tobias Mann: Germany raids climate piggy bank for €20B to bankroll chip fabs *theregister.com*.  25.7.2023. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Dan Robinson: GlobalFoundries claims German chip subsidies will 'distort competition' *theregister.com*.  25.7.2023.  (englanniksi)
5. ↑  Dan Robinson: German budget woes threaten chip fab funding for Intel and TSMC *theregister.com*.  24.11.2023. Viitattu 26.11.2023. (englanniksi)
Pont d’Austerlitz
**Pont d’Austerlitz** on Pariisissa sijaitseva, Seinejoen ylittävä silta, joka on saanut nimensä Austerlitzin taistelun mukaan, jossa Ranskan Grande Armée voitti venäläis-itävaltalaisen armeijan 2. joulukuuta 1805. Pont d’Austerlitz on 173 metriä pitkä kivisilta, jossa on viisi holvikaarta.

Pont d’Austerlitz rakennettiin alun perin vuosina 1802–1807, ja sen suunnittelivat insinöörit Corneille Lamandé ja Becquey de Beaupré. Sillassa käytettiin valurautarakenteita, ja sen nimi oli tuolloin Pont du jardin du Roi. Sittemmin silta todettiin kuitenkin vaaralliseksi, ja vuonna 1854 siltaa levennettiin ja siihen tehtiin muuratut holvikaaret. Sillan alkuperäiset tukipilarit kuitenkin säilytettiin. Vuonna 1885 siltaa levennettiin 18 metristä 30 metriin ja valurautaiset kaiteet korvattiin kivikaiteilla. Samalla sillan tukipilarien yläpuolella olleet keisarillisten kotkien ympäröimät N-kirjaimet korvattiin leijonilla, joita ympäröivät tasavaltaa symboloivat liput ja vaakunat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Le pont d'Austerlitz *1900lartnouveau.com*. Viitattu 27.4.2022. (ranskaksi)
**Onni Hermanni Mäkynen** (s. 17. huhtikuuta 2004) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa Salon Vilpas Vikingsiä.

Mäkynen teki vuonna 2021 1+1-vuotisen sopimuksen kasvattajaseuransa Salon Vilppaan kanssa. Mäkynen pelaa edustusjoukkueen ryhmässä, mutta pääosin poikien U19 SM-sarjaa, jossa Mäkynen on joukkueensa tärkeimpiä ja tehokkaimpia pelaajia. Mäkynen oli sarjassa levypallo- ja tehokkuustilastojen kärjessä kaudella 2020–2021, joka keskeytettiin koronapandemian vuoksi. Mäkynen on 198-senttinen ja painaa noin 90 kiloa. Hän on mukana myös Suomen U18-maajoukkueessa. 

Mäkynen aloitti koripallon pelaamisen vuonna 2010. Hän on käynyt koko junioripolun läpi Salon Vilppaan riveissä. Mäkysen isä Esa Mäkynen sekä setä Saku Mäkynen selostavat korisliigaa ja ovat mukana studiossa.*lähde?* Mäkynen teki ensimmäiset korisliigapisteensä 5.3.2022 Kauhajoen Karhua vastaan tekemällä heti sisääntulossa kolmenpisteen heiton. Hänen lyhyestä visiitistään parketilta jäi käteen tehot 3-1 ja teholukema 4. Onni Mäkynen oli mukana voittamassa koripallon 1. Divisioona B:n mestaruutta Perniön Urheilijoissa kaudella 2021–2022. Perniön Urheilijat voitti mestaruuden sarjataulukon 10. sijalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Onni Mäkynen *Vilpas*.  Arkistoitu 28.11.2021. Viitattu 28.11.2021.
2. ↑  Vilpas nousee kohti kärkeä (Arkistoitu – Internet Archive). Vilpas-basket 6.3.2022.
Kotílio  
ΚωτίλιοKotílio-vuorta ja Apollon Epikurioksen temppelin rauniot.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Oichalía, Messenia, Peloponnesos, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 150 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
37° 26′ 31″ P, 21° 52′ 59″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kotílio** (kreik. Κωτίλιο) tai **Kotýlio** (Κοτύλιο), antiikin **Kotilion** (m.kreik. Κωτίλιον, *Kōtilion*, lat. *Cotilium, Cotylium*), on vuori Messenian, Eliksen ja Arkadian rajalla Peloponnesoksen niemimaan lounaisosassa Kreikassa. Sen korkeus on noin 1 150 metriä.

Kotílio-vuorta ja Bassain arkeologista aluetta.
Antiikin aikana vuoren huippu tunnettiin nimellä *Kotilon* (Κώτιλον, *Kōtilon*, lat. *Cotilum*), mikä antoi nimen koko vuorelle. Vuoren huipun lähellä sijaitsee antiikin Bassain pyhäkköalue, joka tunnetaan ennen kaikkea Apollon Epikurioksen temppelistä. Kotílion koillispuolella sijaitsee Lýkaio-vuori.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Phigalia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Κωτίλιον *Greek Travel Pages*. Viitattu 20.2.2017.
Kóziakas  
ΚόζιακαςKóziakas-vuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Tríkala, Thessalia, Kreikka |
| Vuoristo | 
Píndos |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 901 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
39° 34′ 58″ P, 21° 23′ 38″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kóziakas** (kreik. Κόζιακας) eli **Kerkétio** (Κερκέτιο) on vuori Thessaliassa keskisessä Kreikassa. Sen korkeus on 1 901 metriä.

Kóziakas sijaitsee Tríkalan alueyksikön alueella Läntisen Thessalian tasangon laidalla ja se on osa keskisen Píndos-vuoriston itäosaa. Tríkalan kunnan osa Kóziakaksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.

* Kóziakaksen maisemia.Kóziakaksen maisemia.
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Koziakas *Visit Greece*. Viitattu 26.3.2019.
2. ↑  Koziakas *Mountain Forecast*. Viitattu 26.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kóziakas** Wikimedia Commonsissa
Moderni Airbus A340 -lentokoneen autopilotti. Airbus käyttää tästä paneelista nimitystä *flight control unit (FCU)*.
**Autopilotti** on laite tai järjestelmä, joka huolehtii automaattisesti vesikulkuneuvon tai ilma-aluksen ohjaamisesta. Ensimmäiset kokeilut autopilotilla tehtiin jo 1910-luvulla, ja nykyisin autopilotti on lähes kaikissa liikenneluokan lentokoneissa. Yleisilmailulentokoneissa autopilotti on harvinaisempi ja kaikkein pienimpiin sitä ei useinkaan ole edes lisävarusteena saatavilla. Autopilotit ovat yleistyneet voimakkaasti 2000-luvun alusta lähtien lennokeissa ja muissa miehittämättömissä ilma-aluksissa.

Yksinkertaisimmillaan autopilotti huolehtii vain siitä, että koneen siivet pysyvät suorassa (ns.  *Wing Leveller*). Toisaalta monen modernin liikennekoneen autopilotti on monipuolinen, koneen järjestelmiin vahvasti integroitu kokonaisuus, joka voi jopa tehdä lähestymisen ja laskun täysin automaattisesti mittarilento-olosuhteissa.

Autopilotti saa koneen järjestelmiltä tietoa sen asennosta, suunnasta, nopeudesta, korkeudesta jne, laskee niiden perusteella tarvittavat ohjaustoimenpiteet ja toteuttaa ne ohjainjärjestelmään liitettyjen servojen avulla. Kehittynyt autopilotti voi toimia useissa eri toimintatiloissa eli *moodeissa* (vanh. suom. *käyttötapa*), joista seuraavassa muutamia esimerkkejä:

**Vertical Modeja** eli pystysuuntaisia toimintatiloja:

* *Vertical Speed:* autopilotti säilyttää sille määrätyn nousu- tai vajoamisnopeuden;
* *Alt Hold:* autopilotti säilyttää lentokoneen korkeuden muuttumattomana.

**Lateral Modeja** eli vaakasuuntaisia toimintatiloja:

* *Heading:* autopilotti säilyttää koneen suunnan;
* *NAV:* autopilotti lentää koneen suunnistuslaitteiden mukaan. Suunnistustiedon lähteenä voi tällöin toimia esim. monisuuntamajakka tai GPS.

Pysty- ja vaakasuuntaisia moodeja voidaan monissa autopilottijärjestelmissä käyttää samanaikaisesti, mikä mahdollistaa esim. mittarilähestymisen lentämisen autopilotin ohjaamana.

Lähteet
-------

1. ↑  Introduction to Autopilots *Yachting Mag*.  4.10.2007. Viitattu 25.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Autopilot *SKYbrary Aviation Safety*.  26.5.2021. Viitattu 25.4.2022. (englanniksi)
**Iron Man** on Tod Browningin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1931. Käsikirjoituksesta vastasi Francis Edward Faragoh, joka kirjoitti elokuvan W. R. Burnettin romaanin pohjalta. Elokuvan pääosissa nähdään Lew Ayres, Robert Armstrong ja Jean Harlow. Sivuosissa ovat muiden muassa John Miljan ja Edward Dillon. Elokuva kestää noin 73 minuuttia ja on mustavalkoinen. Universal Studios tuotti elokuvan. *Iron Man* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta vuonna 1931.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Iron Man* kertoo ammattinyrkkeilijä Kid Masonista (Ayres), joka menettää vaimonsa Rosen (Harlow) avausottelussa, joka jättää hänet Hollywoodissa. Ilman Rosea, Mason alkaa treenata ja voittaa. Rose tulee takaisin ja haluaa Masonin vedostaa hänen manageriaan Regania (Armstrong), ja korvaa hänelle Rosen salaisen rakastajan Lewisin (Miljan) kanssa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Lew Ayres  | … |  Kid Mason
  |
|  Robert Armstrong  | … |  George Regan
  |
|  Jean Harlow  | … |  Rose Mason
  |
|  John Miljan  | … |  Paul H. Lewis
  |
|  Edward Dillon  | … |  Jeff
  |
|  Mike Donlin  | … |  McNeil
  |
|  Morrie Cohan  | … |  Rattler O'Keefe
  |
|  Mary Doran  | … |  Revyytyttö
  |
|  Mildred Van Dorn  | … |  Gladys DeVere
  |
|  Ned Sparks  | … |  Riley
  |
|  Sammy Blum  | … |  Mandel
  |

Aiheesta muualla
----------------

* *Iron Man* Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
* *Iron Man* Trailerfan.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**OpenMethod** on ohjelmistokehitysmenetelmistö, jonka on luonut Digia-yritys.

OpenMethod on lukuisten projektien parhaista käytännöistä muodostettu suomenkielinen ohjelmistokehitysmenetelmistö, joka ohjeistaa liiketoimintalähtöisesti järjestelmien ja liiketoimintaprosessien kehittämistä. OpenMethod toimii eri sidosryhmien välisenä viitekehyksenä
ja yhtenäistää toimintatavat läpi ohjelmistokehityksen koko elinkaaren. Menetelmä on tarkoitettu tietojärjestelmähankkeita itse toteuttaville sekä tietojärjestelmiä ja tietojärjestelmähankkeita ostaville organisaatioille.

OpenMethod on kokonaispalvelu, johon sisältyvä menetelmistö ohjaa projektitoteutusta ja järjestelmien ylläpitoa, ja tarjoaa työn tueksi ohjeita, dokumenttipohjia, tarkistuslistoja ja esimerkkejä. Menetelmistön lisäksi OpenMethodin kokonaispalveluihin sisältyy koulutus-, mentorointi- ja projektipalvelut. OpenMethodista julkaistaan uusi versio kaksi kertaa vuodessa.

Katso myös
----------

* Ohjelmistotuotanto
* RUP
* Ketterä ohjelmistokehitys
* Scrum
* Extreme Programming

Aiheesta muualla
----------------

* Digia OpenMethod[vanhentunut linkki]
* Software Process Modeling with Eclipse Process Framework and SPEM 2.0 (Arkistoitu – Internet Archive) (Diplomityö 2007)
* Toiminnan tehostaminen prosessimalleilla[vanhentunut linkki] (Sytyke/MallinnusOSY seminaari 4.2.2008)
* Prosessimalli ja ihminen[vanhentunut linkki] (Blogikooste MallinnusOSY seminaarista 4.2.2008)
Mávra Vouná  
Μαύρα ΒουνάMávra Vouná -vuoria ja Pápaksen laguunia.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Dytikí Achaḯa, Akhaia, Länsi-Kreikka, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
240 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
38° 11′ 00″ P, 21° 23′ 00″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mávra Vouná** (kreik. Μαύρα Βουνά) on joukko vuoria ja kukkuloita Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa Kreikassa. Niiden suurin korkeus on noin 240 metriä.

Mávra Vouná -vuoria ja Strofylián kosteikkoja.
Mávra Vouná, suomeksi "Mustat vuoret", sijaitsevat Akhaian alueyksikössä Dytikí Achaḯan kunnan alueella. Ne ovat osa Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuistoa ja Natura 2000 -aluetta, ja sijaitsevat sen pohjoisosassa Áraxoksen niemellä Pápaksen laguunin, Prókopos-järvilaguunin, Strofylián metsän sekä Patraksenlahden ja Joonianmeren välisellä alueella.

Vuoret ovat kalkkikiveä. Ne ovat saaneet nimensä kasvillisuutensa tummasta sävystä kaukaa katsottuna. Vuorilla kasvaa harvaa tammimetsää sekä matalaa frýganaa. Vuorten endeemisiin kasvilajeihin kuuluu muun muassa *Centaurea niederi* -asterikasvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Μαύρα Βουνά *Strofylia National Park*. Viitattu 3.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mávra Vouná** Wikimedia Commonsissa
Käsin tehty keppihevonen suitsineen.
**Keppihevosella** tarkoitetaan joko myytävää lelukeppihevosta tai käsityönä valmistettua keppihevosharrastuksen välinettä. Suomen kielellä sama sana käy molempiin, mutta englanniksi lelukeppihevonen on usein "a stick horse" ja harrastuskeppihevonen "a hobbyhorse". *lähde?*

Keppihevonen on usein kankaasta valmistettu hevosenpää kaulaan saakka, johon on kiinnitetty keppi. Keppihevosia on toisinaan tehty myös puusta, huovuttamalla, langasta virkkaamalla tai jopa vanhasta villasukasta. Harrastuskeppihevoset tehdään yleensä aina käsin eikä massatuotantona koneellisesti. Suositut keppihevosentekijät ovat usein vuosia kokeneita taidoiltaan ja hyvin perillä harrastuksesta.*lähde?*

Keppihevosia tehdään eri rotuisia oikeiden hevosten rotujen mukaisesti. Hevosten lisäksi harrastajat valmistavat sadoittain erilaisia varusteita käsin oikeiden hevosten varusteiden mukaan. Harrastajat saattavat valmistaa keppihevosesteitä, talleja ja muita varusteita myös itse esimerkiksi puusta. Keppihevosharrastajat käyttävät keppihevosia harjoitellakseen erilaisia hevosurheilulajeja kuten koulu- ja esteratsastusta.*lähde?*

Kirjallisuutta
--------------

* Uutela, Venla-Maria: *Keppari – Keppihevosten maailma*. Kustannus Oy Pieni Karhu, 2010. ISBN 978-952-5321-70-8

Lähteet
-------

* Elävä perintö - keppihevosharrastus
* The Hobbyhorse - harrastuksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Keppihevoset mediassa - linkkejä
* Millainen harrastus on keppihevoset?

### Viitteet

1. ↑  Keppariharrastuksessa yhdistyvät liikunta ja käsityöt *yle.fi*. Viitattu 29.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **keppihevoset** Wikimedia Commonsissa

* Keppihevostyökalupakin (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elävä perintö
* Keppihevoset mediassa
Jean Rabelin piirustus Louisesta
**Lorrainen Louise** (ransk. *Louise de Lorraine*, 30. huhtikuuta 1553 – 29. tammikuuta 1601 Moulins) oli Henrik III:n puoliso ja Ranskan kuningatar vuosina 1575 – 1589.

Louisen vanhemmat olivat Nicolas de Lorraine ja tämän ensimmäinen vaimo Marguerite d'Egmont. Louisen äiti kuoli 1554. Louisen kasvatuksesta vastasi hänen äitipuolensa. Louise tapasi Henrikin ensimmäisen kerran vuonna 1573 Lorrainessa. Naimisiin he menivät 17. huhtikuuta 1575 kaksi päivää Henrikin kruunajaisten jälkeen. Avioliitto oli aikakaudella poikkeuksellinen, sillä Henrik päätti itse avioliitostaan Louisen kanssa, jonka syntyperän ei katsottu olleen tarpeeksi korkea Ranskan kuningattarelle. Kuninkaan vaikutusvaltainen äitikään Katariina de’ Medici ei ollut avioliittoon tyytyväinen. Louise itse sai tiedon avioliitostaan Lorraineen tulleita läheteiltä. 

Katariina de’ Medici ei tahtonut luopua vaikutusvallastaan ja Louise jäi taka-alalle. Pian myös avioliitto alkoi rakoilla. Henrik viihtyi mieluummin hovilaisten kanssa. Louise keskittyi uskontoon ja hyväntekeväisyyteen. He eivät saaneet lapsia. 

Henrik III murhattiin 2. elokuuta 1589. Onnettomasta avioliitosta huolimatta Henrikin kuolema järkytti Louisea. Seuraava kuningas Henrik IV antoi Louiselle luvan jäädä Pariisiin. Louise kuitenkin lähti Pariisista. Louise kuoli 47- vuotiaana tammikuussa 1601.

Lähteet
-------

* Louise Of Lorraine (1554–1601) encyclopedia.com.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |


1. ↑  Louise of Lorraine