recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cross Keysin taistelu** (engl. *Battle of Cross Keys*) oli 8. kesäkuuta 1862 Cross Keysissa Virginiassa käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelu päättyi Konfederaation voittoon.

Taistelun kulku.
Taistelu alkoi, kun Thomas Jacksonin armeijaa takaa-ajaneet John C. Fremontin joukot kohtasivat Jacksonin divisioonan, jota johti kenraalimajuri Richard Ewell. Unionin joukot yrittivät hyökätä Ewellin joukkoja vastaan, mutta joutuivat vetäytymään Konfederaation Isaac R. Trimblen johtaman prikaatin torjuttua heidän hyökkäyksensä. Seuraavana päivänä pääosa Ewellin joukoista ylitti läheisen joen ja liittyi muiden Konfederaation joukkojen tueksi Port Republicin taisteluun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Cross Keys *National Park Service*. Viitattu 10.3.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta** toimii Pohjois-Pohjanmaalla, Lapissa ja Kainuussa ja kuuluu Oulun hiippakuntaan. Seurakunta perustettiin 1.1.2022 entisten Oulun, Lapin ja Kajaanin seurakuntien yhdistyttyä yhdeksi seurakunnaksi. Lapin ja Kajaanin seurakunnat jatkavat toimintaansa Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan alaisina Lapin ja Kainuun kappeliseurakuntina. Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan jäsenmäärä on noin 4 500.

Pohjois-Suomen ortodoksista seurakuntaa muodostettaessa Kajaanin seurakunnassa ilmeni vastustusta, joka johti vuonna 2020 yhdistämissopimuksen hylkäämiseen. Kajaanin seurakunnan valtuusto esitti tuolloin, että Kajaanin seurakunta siirrettäisiin Oulun hiippakunnan sijaan Karjalan hiippakuntaan. Tätä perusteltiin lyhyemmällä etäisyydellä Kuopioon kuin Ouluun samoin kuin seurakunnan jäsenten eroamisilla. Kajaanin seurakunta valitti liitospäätöksestä hallinto-oikeuteen, joka hylkäsi valituksen. Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan oli alun perin tarkoitus muodostua vuonna 2021, mutta sitä lykättiin vuodella koronaviruspandemian takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta Suomen ortodoksinen kirkko. Viitattu 10.3.2024.
2. ↑  Lapin ortodoksinen kappeliseurakunta Suomen ortodoksinen kirkko. Viitattu 10.3.2024.
3. ↑  Kainuun ortodoksinen kappeliseurakunta Suomen ortodoksinen kirkko. Viitattu 10.3.2024.
4. ↑  Päätöksenteko Pohjois-Suomen ortodoksinen seurakunta. Viitattu 10.3.2024.
5. ↑  Korhonen, Tiia: Kajaanin ortodoksinen seurakunta hylkäsi yhdistymisesityksen Oulun ja Lapin kanssa – vaatii välitöntä siirtoa toiseen hiippakuntaan *Yle uutiset*.  28.1.2020. Viitattu 10.3.2024.
6. ↑  Krogerus, Milka: Kajaanin ortodoksinen seurakunta liittyy vastentahtoisesti Lapin ja Oulun seurakuntiin – kirkkoherra: "Meille on luvattu, etteivät palvelut huonone" *Yle uutiset*.  22.5.2020. Viitattu 10.3.2024.
**Gerald Brosseau Gardner** (13. kesäkuuta 1884 Blundellsands – 12. helmikuuta 1964) oli englantilainen virkamies, harrastelija-antropologi, kirjailija ja okkultisti. Gardneria pidetään yhtenä wiccan perustajista ja hän kirjoitti useita wiccan kannalta tärkeitä teoksia..

Gardner syntyi Blundellsandsissa lähellä Liverpoolia varakkaaseen englantilaisperheeseen. Hän vietti terveyssyistä suuren osan nuoruudestaan Aasiassa ja palasi Englantiin vuonna 1936 ollessaan 52-vuotias. Gardner kertoi, että hän oli liittynyt vuonna 1939 noituutta harjoittavaan seuraan nimeltä *New Forest coven*, jonka hän uskoi olevan eurooppalaisen pakanuuden vuosisatoja vanhan perinteen jatkumoa. Gardner julkaisi teokset *Witchcraft Today* ja *The Meaning of Witchcraft* tehdäkseen noituususkontoa tunnetuksi suuren yleisön parissa.

Teokset
-------

Gerald Gardnerin muistolaatta Highcliffessa Dorsetissa.
* *Keris and Other Malay Weapons*. Singapore: Progressive, 1936.
* *A Goddess Arrives*. London: Arthur H. Stockwell, 1939.
* *High Magic’s Aid* London: Michael Houghton, 1949.
* *Witchcraft Today*. London: Rider, 1954.
* *The Meaning of Witchcraft*. London: Aquarian, 1959.

Lähteet
-------

1. ↑  Hjelm, Titus (toim.): *Mitä wicca on?*. Helsinki: Like, 2005. ISBN 952-471-502-3.
2. ↑  Gardner, Gerald B. The Mystica. Viitattu 25.10.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* www.geraldgardner.com. (englanniksi)
* Witches of History: Gerald Gardner, una risorsa online (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Tilemsin laakso Kidalin alueen kartalla.
**Tilemsin laakso** (ransk. *La vallée de Tilemsi*) on tasankomainen kuivunut jokilaakso Malin Kidalin ja Gaon alueilla. Se ulottuu pohjois-eteläsuunnassa Adrar des Ifoghas -vuoriston länsipuolelta Nigerjoelle. Pohjoisosa kuuluu Saharaan ja eteläosa Sahelin vyöhykkeeseen. Seudulla on runsaat pohjavesivarat, mutta pintavedet käsittävät vain sateiden jälkeen nopeasti kuivuvia vadeja ja lampia. Kasvillisuus koostuu etupäässä pensaista ja heinäkasveista. Bouremin piirin Tarkintin kunnassa sijaitsee suuri fosfaattiesiintymä.

Laakson kautta kulkee Gaosta Kidaliin sekä Tessalitin kautta Algeriaan johtava tie. Seudulla asuvat tuaregit harjoittavat etupäässä paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa. Karkarichinkatissa noin 45 kilometriä Gaosta pohjoiseen on arkeologinen löytöpaikka, joka on ajoitettu neljännelle vuosituhannelle ennen ajanlaskun alkua. Sen muinaiset asukkaat harjoittivat metsästystä, kalastusta ja karjanhoitoa, valmistivat keramiikkaa ja pieniä eläinhahmoja.

Lähteet
-------

1. ↑  *Le petit futé Sahara 2011–2012*, s. 304. Paris: Nouvelles éditions de l’université, 2009. ISBN 978-2-7469-3119-0.
2. ↑  Schéma d'Aménagement et de Développement du Cercle de Kidal *bndr-mali.org*.  Arkistoitu 17.3.2012. Viitattu 9.6.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Gao *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 9.6.2012. (ranskaksi)
4. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Bourem *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 9.6.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Synthèse des Plans Communaux de Securité Alimentaire de la Région de Kidal 2007–2011 *csa-mali.org*.  2007. Viitattu 9.6.2012. (ranskaksi)
6. ↑  Carte Culturelle du Mali. Esquisse d’un Inventaire de Patrimoine Culturel National *malikunnafoni.com*. Viitattu 9.6.2012. (ranskaksi)
*Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1805 rauhansopimusta. Nimen muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**Pressburgin rauha** eli **neljäs Pressburgin rauha** solmittiin Napoleonin sotien aikana vuonna 1805 Ranskan ja Itävallan välillä Pressburgissa eli nykyisessä Bratislavassa. Keisarien Napoleon I ja Frans II edustajat allekirjoittivat rauhansopimuksen 26. joulukuuta 1805. Siinä vahvistettiin tappiot, jotka Itävalta oli kokenut Ulmin (16.–19. lokakuuta) ja Austerlitzin taisteluissa (2. joulukuuta). Sopimuksen seurauksena kolmas liittokunta ja Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta lakkasivat olemasta.

Rauhanehdoissa sodan hävinnyt Itävalta joutui luovuttamaan huomattavia alueita Ranskalle ja sen uusille liittolaisvaltioille. Itävalta luovutti Piemonten, Parman ja Piacenzan Ranskalle, Tirolin, Vorarlbergin ja eräitä muita alueita Baijerille, vuoden 1797 Campo Formion rauhassa saamansa Venetsian tasavallan alueet Venetsian, Istrian ja Dalmatian Ranskan vasallivaltiolle Italian kuningaskunnalle sekä Habsburgien valtakunnan läntisiä alueita Badenille ja Württembergille. Itävalta menetti näin kaiken vaikutusvaltansa Italiassa ja pääosan vallastaan Saksassa. Lisäksi Itävalta joutui tunnustamaan Baijerin ja Württembergin korottamisen vaaliruhtinaskunnista itsenäisiksi kuningaskunniksi sekä maksamaan 40 miljoonan kultafrangin sotakorvaukset. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan lakkauttamisen yhteydessä Itävalta sai luvan liittää itseensä vähäiset Salzburgin vaaliruhtinaskunnan ja Berchtesgadenin ruhtinaspiispakunnan sekä ottaa haltuunsa saksalaisen ritarikunnan maat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Treaty of Pressburg Encyclopedia Britannica. Viitattu 20.11.2019.
2. 1 2  As a result of Austria’s defeat to Napoleon’s French Army, the fourth Treaty of Pressburg is signed. *Famous Daily*. Viitattu 24.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Treaty of Pressburg The Napoleon Series (englanniksi)
**Jüri Pihl** (17. maaliskuuta 1954 Kuressaare – 3. helmikuuta 2019) oli virolainen virkamies ja poliitikko.

Pihl valmistui juristiksi Tarton yliopistosta vuonna 1982. Neuvostoaikana Pihl työskenteli tutkijana Eestin SNT:n sisäministeriössä vuosina 1975–1986.

Uudelleenitsenäistyneessä Virossa Pihl toimi Kaitsepolitsein ensimmäisenä pääjohtajana vuosina 1991–2003, minkä jälkeen hän oli Viron pääsyyttäjänä 2003–2005 ja oikeusministeriön kanslerina 2005–2007. Politiikassa Pihl toimi sisäministerinä Ansipin II hallituksessa 2007–2009 edustaen sosiaalidemokraatteja. Pihl oli Sosiaalidemokraattisen puolueen (SDE) puheenjohtajana 2009–2010 toimien samaan aikaan Tallinnan apulaispormestarina. Tämän pestin jälkeen hän jätti politiikan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Eesti Entsüklopeedia 14*, s. 370. Tallinn 2000. ISBN 9985-70-064-3
2. 1 2  Former ISS director, prosecutor general, interior minister Jüri Pihl dies *news.err.ee*.  4.2.2019. ERR News. Viitattu 30.3.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Tunne-Väldo Kelam** (s. 10. heinäkuuta 1936 Taheva) on virolainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen. Kelam edustaa Isänmaa-puoluetta, joka europarlamentissa on osa Euroopan kansanpuoluetta.

Elämä
-----

Kelam on opiskellut historiaa Tarton yliopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli Viron valtakunnallisessa keskusarkistossa vuosina 1959–1965 ja vanhempana tiedetoimittajana Neuvosto-Viron ensyklopediassa vuosina 1965–1975. Vuonna 1972 Kelam valmisteli muistion YK:lle, jossa vaadittiin vapaita vaaleja Viroon ja miehitysjoukkojen vetäytymistä. Muistio salakuljetettiin ulos maasta ja tapauksen seurauksena Kelam menetti työnsä Neuvosto-Viron ensyklopediassa. Hänen työpaikkansa vaihtui yövahdin virkaan kanatilalla.

Kelam haki kommunistisen puolueen jäsenyyttä 1970-luvulla, mutta hänen hakemuksensa hylättiin, sillä Kelam nähtiin liian kansallismielisenä. Kelam valitti päätöksestä puolueen komissiolle Moskovaan, mutta myös sieltä tuli hylkäävä päätös.

Neuvosto-Viron viimeisten vuosien aikana Kelam oli mukana perustamassa Viron kansallista riippumattomuuden puoluetta (vir. *Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei* eli ERSP) vuonna 1988, joka oli paitsi miehitetyn Viron niin myös koko Neuvostoliiton ensimmäinen ei-kommunistinen puolue. Vuonna 1990 Kelam valittiin Viron kongressiin ja Viron palautettua itsenäisyytensä 1991 hän toimi poliittisissa tehtävissä muun muassa perustuslakia säätävän kokouksen jäsenenä. Kelam oltiin valittu Riigikogun jäseneksi vuonna 1992, ja vuosina 1992–2003 hän toimi Riigikogun varapuhemiehenä. Paikastaan hän luopui tultuaan valituksi Euroopan parlamenttiin vuoden 2004 vaaleissa.

Kunnianosoitukset
-----------------

Tunne Kelamin Viron kansallisuuden tunnustava henkilökortti vuodelta 1989, jollaisia myönnettiin kansalaisaloitteen pohjalta 790 000 virolaiselle jo ennen virallista eroa Neuvostoliitosta.
Tunne Kelam on ollut Marylandin osavaltion kunniakansalainen vuodesta 1991. Hänelle on lisäksi myönnetty useita eri kunnianosoituksia, kuten Ranskan ansioritarikunnan suurristi vuonna 2001 ja Viron Valtionvaakunan ritarikunnan I luokan kunniamerkki eli suurristi vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  EP:n jäsenet: Tunne KELAM *europarl.europa.eu*. Euroopan parlamentti. Viitattu 26.9.2010.
2. 1 2  Whyte, Andrew: Tunne Kelam MEP honoured by US *news.err.ee*.  13.11.2018. ERR News. Viitattu 16.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Rotko, Jorma: Mihin katosi Virosta 120 000 kommunistia? *The Baltic Guide*.  2001. Viitattu 17.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tunne Kelam** Wikimedia Commonsissa

* Tunne Kelamin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Defense Advanced Research Projects Agency (DARPA)** on Yhdysvaltain asevoimien tutkimusorganisaatio..

Laitos perustettiin Yhdysvaltain puolustusministeriön direktiivillä 5105.15 7. helmikuuta 1958 nimellä **ARPA** eli *Advanced Research Projects Agency*. Se on pikemminkin tutkimusta rahoittava organisaatio kuin varsinainen tutkimuslaitos. 23. maaliskuuta 1972 puolustusministeriö nimesi sen DARPAksi, jolloin se tuli erilliseksi virastoksi. 22. helmikuuta 1993 nimi muuttui jälleen ARPAksi ja maaliskuussa 1996 organisaatiosta tuli taas DARPA. 

DARPA on rahoittanut muun muassa Internetin kehityksen 1960-luvulla (ARPANET). Tuolloin ja osin edelleenkin sen rahoituksella pyritään kehittämään teknologiaa siten, että yliopistojen jne. kautta tutkimusten tulokset julkistetaan. 
DARPA on rahoittanut myös Douglas Engelbartin oN-Line System -järjestelmän kehitystä.
DARPAn kehityshankkeilla on ollut merkittävä vaikutus myös mikrotietokoneen syntyyn. 

DARPA kehitti Yhdysvaltain ensimmäisiä satelliitteja, mutta se ei ole sotilaallinenkaan avaruusjärjestö, jossa roolissa Yhdysvalloissa ovat eri aselajien organisaatiot (esimerkiksi Yhdysvaltain ilmavoimien Space Command).

Lähteet
-------

* Smith, Daniel: *Pääsy kielletty!: 100 maailman salaisinta kohdetta*, s. 70–71. Helsinki: Tammi, 2013. ISBN 978-951-31-7343-2.

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Network Associates disbands PGP unit. (ISSN *0887-7661*) *Network World*, 15.10. 2001. vsk, s. 75.  IDG Network World Inc.
3. ↑  Noah Shachtman: Darpa Dodges Obama Budget Death Ray, Keeps Its Billion  14.2.2012. Wired. Viitattu 27.8.2012. (englanniksi)
4. ↑  Smith 2013, 70
5. ↑  HISTORY DARPA. Viitattu 11.11.2009. (englanniksi)
6. ↑  Lawrence Roberts Manages The ARPANET Program *livinginternet.com*. Viitattu 17.6.2018.
7. ↑  oN-Line System Defense Advanced Research Projects Agency. Viitattu 12.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **DARPA**.
* http://www.darpa.mil
Tivoli Audio PAL
**Tivoli Audio** LLC. on vuonna 2000 perustettu yhdysvaltalainen äänentoistoon keskittynyt yritys,joka tunnetaan korkealaatuisten pienois-stereolaitteiden valmistajana. Valmistaja on voittanut tuotteillaan useita äänentoistoon ja muotoiluun liittyviä palkintoja ja tuotevertailuja. 

Tivoli Audion tuotteet ovat olleet esillä myös muotoilu- ja sisustusalalla. Esimerkiksi Songbook on esillä New Yorkin Modernin taiteen museo MoMa:ssa. 

Yrityksen perustaja ja toimitusjohtaja Tom DeVesto on itse taustaltaan suunnittelija.

DeVesto ja Henry Kloss suunnittelivat ensimmäiset menestysmallit Model One ja PAL. Vuonna 2009 markkinoille tuli nettiradio, joka ei tarvinnut toimiakseen tietokonetta.

Mallisto
--------

* Model One
* Model One Platinum
* Model Two
* Model Three
* Model 10
* Music System
* Networks Radio
* Radio Combo
* Radio Works
* Model Subwoofer
* iMusic System
* PAL
* iPAL
* Songbook
* iSongbook
* iYiYi

Lähteet
-------

1. 1 2  Tivoli Audion toimitusjohtaja, suunnittelija ja perustaja Tom DeVesto panostaa korkeaan laatuun, muotoiluun ja huippuluokkaiseen ääneen  2013. Top Gear Suomi.  Arkistoitu 10.11.2014. Viitattu 10.11.2014.
2. ↑  Tivoli’s Internet Radio Cuts a Bella Figura NY Times. Viitattu 10.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Tivoliaudio.fi
* Tivoliaudio.com
Korttionmäen luonnonsuojelualue

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Riihimäki, Suomi |
| Pinta-ala | 
22,7 ha |

Hallinto| Perustettu | 
2023 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Korttionmäen luonnonsuojelualue** on Riihimäen Parooninmäen kaupunginosaan kuuluvan Korttionmäen asuinalueen läheisyydessä sijaitseva 22,7 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Alue on rauhoitettu vuonna 2023 Metso-suojeluohjelman kohteena. Alueella on useita suojeltuja luontotyyppikohteita ja se on maisemallisesti merkittävä.

Korttionmäen metsä on kalliopohjaista ja varttunutta, pääosin tuoretta kangasta. Alueella esiintyy eri metsätyyppejä lehtolaikuista kalliopaljastumiin. Metsän puusto on hoidettua ja melko tasarakenteista. Valtapuustona ovat kuusi, rauduskoivu ja haapa. Alueella sijaitsee myös jalopuumetsikköjä, jotka on rauhoitettu jo aiemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Luonnonsuojelualueet - Riihimäki, *riihimaki.fi*, viitattu 13.3.2024.
2. ↑  Riihimäen kaupunki suojelee luonnon monimuotoisuudelle arvokkaita aleuita - Riihimäki, *riihimaki.fi*, viitattu 13.3.2024.
**Rinta-Joupin Autoliike** on suomalainen 1950-luvulta alkaen autokauppaa harjoittanut perheyritys. Yritys syntyi Pohjanmaan Tervajoella ja sen toimiala on autokauppa. Nykyään Rinta-Jouppi -nimellä toimii kaksi erillistä yritystä: Rinta-Joupin Autoliike ja J. Rinta-Jouppi Oy. Alkujaan liikkeen ovat perustaneet vetäjien isoisä Toivo Rinta-Jouppi, jonka poika Rauno (1931 – 2023) jatkoi toimintaa.

Rinta-Jouppi-nimellä tunnetut erilliset yhtiöt
----------------------------------------------

**Rinta-Joupin Autoliike Oy** on erillinen, Ari Rinta-Joupin perustama yritys. Yritys toimii 28 toimipisteessä ympäri Suomen: Espoossa Koskelossa ja Nihtisillassa, Hyvinkäällä, Joensuussa, Jyväskylässä, Järvenpäässä, Kempeleessä, Keuruulla, Kokkolassa, Kouvolassa, 
Kuopiossa,
Lahdessa, Lempäälässä, Mikkelissä, Oulussa, Porissa, Porvoossa, Raumalla, Raisio, Rovaniemellä, Salossa, Tampereella, Tervajoella, Turussa, Vaasassa, Vantaalla Airportilla ja Petikossa sekä Ylivieskassa.

Rinta-Joupin Autoliike myy autojen lisäksi uusia sekä käytettyjä matkailuajoneuvoja, veneitä sekä on Suomen suurin käytettyjen moottoripyörien myyjä. Rinta-Joupin Autoliikkeellä on lisäksi 5 automerkin ja 7 matkailuajoneuvomerkin edustus sekä autohuolto 11 eri paikkakunnalla.

Rinta-Joupin Autoliike Oy:n liikevaihto vuonna 2021 oli 508,6 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 603.

**Jarmo Rinta-Jouppi Oy** on erillinen, Rinta-Joupin Autoliikkeen omistavan Ari Rinta-Joupin veljen Jarmo Rinta-Joupin vuonna 1987 perustama yritys, joka toimii Espoossa, Helsingissä, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Jyväskylässä, Kotkassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Oulussa, Porissa, Raisiossa, Seinäjoella, Tampereella ja Vantaalla. Yhtiön toimipisteissä on vaihtoautojen sekä matkailuautojen oston ja myynnin lisäksi uusien Ford-, Kia-henkilö- ja pakettiautojen, sekä Kabe-, Adria-, Sun Living- ja Bürstner-matkailuajoneuvojen merkkiedustus.

Jarmo Rinta-Jouppi Oy:n liikevaihto vuonna 2021 oli 364 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 297.

*Rinta-Jouppi Machine* on J. Rinta-Jouppi Oy:n alaisuudessa toimiva maansiirtokoneiden myyntiin keskittynyt yritys Ilmajoella.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Rauno Rinta-Joupin haastattelu Rinta-Joupin autoliike.  Arkistoitu 29.3.2015. Viitattu 12.5.2017.
3. ↑  Tarinamme *Rinta-Joupin Autoliike*.  Arkistoitu 21.10.2020. Viitattu 15.9.2020.
4. ↑  Rinta-Joupin Autoliike Oy | Yrityksen tiedot *Taloussanomat*. Viitattu 15.9.2020.
5. ↑  Jarmo Rinta-Jouppi Oy *Yritystiedot*. Kauppalehti. Viitattu 17.4.2022.
6. ↑  Seppo Salomäki: Rinta-Jouppi Machine *Yhteystiedot*. rintajouppimachine.com. Viitattu 19.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Rinta-Joupin Autoliike Oy:n verkkosivusto
* J. Rinta-Jouppi Oy:n verkkosivusto
* Rinta-Jouppi Machinen verkkosivusto
* Rauno Rinta-Joupin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Polyeetteri-imidin rakenne
**Polyeetteri-imidi** eli **PEI** on polyeettereihin ja polyimideihin kuuluva polymeeri. Sen valmistuksessa käytettävät monomeerit ovat bisfenoli A, 4-nitroftaali-imidi ja m-fenyleenidiamiini. Polyeetteri-imidillä on useita käyttökohteita erityisesti korkean lämpötilan sovellutuksissa.

Ominaisuudet
------------

Polyeetteri-imidi on termoplastista. Sen molekyylimassa on tavanomaisesti 30 000–75 000 g/mol. Polymeerin sulamispiste on noin 229 °C ja lasisiirtymälämpötila on noin 216 °C. Polyeetteri-imidi liukenee vain dikloorimetaaniin, kloroformiin ja N-metyylipyrrolidoniin. Yhdiste kestää useiden kemikaalien vaikutusta, mutta hydrolysoituu emäksisissä oloissa. Aine kestää hyvin myös UV- ja gammasäteilyä, eikä syty helposti palamaan. Polyeetteri-imidi on amorfinen polymeeri eli sen kiteisyysaste on alhainen. Polyeetteri-imidin tiheys on 1,27–1,31 g/cm3. Polyeetteri-imidin taivutuslujuus ja vetolujuus ovat erittäin hyvät eikä se veny. Mekaaniset ominaisuudet säilyvät hyvinä noin 200 °C:n lämpötilaan saakka. Mekaanisia ominaisuuksia voidaan parantaa seostamalla lasikuidun kanssa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Polyeetteri-imidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa bisfenoli A ja 4-nitroftaali-imidi reagoivat muodostaen niin kutsutun BPA-di-imidin. Tämän yhdisteen imidiryhmät reagoivat ftaalianhydridin kanssa muodostaen happoanhydridiryhmiä ja muodotuva tuote on BPA-dianhydridi. BPA-dianhydridi reagoi m-fenyleenidiamiinin kanssa 170–180 °C:n lämpötilassa polyeetteri-imidiksi. Liuottemena reaktiossa käytetään diklooribentseeniä.

Polyeetteri-imidistä valmistetaan muun muassa kappaletuotteita ja kuituja. Käyttökohteita ovat esimerkiksi autojen ja lentokoneiden osat, ledit, steriloitavat lääketieteelliset laitteet, koeputket, sähkötekniikan ja elektroniikan komponentit, suojavaatteet ja mikroaaltoja kestävät astiat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fabio Garbassi & Riccardo Po: "Engineering Thermoplastics", teoksessa *Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001.
2. 1 2 3 4  David Parker, Jan Bussink, Hendrik T. van de Grampel, Gary W. Wheatley, Ernst-Ulrich Dorf, Edgar Ostlinning, Klaus Reinking, Frank Schubert, Oliver Jünger & Reinhard Wagener: "Polymers, High-Temperature", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2012.
3. 1 2 3  George Wypych: *Handbook of Polymers*, s. 392–396. ChemTech Publishing, 2022. ISBN 978-1-927885-96-3. (englanniksi)
4. ↑  Tony Whelan: *Polymer Technology Dictionary*, s. 324. Chapman & Hall, 1994. ISBN 0-412-58180-9. (englanniksi)
5. 1 2 3  Marianne Gilbert: *Brydson's Plastics Materials*, s. 572–582. Butterworth-Heinemann, 2017. ISBN 978-0-323-35824-8. (englanniksi)
6. ↑  Muovit äärirajoilla ja niiden yli Muoviteollisuus ry. Viitattu 1.2.2024.
**Tomi Satomaa** on suomalainen urkuri, kanttori, kuoronjohtaja ja urkupedagogi.

Satomaa on Tauno Satomaan poika. Hän soitti alun perin pianoa, mutta keskittyi urkuihin kokeiltuaan 14-vuotiaana Olarin kirkon urkuja. Valmistuttuaan Sibelius-Akatemiasta Satomaa muutti vuonna 2008 vaimonsa kanssa Paraisille. Tätä ennen hän oli aina asunut pääkaupunkiseudulla. Satomaan keskeisiä opettajia olivat hänen isänsä ja Kari Jussila. Satomaa työskenteli Länsi-Turunmaan suomalaisen seurakunnan kanttorina vuosina 2009–2019 ja Turun Martinseurakunnan vastaavana johtavana kanttorina 2017–2018. Liedon seurakunnan vastaava kanttori hänestä tuli vuonna 2019. Lisäksi Satomaa aloitti vuonna 2010 tuntiopettajana työskentelyn Musiikkiopisto Arkipelagissa. Luentoja hän on pitänyt myös Sibelius-Akatemiassa, Oulun konservatoriossa ja eri urkukursseilla.

Satomaa on konsertoinut solistina, säestäjänä ja kamarimuusikkona eri puolilla Suomea. Hän on esiintynyt urkusolistina myös Ruotsissa, Saksassa, Unkarissa, Latviassa, Venäjällä ja Italiassa. Satomaa on soittanut lukuisilla urkujuhlilla Suomessa ja osallistunut myös kansainvälisiin urkutapahtumiin. Hän on kantaesittänyt teoksia Olli Kortekankaalta ja Kari Tikalta. Satomaan ensimmäisenä levytyksenä ilmestyi syksyllä 2016 Alba Recordsilla *Ramus virens olivarum*. Joulukuussa 2022 ilmestyi toisena levynä *G.A. Homilius: Chorale Preludes for Organ* (Pilfink Records). Satomaa on esiintynyt monilla muilla levytyksillä urkusolistina ja säestäjänä. Hän on tehnyt kantanauhoituksia Yleisradiolle, ja hänen soolokonserttinsa radioitiin ja lähetettiin Yle Radio 1:lla elokuussa 2019. Vuonna 2019 hän oli urkurina Ylen *Risto ja Jenni pyhimysten jäljillä* -ohjelmissa.

Satomaa perusti johtamansa kamarikuoro Musica Vocalen (aiemmin Paraisten Vokaaliyhtye), jonka ohjelmisto on ulottunut 1500-luvulta oman aikansa teoksiin. Satomaa toimi vuosina 2016–2019 Organum-seuran puheenjohtajana ja taiteellisena johtajana, Helsingin urkupäivien taiteellisena johtajana ja *Organum*-lehden päätoimittajana. Hän on toiminut myös yhtenä ensimmäisistä varhaisiän urkupedagogiikan kehittäjistä Suomessa. Hän laati yhdessä Susanne Kujalan kanssa oppikirjan *Suomalainen urkukoulu lapsille* (Sulasol). Satomaalle on myönnetty Paraisten kaupungin kulttuuripalkinto (2017) ja director musicesin arvonimi (2021).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tomi Satomaa Säveliä, viitattu 6.1.2023
2. ↑  Urkujen massiivisuus vakuutti Tomi Satomaan jo teini-iässä Aamuset-kaupunkimedia 5.6.2020, viitattu 6.1.2023
3. 1 2 3 4 5 6  CV Tomi Satomaa, viitattu 6.1.2023
**Pentti Juhani Laurio** (29. elokuuta 1931 Uurainen – 20. helmikuuta 1987 Las Palmas) oli suomalainen toimittaja ja viihdetaiteilija, pääammatiltaan opettaja.

Pentti Laurio tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1954 ja opiskeli sitten kansakoulunopettajaksi Jyväskylässä. Hän palasi kotikaupunkinsa lyseoon ja toimi siellä suomen kielen, uskonnon ja historian tuntiopettajana. Lisäksi hän opetti puheilmaisua Jyväskylän yliopistossa. Hän jäi sairauseläkkeelle 1970-luvun puolivälissä.

Laurio oli 1960- ja 1970-luvuilla Jyväskylän Huoneteatterin kantavia voimia. Hän tuli tunnetuksi radio- ja televisio-ohjelmista. Yhdessä Irma Loikkasen kanssa hän teki ja esitti Yleisradiossa radiosarjaa *Kauppisen pariskunta*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 4.3.1987, s. 4
2. 1 2  Kuolleita: Opettaja Pentti Laurio.  *Helsingin Sanomat*, 24.2.1987, s. 12. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille).
3. ↑  Kauppisen pariskunta *yle.fi*. Viitattu 26.10.2017.
4. ↑  Kauppisen pariskunta *kansalliskirjasto.finna.fi*.  Arkistoitu 26.10.2017. Viitattu 26.10.2017.
Vapaamuurareiden symboli
**Yorkin riitti** on vapaamuurariuden astejärjestelmä. Sitä kutsutaan myös Amerikkalaiseksi riitiksi. Vapaamuurarikokemuksen lisääntyessä voi nousta aina seuraavalle asteelle. Kullakin asteella on oma rituaalinsa. Yorkin riitti on nimetty Englannissa sijaitsevan Yorkin mukaan.

Järjestelmän luojana pidetään Thomas Smith Webbia.

Yorkin riittiin kuuluvat Yhdysvalloissa kolmen ensimmäisen ns. sinisen asteen lisäksi seuraavat asteet, joista ei käytetä järjestysnumeroita:

* **Kapitteliasteet**
	+ Merkkimestarimuurari
	+ Past Master
	+ Most Excellent Master
	+ Royal Arch -muurari
* **Kryptiset asteet**
	+ Royal Master
	+ Select Master
	+ Super Excellent Master
* **Ritariasteet**
	+ Maltan ritarit
	+ Temppeliritarit
	+ Konstantinuksen Punainen Risti

Suomessa Yorkin riitti ei muodosta yhtenäistä järjestelmää, mutta täällä annetaan englantilaisperäisten rituaalien mukaisesti sinisten asteiden jälkeiset asteet merkkimestarimuurari, Royal Arch sekä ritariasteet. Lisäksi merkkimestariloosien yhteydessä toimivat Royal Ark Mariners -loosit. Merkkimestarimuurareilla, Royal Archilla ja ritariasteilla on Suomessa omat keskusjärjestönsä.

Yorkin riitin kanssa rinnakkainen vapaamuurareiden yläastejärjestelmä on Muinainen ja Oikeutettu Riitti, joka monissa maissa tunnetaan nimellä "Skottilainen riitti". 

Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain Suomen Liitto ry:n toiminnassa on myös mahdollisuus edetä kapiteeli- tai kapituliasteisiin, sekä Kuninkaallisen Arkin Merenkulkijoihin (Royal Arch Mariners). Le Droit Humain Suomen Liitto ry:ssä ei toistaiseksi ole käytössä Kätkettyjä asteita (Kryptiset asteet), eikä Ritariasteita.

Lähteet
-------

1. ↑  Degrees York Rite
2. ↑  Thomas Smith Webb *Masonic Biographies, Grand Lodge of British Columbia and Yukon*.  2005. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Le Droit Humain Suomen liitto ry Le Droit Humain Suomen liitto ry.  Arkistoitu 7.9.2010.
Touatin keidasalue ympyröitynä.
Touatin kaupungit.
**Touat** (myös *Tuwat*) on keidasalue Adrarin maakunnassa Algerian Saharassa. Se on noin kaksisataa kilometriä pitkä kapea painauma, joka rajoittuu pohjoisessa Läntiseen Isoon Ergiin, lännessä Erg Chechiin, lounaassa Tanezrouftiin ja kaakossa Tadmaïtin tasankoon. Touatin pohjoispuolella sijaitsevat Gouraran keitaat. Alueen keskus on Adrarin kaupunki. Sen muut 11 kuntaa ovat Bouda, Fenoughil, In Zghmir, Ouled Ahmed Timmi, Reggane, Sali, Sbaa, Tamantit, Tamest, Tsabit ja Zaouiet-Kounta. Kunnissa on yhteensä 217 700 asukasta (vuonna 2011).

Alue on äärimmäisen kuiva ja sen luonnonvarainen kasvillisuus vähäistä. Elämän keitailla tekee mahdolliseksi pohjavesi, jota hyödynnetään perinteisen kastelujärjestelmän foggaran sekä nykyaikaisten vesipumppujen avulla. Asutus on keskittynyt kahteentoista linnoitettujen kylien eli ksarien ryhmään. Asuttuja ksareja on yhteensä 248.

Touatin varhaisimmat asukkaat olivat zenata-ryhmän berbereitä. Nykyään berberin kieli on lähes kokonaan väistynyt arabian tieltä. Keskiajalla keitaalla asui myös juutalaisia, joiden islaminuskoon käännytetyt jälkeläiset muodostavat mhadjiriyya-nimisen ryhmän. Kanta-asukkaiden joukossa on myös mustaihoisia haratineja. Uudempia tulokkaita ovat arabit.

Touat toimi keskiajalla Saharan ylittävän karavaanikaupan välietappina. Sen kautta kuljetettiin erityisesti Sudanista tuotuja mustia orjia. Alue kuului pitkään Marokon hallitsijoiden valtapiiriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume X*, s. 757–758. Leiden: Brill, 2000. ISBN 90-04-11211-1.
2. ↑  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume XII (supplement)*, s. 328. Leiden: Brill, 2004. ISBN 90-04-13974-5.
3. ↑  Direction du Commerce de la Wilaya d’Adrar: Présentation de la Wilaya *dcwadrar.dz*.  Arkistoitu 20.8.2014. Viitattu 19.8.2014. (ranskaksi)
Hapon ja emäksen välisessä reaktiossa muodostuu emäksen konjugaattihappo ja hapon konjugaattiemäs
**Konjugaattihappo** BH+ on Brønsted–Lowry-happoemästeorian mukaisesti molekyylilajike, joka muodostuu emäksen vastaanottaessa protonin hapolta. Vastaavasti **konjugaattiemäs** A- on lajike, joka muodostuu hapon HA luovuttaessa protonin emäkselle. Happo ja sen konjugaattiemäs tai emäs ja sen konjugaattihappo muodostavat konjugaattihappo-emäsparin. esimerkiksi ammoniakki kykenee vastaanottamaan protonin, jolloin siitä muodostuu sen konjugaattihappo eli ammoniumioni ja vetykloridin protolysoituessa muodostuu siitä kloridi-ioni, joka on vetykloridin konjugaattiemäs. Konjugaattihappo on yhden alkeisvarauksen verran positiivisemmin varautunut kuin emäs, josta se on muodostunut ja konjugaattiemäs on yhden alkeisvarauksen verran negatiivisemmin varautunut kuin happo, josta se on muodostunut.

Konjugaattihappo on nimensä mukaisesti hapan eli voi luovuttaa protonin ja konjugaattiemäs kykenee protonin vastaanottoon. Konjugaattihapon tai -emäksen vahvuus riippuu siitä, ovatko ne muodostuneet vahvasta vai heikosta haposta tai emäksestä. Vahvat hapot tai emäkset muodostavat hyvin stabiilin konjugaattiemäksen tai -hapon, ja nämä ovat tyypillisesti happoina tai emäksinä heikkoja. Vastaavasti heikosta haposta tai emäksestä muodostuu vahva konjugaattiemäs tai -happo. Puskuriliuokset koostuvat tyypillisesti hapon ja sen konjugaattiemäksen muodostamasta parista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Steven S. Zumdahl, Susan A. Zumdahl: *Chemistry*, s. 640. 8. painos. Brooks Cole, 2008. ISBN 978-0-495-82992-8. (englanniksi)
2. ↑  Leila Kotama ja Antti Kivinen: *Suomalaisten Kemistien Seuran sanastotoimikunnan julkaisuja nro 5: Fysikaalisen orgaanisen kemian sanasto*, s. 32. Suomen Kemian Seura, 1983. ISBN 951-9223-20-7. (englanniksi)
3. ↑  Conjugate acid–base pair *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 20.4.2017. (englanniksi)
4. ↑  Frederick A. Bettelheim, William H. Brown, Mary K. Campbell, Shawn O. Farrell: *Introduction to General, Organic and Biochemistry*, s. 244. Cengage Learning, 2009. ISBN 978-0495391128. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.4.2017). (englanniksi)
5. ↑  Michael B Smith: *Organic Synthesis*, s. 20–35. Academic Press, 2011. ISBN 9781890661403. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.4.2017). (englanniksi)
6. ↑  John Kenkel: *Analytical chemistry for technicians*, s. 113. CRC Press, 2003. ISBN 9781566705196. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.4.2017). (englanniksi)
Edith von Bonsdorff 1910-luvun lopulla.
**Edith Helena von Bonsdorff** (o.s. **Andersen**; 24. huhtikuuta 1890 Ringsted, Tanska – 19. huhtikuuta 1968) oli tanskalais-suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi.

Elämäkerta
----------

Edith von Bonsdorff oli alkuaan tanskalainen, mutta hän meni naimisiin suomalaisen kanssa. Hänen ensiesiintymisensä Suomessa oli vuonna 1919 yhdessä ruotsalaisen tanssijan ja koreografin Jean Börlinin kanssa. Seuraavilla vuosikymmenillä hän piti Helsingissä monia tanssiesityksiä ja teki ainakin yhden esityskiertueen vuonna 1925, yhdessä Kaarlo Erosen kanssa. 1920-luvulla von Bonsdorff oli jonkin aikaa kiinnitettynä myös Pariisin Les Ballets Suédois -balettiin. Siellä hän esiintyi muun muassa Francis Picabian librettoon perustuneessa avantgarde-baletissa *Relâche*, johon musiikin oli säveltänyt Erik Satie. Hän vieraili vuonna 1926 myös Suomen kansallisbaletin *Šeherazade*-baletissa, jossa hänen parinaan oli balettimestari George Gé. 

Vuonna 1936 remontin jälkeen uudelleen avatun Svenska Teaternin avajaisohjelmistona olleen *Peer Gynt* -baletin koreografiasta vastasi von Bonsdorff. Vuonna 1951 von Bonsdorff laati koreografian Kansallisbaletin esittämään *Salome*-balettiin, joka oli ollut hänen suosikkiteoksiaan jo 1920-luvulla.

Itse koreografina luomissaan tanssiteoksissa von Bonsdorff käytti esiintyjinä sekä balettitanssijoita että tanssinopiskelijoita muun muassa Helvi Salmisen tanssikoulusta. Jotkut hänen omista töistään perustuivat Pariisin *Les Ballets Suédois* -baletin teoksiin.

Von Bonsdorff esiintyi myös Yrjö Nybergin ohjaamassa pitkässä elokuvassa *Sano se suomeksi* (1931). Vuonna 1961 von Bonsdorff sai ansioistaan Pro Finlandia -mitalin.

Hänen puolisonsa oli professori Per Adolf von Bonsdorff.

Galleria
--------

* Oikealla Akseli Gallen-Kallelan 50-vuotispäivillä, Antti Favénin maalaus vuodelta 1915Oikealla Akseli Gallen-Kallelan 50-vuotispäivillä, Antti Favénin maalaus vuodelta 1915
* Favénin maalaama muotokuva vuodelta 1921Favénin maalaama muotokuva vuodelta 1921

Lähteet
-------

* Edith von Bonsdorff Elonetissä.
* Makkonen, Anne: *One Past, Many Histories: Loitsu (1933) in the Context of Dance Art in Finland. Part II. Overture: Dance in Finland 1917–1939*. Väitöskirja. University of Surrey, 2007. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Vienola-Lindfors, Irma – Hällström, Raoul af: *Suomen kansallisbaletti 1922–1972*, s. 229. Helsinki: Fazer, 1981. ISBN 951-757-096-1.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1903. Helsingin yliopiston keskusarkisto.

Aiheesta muualla
----------------

* Rauol af Hällström : Alina Frasan valkea liina, Suomen Kuvalehti, 06.04.1929, nro 14, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Alusta** on Suomessa toimiva anarkistiliitto, joka on perustettu 6.6.2015. Sen toiminta muistuttaa 1999 lakkautettua Suomen Anarkistiliittoa. Alustan tarkoituksena on houkutella lisää ihmisiä mukaan anarkistiseen toimintaan. Alustalla ei ole johtoa tai puheenjohtajaa, sillä se ei sovi liiton antiautoritääriseen aatemaailmaan.

Alustan jäseniä ovat Helsingissä toimiva A-ryhmä, Turussa toimiva Aura ja Pohjois-Karjalan Anarkistinen Karjala-Seura.  Tampereen anarkistiliitto TAL kertoo kuuluvansa Alustaan facebook-sivuillansa. Perustamistiedotteessaan Alustan mukaan ryhmiä oli myös perusteilla Jyväskylään ja Lohjalle.

Alustan ja Suomen Anarkistisen Mustan Ristin raha-asioita hoitaa Suomen anarkistiliikkeen tuki ry -niminen yhdistys. Antti Rautiainen kertoo että Alustan on raha-asioissa toimittava osana kapitalistista järjestelmää, ettei kukaan ihminen joudu oikeudellisiin ongelmiin. Alustan perustamiskokous kesti pari päivää.

Alusta on suunnitellut kampanjoita fasismia ja rasismia vastaan. Se on myös ollut mukana järjestämässä Joukkovoima-mielenosoituksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  A-ryhmä: Anarkistit perustivat liiton *Автономное Действие*.  7.6.2015. Viitattu 17.11.2020.
2. ↑  Lyhyesti | Anarkistit perustivat oman liiton – tarkoituksena houkutella lisää ihmisiä toimintaan mukaan *Helsingin Sanomat*.  9.6.2015. Viitattu 17.11.2020.
3. 1 2 3  Kokouksia, lukupiirejä ja vallankumous – mitä anarkistit oikeasti tekevät? *Aviisi*.  3.11.2016. Viitattu 17.11.2020.
4. ↑  TAL *www.facebook.com*. Viitattu 17.11.2020.
**Vihdin museo** on vuonna 1959 perustettu paikallishistoriallinen museo Vihdissä, Uudellamaalla. Museon tallettaa ja hoitaa vihtiläistä kulttuuriperintöä esineiden, valokuvien ja arkistoaineiston muodossa, sekä tarjoaa tiedonhakupalveluja. Vuonna 2022 museo aloitti muuton uusiin tiloihin. Museo on suljettu toistaiseksi.

Historia
--------

Museotoiminta Vihdissä alkoi vuonna 1959, kun Vihdin entisessä pitäjänmakasiinissa avattiin kotiseutumuseo Vihti-Seuran toimesta. Museon toiminta oli vapaaehtoisvoimien varassa kesään 1983 asti, jolloin kotiseutumuseolle palkattiin ensimmäinen museotyöntekijä. Vihdin kunta muutti toimenkuvan pian museoamanuenssin viraksi ja näin kotiseutumuseosta muuttui kunnallinen laitos. Vihdin museon ensimmäinen perusnäyttely avattiin kesällä 1988 entisessä Pikku-Pappilassa. Myöhemmin museon toimitilat laajenivat myös Niuhalan vanhalle kansakoululle.

### Kokoelmat

Vihdin museon kokoelmat koostuvat esine- ja valokuvakokoelmista. Vuodesta 2002 alkaen museon kokoelmia on luetteloitu sähköiseen Musketti-tietokantaan. Lisäksi museo tekee tiivistä yhteistyötä muiden Länsi-Uudenmaan ammatillisesti hoidettujen museoiden kanssa ja on mukana valtakunnallisessa museoiden tallennus- ja kokoelmayhteystyöverkossa TAKO:ssa. Museon tärkeimpiin paikallisiin yhteistyökumppaneihin kuuluvat Vihti-Seura ja Vihdin Rakennusperintöyhdistys.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Vihdin museo *Vihti*. Viitattu 27.9.2022.
3. ↑  Museokortti-kohde: Vihdin museo *www.museot.fi*. Viitattu 27.9.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Vihdin museo (Q114245060)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä | Vihti |
|  |
| katuosoite | Kyläaukio 1, 03400 Vihti |
|  |
|  |

 |
**Vuorelan koulukoti** (ruots. *Vuorela skolhem*) on Vihdissä, Uudellamaalla sijaitseva yksi Suomen valtion kuudesta koulukodista, jota valvoo Opetushallitus ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. Vuorelan koulukoti on tarkoitettu lastensuojelun sijaishuoltoa tarvitseville peruskouluikäisille nuorille.

Vuorelan koulukodin alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö ja siten suojeltu.

Historia
--------

Vuorelan koulukodin tontti on erotettu valtiolle jo vuonna 1891 tyttöjen suoja- ja koulukodiksi. Koulukoti oli Suomen ensimmäinen vain tytöille tarkoitettu koulukoti. Koulun opetus- ja asuinrakennukset on rakennettu 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun vaihteessa. Koulukodin johtajana toimi Hanna Hernberg. Hernberg vieraili Tanskassa ottamassa mallia Holstejnminden -nimisestä vuonna 1833 perustetusta kasvatuslaitoksesta. Hernberg asui läheisessä Solmilan huvilassa.

Ensimmäisessä rakennusvaiheessa 1890-luvulla pihapiiriin valmistui Vanhala, Miehelä ja Johtola. Opistola -niminen rakennus valmistui heti 1900-luvun alussa. 1930-1950-luvuilla on rakennettu myös laajennusosia ja lisärakennuksia. Vanhalan ja Miehelän ovat suunnitelleet arkkitehdit Theodor Decker ja Sebastian Gripenberg. Opistolan ja Johtolan Hugo Lindberg ja Sebastian Gripenberg.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuorelan koulukoti *Senaatti*. Viitattu 14.12.2021.
2. 1 2 3  *Vihdin asutushistoriaa, kulttuurimaisemaa ja vanhaa rakennuskantaa*, s. 50-51. Vihdin rakennuskulttuurisäätiö, 2012. ISBN 978-952-67512-4-5.
3. ↑  Vuorelan koulukoti *Valtion koulukodit*. Viitattu 14.12.2021.
**SEAT Ibiza Typ 6L** on SEAT Ibizan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2002–2008.

SEAT Ibiza Typ 6L (2002–2008)
-----------------------------

Kolmannen sukupolven Ibiza esiteltiin Bolognan autonäyttelyssä vuoden 2001 lopulla. Se perustuu Volkswagen Groupin A04-pohjalevylle, jota käyttivät myös aiemmin esitellyt Audi A2, Škoda Fabia ja Volkswagen Polo IV. Sedan-korisena rinnakkaismallina oli jälleen SEAT Córdoba, mutta tässä sukupolvessa siitä ei esitelty muita korimalleja.

Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Ibiza sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Bensiinimoottoreina olivat aluksi kolmesylinterinen 1,2-litrainen (OHC 54 hv, DOHC 64 hv) sekä nelisylinteriset 1,4- (75/100 hv) ja 2,0-litraiset (115 hv). Dieselmoottorit olivat 1,9 SDI (64 hv) ja 1,9 TDI (100/130 hv). Vuoden 2003 alussa mallistoa täydensi 1,6 8V (100 hv), myöhemmin keväällä 1,4 TDI (75 hv). Keväällä 2004 2,0-litrainen poistui valikoimasta.

Vuonna 2004 esiteltiin urheilullinen Ibiza Cupra -malli, jonka moottoriksi oli valittavissa turboahdettu 1,8-litrainen (180 hv) bensiinimoottori tai 1,9 TDI (160 hv). Cupran alapuolella oli myös Ibiza FR, jossa samojen moottorien tehot olivat bensiinimallissa 150 hevosvoimaa ja dieselissä 130 hevosvoimaa.

Keväästä 2005 lähtien 1,4-litraisen TDI:n tehovaihtoehdot olivat 70 ja 80 hevosvoimaa.

Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Keväällä 2006 ibiza koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uuden etupuskurin aggressiivisemmilla ilmanottoaukoilla. Peräosassa teksti Ibiza oli nyt sijoitettu keskelle takaluukun kantta SEAT-logon alapuolelle.

Moottoriosastolla 16-venttiilisen 1,2-litraisen teho nousi 70 hevosvoimaan, pienitehoisemman 1,4-litraisen 86 hevosvoimaan 100-hevosvoimaisen poistuessa samalla valikoimasta. Uutena moottorina oli 1,6 16V (105 hv). Kesällä 2007 myös kahdeksanventtiilinen 1,2-litrainen sai kuusi lisähevosvoimaa. 80-hevosvoimainen 1,4 TDI poistui mallistosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Nya Seat Ibiza *Motor-Magasinet*.  4.12.2001. Viitattu 24.11.2017. (ruotsiksi)
2. ↑  SEAT Ibiza 2002 Euro NCAP. Viitattu 25.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  SEAT Ibiza Cupra (2004–2008) used car review *RAC Drive*. Viitattu 25.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  SEAT Ibiza FR 2004 review *Auto Express*.  3.2.2004. Viitattu 25.11.2017. (englanniksi)
5. 1 2  SEAT Ibiza (2002–2008) used car review *RAC Drive*. Viitattu 25.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SEAT Ibiza (2002)** Wikimedia Commonsissa
|  |
| --- |
| Ћ ћ |
| Kyrillinen kirjaimisto |
| Nykyaikaiset kirjaimet |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |
| Muinaiset kirjaimet |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**Ћ** ("tše") on kyrillinen kirjain. Se on kirjainjärjestyksestä riippuen serbian kielen aakkosten 5. tai 23. merkki. Serbian kielessä se on äänteen /tʲ/ (/tɕ/) merkki. Ћ on perinteinen serbialainen kirjain ja ainoa historiallinen kirjain Vuk Stefanović Karadžićin reformissa.

Ћ kuuluu yleisimpiin serbialaisiin, bosnialaisiin ja kroatialaisiin sukunimiin, joten sen translitteraatio latinalaisiin aakkosiin on hyvin tärkeää. On kuitenkin monia tapoja translitteroida se. Ћ translitteroidaan usein *ć* kuten serbokroatialaisissa latinalaisaakkosissa tai ilman tarketta *c*; harvinaisempia translitteraatioita ovat tj, ty, cj, cy, ch ja tch.

Koska ћ on yksi ainoastaan serbian kielessä esiintyvistä kirjaimista ja kirjain, jolla kielen sana "kyrillinen" (ћирилица/ćirilica) alkaa, kirjainta käytetään usein kyrillisten kirjainten kanssa työskentelevien yhtiöiden logojen pohjana; esimerkkejä sivuilla  (Arkistoitu – Internet Archive) ja  (Arkistoitu – Internet Archive). 

Kirjainta *ћ* käytetään myös translitteroimaan esperanton kirjainta *h*.

Koodisijainnit
--------------

| Merkistökoodi | Koko | Desimaali | Heksadesimaali | Oktaali | Binääri |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Unicode | Iso | 1035 | 040b | 002013 | 0000010000001011 |
| Pieni | 1115 | 045b | 002133 | 0000010001011011 |
| ISO 8859-5 | Iso | 171 | ab | 253 | 0010101011 |
| Pieni | 251 | fb | 373 | 0011111011 |
| Windows 1251 | Iso | 142 | 8e | 216 | 0010001110 |
| Pieni | 158 | 9e | 236 | 0010011110 |

Kirjaimen HTML-koodit ovat: &#1035; tai &#x40b; isolle ja &#1115; tai &#x45b; pienelle kirjaimelle.

Katso myös
----------

* Ć
* Planckin vakio
**Hipparete** (m.kreik. Ἱππαρέτη, *Hipparetē*, lat. *Hippareta*; n. 440–417/416 eaa.) oli antiikin kreikkalainen nainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssukuun. Hän oli Alkibiadeen vaimo.

Elämä
-----

Hipparete oli Hipponikos II:n tytär ja Kallias III:n veli ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hän syntyi 440-luvulla eaa. Syntymä on usein ajoitettu lähemmäs vuotta 450 eaa. mutta nykyisin se ajoitetaan ennemmin lähemmäksi vuotta 440 eaa.

Hipparete naitettiin tunnetuimmalle Alkibiadeelle eli Alkibiades III:lle. Avioliitto ajoittuu 420-luvun eaa. lopulle. Myötäjäiset olivat kahdenkymmenen talentin suuruiset, joista ensimmäinen kymmenen maksettiin heti ja toinen kymmenen oli tarkoitus maksaa pojan synnyttyä. Pseudo-Andokideen mukaan nämä olivat suurimmat myötäjäiset, jotka oli koskaan annettu. Myötäjäiset maksoi oletettavasti Kallias III.

Hippareten kerrotaan yrittäneen ottaa Alkibiadeesta avioeron, koska hän toi kaikenlaisia rakastajattaria heidän kotiinsa. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, koska Alkibiadeella ei ilmeisesti ollut varaa suostua avioeroon: hänen olisi pitänyt palauttaa myötäjäisten ensimmäinen puolisko ja toinen puolisko olisi jäänyt saamatta. Hippareten itsensä säädyllisyydestä antiikin lähteet antavat hyvän kuvan.

Alkibiadeella ja Hipparetella oli nimeltä tuntematon tytär, joka nai Kalliaan pojan, serkkunsa Hipponikos III:n; sekä poika, Alkibiades IV. Hipparete kuoli pian pojan syntymän jälkeen. Alkibiades IV antoi tyttärelleen Hippareten nimen. Tutkimuksessa nämä kaksi erotetaan toisistaan nimillä *Hipparete I* ja *Hipparete II*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nails, Debra: *The People of Plato: A Prosopography of Plato and Other Socratics*, s. 69, 165–166. Indianapolis: Hackett, 2002. ISBN 0-87220-564-9. (englanniksi)
2. ↑  Smith, William: "Hipponicus III", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. ↑  Pseudo-Andokides: *Alkibiadesta vastaan* 4.13–15 (kreik.) (engl. käännös).
4. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Alkibiades 8.
**Ostrovnon taistelu** käytiin 25. heinäkuuta–26. heinäkuuta 1812 Ostrovnassa Vitebskin kuvernementissa Napolin kuninkaan Joachim Muratin komentamien ja venäläisen Aleksandr Ostermann-Tolstoi komentamien joukkojen kesken. Venäläiset voittivat aikaa toistamalla hyökkäyksiä ranskalaisia vastaan.

Napoleon alpeillaRanskan vallankumoussodat ja Napoleonin sodat
ensimmäinen liittokunta 1792–1797 | toinen liittokunta 1798–1801 | kolmas liittokunta 1804–1805 | neljäs liittokunta 1806–1807 | viides liittokunta 1809 | kuudes liittokunta 1812–1814 | seitsemäs liittokunta 1815


Napoleon alpeillaRanskan ja kuudennen liittokunnan välisiä taisteluita
Ostrovno 1812 | Kljastitsy 1812 | Smolensk 1812 | Polotsk 1812 | Valutino 1812 | Borodino 1812 | Tarutino 1812 | Malojaroslavetš 1812 | Polotsk (toinen) 1812 | Žasniki 1812 | Vjazma 1812 | Smoliani 1812 | Krasnoi 1812 | Berezina 1812 | Lützen 1813 | Bauzen 1813 | Großbeeren 1813 | Katzbach 1813 | Dresden 1813 | Kulm 1813 | Dennewitz 1813 | Leipzig 1813 | Hanau 1813 | Sehested 1813 | Brienne 1814 | La Rothière 1814 | Mincio 1814 | Champaubert 1814 | Montmirail 1814 | Château-Thierry 1814 | Vauchamps 1814 | Mormans 1814 | Montereau 1814 | Bar-sur-Aube 1814 | Craonne 1814 | Laon 1814 | Reims 1814 | Arcis-sur-Aube 1814 | La Fère-Champenoise 1814 | Montmartre 1814 | Pariisi 1814