recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Armenialaistatit** ovat nykyisen Azerbaidžanin tasavallan koillisosassa asunut tatinkielinen etninen ryhmä. Islamia tunnustavista muslimitateista ja tatia puhuvista vuoristojuutalaisista poiketen armenialaistatit kuuluivat Armenian kirkkoon. Kieleltään he eivät juurikaan eronneet muslimitateista.

Ryhmän etnisestä alkuperästä on esitetty erilaisia käsityksiä. Eräiden tutkijoiden mukaan he ovat alueelle 500-luvulta lähtien muuttaneita armenialaisia, jotka siirtyivät puhumaan ympäröivän väestön iranilaista kieltä. Toisen käsityksen mukaan kyse on armenialaisilta kristinuskon omaksuneista tateista.

Koillis-Azerbaidžanin muinaismuistot ja kansanperinne kertovat seudulla sijainneesta laajasta armenialaiskristitystä asutuksesta. Suurin osa armenialaisista pakeni alueelta Venäjän armeijan mukana vuonna 1796. Heidän jälkeläisiään elää Pohjois-Kaukasiassa muun muassa Edessijan taajamassa, Budjonnovskissa sekä Kizljarissa ja sen lähiympäristössä. Osa heistä puhui tatin kieltä vielä 1900-luvun alussa.

Armenialaistateja asui 1900-luvun alussa kolmessa koillis-Azerbaidžanin kylässä: nykyisen Şamaxın piirin Mədrəsəssä, Şabranin piirin Kilvarissa sekä Xaçmazin rautatieaseman lähellä sijainneessa samannimisessä kylässä. Jälkimmäisen asukkaat pakenivat kristittyjen vainoja vuonna 1918.

Vuoden 1918 levottomuuksien jälkeen Mədrəsəän ja Kilvariin asettui runsaasti varsinaisia armenialaisia, minkä seurauksena kylien tatinkielinen väestö armenialaistui neuvostoaikana lähes täydellisesti. Vuosina 1988–1989 kylien asukkaat pakenivat seudun muiden armenialaisten tavoin Venäjälle ja Armeniaan. Kilvarilaiset asettuivat etupäässä Budjonnovskiin, mədrəsəläiset Prohladnyiin sekä Armeniaan rakennettuun "Uuden Mədrəsən" kylään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  B. Miller: Taty, ih rasselenije i govory *miacum.ru*. Viitattu 12.3.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Grjunberg A.L.: *Jazyk severoazerbaidžanskih tatov*, s. 3. Leningrad: Izdatelstvo Akademii nauk SSSR, 1963.
3. 1 2 3 4  Arsen Akopjan: Ustnyje istorii tatojazytšyh armjan o sobytijah natšala 20-go veka *karabah88.ru*. Viitattu 12.3.2012. (venäjäksi)
4. ↑  Vardan Voskanjan: Indo-iranskije etnitšeskije gruppy v Armenii *ca-c.org*.  Arkistoitu 25.1.2012. Viitattu 12.3.2012. (venäjäksi)
5. 1 2  Yunusov, Arif: *Karabakh: Past and Present*, s. 12–13. Baku: , 2005. Teoksen verkkoversio (viitattu 12.3.2012). (englanniksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  *Encyclopedia of World Cultures: Volume VI, Russia and Eurasia / China*, s. 357–358. New York: G.K. Hall & Company, 1994. ISBN 0-8161-1810-8.
**Alexis Zapata Álvarez** (s. 10. toukokuuta 1995 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Zapata edustaa Italian Serie B:ssa pelaavaa Perugiaa, jossa hän on lainassa Serie A:ssa pelaavasta Udinesesta. Pelipaikaltaan Zapata on vasen laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Zapata aloitti ammattilaisuransa kolumbialaisessa Envigadossa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Kolumbian pääsarjassa 18. toukokuuta 2013, kun Envigado hävisi kotonaan Deportes Quindíolle 0–1. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa Zapata teki 26. syyskuuta 2013, kun Envigado voitti kotonaan Cúcuta Deportivon 2–0. Yhteensä Zapata pelasi kaudella 2013 pääsarjassa 15 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.

Zapata siirtyi tammikuussa 2014 espanjalaiseen Granadaan, joka lainasi hänet saman tien italialaiseen Sassuoloon. Hän ei ehtinyt pelata sarjaotteluita kummassakaan seurassa, kun siirtyi jo kesällä 2014 italialaiseen Udineseen. Zapata teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa 23. marraskuuta 2014, kun Udinese pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Chievo Veronan kanssa. Ottelu jäi Zapatan ainoaksi pääsarjatasolla kaudella 2014–2015. Kesällä 2015 Udinese lainasi hänet sarjatasoa alemmas Perugiaan.

Maajoukkueura
-------------

Zapata on edustanut Kolumbiaa alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Hän oli mukana alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Uruguayssa 2015, jossa Kolumbia saavutti hopeaa, ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa Uudessa-Seelannissa samana vuonna. Zapata pelasi Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa seitsemän ja MM-kilpailuissa neljä ottelua. MM-kilpailuissa hän onnistui myös maalinteossa Senegalia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alexis Zapata Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2 3  Alexis Zapata Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Borodino** (ven. Бородино́) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin pohjoispuolella 186 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupungin kautta kulkee Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. 18 kilometrin päässä sijaitsee Siperian radan Zaozjornajan asema. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1949 syntyneestä hiilikaivostyöläisten asutuksesta. Sen nimi perustuu lähistöllä sijaitsevaan Borodinon kylään, jonka karkotetut sotilaat perustivat 1800-luvun alussa. Kaupunginoikeudet Borodino sai vuonna 1981. Tärkein työnantaja on kivihiilikaivos.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 54. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 13.8.2010. (venäjäksi)
3. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 55. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
4. ↑  Ofitsialnyi sait administratsii goroda Borodino: O gorode Borodino *sibborodino.ru*.  Arkistoitu 18.6.2011. Viitattu 13.8.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Borodinon kaupungin sivusto (venäjäksi)

Krasnojarskin alueen vaakuna**Krasnojarskin aluepiirin kaupungit**
**Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk**  

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk

Krasnojarskin aluepiirin piirijako
**Kaupunkipiirit:**
  

Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk

**Piirit:**
  

Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur
**Armen Frunzikovitš Vardanjan** (s. 30. lokakuuta 1982 Leninakan) on ukrainalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on 170 senttimetriä pitkä ja kilpailee 66 kilogramman painoluokassa.

Kansallisuudeltaan armenialainen syntyi Armenian neuvostotasavallassa ja aloitti painiuransa Murat Sargasjanin valmennuksessa. Vuonna 1999 hän muutti nykyiseen kotimaahansa Ukrainaan taloudellisten syiden ja parempien harjoitusolosuhteiden perässä. Vardanjan on urallaan voittanut Euroopan-mestaruuden kahdesti: 2004 Haaparannalla ja 2008 Tampereella. MM-kisoista hän on saavuttanut hopeaa Créteil'ssä 2003, Moskovassa 2010 ja Las Vegasissa 2015 sekä olympiakisoista pronssia 2008 Pekingissä.

Vardanjanin seura on kiovalainen SK. Aiemmin hän edusti Zaporižžjan Dynamoa. Hänen valmentajanaan toimii Vadim Kisil.

Lähteet
-------

* Saavutukset iat.uni-leipzig.de-sivustolla (englanniksi)
* 
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Alexy Bosetti** (s. 23. huhtikuuta 1993 Nizza) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa OGC Niceä. Oikeajalkainen Bosetti on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Bosetti on OGC Nicen kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa Ligue 1:ssä toukokuussa 2012 tultuaan vaihdosta kentälle Olympique Lyonnaisia vastaan. Avausmaalinsa pääsarjassa Bosetti iski syyskuussa 2013 Valenciennes FC:tä vastaan ollen samalla ensimmäinen nizzalainen, joka onnistuu maalinteossa seuran uudella kotistadionille Allianz Rivieralla. Bosetti kuuluu nykyisin seuran avainpelaajiin.

Maajoukkueura
-------------

Bosetti edusti Ranskan alle 19-vuotiaita kuudessa maaottelussa vuonna 2012. Noissa otteluissa hän iski kolme maalia. Bosetti oli mukana voittamassa myös alle 20-vuotiaiden MM-kultaa 2013 Turkissa. Alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa Bosetti pelasi vuosina 2012–2013 14 peliä ja teki yhden maalin.

Muuta
-----

Bosetti on tatuoinut oikeaan käsivarteensa kuvan verisestä pääkallosta, jonka halki on isketty veitsi. Tuo kuva on OGC Nicen ultrakannattajaryhmän *Brigade Sudin* tunnus.

Lähteet
-------

* Alexy Bosetti Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Armenian ja Azerbaidžanin rajakonflikti** on meneillään oleva rajariita Armenian ja Azerbaidžanin välillä. Konflikti on jatkoa useita vuosia kestäneelle kiistalle Vuoristo-Karabahista, mikä syttyi uudestaan 30. heinäkuuta 2014.

Armenian ja Azerbaidžanin joukot ottivat yhteen Vuoristo-Karabahissa 30. heinäkuuta. Yhteenotossa kaatui kuusi armenialaista ja kolmetoista azerbaidžanilaista. Yhteenoton jälkeen maat ovat keskittäneet joukkojaan rajoilleen.

Armenia järjesti yhteisen viikon mittaisen sotaharjoituksen Vuorisot-Karabahin tasavallan kanssa marraskuun alussa. 12. marraskuuta Azerbaidžan ampui alas harjoituksiin osallistuneen helikopterin ja sen kolmihenkinen miehistö menehtyi.

Lähteet
-------

1. ↑  Bloody clashes between Azerbaijan and Armenia over disputed territory The Guardian. Viitattu 10.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  New War Risk on Russian Fringe Amid Armenia-Azeri Clashes Bloomberg. Viitattu 10.8.2014. (englanniksi)
3. ↑  Azerbaijan Risks New Armenia Conflict as Chopper Downed Bloomberg. Viitattu 13.11.2014. (englanniksi)
**Alf Johan Ahlbäck** (s. 27. helmikuuta 1936 Petolahti) on suomalainen kuljetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut liikenneneuvoksen arvonimen.

Ahlbäckin vanhemmat olivat Nestor Georg Ahlbäck ja Karin Elisabeth Åmossa. Hänen puolisonsa vuodesta 1961 on Marita Vivi Vesterback. Lapsuutensa Ahlbäck vietti vanhempiensa ja veljensä kanssa siirtolaisena Kanadassa, vuoteen 1946 asti. Ahlbäck oli kuorma-auton kuljettaja vuodesta 1951, kuorma-autoliikennöitsijä vuodesta 1954, Trans Ahlbäck -yhtiön perustaja vuonna 1988 sekä Kalottihuolinta-yhtiön omistaja vuodesta 1989 ja yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1995. Ahlbäck piti Petolahdella myös omaa turkistarhaa ja oli osakas kauppatalo Oy Henry Teirs -yhtiössä. Liikenneneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1997 ja Suomen Kuorma-autoliiton Vuoden liikennöitsijäksi hänet valittiin vuonna 1994. Ahlbäck oli RKP:n edustajana Maalahden kunnanvaltuuston jäsen ja osallistui työuransa aikana aktiivisesti alansa järjestötoimintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilkka Nummela: Liikenneneuvos Alf Ahlbäck (1936–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.5.2022.
**Armenian dram** (arm. Հայկական դրամ, tunnus դր, lyhenne AMD) on Armenian virallinen rahayksikkö. Yksi *dram* jakautuu 100 *lumaan*. Sana "*dram*" tarkoittaa suomeksi "rahaa". Ennen *dramia* Armeniassa oli käytössä Armenian rupla.

Kolikot
-------

Vuonna 1994 Armenian keskuspankki esitteli 10, 20 ja 50 *luman* sekä 1, 3, 5 ja 10 *dramin* kolikot. Kaikki kolikot valmistettiin alumiinista. Vuosina 2003 ja 2004 otettiin käyttöön uusi rahajärjestelmä, joka sisälsi 10, 20, 50, 100, 200 ja 500 *dramin* kolikot. 10 *dramin* kolikko koostuu alumiinista, 20 teräksellä päällystetystä kuparista, 50 teräksellä päällystetystä messingistä, 100 teräksellä päällystetystä nikkelistä ja 200 messingistä. 500 *dramin* kolikon ulompi rengas on messinkiä ja sisäosa nikkeliä.

Setelit
-------

10, 25, 50, 100, 200 ja 500 *dramin* setelit otettiin käyttöön 1993. 1 000 ja 5 000 *dramin* setelit laskettiin liikkeelle vuosina 1994 ja 1995. 1999 otettiin käyttöön 20 000 *dramin* seteli ja vuonna 2001 50 000 *dramin* seteli.

Tällä hetkellä käytössä olevat setelit: 

* 1 000 *dramia*
* 5 000 *dramia*
* 10 000 *dramia*
* 20 000 *dramia*
* 50 000 *dramia*
* 100 000 *dramia*

Edellä mainitut setelit eivät ole enää laillisia maksuvälineitä (1.4.2004 lähtien). Niitä voi kuitenkin vaihtaa pankissa 10, 25, 50 ja 100 *dramiksi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Armenian keskuspankki
* Armenian kolikkotyypit
* Armenian setelit (saksaksi) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Aasian rahayksiköt |
| --- |
|  |
| Etelä | 
* Bangladeshin taka
* Bhutanin ngultrum
* Intian rupia
* Malediivien rufiyaa
* Nepalin rupia
* Pakistanin rupia
* Sri Lankan rupia

 |
|  |
| Itä | 
* *Hongkongin dollari*
* Japanin jeni
* Kiinan yuan
* Etelä-Korean won
* *Macaon pataca*
* Mongolian tugrug
* Pohjois-Korean won
* Taiwanin dollari

 |
|  |
| Kaakkois | 
* Brunein dollari
* Filippiinien peso
* Indonesian rupia
* Kambodžan riel
* Laosin kip
* Malesian ringgit
* Myanmarin kyat
* Singaporen dollari
* Yhdysvaltain dollari (Itä-Timor)

 |
|  |
| Keski | 
* Kazakstanin tenge
* Kirgisian som
* Tadžikistanin somoni
* Thaimaan baht
* Turkmenistanin manat
* Uzbekistanin som
* Vietnamin đồng

 |
|  |
| Länsi | 
* Afganistanin afgaani
* Arabiemiirikuntien dirhami
* Armenian dram
* Azerbaidžanin manat
* Bahrainin dinaari
* Euro ( Kypros)
* Georgian lari
* Iranin rial
* Irakin dinaari
* Uusi Israelin sekeli
* Jemenin rial
* Jordanian dinaari
* Kuwaitin dinaari
* Libanonin punta
* Omanin rial
* Qatarin rial
* Saudi-Arabian rial
* Syyrian punta
* Turkin liira
* Venäjän rupla

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Borodino** (ven. Бородино) oli vuonna 1904 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Borodino-luokan taistelulaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Borodino-luokka (taistelulaiva)*
Alus tilattiin Amiraliteetin Uudelta telakalta Pietarista, missä köli laskettiin heinäkuussa 1899. Alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1901 ja valmistui elokuussa 1904.

Palvelus
--------

*Borodino* lähti 15. lokakuuta 1904 Itämeren laivastosta muodostetun Venäjän Tyynenmeren laivaston 2. laivueen mukana Libausta Port Arthuriin. Laivueen komentajana oli vara-amiraali Zinovi Rožestvenski, jonka alaisuudessa laivue kiersi Kap Hornin saapuen Nosy Ben saarelle 9. tammikuuta 1905. Laivue oli saarella kaksi kuukautta levossa ja täydennettävänä. Laivue siirtyi Camranhinlahteen Ranskan Indokiinaan odottamaan Tyynenmeren laivaston 3. laivuetta, joka saapui kontra-amiraali Nikolai Nebogatovin johdolla 9. toukokuuta. Laivueet aloittivat 14. toukokuuta matkan Vladivostokiin. Aluksiin oli kuormattu runsaasti materiaalia matkaa varten, mikä kasvatti niiden uppoumaa merkittävästi. Tämä laski alusten panssarivyöt vedenpinnan alle.

Osasto kulki lyhyintä reittiä Tsusimansalmen kautta, missä se joutui keisarillisen Japanin laivaston yllättämäksi. *Borodino* oli Tsushiman meritaistelun alkaessa venäläisten neljän Borodino-luokan aluksen muodostaman 1. divisioonan kolmantena aluksena lippulaiva *Knyaz Suvorovin* jälkeen. Alukseen osui heti taistelun alussa kranaatti, joka sytytti aluksella tulipalon. Taistelun toisessa vaiheessa japanilaiset keskittivät tulensa *Borodinoon* ja aluksen kuusituumaisten kranaattien varasto räjähti upottaen laivan. Alukselta pelastui ainoastaan yksi mies loppujen 855 miehen saadessa surmansa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* McLaughlin, Stephen: Aboard Orël at Tsushima.  *Warship*, 2005, XXVII. vsk, s. 38-65. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 1-84486-003-5.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 184

Borodino-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Borodino* - *Imperator Aleksandr III* - *Knjaz Suvorov* - *Orel* - *Slava* |
| Edeltäjä: *Tsesarevitš* – Seuraaja: Evstafi-luokka |
**Ilmeenjoki** (ven. Ильменйоки) on Vuoksen vesistöön kuuluva joki Leningradin alueella ja Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joki saa alkunsa Ilmeen luona Venäjällä lähellä Suomen ja Venäjän raja ja laskee Vuokseen Venäjällä lähellä Käkisalmea. Venäjällä joen yläjuoksu on rajajokena Karjalan tasavallan ja Lenigradin alueen välillä.

Suomessa Ilmeenjoen valuma-alueeseen (04.199) kuuluu Pitkäjärvi (ven. Озеро Питкяярви) Suomen ja Venäjän rajalla sekä neljä muuta tämän yläpuolista järveä kokonaan Suomen puolella. Joen koko valuma-alue Suomessa ja Venäjällä on 612,15 km².

Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa Ilmeenjoen valuma-alue (04.199) luetaan osaksi Vuoksen aluetta (04.19) Suur-Saimaan alueella (04.1) Vuoksen vesistössä (04).

Suomen nykyisessä valumaluejaossa Ilmeenjoen valuma-alue (04.199) on virheellistä nimetty "Kuujoen valuma-alueeksi". Todellisuudessa valuma-alueen 04.199 laskujoki on nimeltään Ilmeenjoki (ven. Ильменйоки). Samalla Suomen nykyiselle alueelle myös ulottuvan Kuunjoen (myös *Kuujoki*, *Kuununjoki*, ven. Дымовка, *Dymovka*) valuma-alue (04.198) on Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa on epätarkasti nimetty "Korisevanojan valuma-alueeksi". Todellisuudessa Suomesta Venäjälle laskeva Korisevanoja on vain yksi Kuunjoen sivujoen Käräjoen sivuhaara, ja sen valuma-alueeseen kuuluu vain osa Suomen puolelle ulottuvasta Kuunjoen valuma-alueesta 04.198. Täsmällinen nimi koko valuma-alueelle 04.198 olisi Kuunjoen valuma-alue.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ekholm, Matti: *Suomen vesistöalueet*. Vesi- ja ympäristöhallinnon julkaisuja – Sarja A 126. Helsinki: Vesi ja Ympäristöhallitus, 1993. ISBN 951-47-6860-4.
2. 1 2 3 4  Kuujoen valuma-alue (04.199) *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 11.3.2018.
3. 1 2 3  *Карельский перешеек. Атлас* 1:100 000. 2-3.  (venäjäksi)
4. ↑  Valitse kartalta *Value - Valuma-alueen rajaustyökalu*. SYKE. Viitattu 11.3.2018.
5. ↑  Ilmeenjoki *Karjalan kartat*. Naanmittauslaitos. Viitattu 11.3.2018.
6. 1 2  Kuunjoki *Karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 10.3.2018.
7. 1 2  Olin, T. V.: *Suomen vesistöjen alueet ja järvet*, s. 21. Hydrografisen toimiston tiedonantoja 7. Helsinki: Hydrografinen toimisto, 1936.
8. ↑  Käräjoki *Karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 10.3.2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Ильменйоки  –  Joen pituus ru-wikin tiedoista.
Kasnäs ilmasta nähtynä
Ilmakuvauksen avulla voidaan löytää arkeologisia kohteita, sillä maan alla sijaitsevat rauniot vaikuttavat kasvillisuuteen. Tämä Grezacissa otettu kuva paljastaa muinaisen asuinpaikan.
**Ilmavalokuvaus** on maanpinnalla olevien kohteiden valokuvausta ilmasta. Kamera ei ole tuettu maahan asti. Ilmavalokuvia voidaan ottaa esimerkiksi lentokoneesta, helikopterista, kuumailmapallosta, miehittämättömistä radio-ohjattavista lennokeista sekä leijojen tai laskuvarjojen avulla.

Maanmittauslaitoksella on noin 700 000 ilmavalokuvan tietokanta. Kuvia voi tarkastella Kansalaisen Karttapaikka -sivuston avulla. Kuvat ovat ortoilmakuvia. Ortoilmakuva on ilmakuva, joka kuvaa maanpinnan kohtisuoraan ilmasta katsottuna ja korjattuna tasokarttaa varten.

Suomen Ilmakuva Oy:n arkistossa on yli 2,4 miljoonaa kuvaa 1950-luvulta alkaen. Lentokuva Vallas Oy:n arkistossa on neljältä vuosikymmeneltä yli 330 000 ilmakuvaa, joita voi selata Internetissä.

Katso myös
----------

* Maisemavalokuvaus

Lähteet
-------

1. ↑  Ilmakuvat  24.11.2010. Maanmittauslaitos.  Arkistoitu 16.7.2011. Viitattu 24.11.2010.
2. ↑  Ortoilmakuva, ortokuva  30.01.2010. Turun kaupunki.  Arkistoitu 3.3.2009. Viitattu 30.1.2010.
3. ↑  Suomen Ilmakuva Oy *suomenilmakuva.fi*.  30.01.2010.
4. ↑  Ilmakuvia koko Suomesta  30.01.2010. Lentokuva Vallas Oy.  Arkistoitu 22.10.2010. Viitattu 30.1.2010.

Kirjallisuutta
--------------

* Rautavaara, Arno & Vallas, Hannu: Maailman kaunein saaristo. Tammi 2008.
* Neuvonen, Veikko & Vallas, Hannu: Suomi ilmasta. Tammi 2007.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ilmavalokuvaus**.
* Maanmittauslaitoksen digitoimia vanhoja ortoilmakuvia Paikkatietoikkunassa
* Asetus eräiden alueiden ja kohteiden ilmakuvauksesta
**Evert Carl Axel Rotkirch** (29. lokakuuta 1805 Somerniemi – 29. kesäkuuta 1874 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen sotilas ja tilanomistaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Rotkirchin vanhemmat olivat luutnantti Adolf Fredrik Rotkirch ja Margareta (Greta) Elisabeth Krabbe ja puoliso vuodesta 1834 Fredrika Albertina Lovisa Nyberg, senaattori Fredrik Lorenz Nybergin tytär. Rotkirch kävi koulua Turussa ja antautui siten isänsä tavoin sotilasuralle. Hän oli vuodesta 1824 aliupseerikorpraali 2. Suomen jalkaväkirykmentissä ja vuodesta 1827 vanhempi aliupseeri 2. Suomen tarkk'ampujaprikaatissa, josta hänet siirrettiin vuonna 1829 Henkikaartin Suomen tarkk'ampujapataljoonaan. Vuonna 1830 vänrikiksi ylennetty Rotkirch osallistui Venäjän Puolan sotaretkiin vuosina 1831 ja 1832. Aliluutnatiksi hän yleni vuonna 1833 ja erosi palveluksesta samana vuonna.

Rotkirch hankki vuonna 1835 omistukseensa Helsingin pitäjästä Hämeenkylän kartanon Gustaf Wilhelm Ladaun perillisiltä ja vuonna 1837 vaimonsa kautta myös Talin kartanon. Maanviljelijänä Rotkirch oli edistyksellinen sekä viljelysmenetelmien että -välineiden käytössä, joita hän itsekin kehitti ja paransi. Hänet tunnettiin myös peto- ja haittaeläinten pyyntiin tarkoitetusta susitarhastaan. Rotkirch oli aktiivinen maatalousalan järjestö- ja koulutuksen kehittämistyössä ja sai tilojensa tuotteista useita palkintoja. Vuonna 1861 ensimmäisenä Suomessa maanviljelysneuvoksen arvonimen saanut Rotkirch sai seuraavana vuonna palkinnoksi ansioistaan myös Suomen Talousseuran suuremman hopeamitalin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Evert Rotkirch *Biografiasampo*. Viitattu 10.5.2022.
2. 1 2  Adelsvapen-Wiki: Adliga ätten Rotkirch nr 175, TAB47. Viitattu 10.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
**Mantšuriansaarni** (*Fraxinus mandshurica*) on oliivipuukasvien (Oleaceae) heimoon ja saarnien (*Fraxinus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa mustasaarnea (*Fraxinus nigra*), jonka alalajiksi (*Fraxinus nigra* subsp. *mandshurica*) se on aiemmin myös luokiteltu.

Mantšuriansaarni on kausivihanta lehtipuu, joka kasvaa tavallisesti 12–15 metriä korkeaksi, mutta toisinaan jopa 30 metriä korkeaksi. Puun latvus on tiheä ja sen muoto vaihtelee pyöreästä soikeaan. Lehdet ovat noin 25–40 cm pitkiä ja muodoltaan parilehdykkäisiä. Lehdyköitä on enintään 11 kappaletta ja ne ovat lähes ruodittomia, 7–12 cm pitkiä, muodoltaan suikeita ja toissahalaitaisia. Lehtisuonet näkyvät lehdyköissä selvästi. Väriltään lehdykät ovat yleensä vihreitä, mutta muuttuvat syksyisin keltaisiksi. Mantšuriansaarnen kukat ovat pieniä, teriöttömiä ja vihertävänkeltaisia. Kukat sijaitsevat tiiviissä huiskiloissa ja mantšuriansaarni kukkii keväisin ennen lehtien puhkeamista. Jotkin puut ovat kaksikotisia. Emikukista kehittyvät hedelmät ovat ryppäinä roikkuvia, noin 2,5–5 cm pitkiä lenninsiivellisiä pähkylöitä, jotka kypsyvät elo–lokakuussa.

Mantšuriansaarni kasvaa luontaisena metsäisillä rinteillä sekä avoimissa laaksoissa Koillis-Aasiassa ja Japanissa.

Mantšuriansaarnea voi kasvattaa koristekasvina tai puistopuuna. Se kasvaa parhaiten vakaasti kosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä savi- tai hiekkamaassa täydessä auringon valossa. Puu sietää myös hieman varjoa ja pystyy sopeutumaan kuiviin olosuhteisiin. Puu ei ole erityisen näyttävä lämpimimmissä ilmastoissa. Lisäksi mantšuriansaarni on altis useille erilaisille tuhohyönteisille ja sienitaudeille.

Lähteet
-------

* Missouri Botanical Garden: *Fraxinus mandshurica* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Oldfield, S.: *Fraxinus mandshurica* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-2*.  2018. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.2.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Mantsuriansaarni (*Fraxinus mandshurica*)
* Trees and Shrubs Online: *Fraxinus mandshurica* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Fraxinus mandshurica* (englanniksi)
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Fraxinus mandshurica* (englanniksi)
* Flora of China: *Fraxinus mandshurica* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1357301
* Wikispecies: Fraxinus mandshurica
* CoL: 6JMFX
* EPPO: FRXMA
* GBIF: 6433032
* GRIN: 17202
* iNaturalist: 361894
* IPNI: 609086-1
* ITIS: 832796
* IUCN: 61918582
* MoBotPF: 282961
* NCBI: 56029
* Open Tree of Life: 272095
* Plant List: kew-369861
* PLANTS: FRMA5
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:609086-1
* Species+: 65604
* Tropicos: 23000264
* WFO: wfo-0000832653

 |

 |
**Awash** on kaupunki Etiopian Afarin osavaltiossa Awashjoen varrella. Sen asukasluku oli vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 14 880.

Maantiede
---------

Awash sijaitsee Etiopian Afarin osavaltion alueella 3 (*Zone 3*). Vierestä kulkee Awashjoki. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 986 metriä. Matkaa Etiopian pääkaupunki Addis Abebaan on 223 kilometriä.

Historia
--------

Paikalla aikanaan ollut Awashjoen ylittänyt puinen silta korvattiin teräksisellä sillalla Menelik II:n valtakaudella 1890-luvulla 1900-luvun puolella rakennettiin rautatiesilta ja Awashin kaupunki rakentui paikalla olleen rautatieaseman kohdalle. Rautatieasemalla toimi hotelli. Awashiin avattiin myös Etiopian vasta neljäs postiasema vuonna 1923. Italialaiset räjäyttivät sillan toisen maailmansodan aikana, mutta se rakennettiin myöhemmin uudelleen.

Etiopian Derg-sotilashallinnon aikana Awashiin avattiin armeijan koulutusleiri. 14. tammikuuta 1985 arviolta 400 henkilöä kuoli junaturmassa Awashissa.

Väestö
------

Awashin asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 14 880. Vuonna 2001 vastaava lukema oli noin 10 700 ja vuonna 1993 7 750. Asukkaat ovat etniseltä taustaltaan afareja ja oromoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Population and Housing Census 2007 – Affar Statistical (pdf) (s. 8) Central Statistics Agency. Viitattu 4.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Bernhard Lindahl: Asta - Azzazzo (s. 28-33) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 4.9.2021. (englanniksi)
**Evert Wilhelm Åberg** (9. syyskuuta 1890 – 29. tammikuuta 1959 Iisalmi) oli suomalainen teollisuusneuvos ja iisalmelaisen panimoyritys Olvi Oy:n toimitusjohtaja.

Åbergin vanhemmat olivat panimomestari William Gideon Åberg (1849–1930) ja Onni Edith Alfhild Nygrén (1864–1940). Hän oli naimisissa Hedvig Johanna Frohnen (s. 1892) kanssa. 

Åberg hankki omistukseensa vuonna 1919 olutta, sahtia, simaa ja limonadia valmistaneen *Iisalmen Oluttehdas Oy*:n jonka hänen isänsä oli perustanut kahdeksan yhtiökumppanin kanssa vuonna 1878. Vuonna 1925 hän perusti Kajaanissa toimineen *Kajaanin Kalja Oy*:n. Kun kieltolaki kumottiin 1932 Kajaanin Kalja Oy:n nimeksi muutettiin *Oluttehdas Oiva Oy* joka sitten vuokrasi Iisalmen Oluttehdas Oy:n laitteet ja aloitti III-oluen valmistuksen. Vuonna 1952 tehtaan nimeksi tuli *Olvi Oy* ; nimi ostettiin toimintansa lopettaneelta helsinkiläiseltä oluttehtaalta. 

E. W. Åberg perusti vuonna 1955 vaimonsa Hedwigin kanssa Olvi-säätiön jolle siirrettiin enemmistö Olvi Oy:n osakkeista. Samana vuonna voimaan astunut uusi oluen myyntialuejärjestely johti siihen että Olvi Oy:n valmistaman vahvan oluen menekki laski lähes neljänneksen. 1950-luvulla Olvi Oy:n päätuotteena oli I-olut. Olvin tuotteiden menekki alkoi kasvaa 1960-luvulla kun oluen myyntialuerajoituksia lievennettiin ja Olvi pääsi markkinoimaan tuotteitaan myös Etelä-Suomeen. I-olut säilyi Olvin päätuotteena aina vuoteen 1969 saakka jolloin keskioluesta tuli Olvin tärkein myyntituote.

Teoksia
-------

* *Iisalmen I vapaaehtoinen jalkaväkikomppania Suomen vapaussodassa v. 1918*. Tekijä, Iisalmi 1934

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni.com : Evert Wilhelm Åberg
2. 1 2  Olvin tarina (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Beerfinland.com : Olvi Oy

Aiheesta muualla
----------------

* Jaana Luttinen: Teollisuusneuvos Evert Wilhelm Åberg (1890–1959). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Olvi-säätiön sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Benkadi** on maalaiskunta Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kougoba sijaitsee 105 kilometriä Sikassosta luoteeseen. Kunnassa on 8 000 ja keskuskylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).

Benkadin kunta rajoittuu koillisessa Sikasson piirin Dembelan, idässä Blendion, etelässä Watenin, lounaassa Bougounin piirin Wolan ja luoteessa Koulikoron alueen Dioïlan piirin Niantjilan kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt ja kukkulat. Tärkein vesistö on Bagoéjoki. Seutu kuuluu sudanilais-sahelilaiseen vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bambaroita. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja, kalastusta ja keräilyä.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.6.2018.
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.6.2018.
4. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Benkadi 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 9.6.2018.
**Benjamín Mendoza y Amor Flores** (1935−2014) oli bolivialainen surrealistinen taidemaalari, joka yritti murhata paavi Paavali VI:n Manilan lentoasemalla Filippiineillä vuonna 1970.

Mendoza syntyi La Pazissa. Hän lähti kotimaastaan vuonna 1962. Vuosina 1962–1970 Mendoza asui Argentiinassa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Hongkongissa ja Filippiineillä.

27. marraskuuta vuonna 1970 kello 9.30 aamulla hän yritti murhata papiksi pukeutuneena paavi Paavali VI:n puukolla, kun tämä oli noussut yksityiskoneesta Manilan lentoasemalla. 21. huhtikuuta vuonna 1971 Mendoza sai vankeustuomion. Hänet vapautettiin 38 kuukauden vankeuden jälkeen ja karkotettiin takaisin Boliviaan.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Religion: Apostle Endangered  7.12.1970. Time.  Arkistoitu 24.5.2011. Viitattu 24.10.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Broken Sword** on Revolution Softwaren kehittämä seikkailupelisarja.

*Gabriel Knightin* tapaan sarjassa on voimakkaita historiallisia elementtejä, jotka antavat aidonkaltaisen tunteen. Ensimmäinen *Broken Sword* ja *Gabriel Knight 3* sisältävät tiettyjä yhtenäisiä teemoja kuten temppeliherrojen aarre. Pelisarjat ovatkin monella tapaa samanlaisia. Ensimmäistä peliä on verrattu *The Curse of Monkey Island* -peliin, mutta sen ensimmäinen jatko-osa ei saavuttanut yhtä suurta suosiota huolimatta omista vahvuuksistaan.

Pelisarjassa riittää haastetta jopa kokeneimmillekin pelaajille, sillä koko sarja on tullut tunnetuksi siitä, että jotkut arvoitukset vaativat hieman omalaatuisen ratkaisutavan, joka ei ole aina ihan se ensimmäisenä mieleentuleva ratkaisu.

Broken Sword: The Shadow of the Templars
----------------------------------------

Pelisarjan tarina alkaa pelissä *Broken Sword: The Shadow of the Templars* (1996), joka tunnetaan Yhdysvalloissa myös nimellä **Circle of Blood**. Pelissä nuori yhdysvaltalainen asianajaja George Stobbart ja ranskalainen reportteri Nicole Collard yrittävät ratkaista mystisen murhasarjan arvoitusta. Jäljet johtavat temppeliherrojen salaisuuden perään.

Insipiraatio peliin on lähtöisin Umberto Econ teoksesta *Foucaultin heiluri*, jonka Sean Brennan oli lukenut. Revolution Softwaren Charles Cecil myöntää vuoden 1982 teoksen *Pyhä veri, pyhä Graal* olleen toinen inspiraation lähde. Cecil päätti pysyä erossa kiistanalaista aiheista liittyen uskontoon ja keskittyi vain temppeliherroihin ja kadonneeseen aarteeseen.

Broken Sword 2: The Smoking Mirror
----------------------------------

Pelin jatko-osa on *Broken Sword 2: The Smoking Mirror* (1997), joka sijoittuu Etelä-Amerikkalaiseen fiktiiviseen valtioon nimeltään Quaramonte. Pelistä on myös olemassa suomeksi tekstitetty versio.

Broken Sword: The Sleeping Dragon
---------------------------------

Vuonna 2003 julkaistiin *Broken Sword: The Sleeping Dragon*, joka on sarjan ensimmäinen kolmiulotteinen osa.

Broken Sword: The Angel of Death
--------------------------------

*Broken Sword 4*, Broken Sword: The Angel of Death, julkaistiin syksyllä 2006. Pelisarjasta on myös suunnitteilla elokuva, joka pohjautuisi sarjan ensimmäiseen osaan.

Broken Sword 5: The Serpent's Curse
-----------------------------------

Viides osa Broken Sword 5: The Serpent's Curse on julkaistu 2013.

Uusintaversiot
--------------

Ubisoftin kehittämä *Broken Sword: The Shadow of the Templars - Director's Cut* julkaistiin vuonna 2009 Nintendo DS:lle ja Wiille. Se on uudistettu versio ensimmäisestä osasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Jimmy Maher: Broken Sword: The Shadow of the Templars *filfre.net*. Viitattu 14.12.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Faniprojekti: Broken Sword 2,5 - The return of the templars (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
**Emilia** (myös **Emilie**) **Maria Sofia Uggla** (24. helmikuuta 1819 Karlstad – 15. helmikuuta 1855 Mellerud) oli ruotsalainen pianisti ja laulaja. Hän oli yksi ensimmäisistä kansallisia kiertueita tehneistä ruotsalaispianisteista.

Uggla syntyi perheensä seitsemästä lapsesta vanhimpana. Hänen isänsä oli kapteeni ja äitinsä tuomarin, kauppiaan tytär. Uggla sai todennäköisesti musiikkikasvatusta kotonaan ja suoritti opintoja lisäksi Olof Willmanin johdolla. Hän sai myös balettiopetusta Anders Selinderiltä. Ensimmäisen kerran Uggla esiintyi julkisessa konsertissa vuonna 1831. Hän kiersi 11–23-vuotiaana ensin Ruotsissa, sitten myös muissa läheisissä maissa. Uggla sisällytti ohjelmistoonsa sekä pianokappaleita että lauluja ja esitti myös muiden kanssa kamarimusiikkikappaleita. Ugglan seurana kiertueilla oli hänen isänsä ja usein siskonsa Aspasia, joka myös esiintyi laulajana.

Kesällä 1838 Uggla matkusti Suomeen, jossa piti konsertteja Turussa ja Helsingissä. Kiertue jatkui Pietariin, jossa Uggla pysyi kevääseen 1840 saakka. Hän esiintyi myös keisarillisen Venäjän hoville. Palattuaan Ruotsiin Uggla jatkoi julkista esiintymistä parin vuoden ajan. Sittemmin hän työskenteli kotiopettajana ja sai kuusi lasta mentyään vuonna 1847 naimisiin Theodor Ugglan kanssa. Vuonna 1855 hän kuoli komplisoituneen synnytyksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Emilia (Emilie) Maria Sara Sofia Uggla Svenskt kvinnobiografiskt lexikon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Maorien lippu eli tino rangatiratanga.
**Maorien lippu** on joidenkin maorien käyttämä symboli. Se tunnetaan Uudessa-Seelannissa myös maorinkielisellä nimellä **tino rangatiratanga**. Lippu otettiin käyttöön ja se on ollut suosittu etenkin maorien itsenäisyysliikkeissä.

Historia
--------

Maorien lippu Uuden-Seelannin lipun rinnalla Auckland Harbour Bridgellä Waitangipäivänä.
Nykyistä maorien lippua on edeltänyt useita eri maoreja eri tilanteissa symboloineita lippuja. Ehkä varhaisin on niin sanottu Yhdistyneiden Heimojen lippu, joka otettiin käyttöön vuonna 1834. Myöhemmin niin sanottujen maorisotien aikana 1800-luvulla eri maoriyhteisöillä oli useita eri lippuja. Tapa käyttää lippuja kopioitiin eurooppalaisilta siirtolaisilta. Lippujen tarkoituksena oli yleensä korostaa tietyn ryhmän itsenäisyyttä ja voimaa. Niissä kuvattiin tavallisesti esimerkiksi ristejä, kuunsirppejä ja tähtiä.

Nykyinen maorien lippu eli *tino rangatiratanga* juontaa juurensa kuitenkin vasta 1980-luvun lopulle. Se suunniteltiin vuonna 1989, jolloin lipun suunnittelusta järjestettiin kilpailu. Mikään varsinaiseen kilpailuun osallistunut ehdotus ei voittanut, vaan järjestäjät ottivat yhteyttä maoritaiteilijanaisiin, joiden tekemä lippu valittiin voittajaksi. Lippua käytettiin marssilla Te Rerenga Wairuasta Waitangiin Waitangi-päivänä 1990. Myöhemmin lippu saavutti laajemman suosion ja sitä alettiin liputtaa myös virallisissa yhteyksissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kerryn Pollock: Māori flags *Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand*. Viitattu 5.6.2012. (englanniksi)
Yksi Turun kolmesta Ylioppilastalosta, Ylioppilastalo A.
**Turun ylioppilastalot A, B ja C** ovat kolme Turun yliopiston ylioppilaskunnan vuosina 1952–1960 rakennuttamaa kerrostalomaista asuntolaa. Ne sijaitsevat Yliopistonmäen ja Turun kauppakorkeakoulun välissä. Talot siirtyivät vuonna 1966 vastaperustetun Turun ylioppilaskyläsäätiön peruspääomaksi.

Talo A ja siihen liittyvät ravintola ja uimahalli sekä talo C ovat valmistuneet vuosina 1952–1955, ja ne suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman. Talo B valmistui 1959; sen suunnittelija on arkkitehti Olli Kestilä. Ensimmäisen talon peruskiven muurauksessa oli mukana muun muassa Naantalin Kultarannassa tuolloin kesää viettänyt tasavallan presidentti J. K. Paasikivi.

Ylioppilastaloja on saneerattu perusteellisesti 2010-luvulla. 11-kerroksisen C-talon korjaus valmistui 2010 ja B-talon 2013. A-talon remontti valmistui 2017.

Turun ylioppilastalot sisältyvät yhdessä Yliopistonmäen laitosrakennusten kanssa Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Tilat
-----

Ylioppilastaloissa on niiden valmistumisesta lähtien ollut sekä asuntoja että erilaisia opiskelijoiden käyttämiä tiloja, kuten liikunta- ja uimahallit, yliopiston osakuntien tiloja sekä opiskelijaruokala.

### Uimahalli

Turun uimahalli on Suomen neljänneksi vanhin uimahalli. Vastavalmistuneen ylioppilastalo A:n viereen alettiin rakentaa Turun ensimmäistä uimahallia vuonna 1953. Rahoitukseen osallistuivat ylioppilaskunta, kaupunki ja valtio. Uimahallin vihkiäiset pidettiin 9. toukokuuta 1954. Hallin allas on 25 metriä pitkä ja 10 metriä leveä. Uimahallissa on vain yksi sauna ja pukuhuone, joten miehille ja naisille on omat uintivuorot. Hallissa uitiin ensimmäiset 60 vuotta ilman uimapukuja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turun yliopisto *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
2. ↑  Yo-talo A:n remontista valmistuvat asunnot TYS.  Arkistoitu 12.7.2018. Viitattu 12.7.2018.
3. ↑  Tuomola, Salla: Polskimaan pääsee asussa tai ilman.  *Turun Sanomat*, 8.5.2004.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.7.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Orell, Jussi: Iskerin uimahallissa Turussa saa jatkossakin polskia nakuna.  *Turun Sanomat*, 8.2.2010.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.7.2013.
5. ↑  60-vuotinen naku-uinti historiaan Turun uimahallissa *Turun Sanomat*.  29.10.2014. TS-Yhtymä. Viitattu 18.11.2014.
**David Šain** (s. 8. helmikuuta 1988 Osijek) on kroatialainen soudun maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän edustaa osijekilaista *Iktus*-seuraa.

Šain kuului Kroatian pariaironeloseen, joka saavutti olympiahopeaa Lontoossa 2012. Hän voitti pariaironelosen maailmanmestaruuden Karapirossa 2010 ja Chungjussa 2013. MM-pronssia hän saavutti samassa veneluokassa Bledissä 2011 ja sijoittui neljänneksi Poznańissa 2009. Pariaironelosen EM-hopeaa hän saavutti Montemor-o-Velhossa 2010.

Šain voitti pariaironelosessa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2009 ja 2010 sekä saavutti junioreiden MM-hopeaa 2006. Hän on voittanut maailmancupin kilpailun pariaironelosessa Münchenissä 2009, Bledissä, Münchenissä ja Luzernissa 2010, Hampurissa 2011, Belgradissa, Luzernissa ja Münchenissä 2012 sekä Etonissa ja Luzernissa 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2  David Šain *sports-reference.com*.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 29.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  David Sain *worldrowing.com*.  Arkistoitu 12.1.2021. Viitattu 29.7.2015. (englanniksi)
**Zinjibar** (arab. زنجبار‎, *Zinjibār*) on kaupunki Etelä-Jemenissä Adeninlahden rannalla. Sen asukasluku on 20 071 (2004), toisten lähteiden mukaan asukkaita olisi yli 50 000.

Zinjibar tunnettiin kauppakaupunkina ja monia muita alueen kaupunkeja vauraampana. Kaupan kehittymiseen vaikutti etenkin ympäröivä maaseutu. Zinjibar oli aikanaan osa Fadlin sulttaanikuntaa. Sulttaanikunta hallittiin alkujaan Shuqrasta, mutta pääkaupunki siirtyi Zinjibariin vuonna 1962. Sulttaanikunnan tarina päättyi kuitenkin Etelä-Jemenin itsenäistymiseen samalla vuosikymmenellä.

Terroristijärjestö al-Qaida valtasi kaupungin vuoden 2011 levottomuuksissa, opposition väitteen mukaan presidentti Ali Abdullah Saleh salli sen tarkoituksella, varoituksena. Valtausta seurasivat taistelut hallinnon joukkojen yrittäessä takaisinvaltausta. Valtaus onnistui kuitenkin vasta kesäkuussa 2012. Sisällissodan puhjettua al-Qaidan taistelijat ovat kuitenkin toistuvasti edenneet ja vetäytyneet kaupungista. Vuonna 2015 kaupungissa käytiin taisteluja myös hutheja vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Yemen *citypopulation.de*. citypopulation.de. Viitattu 23.1.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Jemenin Zinjibar muuttui "helvetiksi". Helsingin Sanomat 9.6.2011 sivu B 1
3. 1 2  Charles Schmitz ja Robert D. Burrowes: *Historical Dictionary of Yemen*, s. lxv, 28, 173-174. 3. painos. Rowman & Littlefield, 2018. ISBN 9781538102336. (englanniksi)
4. ↑  Al-Qaida valtasi kaupungin YLE. Viitattu 29.5.2011.
5. ↑  Yemen army pushes al Qaeda fighters from two cities, about 40 dead *Reuters*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
6. ↑  Sami Aboudi, Mohammed Mukhashaf: Diplomats and U.N. staff flee Yemen as Houthis target Aden *Reuters*. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
**Turvallisuusmarginaali** tarkoittaa tosiasiallisen tilanteen etäisyyttä turvalliseksi arvioidusta.[1] Toksikologiassa turvallisuusmarginaalilla tarkoitetaan esimerkiksi kemikaalin sallitun määrän suhdetta siihen määrään, joka esimerkiksi eläinkokeissa on todettu turvalliseksi. Turvallisuusmarginaali asetetaan usein satakertaiseksi. Jos esimerkiksi päivittäinen annos 100 mg/kg elintarvikkeen lisäainetta todetaan turvalliseksi koe-eläimelle, ihmiselle asetetaan raja-arvoksi 1 mg/kg päivässä.

Turvallisuusmarginaalin tarkoituksena on suojata esim. kuluttajaa siinäkin tapauksessa, että ihminen sattuisi olemaan herkempi kuin koe-eläin, tai jos aineella olisi yllättäviä vaikutuksia.[2] Usein turvallisuusmarginaali on todellisuudessa paljon hallinnollisesti asetettua suurempi, koska altistus ei ole läheskään teoreettisesti lasketun suuruinen.

Farmakologiassa turvallisuusmarginaalilla tarkoitetaan usein ns. terapeuttista indeksiä, joka on hoitoannoksen ja myrkyllisen annoksen etäisyys toisistaan.[3] Se on hyvin usein pienempi, kuin monille kemikaaleille käytetty satakertainen turvallisuusmarginaali. Siksi lääkkeiden käytössä edellytetään ammattitaitoa, ja moniin lääkkeisiin tarvitaan lääkärin määräys.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuomisto J. 100 kysymystä ympäristöstä ja terveydestä: arsenikista öljyyn, ss. 19-20 ja 249-252.Kustannus Oy Duodecim, Helsinki 2005. ISBN 951-656-221-3. Verkossa englanniksi What is the wisdom in "It's the dose that determines that a thing is not a poison?"
2. ↑  Tuomisto J, Pekkanen J. Ympäristön terveysvaarojen arviointi, kirjassa Mussalo-Rauhamaa H ym. (toim) Ympäristöterveys. Kustannus Oy Duodecim, Helsinki 2007. ISBN 978-951-656-161-8.
3. ↑  Huupponen R. Lääkkeen annos, pitoisuus ja vaste. Kirjassa Koulu M, Tuomisto J. Farmakologia ja toksikologia, ss. 99-104. Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2007. Myös verkossa
**Zinovi Grigorjevitš Kolobanov** (ven. Зиновий Григорьевич Колобанов; 25. joulukuuta 1910 – 8. elokuuta 1994) oli neuvostoliittolainen panssarivaunun komentaja toisessa maailmansodassa. Hänen johtamansa viiden KV-1 -panssarivaunun ryhmä tuhosi 43 saksalaista panssarivaunua Hatsinan (tuolloiselta nimeltään *Krasnogvardeisk*) lähellä käydyssä taistelussa 20. elokuuta 1941. Näin monen vaunun tuhoaminen onnistui, koska alueen ainoa tie kulki suon keskeltä, ja venäläiset olivat naamioituneet suon laidoille siten, etteivät saksalaiset pystyneet paikantamaan vihollisen sijaintia.

Kolobanov osallistui talvisotaan Karjalankannaksella. Venäläisen Krasnaja Zvezda -lehden mukaan hän sai talvisodan jälkeen tuomion "veljeilystä vihollisen kanssa". Tapaus liittyi ilmeisesti tilanteeseen, jossa suomalaiset ja venäläiset sotilaat kommunikoivat keskenään ystävällisessä hengessä sotatoimien päätyttyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Имя на танке *Krasnaja Zvezda*. 6.6.2001. Viitattu 24.11.2015. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kolobanovin mukaan nimetty tie Hatsinan länsipuolella elokuun 1941 taistelun tapahtumapaikalla *Google Maps*.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zinovi Kolobanov**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |