recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christian Friedrich Kress** (19. maaliskuuta 1767 Saksa – 12. marraskuuta 1812 Helsinki) oli saksalais-suomalainen sotilaskapellimestari, joka tunnettiin tuotteliaana säveltäjänä ja sovittajana. Hänet mainitaan toisinaan Porilaisten marssin säveltäjänä, joskin todellisuudessa hän lienee säveltänyt siitä korkeintaan osan.

Kressin vanhemmat ja tarkempi syntymäpaikka Saksassa ovat tuntemattomia. Hänen tiedetään muuttaneen Helsinkiin viimeistään vuonna 1799, jolloin hän toimi Viaporin linnoituksessa Leskikuningattaren henkivartiorykmentin soittokunnan kapellimestarina. Kress ilmeisesti johti orkesteria kuningas Kustaa IV Aadolfin vierailun yhteydessä vuonna 1802. Samasta vuodesta alkaen hän oli myös sivutoimisesti Helsingin kaupunkiseurakunnan urkurina.

Heikki Klemetti on arvellut Kressin johtaneen kaikkia Viaporissa toimeita sotilassoittokuntia ja siirtyneen mahdollisesti Suomen tykistörykmenttiin, mutta kumpaakaan asiaa ei tiedetä varmasti. Viaporin antauduttua vuonna 1808 venäläisille Suomen sotilassoittokunnat lakkautettiin, jolloin Kress menetti kapellimestarin tehtävänsä ja joutui sen jälkeen elättämään itsensä pianonsoiton opettajana ja pianonvirittäjänä.

Kress sävelsi useita marsseja, kuten *Coburger Josias* -marssin. Klemetti on arvellut hänen säveltäneen myös Porilaisten marssin loppuosan ja alkuosan olevan muunnos aiemmin tunnetusta vanhemmasta sävelmästä. Asiasta on kuitenkin muitakin mielipiteitä.

Mahdollisesti Kress on pelkästään sovitanut marssin pianolle tai säveltänyt vain trio-osan.

Kressin puolison etunimi oli Helena, mutta sukunimi on tuntematon. Puolison tiedetään eläneen ainakin vielä vuonna 1813 eli Kressin kuoleman jälkeen. Heillä oli yksi tytär.

Lähteet
-------

* Seija Lappalainen: / Kress, Christian Friedrich *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  1.3.1998. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 407.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Seija Lappalainen: / Kress, Christian Friedrich *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  1.3.1998. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**C. A. Parsons and Company** oli brittiläinen insinööriyhtiö, joka oli aikoinaan yksi suurimmista työnantajista Tynesiden alueella. Yhtiö on nykyisin osa Siemensin energiantuotanto-osastoa.

Historia
--------

Dungeness käyttää Parsonsin höyryturbiineja.
Yhtiön perusti Charles Algernon Parsons vuonna 1889 itse kehittämiensä höyryturbiinien tuottamista varten. 1900-luvun alussa yhtiö tuotti jopa 50 turbiinia vuodessa tehtaallaan Heatonissa Newcastle upon Tynessa. Yhtiön vahvaa aikaa oli 1960-luku, jolloin tehdas työllisti yli 7 000 henkeä

Parsons-höyryturbiineja käyttäviä ydinvoimaloita ovat muun muassa Bradwell, Calder Hall, Dungeness, Heysham 2 sekä Oldbury Englannissa ja Chapelcross sekä Hunterston Skotlannissa.

Yhtiö sulautui 1968 A. Reyrolle & Companyn kanssa ja muodosti Reyrolle Parsons -yhtiön. Vuonna 1977 Reyrolle Parsons yhdistyi Clarke Chapman -yhtiön kanssa ja muodosti Northern Engineering Industries plc:n, jonka 1989 osti Rolls-Royce plc.

Nykyään yhtiö on osa teknologiajätti Siemensin energiantuotanto-osastoa. Yhtiö hankki sen Rolls-Roycelta vuonna 1997. Vuosina 2002–2004 Siemens vähensi Heatonin työntekijämäärää 700:sta kolmeensataan ja keskittyi siellä laitteiden huoltoon. Syyksi se ilmoitti maailmanmarkkinoiden laskun syyskuun 11. päivän iskujen ja Enron-skandaalin jälkeen. Yhtiö keskitti tuotannon Budapestin-tehtaalle, jossa tuotanto on halvempaa.

Parsons-turbiineja on esillä monissa museoissa Isossa-Britanniassa ja ympäri maailmaa. Näihin kuuluvat Discovery Museum Newcastlessa, Science Museum Lontoossa, ja Electric Power and Historical Museum Jokohamassa, Japanissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Chronology of Charles Parsons Birr Castle Demesne.  Arkistoitu 25.12.2008. Viitattu 17.7.2014.
2. 1 2 3  Generating a big demand *Evening Chronicle*.  6. toukokuuta 2003. Viitattu 13. syyskuuta 2011.
3. ↑  Nuclear Power Plants in the UK - England
4. ↑  Nuclear Power Plants in the UK - Scotland
5. 1 2  NZR Cranes
6. ↑  Ward, David. "Violence mars Leeds Festival", *The Guardian*, 29. elokuuta 2002.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:C. A. Parsons and Company
Jack Hylton 1930-luvulla.
**Jack Hylton** (oik. **John Greenhalgh Hilton**; 2. heinäkuuta 1892 Great Lever, Lancashire, Iso-Britannia – 29. tammikuuta 1965 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen orkesterinjohtaja ja impressaari, joka nousi huomattavaan asemaan brittiläisten tanssiyhtyeiden aikakaudella 1920–1940-luvuilla.

Nuoruus ja ura
--------------

Jack Hylton (silloin John Greenhalgh Hilton) syntyi Great Leverin kylässä, Lancashiressä lähellä Boltonia vuonna 1892. Hänen isänsä George Hilton oli amatöörilaulaja paikallisessa labour clubissa, ja Jack opetteli soittamaan pianoa ja oli mukana näyttämöllä isänsä kanssa. Myöhemmin isä osti pubin läheltä Little Leveristä. Jack lauloi asiakkaille ja sai nopeasti kutsumanimen "the singing mill-boy". Lisäksi hän toimi pianistina monissa yhtyeissä.

Jackilla ei tiettävästi ollut muita ura-aikomuksia kuin esiintymisala. Vuonna 1909, jolloin hän oli vain seitsemäntoistavuotias, hän oli jo kokenut esiintyjä. Hieman myöhemmin hän muutti Lontooseen, jossa hän toimi pianistina 400 Clubilla ja soitti Stroud Haxton Bandin kanssa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Hylton toimi 20th Hussarsin kapellimestarina.

Yksityiselämä
-------------

Hylton oli naimisissa kahdesti, vuosina 1913–1929 Ennis Parkesin kanssa ja vuosina 1963–1965 Beverley Prowsen kanssa. Hänellä oli kaksi tytärtä ja poika.

Kuolema
-------

Hylton alkoi valittaa 26. tammikuuta 1965 kipua rinnassa ja vatsassa, ja hänet vietiin Lontooseen sairaalaan, jossa hän kuoli sydänkohtaukseen kolme päivää myöhemmin 72-vuotiaana. Hänet on haudattu Pyhän Katariinan hautausmaalle Gosfieldiin Essexiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jack Hylton, Detailed Biography

Aiheesta muualla
----------------

* JackHylton.com, virallinen verkkosivusto (englanniksi)
* Jack Hylton Internet Archive -sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Viisasten kerhon* jäseniä 1960-luvun alussa: vasemmalta Antero Manninen, Eino Parikka, Esko Kivikoski ja Tauno Rautiainen.
**Viisasten kerho** oli vuosina 1945–1995 lähetetty tietokilpailuluonteinen Yleisradion radio-ohjelma, jossa studioon kokoontunut ryhmä nimettöminä esiintyneitä "viisaita" etsi vastauksia kuuntelijoiden lähettämiin kysymyksiin. Kerhon puheenjohtaja valitsi ohjelmassa esitetyt kysymykset. Ohjelmaan päässeen kysymyksen esittäjä sai pienen rahapalkinnon. Jos kerho ei osannut vastata, palkinto oli kaksinkertainen. Viisasten kerhon 50-vuotisjuhlaistunto vuonna 1995 oli samalla ohjelman viimeinen lähetys.

Kerhon puheenjohtajina toimivat Tauno Rautiainen (1945–1962), Esko Kivikoski (1963), Teppo J. Suonperä (1964–1973), Kauko Saarentaus (1973–1983 ja 1989–1990), Jyrki Otila (1983–1989) ja Jorma Lindfors (1990–1995).

Kerhon jäseniä, jotka radiolähetyksessä pysyivät nimettöminä, olivat muun muassa Esko Kivikoski, Keijo Virtamo, Tauno Tainio, Erik Toivanen, Pertti Jotuni, Antero Manninen, Eino Parikka, Kyösti Kiiskinen ja Helge Rontu.

Kirjallisuutta
--------------

* Rautiainen, Tauno: *Viisasten kerhon parhaat palaverit*. 1954.
* Rautiainen, Tauno: *Viisasten kerhon verekset visailut*. Tammi, Helsinki, 1958.
* Suonperä, Teppo J.: *1 000 visaista kysymystä viisasten kerholle*. 1971.
* Saarentaus, Kauko: *Kansa vastaan viisasten kerho – 700 hyvää kysymystä perhepiirin purtavaksi*. WSOY, 1978.
* Saarentaus, Kauko & Otila, Jyrki & Lindfors, Jorma (toim.): *Viisasten kerhon 1500 parasta kysymystä: Kansa kysyy, viisaat vastaavat*. Helsinki: WSOY, 1995. ISBN 951-0-20809-4.

Lähteet
-------

* Viisasten kerho Ylen Elävässä arkistossa. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kirja-arvostelu. *Yliopisto*-lehti 17/95. (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Ruohomaa, Erja: Radio-ohjelma ennen ja nyt.  *Lähikuva*, 1/1996, s. 67.
2. ↑   Kirjastot.fi-sivusto.
Jack Hirschman (2016)
**Jack Hirschman** (13. joulukuuta 1933 Bronx – 22. elokuuta 2021 Bronx) oli yhdysvaltalainen runoilija, kielenkääntäjä ja vasemmistolainen aktivisti. Hän toimi vuosikymmenten ajan kommunistisessa liikkeessä.

Hirschman opiskeli vertailevaa kirjallisuudentutkimusta City College of New Yorkissa ja Indianan yliopistossa. Hän sai ensin *Bachelor of Arts* -arvon vuonna 1955 ja väitteli sitten filosofian tohtoriksi Indianan yliopistosta, jossa julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa (*A Correspondence of Americans*, 1960). Vuonna 1954 Hirschman meni naimisiin City College of New Yorkissa luokkatoverinaan opiskelleen Ruth Epsteinin kanssa; pariskunta sai yhdessä kaksi lasta (David, Celia). Muutettuaan perheineen Indianasta New Hampshireen Hirschman opetti Dartmouth Collegessa. Tämän jälkeen hän pääsi opettamaan vertailevaa kirjallisuudentutkimusta Kalifornian yliopistoon, Los Angelesiin. Sieltä hän joutui erotetuksi sodanvastaisen aktivisminsa tiimoilta. Hirschman oli yllyttänyt opiskelijoita vastustamaan Vietnamin sodan ajan kutsuntoja. Sanojensa mukaan Hirschmanista tuli tässä yhteydessä kommunisti. Hän ei enää palannut akateemiselle uralle. Hänen avioliittonsa Epsteinin kanssa päättyi eroon, mutta hän oli myöhemmin naimisissa runoilija, kalligrafi Agneta Falkin kanssa. Poika David kuoli leukemiaan vuonna 1982.

Hirschman oli tuottelias julkaisija, mutta ei julkaissut teoksiaan valtavirtaisten kustantamojen kautta. Tuhatsivuisen merkkiteoksensa *The Arcanes* hän julkaisi vuonna 2006. Hänen runokokoelmiensa joukossa ovat myös muiden muassa *A Correspondence of Americans* (1960), *Lyripol* (1976), *Front Lines: Selected Poems* (2002) ja *All That's Left* (2008). Lisäksi Hirschman teki käännöksiä radikaalien runoilijoiden teksteistä eri puolilta maailmaa ja toimitti teoksia, joihin kuuluu *Art on the Line: Essays by Artists about the Point Where Their Art and Activism Interest* (2003; mukana tekstejä muiden muassa kirjoittajilta Amiri Baraka, Martín Espada, George Grosz, Vladimir Majakovski, Margaret Randall, James Scully ja César Vallejo).

Hirschman kuului Union of Street Poets -ryhmään ja oli keskeisessä roolissa Union of Left Writers of San Franciscon perustamisessa. Hän perusti San Francisco International Poetry Festivalin, ja hänestä tuli vuonna 2007 San Franciscon *Poet Laureate*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jack Hirschman, Marxist poet and North Beach fixture, dies at 87 San Francisco Chronicle
2. ↑  Jack Hirschman, in Memoriam The Beat Museum
3. 1 2  Jack Hirschman Academy of American Poets
4. 1 2 3 4 5  Jack Hirschman Poetry Foundation


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Chagasin tautia sairastava panamalainen lapsi, jolla on Chagasin taudille tyypillinen silmän turpoaminen ns. romaña sign.
Alueet, joilla tautia esiintyy
**Chagasin tauti** eli **amerikkalainen trypanosomiaasi** on *Trypanosoma cruzi* -alkueläimen aiheuttama tappava trooppinen tauti, joka yleisimmin siirtyy ihmiseen ja muihin eläimiin *Triatoma*-suvun luteiden välityksellä, mutta se voi levitä myös esimerkiksi verensiirrossa, elinsiirrossa tai äidinmaidossa.

Taudin oireet riippuvat sen vaiheesta. Ensimmäisessä, akuutissa vaiheessa oireet ovat hyvin lieviä. Taudin edetessä oireita ovat sydänongelmat ja suoliston epämuodostumat. Tautia esiintyy vain Amerikassa, erityisesti Meksikon ja Keski- sekä Etelä-Amerikan köyhillä kaupunkialueilla, mutta tautia on myös, joskin harvoin, esiintynyt myös eteläisessä Yhdysvalloissa. Tauti on nimetty brasilialaisen lääkärin Carlos Chagasin mukaan. Hän kuvaili ensimmäisen kerran taudin oireet vuonna 1909. Tautia sairastaa (vuodesta 2008 laskien) 16–18 miljoonaa ihmistä, ja siihen kuolee noin 20 000 ihmistä vuosittain.

Chagasin tautia on tavattu myös Euroopassa, etenkin Etelä-Euroopassa. On arvioitu, että matkailijat ovat tuoneet sitä mukanaan Etelä-Amerikasta. 

Chagasin tautia hoidetaan nifurtimoksilla ja bentsnidatsolilla. Lääkkeillä on kuitenkin huomattavia sivuvaikutuksia.

Katso myös
----------

* Unitauti eli afrikkalainen trypanosomiaasi

Lähteet
-------

1. ↑  Parasites - American Trypanosomiasis (also known as Chagas Disease) CDC.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chagas disease

Aiheesta muualla
----------------

* Time to treat Chagas
**Aim and Ignite** on yhdysvaltalaisen Fun-yhtyeen 25. elokuuta 2009 julkaistu esikoisalbumi. Maaliskuussa 2012 albumia oli myyty 75 000 kappaletta, ja se ylsi parhaimmillaan Billboard 200 -listan sijalle 71.

Albumin ensimmäinen single, "At Least I'm Not as Sad (As I Used to Be)" julkaistiin ilmaiseksi yhtyeen Myspace-sivulla 6. huhtikuuta 2009.

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet säv. ja san. Nate Ruess, Andrew Dost, Jack Antonoff ja Sam Means. 

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |
| 1. | Be Calm | 4.10 |
| 2. | Benson Hedges | 4.00 |
| 3. | All the Pretty Girls | 3.23 |
| 4. | I Wanna Be the One | 3.36 |
| 5. | At Least I'm Not as Sad (As I Used to Be) | 4.07 |
| 6. | Light a Roman Candle With Me | 3.05 |
| 7. | Walking the Dog | 3.40 |
| 8. | Barlights | 4.17 |
| 9. | The Gambler | 4.11 |
| 10. | Take Your Time (Coming Home) | 7.51 |
| 42.15 |  |

Arvostelut
----------

Albumi sai positiivisia arvosteluita. AbsolutePunk.net -sivuston Drew Beringer kehui albumia sanoen sen olevan "miltä pop-albumin 'tulisi' kuulostaa" ja "vuoden 2009 olennaisin pop-albumi." Allmusic nimitti albumia "progressiiviseksi, mutta parhaimmalla mahdollisella tavalla" ja ihaili Ruessin sanoituksia. Dave de Sylvia Sputnikmusicista kirjoitti, että "*Aim and Ignite* ei ole kaikkein johdonmukaisin pop-albumi," mutta hän lopulta kiitti "erinomaisesti miksatun ja järjestetyn albumin muusikoita, jotka selvästi ymmärtävät popmusiikin rajat ja mahdollisuudet". PopMattersin Estella Hung oli vähemmän vakuuttunut albumista. Hän kehui kappaleita "Be Calm" ja "The Gambler", mutta kritisoi albumin ensimmäisten kappaleiden sanoituksia ja tuotantoa. Popdosen Ken Shane kutsui albumia "mielenkiintoiseksi ja epätavalliseksi kuunnella."

Lähteet
-------

1. 1 2  That ’70s Style, Reinvented nytimes.com. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
2. ↑  Dear You: Letter from Nate + new song! *myspace.com*. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
3. ↑  Interview: FUN.'s JACK ANTONOFF on 'Some Nights'. coupdemainmagazine.com.  Arkistoitu 6.2.2013. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
4. ↑  fun. - Aim & Ignite absolutepunk.net. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
5. ↑  Aim and Ignite allmusic.com. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
6. ↑  fun. – Aim and Ignite sputnikmusic.com. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
7. ↑  fun.: Aim and Ignite popmatters.com. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
8. ↑  CD Review: fun. "Aim and Ignite" popdose.com. Viitattu 29.4.2013. (englanniksi)
**Aktiv** oli ruotsalainen Aktiv Maskin Östersund AB:n omistama tuotemerkki. Yritys on valmistanut maatalouskoneita ja telakulkuvälineitä. Yritys myi maatalouskoneliiketoiminnan vuonna 1980 Electoluxille ja keskittyi telamoottoriajoneuvojen valmistukseen. Yritys lopetti toimintansa 1991.

Vuoden 1972 Aktiv Snow Trac ST4. Valmistusvuodet 1957-1981.
Yritys valmisti 1957-1982 Snow Trac maastokulkuneuvoa, joka oli teloilla varustettu henkilöautomainen maastoajoneuvo. 1970 luvulla yritys alkoi valmistaa Sno-Tric merkkisiä moottorikelkkoja. 

Aktiv teki moottorikelkkoihin liittyvää yhteistyötä 80 luvulla Winhan kanssa. Aktiv kokosi myös Arctic-Catin Panther -mallia Rotax -moottorilla varustettuna. Myöhempi Alaska -malli perustui sekin Arctic-Cat Pantheriin.

Moottorikelkat
--------------

* *Sno-Tric Gul 73-*
* *Sno-Tric Röd 73-*
* *Sno-Tric Blå 75-*
* *Sno-Tric SC 4 74?-*
* *SC 20/2 75-*
* *Aktiv 600 75-*
* *Aktiv Grizzly*
* *Aktiv Grizzly De Luxe 82-89*
* *Aktiv Grizzly XP 90-91*
* *Aktiv Panther*
* *Aktiv Karibo*
* *Aktiv Alaska*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Snow Trac**.
* Teo Lehtimäki Oy:n Aktiv-mainosten kollaasi (.PDF)
**Aktiivinen empaattinen reflektio** on termi, jota käytetään psykoterapiassa ja psykiatriassa. Se on terapeutin toimintatapa, jolla hän viestittää potilaalle ymmärtävänsä tätä. 

Kun potilasta haastatellaan, ei riitä että häntä ymmärretään. On tärkeää, että potilas saa kokemuksen siitä, että hän tulee ymmärretyksi. Käyttökelpoinen tekniikka on kuunnella potilasta aktiivisesti. Erilaisin elein ja äännähdyksin voi ohjata häntä kertomaan ja jatkamaan. Sopivassa kohdassa voi palauttaa potilaan kertomaa tiivistettynä ja antamalla potilaan testattavaksi erilaisia vaihtoehtoja, joista potilas sitten voi valita haluamansa tai antaa vielä uuden.

Esimerkki: "Kerroit, että sinulle oli suuri pettymys, että paras kaverisi jäi kiinni lunttauksesta matematiikan kokeessa. Järkytyitkö siitä, että hän oli taitamaton ja jäi kiinni, vai siitä, että hän lunttasi sinulta ja opettaja saattoi epäillä että olit juonessa mukana."

Terapeutti pyrkii koko ajan varmistamaan, että potilas ymmärtää palautteen ja tarvittaessa hän tarkistaa onko itse ymmärtänyt asian samoin kuin potilas ja onko potilas ymmärtänyt asian samoin.

Palautteessa pyritään ymmärryksen lisäämiseksi ensin ymmärtämään ja sitten käyttämään potilaan käyttämiä sanoja ja sanamuotoja. Palautteet annetaan tiivistettyinä, ja niissä voi samalla pyrkiä yhteenvetoihin. Palautteet annetaan mieluummin "verbikielellä" eli keskipisteessä on tekeminen pohdinnan sijaan. Tulkintoja pyritään välttämään tai ne annetaan vaihtoehtoina, jotka potilas voi hylätä tai hyväksyä.
**Blind Melon** on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Se oli kasassa 1989–1999 ja perustettiin uudelleen 2006. 

Blind Melon solmi vuonna 1991 levytyssopimuksen Capitol Recordsin kanssa. Yhtyeen debyyttialbumi *Blind Melon* (1992) nousi suosioon varsinkin "No Rain" -singlen ja sen musiikkivideon ilmestymisen myötä. Albumi myi lopulta nelinkertaista platinaa. Yhtye pääsi lämmittelemään Neil Youngia, Lenny Kravitzia, Soundgardenia ja Rolling Stonesia, mutta sen omia kiertueita varjostivat laulaja Shannon Hoonin huumeongelmat. 

Vuonna 1995 ilmestyi toinen albumi *Soup*. Samana vuonna Atlantic Records julkaisi Led Zeppelinille omistetun tribuuttialbumin *Encomium*, jolle pääsi Blind Melonin "Out on the Tiles" -cover. Hoon löytyi 21. lokakuuta 1995 kuolleena kokaiinin yliannostukseen. Yhtyeen elossa olleet jäsenet julkaisivat vielä seuraavana vuonna kolmannen ja viimeiseksi jääneen studioalbuminsa *Nico*. Se nimettiin Hoonin tyttären mukaan, joka oli isänsä kuoleman hetkellä vasta kolmentoista viikon ikäinen. Yhtye yritti jatkaa, mutta jäsenet päättivät pian lähteä omille teilleen. Hajoamisesta tiedotettiin virallisesti 4. maaliskuuta 1999. 

15. syyskuuta 2006 saatettiin julkisuuteen tieto, että Blind Melon oli perustettu uudelleen. Edesmenneen Shannon Hoonin oli korvannut yhtyeen laulajana Travis Warren. 9. marraskuuta yhtyeeltä ilmestyi kolme uutta laulua.

Kokoonpano
----------

### Nykyiset jäsenet

* Travis Warren
* Glenn Graham
* Rogers Stevens
* Brad Smith
* Christopher Thorn

### Entiset jäsenet

* Shannon Hoon (k. 1995)

### Aikajana

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Blind Melon* (1992)
* *Soup* (1995)
* *Nico* (1996)
* *For My Friends* (2008)

### Muut

* *Classic Masters* (kokoelma, 2002)
* *The Best of Blind Melon* (kokoelma, 2005)
* *Live at the Palace* (live, 2006)

### Singlet

* "Change" (1993)
* "I Wonder" (1993)
* "No Rain" (1994)
* "Tones of Home" (1994)
* "Galaxie" (1995)
* "Toes Across the Floor" (1995)
* "The Pusher" (1996)
* "Wishing Well" (2008)
* "Tumblin' Down" (2008)
*Tämä artikkeli käsittelee myös raviohjastajana toiminutta keihäänheittäjää. Kauppaneuvos Aimo Ahosta on eri artikkeli.*
**Aimo Antero Aho** (31. toukokuuta 1951 Reisjärvi – 10. heinäkuuta 2014 Haapajärvi) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka kilpaili kolmissa arvokisoissa. Seuratasolla Aho edusti Haapajärven Kiiloja ja Reisjärven Pilkettä.

Rooman EM-kisoissa 1974 ja Moskovan olympialaisissa 1980 Aho sijoittui yhdeksänneksi ja Helsingin MM-kisoissa 1983 kymmenenneksi. Moskovassa hänet pudotti loppukilpailun kolmelta viimeiseltä kierrokselta isäntämaan Dainis Kūlan lappeelleen laskeutunut heitto. Aho voitti keihäänheiton Montréalin olympialaisten esikisoissa vuonna 1975 muttei tullut valituksi varsinaisiin kisoihin.

Aho voitti Suomen mestaruuden vuonna 1975 ja lisäksi kahdeksan muuta SM-mitalia. Hänen ennätyksensä ennen vuotta 1986 käytössä olleella keihäsmallilla oli vuonna 1977 heitetty 89,42 m. Uudella mallilla hän heitti tuloksen 77,64 m vuonna 1986. Ahoa valmensi Lauri Immonen.

Myöhemmin Aho kouluttautui hierojaksi, ja ravipiireissä hänet tunnettiin niin valmentajana kuin ohjastajanakin.

Saavutukset
-----------

* Olympialaisissa 9. sija 1980
* MM-kisoissa 10. sija 1983
* EM-kisoissa 9. sija 1974
* Suomen mestari: 1975
* SM-hopea: 1974, 1977, 1978, 1980, 1982, 1983
* SM-pronssi: 1973, 1981

Kausien parhaat heitot
----------------------

### Vanha keihäsmalli

* 1969 61,58 Kinnula 17.8.
* 1970 72,04 Reisjärvi 7.6.
* 1971 74,18 Haapajärvi 22.8.
* 1972 80,02 Reisjärvi 2.9.
* 1973 84,44 Hyvinkää 12.8.
* 1974 85,88 Varkaus 9.7.
* 1975 85,74 Seinäjoki 20.7.
* 1976 85,98 Helsinki 5.9.
* **1977 89,42 Reisjärvi 21.5.**
* 1978 85,84 Tampere 19.6.
* 1979 84,82 Reisjärvi 17.6.
* 1980 88,62 Raahe 13.7.
* 1981 87,02 Salo 13.8.
* 1982 86,98 Helsinki 29.8.
* 1983 87,28 Pihtipudas 24.7.
* 1984 83,38 Valkeakoski 5.6.
* 1985 80,22 Nivala 28.8.

### Uusi keihäsmalli

* 1985 74,60 Viitasaari 28.9.
* **1986 77,64 Pihtipudas 13.7.**
* 1987 77,42 Tohmajärvi 8.8.
* 1988 74,62 Saarijärvi 25.6.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 11. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Aimo Aho Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Pusa, Ari: Muistot: Aimo Aho *HS.fi*.  20.7.2014. Viitattu 28.10.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Aktivistisijoittaja** on henkilö tai yhteisö, joka ostaa tietyn yhtiön osakkeita saadakseen aikaan haluamansa muutoksen yrityksen toiminnassa. Yritys voi joutua aktivistisijoittajien kohteeksi muun muassa huonon johtamisen, suurten kustannusten, osakkeenomistajien saaman alhaisen tuoton, ympäristöongelmiensa tai epäeettisten toimintatapojensa vuoksi. Aktivistisijoittaja voi saada muutosta aikaan jo suhteellisen pienellä, esimerkiksi 10 prosentin omistusosuudella.[1]

Aktivistisijoittajia voivat olla pääomasijoittajat, hedgerahastot ja varakkaat yksityishenkilöt.[1]

Aktivistisijoittaja Nelson Peltzin mukaan yksi syy aktivistisijoittamiseen ovat kehittyneet osakemarkkinat, joilla pelkkä omistaminen ja kaupankäynti eivät saa aikaan isoja tuottoja. Silloin aktivismisijoittaminen antaa mahdollisuuden aktiivisesti vaikuttaa yrityksen toimintaan ja tulokseen passiivisen omistamisen sijasta.[2]

Tunnettuja aktivistisijoittajia ovat yhdysvaltalainen Carl Icahn[2] ja Talvivaaran Kaivososakeyhtiöstä neuvotellut brittiläinen Julian Treger.[3]

Lähteet
-------

1. 1 2  Activist investor, Investopedia.com, viitattu 12.3.2015.
2. 1 2  Carney, John: *Welcome to the golden age of activist investors*, CNBC.com 14.8.2013, viitattu 12.3.2015.
3. ↑  Mykkänen, Pekka: *Talvivaaran ostajaehdokkaalla tausta "aggressiivisena aktivistisijoittajana"*, Helsingin Sanomat 12.3.2015.
Suurkaupunkialue.
**Minneapolis–Saint Paul** tai **Twin Cities** on suurkaupunkialue Minneapolisin ja Saint Paul ympärillä, Minnesotan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Mississippijoen, Minnesotajoen sekä St. Croixin varrella. Saksalaiset, irlantilaiset ja skandinavialaiset siirtolaiset asuttivat alueen 1800-luvulla.

Minneapolis-Saint Paulin alueella asui noin 3,6 miljoonaa ihmistä vuonna 2018.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  River Fort Draws Traders, Settlers *City-Data*. Viitattu 15.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Twin Cities Reports Largest Population Jump In Recent Years *WCCO - CBS Minnesota*. Viitattu 26.5.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Minneapolis-Saint Paul

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Minneapolis–Saint Paul**.
* Twin Cities Calendar - Tapahtumat
**"Ei verotusta ilman edustusta"** (engl. *No taxation without representation*) on Yhdysvaltojen itsenäistymishistoriaan liittyvä sanonta, jonka alkuperä sijoittuu 1750- ja 1760-luvuille. Se tiivisti tuolloisissa brittiläisissä siirtokunnissa ensisijaisena pidetyn epäkohdan, joka oli yksi merkittävimmistä syistä Amerikan vallankumoukseen. Monet tuon ajan siirtokuntalaisista uskoivat, että kun heillä ei ollut suoraa edustusta etäisessä Britannian parlamentissa, verojen säätäminenkin oli laitonta, sillä Englannissa vuonna 1689 hyväksytyssä Bill of Rightsissa kiellettiin uusien verojen säätäminen ilman parlamentin suostumusta. Koska heillä ei ollut perinteisiä Rights of Englishmen -oikeuksia, verotusoikeudetkin olivat heistä perustuslain vastaisia. 

Iskulauseen alkuperä on epäselvä, mutta bostonilainen lakimies James Otis teki sen tunnetuksi 1760-luvun alkupuolella siirtokuntien oikeustaistelun yhteydessä muodossa "Verotus ilman edustusta on tyranniaa". Nykypäivään asti sanontaa ovat käyttäneet useat ryhmittymät useissa, etenkin anglosaksisissa valtioissa samantyyppisissä kiistoissa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:No taxation without representation
**Talbot hound** on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.

Ulkomuoto
---------

Talbot hound oli kookas metsästyskoira, jolla oli voimakkaat leuat ja pitkät riippuvat korvat. Se muistutti vihikoiraa - sillä erotuksella, että oli väriltään valkoinen. Eräs asiantuntija on jopa kuvannut sitä "valkoiseksi kuin Alppien lumi".

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rodulla oli tarkka hajuaisti ja sen huhuttiin sen pystyvän metsästämään valkoisen uroshirven keskellä talvea, mutta mitään virallisia mainintoja tästä ei ole.*lähde?*

Alkuperä
--------

Talbot hound polveutui hubertuksenajokoirasta ja oli läheistä sukua vihikoiralle. Toisen teorian mukaan sen kantarotu olisi ollut pienikokoinen keskiaikainen rotu nimeltä langehren. Talbotin perhe, joka saapui 1000-luvulla normannien mukana Englantiin, toi maahan rodun esi-isät – jotka olivat mitä luultavimmin normandianajokoiria. Niistä tuli uudessa kotimaassaan pian arvostettuja hirvi- ja jälkikoiria. Vähitellen tummia ja valkoisia yksilöitä alettiin kasvattaa erillään toisistaan, mikä johti kahteen erilliseen jalostuslinjaan: vihikoiriin ja talbot houndeihin. Talbot hound mainitaan englantilaisessa kirjallisuudessa 1300-luvulta 1700-luvulle asti. Ketun metsästyksen kasvettua hirven metsästystä suositummaksi rotu kuoli sukupuuttoon.

Vähintään seitsemän englantilaissuvun kypäränkoristeessa ja useiden saksalaissukujen koristesymboleissa on kuvituksena talbot hound. Nimitystä *talbot* käytetään vaakunaopissa viittauksena hyväkäytöksisestä metsästyskoirasta. Sudburyn markkinakaupungilla Suffolkissa Itä-Englannissa on vaakunassaan sekä myös erään koulun ja monien urheiluseurojen tunnuksissa kuvattuna talbot hound. Koira on aina hahmoteltu kieli ulkona.*lähde?* Jopa perinteisiä pubeja, joista viisi sijaitsee Lontoossa, on nimetty rodun mukaan.

### Talbot tan

David Hancock mainitsee vanhan rodun nimeltä *Talbot Tan hound*, jollaisia hänen mukaansa syntyy vielä nykypäivänäkin. Ne eivät kuitenkaan ole valkoisia, vaan punaruskeita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 66-67. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
2. ↑  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 705. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
3. ↑  Hancock, David. *Hounds - Hunting by Scent*, s. 41. The Crowood Press: Ramsbury, Marlborough, Wiltshire, 2014. ISBN 978-1-84797-601-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Talbot hound -maalaus 15. vuosisadalta Englannista

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Talbot (dog)
**Yamataikoku** (jap. 邪馬台国) oli kiinalaisten historiankirjojen mukaan Japanissa Yayoi-kaudella ajanlaskun alun vuosisatoina sijainnut muinainen valtio. Japani oli tähän aikaan jakautunut lukuisiin pieniin valtiomuodostelmiin, joista joillakin oli yhteyksiä Kiinaan. Yamatai on näistä valtioista tunnetuin.

Kronikoiden mukaan Yamataikokua hallitsi kuningatar Himiko. Hänellä oli vallassaan yli 30 *kunin* (maan tai maakunnan) liittouma, ja hän vaikuttaa hallinneen kansaansa šamaanin tavoin. Hän vaikuttaa myös pitäneen yhteyttä Kiinaan ja käyttäneen Kiinalta saamaansa hyväksyntää tuomaan vallalleen legitimiteettiä. Himikon tiedetään lähettäneen lähetystön Kiinaan vuonna 238. Hänen kuolemansa jälkeen kysymys vallanperimyksestä johti sotaan Yamataikokun ympäristössä, kunnes Himikon 13-vuotias sukulaistyttö nousi maan uudeksi kuningattareksi. Myös hän lähetti lähettiläitä Kiinaan. Tämän jälkeen Yamataikokua ei mainita kiinalaisissa teksteissä.

Yamataikokun sijaintia ei tiedetä, ja siitä onkin kiistelty. *Kolmen kuningaskunnan kronikassa* kuvaillaan valtion sijaintia suhteessa muihin *kuni*-valtioihin, joita tekstissä mainitaan seitsemän, mutta näiden pikkuvaltioiden sijainnista on erilaisia tulkintoja. Suosituimpien teorioiden mukaan Yamataikoku sijaitsi joko Kyūshūn saarella tai Kinain alueella Honshūn keskiosassa.

Kirjallisuutta
--------------

* Kidder, Jonathan Edward: *Himiko and Japan's Elusive Chiefdom of Yamatai: Archaeology, History, and Mythology*. University of Hawaii Press, 2007. ISBN 9780824830359. Teoksen verkkoversio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yoko Williams: *Tsumi: Offence and Retribution in Early Japan*, s. 26–28. Routledge, 2003. ISBN 9780700717088. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  *World and Its Peoples: Eastern and Southern Asia*, s. 1034–1035. Marshall Cavendish, 2007. ISBN 9780761476313. Teoksen verkkoversio.
Yamaha YZF R-125
**Yamaha YZF-R125**, tai **Yamaha R125** on Yamahan kevytmoottoripyörä, jonka valmistus aloitettiin pääosin vuonna 2008. Pyörä on varustettu kevytmoottoripyörämarkkinoiden tehokkaimmaksi nelitahtikoneeksi luonnehditulla, Motori Minarellin valmistamalla nestejäähdytteisellä, neliventtiilisellä SOHC-moottorilla, jolle valmistaja lupaa suurimman sallitun (11 kW) huipputehon.
Samaa moottoria käyttävät mm. Yamahan supermoto- ja enduropiikit (WR125 ja WR125X) sekä Rieju Marathon 125 ja HM Moton nelitahtiset satapiikit.

Pyörän huippunopeus vakiona on noin 130 km/h.
Pyörän massa on noin 140 kilogrammaa. 

Pyörän suositushinta oli vuonna 2008 4 990 euroa, vuonna 2009 5 090 euroa ja vuonna 2010 4 690 euroa.

Historia
--------

Yamaha on tehnyt jo pitkän aikaa YZF- ja YZF-R-sarjaan kuuluvia 600- ja 1 000-kuutioisia pyöriä.

Pyörän edeltäjä on Yamaha TZR 125, joka aikanaan hallitsi piikkimarkkinoita.

R125 on Honda CBR 125R:n haastaja nelitahtisten supersportmallisten kevytmoottoripyörien luokan markkinoilla.

Teknisiä tietoja
----------------

* Moottorintyyppi - Nelitahtinen, nestejäähdytteinen, yksisylinterinen
* Iskutilavuus - 125 cm³
* Teho - 12,6 kW / 17 hv
* Käynnistys - sähkökäynnistys
* Polttoainesäiliö - 13,8 l
* Kuivapaino - 138 kg
* Vaihteisto - 6-portainen hammasvaihteisto

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* yamaha-motor.fi/YZF\_R\_125 Virallinen Internet-sivusto
* Yamaha YZF-R125 kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
Yamaha YM3526 -äänipiiri
**Yamaha YM3526** tai **OPL** (englannin kielen sanoista "FM **Op**erator Type **L**") on Yamahan valmistama äänipiiri. Se suunnattiin alun perin halpamarkkinoille. Piiri käyttää FM-synteesiä muodostaakseen ääniä ja siinä on 9 äänikanavaa ja 2 operaattoria jokaista kanavaa kohti. Sen seuraaja, Yamaha YM3812 (OPL2), oli samankaltainen, se vain lisäsi mahdollisuuden käyttää neljää erilaista äänimuotoa pelkän siniaallon sijasta ja oli alaspäin yhteensopiva. 

YM3526:ta käytettiin Commodore 64:n *Sound Expander* laajennusmoduulissa ja useassa kolikkopelissä kuten *Bubble Bobblessa*.

Piirin läheinen sukulainen on Yamaha Y8950 tai MSX-AUDIO, jota käytettiin MSX:n laajennusosana. Se on periaatteessa YM3526 (OPL), johon on lisätty mahdollisuus toistaa ADPCM-pakattuja sampleja. Vastaavanlainen YM2413 oli tosin suositumpi.

Lähteet
-------

1. ↑  YM3526 (PDF) *map.grauw.nl*. Viitattu 31.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* – Ohjelmointitietoa piiristä
* YM3526 (englanniksi)
**Ei pakotietä** (*No Way Out*) on Roger Donaldsonin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1987. Elokuva oli läpimurto Kevin Costnerille, joka esittää elokuvan miespääosaa, puolustusministeriön palvelukseen astuvaa nuorta meriupseeria, joka saa tehtäväkseen selvittää murhaa josta häntä itseään epäillään. Elokuva perustuu väljästi Kenneth Fearingin romaaniin *The Big Clock* (1946) ja sen elokuvaversioon *Kohtalon kello* (1948). Naispääosassa näyttelee Sean Young ja miessivuosaa, puolustusministeriä, Gene Hackman.

*Helsingin Sanomien* Pertti Avola piti elokuvaa keskinkertaisena jännärinä, jossa parasta on Gene Hackmanin roolityö. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Harri Närhi kirjoitti nopeiden juonenkäänteiden pudottavan katsojan helposti kärryiltä, mutta antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä sanallisena arviona tarkoittaa "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Avola, Pertti: Laivastoupseeri jahtaa itseään keskitasoisessa jännärissä.  *Helsingin Sanomat*, 4.7.1992, s. 44. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  *Video-opas 95*, WSOY 1994.
**Australian kenraalikuvernööri** (engl. *Governor-General of Australia*) on Kansainyhteisön Commonwealth realm -maiden monarkin (nykyisin Charles III) edustaja Australiassa. Kenraalikuvernöörin virka perustettiin vuonna 1901 Australian perustuslaissa. Nykyisen kenraalikuvernööri David Hurleyn virkakausi alkoi 1. heinäkuuta 2019.

Kenraalikuvernöörin nimittää monarkki pääministerin esityksestä. Kauden pituutta ei ole virallisesti määritelty, vaan se on nimellisesti "hänen majesteettinsa tahdosta", mutta käytäntönä on ollut, että sama henkilö toimii virassa noin viiden vuoden ajan.

Useimmissa asioissa kenraalikuvernööri toimii hallituksen ohjeiden mukaan, ja hallitus puolestaan on vastuussa maan parlamentille. Kenraalikuvernööri voi kuitenkin erottaa pääministerin, jos tämä toimii lakien vastaisesti tai ei nauti parlamentin luottamusta. Hän voi myös kieltäytyä hajottamasta parlamenttia pääministerin vaatimuksesta huolimatta.

Kenraalikuvernööri on muodollisesti Australian puolustusvoimien ylipäällikkö, käytännössä hän siinäkin tehtävässä noudattaa hallituksen ohjeita. Ylipäällikkönä hän toimii kuitenkin monissa seremonioissa ja ottaa vastaan paraateja ja myöntää kunniamerkkejä.

Vuonna 2019 kenraalikuvernöörin palkkio oli 425 000 Australian dollaria vuodessa.

Katso myös
----------

* Luettelo Australian kenraalikuvernööreistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Governor-General's Role *Governor-General of Commonwealth of Australia*.  Arkistoitu 11.4.2019. Viitattu 20.1.2019.
2. ↑  New Governor-General vows to support those who help nation's most vulnerable  1.7.2019. ABC News. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  Governor-General Amendment Salary Bill 2019  21.2.2019. Parliament of Australia. Viitattu 23.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Australian kenraalikuvernööri** Wikimedia Commonsissa
European Bioinformatics Institute ja Sulston Laboratories Genome campuksella.
**Sanger-instituutti** (engl. *Wellcome Trust Sanger Institute*, ent. *Sanger Centre*) on genomiikan tutkimuslaitos, joka sijaitsee Wellcome Trust Genome -kampuksella Cambridgeshiren Hinxtonin kylässä. Laitos on nimetty kaksinkertaisen Nobelin kemianpalkinnon voittajan Frederick Sangerin mukaan. Instituuttia rahoittava The Wellcome Trust on suurin tutkimusta rahoittava säätiö Englannissa ja Bill ja Melinda Gatesin säätiön jälkeen suurin lääketieteen tutkimusta rahoittava säätiö maailmassa.

Sanger-instituutin perustivat Wellcome Trust ja Britannian Medical Research Council vuonna 1993. Tehtäväksi instituutille annettiin genomitiedon kasvattaminen, keskittyen erityisesti ihmisgenomin sekvensointiin ja tulkintaan. Tästä informaatiosta tulisi pohja tulevaisuuden ihmisbiologian ja -sairausten tutkimukselle. 

Sanger-instituutissa toimivat tohtorikoulutettavat kuuluvat Cambridgen yliopistoon.

Leena Palotie johti syyskuusta 2007 Sanger-instituutin ihmisgenetiikan tutkimusohjelmaa.

Päähankkeet
-----------

* Human Genome Project
* Cancer Genome Project
* Ensembl (genomiselain)
* Pathogen Genome Sequencing

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Akatemiaprofessori Leena Palotie kutsuttu Wellcome Trust -säätiön Sanger-instituutin Genetiikan johtajaksi  20.8.2007. Kansanterveyslaitos.  Arkistoitu 25.8.2007. Viitattu 12.1.2008.
2. ↑  Introduction to the Sanger Institute  3.9.2007. Wellcome Trust Sanger Institute. Viitattu 15.5.2008. (englanniksi)
3. ↑  Sanger Institute – General Information  14.4.2008. Wellcome Trust Sanger Institute. Viitattu 15.5.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Wellcome Trust Sanger Institute
	+ Historia
	+ Frederick Sangerista
* Wellcome Trust – Facilities Management
* BusinessWeek/Architectural Record Awards: The Wellcome Trust - Hinxton (Arkistoitu – Internet Archive)
* Cancer Genome Project (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ensembl
* Pathogen -project (Arkistoitu – Internet Archive)
**Anthylla** (m.kreik. Ἄνθυλλα, myös *Antylla*, Ἀντυλλα) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului joko Libyan tai Meteliteen nomokseen.

Anthylla sijaitsi Niilin suiston länsiosassa Niilin Kanobikos-suuhaaran eli Kanopoksen suuhaaran varrella kaakkoon Aleksandriasta. Antiikin lähteiden mukaan Egyptiä hallinneet Persian kuninkaat lahjoittivat alueen voitot kuningattarilleen, Herodotoksen mukaan jalkineiden hankkimista varten ja Athenaioksen mukaan vöiden hankkimista varten. Tämän vuoksi on joskus ehdotettu, että Anthylla olisi ollut sama kaupunki kuin Gynaikopolis ("Naisten kaupunki"), joka sijaitsi kuitenkin etelämpänä. Joskus on ehdotettu sitäkin, että Anthylla olisi ollut sama kuin Andropolis ("Miesten kaupunki").

Anthylla oli ainakin kreikkalais-roomalaisella kaudella Egyptin tärkeimpiä viinintuotantoalueita Mareian ja Tenian ohella, ja Athenaios piti sen viiniä egyptiläisistä parhaimpana. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymejä *Anthyllaios* (Ἀνθυλλαῖος) ja *Anthyllitēs* (Ἀνθυλλίτης).

Lähteet
-------

1. 1 2  Herodotos: *Historiateos* 2.97.
2. 1 2  Athenaios: *Deipnosofistai* 1.33.
3. 1 2  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* A97.5.
4. 1 2 3 4  Smith, William: "Anthylla", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Anthylla *Pleiades*. Viitattu 7.12.2020.
6. ↑  Anthylla (Egypt) 3 Canopic branch - Άνθυλλα *ToposText*. Viitattu 7.12.2020.
7. 1 2  Anthylla *Trismegistos*. Viitattu 7.12.2020.
8. ↑  Smith, William: "Andropolis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
**Eva Olsoni** (17. toukokuuta 1908 Porvoo – 21. marraskuuta 1994 Gold Beach, Oregon, Yhdysvallat) oli suomalainen taidemaalari ja tekstiilitaiteilija.

Porvoolainen Eva Olsoni opiskeli 1920-luvun keskivaiheilla kuvaamataidon opettajaksi Helsingin taideteollisessa keskuskoulussa. Hän jatkoi opintojaan vuosikymmenen lopulla Lontoon Byam Shaw -taidekoulussa sekä Pariisin Académie Colarossissa ja Académie Julianissa. Ensimmäisen näyttelynsä taidemaalarina hän piti 1937 ja osallistui sen jälkeen moniin näyttelyihin Euroopassa, kunnes muutti 1970-luvulla tyttärensä luo Yhdysvaltoihin.

Olsoni työskenteli Stockmannin taideteollisella osastolla ja suunnitteli mattoja ja ryijyjä. Hän teki tekstiilejä myös tammisaarelaiselle Kotivilla Oy:lle ja taidekäsityöliike Nornalle sekä puvustuksia Svenska Teaternille ja Helsingin Kansanteatterille. 1960-luvulla Olsoni suunnitteli käyttöesineitä puusta, hopeasta, messingistä ja raudasta.

Olsonin töitä on Suomessa hankittu Helsingin taidemuseon, Porvoon museon, Suomen Yhdyspankin ja Maire Gullichsenin kokoelmiin.

Eva Olsoni sai kaksi palkintoa Pariisin maailmannäyttelyssä 1938.

Lähteet
-------

1. ↑  Olsoni, Eva hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Kuolleita: Taidemaalari Eva Olsoni.  *Helsingin Sanomat*, 8.12.1994, s. 4. Näköislehden aukeama (tilaajille).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Timo Päiviö Kylmälä** (28. joulukuuta 1922 Miehikkälä – 20. joulukuuta 2004 Espoo) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja kääntäjä.

Kylmälä opiskeli lehdistöoppia Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Pariisissa Sorbonnen yliopistossa. Hän oli 1940-luvulla toimittajana *Etelä-Suomen Sanomissa, Sisä-Suomi*-lehdessä, *Ilta-Sanomissa* ja *Helsingin Sanomissa*. Vuosina 1948–1953 Kylmälä asui Ranskassa ja työskenteli kustannusvirkailijana Nord-Sud-kustantamossa.

Suomeen palattuaan Kylmälä oli toimittajana ensin *Uusi Suomi* -lehdessä 1953–1958 ja sitten 25 vuoden ajan A. Ahlström Oy:n *Me kaikki* -henkilökuntalehdessä. Kylmälä toimi lisäksi *Suomen Kuvalehden* avustajana vuosina 1948–1987 ja *Ilta-Sanomien* kolumnistina 1982–1984.

Kylmälä kirjoitti myös matkakirjoja ja yritysjohtajien muotokuvia sekä käänsi kirjallisuutta.

Teoksia
-------

* *Kerran Balkanilla : Pikavierailijan elämyksiä Jugoslaviassa ja Kreikassa*. WSOY 1952
* *Yön valojen maat*. WSOY 1953
* *Kakunjakajia: Kaksikymmentä johtajaa Kalle Anttilasta Matti Virkkuseen*, tekijät Juha Tanttu ja Timo Kylmälä. Kirjayhtymä 1967
* *Kutsetin mies*; Enso-Gutzeitin toimitusjohtajan Pentti Salmen elämäkerta. Kirjayhtymä 1986

Suomennoksia
------------

* Alphonse Daudet: *Tarasconin mestariampuja* : romaani. Kirjayhtymä, Helsinki 1960 (alkuteos *Aventures prodigieuses de Tartarin de Tarascon*)
* Pierre Clostermann: *Verinen taivas*. Kirjayhtymä, Helsinki 1962

Lähteet
-------

1. 1 2  Timo Kylmälä SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (Arkistoitu linkki 25.12.2014)
2. 1 2 3 4  Maarit Huovinen: Timo Kylmälän muistokirjoitus, Helsingin Sanomat 26.12.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Shilohinpaimenkoira** (*Shiloh Shepherd*) on yhdysvaltalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Tummapiirteinen shiloh shepherd.
Shilohinpaimenkoira on kookas ja suoraselkäinen.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on hyväluonteinen.

Alkuperä
--------

Rotu on saanut nimensä newyorkilaisesta Shiloh-kennelistä, jossa Tina Barber aloitti sen kehittämisen vuonna 1962. Hän muisti lapsuudestaan Saksassa kookkaat, vahvat ja helposti koulutettavat vuoristopaimenkoirat - toisin sanoen vanhanaikaiset saksanpaimenkoirat. Kun hän sitten vertasi niitä nykyisiin saksanpaimenkoiriin, hän huolestui siitä mihin suuntaan jalostus oli mennyt: modernit yksilöt olivat pienikokoisempia, pidempiä, laihempia, kevytluustoisempia ja niillä oli taipumusta pelkopuremiseen. Niinpä hän päätti luoda kennelissään uudelleen saksanpaimenkoiran varhaisen rotutyypin, jonka hän lapsuudestaan tunsi.

Aloittaessaan jalostuksen vuonna 1962 Barber käytti vielä kennelnimeä Konigin. 12 vuoden suunnitelmallisen jalostuksen jälkeen hän alkoi olla epätoivoinen, koska hänestä tuntui ettei hän onnistuisi koskaan saamaan massiivista kokoa, terverakenteisia lonkkia ja poikkeuksellista älykkyyttä samassa paketissa. Vuonna 1974 hän vaihtoi kennelinsä nimeksi Shiloh, jatkaen edelleen jalostusprojektiaan. Valtaosa hänen kantakoiristaan oli tarkoin valittuja saksanpaimenkoiria, mutta vuonna 1989 hän käytti jalostukseen myös poikkeuksellisen kookasta alaskanmalamuuttia - saadakseen aikaan suuremman koon ja paremmat lonkat. 1990-luvulla hän onnistui lopulta tavoitteessaan luoda unelmiensa rotu. Hänen lisäkseen moni muukin saksanpaimenkoiran harrastaja haikaili alkuperäisen rotutyypin perään ja hankki sen vuoksi häneltä pentuja - niin tämä uusi rotu levisi eri puolille Pohjois-Amerikkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 566-567. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Friedrich Zander Riiassa vuonna 1910.
**Friedrich Zander** (ven. Фри́дрих Арту́рович Ца́ндер, *Fridrih Arturovitš Tsander*, latv. *Frīdrihs Canders*; 23. elokuuta 1887 – 28. maaliskuuta 1933) oli koko maailman ja Neuvostoliiton rakettitekniikan pioneereja. Hän rakensi Neuvostoliiton ensimmäisen nestemäistä ajoainetta käyttävän raketin ja kehitti avaruustekniikan matemaattista teoriaa.

Zander syntyi Riiassa baltiansaksalaiseen perheen lapseksi. Hänen isänsä Artur Konstantinovitš oli lääkäri. Fridrih opiskeli insinööriksi. Hän innostui tuolloin Konstantin Tsiolkovskin teorioista. Hän kiinnostui eniten Marsin tutkimuksesta. Hänellä oli tapa tokaista itselleen "Kohti Marsia", mutta hän myös teki ratalaskelmat, miten Marsiin voi lentää. Hän julkaisi ensimmäisen tutkimuksensa vuonna 1908, jossa hän pohti planeettojenvälistä miehitettyä lentoa. 

Vuonna 1924 hän oli hyvin aktiivinen: hän perusti Juri Kondratjukin ja Tsiolkovskin kanssa *Planeettainvälisen matkustamisen tutkimusseuran*. He kuvasivat julkaisuissaan muun muassa avaruuskapselin paluuta ilmakehään ja aluksen aerodynaamista jarrutusta (aerobraking). Hän haki patenttia avaruuslentokoneelle. Hän myös luennoi Moskovan ilmailuinstituutissa Mars-lennosta. Perusteluja oli kaksi: Marsilla on ilmakehä ja Mars on *punainen planeetta*. Hän ideoi myös avaruusaluksen aurinkopurjeen.

Vuonna 1930 Neuvostoliiton asevoimat alkoi rahoittaa kahta kilpailevaa nesterakettitiimiä – toista johti Zander ja toista Valentin Gluško.

Vuonna 1931 Zander perusti Moskovaan *GIRD*-ryhmän (Reaktiomoottoreiden kehitysryhmä, Группа изучения реактивного движения (ГИРД)). Sen GIRD-X-moottori lensi 25. marraskuuta 1933. Zander kuitenkin kuoli jo tuon vuoden maaliskuussa tuberkuloosiin Kislovodskissa.

Kuun Tsander-kraatteri kantaa hänen nimeään. Latvian tiedeakatemialla on fysiikan ja matematiikan palkinto, joka on nimetty hänen mukaansa.

Kirjallisuutta
--------------

* Фридрих Артурович Цандер, Из научного наследия, 1967, Nauka, Moskova. Käännetty NASAn toimesta englanniksi vuonna 1969 (Fridrikh Arturovich Tsander, From a scientific heritage)
* Fridrikh Arturovich Tsander, Selected Papers, 1977, Zinātne, Riga
* Yaroslav Golovanov, The Martian:Tsander, 1985, Molodaya Gvardiy, Moskova

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friedrich Zander** Wikimedia Commonsissa

* 
* Neuvostoliittolainen postimerkki vuodelta 1964

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |

 |