recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Letškhumin sijainti Georgian kartalla
Khvamlin vuorijono Letškhumissa
**Letškhumi** (georg. ლეჩხუმი) on historiallinen vuoristoalue Georgian luoteisosassa. Siihen kuuluvat Rioni- ja Tskhenistsqalijokien keskijuoksujen alueet sekä Ladžanurin jokilaakso. Alue kuuluu nykyään hallinnollisesti Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin alueeseen ja vastaa suurin piirtein Tsagerin piirikuntaa. Siihen kuuluu myös osia Tsqaltubon ja Ambrolaurin piirikunnista. Letškhumi rajautuu lännessä Samegreloon, pohjoisessa Svanetiaan, idässä Ratšaan ja etelässä Imeretiin. 

Letškhumin asutus on keskittynyt Rionijoen varrelle. Alueen asukkaat (*letškhumeli*) puhuvat länsigeorgialaista murretta, joka on läheistä sukua Imeretin alueella puhutulle georgialle. Historiallisesti Letškhumissa on puhuttu svania, joka on kuitenkin joutunut väistymään georgian tieltä. Esimerkiksi alueen nimeen kuuluva *le-* on tavallinen svanin kielessä käytetty prefiksi.

Historia
--------

Alue on ollut asuttuna neoliittiselta kivikaudelta lähtien. Ensimmäiset muistiin kirjatut tapahtumat alueen historiasta ovat varhaiskeskiajalta. Aikalaislähteet kutsuivat aluetta nimellä *Takveri*, jonka Letškhumi vähitellen korvasi. Provinssi liitetään yleensä *Scymniaan*, jonka Prokopios mainitsi 500-luvulla Lazican kuningaskunnan vasallivaltioksi. Yhdistyneessä Georgian kuningaskunnassa 1000–1400-luvuilla Letškhumi oli Svanetian ja Ratšan ruhtinaiden (*eristavi*) hallinnassa. Kuningaskunnan hajottua provinssi tuli Imeretin hallintaan vuonna 1455. Jatkuvien feodaalisotien jälkeen voittajaksi selviytyi Tšikovanin suku, josta tuli puoli-itsenäisen Letškhumin hallitsijadynastia. Vuonna 1714 Bežan Tšikovanista tuli Samegrelon ruhtinas ja hän otti käyttöönsä Dadiani-dynastian nimen. Siten Letškhumi ja Samegrelo yhdistyivät Samegrelon ruhtinaiden hallintoon.*lähde?*

Imeretin kuningas Solomon II (hallitsi 1792–1810) yritti useita kertoja saada Letškhumin takaisin Imeretin hallintaan. Venäjän keisarikunnan väliintulo johti Solomonin kuningaskunnan kaatumiseen ja Samegrelon liittämiseen Venäjään autonomisena alueena. Vuonna 1857 Venäjän viranomaiset lakkauttivat Samegrelon ruhtinaskunnan ja Letškhumista tuli sen mukana osa Kutaisin kuvernementtia. Yhdessä Svanetian kanssa Letškhumi muodosti Letškhumin *mazran* vuodesta 1867 vuoteen 1930, jolloin Tsagerin piirikunta luotiin.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Olson, James Stuart et al.: *An Ethnohistorical Dictionary of the Russian and Soviet Empires*, s. 437. Greenwood Publishing Group, 1994. ISBN 9780313274978. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Muysken, Pieter: *From Linguistic Areas to Areal Linguistics*, s. 76. John Benjamins Publishing, 2008. ISBN 9789027291363. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Letškhumi** Wikimedia Commonsissa
Mahdollisesti Antonia Majorin rintakuva
**Antonia Major** tai **Antonia vanhempi** (syntyi 39 eaa.) oli Marcus Antoniuksen ja Augustuksen sisaren Octavian vanhempi tytär. Antonia syntyi Kreikassa loppukesästä 39eaa. Antoniuksen ja Octavian avioliitto oli solmittu vahvistamaan Octavianuksen ja Antoniuksen välistä liittoa. Moni aikalainen toivoikin Octavian synnyttävän pojan.

Antoniasta tiedetään paljon vähemmän kuin hänen nuoremmasta sisarestaan. Antonia Major meni naimisiin Lucius Domitius Ahenobarbuksen kanssa vuonna 26 tai 25 eaa. He olivat olleet kihloissa vuodesta 36 eaa. Antonia sai kolme lasta. Hänen poikansa oli Gnaeus Domitius Ahenobarbus, keisari Neron isä. Vanhempi tytär Domitia oli naimisissa Gaius Sallustius Crispus Passienuksen kanssa. Nero myrkytti Domitian saadakseen tämän omaisuuden. Nuorempi tytär Domitia Lepida oli Messalinan äiti.

Lähteet
-------

* Marjorie Lightman, Benjamin Lightman: *A to Z of ancient Greek and Roman women*. Infobase Publishing, 2007. ISBN 9780816067107.

### Viitteet

1. 1 2  Octavia minor, Livius.org
2. ↑  Goldsworthy Adrian: Antonius ja Kleopatra, s.328
3. ↑  Lightman, hakusana "Domitia"
**Harry Elmer Barnes** (15. kesäkuuta 1889 – 25. elokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä ja historiantutkija.

Barnes tuli vuonna 1918 historian professoriksi Clarkin yliopistoon Massachusettsissa, ja toimi vuosina 1923–1930 historiallisen sosiologian professorina Smith Collegessa ja sen jälkeen New School for Social Research -tutkimuslaitoksessa New Yorkissa. Hän oli yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista yhteiskuntatieteilijöistä, sillä hänen tutkimuksensa olivat perusteellisia ja tieteellisen tarkkoja. Hänen teoksensa *The Genesis of the World War* (1926) vaikutti voimakkaasti yhdysvaltalaisten käsitykseen ensimmäisen maailmansodan syttymisestä ja Saksan sotasyyllisyydestä. 

Sosiologian teoriaa Barnes kehitti teoksessaan *Sociology and Political Theory* (1924). Hänen muita teoksiaan ovat *The New History and the Social Studies* (1925), *Psychology and History* (1925), *History and Social Intelligence* (1926), *The Repression of Crime* (1926), *Introduction to Sociology* (1927), *World Politics in Modern Civilisation* (1930), *The Story of Punishment* (1930) ja *A History of Historical Writing* (1937), *An Economic History of the Western World* (1937), *Intellectual and Cultural History of the Western World* (1937), *Social thought from Lore to Science* (2 osaa 1938, yhdessä Howard P. Beckerin kanssa), *Society in Transition* (1939) ja *Contemporary Social Theory* (1940, yhdessä Howard ja F. B. Beckerin kanssa). Barnes päätoimitti vuodesta 1924 sarjaa *History of Civilisation* (yhdessä Charles Kay Ogdenin kanssa) ja vuodesta 1928 sarjaa *Studies in American Imperialism*. 

Toisen maailmansodan jälkeen Barnes kuului holokaustin kieltäjiin.

Lähteet
-------

* Barnes, Harry. Katalog der Deutschen Nationalbibliotek DNB.

Viitteet
--------

1. ↑   A Brief History of Holocaust Denial]" by Ben Austin. Jewish Virtual Library.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Harry Elmer Barnes
Antonietta Stella
**Antonietta Stella** (15. maaliskuuta 1929 Perugia – 23. helmikuuta 2022) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.

Stella opiskeli Perugian konservatoriossa ja Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa. Hän voitti vuonna 1949 ENAL-kilpailun Bolognassa. Stella teki debyyttinsä vuonna 1959 Spoletossa Leonoran roolissa Giuseppe Verdin oopperassa *Trubaduuri*. Tästä roolista tulikin yksi hänen tunnetuimmistaan. Vuotta myöhemmin Stella esiintyi Teatro dell'Opera di Romassa Leonoran roolissa Verdin *La forza del destino* -teoksessa. Hänestä tuli nopeasti yksi Italian kysytyimmistä sopraanoista. Hän pääsi laulamaan Firenzeen, Napoliin, Parmaan, Torinoon, Cataniaan, Veronaan ja Venetsiaan.

Ensiesiintymisensä Milanon La Scalassa Stella teki vuonna 1954. Roolina oli Desdemona Verdin *Otellossa*, jonka myötä Stellan ura eteni kansainväliselle tasolle. Stella oli La Scalan säännöllinen esiintyjä vuoteen 1963 saakka; rooleja hänellä oli esimerkiksi lukuisissa Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Vuonna 1955 Stella teki ensimmäiset esiintymisensä Wienin valtionoopperassa, Lontoon Royal Opera Housessa, Pariisin oopperassa, La Monnaiessa ja Chicagon lyyrisessä oopperassa. Vuonna 1956 hän esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa Verdin *Aidan* nimiroolissa; hän pysyi Metropolitanin laulajana vuoteen 1960. Suosiota toivat etenkin esiintymiset *Madama Butterflyssa* (Puccini) ja *Trubaduurissa* (Verdi). Stella jatkoi uraansa laulamalla eri puolilla Italiaa 1970-luvun loppupuolelle, minkä lisäksi hän teki säännöllisesti esiintymisiä Pariisissa, Brysselissä ja Wienissä keskeisissä Verdin ja Puccinin oopperoiden rooleissa. Myöhemmin hän opetti laulamista.

Stella osallistui uransa aikana moniin eri säveltäjien oopperoiden levytyksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Obituary: Legendary Soprano Antonietta Stella Dies at 92 OperaWire
2. 1 2  Antonietta Stella Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Sytokalasiini B:n (C29H37NO5) rakenne
**Sytokalasiinit** ovat eräiden sienten aineenvaihduntatuotteita. Esimerkiksi sytokalasiini E:tä tuottaa *Aspergillus clavatus*. Sytokalasiineilla on kyky sitoa aktiinifilamentteja ja estää aktiinin polymerisaatiota ja pidentymistä. Aktiinin polymerisaation eston ansiosta sytokalasiinit voivat muuttaa solumorfologiaa ja estää erilaisia solun prosesseja, kuten jakautumista sekä aiheuttaa jopa solun apoptoosin. Sytokalasiineilla on myös kyky läpäistä solukalvoja ja estää solun translokaatioreaktiota.
Sytokalasiinit pystyvät vaikuttamaan myös muihinkin biologisiin prosesseihin kuin aktiinin polymerisoitumiseen. Esimerkiksi sytokalasiini A ja sytokalasiini B voivat myös inhiboida monosakkaridien kuljetusta solukalvon läpi, sytokalasiini H voi vaikuttaa kasvien kasvuun sytokalasiini D voi estää proteiinisynteesiä ja sytokalasiini E estää angiogeneesiä Sytokalasiinit auttavat tutkijoita ymmärtämään aktiinin merkitystä erilaisissa biologisissa prosesseissa, kuten aktiinin polymerisaatiossa, solun liikkumisessa, poimuuntumisessa, jakautumisessa ja kutistumisessa. Sytokalasiinien käyttö on ollut niin tärkeässä roolissa, että tutkijat ovat kehittäneet kaksi synteettistä sytokalasiinia.

Sytokalasiineja
---------------

* Sytokalasiini A C29H35NO5, CAS-numero 14110-64-6
* Sytokalasiini B C29H37NO5, CAS-numero 14930-96-2
* Sytokalasiini C C30H37NO6, CAS-numero 22144-76-9
* Sytokalasiini D C30H37NO6, CAS-numero 22144-77-0
* Sytokalasiini E C28H33NO7, CAS-numero 36011-19-5
* Sytokalasiini F C29H37NO5, CAS-numero 36084-18-1
* Sytokalasiini G C29H34N2O4, CAS-numero 70852-29-8
* Sytokalasiini H C30H39NO5, CAS-numero 53760-19-3
* Sytokalasiini J C28H37NO4, CAS-numero 56144-22-0

Lähteet
-------

1. ↑  Haidle & Myers, 2004[vanhentunut linkki]
2. 1 2
3. ↑  Cox, R. H. Cutler, H. G. Hurd, R. E. & Cole, R. J. (1983) J. Agric. Food Chem. 31, 405–408.
4. ↑  Ornelles et al. (1986) Cytochalasin releases mRNA from the cytoskeletal framework and inhibits protein synthesis. Mol. Cell Biol. 6, 1650-1662.
5. ↑  Udagawa, T. Yuan, J. Panigrahy, D. Chang, Y.-H. Shah, J. & D’Amato, R. J. (2000) J. Pharmacol. Exp. Ther. 294, 421–427.
6. ↑  PNAS[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Terveysportti: Sytokalasiinit
* PubChem: Cytochalasin B (englanniksi)
* SigmaAldrich: The Cytochalasins[vanhentunut linkki] (englanniksi) (pdf)
**Harry Glaß** (11. lokakuuta 1930 Klingenthal – 13. joulukuuta 1997 Rodewisch) oli saksalainen mäkihypyn olympiamitalisti. Hän edusti urallaan SC Aufbau Klingenthalia. Glaß työskenteli siviilissä poliisina. 

Glaß saavutti normaalimäen olympiapronssia vuoden 1956 talviolympialaisista Cortina d’Ampezzosta. Hän jäi hopeaa saavuttaneesta Aulis Kallakorvesta vain puoli pistettä ja kultamitalisti Antti Hyvärisestäkin vain kaksi ja puoli pistettä. Mitali oli ensimmäinen itäsaksalaisen urheilijan saavuttama olympiamitali. Tuolloin olympiakisoilla oli myös MM-arvo. Glaß osallistui vuoden 1958 MM-kilpailuihin sijoittuen normaalimäessä neljänneksi. Kauden 1956-1957 Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui viidenneksi.

Lempinimellä *Cherry* tunnettu Glaß ei ollut samasta sukunimestä huolimatta mitään sukua mäkihypyn olympia- ja MM-mitalistille Henry Glaßille. Harry Glaß kuoli joulukuussa 1997 67-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Harry Glaß Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Masayuki Mori
**Masayuki Mori** (jap. 森 雅之, *Mori Masayuki*; 13. tammikuuta 1911 Sapporo – 7. lokakuuta 1973) oli japanilainen näyttelijä. Hän näytteli muiden muassa Akira Kurosawan ja Kenji Mizoguchin elokuvissa; niistä merkittävimpiin kuuluvat Kurosawan *Rashōmon* (1950) ja *Idiootti* (1951) sekä Mizoguchin *Musashino-fujin* (1951) ja *Ugetsu monogatari* (1953). Hänen parhaimpien roolisuoritustensa joukkoon lukeutuu myös huonoihin naisiin lankeavan, älymystöön kuuluvan keski-ikäisen miehen rooli Mikio Narusen ohjaamassa elokuvassa *Ukigumo* (1955).

Morin isä oli tunnettu kirjailija Arishima Takeo.

Lähteet
-------

1. 1 2  オールタイム・ベスト10　日本映画男優・女優 Kinenote. Viitattu 21.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Masayuki Mori Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
	+ 2
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Henry "Harry" Gregg** (27. lokakuuta 1932 – 16. helmikuuta 2020) oli pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi valtaosan urastaan Manchester Unitedissa. Gregg pelasi Pohjois-Irlannin maajoukkueessa 25 maaottelua ja edusti maataan vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.

Magherafeltissa syntyneen Greggin ura alkoi Colerainessa, josta hän siirtyi Englannin 2. divisioonan Doncaster Roversiin 1952. Gregg pelasi seurassa viisi vuotta kunnes Manchester United osti hänet maalivahtien ennätyssummalla 1957. Gregg oli mukana 1958 tapahtuneessa Münchenin lento-onnettomuudessa, jossa kuoli 23 ihmistä mukaan lukien kahdeksan Unitedin pelaajaa. Greggiä kutsutaan usein "Münchenin sankariksi", sillä hän pelasti palavasta lentokoneesta useita joukkuetovereitaan ja muita matkustajia. Menetyksistä huolimatta United ja Gregg onnistuivat pääsemään FA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen. Greggin uran aikana Manchester United voitti cupin 1963, mutta Gregg oli sivussa loukkaantumisen takia. Kaksi vuotta myöhemmin United voitti mestaruuden, mutta Gregg ei juurikaan pelannut loukkaantumisten vuoksi. Hänen pelaajauransa päättyi 1967 Stoke Cityssä.

Pelaajauran jälkeen Gregg siirtyi valmentajaksi. Hän toimi Shrewsbury Townin, Swansean, Crewe Alexandran ja Carlisle Unitedin päävalmentajana sekä myöhemmin Manchester Unitedin maalivahtivalmentajana.

Gregg nimitettiin ansioistaan Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE) 1995 ja upseeriksi (OBE) 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gregg, Harry national-football-teams. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Glanville, Brian: Harry Gregg obituary  17.2.2020. The Guardian. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
**Masar Ömer** (s. 12. kesäkuuta 1993 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa IF Gnistania. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ömer on Etelä-Espoon Pallon kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 2010, tehden Kolmosessa yksitoista maalia ensimmäisellä kaudellaan. Seuraavalla kaudella Ömer oli joukkueensa paras maalintekijä 31 maalillaan EsPan noustessa Kakkoseen kauden päätteeksi. Kahden vuoden aikana Kakkosessa hän pelasi loukkaantumisten johdosta alle puolet sarjaotteluista, mutta onnistui maalinteossa 16 kertaa. Kaudeksi 2014 Ömer siirtyi Ykkösessä pelanneen PK-35 Vantaan riveihin. Seuraavana vuonna hän oli mukana nostamassa joukkuetta Veikkausliigaan. Pääsarjadebyyttinsä Ömer teki kauden 2016 avauskierroksella Rovaniemen Palloseuraa vastaan.

Tammikuussa 2017 Ömer siirtyi Ykkösessä pelanneen FC Hongan riveihin, joka nousi kyseisellä kaudella Veikkausliigaan. Vuoden 2018 Veikkausliigassa Ömer loukkaantui kevään kolmannessa ottelussa, joka keskeytti hänen pelaajauransa pitkäksi aikaa ja vaati useita leikkauksia. Vasta kaudella 2020 hän pääsi uudelleen kentälle. Tällä kertaa hän edusti Ykkösen helsinkiläistä IF Gnistania.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Masar Ömer Soccerway-sivustolla (englanniksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Masar Ömer päätti pitkän maalittoman putken  27.10.2020. Suomen Palloliitto. Viitattu 13.12.2020.
**Wadi Halfa** (arab. وادي حلفا‎, *Wādī Ḥalfā*) on kaupunki Sudanin Pohjoisessa osavaltiossa. Se sijaitsee Niilin muodostaman Nasserjärven itärannalla lähellä Egyptin rajaa. Asukkaita on 10 600 henkeä (vuonna 2010).

Maantiede
---------

Wadi Halfa sijaitsee Niilin itärannalla noin 10 kilometriä etelään joen toisesta kataraktista lähellä Sudanin ja Egyptin välistä rajaa. Osa alkuperäisestä kaupungista jäi Nasserjärven alle Assuanin padon rakentamisen yhteydessä ja uusi Wadi Halfa rakennettiin alkuperäisestä paikasta kaakkoon lähelle Kassalan kaupunkia.

Historia
--------

Wadi Halfa oli alun perin pieni kylä Niilin itärannalla. Egyptin armeija käytti sitä tukikohtanaan maan valloittaessa Sudania vuosina 1820–1821. Mahdistien sotiessa myöhemmin Egyptiä vastaan he valtasivat Wadi Halfan ja siitä tuli osapuolten välinen rajakaupunki, joka kärsi sodan aikana huomattavasti. Myöhemmin brittien komentaja Herbert Kitchener valitsi Wadi Halfan päämajakseen brittien edetessä Sudaniin mahdisteja vastaan vuonna 1895. Kitchener rakennutti kaupunkiin vuonna 1897 valmistuneen rautatien, jota laajennettiin myöhemmin Atbaraan ja al-‘Ubaydiin. Lopulta rautatiehen oli yhdistetty koko Sudan. Vuosien 1911 ja 1931 Wadi Halfa oli erityisen tärkeässä asemassa, sillä Assuanin ensimmäinen pato vaati sen vaikutusten jatkuvaa tarkkailua. Toisen maailmansodan aikana se oli puolestaan tärkeä brittien tukikohta, joka erotti toisistaan Italian hallussaan pitämät Etiopian ja Libyan. Assuanin padon rakentamisen yhteydessä alkuperäinen Wadi Halfa piti siirtää padon myötä nousevan veden takia. Siirtojen takia kaupungissa oli poliisin väkivaltaisesti hajottamia mellakoita. Lopulta kaupungin asukkaat oli kuitenkin siirretty uuteen Wadi Halfaan vuoteen 1964 mennessä.

Liikenne
--------

Wadi Halfasta on maantie- ja rautatieyhteys Khartumiin sekä viikoittainen lauttayhteys Assuaniin.

Väestö
------

Kaupungin asukkaat ovat nubialaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  World Gazetteer: Sudan: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 4.8.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Wādī Ḥalfā *britannica.com*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 15.8.2017. (englanniksi)
3. 1 2  John A. Soup: *The Nile - An Encyclopedia of Geography, History, and Culture*, s. 343. ABC- CLIO, 2017. ISBN 978-1-4408-4040-1. (englanniksi)
4. ↑  Clammer, Paul: *Sudan: The Bradt Travel Guide, second edition*, s. 144–146. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides, 2009. ISBN 978-1-84162-206-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wadi Halfa** Wikimedia Commonsissa
**Philip Sparrdal Mantilla** (s. 11. elokuuta 1993 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Sparrdal Mantilla aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Djurgårdens IF FF:ssä. Hän debytoi seuran paidassa Allsvenskanissa lokakuussa 2011 Gefle IF:ää vastaan. Vuosina 2011–2014 Sparrdal Mantilla pelasi Djurgårdenin paidassa Allsvenskanissa vain neljä ottelua onnistumatta kertaakaan maalinteossa.

Helmikuussa 2015 Sparrdal Mantilla siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Veikkausliigan IFK Mariehamniin. Hän debytoi Veikkausliigassa huhtikuussa 2015 FF Jaroa vastaan.

Sparrdal Mantilla pelasi vuonna 2011 kuusi ottelua Ruotsin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän ei onnistunut maalinteossa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Philip Sparrdal Mantilla** Wikimedia Commonsissa

* Philip Sparrdal Mantilla Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* Philip Sparrdal Mantilla Soccerway-sivustolla

IFK Mariehamn – Veikkausliiga
1 Nordqvist |
2 Henrique |
3 Buwalda |
5 Svensson |
6 Kone |
7 Sjöroos |
8 Abubakari |
9 Hambo |
10 Tendeng |
16 A. Mäenpää |
17 Mastokangas |
18 Olawale |
19 Karlström |
20 Tamminen |
21 N. Mäenpää |
23 Sumusalo |
24 Sundman |
25 Baliso |
26 Mattsson |
27 Wiklöf |
28 Nissinen |
30 Sillanpää |
44 Okoye |
77 Igboananike |
88 Forsman |
Valmentaja Syberyjski
**Tõnis Vint** (22. huhtikuuta 1942 Tallinna – 22. kesäkuuta 2019 Tallinna) oli virolainen taiteilija, joka tunnetaan mustavalkoisista graafisista teoksistaan.

Vint opiskeli 1962–1967 graafista suunnittelua Viron sosialistisen neuvostotasavallan valtiollisessa taideinstituutissa. Sen jälkeen hän työskenteli liha- ja meijeriteollisuusministeriön pakkaus- ja mainoslaboratoriossa vuoteen 1973. Hän suunnitteli levyn- ja kirjankansia, postimerkkejä ja julisteita. Hän piti näyttelyitä Viron ja Neuvostoliiton lisäksi eri puolilla Eurooppaa sekä Japanissa ja Yhdysvalloissa.

Vintiä pidetään Viron taiteen 1960–1980-luvun merkittävimpänä taiteilijana. Hän oli lisäksi merkittävä neuvostoaikainen toisinajattelija ja taidevaikuttaja ja oli KGB:n seurannassa. Hän opetti epävirallisesti kotonaan nuoria taiteilijoita, arvionsa mukaan hänellä oli noin 200 oppilasta.

Tallinnan taidemuseossa Kumussa pidettyyn Vintin näyttelyyn *Tõnis Vint ja hänen esteettinen universuminsa* liittyy laaja viron- ja englanninkielinen kirja *Tõnis Vint ja tema esteetiline universum – Tõnis Vint and his aesthetic universe*, joka on ensimmäinen perusteellinen katsaus Vintin tuotantoon. Näyttely päättyi 9. syyskuuta 2012.

Vint sai vaikutteita Kiinan ja Japanin taiteesta, psykoanalyysista sekä kansantaiteen ornamenteista. Vintin piiriin kuului jo 1970-luvulla Leonhard Lapin, jonka viivakoodien on arveltu saaneen herätteitä tästä ornamenteista kiinnostuneesta "psykogeometrisestä koulukunnasta".

Tõnis Vintin isä oli agronomi Endel Vint, ja hänen sisaruksiaan ovat taiteilija Maara Vint ja taiteilija-kirjailija Toomas Vint; taiteilija Aili Vint on hänen kälynsä.

Kirjallisuutta
--------------

* *Tõnis Vint ja tema esteetiline universum – Tõnis Vint and his aesthetic universe*. KUMU, 2012. ISBN 978-9949-485-09-3. (viroksi, englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Suri kunstnik Tõnis Vint Postimees, 22. kesäkuuta 2019
2. 1 2 3  Uimonen, Anu: Mestari kohtasi uuden polven.  *Helsingin Sanomat*, 14.8.2012, s. C 1. Artikkelin maksullinen verkkoversio.
3. ↑  Kumu. Viitattu 14.8.2012. [vanhentunut linkki]
4. 1 2  *Eesti Entsüklopeedia 14*, s. 615. Tallinn 2000. ISBN 9985-70-064-3
5. ↑  Galerie Anhava viitattu 14.8.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Otso Kantokorven artikkeli Tõnis Vintistä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jan Sundberg** (s. 12. tammikuuta 1949) on suomenruotsalainen valtiotieteilijä ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin professori emeritus. Hän oli yleisen valtio-opin ruotsinkielisen professorin virassa vuosina 1994–2017. Sundberg on julkaissut monia tutkimuksia suomalaisesta puoluejärjestelmästä niin englanniksi kuin ruotsiksi.

Mielipiteitä ja lausuntoja
--------------------------

Sundberg on vastustanut Suomen kuntauudistusta ja aikomusta vähentää kuntien määrää jopa sadalla vuoden 2005 tasosta. Hänen mukaansa uudistuksessa taloudelle annetaan liian suuri merkitys ja demokratian toimivuus unohtuu. Sundberg väläyttää myös, että syy poliittisen osallistumisen vähenemiseen ja äänestysvilkkauden laskuun voi olla kuntademokratian heikkenemisessä.

Vuonna 2013 Yle uutisoi, että Sundbergin tietokoneelta oli lähetetty vihaviestejä ruotsinkielisille suomalaisille.

Sundberg on antanut usein haastatteluja ulkomaisille tiedotusvälineille Suomen politiikkaa koskien. Vuoden 2015 vaalien jälkeen Sundberg arveli norjalaisessa Aftenpostenissa, että perussuomalaisten istuessa hallituksessa Itä-Suomessa pakollinen ruotsin opetus poistuu ja tilalle tulee pakkovenäjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Liukas, Christa: Lyc­kas den re­pre­sen­ta­ti­va de­mo­kra­tin stå emot to­ta­li­tä­ra in­flu­en­ser?  5.1.2018. Helsingin yliopisto, valtiotieteellinen tiedekunta. Viitattu 11.9.2019. (ruotsiksi)
2. ↑  Professori Jan Sundberg: Kuntauudistus vaarantaa demokratian *mtv3.fi*.  29.8.2005. Viitattu 19.2.2013.
3. ↑  Vihaviestit tulivat Jan Sundbergin tietokoneelta *svenska.yle.fi*.  7.6.2013. Viitattu 7.6.2013.
4. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jan Sundberg
**Viktor Nikolajevitš Tjumenev** (ven. Виктор Николаевич Тюменев, 1. kesäkuuta 1957 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 2. elokuuta 2018) oli venäläinen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka edusti maajoukkueurallaan Neuvostoliittoa.

Urheilu-ura
-----------

Tjumenev pelasi Sarajevon olympialaisissa vuonna 1984 ja voitti olympiakultaa. Hän pelasi neljät MM-kilpailut, joista kolmista tuli kultaa ja kerran pronssia.

Tjumenev varattiin Vancouver Canucksiin kahdeksannella kierroksella vuonna 1987 yli-ikäisenä, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä vaan 13 kautta kotimaassaan ja neljä kautta Suomessa. Kotimaassaan Tjumenev edusti 11 kauden ajan HK Krylja Sovetovia ja HK Spartak Moskovaa. Kaudeksi 1989–1990 Tjumenev siirtyi TPS:ään jossa pelasi myös kaksi seuraavaa kautta. Keväinä 1990 ja 1991 hän voitti Suomen mestaruuden. Kolmannella TPS-kaudellaan Tjumenev siirtyi KalPaan ja saman kauden lopun hän pelasi I-divisioonaa KooKoossa. 

Kauden 1992–1993 Tjumenev pelasi I-divisioonaa SaPKossa. Tjumenev pelasi Venäjän jääkiekon superliigaa vielä kausina 1997–1998 ja 1998–1999 TsSKA Moskovassa ja Krylja Sovetovissa. Tjumenev valittiin vuonna 1982 Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan.

Lähteet
-------

* Viktor Tjumenev Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Viktor Tjumenev The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Viktor Tjumenev *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Huttunen, Sasha: Suru-uutinen jääkiekossa: TPS:n ex-tähti kuoli 62-vuotiaana - voitti kaksi Suomen mestaruutta *iltalehti.fi*.  3.8.2018. Viitattu 3.8.2018.
**Manuel Fernández Fernández** eli **Pahiño** (21. tammikuuta 1923 Vigo, Pontevedran maakunta, Espanja – 12. kesäkuuta 2012) oli espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Celta de Vigoa, Real Madridia ja Deportivo de La Coruñaa, ja voitti sarjan maalikuninkuuden kahdesti.

Ura
---

Pahiño pelasi uransa alkuaikoina vaatimattomissa Navian ja Arenas de Alcabren joukkueissa, kunnes pääsarja Primera Divisiónissa pelannut Galician suurseura Celta de Vigo hankki hänet riveihinsä. Ensiesiintymisensä pääsarjassa Pahiño teki kauden 1943–1944 avauskierroksella Atlético de Madridia vastaan.

Pahiño tunnettiin pelottomana hyökkääjä, mikä vaati ajoittain veronsa: kaudella 1944–1945 Celtan pelatessa väliaikaisesti Segunda Divisiónissa hän mursi pohjeluunsa kauden viimeisessä, Granadaa vastaan pelatussa nousukarsintaottelussa. Ennen loukkaantumista hän oli kuitenkin tehnyt joukkueelleen kaksi maalia, ja ottelu päättyi lopulta Celtan 4–1-voittoon ja nousujuhliin.

Kaudella 1947–1948 Pahiño teki sarjassa 23 maalia, jolla hän voitti ensimmäisen maalikuninkuutensa (*Pichichi*). Maaleillaan hän auttoi Celtan neljänneksi sarjassa sekä Espanjan cupin loppuotteluun. Pahiñon joukkuetovereihin Celtassa lukeutui Miguel Muñoz, jonka kanssa hän siirtyi Real Madridiin kauden loputtua.

Pahiño onnistui maalinteossa säännöllisesti myös Real Madridissa, ja kaudella 1951–1952 hän voitti 28 maalillaan toisen maalikuninkuutensa. Joukkue ei kuitenkaan saavuttanut Pahiñon aikana erityistä menestystä lukuun ottamatta Venezuelassa pelattua epävirallista seurajoukkueiden maailmanmestaruusturnausta (Pequeña Copa del Mundo), jonka se voitti vuonna 1952.

Pahiñon sopimus Real Madridin kanssa päättyi vuonna 1953, ja yli 30 vuotta täyttäneiden pelaajien kohdalla harjoittamaansa politiikkaa noudattaen seura tarjosi hänelle vuoden jatkosopimusta. Kolmen vuoden sopimusta tavoitellut Pahiño ei tähän suostunut, vaan palasi Galiciaan ja liittyi Deportivo de La Coruñan joukkueeseen. Hieman myöhemmin Real Madrid hankki argentiinalaisen Alfredo Di Stéfanon, joka peri Pahiñon käyttämän pelinumeron 9.

Deportivossa Pahiño pelasi kolmen kauden ajan. Hän on 211 maalillaan yksi Espanjan pääsarjan historian parhaista maalintekijöistä. Uransa viimeisen kauden 1956–1957 hän pelasi Segunda Divisiónin Granadassa, joka nousi kauden päätteeksi pääsarjaan.

Espanjan maajoukkueessa Pahiño pelasi seurajoukkueissa tekemistään lukuisista maaleista huolimatta vain kolme ottelua vuosina 1948–1955. Ensiesiintymisensä hän teki 20. kesäkuuta 1948 ottelussa Sveitsiä vastaan, jossa syntyi ensimmäinen maajoukkueuran kolmesta maalista.

Lähteet
-------

* Jugadores de leyenda Real Madrid.

### Viitteet

1. ↑  Fallece Pahíño, histórico goleador del fútbol español *Marca.com*.  12.6.2012. Viitattu 10.9.2012. (espanjaksi)
2. ↑  Ficha del jugador LFP. Viitattu 15.4.2008.
3. ↑  Spain – All-Time Topscorers RSSSF. Viitattu 15.4.2008.
4. ↑  Jugadores de la selección Fútbol en la Red. Viitattu 15.4.2008.
Viktor Stepanov.
**Viktor Nikolajevitš Stepanov** (ven. Ви́ктор Никола́евич Степа́нов, s. 27. tammikuuta 1947 Vitele) on venäläinen poliitikko.

Viktor Stepanov on kansallisuudeltaan karjalainen. Hän työskenteli Alavoisen sahan Vitelen osaston huonekalupuuseppänä vuosina 1962–1966 ja Komsomolin Aunuksen piirikomitean osastopäällikkönä ja sihteerinä vuodesta 1966. Vuonna 1973 Stepanov siirtyi Komsomolin Karjalan aluekomitean osastopäälliköksi ja sihteeriksi. Hän valmistui Karjalan pedagogisesta instituutista vuonna 1975, Leningradin puoluekorkeakoulusta vuonna 1980 ja suoritti jatkotutkinnon Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen korkeakoulussa vuonna 1987.

Stepanov työskenteli NKP:n Aunuksen piirikomitean toisena sihteerinä vuodesta 1980 ja Prääsän piirikomitean ensimmäisenä sihteerinä vuodesta 1982. Vuosina 1987–1989 hän toimi Karjalan aluekomiteassa ja NKP:n keskuskomitean instruktorina. Stepanov valittiin Karjalan autonomisen neuvostotasavallan (myöhemmin Karjalan tasavallan) korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi vuosina 1989 ja 1990. Hän oli Karjalan tasavallan hallituksen puheenjohtaja vuosina 1994–1998.

Venäjän kommunistiseen puolueeseen kuulunut Stepanov oli Venäjän federaation kansanedustaja vuosina 1990–1993. Vuosina 1993–1998 hän toimi Venäjän liittokokouksen liittoneuvoston jäsenenä. Stepanov on ollut Karjalan tasavallan lainsäädäntökokouksen edustaja vuodesta 2006. Hän työskenteli Venäjän ja Valko-Venäjän valtioliiton toimeenpanevassa komiteassa vuosina 1998–2002, Karjalan päämiehen edustajana Venäjän liittoneuvostossa vuosina 2002–2006 ja Itsenäisten valtioiden yhteisön parlamenttienvälisen komission puheenjohtajana vuosina 2008–2011. Nykyään Stepanov kuuluu Oikeudenmukainen Venäjä -puolueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 208. Petrozavodsk: PetroPress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. 1 2  Stepanov Viktor Nikolajevitš *Lobbying.ru*.  Arkistoitu 5.4.2019. Viitattu 8.4.2020.
3. 1 2  Stepanov Viktor Nikolajevitš *Zakonodatelnoje sobranije Respubliki Karelija*.  Arkistoitu 28.1.2020. Viitattu 8.4.2020.
**Jan Suchý** (10. lokakuuta 1944 Havlíčkův Brod, Tšekkoslovakia – 24. elokuuta 2021) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan puolustaja, Suchya on verrattu Bobby Orriin ja tämän tapaan hallita kenttää. Hän pelasi nuorempana Holikin veljesten Jiří ja Jaroslavin kanssa. Suchy pelasi 16 kautena Tšekkoslovakian liigassa, hän teki 162 maalia 562 ottelussa, joka on puolustajapelaajan tekemä ennätys Tšekkoslovakian liigahistoriassa. Hän on voittanut liigamestaruuden seitsemän kertaa vuosina 1967–72 ja 1974. Hän oli taitava luistelija. Suchý oli joukkueen "neljäs hyökkääjä" loistavalla tekniikalla ja pelikäsityksellä. Puolustuksessa Suchy oli mestari laukauksen peittäjänä; hän ei koskaan siirtynyt laukauksen tieltä. Hän loukkaantui usein estäessään laukauksia. 562 liigaottelussa hän teki 162+221=383 tehopistettä.

Suchý pelasi 160 maaottelussa Tšekkoslovakian maajoukkueessa tehden 44 maalia. Suchý oli osallisena onnettomuudessa, jossa hän syyllistyi rattijuopumukseen aiheuttaen kahden ihmisen kuoleman vuonna 1971. Hänet tuomittiin vankeuteen 18 kuukaudeksi, mutta hän vapautui aikaisemmin.

Seuraura
--------

* Jiskra Havlíčkův Brod 1952–63
* Dukla Jihlava
* Wat Stadlon (Itävalta) 1979–81
* Esv Kaufbeuren 1981–82
* Ev Landsberg 1982–83
* UEC Mödling 1983–84

Parhaat saavutukset
-------------------

* Jääkiekon olympiahopea 1968
* Kahdeksat jääkiekon maailmanmestaruuskisat (1965, 1966, 1968–71, 1973 ja 1974), neljä hopeaa ja kolme pronssia (vuoden 1968 järjestettiin olympialaisten yhteydessä)

Erikoispalkinnot
----------------

* IIHF jääkiekon maailmanmestaruuskisojen All Stars-joukkueessa vuosina 1968-1971
* ensimmäiset kaksi "Kultainen Maila"-palkintoa parhaalle eurooppalaiselle pelaajalle 1969, 1970

Viitteet
--------

1. ↑  Hokejista Suchý zemřel. Odešel nejlepší obránce světa, tvrdí v Brodě *iDNES.cz*.  24.8.2021. Viitattu 24.8.2021. (tšekiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kreikkalaista mytologiaa. Idomeneus Lampsakoslainen oli epikurolainen filosofi.*
**Idomeneus** (m.kreik. Ἰδομενεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kreetan kuningas ja Minoksen lapsenlapsi. Hänen isänsä oli Deukalion ja puolisonsa Meda.

Idomeneus oli yksi Helenan kosijoista ja osallistui tekemänsä valan mukaisesti Troijan sotaan 80 aluksella ja johtaen siellä kreetalaisten armeijaa. Idomeneus osoitti urheutensa monissa taisteluissa ja oli mukana sopimassa kreikkalaisten sotatoimista. Hänen ystävänsä Meriones seurasi häntä taisteluissa ja toimi hänen vaununajajanaan. Idomeneus oli myös yksi niistä sankareista, jotka piiloutuivat Troijan puuhevoseen. 

Selvittyään sodasta elossa ja lähdettyään purjehtimaan takaisin kotimaahansa Idomeneus joutui aluksineen hirvittävään myrskyyn. Hän lupasi uhraavansa Poseidonille ensimmäisen elävän olennon, joka tulisi häntä vastaan kotisatamassa, jos vain hän ja hänen miehistönsä selviäisivät myrskystä elossa. Näin tapahtui, mutta kun alukset saapuivat kotirantaan, häntä vastaan saapui hänen oma poikansa. Idomeneus vaipui murheeseen, mutta uhrasi poikansa lupauksensa mukaisesti. Tästä murhasta suuttuneina jumalat lähettivät ruton Kreetaan, jolloin kreetalaiset ajoivat Idomeneuksen maanpakoon Calabriaan Italiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Diodoros Sisilialainen, *Historian kirjasto* 5.79.4 (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi.6.9 (engl. käännös)
3. ↑  Diktys Kreetalainen, *Troijan sodan kronikka* 1.17 (engl. käännös)
4. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Troijan tuho* xii.337–359 (engl. käännös)
5. ↑  Vergilius, *Aeneid* iii (engl. käännös)
*Tämä artikkeli käsittelee kristillistä järjestöä. Navigaattoreilla voidaan tarkoittaa myös alusten navigoinnista vastaavia henkilöitä tai GPS-navigointilaitteita.*

**Navigaattorit ry** oli kristillinen palvelujärjestö, joka toimi Suomessa lähinnä korkeakouluopiskelijoiden parissa vuosina 1970–1995. Järjestö edusti evankelikaalista tunnustustenvälistä liikettä. Kansainvälisen Navigators-järjestön perusti amerikkalainen Dawson Trotman. Palvellessaan toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa hän alkoi pitää merisotilaille raamattupiirejä, mistä järjestö sai nimensä. 

Suomessa Navigaattorien toiminnan aloitti amerikkalainen Tom Heeb vuonna 1970. Toiminta keskittyi lähinnä korkeakouluopiskelijoiden pariin korkeakoulupaikkakunnilla, mutta myös koululaistyö oli merkittävää. Pojille järjestettiin Kotkakallio-leirejä yhdessä Kansan Raamattuseuran kanssa. Lisäksi harjoitettiin julkaisutoimintaa. 

Navigaattorien toiminta Suomessa päättyi vuonna 1995, mutta kansainvälisesti toiminta jatkuu edelleen. Toimintaa on muun muassa Ruotsissa, Norjassa ja Virossa. Järjestön päämaja on Colorado Springsissä Yhdysvalloissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Navigaattorien kansainvälinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tõnis Vint ja tema esteetiline universum – Tõnis Vint and his aesthetic universe** on taiteilija Tõnis Vintin taidetta esittelevä laaja kirja. Se on ensimmäinen perusteellinen katsaus Vintin tuotantoon.  Teos on viron- ja englanninkielinen, ja sen on vuonna 2012 julkaissut Eesti Kunstimuuseum KUMU. Se liittyy museossa kesällä ja alkusyksystä 2012 pidettyyn Vintin työtä esitelleeseen näyttelyyn *Tõnis Vint ja hänen esteettinen universuminsa*.

Teoksen artikkelit:

* Elnara Taidre: "Tõnis Vint's art practices as a syncretistic total work of art."
* Sirje Helme: "Flat no. 22 – A planet in Tõnis Vint's aesthetic universe."
* Eha Komissarov: "Space and book in Tõnis Vint's work."

Artikkeleiden jälkeen kirjassa on runsaat 200 sivua kuvia Vintin teoksista, laaja kirjallisuusluettelo sekä valokuvia hänen elämänvaiheistaan.

Kirjan ja näyttelyn ovat suunnitelleet Vintille alun perin tuntemattomat nuoret tekijät hänen toiveitaan noudattaen ja hänen näköisekseen: Kirjan kannet ja näyttelyn seinäelementit ovat mustat. Kirjan graafisen asun on suunnitellut Tuuli Aule. Kirjan kirjoittajista Sirje Helme ja Eha Komissarov ovat Vintin ystäviä jo tämän "valkoisen asunnon" kaudelta 1960–1970-luvulta. Elnara Taidre on näyttelyn kuraattori.

Lähteet
-------

1. ↑  Kumu.[vanhentunut linkki] Viitattu 28.8.2012.
2. ↑  Uimonen, Anu: Mestari kohtasi uuden polven. *Helsingin Sanomat* 14.8.2012, s. C 1.
**Københavns Idrætspark** eli yleisemmin **Idrætsparken** oli vuosina 1911–1990 Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa toiminut jalkapallostadion. Østerbron kaupunginosassa sijainnut stadion oli Tanskan jalkapallomaajoukkueen sekä Kjøbenhavns Boldklubin kotikenttä. Stadionilla pelattiin myös maahockeyta ja siellä järjestettiin erilaisia konsertteja. Idrætsparkenin paikalla sijaitsee vuonna 1992 valmistunut jalkapallostadion Parken. Lisäksi samalla alueella ovat vuonna 1912 rakennettu yleisurheiluareena Østerbro Stadion sekä 1930 avattu uimahalli Øbro Hallen.

Historia
--------

Idrætsparkenin avausottelu oli toukokuussa 1911, jolloin KB:n ja B.93:n pelaajista koottu joukkue kohtasi englantilaisen Sheffield Wednesdayn. Tanskan maajoukkue pelasi stadionilla vuosien saatossa yhteensä 233 ottelua. 

1950-luvun lopulla valmistuneiden uusien katsomonosien myötä Idrætsparkenilla alettiin järjestämään myös konsertteja. Nimekkäimpiä paikalla esiintyneitä artisteja ovat muun muassa Bruce Springsteen, The Rolling Stones, Bob Dylan, David Bowie ja Tina Turner. 

Idrætsparkenin purkaminen aloitettiin marraskuussa 1990. Samalle paikalle rakennettu uusi Tanskan kansallistadion Parken vihittiin käyttöön syyskuussa 1992. Vanhasta stadionista jäi aluksi jäljelle *Tribune D* -niminen katsomonosa. Se kuitenkin purettiin vuonna 2007 ja tilalle rakennettiin moderni katsomo, joka valmistui 2009.

Lähteet
-------

* Parken-stadionin kotisivut
Philip Widmer
**Philip Widmer** (s. 18. lokakuuta 1983 Banff, Alberta) on kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti Canmore Nordic Ski Clubia.

Widmer kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Vernonissa joulukuussa 2005 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 26:nneksi. Parhaimmillaan hän sijoittui maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 13:nneksi Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2008. Parisprintissä hän sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi.

Widmer osallistui kolmiin MM-kilpailuihin parhaana sijoituksenaan 30:s sija vapaan hiihtotavan sprintistä Liberecin MM-kilpailuista 2009. Widmer ilmoitti uransa lopettamisesta maaliskuussa 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Philip Widmer Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Banff’s Widmer retires from cross-country rmoutlook.com.  Arkistoitu 11.8.2014. Viitattu 4.8.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Philip Widmerin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Michelle Denee Carter** (s. 12. lokakuuta 1985 Grand Prairie, Texas) on yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä.

Carter on osallistunut kolmiin kesäolympialaisiin, vuosina 2008, 2012 ja 2016. Rio de Janeiron olympialaissa 2016 Carter voitti kultaa ennätystuloksellaan 20,63. Tulos oli myös uusi Yhdysvaltain ennätys. Vuonna 2012 Lontoossa hän oli neljäs ja 2008 Pekingissä kolmastoista. MM-kilpailuissa Carter on ollut mukana kuudesti saavuttaen parhaimmillaan pronssia Pekingin MM-kisoista 2015 ja Lontoosta 2017. Moskovan MM-kisoissa 2013 hän oli neljäs, Berliinissä 2009 kuudes sekä Daegussa 2011 ja Dohassa 2019 yhdeksäs. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Portlandissa 2016 maanosaennätyksellä 20,21. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Carter saavutti pronssia ja oli viides Sopotissa 2014. Hän oli pronssilla myös Pan-Amerikan kisoissa 2011. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Grossetossa 2004 ja sai hopeaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Debrecenissä 2001.

175 senttimetriä pitkä ja 116 kilogrammaa painava Carter pitää hallussaan Yhdysvaltain ulkoratojen ennätystä.

Myös Carterin isä Michael Carter oli urallaan kuulantyöntäjä ja olympiahopeamitalisti vuodelta 1984. Michael Carter on voittanut myös kolmesti amerikkalaisen jalkapallon Super Bowlin.

Ennätykset
----------

### Ulkona

* kuulantyöntö: 20,63 m (Rio de Janeiro 2016, **NR**)

### Sisällä

* kuulantyöntö: 20,21 m (Portland 2016, **NR**)

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Hinton, Marc: Rio Olympics 2016: American Michelle Carter stuns Valerie Adams to snatch shot put gold  13.8.2016. Stuff.co.nz. Viitattu 13.8.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Michelle Carter Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. ↑  Athletics - Michelle CARTER *the-sports.org*. Viitattu 26.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Säästöpankkien Keskuspankki Suomi Oyj** on suomalaisten Säästöpankkien kokonaan omistama talletuspankki.

Säästöpankkien Keskuspankin pääasiallisena tehtävänä on toimia Säästöpankkiryhmän keskusluottolaitoksena. Keskusluottolaitoksena Säästöpankkien Keskuspankki tukee Säästöpankkien varainhankintaa ja on mukana pankkien välisessä maksujenvälityksessä. Lisäksi Säästöpankkien Keskuspankki tarjoaa maksuliike-, talletus- ja verkkolaskupalveluja julkisyhteisö- ja suuryritysasiakkaille.

Historia
--------

Säästöpankkien Keskuspankki Suomi Oy muodostui 18.4.2013 tehdyn yrityskaupan seurauksena. Tällöin suomalaiset säästöpankit (31) yhdessä ostivat Itella Oyj:ltä Itella Pankki Oy:n koko osakekannan. Muutoksen taustalla oli Säästöpankkien tarve turvata keskusluottolaitospalveluiden jatkuminen vuodesta 2015 eteenpäin. Keskusluottolaitospalveluja Säästöpankeille aiemmin tuottanut Aktia Pankki oli syksyllä 2012 ilmoittanut luopuvansa näiden palvelujen tuottamisesta. Samaan aikaan Itellan strategiseen muutokseen soveltui pankin omistuksesta luopuminen.

Katso myös
----------

* Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki

Lähteet
-------

* Säästöpankkien Keskuspankki (Arkistoitu – Internet Archive)
* Säästöpankkien Keskuspankki Suomi Oy YTJ-tietopalvelu, Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Säästöpankkiliitto (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Säästöpankkien Keskuspankki Suomi
Joulumarkkinakojuja Berliinin Breitscheidplatzilla.
**Berliinin joulumarkkinat** on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Berliinissä Saksassa. Tunnetuin markkinapaikka järjestetään Keisari Vilhelmin muistokirkon ympärillä, mutta pienempiä toreja on kaupungin muissakin osissa. Puiset vanhanaikaiset myyntikojut luovat kontrastia modernissa ympäristössä, ja niiden tarjonnassa on perinteisten joulukoristeiden lisäksi myös nykyaikaisempia koruja ja muita muotoilutuotteita.

Berliinin joulumarkkinoilla tapahtui terrori-isku 19. joulukuuta 2016, kun rekka-auto ajoi tarjoituksellisesti väkijoukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  The 10 Best Christmas Markets in Europe *travelintelligence.com*.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 19.12.2012. (englanniksi)
2. ↑  Kuorma-auto ajoi väkijoukkoon Berliinin joulumarkkinoilla – ainakin yhdeksän kuollutta *yle.fi*. Yleisradio Oy. Viitattu 19.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Berliinin joulumarkkinat** Wikimedia Commonsissa
**Philip "Phil" Scrubb** (s. 27. marraskuuta 1992 Richmond, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Hänen veljensä Thomas Scrubb on myös koripalloilija.

Scrubb pelasi menestyksekkäästi Carleton Universityn joukkueessa Kanadan yliopistosarjassa. Ammattilaisena hän on pelannut Kreikan ja Saksan pääsarjoissa. Vuonna 2016 hän voitti FIBA Europe Cupin mestaruuden. Scrubb on edustanut myös Kanadan maajoukkuetta.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Menestyksekkäiden Carleton Universityssä pelattujen yliopistovuosien jälkeen Scrubb kävi näytillä NBA-joukkue Toronto Raptorsin leirillä, mutta häntä ei varattu kesän 2015 varaustilaisuudessa.

Scrubb aloitti ammattilaisuransa Euroopassa, kun hän siirtyi Kreikan pääsarjajoukkue AEK Ateenaan,, josta hänet lainattiin vuonna 2016 Saksan pääsarjajoukkue Skyliners Frankfurtiin. Skylinersissa Scrubb voitti historian ensimmäisen kerran pelatun FIBA Europe Cupin mestaruuden.

### Maajoukkue

Scrubb pelasi Kanadan nuorisomaajoukkueissa, ja vuonna 2013 nimettiin Kanadan haastajamaajoukkueeseen, joka kilpaili saman vuoden universiadeissa sijoittuen neljänneksi.

Kanadan miesten maajoukkueessa Scrubb pelasi vuoden 2011 Pan-Amerikan kisoissa. Méxicossa 2015 hän voitti Amerikan-mestaruuskilpailujen pronssia. Vuonna 2016 Scrubb nimettiin Kanadan joukkueeseen olympiakarsintaturnaukseen.

Lähteet
-------

* Maajoukkueprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) Kanadan koripalloliitto (englanniksi)
* Profiili eurocupbasketball.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  SCRUBB, PHILIP HEIGHT: 1.94.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  eurocupbasketball.com
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili FIBA Archive (englanniksi)