recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Keravajoen sivupuroa Vantaalla. Kylmäoja on myös asuinalue ja sen viereinen korpialue Vantaan Ilolan kaupunginosassa.*
Joki muodostaa Viertolan ja Koivuhaan väliin luonnollisen rajan.
**Kylmäoja** on joki Vantaalla. Sen latvustossa on kolme haaraa, joista kaksi tulee Tuusulan Maantiekylästä ja kolmas Lentokentältä (Helsinki-Vantaa).

Huomattava osa Kylmäojan asuinalueen kautta kulkevan puron latvaosien vedestä on lähteistä nousevaa pohjavettä ja on siksi viileää kesälläkin. Nimen Kylmäoja sanotaan johtuvan tästä veden viileydestä, minkä hevosiaan seudulla juottaneet matkalaiset havaitsivat.

Puro virtaa Ruskeasannan ja Ilolan läpi lähellä Tikkurilaa. Joki yhtyy myöhemmin Keravanjokeen muodostettuaan ensin Koivuhaan ja Viertolan kaupunginosien välisen rajan. Vuonna 2008 sen valuma-alueesta oli 53 % asutusta, 29 % lentokenttää ja 12 % metsää tai puistoa. Sittemmin Vantaa on rakentanut ja rakentamassa uutta asutusta Kylmäojan valuma-alueelle esimerkiksi Leinelään.

Kylmäoja oli taimenjoki 1950-luvulle asti. Vuonna 1952 valmistui Helsinki-Vantaan lentoasema, ja siellä liukkauden- ja jäätämisenestoon käytetyt kemikaalit, muun muassa urea, vahingoittivat Kylmäojaa. Ilmailulaitoksella oli lupa laskea muun muassa glykolia pintavesiin. Sittemmin lentoaseman viemäröintiä uusittiin, mutta Kylmäojan tilanne ei ollut parantunut hyväksi (helmikuuhun 2008 mennessä), mutta lohikaloja nousi jo Kylmäojaan keväisin. Nämä yläjuoksun kalat ovat ilmeisesti Vantaanjokeen istutettujen kalojen poikasia.

Ruskeasannan Ristipuron alueella on luotu kaksi lampea. Ne ovat huomattavasti lisänneet vesilintujen määrää ja palauttaneet eläimistön elinmahdollisuuksia luonnonmukaisemmaksi.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Kylmäoja Virtavesien hoitoyhdistys. Viitattu 14.7.2013.
2. ↑  Vantaa alueittain (2015) (pdf) (71 Ilola, julkaisun sivut 182–185)  huhtikuu 2016. Vantaan kaupunki, vantaa.fi.  Arkistoitu 8.5.2016. Viitattu 3.7.2016.
3. 1 2  kartta.vantaa.fi (Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet* ja *Kaupunginosat*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 3.7.2016.
4. ↑  Tiensuu M: *Vantaan Kylmäojan ekologinen tila pohjaeläimistön perusteella arvioituna*, s. 23. pro gradu. Vantaa.fi, 2008. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 14.7.2013).  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Helsinki-Vantaan lentoaseman väitetään pilanneen Kylmäojaa (Jäänpoistoaineen huuhtoutumisesta jokeen tehtiin tutkintapyyntö)  2008. Helsingin Sanomat. Viitattu 14.7.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kylmäoja** Wikimedia Commonsissa
**Guðbjartur Hannesson** (3. kesäkuuta 1950 – 23. lokakuuta 2015) oli islantilainen sosiaalidemokraattisen liiton poliitikko, joka toimi Islannin terveysministerinä, sosiaali- ja sosiaaliturvaministerinä sekä hyvinvointiministerinä.

Guðbjartur syntyi Akranesissa. Hän valmistui opettajaksi Islannin opettajakorkeakoulusta vuonna 1971 sekä vapaa-ajanpedagogiksi Tanskan Vanløsen Seminariet for Fritidspædagogerista. Vuosina 1992–1995 hän suoritti Islannin opettajakorkeakoulussa kouluhallinnon jatko-opintoja. Vuonna 2005 hän suoritti Lontoon yliopiston Institute of Educationissa kasvatustieteen maisterintutkinnon.

Vuosina 1971–1973 ja 1979–1981 Guðbjartur työskenteli opettajana Akranesin peruskoulussa ja vuosina 1978–1979 Tanskassa Kööpenhaminan Amagerissa. Vuosina 1981–2007 hän oli Akranesin peruskoulun rehtori. Vuosina 1986–1998 hän istui Akranesin kaupunginvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa; hän oli vuosina 1986–1989 ja 1995–1997 kaupunginhallituksen puheenjohtaja ja vuosina 1988–1989, 1994–1995 ja 1997–1998 kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Vuosina 1998–2003 hän istui Islannin keskuspankin hallituksessa ja vuosina 2002–2003 Islannin keskuspankin omistaman brittiläisen Heritable Bankin hallituksessa.

Guðbjartur istui kansanedustajana Alltingissa vuosina 2007–2015. Vuosina 2007-2009 hän oli sosiaali- ja sosiaaliturvavaliokunnan puheenjohtaja sekä vuosina 2007–2009 ja 2009–2010 valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja. Vuonna 2009 hän toimi Alltingin puhemiehenä. Syyskuusta joulukuuhun 2010 hän toimi terveysministerinä sekä sosiaali- ja terveysministerinä ja vuosina 2011–2013 hyvinvointiministerinä.

Guðbjartur kuoli syöpään vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Guðbjartur Hannesson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)
2. ↑  Guðbjartur Hannesson látinn *Kjarninn*.  23.10.2015.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Kóstas Paschális** (usein *Kostas Paskalis*, kreik. Κώστας Πασχάλης, 1. syyskuuta 1929 Livadeiá, Kreikka – 9. helmikuuta 2007 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen baritoni ja oopperalaulaja.

Koulutus
--------

Paschális syntyi Livadeián kaupungissa Keski-Kreikassa. Hän opiskeli pianonsoittoa ja laulua Ateenan kuninkaallisessa konservatoriossa.

Ura
---

Paschális debytoi Ateenassa 1954 Rigoletto-oopperan pääroolissa. Hän jatkoi uraansa Ateenassa muutaman vuoden, jonka jälkeen hän siirtyi Wienin valtionoopperaan 1958. Hänen uransa jatkui Wienissä kahden vuosikymmenen ajan ja hän oli useissa kuuluisten oopperoiden päärooleissa. Hän vieraili myös lukuisissa muissa huippuoopperoissa, kuten New Yorkin Metropolitan-oopperassa 1965, Lontoossa, Berliinissä ja monissa muissakin Euroopan ja Pohjois-Amerikan kaupungeissa. Hän esiintyi myös Helsingissä 1988. Hän toimi Kreikan kansallisoopperan johtajana vuodesta 1988 alkaen.

Paschálisin ääntä ja tulkintaa on kuvailtu lämpimäksi, resonantiksi ja rytmitajuiseksi, jossa oli voimakkaan dramaattinen ote. Häntä pidettiin eritoten eräänä oman aikansa hienoimmista Verdi-tulkeista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Elizabeth Forbes: Kostas Paskalis.  *The Independent*, 1. kesäkuuta 2007. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4. toukokuuta 2008.  (englanniksi)
2. 1 2  *Suuri Musiikkitietosanakirja 5 O-See*, s. 57. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4729-9.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014** pelattiin Italiassa 23. syyskuuta – 12. lokakuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Milano, Verona, Modena, Trieste, Bari ja Rooma. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Yhdysvallat, joka kukisti Milanossa pelatussa loppuottelussa Kiinan erin 3–1. Pronssiottelussa Brasilia voitti emäntämaa Italian lukemin 3–2. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Yhdysvaltain Kimberly Hill.

Sijoitukset
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Yhdysvallat |
|  | Kiina |
|  | Brasilia |
| 4. | Italia |
| 5. | Dominikaaninen tasavalta |
| Venäjä |
| 7. | Japani |
| Serbia |
| 9. | Saksa |
| Turkki |
| 11. | Belgia |
| Bulgaria |
| 13. | Alankomaat |
| Kroatia |
| 15. | Azerbaidžan |
| Kazakstan |
| 17. | Argentiina |
| Kanada |
| Puerto Rico |
| Thaimaa |
| 21. | Kamerun |
| Kuuba |
| Meksiko |
| Tunisia |

Yhdysvaltain mestarijoukkue
---------------------------

Alisha Glass, Kayla Banwarth, Courtney Thompson, Nicole Davis, Kristin Hildebrand, Jordan Larson, Kelly Murphy, Christa Harmotto, Nicole Fawcett, Kimberly Hill, Foluke Akinradewo, Kelsey Robinson, TeTori Dixon, Rachael Adams; päävalmentaja Karch Kiraly.

Lähteet
-------

* Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 36*, s. 237. Suomen Urheilumuseo, 2015. ISBN 978-952-6644-06-6.
* Women's World Championship – Italy 2014 FIVB. Viitattu 24.4.2018. (englanniksi)
**Kóstos** (kreik. Κώστος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Pároksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Pároksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 253 (vuonna 2011).

Kóstoksen kylä sijaitsee Pároksen pohjoisissa keskiosissa noin seitsemän kilometriä itään saaren keskuksesta Paroikián kaupungista. Se on rakennettu noin 160 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kóstos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κώστου, *Topikí Koinótita Kóstou*), johon kuuluvat varsinaisen Kóstoksen kylän lisäksi kylät Istérni ja Maráthi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 427.

Kóstoksen kylä on syntynyt venetsialaisaikana ja sen vanhimmat talot ovat tuolta ajalta. Kylän rakennuskanta edustaa perinteistä valkoista kykladista arkkitehtuuria. Nähtävyyksiin lukeutuvat myös lukuisat kirkot.

Kóstoksen kylä panoraamakuvassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Kostos *Greeka.com*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  Kostos *All Over Greece*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kóstos** Wikimedia Commonsissa
**Denatonium**, tavallisimmin **denatoniumbentsoaatti** on kitkerin tunnetuista kemiallisista yhdisteistä. Aistimisen raja on 0,05 ppm bentsoaattina. Aine löydettiin vuonna 1958 ja se rekisteröitiin tavaramerkkinä *Bitrex*. Laimennettuna määrään 10 ppm se on useimmille ihmisille liian kitkerää nautittavaksi. Denatoniumsuoloja käytetään tekemään vaarallinen, mutta hyvältä maistuva tuote liian kitkeräksi nautittavaksi. Denatoniumia käytetään alkoholin denaturoinnissa (sitä käytetään 2 grammaa / 100 litraa etanolia), pakkasnesteissä, kynsien pureskelun estoaineissa, eläinten karkoteaineena, nestesaippuassa ja shampoossa sekä muovailuvahassa ja rotanmyrkyssä. Sen ei tiedetä aiheuttavan mitään pitkäaikaisia terveysvaikutuksia.

Rakenne
-------

Kemialliselta rakenteeltaan denatonium on hydrofobinen orgaaninen kationi, se kuuluu kvaternaarisiin ammoniumyhdisteisiin. Sen rakenne muistuttaa puudutusaineena käytettävää lidokaiinia, joka myös itsessään on hyvin kitkerän makuinen. Erona on amiiniryhmään liittynyt bentsyyliryhmä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Final Report Study of Aversive Agents  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Bitrex(R) — Branded Denatonium Benzoate Macfarlan Smith.  Arkistoitu 17.8.2010. Viitattu 9.5.2010.
3. ↑  Ethanol Denaturants  22.11.1993. The Online Distillery Network.
4. ↑  Asetus lievästi denaturoidun etanolin valmistamisessa käytettävistä denaturoimisaineista
5. ↑  Asetus alkoholin täydellisestä denaturoinnista Pdf
6. ↑  Muovailuvahan tuoteselosteessa denatonium-bentsoaatti (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Bromard Käyttöturvallisuustiedote[vanhentunut linkki]
8. ↑  LASTENLÄÄKEVALMISTEIDEN KARVAAN MAUN PEITTÄMINEN

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Denatonium benzoate (englanniksi)
* ChemBlink: Denatonium benzoate (englanniksi)
**Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2010** pelattiin Japanissa 29. lokakuuta – 14. marraskuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Tokio, Hamamatsu, Matsumoto, Nagoya ja Osaka. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Venäjä, joka kukisti Tokiossa, Yoyogi National Stadiumilla pelatussa loppuottelussa Brasilian erin 3–2. Pronssiottelussa emäntämaa Japani voitti Yhdysvallat lukemin 3–2. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Venäjän Jekaterina Gamova.

Sijoitukset
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Venäjä |
|  | Brasilia |
|  | Japani |
| 4. | Yhdysvallat |
| 5. | Italia |
| 6. | Turkki |
| 7. | Saksa |
| 8. | Serbia |
| 9. | Puola |
| 10. | Kiina |
| 11. | Alankomaat |
| 12. | Kuuba |
| 13. | Etelä-Korea |
| Thaimaa |
| 15. | Peru |
| Tšekki |
| 17. | Costa Rica |
| Dominikaaninen tasavalta |
| Kroatia |
| Puerto Rico |
| 21. | Algeria |
| Kanada |
| Kazakstan |
| Kenia |

Venäjän mestarijoukkue
----------------------

Marija Borodakova, Lesija Mahno, Marija Perepelkina, Jelena Murtazajeva, Ljubov Šaškova, Svetlana Krjutškova, Natalija Gontšarova, Olga Fatejeva, Jekaterina Gamova, Vera Uljakina, Jevgenija Startseva, Jekaterina Kabešova, Tatjana Košeleva, Julija Merkulova; päävalmentaja Vladimir Kuzjutkin.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 32*, s. 261. Minerva Kustannus Oy, 2011. ISBN 978-952-492-483-2.
* 2010 FIVB Women's Volleyball World Championship - Japan FIVB. Viitattu 25.4.2018. (englanniksi)
"**Samba de Uma Nota Só**", englanniksi "**One Note Samba**", on Antônio Carlos Jobimin säveltämä bossa nova -kappale vuodelta 1961. Newton Mendonça sanoitti kappaleen portugaliksi ja englanninkieliset sanat kirjoitti Jobim itse. Kerrotaan, ettei säveltäjä pitänyt kappaleidensa englanninkielisistä käännöksistä ja opetteli englantia voidakseen itse sanoittaa omia kappaleitaan englanniksi.

Kappale on yksi Jobimin tunnetuimmista sävellyksistä. Sen ovat nauhoittaneet lukuisia kertoja sekä Jobim että monet muut. Jobimin nauhoituksiin kuuluu muun muassa Stan Getzin ja Charlie Byrdin albumi *Jazz Samba* vuodelta 1962, Jobimin *The Composer of "Desafinado", Plays* vuodelta 1963 sekä Herbie Mannin ja João Gilberton *Herbie Mann & Joao Gilberto with Antonio Carlos Jobim* vuodelta 1964. Suomessa kappaleen levytti Laila Kinnunen vuonna 1963 Kari Tuomisaaren suomentamin sanoin.

Kappaleen nimi tarkoittaa "yhden nuotin samba", ja melodia perustuu nimensä mukaisesti yhden nuotin toistamiseen. Soitettava melodiasävel pysyy samana useiden tahtien ajan soinnun vaihtuessa sen alla. Luiz Bonfá kirjoitti myöhemmin kappaleen innoittamana bossa nova -sävellyksen "Samba de Duas Notas" (kahden nuotin samba).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Judith Schlesinger: Herbie Mann: One Note Samba *Jazz.com*.  Arkistoitu 23.11.2008. Viitattu 16.7.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Matthew Greenwald: One Note Samba *Allmusic*. Viitattu 16.7.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Suomen äänitearkiston tietokanta *aanitearkisto.fi*.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Judith Schlesinger: Stan Getz: Two Note Samba *Jazz.com*.  Arkistoitu 11.2.2010. Viitattu 16.7.2010. (englanniksi)
Edward "Mick" Mannock
**Edward Corringham Mannock** (24. toukokuuta 1887 – 26. heinäkuuta 1918) oli brittiläinen ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautunut lentäjä-ässä, joka palkittiin kuolemansa jälkeen Viktorian ristillä. Hänelle oli eläessään myönnetty palveluksestaan myös muita virallisia tunnustuksia, kuten Distinguished Service Order ja Military Cross -kunniamerkit.

Mannockin pudottamien viholliskoneiden määrä vaihtelee eri lähteissä ja kriteereillä 50–73:n välillä.

Kuolema
-------

Mick Mannock lentopuvussaan.
Edward Mannock sai surmansa ilmataistelussa hänen lentokoneensa sytyttyä vihollisen maatulesta palamaan ja pudottua linjojen taakse. Virallisesti hänen ruumiinsa hautapaikka on tuntematon, mutta BBC:n *Timewatch*-sarjan episodin *Ensimmäiset lentoässät* (esitetty YLEn ykkösellä 3. maaliskuuta 2010) mukaan on erittäin luultavaa, että hänen leposijansa on "tuntemattoman brittiläisen lentäjän" paikalla Laventien sotilashautausmaalla. Mannockin nimi on kaiverrettu Faubourg d’Amiensin sotilashautausmaan muistomerkkiin Arrasissa, Canterburyn tuomiokirkon seinälaattaan ja Wellingboroughin sotamuistomerkkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  London Gazette 31463/9136 (18.7.1919) Viitattu 3.3.2010
2. ↑  BBC News: The trembling ace (20.3.2009) Viitattu 3.3.2010
3. ↑  Spartacus Educational: Biography of Mick Mannock Viitattu 3.3.2010
4. ↑  YLE: Historiaa, ensimmäiset lentoässät Viitattu 3.3.2010

Aiheesta muualla
----------------

* The Aerodrome: Edward Mannock (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Commonwealth War Graves Commission

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Samarium(II)jodidi** (SmI2) on samarium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa pelkistimenä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Samarium(II)jodidi on huoneenlämpötilassa vihreää kiteistä ainetta. Yhdiste on vahva pelkistin ja reagoi esimerkiksi veden kanssa pelkistäen sen vedyksi. Aine liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten tetrahydrofuraaniin ja asetonitriiliin.

Samarium(II)jodidia voidaan valmistaa kuumentamalla samarium(III)jodidia tai pelkistämällä sitä metallisen samariumin tai alkalimetallien avulla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös samariumin ja dijodimetaanin tai 1,2-dijodietaanin välisellä reaktiolla hapettomassa orgaanisessa liuottimessa kuten tetrahydrofuraanissa tai asetonitriilissä.

Samarium(II)jodidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Se pelkistää muun muassa karbonyyliyhdisteen alkoholeiksi ja alkyylihalogenidit hiilivedyiksi. Tämän lisäksi sitä käytetään katalyytteinä pinakolitoisiintumisissa, kytkentäreaktioissa esimerkiksi Barbier-reaktioissa ja radikaalireaktioissa. Yhdistettä on käytetty reagenssina useiden luonnonaineiden synteeseissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Philip L. Fuchs,André B. Charette,Tomislav Rovis,Jeffrey W. Bode: *Essential Reagents for Organic Synthesis*, s. 378–386. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781119279839. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.11.2018). (englanniksi)
2. 1 2 3  Tatsuo Kaiho: *Iodine Chemistry and Applications*, s. 343. John Wiley & Sons, 2014. ISBN 978-1-118-46629-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 28.11.2018). (englanniksi)
3. ↑  N. N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 1240. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
4. ↑  Phyllis A. Lyday & Tatsuo Kaiho: *Iodine and Iodine Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2015. Viitattu 28.11.2018
5. ↑  Bernhard Kammermeier: *Reduction, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 28.11.2018.
**Edward Kasner** (2. huhtikuuta 1878–7. tammikuuta 1955) oli yhdysvaltalainen matemaatikko. Kasner sai ensimmäisenä juutalaisena yliopistoviran Columbian yliopiston luonnontieteellistä tiedekunnasta. Matematiikan laitoksen professuurin hän sai vuonna 1910. Kasnerin tutkimusintresseihin kuului pääasiassa differentiaaligeometria, ja hän on tunnettu muun muassa termin "googol" luomisesta.

Googol ja googolplex
--------------------

Matemaatikkona Kasner halusi herättää lapsissa motivaatiota lukuja ja lukujärjestelmiä kohtaan. Kasnerin pedagoginen oivallus oli luoda termi "google" kuvaamaan erittäin suurta lukua: lukua, jonka perässä on sata nollaa. Vuonna 1920 Edward Kasnerin 9-vuotias veljenpoika, Milton Sirotta, keksi termin "googol", joka on 10100, jonka jälkeen hän ehdotti laajempaa termiä googolplex, joka olisi "one, followed by writing zeroes until you get tired" eli yksi, jota seuraa niin monta nollaa kuin väsymykseen asti jaksaa kirjoittaa. Kasner päätti omaksua muodollisemman määritelmän, koska: "different people get tired at different times and it would never do to have Carnera be a better mathematician than Dr. Einstein, simply because he had more endurance and could write for longer" (eri ihmiset väsyvät eri aikoihin, eikä sillä tulisi koskaan olla tekemistä Carneran tai paremman matemaatikoin kuin Einstein kanssa, koska hänellä vain oli enemmän kestävyyttä ja hän pystyi kirjoittamaan muita pidempään). Sen vuoksi se standardoitiin lukuun 10100.

Lähteet
-------

1. ↑  Edward Kasner *mathshistory.st-andrews.ac.uk*. Viitattu 31.3.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Samariá** (kreik. Σαμαριά) on entinen Kreikan kylä, joka sijaitsee Samarián rotkossa Sfakián kunnassa Kreetan saarella. Kylä on nykyisin autio.

Samarián kylä sijaitsee suurin piirtein Samarián rotkon puolessa välissä. Matka rotkon pohjoispään Xylóskalosta kylään on noin 7,5 kilometriä ja kylästä rotkon eteläpään Chóra Sfakíoniin noin 8,5 kilometriä. Kylä on rakennettu noin 340 metrin korkeudelle merenpinnasta.

Samarián kylä on perustettu todennäköisesti jälkibysanttilaisella ajalla. Kylä samoin kuin koko rotko on saanut nimensä kylässä olevasta pienestä Maria Egyptiläiselle (*Osía María*) omistetusta kirkosta. Nimi on muuntunut muotoon *Sia María* ja edelleen muotoon *Samariá*. Kylän asukkaiden täytyi muuttaa pois vuonna 1962, kun rotkon alue muutettiin kansallispuistoksi. Nykyisin kylässä on kirkkojen lisäksi vain muutama kunnostettu vanha talo, jotka toimivat metsänvartijoiden asemapaikkana. Kylä toimii tärkeimpänä levähdyspaikkana rotkon läpi kulkevalla vaelluksella.

|  |  |
| --- | --- |
| Samarián kylää. | Samarián kylää. |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Samaria Village *InterKriti*. Viitattu 5.9.2016.
2. ↑  *Samaria National Park. 1962–2015*. Kansallispuiston esite. Decentralized Administration of Crete. Forest Directorate of Chania, 2015.
3. ↑  50 πράγματα που (ίσως) δεν ξέρετε για τον Εθνικό Δρυμό Λευκών Ορέων *Ελληνική Φύση*.  Arkistoitu 16.9.2016. Viitattu 5.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Samarián kylä** Wikimedia Commonsissa
**Samba Diakité** (s. 24. tammikuuta 1989 Montfermeil, Ranska) on malilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin Valioliigassa. Hänen seuransa on Queens Park Rangers. Hän pelasi kauden 2011-2012 loppuun asti ulottuvalla lainasopimuksella ranskalaisesta Nancy'stä ja teki QPR:n kanssa neljän vuoden sopimuksen kesällä 2012.

Diakité on puolustava keskikenttäpelaaja ja solmi lainasopimuksen nykyisen seuransa kanssa 30. tammikuuta 2012. Hän pelaa myös Malin jalkapallomaajoukkueessa.

Diakité teki avausmaalinsa  Valioliigassa 31. maaliskuuta 2012 ottelussa QPR -  Arsenal 2-1. Diakitén maali oli ottelun voittomaali ja syntyi 66. peliminuutilla.

Lähteet
-------

* National Football Teams

### Viitteet

1. ↑  QPR:n virallinen kotisivu *www.qpr.co.uk*. Viitattu 27.6.2012. (englanniksi)
2. ↑  QPR:n virallinen kotisivu *www.qpr.co.uk*. Viitattu 21.5.2012. (englanniksi)

Malin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2012
1 Sissoko |
2 A. Maïga |
3 Tamboura |
4 Berthé |
5 Kanté |
6 Yatabaré |
7 A. Traoré |
8 Keita |
9 Diabaté |
10 M. Maiga |
11 Dembélé |
12 Keita |
13 Coulibaly |
14 D. Diakité |
15 B. Traoré |
16 So. Diakité |
17 M. Traoré |
18 Sow |
19 Koné |
20 Sa. Diakité |
21 N'Diaye |
22 Sogoba |
23 Coulibalya |
Valmentaja Giresse
**Tapani Haapasaari** (s. 1952 Kolari) on suomalainen viihdeharmonikkapedagogi ja tanssimuusikko. Hänen oppilaistaan monet ovat menestyneet harmonikkakilpailuissa. Tunnetuimpia oppilaita ovat Kultaisen Harmonikan voittaneet Reijo Kumpulainen (1999), Heidi Haapasaari (2000) Ukko-Pekka Yliranta (2008) sekä Marko Haapapuro. Haapasaaren oppilaat ovat voittaneet myös 10 kertaa Pohjois-Kalotin Harmonikkamestaruuden, mm. Heidi ja Petri Haapasaari, Reijo Kumpulainen, Oliver Östmalm ja Marjo Kurkinen. Kaiken kaikkiaan Tapanin oppilaat ovat saavuttaneet yhteensä yli 20 ykkössijaa eri harmonikkakilpailuista. Marko Haapapuro on voittanut 6 kertaa Valtakunnallisen Veikko Ahvenainen Harmonikkakilpailun. Lisäksi hän on voittanut myös Suomen Pelimannimestaruuden ja sijoittui kolmanneksi Kultainen Harmonikka -kilpailussa 2022. Tapani Haapasaaren mentoreina ovat olleet harmonikkataiteilija Veikko Ahvenainen sekä musiikin maisteri kapellimestari Jukka Ollila Torniosta. Harmonikan lisäksi Haapasaari soittaa kitaraa, bassoa ja rumpuja. Kouluiässä hän soitti myös trumpettia soittokunnassa. Ensimmäinen soitin hänellä oli mandoliini, joka isällään (Veli Haapasaari Nurmosta) oli mukana jatkosodassa. *lähde?*

Haapasaari asuu Kolarissa ja on toiminut yli 30 vuoden ajan Tunturi-Lapissa opettaen harmonikansoittoa Kolarin, Muonion ja Kittilän kansalaisopistoissa. Hän on myös vuonna 2001 aloitetun Ylläksen Harmonikkaleirin perustaja ja taustahahmo. Tapani järjestää vuosittain Ylläksellä Valtakunnallista Veikko Ahvenainen harmonikkakilpailua

Lisäksi Tapani on aktiivisesti kiertänyt lappilaisia tanssilavoja ja ravintoloita perustamansa Tapani Haapasaaren yhteen kanssa vuodesta 1978 lähtien. Yhtye on toiminut myös lukuisten artistien säestysbändinä. Varsinaisen työuransa hän on tehnyt mm. Lapin yliopistossa, Suomen Posti Oy:ssä, Sampo Pankissa ja Kolarin kunnan elinkeinotoimessa. Haapasaari sai 2012 Kolarin kunnan kulttuuripalkinnon tekemästään musiikkikasvatustyöstä sekä Suomen Harmonikkaliiton hopeisen ansiomerkin.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Heikki Liimatainen: Ukko-Pekka Ylirannan hanuri soi Kultaisen Harmonikan finaalissa *Pohjolan Sanomat*.  14.6.2010. Viitattu 30.11.2010.
**Gazimurski Zavod** (ven. Газимурский Завод) on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Gazimurjoen rannalla 600 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Kylä on Gazimurski Zavodin piirin keskus. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2002).

Seudulle perustettiin vuonna 1778 Gazimurin hopeasulattamo. Vuonna 1780 avattiin rautakaivos. Gazimurin tehtaan yhteyteen syntyi samanniminen taajama, ja osa tehtaalla työskennelleistä karkotusvangeista perusti sen ympärille maanviljelyskyliä. Vuoteen 1846 saakka toimineen tehtaan työläisistä suurin osa oli vankeja. Vuodesta 1851 Gazimurski Zavod kuului Taka-Baikalian kasakkajoukkojen alaisuuteen.

Nykyään Gazimurski Zavodin pääelinkeino on maatalous. Kylässä toimii myös metsäteollisuuspiiri. Palveluihin kuuluu keskikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Kylässä toimii vuonna 1962 perustettu kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Vperjod* ("Eteenpäin").

Aiheesta muualla
----------------

* Gazimurski Zavod Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Samariumoksidi** (Sm2O3) on samarium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään erikoislasien valmistukseen, ydintekniikassa, katalyyttinä ja muiden samariumyhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa samariumoksidi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Sen tavanomaisimman kiderakenteen alkeiskoppi on monokliininen, mutta siitä tunnetaan myös trigonaaliset ja kuutiolliset kidemuodot. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee happoliuoksiin. Aine voidaan pelkistää samariumiksi kuumentamalla vedyn kanssa. Samariumoksidi absorboi neutroneita.

Samariumoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla samariumia ilmavirrassa 150 °C:n lämpötilaan. Yhdistettä muodostuu myös kuumennettaessa eräitä samariumyhdisteitä kuten samariumhydroksidia, -karbonaattia, -nitraattia tai -oksalaattia.

4 Sm + 3 O2 → 2 Sm2O3
Sm2(CO3)3 → Sm2O3 + 3 CO2
Samariumoksidia käytetään voimakkaasti infrapunasäteilyä absorboivissa erikoislaseissa, ydintekniikassa kontrollisauvoissa neutronien absorbointiin, samariumyhdisteiden valmistuksen lähtöaineena ja orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä hapetettaessa alkoholeja aldehydeiksi tai ketoneiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–86. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.5.2022). (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 807-808. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. (englanniksi)
3. ↑  Holger Kohlmann: The crystal structure of cubic C-type samarium sesquioxide, Sm2O3.  *Zeitschrift für Naturforschung B*, 2019, 74. vsk, nro 5, s. 433–435. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.5.2022.
4. 1 2  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 524. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
5. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 963. Walter de Gruyter, 1994. (englanniksi)
Gazimurski Zavodin piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
**Gazimurski Zavodin piiri** (ven. Газимуро-Заводский район, *Gazimuro-Zavodski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 14 400 neliökilometriä. Asukkaita on 9 600 henkeä (vuonna 2009).

Gazimurski Zavodin piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin itäosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mogotšan piiriin, koillisessa Kiinaan, idässä Nertšinski Zavodin, kaakossa Kalgan, etelässä Aleksandrovski Zavodin sekä lännessä Šelopuginon ja Sretenskin piireihin.

Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa: Batakan, Burukan, Gazimurski Zavod, Kaktolga, Rudnik Solonetšnyi, Širokaja, Trubatševo, Ušmun ja Zeren. Hallinnollinen keskus on Gazimurski Zavodin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 28.

Gazimurski Zavodista on maantieyhteys Sretenskin kautta aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 600 kilometriä. Lentokenttä suljettiin vuonna 2001.

Talous perustui 1990-luvulle saakka kaivosteollisuuteen. Nykyisin harjoitetaan kullanhuuhdontaa ja metsänhankintaa. Maatalous tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa ja munia. Asukkaat harjoittavat myös metsästystä, kalastusta ja keräilyä.

Gazimurski zavodissa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy *Vperjod* ("Eteenpäin"). Jamkunissa on kylpylä.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gazimurski Zavodin piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

Taka-Baikalian piirit ja *kaupunkipiirit*
Aginskoje¹ • 
*Aginskoje*¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
*Gornyi* • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
*Petrovsk-Zabaikalski* • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
*Tšita* • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk

¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
**Isak Wilhelm Fellman** (27. maaliskuuta 1828 Oulu – 9. marraskuuta 1900 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja teollisuudenharjoittaja.

Fellmanin vanhemmat olivat oululainen kauppias ja laivuri Isak Esaiaksenpoika Fellman (1792–1863) ja englantilaissyntyinen Anna Narcissa Machell (1801–1881). Hän oli naimisissa vuodesta 1854 Anna Charlotta Heikelin (1831–1918) kanssa, jonka isä oli Rovaniemen kirkkoherra Petter Samuel Heikel (1784–1862).

Fellman osti vuonna 1862 Henrik Tornbergilta Toppilansalmessa sijainneen viinanpolttimon ja muutti sen sitten oluttehtaaksi. Hän rakensi oluttehtaalle myös uuden tehdasrakennuksen, joka valmistui 1864. Toppilansalmen oluttehdas valmisti oluen lisäksi sahtia ja portteria. Oluttehdas joutui vararikkoon 1867, ja sen osti huutokaupassa 1868 oululainen kauppaneuvos J. W. Snellman G:son. Fellman omisti 1860-luvun alussa jonkin aikaa myös Iissä sijainneen Nybyn lasitehtaan.

Konkurssin jälkeen Fellman perusti uuden pienemmän oluttehtaan 1869 Oulun Nuottasaareen. Tämä Nuottasaaren oluttehdas toimi vuoteen 1914 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Martti Strangin Geneanet tietopankki : Isak Wilhelm Isakinpoika Fellman
2. ↑  Oulun panimot : Oy Mallasjuoma, Toppilan tehdas (Beerfinland.com)
3. ↑  Oulun panimot : Nuottasaaren Oluttehdas (Beerfinland.com)
**Apteekin talo** oli Helsingin Sörnäisten kaupunginosassa Hämeentie 33:ssa sijainnut kolmikerroksinen jugendrakennus jonka rakennutti vuonna 1902 apteekkari Karl Allan Aschan (1857–1914). Talon suunnittelija oli arkkitehti Selim A. Lindqvist. Talossa toimi Aschanin omistama *Sörnäisten Uusi Apteekki*.

Apteekin talo siirtyi öljy-yhtiön omistukseen 1940-luvulla ja sen viereen rakennettiin huoltoasema. Vakuutusyhtiö Kansa osti sitten Apteekin talon naapuritaloineen. Apteekin talo ja sen naapuritalot purettiin vuonna 1961 ja tilalle rakennettiin 12-kerroksinen Vakuutusyhtiö Kansan pääkonttori, joka valmistui 1962. Pääkonttorin suunnittelijoina olivat arkkitehdit Jouko Ylihannu, Eero Hoviniemi ja Marjatta Kivijärvi. Pääkonttorirakennuksen katolla oli Ilmatieteen laitoksen hoitama säätorni, joka ennusti säätilan 12 tunniksi eteenpäin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Puretut talot-sarja : Ääriesimerkki 60-luvun murroksesta: Sörnäisten komein rakennus purettiin persoonattoman jättiläisen tieltä, Helsingin Sanomat 10.6.2015
2. ↑  ASCHAN Karl Allan. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
ÄäninäytteetLaulu kuolleesta rakastetustaKolmannen säkeistön alkua Kirsti Wallasvaaran laulamana elokuvan ääniraidalta.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Laulu kuolleesta rakastetusta** on Kaj Chydeniuksen säveltämä ja Marja-Leena Mikkolan sanoittama laulu elokuvasta *Käpy selän alla* (1966). Laulu alkaa sanoilla "Minä kuljen yksinäin, on kuollut rakastettuni".

Elokuvassa teemaa kuullaan useina eri versioina: Otto Donnerin studio-orkesterisovituksena, Chydeniuksen pianoteemana, Chydeniuksen laulamana sekä Kirsti Wallasvaaran esittämänä huuliharpun ja studio-orkesterin säestyksellä. Huuliharppua soittaa kuvassa Eero Melasniemi mutta todellisuudessa ääniraidalla Kaarlo Reinikainen.

Laulun ovat levyttäneet Kaj Chydenius (1966), Anki Lindqvist (1967), Kaisa Korhonen (1969), Kristiina Halkola (1973 ja 1975), Maarit Hurmerinta (1973), Seija Simola (1979, albumi *Katseen kosketus*) ja Pepe Willberg (1999).

Lähteet
-------

1. ↑  "Laulu kuolleesta rakastetusta", *Suuri toivelaulukirja 7*, s. 80. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1989. ISBN 952-643-710-9.
2. ↑  *Käpy selän alla* Elonetissä. Musiikki. Viitattu 9.6.2018.
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Laulu kuolleesta rakastetusta Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 9.6.2018.
Isao Iijima
**Isao Iijima** (1861 - 1921) oli japanilainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.

Iijima opiskeli eläintiedettä Tokiossa ja Leipzigissa. Hän työskenteli Tokion yliopistossa eläintieteen professorina. Hän oli Japanin lintutieteellisen yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Iijima tutki, lintujen lisäksi, muun muassa värysmatoja (*Turbellaria*) ja sienieläimiä (*Hexactinellida*), ja oli näiden alojen johtavia tutkijoita maailmassa.  Hänen väitöskirjansa selvitteli värysmatojen morfologiaa ja kehitystä.

Iijima nimesi linnuista kirjotiaisen (*Parus varius*) alalajin *owstoni* vuonna 1893 Alan Owstonin kunniaksi. Hänen kunniakseen on nimetty izunuunilintu (*Phylloscopus ijimae*).

Lähteet
-------

1. ↑  Biographical Etymology of Marine Organism Names
2. ↑  scricciolo
3. ↑  Biological Oceanography
4. ↑  Hexactinellida (Glass Sponges) of the Sagami Bay Compared with Sponge Faunas in Other Seas - History and Present Status of Research
5. ↑  Memories, Biographies and Bibliographies of Famous Turbellariologists
6. ↑  Zoonomen
7. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**Niinistönjärvi** on pieni, soistunut ja matala järvi Kurikan keskiosassa. Järven mataluus ja soisuus johtuu järven kuivattamisesta 1900-luvulla. Pinta-alaa Niinistönjärvellä on noin 0,5 neliökilometriä. Kuivattamisesta huolimatta järvellä on jonkin verran avovettäkin jäljellä. Niinistönjärven kiertää luontopolku ja luoteisrannalla sijaitsee nuotiopaikka.

Niinistönjärvellä pesii yli 20 lintulajia. Pienempiin pesijöihin lukeutuvat niittykirvinen, keltavästäräkki, västäräkki, käki, lehtokerttu, ruokokerttunen, pajusirkku ja pajulintu. Pesiviin vesilintuihin kuuluvat joutsen, tavi, telkkä, tukkasotka ja mustakurkku-uikku. Pesiviin kahlaajiin ja rantakanoihin lukeutuvat liro, luhtahuitti ja taivaanvuohi. Naurulokkeja järvellä pesii suunnilleen 400 paria. Naurulokki onkin Niinistönjärven runsaslukuisin lintulaji.

Järvellä tavataan lisäksi töyhtöhyyppiä, isokuovia, rantasipejä ja kurkia. Toisinaan näitä lajeja tavataan järvellä pesimässäkin. Petolinnut ja pääskyset käyvät Niinistönjärvellä saalistamassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tee karttalinkki Kansalaisen Karttapaikka. Viitattu 14.11.2008. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Järviwiki, Suomen ympäristökeskusView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. 1 2 3  Kurikan lintupaikat: Niinistönjärvi Suupohjan Lintutieteellinen Yhdistys.  Arkistoitu 7.10.2007. Viitattu 14.11.2008.
*Tämä artikkeli käsittelee antiikin aikaista kaupunkia. Áptera on myös nykyinen kylä Kreetalla.*

**Aptera** (m.kreik. Ἄπτερα tai Ἀπτερία; varhemmin Ἄptaϝra) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kreetan saarella. Sen arkeologinen alue sijaitsee Chanián kunnassa aivan nykyisen Ápteran kylän itäpuolella.

Apteran roomalaisaikaisia vesisäiliöitä.
Apteran asutus on ollut olemassa jo minolaisena aikana viimeistään 1000-luvulla eaa. Nimi "Aptera" palautuu ilmeisesti paikan alkuperäiseen nimeen ja esiintyy lineaari-B-kirjainmerkein kirjoitetuissa mykeneläisissä kirjoituksissa muodossa *a-pa-ta-wa*. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimi tulee kuningas Apteronista. Toisen version mukaan nimi oli seurausta paikalla järjestetystä muusien ja seireenien musiikkikilpailusta. Seireenien hävittyä nämä menettivät siipensä (*a-ptera*, "siivettömät").

Antiikin aikana Aptera oli läntisen Kreetan merkittävimpiä kaupunkivaltioita. Se kukoisti 600-luvulta eaa. lähtien. Kaupunki auttoi Spartaa toisessa messenialaissodassa vuonna 668 eaa. ja oli liittoutunut Knossoksen kanssa Kreetan sisällissodassa vuonna 220 eaa. Kaupunki oli olemassa myös roomalaisella ja varhaisbysanttilaisella ajalla. Se hylättiin 600-luvulla maanjäristyksen jälkeen ja tuhoutui lopullisesti arabien hyökkäyksessä vuonna 823. Kaupungin löysi Robert Pashley vuonna 1834. Arkeologisia kaivauksia on suoritettu mm. vuosina 1862–1864, 1942 ja 1958.

Kaupungista on säilynyt paljon erilaisten yksityisten ja julkisten rakennusten raunioita pitkältä ajanjaksolta. Näihin lukeutuu muun muassa temppeli, roomalainen kylpylä, teatteri, suurikokoisia roomalaisaikaisia vesisäiliöitä, yksityishuviloita, kaupunginmuuri ja linnoituksia sekä hautausmaa. Venetsialaiselta ajalta paikalla on Johannes Teologin luostari.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "947 Aptera", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Aptera", *Antiikin käsikirja*, s. 46. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2 3 4 5  Aptera *Crete Advisor*. Web Archive 2014.  Arkistoitu 5.6.2014. Viitattu 21.5.2020.
4. ↑  Mycenean (Linear B) - English Glossary *Explore Crete*.  Arkistoitu 6.11.2015. Viitattu 26.10.2015.
5. 1 2  The ancient city of Aptera *just-crete.co.uk*.  Arkistoitu 8.1.2021. Viitattu 26.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aptera** Wikimedia Commonsissa
**Niittoyökkönen** (*Euclidia glyphica*) on alkukesän erittäin yleinen pienehkö yökköslaji. Yökkösille melko poikkeuksellisesti se on aktiivinen päiväaikaan.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Yökkönen, jonka olemus tuo helposti mieleen mittariperhoset. Etusiivet ovat harmaanruskeat. Niiden poikki kulkee kaksi ohutta valkoista poikkiviirua, jotka ovat siiven keskiosan puolelta paksulti suklaanruskealla varjostuneet. Lisäksi siiven kärkiosassa, etureunassa on selvä suklaanruskea täplä. Takasiivet ovat kirkkaan keltaiset, tyviosastaan ja ulkoreunasta ruskeat ja niissä on mustanharmaa poikkiraita. Pää ja keskiruumis ovat ruskeat, takaruumis lähinnä harmaa. Perhosen lepoasento heinikossa on hyvin tyypillisen kolmiomainen pää ylöspäin. Siipien kärkiväli on 27–30 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Levinneisyysalue ulottuu läntisimmästä Euroopasta Mongoliaan saakka Suomessa niittoyökköstä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Lentoaika alkaa toukokuun puolivälissä ja jatkuu aina heinäkuulle saakka. Lennon huippukausi on kesäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Erittäin yleinen ja runsaslukuinen perhoslaji, jota tavataan niityillä, pelloilla ja tienpientareilla. Perhoset lentävät päivällä auringonpaisteessa lyhyitä matkoja kerrallaan ja laskeutuvat heinille heti auringon mennessä pilveen. Ne myös lähtevät häiriöstä helposti lentoon. Toukka koteloituu ohuen kotelokopan sisään maahan ja kotelo talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää erityisesti apiloilla (*Trifolium*), mutta myös muilla hernekasveilla ja orvokeilla (*Viola*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 226–227
5. 1 2
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums [vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q547504
* BioLib: 53296
* BOLD: 154928
* EoL: 544364
* EUNIS: 311119
* Fauna Europaea: 446607
* Fauna Europaea (new): 69f739cd-e2fa-45d4-a100-b3f687d88d1c
* GBIF: 1798408
* iNaturalist: 132888
* IRMNG: 11025250
* LepIndex: 278399
* LoB: 6312
* NBN: MM0001Z100DH5JN1
* NCBI: 292571

 |

 |
Edward Lloyd Thomas
**Edward Lloyd Thomas** (23. maaliskuuta 1825 – 8. maaliskuuta 1898) oli etelävaltioiden jalkaväenkenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hän oli kotoisin Georgiasta.

Thomas oli syntynyt Clarken piirikunnassa Georgiassa. Hän valmistui Emory Collegesta ja palveli Meksikon–Yhdysvaltain sodassa toukokuusta 1847 elokuuhun 1848 toisena luutnanttina itsenäisessä georgialaiskomppaniassa. Sodan jälkeen hän viljeli plantaasia Georgiassa sisällissodan syttymiseen saakka.

Sen jälkeen kun Georgia erosi Unionista, Thomasista tuli eversti 35. Georgian jalkaväkeen lokakuussa 1861. Rykmentti sijoitettiin Joseph R. Andersonin prikaatiin, josta tuli osa A. P. Hillin kuuluisaa "Kevyttä divisioonaa". Palvellessaan rykmentinpäällikkönä Thomas haavoittui Mechanicsvillessä Seven Daysin sotaretken aikana. Haavoittuminen ei kuitenkaan ollut vakava ja Thomas pysyi palveluksessa. Kun Anderson lähti johtamaan Tredegar-rautatehdasta Richmondiin, Thomas ylennettiin prikaatin komentajaksi. Thomas komensi Georgian prikaatia kevyessä divisioonassa sodan loppuun ja oli läsnä kaikissa suurissa taisteluissa Pohjois-Virginian armeijassa. 

Kun divisioonan komentaja William Dorsey Pender haavoittui kuolettavasti Gettysburgin taistelussa, Thomas oli vanhin komentaja divisioonassa. Häntä ei kuitenkaan ylennetty divisioonan komentajaksi, kenties koska se käsitti kaksi Pohjois-Carolinan prikaatia eikä georgialainen ollut suosiossa. Thomas pysyi prikaatinkenraalina Appomattoxiin saakka.

Thomas palasi sodan jälkeen plantaasilleen. Vuonna 1885 presidentti Grover Cleveland nimitti Thomasin virkaan maahallinnossa. Thomas päätti elämänsä komennuksella intiaaniasiain toimistoon. Hän kuoli South McAlesterissa intiaaniterritoriossa, ja hänet on haudattu Kiowaan Oklahomaan.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Edward Lloyd Thomas
Edward Low
Edward Low’n lippu
**Edward Low** (1690–1724) oli pahamaineinen englantilainen merirosvo. Hänet tunnetaan myös nimellä **Ned Low**.

Low syntyi Lontoon Westminsterissä, ja sekaantui ilmeisesti jo nuorena rikoksiin. Hän työskenteli jonkin aikaa laivojen takiloijana. Sitten hän lähti merille veljensä kanssa ja päätyi Bostoniin.
Bostonissa Low tapasi hyvästä perheestä olleen Eliza Marble -nimisen tytön, jonka kanssa hän meni naimisiin. He saivat pojan, joka kuoli jo imeväisenä, sekä tyttären, Elizabethin. Low’n vaimo Eliza kuoli synnytyksessä, ja Low jäi yksin tyttärensä kanssa.

Kaksi vuotta myöhemmin Edward Low ryhtyi merirosvoksi. Pian hänestä tuli yksi brutaaleimpia merirosvokapteeneja. Low oli julma mies ja nautti vankiensa kiduttamisesta ennen kuin tappoi heidät. 1720-luvulla hän ryösti laivoja molemmin puolin Atlanttia ja tuli tunnetuksi poikkeuksellisesta raakuudestaan. Low koki sadistista mielihyvää leikatessaan uhriensa nenät, korvat ja huulet. Hän kidutti ja murhasi jopa kokonaisia kaappaamiensa laivojen miehistöjä.

Kesäkuussa 1723 Low’n alukset ajautuivat aseelliseen yhteenottoon sotalaivan kanssa. Taistelun yhteydessä eräs laivoista vaurioitui niin pahoin, että Low jätti laivan miehistöineen oman onnensa nojaan. Laiva ei kuitenkaan uponnut, vaan se vietiin Rhode Islandiin jossa 26 laivan merirosvoista hirtettiin.

Tammikuussa 1724 Low ajautui riitaan miehistönsä kanssa. Laivan miehistö vangitsi Lown ja laski sen jälkeen hänet ja kaksi hänen kumppaniaan merelle pieneen veneeseen ilman ruokaa, juomaa ja aseita. Seuraavana päivänä ranskalainen alus poimi heidät merestä ja vei heidät Martiniquen saarelle, jossa heidät tunnistettiin merirosvoiksi ja hirtettiin ilman oikeudenkäyntiä.

Merirosvouransa alussa Edward Low käytti samanlaista merirosvolippua kuin Edward Teach eli Mustaparta. Uransa loppupuolella, heinäkuusta 1723 eteenpäin, Low käytti mustaa lippua, jossa oli punainen luuranko.

Lähteet
-------

* Cochran, Hamilton: Karibian kaapparit ja merirosvot. Uusi kirjakerho, 1973. ISBN 951-638-022-0

### Viitteet

1. 1 2 3  Cochran 1973, s. 89
2. 1 2 3 4  Pirate Captain Edward Low *chronofus.net*. Wayback Machine.  Arkistoitu 14.2.2012. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  London and the pirates – London-born pirates *PortCities*. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
4. ↑  Cochran 1973, s. 81