recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Styberra** (m.kreik. Στύβερρα) eli **Stymbara** (Στύμβαρα) oli antiikin aikainen kaupunki Deuriopoksessa Paioniassa, nykyisen Pohjois-Makedonian alueella. Se oli ainakin osan historiastaan osa Makedonian valtakuntaa.

Maantiede
---------

Styberra sijaitsi Pelagonian tasangon keskellä Aksios-joen (nyk. Vardar) sivujokiin kuuluvan Erigon-joen (nyk. Crna) varrella. Sen kautta kulki tie Herakleia Lynkestiistä Stobiin. Alue luettiin usein osaksi Deurioposta, mutta joskus osaksi Pelagoniaa. Kaupungissa arvioidaan olleen suurimmillaan noin 20 000 asukasta. Nykyisin kaupungin arkeologinen alue sijaitsee Chepigovon ja Trojkrstin kylien välissä Prilepin kunnassa Pelagonian alueella.

Historia
--------

Styberra on syntynyt viimeistään myöhäisellä arkaaisella kaudella. Kaupunki mainitaan antiikin lähteissä ensimmäisen kerran vasta toisen makedonialaissodan aikana vuonna 200 eaa. Tuolloin Filippos V:tä vastaan sotineet roomalaiset valtasivat kaupungin ainakin joksikin aikaa. Kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 169 eaa. kaupungissa toimi Makedonian armeijan päämaja, ja kuningas Perseus hyökkäsi sieltä Illyriaan samana vuonna. Myös maantieteilijä Strabon mainitsee kaupungin.

Styberra säilyi asuttuna antiikin ajan lopulle. Kaupunki on saattanut tuhoutua maanjäristyksessä.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaupunki kattoi noin 550 x 220 metrin kokoisen alueen. Se oli ympäröity muureilla, jotka ovat edelleen näkyvissä. Kaivauksissa löydettyihin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa gymnasion, joka koostui heroonista ja peristyyli-rakennuksesta, sekä temppeli, joka on omistettu jumalatar Tykheelle. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa antiikin aikaisia kolikoita, patsaita, rintakuvia ja muuta keramiikkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "STYMBARA (Styberra) Yugoslavia", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Smith, William: "Stymbara", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Stuberra *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
4. 1 2  Arkeological Sites: Styberra  2006. Macedonian Center for Archaeological Research.  Arkistoitu 19.12.2007. Viitattu 9.10.2008. (englanniksi)
**Olympiadi** (m.kreik. Ὀλυμπιάς, *Olympias*, gen. Ὀλυμπιάδος, *Olympiados*) oli antiikin kreikkalainen ajanlaskuun käytetty neljän vuoden kausi, joka alkoi kesällä yksistä Olympian kisoista ja päättyi neljän vuoden päästä seuraaviin kisoihin. Ensimmäinen olympiadi alkoi ensimmäisistä historiallisesti tunnetuista Olympian kisoista eli vuoden 776 eaa. kisoista, ja käsitti näin ajan kesästä 776 eaa. kesään 772 eaa.

Koska jokaisella antiikin kreikkalaisella kaupunkivaltiolla oli oma kalenterinsa, niillä ei ollut pitkään aikaan mitään yhteistä ajanlaskua. Koska Olympian kisat ja olympiadit olivat kaikille kreikkalaisille yhteiset, niistä tuli lopulta yhteisen ajanlaskun perusta. Timaios Tauromenionlainen oli ensimmäinen historioitsija, joka yhdisti noin 300 eaa. tunnetut historialliset tapahtumat olympiadeihin teoksellaan *Olympian kisojen voittajat*, mistä lähtien ne toimivat historiankirjoituksessa tapahtumien ajoittamisen pohjana. 200-luvulla eaa. Eratosthenes jakoi olympiadit tarkemmin neljäksi vuoden mittaiseksi jaksoksi. Näin esimerkiksi ensimmäisen olympiadin kolmas vuosi käsitti ajan kesästä 774 eaa. kesään 773 eaa.

Roomalaisella ajalla olympiadien rinnalle kehittyi roomalainen ajanlasku, jossa vuosia laskettiin Rooman kaupungin perustamisesta lukien (*ab urbe condita*). Tästä huolimatta olympiadit säilyivät käytössä ajanlaskussa aina bysanttilaiselle ajalle saakka.

Nykyisin myös nykyaikaisia olympialaisia lasketaan olympiadeittain. Näin Ateenan vuoden 1896 olympialaiset olivat I olympiadin kisat ja esimerkiksi Helsingin vuoden 1952 olympialaiset XV olympiadin kisat.

Katso myös
----------

* Antiikin kreikkalainen kalenteri
* Luettelo Olympian kisoista ja niiden voittajista olympiadeittain

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Ὀλυμπιάς, ἡ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Olympiadi", *Antiikin käsikirja*, s. 380. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2  Wilson, Nigel: *Encyclopedia of Ancient Greece*, s. 515. Routledge, 2013. ISBN 113678800X. Teoksen verkkoversio.
**Oluttehtaan talo** oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin itälaidalla Kyllikinkadun ja Väinölänkadun välissä sijainnut punatiilinen yksikerroksinen tehdasrakennus jonka pituus oli 60 metriä ja leveys 18 metriä. Rakennus valmistui vuonna 1898 alun perin olutpanimoksi. *Oy Iso Oluttehdas*-nimisen panimon (vuodesta 1903 *Näsijärven Osakeoluttehdas*) vuosituotanto oli parhaimmillaan 1,2 miljoonaa litraa ja sen olutmerkkejä olivat *Pöytä Olut* ja *Varasto Olut*. Kunnallisen kieltolain tultua voimaan Tampereella 1903 tehtaan tuotteita sai ostaa enää vain itse tehtaalta ja tämä aiheutti järjestyshäiriöitä tehtaan lähiympäristössä. Oluttehtaan panimotoiminta päättyi jo joulukuussa 1906 ja sen jälkeen rakennus oli olutvarastona ja -pullottamona vuoteen 1916 saakka. 

Rakennuksessa oli myöhemmin *Oy Teknika Ab*:n pesula ja teknokemian tuotteiden tehdas aina siihen saakka kun rakennus purettiin 1939 ja paikalle valmistui 1941 arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema Akonlinnan kuusikerroksinen asuinkerrostalo, jossa oli Aaltosen kenkätehtaan työntekijöiden työsuhdeasuntoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Wacklin : Varasto Olutta ja pimeääviinaa, Tammela - Tarinoita torin kulmilta (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  BeerFinland : Tampere : Oy Iso Oluttehdas
3. ↑  Antti Nyman : Tammelantori kehittyvän kaupunkirakenteen keskellä, TTY diplomityö 2015, sivu 31, 32, 49
4. ↑  Pörssitieto G. Kock : Oy Teknika Ab, täydentäviä yhtiötietoja
Aivojen CT-kuvassa näkyy subaraknoidaalivuoto vaaleana alueena keskellä.
**Lukinkalvonalainen verenvuoto** (SAV), joka tulee sanasta subaraknoidaalivuoto, on aivokalvon alainen verenvuoto. SAV on potilaan henkeä uhkaava sairaus joka vaatii aina välitöntä sairaalahoitoa. Aivoissa on kolme kalvoa, joista yhden (araknoideakalvon eli lukinkalvon) alaiseen tilaan vuotaa verta. Noin 1 000 suomalaista sairastuu joka vuosi SAV:hen. Alle 30-vuotiailla SAV on poikkeuksellinen, keski-ikä sairastuneilla miehillä on runsaat 50 vuotta.

SAV:n oireet
------------

Koska veri vuotaa aivokalvojen alle eikä suoraan aivokudoksen sisään, niin oireet poikkeavat selvästä aivoverenvuodosta. Ominainen oire on nopeasti alkava voimakas ja jatkuva päänsärky. Myös oksentelu ja pahoinvointi, silmien valonarkuus sekä niskan jäykkyys liittyvät usein oireisiin. Kouristeluita ja tajuttomuutta saattaa myös esiintyä. Halvausoireet ovat harvinaisempia oireita. 
Oireiden voimakkuus vaihtelee laajasti aina syvästä tajuttomuudesta hyväkuntoiseen potilaaseen.

SAV:n syyt
----------

SAV:n syynä on synnynnäisesti oleva heikko kohta aivovaltimossa. Valtimon sisällä oleva korkea paine aiheuttaa verisuonen seinämän heikkoon kohtaan pullistuman. Pullistuma voi olla valtimossa useita vuosia, monesti koko elämän, eikä se aiheuta mitään oireita. Joissain tilanteissa se saattaa kuitenkin revetä, jolloin veri leviää aivokalvon alle. Likimäärin 100 000 suomalaisella on aivovaltimoissa pieni pullistuma, mutta suurimmalle osalle se ei aiheuta mitään oireita.

Verenpainetauti, tupakointi tai runsas alkoholin käyttö nostavat SAV:n vaaraa. Henkilöitä, joilla on valtimon pullistuma aivoissa, kehotettiin aikoinaan välttämään fyysisiä ponnisteluita ja muita tilanteita, joissa verenpaine saattaa nousta. Nykyään tiedetään pullistuman useimmiten puhkeavan levossa, joten ruumiillisten ponnistuksien välttäminen ei ole tarpeellista.

Noin joka viidennellä SAV-potilaalla on suvussaan verosuonipullistumia tavallista enemmän. Jos kahdella lähisukulaisella on pullistuma, niin terveiden sukulaisten aivoverisuonien kuvausta suositellaan 30–60 vuoden iässä. Jos kuvissa löytyy pullistuma, leikataan se vuodon torjumiseksi.

SAV:n hoito
-----------

SAV vaatii välitöntä hoitoa. Vaiva havaitaan tietokonekerroskuvauksella, joten potilas on toimitettava sairaalaan kuvattavaksi. Jos SAV todetaan, on potilas lähetettävä sairaalaan, jossa neurokirurginen leikkaus on mahdollista suorittaa. Potilaista noin neljännes kuolee seuraavan vuoden sisällä vuodosta, mutta SAV:sta toivutaan myös täysin, ja onnistuneen leikkauksen jälkeen ei uusiutumisvaara ole oletettu.

Lähteet
-------

1. 1 2  SAV eli lukinkalvon alainen verenvuoto *Tampereen yliopistollinen sairaala*. Viitattu 2.8.2022.
2. 1 2 3  Caceres, JA; Goldstein, JN: *Intracranial hemorrage*. Emergency Medicine Clinics of North America. 2012. doi:https://doi.org/10.1016%2Fj.emc.2016.06.011.
3. 1 2 3 4  Heit JJ, Iv M, Wintermark M: Imaging of Intracranial Hemorrhage *2017*.

Aiheesta muualla
----------------

* Terveyskirjasto - Luotettavaa tietoa terveydestä - Aivokalvon alainen verenvuoto (SAV)
Sturmscharführerin kauluslaatat
SS-Sturmscharführer antautuu Varsovan vapautusarmeijalle.
**Sturmscharführer** (lyh. **Stuscha**, suom. *rynnäkköryhmänjohtaja*) oli SS-joukkojen käytössä ollut arvo natsi-Saksassa. Vastaava arvo Wehrmachtissa oli Stabsfeldwebel ja Suomen puolustusvoimissa sotilasmestari. Se oli SS:n korkein toimiupseeriarvo. SS otti Sturmscharführerin arvon käyttöön vuonna 1934. Arvo ei kuulunut Allgemeine SS:n arvoihin, vaan se kuului nimenomaan SS-Verfügungstruppelle ja Waffen-SS:lle. 

Arvo Sturmscharführer oli peräisin Ernst Röhmin puolisotilaallisilta SA-joukoilta, jotka olivat käyttäneet sotilasmestaria vastaavaa arvoa Haupttruppführer. Pitkien puukkojen yönä 1934 SS kukisti SA-joukkojen väitetyn vallankaappausyrityksen, ja kahakkaa seuranneen uudelleenjärjestelyn aikana Haupttruppführer vaihtui Sturmscharführeriksi.

Katso myös
----------

* Luettelo SS-arvoista

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Alempi arvo**Hauptscharführer** | **SS-arvo****Sturmscharführer** | Ylempi arvo**Untersturmführer** |
|
**Satsuki** oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 Venäjän-Japanin sodassa valtaama torpedovenehävittäjä.

Valmistus
---------

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Nevskin telakalta Pietarista. Alus laskettiin vesille 1902 ja valmistui vielä samana vuonna nimellä *Keta* (ven. Кета).

Palvelus
--------

Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 uudelleen *Biedovy* (ven. Бедовый). Venäjän-Japanin sodassa keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen 28. toukokuuta 1905. Alus otettiin 12. joulukuuta palvelukseen hävittäjänä nimellä *Satsuki*. Alus luokiteltiin kolmannen luokan hävittäjäksi 28. elokuuta 1912.

Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1913 ja se myytiin 23. elokuuta 1914 siviilikäyttöön nimellä *Satsukimaru*.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869-1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Nishida
**Kim Oscar Amb** (s. 31. heinäkuuta 1990 Solna) on ruotsalainen keihäänheittäjä. Hänen seuransa on Bålsta IK.

Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Puolan Bydgoszczissa 2008 Amb karsiutui loppukilpailusta heitettyään 67,59 metriä. Hän sijoittui neljänneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Amb sijoittui seitsemänneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui tuloksella 78,94 jäätyään 18:nneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Amb sijoittui finaalissa kymmenenneksi heitettyään 78,91 metriä.

Timanttiliigan kilpailussa Shanghaissa 18. toukokuuta 2014 Amb sijoittui toiselle sijalle tuloksella 84,14 m. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Amb oli yhdestoista tuloksella 78,51. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän oli seitsemäs tuloksella 79,36. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 80,42. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli yhdestoista. Eugenen MM-kilpailut 2022 hän joutui jättämään väliin loukkaantumisen vuoksi.

Ambin ennätys on 25. heinäkuuta 2020 Zweibrückenissä Saksassa heitetty 86,49 metriä.

Kausien parhaat heitot
----------------------

* 2007 – 62,78 Göteborg, 8. syyskuuta
* 2008 – 69,34 Bergen, 16. elokuuta
* 2009 – 66,06 Göteborg, 26. kesäkuuta
* 2010 – 77,81 Helsinki, 28. elokuuta
* 2011 – 80,09 Gävle, 13. elokuuta
* 2012 – 81,84 Växjö, 25. toukokuuta
* 2013 – 84,61 Zagreb, 3. syyskuuta
* 2014 – 84,14 Shanghai, 18. toukokuuta
* 2015 – 82,40 Söderhamn, 9. elokuuta
* 2016 – 84,50 Tampere, 4. syyskuuta
* 2017 – 82,02 Ventspils, 3. kesäkuuta
* 2018 – 77,13 Eskilstuna, 25. elokuuta
* 2019 – 86,03 Karlstad, 1. syyskuuta
* 2020 – 86,49 Zweibrücken, 25. heinäkuuta
* 2021 – 82,40 Tokio, 4. elokuuta

Lähteet
-------

* Kim Amb Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Diamond League: Kim AMB

### Viitteet

1. ↑  Kim Amb *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Kim Amb Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Kim Amb sok.se. Viitattu 1.8.2013. (ruotsiksi)
5. ↑  Aftonbladet 2014-05-18
6. ↑  Ruotsin keihästähdeltä tuskainen päivitys: pihalla MM-kisoista *www.iltalehti.fi*. Viitattu 13.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kim Ambin kotisivut

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Lombardinkielinen kyltti ravintolan ulkopuolella Poschiavossa.
**Sveitsinitalia** on Sveitsissä, ennen kaikkea Ticinon ja Graubündenin kantoneissa puhuttava italian kielen murre.

Vaikka italia on Sveitsin liittovaltion virallinen kieli ja Sveitsin kolmanneksi puhutuin kieli, Sveitsin perustuslaki takaa kantoneille mahdollisuuden valita itse omat viralliset kielensä. Kantoneista vain Ticinossa ja Graubündenissä italian kielellä on virallinen asema.

Noin 500 000 sveitsiläistä, eli 6,5 % väestöstä puhuu italiaa. Italia on pääkieli koko Ticinon kantonissa, mutta Graubündenissä sitä puhutaan vain osassa kantonia. Graubündenin väestöstä noin 15 % on italiankielisiä.

Maaseudulla ja vanhemman väestön keskuudessa lombardin kieli ja sen variaatiot ovat yhä käytössä, eikä lombardin kielen käyttämiseen Sveitsissä liity samanlaista stigmaa kuin Italiassa.

Radiotelevisione Svizzera di lingua Italiana on Sveitsin italiankielinen yleisradioyhtiö, joka lähettää radio- ja televisio-ohjelmaa italian kielellä.

Luganon yliopisto on italiankielisen Sveitsin tärkein yliopisto.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Swiss Italian
**Sven-Gunnar Larsson** (s. 10. toukokuuta 1940) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti.

Seurajoukkuetasolla Larsson edusti lähes koko uransa Örebro SK:ta. Marraskuussa 1963 hän teki amatöörisopimuksen Englannin korkeimmalla sarjatasolla 1. divisioonassa pelanneen Stoken kanssa. Englannin jalkapalloliitto esti kuitenkin Larssonin pelaamisen ja hänen ainoaksi esiintymisekseen Stoken paidassa jäi ystävyysottelu Moskovan Dynamoa vastaan.

Larsson pelasi Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa 27 ottelua. Hän oli mukana MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1974. Vuoden 1970 Meksikon kisoissa Larsson pelasi kaksi ottelua. 1974 hän oli koko turnauksen ajan kakkosmaalivahtina.

Sven-Gunnar Larsson päätti uransa vuonna 1977 Suomessa Grankulla IFK:n joukkueessa, jonne hän päätyi seuran puheenjohtajana toimineen Ove Rehnin suhteiden avulla. Larsson korvasi GrIFK:n loukkaantuneen ykkösmaalivahdin ja pelasi kauden viisi viimeistä ottelua seuran noustessa I divisioonaan.

Lähteet
-------

* Ruotsin jalkapallomaajoukkueen tilastot (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  1970-luku GrIFK Fotboll.  Arkistoitu 3.7.2012. Viitattu 26.12.2012.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ruotsi

 |

 |
**Aabraham (Aapo) Kohonen** (19. maaliskuuta 1864 Puumala – 8. marraskuuta 1930) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja päätoimittaja.

Aapo Kohosen vanhemmat olivat Otto Fredrik Kohonen ja Eevastiina Nurhonen ja puoliso vuodesta 1883 Selma Johanna Wilhelmina Faasch. Jääkäriluutnantti Armas Kohonen oli heidän poikansa. Aapo Kohonen toimi kansankoulunopettajana Helsingissä 1886–1912. Hän oli *Kansakoulun Lehden* omistaja ja päätoimittaja 1892–1919 ja kirjankustannusyhtiö Otavan apulaisjohtaja 1910–1930. Kohosen ominta alaa oli piirustuksenopetus. Hän teki tunnetuksi piirustuksenopetuksen uusia ajatuksia julkaisemissaan kirjoissa, esimerkiksi *Piirustuksen opetus kansakoulussa* ja *Piirustusvihkonen oppilasten käteen* (1897).

Kohonen kuvitti vuodesta 1894 suomenmielistä *Matti Meikäläinen* -nimistä pilalehteä, jonka kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov lakkautti vuonna 1899. Kohonen osti *Matti Meikäläisen* vuoden 1894 lopussa. Kohoselle myönnettiin Suomen ensimmäinen kouluneuvoksen arvonimi vuonna 1924.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, III osa: J–M*, s. 198–199. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1930.
2. ↑  Kuka kukin oli (Viitattu 2.11.2019)
3. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 1177
4. 1 2  Kaisa Pallaskari, Kuvis kansiin, 2012 Pro gradu, Tampereen yliopisto
5. ↑  Hakan mediakronikka
6. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 78. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Chedwyn Michael "Ched" Evans** (s. 28. joulukuuta 1988 Rhyl) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Ykkösliigan Chesterfieldia. Maajoukkueurallaan Evans on pelannut 13 A-maaottelua Walesin maajoukkueen paidassa.

Ura
---

Evans siirtyi vuonna 2002 Manchester Cityn junioriakatemiaan, hänen edellisen seuransa Chester Cityn juniorijoukkueiden kaaduttua. Hän teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa syyskuussa 2007, Norwich Cityä vastaan. Pian tämän jälkeen Evans siirtyi loppukaudeksi lainalle Norwichiin, jossa pääsi pelaamaan vakituisesti edustusjoukkueessa. Evans palasi seuraavaksi kaudeksi Manchesteriin, mutta koki vaikeuksia päästä edustusmiehistöön.

Manchester Cityn alettua hankkimaan runsaasti uusia pelaajia, muun muassa Carlos Tévezin ja Evansin maanmiehen Craig Bellamyn, Evans päätti siirtyä muualle saadakseen enemmän peliaikaa. Heinäkuussa 2009 Evans siirtyi Sheffield Unitedin riveihin kolmen miljoonan punnan siirtosummalla. Sheffieldissä Evans sai alkuvaikeuksien jälkeen runsaasti vastuuta, ja hänet valittiin kauden 2011-2012 jälkeen Englannin Ykkösliigan kauden tähdistöjoukkueeseen. Saatuaan vankeustuomion Sheffield United jätti kuitenkin tarjoamatta jatkosopimusta. Vapauduttuaan vankilasta ja puhdistettuaan nimensä Evans sai sopimuksen Chesterfieldiin kaudeksi 2016-2017.

### Maajoukkueura

Maajoukkueurallaan Evans on päässyt kentälle pääasiassa vaihtomiehen roolissa, edellään vakiohyökkääjät Craig Bellamy ja Robert Earnshaw. 13 A-maaottelussaan Walesin maajoukkueen paidassa hän on tehnyt yhden maalin, debyytissään Islantia vastaan vuonna 2008.

Yksityiselämä
-------------

Evans sai 20. huhtikuuta 2012 viiden vuoden ehdottoman vankeustuomion, oikeuden todettua hänen syyllistyneen 19-vuotiaan naisen raiskaamiseen toukokuussa 2011 hotellissa lähellä Evansin kotikaupunkia Rhyliä. Toinen syytettynä ollut jalkapalloilija, Port Valen Clayton McDonald todettiin oikeudessa syyttömäksi. Evans vapautui 17. lokakuuta 2014 istuttuaan puolet tuomiostaan.

Vapauduttuaan Evans jatkoi oikeustaistelua nimensä puhdistamiseksi. Vetoomustuomioistuin mitätöi uuteen todistusaineistoon nojaten alkuperäisen tuomion huhtikuussa 2016 ja määräsi uuden oikeuskäsittelyn joka lokakuussa 2016 totesi Evansin syyttömäksi raiskaukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Jailed Sheffield United star named in PFA Team of the Year (englanniksi) Daily Mail. Viitattu 11.5.2012.
2. ↑  Ched Evans guilty, sentenced to 5 years The Huffington Post. Viitattu 11.5.2012. (englanniksi)
3. ↑  Ched Evans leaves prison in early-morning release *The Telegraph*.  17.10.2014. Viitattu 3.1.2015. (englanniksi)
4. ↑  Ched Evans: footballer found not guilty of rape in retrial (englanniksi) The Guardian. Viitattu 26.1.2017.
**Péter Mansfeld** (10. maaliskuuta 1941-21. maaliskuuta 1959) oli unkarilainen 18-vuotias poika, joka vangittiin suunniteltuaan Unkarin kansannousun aikana vangittujen ystäviensä vapauttamista ja kostoa kapinoitsijoista virkavallalle kertoneita henkilöitä vastaan. Mansfeld tuomittiin aluksi elinkautiseen vankeuteen, mutta korkein oikeus muutti tuomion kuolemanrangaistukseksi ja Mansfeld teloitettiin 21. maaliskuuta 1959.

Elämäkerta
----------

Péter Mansfeld syntyi Budapestissa Unkarissa 10. maaliskuuta 1941. Mansfeldin isä oli parturi, ja vanhempiensa eron jälkeen hän kasvoi äitinsä kanssa. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli ammattioppilaitoksessa. Unkarin kansannousun alettua lokakuussa 1956 Mansfeld ei ottanut osaa varsinaisiin taisteluihin, mutta hän toimitti aseita ja ruokaa kapinoitsijoille. 5. marraskuuta samana vuonna Mansfeld murtautui entisen sisäministeri László Pirosin huvilaan varastaen siellä olleita aseita, jotka hän kätki myöhemmin kotiinsa. Unkarin kansannousun kukistamisen jälkeen Mansfeld jatkoi opiskelujaan.

Helmikuussa 1958 Mansfeld päätti yhdessä ystävänsä kanssa perustaa aseistautuneen ryhmän. Yhdessä he kaappasivat Itävallan suurlähetystön edustalla olleen miliisin, ryöstivät tämän aseet ja päästivät hänet menemään. He suunnittelivat myös vangittujen ystäviensä vapauttamista ja kostoa kansannousun ajan taistelijoista virkavallalle kertoneita henkilöitä vastaan. Mansfeld kuitenkin pidätettiin kaksi päivää miliisin kaappaamisen jälkeen. 21. marraskuuta 1958 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, mutta korkein oikeus muutti tuomion kuolemanrangaistukseksi 19. maaliskuuta 1959. Kaksi päivää tuomion jälkeen Mansfeld teloitettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 626. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee jääpalloilijaa. Geologian professori Kauko Korpelasta on eri artikkeli.*
**Kauko Toivio Juhani Korpela** (19. toukokuuta 1931 Kymi – 23. elokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija ja maahockeypelaaja. Korpela pelasi jääpallon mestaruussarjassa 1951–1968 edustaen Käpylän Urheilu-Veikkoja.

Kauko Korpela osallistui Oslon 1952 olympiakisoissa näytöslajina pelattuun jääpalloturnaukseen. Samassa lajissa hän sai MM-kisoissa hopeaa 1957 ja 1963 sekä pronssia 1961. Maaotteluissa hän pelasi hyökkääjänä 31 kertaa ja teki niissä 15 maalia. 

Suomen A- ja B-maajoukkue pelasivat vastakkain 11. helmikuuta 1951, kun Norja-maaottelu oli ensin siirtynyt viikolla marsalkka Mannerheimin hautajaisten vuoksi ja sitten Norjan maajoukkue estyi saapumasta Suomeen sumun vuoksi. Tuossa ottelussa Korpela pelasi ensimmäisen jakson B-joukkueessa, joka johti tauolla 3–1, ja toisen jakson A-joukkueessa, joka tasoitti loppunumeroiksi 4–4. Korpela teki maalin molemmille joukkueille.

Korpela pelasi maaotteluita myös maahockeyssa ja jalkapallossa. Jalkapallossa Korpela pelasi mestaruussarjassa HJK:n riveissä. Yleisurheilussa hän voitti alle 18-vuotiaiden Suomen mestaruuden pituushypyssä ja 75 metrin aitajuoksussa 1948. Hän kilpaili myös golfissa ja keilailussa.

Jääpalloliitto kutsui Korpelan vuonna 2012 perustamaansa Kunniagalleriaan. Korpelalle on myönnetty Suomen Palloliiton kultainen ansiomerkki ja kultakello.

Saavutuksia
-----------

### Jääpallossa

* Olympiaedustaja 1952
* MM-hopeaa 1957 ja 1963
* MM-pronssia 1961
* SM-kultaa 1958 (Käpylän Urheilu-Veikot)
* SM-hopeaa 1956 ja 1961 (Käpylän Urheilu-Veikot)
* SM-pronssia 1957, 1960 ja 1962 (Käpylän Urheilu-Veikot)
* 31 maaottelua (15 maalia)

### Maahockeyssa

* SM-kultaa 1955, 1957, 1961 ja 1963–65 (Nuijamiehet)
* 2 maaottelua

### Jalkapallossa

* 2 maaottelua (1 maali)

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 139. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Rantala, Risto; Siukonen, Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 3*, s. 558. 3. painos. Oy Scandia Kirjat Ab, 1978.
* Kauko Korpela – urheilun monitaituri, Kauko Korpela 90 vuotta, Suomen Jääpalloliitto, julkaistu 20.5.2021,

### Viitteet

1. ↑  Muistokirjoitus | Kauko Korpela 1931–2022 *Helsingin Sanomat*.  27.10.2022. Viitattu 27.10.2022.
2. ↑  YLE: Jääpalloliitto perusti Kunniagallerian lajilegendoille *yle.fi*.  20.12.2012. Viitattu 16.4.2022.
**Aapo Antero Lehtonen** (18. joulukuuta 1936 Lieto – 17. elokuuta 2022 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston geriatrian professori.

Lehtonen valmistui ylioppilaaksi Turun toisesta suomalaisesta lyseosta 1955 ja lääkäriksi 1962 Turun yliopistosta sekä sisätautien erikoislääkäriksi 1969 ja geriatrian erikoislääkäriksi 1981. Hän väitteli tohtoriksi 1968 Turun yliopistossa. Lehtosen väitöskirja *The mucopolysaccharides in ageing experimental granulation tissue* pohjautuu hänen tekemäänsä työhön professori Eino Kulosen tutkimusryhmässä.

Työuransa Lehtonen aloitti assistenttina Turun yliopiston lääketieteellisen kemian laitoksella 1962–1966 ja jatkoi sieltä Turun yliopistollisen keskussairaalan (TYKS) sisätautien klinikan apulaislääkäriksi 1966–1969. Vuodet 1969–1971 hän työskenteli Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön (YTHS) ylilääkärinä Turussa. Turun kaupungin sisätautisairaalan osastonlääkärinä Lehtonen toimi 1971–1973 ja YTHS:n vastaavana lääkärinä Turussa 1971–1984. TYKS:n sisätautien klinikalla poliklinikan lääkärinä hän työskenteli 1973–1984. Turun kaupungin sisätautisairaalan ylilääkärinä hän toimi 1984–1999 ja saman sairaalan johtavana lääkärinä 1989–1999 sekä Turun yliopiston geriatrian professorina 1997–1999. Työnsä ohessa Lehtonen tutki erityisesti verenpainetaudin lääkehoitoa ja liikunnan vaikutusta rasva-aineenvaihduntaan. Hän jatkoi tutkimustyötä vielä eläkkeelle vuonna 2000 jäätyäänkin ja hoiti potilaitaan yksityisvastaanotolla 75-vuotiaaksi asti työskennellen Mehiläinen Oy:n palveluksessa Turussa 1969–2008 ja Terveystalo Oyj:n työntekijänä vuodesta 2009 lähtien.

Sivutoimenaan Lehtonen osallistui Suomen Sisätautilääkäriyhdistyksen hallituksen työskentelyyn 1975–1977. Suomen Geriatriyhdistyksen hallituksen jäsen hän oli 1999–2002 ja Societas Gerontologica Fennican hallituksen jäsen 1989–2000. Viimeksi mainittu yhdistys kutsui Lehtosen kunniajäseneksi 2014. Lisäksi hän kuului Leiraksen lääketieteelliseen neuvottelukuntaan 1989–1996 ja oli Turun Palloseuran jalkapallojoukkueen lääkäri yli 30 vuoden ajan. Omakin liikunta oli Lehtoselle tärkeä harrastus, ja hän juoksi useita maratoneja parhaimmillaan ajassa kaksi tuntia 35 minuuttia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Parkkila-Harju, Marjo (päätoim.): *Suomen lääkärit Finlands läkare 2012*, s. 667. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 2012. ISSN 2323-9492.
2. 1 2 3 4 5  Viikari, Jorma & Räihä, Ismo & Lehtonen, Lasse: Taitava johtaja, suosittu lääkäri. (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*, 29.9.2022, s. B 10. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.10.2022.
**Pétaka** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Se sijaitsee kymmenen kilometriä Douentzasta koilliseen. Kunnassa on 6 000 asukasta (vuonna 2009).

Pétakan kunnan pinta-ala on 234 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Douentzan piirin Gandamian, idässä Dallahin, etelässä Kérénan sekä lännessä Douentzan ja Débérén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pohjoisessa kohoavat Dyoundévuoret. Kunnan alueella on muutamia pysyviä ja ajoittain kuivuvia järviä.

Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu songhaita. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, lehmänpapu ja maapapu. Pétakassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Pétakan kautta kulkee Moptin ja Gaon välinen maantie RN16. Palveluihin kuuluu kolme koulua sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Terveyspalvelut sijaitsevat Douentzassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 22.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Petaka 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 22.9.2014. (ranskaksi)
Tommy Chong
**Cheech & Chong** on komediapari, joka koostuu kanadalais-amerikkalaisesta Tommy Chongista ja meksikolais-amerikkalaisesta Cheech Marinista. Parin aktiivinen ura oli 1970-luvulta 1980-luvun puoliväliin saakka. Pari on kuitenkin esiintynyt yhdessä jälleen 2000-luvulta alkaen.

Cheech & Chong tunnetaan komedia-albumeistaan ja elokuvistaan, jotka sisältävät paljon hippeihin ja kannabikseen liittyviä vitsejä.

Historiaa
---------

Cheech & Chong tuli alun perin tunnetuksi stand-up-esiintymisistään ja komedia-albumeistaan. Ensimmäinen albumi *Cheech & Chong* julkaistiin vuonna 1971. Koko Yhdysvaltain kansansuosioon komediapari tuli kuitenkin vasta elokuviensa myötä, joista tunnetuimpia ovat *Täysin pilvessä* (Up In Smoke, 1978), *Cheech & Chong: Toinen elokuva* (Cheech & Chong’s Next Movie, 1980) ja *Jääunia* (Nice Dreams, 1981). Näiden elokuvien jälkeen tulivat *It Came from Hollywood* ja *Cheech & Chong* (Things Are Tough All Over), jotka kummatkin saivat ensi-iltansa 1982 mutteivät enää yltäneet aiempien elokuvien suosioon. Vuoden 1983 *Still Smokin’* elvytti parin mainetta, mutta sitä seuranneet *Korsikalaiset veljekset* (Cheech & Chong's The Corsican Brothers, 1984) ja *Get Out of My Room* (1985) eivät olleet enää yleisön mieleen. Komediapari päätti hajota 1985 aikana.

Cheech Marin jatkoi elokuvissa näyttelemistä aktiivisesti, mutta Tommy Chong ei ollut läheskään niin aktiivinen. Chong on saanut myöhemmin näkyvyyttä komediasarjoissa kuten *Dharma & Greg*in Carlina ja *70's Show*n hippinä nimeltä Leo. Chong on myös medioissa maininnut tyytymättömyyttä Yhdysvaltojen huumepolitiikkaan varsinkin marihuanan osalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Cheech and Chong (Arkistoitu – Internet Archive), *St. James Encyclopedia of Popular Culture*, Gale 2000. Vaatii HighBeam-tilauksen.
2. ↑  Cheech Marin -sivu ja mainittujen elokuvien sivut Elonetissä.
**Porsche Taycan** on Porschen vuodesta 2019 lähtien valmistama edustusluokan neliovinen sedan-korinen sähköautomalli. Samaan tekniikkaan perustuu hieman myöhemmin esitelty Audi e-tron GT. Nimi "Taycan" tulee turkin kielestä ja tarkoittaa "vilkasta nuorta hevosta", jolla viitataan Porschen logossa esiintyvään Stuttgartin vaakunaan, jossa on kuvattuna takajaloilleen nouseva hevonen.

Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Taycan sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Taycan esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019. Mallin konseptiversio Mission E oli ollut esillä samassa näyttelyssä vuonna 2015. Tuotantomallissa pyrittiin säilyttämään suurin osa konseptiauton muotoiluelementeistä. Autossa on kuitenkin B-pilari ja normaalit ovet, kun taas konseptiautossa oli kaappariovet eikä lainkaan B-pilaria.

Porsche Taycan Cross Turismo
Porsche Taycan Sport Turismo
Taycan perustuu Porschen varta vasten sähköautomalleja varten kehittämälle J1-pohjalevylle. Autossa on kaksi sähkömoottoria, yksi kummallakin akselilla. Etumoottorilla on aina kiinteä välityssuhde, kun taas takamoottorin vaihteistolla on kaksi nopeutta eri ajotilanteita varten. Ensimmäisenä esiteltiin suorituskykyisimmät Turbo- ja Turbo S -malliversiot. Sähkömoottorissa ei luonnollisesti voi olla turboahdinta, mutta Porsche nimesi mallit noudattaen samaa tapaa kuin polttomoottorimalleissaan. Turbon hetkellinen huipputeho on 671 hevosvoimaa ja Turbo S:n 750 hevosvoimaa. Normaalikäytössä kummankin mallin moottorien teho on kuitenkin 617 hevosvoimaa. Hieman myöhemmin esiteltiin perusmalli 4S, joka on saatavana kahdella eri kokoisella akulla. Performance Battery -versiossa tehoa on 530 hevosvoimaa, Performance Battery Plussassa 571 hevosvoimaa. Jälkimmäisessä versiossa on Taycan-malliston pisin toimintamatka, 463 kilometriä.

Maaliskuussa 2021 Porsche esitteli farmarimalli Taycan Cross Turismon. Autossa on vakiona Gravel Mode -ajotila, joka helpottaa ajamista epätasaisella tiellä. Lisävarusteena saa Off-Road-paketin, joka nostaa auton maavaraa 30 millimetrillä.

2022 tammikuussa Porsche julkaisi Taycan Sport Turismon, joka on suunnattu niille, jotka haluavat Cross Turismon käytännöllisyyden tavallisen Taycanin urheilullisuuden kera. Kaikki Sport Turismon variantit tulivat Suomeen maaliskuun puolivälissä 2022. Variantit ovat samat kuin Cross Turismossa ja perus Taycanissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Porsche Taycan 2019 Euro NCAP. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2  New 2020 Porsche Taycan stuns Frankfurt with up to 750bhp *Auto Express*.  11.9.2019. Viitattu 26.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  Halvemmalla ilman Turboa – Porsche Taycan 4S *Moottori*.  15.10.2019. Viitattu 26.1.2020.
4. ↑  World premiere of the Cross Turismo: the all-rounder among electric sports cars *Porsche Newsroom*.  4.3.2021. Porsche AG. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
5. ↑  Uusi Taycan Sport Turismo: dynaamisten ajo-ominaisuuksien ja jokapäiväisen käytännöllisyyden kohtaaminen *Porsche*. Viitattu 10.4.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Porsche Taycan** Wikimedia Commonsissa
**Kauko Ossian Mäkinen** (27. syyskuuta 1918 Tyrvää – 4. toukokuuta 1990 Vammala) oli suomalainen kuljetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Mäkinen kävi kansakoulun ja meni jo nuorena kuljetusliikkeen palvelukseen. Hän aloitti oman kuljetustoiminnan heti sotien jälkeen vuonna 1944 yhdellä kuorma-autolla ja palkkasi ensimmäiset työntekijät avukseen vuosikymmenen lopulla. 1950-luvulla hän siirtyi tavaraliikenteen harjoittajaksi. 1960-luvulla liiketoiminnan käytössä oli jo oma tavara-asema konttori-, huolto-, autotalli- ja sosiaalisine tiloineen. Liiketoimintansa Mäkinen yhtiöitti vuonna 1974 Kuljetusliike Kauko Mäkinen Oy:ksi. Hän oli yrityksen toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja. Yritys kasvoi huomattavasti ja tarjosi asiakkaille myös monia tavaroiden kuljetuksen ja varastoinnin oheispalveluja. Mäkinen osallistui myös aktiivisesti kuljetusalan järjestötoimintaan. Vuonna 1977 hänet valittiin Vammalan vuoden yrittäjäksi, liikenneneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1979. Mäkisen kuoltua vuonna 1990 yhtiön liiketoiminta jatkui, mutta se hakeutui yrityssaneeraukseen vuoden 2005 alussa ja meni konkurssiin saman vuoden lopussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kauko Mäkinen *Biografiasampo*. Viitattu 6.6.2022.
2. ↑  Kuljetusliike Kauko Mäkinen konkurssiin. *Turun Sanomat*.  4.11.2005. Viitattu 6.6.2022.
**Andante festivo** on Jean Sibeliuksen sävellys, joka tunnetaan parhaiten jousiorkesterille ja patarummuille sovitettuna. Teos on omistettu Walter Parviaiselle.

Teoksen alkuperäinen versio on sävelletty jousikvartetille, ja se sai kantaesityksensä 28. joulukuuta 1922 Säynätsalossa vaneri- ja sahalaitosten 25-vuotisjuhlassa. Lopullinen versio valmistui radio-orkesterin tarpeisiin vuonna 1938, ja se voidaan esittää myös ilman patarumpuja.

Andante festivo on viimeinen teos, jonka Sibelius johti julkisesti. Tämä tapahtui Helsingissä Suomen radion orkesterin kanssa 1. tammikuuta 1939 New Yorkiin lähetetyssä suorassa radiolähetyksessä. Tämä radiolähetys, joka tallennettiin vahalevylle, puolestaan on ainoa säilynyt äänite hänen kapellimestaritaiteestaan.

Erik Tawaststjernan kuvauksen mukaan G-duuri-teoksessa on yksi ainoa ylevä ja lähes uskonnollinen melodia. Päätaitteen kahta motiivia seuraa sivuteeman tapainen keinuva aihe, joka ei kuitenkaan juuri muodosta kontrastia pääaiheelle. Tasaisesti etenevä musiikki paisuu lopussa mahtavaksi virraksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kujala, Päivi: Walter Parviaiselle omistanut Jean Sibelius.  *Keskisuomalainen*, 6.12.2014, s. 22–23. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Tawaststjerna, Erik: *Jean Sibelius 5*, s. 116–117. Suomentanut Erkki Salmenhaara. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1988. ISBN 951-1-10395-4.
3. ↑  Elävä arkisto: Sibelius johtaa Andante festivonsa *YLE*. Viitattu 7.10.2011.
**Pérama** (kreik. Πέραμα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Geropótamoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Mylopótamoksen kunnan Geropótamoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 545 (vuonna 2011). Pérama on Mylopótamoksen kunnan kuntakeskus.

Pérama sijaitsee Mylopótamos-joen (myös Geropótamos) varrella Kreetan pohjoisissa keskiosissa linnuntietä noin 21 kilometriä Réthymnosta itään ja 41 kilometriä Iraklionista länteen. Pérama muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Περάματος, *Topikí Koinótita Perámatos*), johon kuuluu varsinaisen Péraman kylän lisäksi myös aivan sen vieressä sijaitseva Dáfnin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 578.

Péraman alueen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Melidónin ja Gerospílioksen tippukiviluolat, jotka sijaitsevat noin neljä kilometriä kylästä. Antiikin aikana luolissa palvottiin Talosta. Osmanivallan aikana paikalliset käyttivät luolia turvapaikkoina, mutta vuonna 1824 piilo paljastui ja turkkilaiset surmasivat sadoittain luoliin paenneita ihmisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Άρθρο 1: Νέα Αρχιτεκτονική της Αυτοδιοίκησης και της Αποκεντρωμένης Διοίκησης − Πρόγραμμα Καλλικράτης. (Kallikrates-suunnitelma, Kreikan virallinen lehti) *Εφημερίς της Κυβερνήσεως της Ελληνικής Δημοκρατίας*, 11.8.2010, nro Τεύχος Δεύτερο, Αρ. Φύλλου 1292.  Κεντρική Ένωση Δήμων Ελλάδας (ΚΕΔΕ). Artikkelin verkkoversio (PDF).  (kreikaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Perama Crete *Crete.org.uk*. Viitattu 9.3.2015.
**Risto Seppo Sakari Santti** (14. helmikuuta 1942 Akaa – 29. huhtikuuta 2021 Turku) oli Turun yliopiston anatomian professori.

Santti valmistui Turun yliopistosta lääkäriksi 1967 ja väitteli samassa paikassa lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1967. Hänen väitöskirjansa aihe oli *Marsun maksan kynureninformamidaasi*. Santti opiskeli Yhdysvalloissa Harvard Medical Schoolissa 1969–1970 ja toimi vierailevana tutkijana Pohjois-Carolinassa sijaitsevassa National Institute of Environmental Health Sciencesissa 1987–1988. Ensimmäinen vierailun aikana vallinnut yhteiskunnallinen kuohunta teki Santista sosiaalista vastuuntuntoa kannattavan ihmisen koko eliniäkseen. Vierailut myös suuntasivat hänen tutkimustyötään ajankohtaisiin solubiologian kysymyksiin.

Turun yliopisto oli Santin työpaikka yli 30 vuoden ajan. Hän työskenteli anatomian apulaisprofessorina 1975–1998 ja anatomian professorina 1998–2006. Lisäksi hän oli lääketieteellisen tiedekunnan varadekaani 1996–1998 ja biolääketieteen laitoksen johtaja 2002–2006. Sivutoimenaan Santti oli yksi Hormos Medical oyj:n perustajista, tieteen keskustoimikunnan jäsen 1974–1976 ja 1980–1985, Korkeakouluneuvoston varapuheenjohtaja 1977–1980, valtion lääketieteellisen toimikunnan puheenjohtaja 1980–1985 sekä Naantalin ympäristönsuojelulautakunnan jäsen 1984–1990. Santti sai useita lääke- ja elintarvikealan patentteja keksinnöilleen.

Tutkijana Santti keskittyi estrogeenin ja samalla tavoin vaikuttavien ympäristökemikaalien vaikutusten määrittämiseen hiiri-, rotta- ja ihmiskoiraissa. Hän kirjoitti yhdessä eläintieteilijä Rauno Tenovuon kanssa teokset *Ympäristön haitat terveydelle* (Otava 1985) ja *Terveys ja ympäristö* (WSOY 1988). Santin yhdessä muiden kanssa toimittamia kirjoja ovat *Muuttuva ympäristö ja terveys* (1992), *Miehen terveys : maskuliinisuuden onni ja kirous* (1995) ja *Terveysvaikutteiset elintarvikkeet : ruokaa, lääkettä vai markkinointia?* (1998). Tieteellisiä julkaisuja Santilla on noin sata. Eläkkeelle jäätyään hän kirjoitti yhdessä Martin Paneliuksen ja Jarkko S. Tuusvuoren kanssa 760 sivuisen järkäleen *Käsikirja* (Teos 2013), joka kertoo lähes kaiken ihmisen käden anatomiasta, evoluutiosta, kulttuurihistoriasta ja kosketuksen merkityksestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rantala, Risto (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2007*, s. 905. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 978-951-1-20606-4.
2. 1 2 3 4 5  Scheinin, Mika & Lehtinen, Erno & Ruuskanen, Olli: Risto Santti 1942–2021 (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  21.6.2021. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 25.8.2021.
**Buju Banton** (alk. **Mark Anthony Myrie**, s. 15. heinäkuuta 1973) on jamaikalainen dancehall-, ragga- ja reggae-artisti.

Hän syntyi slummissa lähellä Kingstonia. "Buju" oli hänen äitinsä antama lempinimi, jonka hän sai jo lapsena. "Banton" taas on jamaikalainen sana, joka tarkoittaa henkilöä, jolla on erinomaiset puheenlahjat. Lapsena Buju myös ihaili paikallista artistia nimeltään Burro Banton. Burro Banton on muullakin tapaa vahvasti vaikuttanut Bujun musiikissa ja sen tyylissä.

Ensimmäisen singlensä hän julkaisi jo vuonna 1987. Buju Bantonin albumeja ovat muun muassa *Till Shiloh* (1995), *Inna Heights* (1997) ja *Friends For Life* (2003). Buju on tehnyt musiikkia myös punk-yhtye Rancidin ja räppäri Fat Joen kanssa. Buju Banton on yksi tunnetuimmista ja menestyneimmistä jamaikalaisista muusikoista.

Buju Banton esiintyi Joensuussa Ilosaarirockissa 2006. Seta ihmetteli tuolloin suvaitsevana tunnetun festivaalin artistivalintaa.

Syytteet
--------

Huhtikuussa 2004 Banton tuomittiin maksamaan 9 000 Yhdysvaltain dollaria vastaava summa sakkoja kannabiksen hallussapidosta ja viljelystä. Hänen studioltaan löydettiin kasvamasta kaksi kukkimisvaiheessa olevaa kannabiskasvia joulukuussa 2003.

Kesä- ja heinäkuussa 2004 Buju Banton oli syytettynä homoseksuaalien pahoinpitelystä Jamaikan Kingstonissa. Oikeudessa hänet kuitenkin todettiin tekoon syyttömäksi.

Buju Banton tuomittiin 24. kesäkuuta 2011 kymmenen vuoden ehdottomaan ja viiden vuoden ehdolliseen vankeuteen huumekaupasta. Hän oli mukana huumekaupassa vuonna 2009, josta jäi kuitenkin kiinni vasta helmikuussa 2011. Tuomio luettiin Tampassa, Floridassa.

Diskografia
-----------

* Stamina Daddy (1992)
* Mr. Mention (1992)
* Voice of Jamaica (1993)
* 'Til Shiloh (1995)
* Inna Heights (1997)
* Unchained Spirit (2000)
* Friends for Life (2003)
* Too Bad (2006)
* Rasta Got Soul (2009)
* Before The Dawn (2010)

Lähteet
-------

1. ↑  Seta ihmettelee Ilosaarirockin artistivalintaa *Basso*.  13.7.2006. Viitattu 9.7.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kauko Olavi Kotivuori** (31. tammikuuta 1922 Viipuri – 7. kesäkuuta 1999) oli suomalainen kirjailija.

Kotivuori teki käsikirjoituksen Rauni Mollbergin 1972 ohjaamaan tv-elokuvaan Sotaerakko ja muokkasi käsikirjoituksesta myöhemmin romaanin. Sotaerakko kertoo Heikki Klemetti nimisestä metsätyömiehestä joka jää talvisodan alkaessa yksin tiettömälle rajaseudulle kun muut asukkaat evakuoidaan kovassa kiireessä. Metsätöistä palaava Heikki löytää vain tyhjän kylän ja navettaan jääneen karjan. Talven ajan Heikki asuu autiossa talossa, hoitaa karjaa ja kuuntelee kaukaa kuuluvia sodan ääniä. Eräällä hiihtoretkellä pyrkiessään kotirintamalle hän löytää haavoittuneen venäläissotilaan Fedjan ja kiskoo tämän suurin ponnistuksin asunnolleen jossa sotilas tervehtyy. He ystävystyvät mutta sodan loppuvaiheissa ystävyys katkeaa äkillisesti.

Elokuvassa tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Karjalaan kun taas romaanissa tapahtumapaikkana on Kainuu.

Teoksia
-------

* *Sotaerakko : kuvaus Raja-Kainuusta sotavuosilta 1939-40*. Pohjoinen, Oulu 1977

Lähteet
-------

* Kauko Kotivuori SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* YLE Teema TV-arkisto sodassa 3 : Sotaerakko
* Kirjasampo.fi : Sotaerakko-romaani

### Viitteet

1. ↑  Suomen Sukututkimusseura: Kauko Kotivuori, Kirkon hautausmaa, Espoo, hauta F1/8 *haudat.genealogia.fi*.  Arkistoitu 10.7.2021. Viitattu 10.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Elävä arkisto : Sotaerakko : Lähtökäsky
*Tämä artikkeli käsittelee amatööriluonnontieteilijää, moottoripyöräilijästä katso Kauko Nieminen (moottoripyöräilijä).*
Kauko Nieminen esittelee julkaisujaan.
**Kauko Armas Nieminen** (15. helmikuuta 1929 Kuopio – 31. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen harrastelijaluonnontieteilijä, joka tunnettiin itse kehittämästään eetteripyörreteoriasta (katso valoeetteri). 

Nieminen oli suorittanut alemman oikeustutkinnon ja oli oppiarvoltaan varanotaari. Hän keksi vuoden 1957 kevättalvella eetteripyörreteorian. Hän piirsi tuolloin paperille neljän ympyrän muodostaman kuvion ja katsoi, että kuviolla voi selittää sähkön. Myöhemmin hän oppi mielestään selittämään teoriallaan myös painovoiman, kvantti-ilmiöt, pallosalaman ja maailman synnyn.

Teoriansa kehittymisen jälkeen hän levitti sitä aktiivisesti muun muassa suoramarkkinoinnilla. Nieminen piti teoriastaan useita luentoja. Niemisen julkaisut ovat kirjasia, joissa on runsaasti eri lähteistä valokopioituja leikkeitä kollaasina.

Kauko Nieminen oli Helsingin kaupunginvaltuuston varavaltuutettu 2001–2004. Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa hän oli Pääkaupunkiseudun Sitoutumattomien yhteislistan ehdokas.

Julkaisuja
----------

* *Eetterin fysiikka* (1980)
* *Eetteripyörteet voimina* (1984)
* *Sähkö eetteripyörteitä* (1987)
* *Tajunta ja sähköpyörteitä* (1991)
* *Luomisen pyörteet* (1993)
* *Tajunnan pyörteet* (1993)
* *Kokonaisuuden eduksi* (1994)
* *Aika ja aine* (1995)
* *Aika ja aine, osa 2* (1999)
* *Luoja ja alkuluvut* (2000)
* *Voima* (2002)
* *Eetteripyörre* (2003)
* *Jatko* (2004)
* *Pyörteet* (2005)
* *Alkuluvut ja sähkö* (2006)

Katso myös
----------

* Keijo Parkkunen

Lähteet
-------

1. ↑  Häkkinen, Perttu & Iitti, Vesa: *Valonkantajat - välähdyksiä suomalaisesta salatieteestä*, s. 294. Like, 2015. ISBN 978-952-01-1158-8.
2. ↑  Kauko Nieminen: Eetteripyörteet voimina, ISBN 951-99532-4-8
3. ↑  Polyteekkari 12/2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Ehdokkaat kunnallisvaaleissa 2000 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Niemisen haastattelu
* YLE: Elävä arkisto: Eetteripyörteet ovat ikuisen elämän salaisuus

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |