recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Musiikkinäyte"Wonderland by Night"Bert Kaempfert Orchestran levytys vuodelta 1961.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

"**Wonderland by Night**" (saks. *Wunderland bei Nacht*) on Klaus Günter Neumannin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale.

Kappaleen levytti alun perin saksalainen orkesterinjohtaja Bert Kaempfert, joka vastasi myös sovittamisesta ja tuottamisesta. Vuonna 1959 amerikkalainen musiikkituottaja Milt Gabler sovitti kappaleen uudelleen Yhdysvaltojen markkinoita varten. Kaempfertin uusi versio nousi Yhdysvaltojen listan kärkeen ja oli orkesterinjohtajan ensimmäinen kansainvälisesti menestynyt levytys. Kaempfertin vuoden 1961 albumi *Wonderland by Night* nousi nimisinglen suosion tukemana albumilistan kärkeen viideksi viikoksi.

Myös yhdysvaltalainen Louis Prima levytti kappaleen orkesterinsa kanssa vuonna 1960, mutta hänen tulkintansa ei saavuttanut samanlaista suosiota kuin Kaempfertin versio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bruce Eder: Wonderland by Night – Bert Kaempfert & His Orchestra *Allmusic*. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
2. ↑  Bruce Eder: Bert Kaempfert *Allmusic*. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
3. ↑  Greg Adams: Wonderland by Night – Louis Prima *Allmusic*. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
**Louis Gustave Vapereau** (4. huhtikuuta 1819 Orléans, Ranska – 17. huhtikuuta 1906 Morsang-sur-Orge, Seine-et-Oise, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja ensyklopedisti. Hän oli kahden merkittävän tietosanakirjan, *Dictionnaire universel des contemporains* ja *Dictionnaire universel des littératures*, julkaisija. Hän käytti Maurice Tourneux'n kanssa yhteistä tekijänimeä G.-M. Valtour.

Vapereau oli vuonna 1842 Victor Cousinin sihteeri. Hän opetti 1842–1852 Toursissa filosofiaa ja 1847–1852 saksalaista kirjallisuutta, mutta hänet erotettiin vapaamielisten ajatustensa vuoksi. Hän opiskeli sen jälkeen oikeustiedettä ja sai asianajajan oikeuden 1854. Keisarinvallan kaaduttua hänet valittiin prefektiksi Cantaliin vuosiksi 1870–1871 ja Tarn-et-Garonneen vuosiksi 1871–1873. Vuosina 1877–1888 hän oli kansanopetuksen ylitarkastaja.

Vapereau oli hakuteosten *Dictionnaire universel des contemporains* (1858, täydennysosa 1895) ja *Dictionnaire universel des littératures* (1876) toimittaja. Hän käsitteli aikakauden ranskalaista kirjallisuutta perustamassaan ja 1859–1869 julkaisemassaan vuosikirjassa *L’année littéraire et dramatique*. Hänen kirjallisuushistoriallinen pääteoksensa on *Eléments d’histoire de la littérature française* (1882–1886). Teoksessa *L’homme et la vie* (1896) hän julkaisi joukon kiinnostavia kirjoituksia ja maksiimeja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vapereau, Gustave, BnF päivitetty 26.3.2014, viitattu 4.11.2020 (ranskaksi)
2. ↑  Vapereau, Louis Gustave. Tietosanakirja osa 10. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917
3. 1 2  Vapereau, Louis Gustave, Nordisk familjebok 31. 1921 (ruotsiksi)
4. ↑  Vapereau, Louis Gustave, 1911 Encyclopaedia Britannica (Wikiaineisto) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gustave Vapereau** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Gleicheniales-lahko on kasvilahko, joka kuuluu sanikkaisiin eli pteridofyytteihin. Se sisältää 165 lajia kymmenestä suvusta ja kolmesta perheestä

Gleichenialesin jäsenet elävät kosteissa, lämpimissä trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä. Niitä esiintyy kosteikoissa, metsissä, ja vuoristoalueilla.Gleichenialesin lahkoon kuuluvat saniaiset ovat tyypillisesti suuria ja puumaisia ja jotkin lajit voivat saavuttaa jopa 25 metrin korkeuden.Lehdet ovat lajista ja suvusta riipuen yleensä monimutkaisia ja niissä on erilaisia lehtirakenteita ja -muotoja..

Lisääntyminen
-------------

Gleicheniales-lahkoon kuuluvat saniaiset lisääntyvät pääasiassa itiöiden avulla. Ne tuottavat itiöitä itiöpesäkkeissä, jotka sijaitsevat lehtien alapuolella tai lehtien reunoilla. Itiöt leviävät ilmavirtojen avulla ja kasvavat uusiksi yksilöiksi.

Suvut
-----

Gleicheniales-lahkoon kuuluu 10 sukua

Gleichenia

Dicranopteris

Sticherus

Diplopterygium

Cheiropleuria

Leptochilus

Teratophyllum

Paraselliguea

Metaxya

Dicranopteridion

lähteet
-------

1. ↑  Gleicheniales - Encyclopedia of Life *eol.org*. Viitattu 3.3.2024.
2. ↑  Gleicheniales | plant order | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 3.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Yleinen arkistot - Sivu 2 3:stä *Evoluutiota ja systematiikkaa*.  7.11.2018. Viitattu 3.3.2024.
Maitotiivistettä
**Maitotiiviste** on, toisin kuin maitojauhe, nestemäinen tuote. Se valmistetaan poistamalla vesi vain osittain maidosta. Suomessa maitotiivisteet jaetaan Euroopan unioninmääräykset huomioon ottaen seuraavasti (2007):

Sokeroimattomat maitotiivisteet

* runsasrasvainen maitotiiviste
* rasvainen maitotiiviste
* maitotiiviste (painosta vähintään 7,5 % rasvaa ja vähintään 25 % maidon kuiva-ainetta)
* vähärasvainen maitotiiviste

Sokeroidut maitotiivisteet

* sokeroitu maitotiiviste
* sokeroitu vähärasvainen maitotiiviste
* sokeroitu rasvaton maitotiiviste

Kaikissa näissä vähintään 20 % pitää olla maidon kuiva-ainetta. Sallittuja lisäaineita ovat muun muassa eräät vitamiinit ja kivennäisaineet sekä sakkaroosi (sokeri). Valmistuksen yhteydessä maitotiivisteeseen voidaan lisätä kermaa, kokonaan kuivattua maitoa tai molempia, aivan kuten myös raaka-aineiksi luokiteltavia maidon ainesosia. Maitotiivisteiden säilöminen tulee toteuttaa joko lämpökäsittelyllä tai sokeroinnilla.

Katso myös
----------

* Kondensoitu maito

Lähteet
-------

* Kauppa- ja teollisuusministeriön asetus 26.11.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
Eero Nuolimaa vuonna 1967.
**Eero Ilmari Ossian Nuolimaa** (vuoteen 1930 **Nyman**; 22. syyskuuta 1907 Jyväskylän mlk – 16. lokakuuta 1981 Vaasa) oli suomalainen tykistössä palvellut kenraalimajuri. 

Nuolimaa osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten puolella lähettinä. Nuolimaa valmistui kadettikoulusta 1929 ja kävi Sotakorkeakoulun 1939. Hän toimi nuorempana upseerina KTR 2:ssa 1929–1933 sekä kouluttajana Kadettikoulussa 1933–1935. Patterinpäällikkönä hän työskenteli KTR 2:ssa 1936–1938. Turun ilmapuolustuksen komentajana Nuolimaa toimi 1939–1940. Jatkosodassa hän toimi erilaisissa tykistöyksiköissä, mm. Raskaan patteristo 14:n komentajana kesän 1944 taisteluissa. 

Sodan jälkeen Nuolimaa opetti Kadettikoulussa 1945–1946 sekä toimi Kevyen prikaatin esikuntapäällikkönä 1947–1948. Vuosina 1948–1955 hän työskenteli Keski-Suomen ja Pohjanmaan sotilasläänien esikunnissa. Vuodesta 1956 alkaen noin vuoteen 1967 asti Nuolimaa komensi Pohjanmaan sotilaslääniä. Vuosina 1954–1956 hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen.

Ylennykset: Vänrikki 1929, luutnantti 1931, kapteeni 1938, majuri 1941, everstiluutnantti 1946, eversti 1955, kenraalimajuri 1966.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat* 26.10.1981, s. 14.
2. ↑  *Vem och vad? Biografisk handbok 1967*, s. 405. Projekt Runeberg.
**RAPADILINO-oireyhtymä** on suomalaiseen tautiperintöön kuuluva autosomissa peittyvästi periytyvä oireyhtymä. Sen piirteisiin kuuluvat luuston rakennepoikkeavuudet, lyhytkasvuisuus, oireistolle tyypilliset kasvonpiirteet ja imeväisiän ripuli.

RAPADILINO-oireyhtymässä värttinäluut, peukalot ja polvilumpiot voivat puuttua tai olla vajaakehittyneet. Alaraajojen nivelissä esiintyy virheasentoja. Suulakihalkio saatetaan todeta. Tyypillisiin kasvonpiirteisiin kuuluvat pitkänomaiset kasvot sekä kapea ja pitkä nenä. Tyypillisiä piirteitä ovat olleet myös korkea puheääni ja lyhytkätisyys. Tuntemattomasta syystä johtuva ripuli kestää tyypillisesti parin tai kolmen ensimmäisen elinvuoden ajan. Kasvun hidastumista ilmenee sekä ennen syntymää että sen jälkeen. Syömisongelmat ja ripuli voivat luuston kehityksen poikkeavuuden ohella osaltaan heikentää kasvun kehitystä. Ripulin lisäksi varhaisina lapsuusvuosina voi esiintyä oksentelua. RAPADILINO-oireyhtymään ei liity kehitysvammaisuutta. Joskus RAPADILINO-oireyhtymän yhteydessä on tavattu maitokahviläiskiä muistuttavia harmittomia ihomuutoksia. Osteosarkooman ja lymfooman riskit ovat oireyhtymässä kohonneet. Osteosarkooma ilmenee useimmiten lapsuus- tai nuoruusiällä, lymfooma tyypillisesti nuorella aikuisiällä.

RAPADILINO-oireyhtymän nimi tulee sen tyypillisiä löydöksiä tarkoittavien englanninkielisten sanojen alkukirjaimista. Alun perin RAPADILINO-oireyhtymä havaittiin eri puolilta Suomea olleissa suvuissa, mutta muissa maissa tunnistettiin tapauksia sittemmin. Oireyhtymää aiheuttavat RECQL4-geenin mutaatiot. Suomessa valtamutaatio on ollut homotsygoottinen tai yhdistelmäheterotsygoottinen c.1390+2del (aiemmalta merkinnältään IVS7 + 2delT). Oireyhtymän hoito on oireenmukaista. Maailmanlaajuinen esiintyvyys on tuntematon, mutta Suomessa esiintyvyyden on arvioitu olevan noin 1/75 000.

RAPADILINO-oireyhtymässä on huomattavaa samankaltaisuutta Rothmund–Thomsonin ja Baller–Geroldin oireyhtymien kanssa. RAPADILINO-oireyhtymän piirteisiin ei kuitenkaan kuulu Rothmund–Thomsonin oireyhtymälle tyypillinen poikiloderma. Lisäksi RAPADILINO-oireyhtymään ei liity kraniosynostoosia, joka on Baller–Geroldin oireyhtymälle luonteenomainen. Kaikkiin kolmeen oireyhtymään liittyy syöpäalttius, mutta sitä pidetään huomattavasti suurempana Rothmund–Thomsonin oireyhtymän kuin RAPADILINO-oireyhtymän kohdalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomalaisen tautiperinnön taudit THL, viitattu 30.6.2023
2. 1 2 3 4  Reijo Norio, Suomalainen tautiperintö: Rapadilino-oireyhtymä Käypä hoito 13.5.2014, viitattu 30.6.2023
3. 1 2 3 4  RAPADILINO syndrome MedlinePlus Genetics, viitattu 30.6.2023
4. 1 2 3  RAPADILINO syndrome Orphanet, viitattu 30.6.2023
5. ↑  RAPADILINO syndrome Genetic and Rare Diseases Information Center, viitattu 30.6.2023
**Klas Robert Helanen** (sukunimi aik. *Helander*; 9. kesäkuuta 1864 Oulu – 13. toukokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Helasen vanhemmat olivat tehtailija Klas Engelbert Helander ja Katariina Petäjistö. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta vuonna 1883 ja opiskeli tämän jälkeen Helsingin yliopistossa. Helanen suoritti yleisen oikeustutkinnon vuonna 1888 ja sai varatuomarin arvon 1891.

Helanen toimi Hollolan tuomiokunnan tuomarina 1904-1911 sekä Suomen senaatin oikeusosaston jäsenenä 1911–1917. Hänen viimeiseksi toimekseen jäi Piippolan tuomiokunnan tuomarin toimi vuosina 1919–1925.

Helanen oli naimisissa kaksi kertaa, vuosien 1892–1924 välisenä aikana Johanna Aurora Gummeruksen (k. 1924) kanssa ja vuodesta 1926 Anna Lovisa Lampilan kanssa. Kirjailija, toimittaja, IKL:n poliitikko ja AKS:n puheenjohtaja Vilho Helanen oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta.

Lähteet
-------

* HELANDER (→ HELANEN) Klas Robert. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

### Viitteet

1. ↑  Aikalaiskirja 1934 : Vilho Helanen


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Akseli Sakari Renvall** (5. syyskuuta 1868 Helsinki – 24. heinäkuuta 1945 Hyvinkää) oli suomalainen pappi, lähetysseuran lähetysjohtaja ja päätoimittaja.

Henkilöhistoria
---------------

Akseli Renvallin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Josef (Jooseppi) Henrik Renvall ja Gustava Karolina Höijer ja puolisot vuodesta 1898 Saima Sofia Jahnsson (k. 1924) ja vuodesta 1929 Ista Vermanen. Renvall tuli ylioppilaaksi Turun Lyseosta, suoritti teologian erotutkinnon 1892 ja vihittiin papiksi 1893. Hän oli kirkkoherran apulainen Tammelassa ja Turussa1893–1897, merimiespappi San Franciscossa 1897–1906, Suomen merimieslähetysseuran sihteeri ja lähetysjohtaja 1906–1918 ja Hyvinkään seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra 1918–1945. Lohjan rovastikunnan lääninrovasti Renvall oli 1926–1932, rovastin arvon hän sai 1923. Renvall oli *Merimiehen Ystävän* vastaava toimittaja 1906–1914 ja *Sjömansvännenin* vastaava toimittaja 1906–1918 ja kuului lehtien toimituskuntiin vuodesta 1897.

Julkaisuja
----------

* *Merimieslähetyksen työstä kaukaisimmassa lännessä*, 1899
* *S/S: soi sävel!*, 1914

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, ss. 553–554 (Viitattu 6.10.2020)
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 6.10.2020)
3. ↑  Päivästä päivään. *Helsingin Sanomat*, 5.9.1943, s. 8.
4. ↑  Hyvinkään seurakunta. Historiaa. (Viitattu 6.10.2020)

Aiheesta muualla
----------------

* *Rakentajapapin päiväkirja 1916–1944: Hyvinkään seurakunnan alkutaival kirkkoherra Akseli Renvallin merkintöjen mukaan*, 2008, Solveig Crusell, Heikki Keravuori, Juha Koivulahti (toim.)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Etelämantereen suurimmat jäähyllyt kartalla. Wilkinsin jäähylly on pieni vihreä alue kartan vasemmassa reunassa.
**Wilkinsin jäähylly** on Länsi-Etelämantereella sijaitseva jäähylly. Se peittää suurimman osan Wilkinsinlahdesta. Jäähyllyn löysi joulukuussa 1928 brittiläinen tutkimusmatkailija George Wilkins, kun hän kartoitti aluetta lentokoneesta käsin. Jäähylly on nimetty hänen mukaansa. Alun perin jäähylly oli kooltaan noin 16 000 km², mutta 1990-luvun loppupuolella se alkoi vetäytyä ympäröivän ilman lämpenemisen ja meriveden aiheuttaman rapautumisen vuoksi. Vuonna 2008 jäähyllyn koko oli noin 13 700 km² ja vuonna 2019 10 202 km². Jäähyllyn edessä sijaitsi maaliskuun 2008 ja huhtikuun 2009 välillä kapea jääsilta, joka kuitenkin hajosi osittain. Silta oli suojannut jäähyllyn sisäosia merivedeltä, ja sen hajoaminen nosti jäähyllyn rapautumisen todennäköisyyttä.

Lähteet
-------

1. ↑  Andreasen, Julia & Hogg, Anna & Selley, Heather: Change in Antarctic ice shelf area from 2009 to 2019.  *The Cryosphere*, 16.5.2023, 17. vsk, nro 5, s. 2062. doi:10.5194/tc-17-2059-2023. ISSN 1994-0416. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
2. ↑  Wilkins Ice Shelf *www.britannica.com*. Viitattu 17.2.2024. (englanniksi)
**Gabriele Falloppio** (lat. *Fallopius*) (1523 Modena, Italia – 9. lokakuuta 1562 Padova, Italia) oli italialainen roomalaiskatolinen pappi ja lääkäri. Hän oli yksi 1500-luvun johtavista anatomian tutkijoista.

Elämä
-----

Falloppio syntyi noin vuonna 1523 Modenassa, jossa hänestä tuli katedraalin kaniikki. Hän opiskeli lääketiedettä Ferrarassa, ja Euroopan kiertomatkan jälkeen hänestä tuli anatomian opettaja kyseisessä kaupungissa. Sieltä hän muutti Pisaan ja sieltä Toscanan suurherttuan Cosimo I:n aloitteesta Padovaan, jossa hän hoiti anatomian, kirurgian ja kasvitieteen professuureja ja toimi uuden kasvitieteellisen puutarhan esimiehenä. Hän kuoli Padovassa 9. lokakuuta 1562.

Falloppion elinaikanaan ilmestyi vain yksi tutkielma, *Observationes anatomicae* (Venetsia, 1561). Hänen kokoelmateoksensa *Opera genuina omnia* julkaistiin Venetsiassa vuonna 1584. Falloppion anatomian alan teokset koskevat kaikkia ihmiskehon osia. Hänen tutkimuksistaan etusijalle on asetettava luuston ja kuuloelinten kehitystä koskevat tutkimukset.

Lähteet
-------

1. 1 2  Falloppio, Gabriele *Nordisk familjebok*.  1907. Viitattu 12.10.2021.
2. 1 2 3  Gabriele Falloppio *Encyclopaedia Britannica*.  1911. Viitattu 13.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Vincenzo Pucitta
**Vincenzo Pucitta** (1778 Civitavecchia – 20. joulukuuta 1861 Milano) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu noin 35 oopperaa.

Pucitta opiskeli Napolissa. Hänen ensimmäinen oopperansa oli 5. helmikuuta 1800 Parmassa kantaesitetty *Le nozze sensa sposa*. La Scalassa esitetyistä Pucittan teoksista ensimmäinen oli kaksinäytöksinen *Il fuoruscito*, joka kantaesitettiin 16. kesäkuuta 1801. Pucittan menestyneimpien teosten joukossa oli *La burla fortunata ossia I due prigionieri* (1804). Pucitta työskenteli musiikillisena johtajana Amsterdamin italialaisessa oopperassa ja vuosina 1809–1814 Lontoon King's Theatressa. Pucitta suuntasi monia säveltämiensä oopperoiden rooleja erityisesti Angelica Catalanille ja toimi lisäksi tämän säestäjänä. Catalanin johtaessa Théâtre-Italienia Pariisissa Pucitta oli siellä residenssisäveltäjänä vuosina 1814–1817. Vuonna 1819 Pucitta kiersi Itävaltaa ja Saksaa oppilaansa Elisabeth Féronin kanssa.

Pucitta sävelsi viimeiset tiedossa olevat oopperansa 1820-luvulla. Hän kuitenkin työskenteli musiikkikustantajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laura Kuhn, Dennis McIntire, Pucitta, Vincenzo Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 4.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2  Pucitta, Vincenzo Treccani, viitattu 4.3.2024 (italiaksi)
"**Summer in the City**" on yhdysvaltalaisen yhtyeen The Lovin' Spoonful myydyin kappale. Se julkaistiin kesällä 1966, ja se nousi ykköseksi kotimaansa myyntilistoilla kun sitä oli myyty siellä yli miljoona kappaletta. Lisäksi levy oli singlelistojen kärjessä muun muassa Suomessa, Saksassa, Ruotsissa, Norjassa, Hollannissa ja Uudessa-Seelannissa.

Kappaleen on sanoittanut Mark Sebastian, joka ei kuulunut yhtyeeseen. Aluksi vain runoksi kirjoitettu tarina päätettiin antaa The Lovin’ Spoonfulin levytettäväksi. Tarina tukahduttavan helteen kouriin joutuneista kaupunkilaisista sai taustalleen lisää uskottavuutta autojen äänimerkeistä ja liikenteen melusta koostuvista tehosteista. Erikoisella sovituksella kiedottiin yhteen niin laulu kuin muutkin äänilähteet ja saatiin tulokseksi tiheätunnelmainen suurkaupungin syke.

"Summer in the Citystä" on tullut eräs kesään liittyvien laulujen ehdottomia klassikoita. Yhdysvaltalainen aikakauslehti Billboard valitsi kappaleen kaikkien aikojen suosituimmaksi kesäbiisiksi heinäkuussa 2010.

Kappaleesta teki suomenkielisen version Danny. Se sai nimekseen "Kesäkatu", ja sen sanoitti Juha "Watt" Vainio.

Lähteet
-------

1. ↑  Nyman, Jake: *Onnenpäivät 2*, s. 50. Tammi, 1995. ISBN 951-31-0573-3.
2. ↑  Billboard: Summer In The City on kuumin kesähitti (arkistoitu versio)  6.7.2010. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 11.7.2010. Viitattu 6.7.2010.
Ernest von Koerber.
**Ernest von Koerber** (6. marraskuuta 1850 Trento, Italia – 5. maaliskuuta 1919 Baden) oli itävaltalainen valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1900–1904 ja 1916.

Koerber aloitti uransa virkamiehenä Itävallan kauppaministeriössä vuodesta 1874 ja kohosi 1893 osastopäälliköksi. Hänet nimitettiin 1895 valtionrautateiden päälliköksi,ja hän järjesti uudelleen maan rautatiehallinnon. Koerber toimi kauppaministerinä Gautsch von Frankenthurnin hallituksessa 1897–1898 ja sisäministerinä lyhyen aikaa syksyllä 1899. Hänet nimitettiin 18. tammikuuta 1900 Itävallan pääministeriksi maan kärsittyä pitkään lyhytikäisistä hallituksista. Koerber kokosi hallituksensa pääasiassa virkamiehistä ja keskittyi taloudellisiin ja hallinnollisiin uudistuksiin vältellen poliittisia kiistakysymyksiä. Hänen hallituksensa ei saanut tuekseen parlamentin enemmistöä, joten se joutui hallitsemaan poikkeussäädösten turvin. Koerber tuli kuitenkin suosituksi ja sai toteutetuksi suuren talouden uudistusohjelman, joka suosi kauppaa ja teollisuutta. Ohjelmalle saatiin neuvotelluksi myös parlamentin tuki. Lisäksi Koerberin hallitus lisäsi lehdistönvapautta. Samaan aikaan kansallisuusryhmien väliset ristiriidat kuitenkin pahenivat. Tšekkien ja saksankielisten väliset kiistat Böömissä johtivat viimein Koerberin hallituksen kaatumiseen vuonna 1904. Koerber toimi vielä ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkarin valtiovarainministerinä ja toistamiseen Itävallan pääministerinä lokakuusta joulukuuhun 1916.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ernest von Koerber (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.7.2013.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1911), s. 685 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013.
3. 1 2  Austria (domestic affairs 1878–1908) (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ernest von Koerber** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Georg Caspar Schürmann** (1672/3 Idensen – 25. helmikuuta 1751 Wolfenbüttel) oli saksalainen säveltäjä.

Nuoruudessaan Schürmann lauloi Hampurissa oopperassa ja eri kirkoissa. Esiinnyttyään Hampurin oopperan kanssa Braunschweigin hovissa hän sai herttua Anton Ulrichilta kiinnityksen alttosolistiksi hoviin. Schürmann oli myös aktiivinen musiikkiesitysten johtaja oopperassa ja hovin kirkossa. 1700-luvun alkuvuosina hän suoritti täydentäviä opintoja Italiassa. Tämän jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa kapellimestarina ja säveltäjänä Meiningenin hovissa.

Vuodesta 1707 kuolemaansa saakka Schürmann työskenteli säveltäjänä ja kapellimestarina Braunschweig-Wolfenbüttelin ruhtinaskunnassa. Hän käynnisti saksalaisen oopperan uuden kukoistuksen kauden. Schürmannin tuotantoon kuului yli neljäkymmentä oopperaa, mutta vain kolme näistä on kokonaan säilynyt. Lisäksi hän sävelsi hengellistä musiikkia.

Oopperoita
----------

* *Heinrich der Vogler* (1718)
* *Die getreue Alceste* (1719)
* *Ludovicus Pius* (1726; mukana André Campran, André Cardinal Destouches'n ja Carl Heinrich Graunin musiikkia)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Schürmann, Georg Caspar Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 3.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Otavan Iso musiikkitietosanakirja (toim. Erkki Ala-Könni ja muut), ISBN 951-1-02380-2

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja
Simon Grundel-Helmfelt (1617-1677).
**Simon Grundel-Helmfelt** (1617–1677) oli Ruotsin sotamarsalkka. Hän opiskeli linnoittamistaitoa ja liittyi 1641 Lennart Torstenssonin armeijaan jossa osoittautui taitavaksi linnoitusupseeriksi. 

Hän yleni 1646 kenraalimajoitusmestariksi 1653 sotaneuvokseksi ja 1656 Riian kuvernööriksi. Hän puolusti menestyksekkäästi vuosina 1656–1657 Riikaa venäläisten joukkojen suurta ylivoimaa vastaan.

Hän oli Inkerin ja Käkisalmen läänin kenraalikuvernöörinä 1659 ja Narvan 1668. Hän tuli 1668 sotamarsalkaksi 1673 valtaneuvokseksi ja korotettiin 1674 Grundel-Helmfelt nimisenä vapaaherralliseen säätyyn. Hän kuoli 1677 Landskronan taistelussa.

Lähteet
-------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
"**Secret Love**" on Sammy Fainin säveltämä ja Paul Francis Websterin sanoittama kappale vuoden 1953 elokuvasta *Tarkk’ampujatyttö*. Kappaleen esitti elokuvassa Doris Day ja siitä tuli hitti elokuvan ilmestymisen jälkeen. Dayn levytys nousi *Billboardin* listan kärkeen ja kappaleesta tehtiin lukuisia menestyneitä cover-versioita. Seuraavan vuoden Oscar-gaalassa se palkittiin parhaan laulun Oscarilla. 1950-luvun lopulla kappale nousi jazzartistien suosioon ja sen levyttivät muun muassa Ahmad Jamal, Count Basie, Maynard Ferguson ja Toots Thielemans. Nykyisin "Secret Lovea" pidetään jazzstandardina.

Suomennoksia
------------

* Eero ja Jussi Raittinen: "Salainen rakkaus" (san. Jussi Raittinen)
* Tapani Kansa: "Kuinka rakastunut olla voin" (san. Chrisse Johansson)
* Enzio Benzina: "Salainen rakkaus" (san. J. Rantanen)
* Rauli Badding Somerjoki: "Salainen rakkaus" (san. Rauli Badding Somerjoki)

Lähde: Suomen Äänitearkisto ry.

Huomautukset
------------

1. ↑  Somerjoen suomennos mukailee Raittisen suomennosta vain kosmeettisin muutoksin.

Lähteet
-------

1. ↑  Gioia, Ted: *The Jazz Standards: A Guide to the Repertoire*, s. 362–363. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-993739-4. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Secret love *Suomen Äänitearkisto ry*.  Arkistoitu 10.11.2013. Viitattu 10.11.2013.
*Päivälehti* oli 1920-luvun alussa nelisivuinen kuvaton broadsheet.
**Päivälehti** oli Yhdysvalloissa vuosina 1901–1948 julkaistu amerikansuomalainen sanomalehti. Se ilmestyi aluksi Michiganin Calumetissa ja vuodesta 1914 lähtien Minnesotan Duluthissa.

Kalle Haapakosken, John H. Harpetin ja Sanfrid Mustosen perustama *Päivälehti* oli pitkään Michiganin tärkein suomalaislehti. Sen toimittajina työskentelivät muun muassa N. J. Ahlman, Severi Nyman, Into J. Teljo, Aaro Jalkanen ja J. L. Ollila. Lehti suhtautui aluksi myönteisesti työväenliikkeeseen, mutta myöhemmin siitä tuli jyrkän oikeistolainen. Mustoselta *Päivälehden* ostanut J. E. Saari siirsi sen vuonna 1914 taantuvalta Kuparisaarelta Minnesotaan, jonne oli syntynyt paljon uutta suomalaisasutusta. Vasta tuolloin se muuttui nimensä mukaisesti päivälehdeksi.

Kesällä 1914 Saari myi *Päivälehteä* ja *Siirtolaista* julkaisseen Finnish-American Publishing Companyn raittiusliikkeen edustajille, jotka pian joutuivat luopumaan lehtiyrityksestä. Vuonna 1916 se myytiin Carl H. Salmiselle, joka julkaisi *Päivälehteä* vuoteen 1939 asti. Luonteeltaan se oli laajalevikkinen riippumaton uutislehti. *Siirtolainen* ilmestyi eräänlaisena *Päivälehden* viikkoliitteenä vuoteen 1938 saakka. Lisäksi julkaistiin vuosittaisia joulu- ja juhannuslehtiä sekä kirjallisuutta.

Vuonna 1939 *Päivälehti* siirtyi sen kirjapainon henkilökunnan omaisuudeksi. Seuraavana vuonna yhtiön osake-enemmistön osti Massachusettsin Fitchburgissa ilmestynyt *Raivaaja*. Sosiaalidemokraattisesta taustayhteisöstään huolimatta lehden linja säilyi pääosin entisellään, mutta taloudellisesti se oli kannattamaton. Viimeisinä päätoimittajina työskentelivät Elis Sulkanen ja John L. Ollila.

Lähteet
-------

1. ↑  Holmio, Armas K. E.: *Michiganin suomalaisten historia*, s. 510–511. Hancock: Michiganin suomalaisten historia-seura, 1967.
2. ↑  The History of the Finns in Minnesota *historymuseumeot.com*. Viitattu 11.12.2015.
3. ↑  Kero, Reino: *Suomalaisina Pohjois-Amerikassa: Siirtolaiselämää Yhdysvalloissa ja Kanadassa*, s. 163. Turku: Siirtolaisuusinstituutti, 1997. ISBN 951-9266-55-0.
4. ↑  The History of the Finns in Minnesota *historymuseumeot.com*. Viitattu 11.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* *Päivälehti* digitoituna Kansalliskirjastossa
**Maksin Gorkin muotokuva** on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan öljyvärimaalaus, 70 × 89cm, kankaalle vuodelta 1906. Tämä Ateneumin taidemuseon hallussa oleva työ on Lydia Keirknerin testamenttilahjoitus museolle vuonna 1945.

Aseli Gallen-Kallela maalasi useita maalauksia Maksim Gorkista vuonna 1906. Maksim Gorki oli joutunut pakenemaan Venäjältä tuona vuonna ja sai turvapaikan Gallen-Kallelan luota yhdessä näyttelijä Maria Andrejevan kanssa. Gallen-Kallelaa ja Gorkia yhdisti osallistuminen Mir iskusstva -liikkeen syntyyn Pietarissa 1890-luvun loppuvuosina. Liikkeen johtoajatus oli taiteen vapaus, ja siihen osallistui sekä venäläisiä että suomalaisia taiteilijoita.

Tässä Ateneumin taidemuseon hallussa olevassa *Maksim Gorkin muotokuva* -maalauksessa Gorki istuu hieman kumarassa mustiin pukeutuneena. Hän katsoo surumielisen oloisena taiteilijaa, joka luo hänestä varsin eleettömän työn. Maksim Gorkista on muotokuva myös ainakin Turun taidemuseolla.

Gorki ja Andrejeva matkasivat Suomesta edelleen ulkomaille. Gallen-Kallela ja Gorki tapasivat viimeisen kerran luultavasti Pietarissa vuonna 1917 suomalaisen taidenäyttelyn avajaisissa juuri ennen vallankumouksen puhkeamista.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Soili Sinisalo teoksessa Tuntematon horisontti – Suomen taidetta 1870-1920*. Näyttelyteos. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000. ISBN 951-53-2130-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian kokoelmissa: Maksim Gorkin muotokuva.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Luossan kerjäläinen** (ruots. *Omkring tiggarn från Luossa*) on ruotsalaisen runoilijan Dan Anderssonin kirjoittama runo. Se on yksi hänen tunnetuimmista runoistaan.

Runoon on tehty monta sävellystä, ehkä tunnetuin on Gunde Johanssonin vuodelta 1954. Sen ovat levyttäneet muun muassa Thorstein Bergman, Hootenanny Singers ja Sofia Karlsson.

Runo on suomennettu moneen kertaan. Kirjallisessa muodossa se sisältyy Otto Varhian toimittamaan suomennosvalikoimaan *Miilunvartijan lauluja ja muita runoja* (1948, uusi painos 1981). Lauluna sen ovat suomentaneet Sauvo Puhtila, jonka käännöksen on levyttänyt Finntrio 1974; Aappo I. Piippo, joka suomensi valikoiman Dan Aderssonin runoihin tehtyjä lauluja Esa Niemitalon vuonna 1977 julkaistulle albumille *Laulelmia suomalaismetsistä*; sekä Hector ja Tommy Tabermann, jotka suomensivat valikoiman Dan Anderssonin runoihin sävellettyjä lauluja vuonna 1979 ilmestyneelle Hectorin albumille *Ruusuportti*.

Aiheesta muualla
----------------

* Andersson, Dan: Omkring tiggarn från Luossa Projekt Runeberg. Viitattu 9.12.2012. (ruotsiksi)
**Limba noastră** (suom. *"Meidän kielemme"*) on Moldovan kansallislaulu vuodesta 1994. Tätä ennen, maan itsenäistymisestä vuonna 1991, sen kansallislauluna oli Deșteaptă-te, române!, joka on myös Romanian kansallislaulu.

Laulun on sanoittanut Alexei Mateevici (1888–1917) ja säveltänyt Alexandru Cristea (1890–1942). Mateevicin isänmaallisessa runossa on kaiken kaikkiaan kaksitoista säkeistöä, mutta niistä vain ensimmäinen, toinen, viides, yhdeksäs ja kahdestoista kuuluvat maan viralliseen kansallislauluun.

Sanoitus
--------

**Limba noastră-i o comoară**
**În adâncuri înfundată**
**Un șirag de piatră rară**
**Pe moșie revărsată.**
**Limba noastră-i foc ce arde**
**Într-un neam, ce fără veste**
**S-a trezit din somn de moarte**
**Ca viteazul din poveste.**
Limba noastră-i numai cântec,
Doina dorurilor noastre,
Roi de fulgere, ce spintec
Nouri negri, zări albastre.
Limba noastră-i graiul pâinii,
Când de vânt se mișcă vara;
In rostirea ei bătrânii
Cu sudori sfințit-au țara.
**Limba noastră-i frunză verde,**
**Zbuciumul din codrii veșnici,**
**Nistrul lin, ce-n valuri pierde**
**Ai luceferilor sfeșnici.**
Nu veți plânge-atunci amarnic,
Că vi-i limba prea săracă,
Și-ți vedea, cât îi de darnic
Graiul țării noastre dragă.
Limba noastră-i vechi izvoade.
Povestiri din alte vremuri;
Și citindu-le 'nșirate, -
Te-nfiori adânc și tremuri.
Limba noastră îi aleasă
Să ridice slava-n ceruri,
Să ne spiue-n hram și-acasă
Veșnicele adevăruri.
**Limba noastra-i limbă sfântă,**
**Limba vechilor cazanii,**
**Care o plâng și care o cântă**
**Pe la vatra lor țăranii.**
Înviați-vă dar graiul,
Ruginit de multă vreme,
Stergeți slinul, mucegaiul
Al uitării 'n care geme.
Strângeți piatra lucitoare
Ce din soare se aprinde -
Și-ți avea în revărsare
Un potop nou de cuvinte.
**Răsări-va o comoară**
**În adâncuri înfundată,**
**Un șirag de piatră rară**
**Pe moșie revărsată.**

Lähteet
-------

1. 1 2  MOLDOVA : National Anthem of Moldova Limba Noastra *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW).  Arkistoitu 28.4.2019. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Moldova National Anthems.info. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Moldova *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA).  Arkistoitu 14.12.2018. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Limba noastră** Wikimedia Commonsissa

* Kansallissymbolit Moldovan valtion sivustolla (sisältää ääninäytteitä) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Laki kansallislaulusta Moldovan presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (romaniaksi)
**Maryland State House** on Yhdysvaltain osavaltion Marylandin parlamenttirakennus, Maryland General Assemblyn istuin. Se sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Annapolisissa ja edustaa niin kutsutun Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuria.

Nykyinen State House, järjestyksessään kolmas paikalla, rakennettiin vuosina 1772–1779 arkkitehti Joseph Horatio Andersonin piirustusten pohjalta. Rakennustöitä pitkitti Yhdysvaltain vapaussota. Rakennuksen kupoli rakennettiin myöhemmin, vuosina 1785–1788. Arkkitehti Joseph Clarkin suunnitteleman kupolin sisätilat valmistuivat lopullisesti kuitenkin vasta vuonna 1797.

Vuoden 1783 marraskuun 26. päivästä vuoden 1784 kesäkuun 3. päivään asti Annapolis toimi Yhdysvaltain pääkaupunkina. Maryland State House toimi tuona aikana Yhdysvaltain kongressitalona. Vuonna 1966 se lisättiin Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisteriin (*National Register of Historic Places*). Rakennus on myös Yhdysvaltain vanhin osavaltion parlamenttirakennus, joka on edelleen lainsäädäntökäytössä.

Lähteet
-------

* Tietoa State Housesta Marylandin osavaltion sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rakennuksen kuvaus Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisterin sivuilla (pdf-tiedosto)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maryland State House** Wikimedia Commonsissa
| "S&M"Rihanna |
| --- |
| Singlen "S&M" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Loud* |
|  Julkaistu | 21. tammikuuta 2011 |
|  Formaatti | CD, digitaalinen lataus |
|  Tekijä(t) | Mikkel S. Eriksen, Tor Erik Hermansen, Sandy Wilhelm, Ester Dean |
|  Tuottaja(t) | StarGate, Sandy Vee, Kuk Harrell, Veronika Bozeman |
|  Tyylilaji | eurodance, hi-NRG |
|  Levy-yhtiö | Def Jam, SRP |
| Rihannan muut singlet |
| "Raining Men"2010 | "S&M"2011 | "Man Down"2011 |

**S&M** on barbadoslaisen laulajan Rihannan kappale hänen viidenneltä studioalbumiltaan *Loud* (2010). Kappale julkaistiin 21. tammikuuta 2011 albumin neljäntenä singlenä. Yhdysvaltalainen lauluntekijä Ester Dean kirjoitti sen yhteistyössä tuottajien StarGaten ja Sandy Veen kanssa. Kappale on nopeatempoinen hi-NRG– ja Eurodance–kappale, joka samplaa Depeche Moden vuoden 1984 kappaletta "Master Servant". Sen sanat käsittelevät yhdyntää, sadomasokismia, bondagea ja fetissejä.

Kriitikoiden reaktio kappaleeseen oli sekalainen: jotkut ylistivät sen soundia ja sävellystä, kun taas toiset kritisoivat sen avoimen seksuaalisia sanoja. Kappaleen noustua Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan kakkoseksi siitä julkaistiin remix, jossa on mukana Britney Spears. Kun molempien versioiden myynnit yhdistetään, siitä tuli Rihannan kymmenes ja Spearsin viides Billboard-listan ykkönen. RIAA on antanut sille kolminkertaisen platinalevyn. "S&M" pääsi listakärkeen Australiassa, Kanadassa ja Puolassa, sekä viiden kärkeen Ranskassa, Saksassa, Espanjassa ja Isossa-Britanniassa.

Markkinoidakseen singleä Rihanna esitti lyhennetyn version kappaleesta vuoden 2011 Brit Awards -gaalassa ja yhdessä Spearsin kanssa remix-version saman vuoden Billboard Music Awards -gaalassa. Melina Matsoukas ohjasin kappaleen musiikkivideon, joka oli osittain Rihannan vastaus kritiikkiin. Videossa on softcore sadomasokistisia akteja ja fetissejä. Video kiellettiin useissa maissa ja näytettiin vain yöaikaan toisissa. Kriitikot kehuivat Rihannan sensuaalisuutta ja voimakkaita värejä. Valokuvaaja David LaChapelle nosti oikeussyytteen, jonka mukaan videossa käytetään ideoita hänen valokuvistaan. Rihanna ja LaChapelle sopivat tapauksen summasta, jota ei ole kerrottu julkisuuteen.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:S&M (song)  –  25.8.2015
Richard Trevithick
**Richard Trevithick** (13. huhtikuuta 1771 Cornwall, Britannia – 22. huhtikuuta 1833) oli brittiläinen kaivosinsinööri, keksijä ja ensimmäisen toimivan täysikokoisen rautatiekäytössä olleen höyryveturin keksijä. Maailman ensimmäinen höyryveturin vetämä junamatka tehtiin 21. helmikuuta 1804 Trevithickin nimeämättömän höyryveturin vetäessä junaa Merthyr Tydfilin lähellä Walesissa.

Trevithickin ansio oli ennen kaikkea korkeapaineisen höyryn hyödyntämisessä käytännössä. Trevithick kehitti myös höyryautoa ja höyryn ja raudan käyttöä laivoissa. Hän matkusteli myös Etelä-Amerikassa kaivostoimintaa kehittämässä. Trevithick oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta.

Trevithickin ensimmäisen rautatiehöyryveturin 0-4-0 *Pen-y-Darrenin* replika.

Lähteet
-------

1. ↑  National Museum Wales (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Richard Trevithick**.
* Richard Trevithick 1771–1833 (Arkistoitu – Internet Archive) (Trevithick Societyn sivu)
* Richard Trevithick, Spartacus Educational -sivusto
* *London Steam Carriagen* replika Brooklandsissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Penydarren-veturi, Spartacus Educational -sivusto
* Old Merthyr Tydfil: Richard Trevithick & Penydarren-veturi Historiallisia kuvia Penydarren-veturista
* Kuvasarja Trevithickin 'Puffing Devil' nousun Camborne Hillin rinnettä, 1801, kaksisataavuotisjuhlasta
* www.steamcircus.infoYhteenveto Steam Circusin sijainnista ja uusia teorioita (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |

 |
**Verner Rafael Helling** (8. heinäkuuta 1907 Turku – 6. heinäkuuta 1988 Kauniainen) oli suomalainen filosofian tohtori, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Rafael Hellingin vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Edvard Helling ja Mathilda Sofia Lindman. Hän oli naimisissa vuodesta 1939 Birgit Helena Helling Strömbergin adoptoituna von Bonsdorff (s. 1913) kanssa.

Helling valmistui filosofian kandidaatiksi 1937, maisteriksi 1939 ja filosofian tohtoriksi 1956. Hän toimi 1927-1932 liikekirjeenvaihtajana ja vuodet 1941–1968 Porvoon ruotsinkielisen kuuromykkäinkoulun johtajana. Helling opetti myös englannin kieltä Porvoon lyseossa 1946–1952 ja 1957–1966. Helling toimi myös kuurojen ammattikoulun johtajana Porvoossa 1951–1954.

Helling haavoittui vakavasti jatkosodassa vuonna 1941 Seesjärvellä tullen 100 % invalidiksi. Helling oli innokas amatööritaidemaalari ja ilahdutti sotaveteraaniveljiään Kaunialan sotavammasairaalassa useilla taidenäyttelyillä. Helling kuoli 1988 Kaunialan sotavammasairaalassa.

Teoksia
-------

* *Liv väger lätt* : detektivroman. Söderström, Helsingfors 1945
* *Dövstumskolan i Borgå 1846-1946*. Åbo 1946
* *Katedralmysteriet* : detektivroman. Söderström, Helsingfors 1947
* *A century of Trollope criticism*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Societas scientiarum Fennica, Helsinki 1956, julkaistu uudelleen Kennikat press inc, Port Washington, New York 1967

Lähteet
-------

* Rafael Helling SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Geni.com : Rafael Werner Helling (1907 - d.)
* Svenskt författarlexikon 2. 1941-1950 (Projekt Runeberg)

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Filosofie doktorn Verner Rafael Helling, Hufvudstadsbladet, 1988, No 189, sivu 4, julkaistu 17.7.1988
2. ↑  Dödsfall, Filosofie doktor Rafael Helling, Hufvudstadsbladet, 1988, No 189, sivu 4, julkaistu 17.7.1988
3. 1 2 3  Suomen Kirjailijat 1945–1980, Helling, Verner Rafael, sivu 131, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985
Dahomeyn lippu 1960–1975 ja Beninin lippu 1990–
Beninin lippu 1975–1990
Dahomeyn lippu 1860–1890
**Beninin lippu** on panafrikkalainen trikolori, jonka mallina on Ghanan lippu.

Dahomeyn kuningaskunta eli Orjarannikko ajautui 1890-luvulla sotiin alueelle palmu- ja kahviplantaaseja sekä kauppapaikan perustaneita ranskalaisia vastaan. Ranskalaiset kukistivat kuningas Béhanzinin joukot 1894 ja korvasivat silloisen elefanttilipun Ranskan trikolorilla. Alueesta tuli osa Ranskan Länsi-Afrikkaa. 

Jo ensimmäisen maailmansodan aikaan Ranskan vastainen mieliala yltyi mielenosoituksiksi ja kapinoiksi. Ne nujerrettiin väkivalloin. Toisen maailmansodan heikentämä isäntämaa myöntyi 1946 muuttamaan Dahomeyn aseman Ranskan unioniin kuuluvaksi merentakaiseksi territorioksi. Pakkotyöjärjestelmästä luovuttiin 1952 yleislakon jälkeen ja ensimmäiset poliittiset puolueet syntyivät. Vuonna 1958 Dahomey sai autonomisen tasavallan aseman Ranskan yhteisössä. Ranskan siirtomaajärjestelmän luhistuessa Afrikassa maa itsenäistyi vuonna 1960. 

Dahomeyn lipuksi suunniteltiin panafrikkalainen trikolori, joka tosin eroaa muista siten, että vihreä kenttä on pystyssä tangonpuoleisella laidalla, keltainen ja punainen liehuvat vaakasuorassa. Vihreä kuvaa maan vehreyttä ja toivoa. Punainen ja keltainen kuvaavat vaurautta (afrikkalaista yhtenäisyyttä) ja kansallista rohkeutta (kansallistuntoa). 

Vuonna 1960 valittiin maalle sen ensimmäinen presidentti. Valituksi tullut Hubert Maga kielsi muut puolueet ja ammattiliitot. Vuonna 1963 heimoristiriidat kärjistyivät. Seurasi yleislakko ja sotilasvallankaappaus 1963. Seuraavina vuosina epävakaus jatkuin, ja kymmenessä vuodessa seurasi kahdeksan sotilaskaappausta ja sotilashallitusten kokoonpanot vaihtuivat. 

Vuoden 1972 sotilasvallankaappausta johtanut majuri Mathieu Kérékou, jonka sotilashallitus vakiinnutti maan oloja, julisti maan sosialistiseksi kansantasavallaksi. Hallinnosta vastaavaan vallankumousneuvostoon tuli edustajia maan eri väestöryhmistä ja kustakin osasta. Kansallistaminen koski pankkeja ja avainasemassa olleita teollisuuslaitoksia. Vuonna 1975 valtion nimi muutettiin. Uusi nimi Benin oli neutraalimpi heimoristiriitoja ajatellen kuin aiempi Dahomey. Uusi lippu oli kokovihreä "vallankumouslippu", jonka lipun tangonpuoleiseen yläkulmaan lisättiin vallankumouksen punainen tähti. 

Virallisesta ideologiasta, marxismi-leninismistä luovuttiin 1990 ja monipuoluejärjestelmä sallittiin uudelleen. Aiempi panafrikkalainen trikolorilippu otettiin jälleen maan viralliseksi lipuksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  K. Kiljunen: *Maailman maat. Liput ja historia*, s. 249–251 Benin. Helsinki: Into Kustannus Oy, 2013. ISBN 978-952-264-157-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beninin lippu** Wikimedia Commonsissa
**August Fredrik Lundelin** (17. elokuuta 1871 Tampere – 1950) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Tampereen verkatehtaan toimitusjohtajana. Hän aloitti uransa yrityksen juoksupoikana.

August Lundelinin vanhemmat olivat työmies Fredrik Lundelin ja Eeva Frisk. Lundelinin isä oli työssä vanuttajana Tampereen verkatehtaalla. Hän kävi kansakoulun ja tuli sitten 10-vuotiaana vuonna 1881 Tampereen verkatehtaan palvelukseen juoksupojaksi. Lundelin opiskeli sittemmin kaupallisia aineita ja kieliä iltakoulussa ja kartutti tietojaan itseopiskelulla.

Lundelin pääsi iän ja kokemuksen karttuessa juoksupojasta aluksi tilausten lähettäjäksi ja varastonhoitajaksi sekä sen jälkeen kirjanpitäjäksi ja kirjeenvaihtajaksi. Hän oli kassanhoitajana ja konttoripäällikkönä 1897–1904 ja sen jälkeen isännöitsijänä ja johtokunnan jäsenenä 1904–1918 sen jälkeen kun isännöitsijänä aiemmin toiminut Erik Nilsson yllättäen erosi. Viimeksi Lundelin toimi vielä eläkkeelle jäätyään yhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1919–1938. Lundelin oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Lundelin harrasti musiikkia ja hän kuului Tampereen amatööriorkesterin perustajiin ja toimihenkilöihin. Hän omisti maatilan ensin Lempäälässä ja sittemmin hän omisti Mustoon tilan Kangasalan Suinulan kylässä.

August Lundelin oli naimisissa vuodesta 1900 Martta Bauerin kanssa, jonka isä oli Tampereella hotellin omistanut Nikolai Bauer.

Lähteet
-------

1. ↑  Aikalaiskirja 1934
2. 1 2 3 4  Susanna Fellman : Juoksupojasta toimitusjohtajaksi? Suomalaisen työväestön uramahdollisuudet suuryrityksissä 1900-luvulla, Väki voimakas 18. Työväen Historian ja Perinteen Tutkimuksen Seura 2005
3. 1 2  A. Lundelin 50-vuotias, Aamulehti, 17.08.1921, nro 187, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  August Lundelin 60-vuotias, Aamulehti, 17.08.1931, nro 220, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. 1 2  Arjenhistoria.fi : August Lundelin
**Peili** on vanha seuraleikki.

Leikin kulku
------------

Leikin säännöistä on erilaisia versioita, mutta niitä yhdistää selkeä perusajatus. Peilileikkiin tarvitaan:

* laajahko paikka pihalla tai sisällä
* vähintään kolme pelaajaa, mielellään enemmän

Yksi leikkijöistä valitaan peiliksi ja asettuu seisomaan selin muihin pelaajiin lyhyen matkan (n. 5–15 metriä) päähän. Etäisyys riippuu pelaajien lukumäärästä ja tilan antamista mahdollisuuksista. Muut pelaajat seisovat rivissä.

Leikin perusajatuksena on päästä peiliksi peilin paikalle. Pelaajat lähtevät hiljaisesti etenemään kohti edessä selin olevaa peiliä. Peili kääntyy ajoittain nopeasti ympäri. Jos hän havaitsee yhden tai useamman pelaajista liikkuvan, hän mainitsee kyseisen pelaajan tai pelaajat nimeltä, ja näiden on palattava lähtöviivalle. 

Ollessaan kasvotusten muihin leikkijöihin peili voi myös käskeä heitä tekemään jotakin, esimerkiksi pyytää jotakuta ottamaan kolme askelta eteen- tai taaksepäin.

Näin jatketaan kunnes joku onnistuu koskettamaan peiliä selkään ja huudahtamaan "Peili!" Tämän jälkeen peilinä olija vaihtuu ja leikki voidaan aloittaa alusta.

Aiheesta muualla
----------------

* PeiliKoulut Liikkeelle (Arkistoitu – Internet Archive)
**Matti Sakari Martela**, vuoteen **Malenius** (9. marraskuuta 1913 Somero – 27. marraskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Martelan vanhemmat olivat kauppias Matti August Malenius ja Elli Siviä Estola, aiemmin Eskelin, ja puolisot 1938–1949 Maire Marjatta Kohvakka ja vuodesta 1949 Liisa Valpuri Nironen. Matti Martela tuli ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta 1932 ja valmistui ekonomiksi 1935. Hän oli Käkisalmen Saha -yhtiön konttorinhoitaja 1937–1938 ja sitten vuonna 1939 perustamansa huonekalutehdas Loimun toimitusjohtaja. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Matti Martela perusti vuonna 1941 Riihimäen Puunjalostus -yhtiön, joka toimi vuoteen 1949 asti. Hänen elämäntyökseen tuli kuitenkin vuonna 1945 perustettu Tehokaluste-yhtiö, sittemmin Martela, jonka johdossa hän toimi aina vuoteen 1976 asti. Yhtiö keskittyi toimisto- ja julkisten tilojen kalusteiden suunnitteluun, tuotantoon ja myyntiin kotimaahan ja ulkomaille, joskin alkuvuosina Matti Martela oli mukana perustamassa myös muun muassa huonekalujen verhoilukankaita valmistavaa yhtiötä. Siirryttyään vuonna 1976 pois toimitusjohtajan tehtävistä Matti Martelasta tuli Martela-yhtiön päätoiminen hallituksen puheenjohtaja vuoteen 1986 asti. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1972. Matti Martela oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Matti Martela Viitattu 31.10.2021.
2. ↑  Kuka kukin on 1978, s. 574. Viitattu 31.10.2021.