recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Shaibanidien valtakunta n. 1500.
**Uzbekkien kaanikunnat** tarkoittavat turkkilais-mongolialaisten uzbekkien perustamia islamilaisia dynastioita Transoxianassa eli nykyisten Kazakhstanin, Uzbekistanin ja eteläisen Venäjän alueilla. Kaanikunnat, joita uzbekit perustivat 1500-luvulta alkaen joutuivat 1800-luvun lopulla Venäjän haltuun sen protektoraateiksi. 

Niihin kuuluivat shaibanidien dynastian sukuhaarojen perustamat Buharan kaanikunta (1501-1785) ja Hivan kaanikunta (1511**–**1920) sekä myöhemmin Kokandin kaanikunta (1709**–**1876). Shaibanidit olivat vallanneet Transoxianan timurideilta 1400-luvun lopussa. Shaibanidien valta kaanikunnissa päättyi jo vuonna 1598.

Shaibanidit olivat tyypillinen turkkilainen valloittajaklaani. Valloittajista koostuva eliitti oli jakautunut hallitsevaan dynastiaan, sen hallinnollisiin, uskonnollisiin ja kaupallisiin tukijoihin sekä heimopäälliköihin ja näiden klientteihin. Osa valloitetuista maista kuului veromaina hallitsijalle joko suoraan tai valtion maina, toinen osa jaettiin uskonnollisille johtajille ja kolmas ylimystölle.

Lähteet
-------

* Lapidus, Ira M.: *A History of Islamic Societies. 3rd. Edition*. Cambridge University Press, 2022. ISBN 978-0-521-73297-0.

### Viitteet

1. 1 2  Uzbek khanate *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 13.12.2023.
2. 1 2  Lapidus 2022, s. 424–425
**Veijo Matias Vartiainen** (s. 2. heinäkuuta 1948 Salla) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Vartiainen syntyi Eino Vartiaisen ja Seija Hännisen perheeseen. Hän avioitui 1969 pankkitoimihenkilö Irma Mäntymäen kanssa. Vartiainen tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1968 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1974. Hän oli Lemminkäinen Oy:n tuotepäällikkö 1973–1978 ja Oy Tampella Ab Tamrockin tuotepäällikkö 1979–1981, myyntijohtaja 1981–1984, trackdrills-yksikön johtaja 1984–1988, Tamrock Divisioonan johtaja 1988–1990 ja Tamrock Oy:n varatoimitusjohtaja 1991. Valmetin Valmet Transmech Oy:n myyntijohtaja Vartiainen oli 1992–1994 ja Sisun Sisu Terminal Systems Oy:n liiketoimintajohtaja 1994–1995.

Valmet Lentokoneteollisuus -yhtiön toimitusjohtaja Vartiainen oli 1995–1996 ja Finavitec Oy:n, vuodesta 1997 Patrian Patria Finavitec Oy, toimitusjohtaja 1996–2000. Hän oli Finavicomp Oy:n, vuodesta 1997 Patria Finavicomp Oy, toimitusjohtaja 1995–2000, Patria Industries Oyj:n, vuodesta 2004 Patria Oyj, New Technologies -toimialajohtaja 2001–2002, markkinointi- ja myyntijohtaja 2003–2006 ja Land & Armaments -liiketoiminnan operatiivinen johtaja sekä Patria Oyj:n johtoryhmän jäsen 2007–2008. Hänellä on ollut myös useita liike-elämän asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Vartiainen sai 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vuorisjärvi, Esko: Teollisuusneuvos Veijo Vartiainen (1948–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.12.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.12.2023.
**Neapolis** (m.kreik. Νεάπολις, myös Νέη πόλις, *Neē polis*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Pallenen niemellä Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kassándran kunnan alueella, ja se sijoitetaan lähelle Polýchronon kylää.

Maantiede
---------

Neapolis sijaitsi Pallenen niemen (nyk. Kassándra) koillisrannikolla Toronenlahden rannalla. Niemi on läntisin nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan niemistä, mutta antiikin aikana se ei kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Samalla rannikolla Neapoliista luoteeseen sijaitsi Afytis ja itäkaakkoon Aige. Etelään niemimaan toisen puolen rannalla sijaitsivat Mende ja Skione. Neapolis sijoitetaan yleensä nykyisen Polýchronon kylän lähelle, mutta joskus samalle paikalle on sijoitettu Aige. Neapoliin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.

Pallenen Neapolista ei tule sekoittaa toiseen Neapoliihin (nyk. Kavála) Thasosta vastapäisellä rannikolla. Erotuksena siitä tässä käsitelty kaupunki tunnettiin paitsi Pallenen Neapoliina myös mendeläisten Neapoliina.

Historia
--------

Neapoliin arvellaan olleen mendeläisten siirtokunta, joka perustettiin arkaaisella kaudella. Kaupunki antoi joukkoja ja laivoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Neapolis kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–415/414 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Neopolitēs* (Νεοπολίτης).

Polýchronossa on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1987.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Polýchronosta on löydetty arkaaiselle ja klassiselle kaudelle 500- ja 400-luvuille eaa. ajoittuvan asutuksen jäänteitä. Paikalta on löydetty muun muassa rakennusten raunioita sekä kaksi hautausmaata.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "586. Neapolis", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Neapolis (4)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Neapolis *Pleiades*. Viitattu 27.11.2023.
4. 1 2  Neapolis (Chalkidike) 11 Polykhrono - Νεάπολις *ToposText*. Viitattu 27.11.2023.
5. 1 2 3  "51 B4 Neapolis", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
7. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.123.
**Steven Kruijswijk** (s. 7. kesäkuuta 1987 Nuenen) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Rabobank-tallissa 2010 kilpailuaan sitä ennen saman tallin alemman tason joukkueessa. Hän edustaa edelleen samaa organisaatiota, nykyiseltä nimeltään Team Visma–Lease a Bike.

Kruijswijk voitti maantiejon alle 23-vuotiaiden Alankomaiden-mestaruuden 2009. Italian ympäriajossa 2010 hän sijoittui kokonaiskilpailussa 18:nneksi ja 17. etapilla kolmanneksi. Italian ympäriajossa 2011 hän oli kahdeksas ja nuorten kilpailussa toinen. Saman vuoden Sveitsin ympäriajossa hän voitti kuudennen etapin ja oli kokonaiskilpailussa kolmas. Ranskan ympäriajossa 2012 hän sijoittui nuorten kilpailussa kolmanneksi. Ranskan ympäriajossa 2014 hän oli viidestoista. Hän voitti samana vuonna Arctic Race of Norway -kilpailun. Italian ympäriajossa 2015 hän oli kokonaiskilpailussa seitsemäs, mäkikirikilpailussa kolmas sekä yhdeksännellä ja 16:nnella etapilla toinen.

Kruijswijk sijoittui Italian ympäriajossa 2016 neljännellä etapilla kolmanneksi. 14:nnellä etapilla hän oli toinen ja siirtyi samalla kokonaiskilpailun johtoon. Seuraavan päivän ylämäkiaika-ajossa hän sijoittui toiseksi tasa-ajalla etapin voittaneen Aleksandr Foliforovin kanssa. Hän oli toinen myös 16. etapilla. Hän menetti kokonaiskilpailun johtonsa ajettuaan 19. etapilla päin lumivallia. Hän mursi tilanteessa kylkiluunsa. Hän sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta neljänneksi.

Kruijswijk sijoittui 2017 kolmanneksi Sveitsin ympäriajossa ja yhdeksänneksi Espanjan ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Tour de Romandiessa ja viides Ranskan ympäriajossa. Espanjan ympäriajon kokonaiskilpailussa hän oli neljäs ja 19. etapilla kolmas. Vuonna 2019 hän sijoittui Vuelta a Andalucian kokonaiskilpailussa kolmanneksi, Katalonian ympäriajossa viidenneksi ja Tour de Romandiessa kuudenneksi. Ranskan ympäriajossa hän oli kolmas sekä kokonaiskilpailussa että 14. etapilla. Espanjan ympäriajossa 2021 hän sijoittui kokonaiskilpailussa 12:nneksi ja 15. etapilla toiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Steven Kruijswijk *cyclingarchives.com*. Viitattu 1.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  Contador kahden vuoden pannaan, menetti Tourin ja Giron voitot *procycling.fi*.  6.2.2012.  Arkistoitu 9.2.2012. Viitattu 16.3.2012.
3. 1 2 3 4 5  Steven Kruijswijk *procyclingstats.com*. Viitattu 1.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Giro stage 15: Foliforov stuns, Nibali stumbles *velonews.com*.  22.5.2016. Viitattu 24.5.2016. (englanniksi)
5. ↑  Kruijswijk's Giro d'Italia questionable after rib fracture diagnosed *cyclingnews.com*.  27.5.2016. Viitattu 28.5.2016. (englanniksi)
**Lontoon suuri savusumu** eli **vuoden 1952 suuri savusumu** oli vakava ilmansaastetapahtuma, joka vaikutti Lontooseen joulukuussa 1952. Epätavallisen kylmän sään ajanjakso yhdistettynä korkeapaineeseen sekä tuulettomiin olosuhteisiin keräsi ilman epäpuhtauksia, jotka johtuivat enimmäkseen hiilen käytöstä, ja muodostivat paksun savukerroksen kaupungin päälle. Se kesti perjantaista 5. joulukuuta tiistaihin 9. joulukuuta 1952. Lopulta se hajaantui nopeasti sään muuttuessa.

Sumu aiheutti suuria häiriöitä heikentämällä näkyvyyttä ja jopa tunkeutumalla sisätiloihin, paljon ankarammin kuin aiemmat savusumutapahtumat. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen lääketieteelliset raportit tapahtumaa seuraavina viikkoina arvioivat, että jopa 4 000 ihmistä oli kuollut suoraan savusumun seurauksena ja 100 000 muuta sairastui savun aiheuttamana. Tuoreemmat tutkimukset viittaavat siihen, että kuolonuhrien kokonaismäärä on voinut olla huomattavasti suurempi, arviolta 10 000 ja 12 000 kuollutta.

Lähteet
-------

1. ↑  The Great Smog of 1952 - Met Office Education *web.archive.org*.  3.9.2014.  Arkistoitu 3.9.2014. Viitattu 14.4.2023.
2. ↑  1952: London fog clears after days of chaos *news.bbc.co.uk*.  9.12.1952. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Michelle L. Bell, Devra L. Davis, Tony Fletcher: A retrospective assessment of mortality from the London smog episode of 1952: the role of influenza and pollution.  *Environmental Health Perspectives*, 2004-01, 112. vsk, nro 1, s. 6–8. PubMed:14698923. doi:10.1289/ehp.6539. ISSN 0091-6765. Artikkelin verkkoversio.
**Belgian merimieskirkko** on osa Benelux-maiden suomalaista merimieskirkkoa. Benelux-maiden merimieskirkko on Suomen merimieskirkko ry:hyn kuuluva merimieskirkko, jolla on kaksi toimipaikkaa: merimieskirkot Brysselissä ja Rotterdamissa. Näiden lisäksi kirkolla on toimintaa myös kaupunkien ulkopuolella sekä Luxemburgissa. Benelux-maiden ensimmäinen merimieskirkko perustettiin Antwerpeniin vuonna 1905 ja vuodesta 1926 lähtien se sijaitsi samalla paikalla, kunnes toimitilasta luovuttiin 2015. Brysselin merimieskirkko on perustettu vuonna 2000. Benelux-maiden suomalaisen merimieskirkon johtajana toimii Jaakko Heinimäki.

Toiminta
--------

Merimieskirkko palvelee ulkomailla liikkuvia ja ulkomaille asettuneita suomalaisia. Suomen merimieskirkko on tehnyt työtä merenkulkijoiden ja ulkomailla asuvien suomalaisten hyväksi vuodesta 1875. Suomen Merimieskirkolla ei ole veronkanto-oikeutta kirkollisveron muodossa. Merimieskirkon toimipisteet rahoittavat toimintansa avustuksilla, lahjoituksilla, vapaaehtoisilla jäsenmaksuilla sekä omilla toimintatuloillaan. Belgiassa merimieskirkon omat toimintatulot koostuvat mm. myyjäisistä (joulu, pääsiäinen), tilojen vuokraamisesta sauna- ja kokouskäyttöön, kahvilatoiminnasta, sekä Suomi-aiheisten elintarvikkeiden ja tavaroiden myynnistä. Toimintaa on mahdollista tukea tukijäseneksi liittymällä.

Brysselin merimieskirkon suomenkielinen messu pidetään joka kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina ekumeenisessa Ylösnousemuksen kappelissa (Rue van Maerlant 22-24, 1040 Bryssel). Luxemburgissa jumalanpalvelus suomeksi pidetään viidesti vuodessa.

Katso myös
----------

* Rotterdamin suomalainen merimieskirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Brysselin merimieskirkko Benelux-maiden Suomalainen Merimieskirkko.  Arkistoitu 28.2.2014. Viitattu 21.2.2014.
2. ↑  Huttunen, Heli; Salo, Timo: Antwerpenin merimieskirkko.  *Belgian suomalainen merimieskirkko -esite*, 2005.
3. ↑  Lehdistötiedotteet: Brysselin suomalainen pappila 10 vuotta Suomen merimieskirkko ry.  Arkistoitu 26.1.2012. Viitattu 20.11.2010.
4. ↑  Kirkko | Kirkko ja kaupungin päätoimittaja Jaakko Heinimäki siirtyy Brysseliin *Helsingin Sanomat*.  26.10.2022. Viitattu 23.6.2023.
5. ↑  Merimieskirkon työ ulkomailla Merimieskirkko ry.  Arkistoitu 5.8.2013. Viitattu 18.01.2013.
6. ↑  Tukijäsenyys ja edut Belgian suomalainen merimieskirkko.  Arkistoitu 22.7.2012. Viitattu 18.01.2013.
7. ↑  Messut Belgian suomalainen merimieskirkko. Viitattu 09.02.2016. [vanhentunut linkki]
8. ↑  Messut Belgian suomalainen merimieskirkko. Viitattu 09.02.2016. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Belgian suomalaisen merimieskirkon kotisivut
* Suomen merimieskirkon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Raitis, Paula: *Terwetulleita tänne! Sata vuotta Antwerpenin merimieskirkon elämää*. Suomen merimieskirkko ry, 2005.  ISBN 951-98549-2-4.
**Piloros** (m.kreik. Πίλωρος, *Pilōros*, lat. *Pilorus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähellä nykyistä Aristotélisin kunnan Pyrgadíkian kylää.

Maantiede
---------

Piloros sijaitsi Singoksenlahden (nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) pohjukassa nykyisellä Chalkidikín niemimaalla. Alue ei antiikin aikana välttämättä kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Piloroksen kaupunkikeskus sijoitetaan Marmarásin kukkulalle nykyisen Pyrgadíkian pohjoispuolella. Samalla rannikolla Piloroksesta etelään sijaitsi Singos ja itään Assera ja Sane. Sisämaassa kaupungista länteen sijaitsivat Stolos ja Skabala. Piloroksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 ja mahdollisesti jopa alle 25 neliökilometriä.

Historia
--------

Piloroksen historiasta tiedetään vain vähän. Herodotos mainitsee sen yhtenä seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Piloros kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vain vuonna 434/433 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "593. Piloros", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Smith, William: "Pilorus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Piloros *Pleiades*. Viitattu 27.11.2023.
4. 1 2  Piloros (Chalkidike) 4 Pergadikeia - Πίλωρος *ToposText*. Viitattu 27.11.2023.
5. 1 2  "51 B4 Piloros", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
7. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.122.
**Kuinka miljonääri naidaan** on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Jean Negulesco. Elokuvan pääosissa ovat Lauren Bacall, Marilyn Monroe ja Betty Grable. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen CinemaScope-menetelmällä kuvattu elokuva. Tuotantoyhtiö oli 20th Century Fox. 

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Juoni
-----

Pola (Marilyn Monroe) yksisilmäisen pohatan seurana
Kohtaus Schatzen ja Hanleyn häistä
Kolmikko laatimassa suunnitelmaansa asuntonsa terassilla
Elokuva kertoo kolmesta mallista, jotka vuokraavat Manhattanilta ylellisen asunnon. Heidän tavoitteenaan on päästä naimisiin miljonäärien kanssa. 

Bacallin esittämä Schatze Page on kolmikon johtohahmo. Kalliin asunnon tuoman pintakiillon avulla Schatze sekä Pola Debevoise (Monroe) ja Loco Dempsey (Grable) yrittävät soluttautua rahapiireihin. Vuokran naiset maksavat panttaamalla kalusteita. 

Arkisesti pukeutunut Tom Brookman kiinnostuu Schatzesta, joka luulee tätä huoltoaseman työntekijäksi. Schatze alkaa tapailla vanhempaa ja varakasta J.D. Hanleyta (William Powell) tämän rahojen takia.

Loco taas tapailee tuimaa, naimisissa olevaa liikemiestä. He matkaavat miehen vuoristomajalle, jossa Loco kuitenkin rakastuu metsänvartijaan. He menevät naimisiin. 

Pola on likinäköinen, mutta ei suostu käyttämään silmälaseja miesten nähden, sillä "miehet eivät pidä silmälasipäisistä tytöistä". Hän tapailee yksisilmäistä öljypohattaa. Lentokoneessa Pola tapaa silmälasipäisen miehen, jonka mielestä lasit tekevät Polasta entistäkin viehättävämmän. Pola päätyy hänen kanssaan naimisiin.

Samaan aikaan Schatze heilastelee sekä Tomin että Hanleyn kanssa. Hanley kosii Schatzea, joka suostuu. Loco ja Pola palaavat New Yorkiin heidän hääjuhlaansa. Alttarilla Schatze teeskentelee nyrjäyttäneensä nilkkansa ja keskeyttää seremonian. Hän kertoo Hanleylle, ettei voi naida häntä, koska rakastaa toista. Mies perääntyy auliisti ja hakee vieraana olevan Tomin paikalle. Schatze meneekin naimisiin Tomin kanssa.

Lopuksi kolme avioparia istuu hampurilaisbaarissa nauraen suunnitelmalle rikkaista avioliitoista. Kun Schatze kysyy Tomin tuloja, tämä ilmoittaa niiden olevan 200 miljoonaa dollaria, jota kaikki luulevat vitsiksi. Sitten Tom kaivaa käsiinsä setelitukon, asettaa tiskille tuhannen dollarin setelin ja kehottaa baarimikkoa pitämään vaihtorahat. Naiset pyörtyvät järkytyksestä. Miehet juovat maljan vaimoilleen.

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 5.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuinka miljonääri naidaan** Wikimedia Commonsissa

* *Kuinka miljonääri naidaan* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Tobias Svendsen Foss** (s. 25. toukokuuta 1997 Vingrom, Lillehammer) on norjalainen maantiepyöräilijä, aika-ajon maailmanmestari.

Foss aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Joker-tallissa syksyllä 2016, ja jatkoi samassa joukkueessa seuraavan kauden. Vuodet 2018−2019 hän edusti Uno-X Norwegian Development Teamia. Kausina 2020–2023 hän ajoi UCI World Tour -tason Team Jumbo-Vismassa ja vuodesta 2024 lähtien Ineos Grenadiers -joukkueessa. Hän voitti aika-ajon maailmanmestaruuden vuonna 2022 kolmen sekunnin erolla Stefan Küngiin.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling archives

2014
EM-kilpailut, nuorten aika-ajossa pronssia
2015
Nuorten maantieajon ja aika-ajon Norjan-mestaruus
EM-kilpailut, nuorten aika-ajossa hopeaa
2017
Norjan ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
2018
Okolo Slovenska, nuorten kilpailun voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa kuudes
2019
Volta ao Alentejo, nuorten kilpailun voitto
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa kuudes
2021
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, 1. etapilla (aika-ajo) kolmas
Maantieajon ja aika-ajon Norjan-mestaruus
2022
AIka-ajon Norjan-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa kultaa
2023
MM-kilpailut, aika-ajossa yhdestoista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tobias Foss *procyclingstats.com*. Viitattu 1.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Tobias Foss *cyclingarchives.com*. Viitattu 1.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Norjan Tobias Foss ajoi sensaatiomaisesti MM-voittoon: "En ole kokonaan nobody" *hs.fi*.  18.9.2022. Viitattu 20.9.2022.


¨
*Tämä artikkeli käsittelee erästä typpisinappikaasua. Muita merkityksiä voi katsoa täsmennyssivulta*

**Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini** eli **HN1** eli **typpisinappikaasu** on taistelukaasu ja kemiallinen ase. Kemiallisesti se luetaan amiineihin.

Ominaisuudet
------------

Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini on huoneenlämmössä öljymäinen neste. Sen väri on läpinäkyvästä keltaiseen. Sen haju on heikko ja kalan hajua muistuttava. HN1 haihtuu hitaasti. Se on voimakas emäs. Palaessaan se vapauttaa typen ja kloorin oksideja sekä suolahappoa. Se reagoi voimakkaasti hapettimien ja happojen kanssa. HN1 reagoi kuparin, kupariyhdisteiden sekä raudan kanssa.

Myrkyllisyys
------------

Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja limakalvoja. Se aiheuttaa myös ripulia. Se luokitellaan karsinogeeniksi. 10–100 ppm pitoisuus riittää aiheuttamaan pahanolon. Tappava annos on 1 500 mg/m3. Rotilla ja hiirillä tappava annos on muutamia kymmeniä milligrammoja kiloa kohden. Se on myrkyllisempää kuin tavallinen sinappikaasu, sillä se aiheuttaa pidempi kestoisia vaikutuksia sekä syvempiä tuhoja. Sen vaikutus on myös nopeampi. Myrkytysoireet alkavat silmissä noin 1–2 tunnin aikana, muissa kohdissa pidemmän ajan päästä.

HN1:n myrkyllisyys perustuu sen reaktiivisuuteen elimistössä olevien proteiinien ja nukleiinihappojen kanssa. Se reagoi muun muassa DNA:n kanssa alkyloimalla guaniinia. Tämä estää DNA:n replikaation. Se voi reagoida myös RNA:n kanssa.

Altistuneet kohdat pitäisi saada huuhdottua muutaman minuutin aikana. Peseytymisessä voi käyttää laimeaa natriumhypokloriitti-liuosta. Varsinaista vastalääkettä ei ole.

Käyttö
------

Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiinia voidaan käyttää taistelukaasuna. Se voidaan levittää joko aerosolina tai kaasuna. Aerosolina se saattaa pilata viljelmiä. Virallisten tietojen mukaan sitä ei ole koskaan käytetty aseena. HN1:a on käytetty myös syylien poistoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  ETHYLBIS(2-CHLOROETHYL)AMINE Cameo Chemicals. Viitattu 23.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Bis(2-chloroethyl)ethylamine PubChem. Viitattu 23.3.2016. (englanniksi)
3. ↑  bis(2-chloroethyl)ethylamine Chemical Book. Viitattu 23.3.2016. (englanniksi)
4. 1 2 3  NITROGEN MUSTARD HN-1 : Blister Agent CDC. Viitattu 23.3.2016. (englanniksi)
**Global Assessement on Biodiversity and Ecosystem Services -arviointiraportti** on YK:n alaisuudessa toimivan IPBES:n laatima ympäristön tilannetta käsittelevä raportti, joka julkistettiin Unescon päämajassa Pariisissa 6.5.2019. Luken mukaan raportin pääviestinä on, että on muutettava luonnon monimuotoisuuden eli biodiversiteetin hupenemiseen johtavia rakenteita ja järjestelmiä niin kulutuksen ja kaupankäynnin kuin liikenteen ja energia- ja luonnonvaratalouden osalta, on lähdettävä hakemaan kokonaisvaltaista muutosta. 

Arvion mukaan joka kahdeksas tunnetuista 8 miljoonasta lajista on uhanalainen.

Yhdistyneiden kansakuntien toukokuussa 2019 julkaiseman laajan raportin mukaan jopa miljoona lajia on vaarassa kuolla sukupuuttoon seuraavien vuosikymmenten aikana, ellei luonnon pelastamiseksi ryhdytä toimenpiteisiin. Biodiversiteetin katoamisen tärkeimpiä syitä raportin mukaan ovat metsien, soiden ja muiden luonnonympäristöjen muuttaminen pelloiksi, patoaltaiksi ja kaupungeiksi. Syihin luokitellaan myös viidenkymmenen vuoden aikana tapahtunut voimistunut väestönkasvu vuoden 1970 3,7 miljardista vuoden 2019 7,6 miljardiin. Lajien väheneminen vaarantaa ihmisen ruoantuotannon, kasvien pölytyksen, puhtaan veden ja vakaan ilmaston. Tutkijat pyrkivät nostamaan luonnon tuhoutumisen julkisuuteen samalla tavalla kuin ilmastonmuutos on noussut poliittiseen keskusteluun. Heidän tavoitteenaan on vaikuttaa ympäristöministerien lisäksi myös ihmisiin, jotka ovat vastuussa maataloudesta, liikenteestä ja energiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  IPBES 2019 GLOBAL ASSESSMENT REPORT ON BIODIVERSITY AND ECOSYSTEM SERVICES *Ecosystems & Biodiversity*.  7.5.2019. European Association of Environmental and Resource Economists (EAERE). Viitattu 13.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Nieminen, Tiina M.: Kansainvälinen biodiversiteettipaneeli IPBES lähtee hakemaan kokonaisvaltaista muutosta luonnon monimuotoisuuden suojelemiseksi *Artikkelit*.  7.5.2019. Luonnonvarakeskus (LUKE).  Arkistoitu 12.5.2019. Viitattu 13.5.2019.
3. ↑  Ikävalko, Kari: Synkkä YK-arvio valmis: Luonnon tila heikentyy nyt ennennäkemätöntä vauhtia – kolmannes maapallon luonnosta tuhoutuu vuoteen 2050 mennessä *Uutiset*.  6.5.2019. Yleisradio (Yle). Viitattu 13.5.2019.
4. ↑  Peuhkuri, Lea: YK-raportti paljasti: Miljoonan lajin sukupuuttovaaran lisäksi ihmiset taistelevat myös keskenään luonnonvaroista yli 2500 konfliktissa – taustalla väestönkasvu ja ylikulutus *Aamulehti*.  6.5.2019. Alma Media.  Arkistoitu 13.1.2020. Viitattu 13.1.2020.
5. ↑  Watts, Jonathan: Biodiversity crisis is about to put humanity at risk, UN scientists to warn *The Guardian*.  3.5.2019. Viitattu 5.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Media Release: Nature’s Dangerous Decline ‘Unprecedented’; Species Extinction Rates ‘Accelerating’
Matinharjun eteläisin röykkiö.
**Matinharju** (aik. **Viasvuori**) on Harjavallan Hiittenharjulla sijaitseva muinaisjäännös, joka käsittää neljä Skandinavian pronssikauden hautaröykkiötä. Ne ovat aivan Hiittenharjun harjumuodostuman itäpään koillisrinteessä valtatie 2:n tuntumassa. Matinharjun röykkiöitä on pidetty ulkonäöltään poikkeuksellisen komeina ja 1800-luvulla niitä kutsuttiin "Pohjolan pyramideiksi".

Kuvaus
------

Kustaa Killisen piirustukseen perustuva kaiverrus Matinharjun röykkiöistä.
Varsinaisia hautaröykkiöitä on nykyään jäljellä kolme ja lisäksi paikalla on nähtävissä yksi röykkiön pohjakiveys. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 15–18 metriä, mutta pohjakiveys on niitä pienempi, sen halkaisija on ainoastaan 5–6 metriä. Korkein röykkiöistä on nykyään noin 2,3 metrin korkuinen. Ne ovat aikaisemmin olleet ilmeisesti paljon korkeampia, mutta röykkiöt ovat aikojen kuluessa vaurioituneet pahoin. Niiden alapuolella on näkyvissä kaksi päällekkäistä Litorinameren rantavallia. Röykkiöt on aikoinaan rakennettu paikkaan, josta ne näkyivät muinaiselle merenlahdelle.

Alun perin hautaröykkiöitä oli ilmeisesti kahdeksan, joista kuusi on rakennettu suoraan linjaan. Kustaa Killisen tutustuessa niihin 1870-luvulla, oli yksi kuitenkin juuri hävitetty kivisillan rakennusaineiksi. Myös muut röykkiöt olivat tuolloin jo vaurioituneita, niistä oli otettu kiviä muun muassa navettoja ja muita maatalousrakennuksia varten. Röykkiöiden kiviä käytettiin vielä 1940-luvulla jatkosodan aikana lähelle rakennetun armeijan varikon tarpeisiin.

Matinharju historiantutkimuksessa
---------------------------------

Aikaisemmin Viasvuoreksi kutsutun alueen röykkiöt mainitsi ensimmäisen kerran jo vuonna 1737 Satakuntaan tutkimusmatkan tehnyt ruotsalainen vuoritieteilijä Daniel Tilas, joka kutsui niitä kolme vuotta myöhemmin julkaistussa raportissaan "lapinhaudoiksi". Vuonna 1792 hautaröykkiöistä kerrotaan Turun Akatemian professorin P. A. Gaddin laatimassa Porin läänin mineraalihistoriassa. Hänen "lapinraunioiksi" nimeämänsä röykkiöt sijaitsivat tuolloin Kokemäenkartanosta Euraan johtaneen maantien molemmin puolin. Paikalliset asukkaat selittivät ne pakanuuden ajan ruhtinaiden ja päälliköiden haudoiksi. Ensimmäinen tunnettu kuva Matinharjun röykkiöistä on vuonna 1877 julkaistussa Kustaa Killisen kertomuksessa. Sama kuva sisältyy myös J. R. Aspelinin teokseen *Muinaisjäännöksiä Suomen suvun asumusaloilta* (1880).

Lähteet
-------

1. ↑  Matinharju  11.2.2015. Museovirasto.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 12.9.2015.
2. ↑  Sarasmo, Esko: Harjavalta, Matinharju. Pronssikautisen hiidenkiuasryhmän tarkastus 1946  12.5.1947. Museovirasto. Viitattu 12.9.2015. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Karjalainen, Taisto: Harjavallan inventointi (s. 29)  15.3.2007. Museovirasto.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 12.9.2015.
4. 1 2 3  Salminen, Tapio: *Joki ja sen väki : Kokemäen ja Harjavallan historia jääkaudesta 1860-luvulle*, s. 81, 85, 87–88, 108. Kokemäki: Kokemäen ja Harjavallan kaupungit ja seurakunnat, 2007. ISBN 978-952-99941-1-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matinharju** Wikimedia Commonsissa
**Karl Voldemar Nickul** (31. joulukuuta 1900 Oulu – 2. kesäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen pasifisti ja saamelaisten tutkija ja puolestapuhuja. Ammatiltaan Nickul oli geodeetti.

Nickulin isä oli Oulun Tarkk'ampujapataljoonan virolainen asemestari Johan Wilhelm Nickul. Nickul osallistui 1918 Suomen sisällissotaan valkoisten puolella lääkintäjoukoissa ja palveli vuoteen 1924 lääkintäaliupseerina armeijassa. Hän toimi tämän jälkeen Maanmittaushallituksen palveluksessa geodeettina.

Oman kertomansa mukaan Nickul oli radikaali pasifisti vuodesta 1927 lähtien ja hän joutuikin vankilaan 1930 kieltäydyttyään osallistumasta kertausharjoituksiin. Nickul vaikutti Suomen Rauhanliitossa 1920- ja 1930-luvuilla ja toimi sen sihteerinä 1931–1966 sekä 1935 perustetun Ihmisoikeuksien liiton sihteerinä.

Ollessaan 1920- ja 1930-luvuilla maanmittaustöissä Petsamossa Nickul tutustui kolttasaamelaisiin ja ystävystyi kolttien johtohahmon Jaakko Sverloffin kanssa. Hän alkoi tutkia kolttien elämää ja esiintyi heidän oikeuksiensa puolestapuhujana julkisuudessa. Talvella 1938 Nickul yhdessä Kustaa Vilkunan ja Eino Mäkisen kanssa kuvasi Petsamon kolttien viimeisen talvikylän Suenjelin eli Suonikylän elämää filmille. Kylä tuhoutui talvisodan aikana ja 1944 koltat joutuivat lopullisesti evakoiksi kun Petsamon alue menetettiin. Sodan jälkeen Nickul avusti kolttien uudelleensijoittumisessa, oli mukana Lapin Sivistysseurassa ja toimi muun muassa Pohjoismaiden Saamelaisneuvoston pääsihteerinä.

Teoksia
-------

* *Suenjel, kolttain maa*. Terra 1933
* *Petsamon eteläosan koltankieliset paikannimet kartografiselta kannalta*. Maanmittaushallituksen julkaisuja n:o 26 1934
* *Eräs Petsamokysymys. Suonikylän alueesta kolttakulttuurin suojelualue*. Terra 1935
* *Suenjel - kuvia kolttalappalaisten maasta*. 1936 (yhdessä T. I. Itkosen kanssa)
* *Suonikylän lappalaiskulttuurin vaaliminen*. 1937
* *Petsamon kolttalappalaiset - eräitä näkökohtia heidän sijoittumisestaan*. 1945
* *The Skolt Lapp community: Suenjelsijd during the year 1938*. Nordiska Museet, Acta Lapponica, Uppsala 1948
* *Saamelaiset - Lapin kansa*. 1954
* *Saamelaisten sopeutumisongelmia*. Lapin Sivistysseura 1959
* *Saamelaiset kansana ja kansalaisina*. 1970
* *The Lappish nation: Citizens of four countries*. Indiana University, Bloomington 1977

Lähteet
-------

* Veli-Pekka Lehtola: / Nickul, Karl (1900 - 1980) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Kirjallisuutta
--------------

* Lehtola, Veli-Pekka: *Nickul: Rauhan mies, rauhan kansa*. Inari: Kustannus-Puntsi, 2000. ISBN 952-5343-05-7.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Elamilainen maljakko, yksi tuhansista alueelta kaivetuista muinaisjäänteistä. Jiroftiin tyylinen kaksisarvinen käärmeiden kanssa painiva hahmo.
**Jiroftin kulttuuri** sijaitsi muinaisessa Iranissa Jiroftissa eli Halilrudin alueella Kermanin, Sistanin ja Belutsistanin provinssissa 28° 48' pohjoista, 57° 46' itäistä. Tämä oli vanha kaupunkikulttuuri, jollaisia syntyi muun muassa karavaaniteiden varrelle Iranissa ja Turkmenistanissa. Jiroftin kulttuuria on pidetty joskus sumerien mainitsemana Arattana, mutta monet tutkijat eivät usko tähän. Merkittävimpiä paikkoja olivat Shahr-i Sokhta, Tepe Bampur, Espiedej, Shahdad, Iblis ja Tepe Yahya. Alueelta on löydetty yli 3 000 vuotta vanhoja muinaisia hautoja. Alkujaan aluetta kaivoi Sir Aurel Stein. Alueella on nykyään tehty laittomia ryöstökaivauksia.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jiroftin kulttuuri**.
* Saudi Aramco World report (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* New studies show Jiroft was ancient trade link (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Iran's Cultural Heritage News Agency (englanniksi)
Thure Valdemar Brommels
**Thure Valdemar Brommels** 25. huhtikuuta 1889 Mustasaari – 28. huhtikuuta 1918 oli suomalainen jääkäriluutnantti ja farmaseutti. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Petrus Brommels ja Maria Stenfors. Hän kävi kuusi luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja antautui apteekkialalle ja suoritti farmaseuttitutkinnon vuonna 1912, jonka jälkeen työskenteli apteekeissa Tampereella ja Vaasassa.

Jääkäripataljoonan ratsuosasto Libaussa syksyllä 1917. Etualalla Luutnantti Sievert ja Zugführer Ljungberg.
Tämä mustasaarelainen farmaseutti liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 30. lokakuuta 1915. Hän toimi komppaniassa lääkintäaliupseerina. 1. komppaniasta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.

Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ja sijoitettiin joukkueenjohtajaksi Karjalan ratsujääkärirykmentin 1. eskadroonan 3 joukkueeseen. Sisällissodassa hän osallistui joukkueensa johtajana osaa taisteluihin Terijoella, Härkölässä (patterin valtaus) ja Kaislahdessa, jossa hän kaatui 28. huhtikuuta 1918. Hänet on haudattu Mustasaaren sankarihautaan.

Lähteet
-------

* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: *Suomen jääkärit* osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen j*ääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Toim. Donner, Svedlin ja Nurmio: *Suomen vapaussota* I–VIII, Gummerus Jyväskylä 1920–1925
* E. Jernström, *Jääkärit maailmansodassa*, sotateos oy helsinki 1933

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 1. lokakuuta 1916
* Gruppenführer 5. kesäkuuta 1917
* Luutnantti 11. helmikuuta 1918
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |
**Södermanland-luokan sukellusveneet** ovat Ruotsin laivaston sukellusveneluokka, johon kuuluu kaksi venettä: *HMS Södermanland* ja *HMS Östergötland*.

Yleistä
-------

Södermanland-luokan alukset ovat entisiä Västergötland-luokan aluksia. Vuosina 1987–1990 rakennettiin neljä Västergötland-luokan alusta, joista kaksi Kockums-yhtiö modernisoi vuosina 2003 ja 2004 Södermanland-luokan aluksiksi. Niihin lisättiin muun muassa stirlingmoottori-tekniikkaan perustuva ilmasta riippumaton propulsio-osasto (engl. *Air Independent Propulsion*). Modernisoinnin ansiosta aluksia voidaan käyttää seuraavat 20 vuotta.

AIP-yksiköt
-----------

Kockumsin AIP-yksiköt polttavat puhdasta happea ja dieselöljyä paineistetussa palotilassa. Nestehappi varastoidaan kryogeenisissä tankeissa. AIP-yksiköiden ansiosta sukellusvene voi olla sukelluksissa viikkoja. Sukelluksissaolon pituus riippuu ensisijaisesti mukana kuljetettavan nestehapen määrästä..

Modernisointi 2003–2004
-----------------------

AIP-osastoa varten alus katkaistiin ja väliin liitettiin valmiiksi rakennettu AIP-osasto. Aluksen AIP-osastoon sisältyy kaksi stirlingmoottoria, nestehappea sisältävät tankit ja elektronisia laitteita.

Alukset voivat modernisoinnin jälkeen toimia lämpimämmissä ja enemmän suolapitoisissa vesissä esimerkiksi kansainvälisissä rauhanturvatehtävissä. Ennen modernisointia alusten jäähdytys hoidettiin suoraan kylmän meriveden avulla; nyt aluksessa on täysin uusi jäähdytysjärjestelmä.

Aluksen ohjaus- ja komentojärjestelmät uudistettiin ajan tasalle ja alusten stealth-ominaisuuksia parannettiin. Sukeltajia varteen rakennettiin ilmalukko.

Lähteet
-------

* The Södermanland Class submarine – a world-class upgrade Kockums.

### Viitteet

1. ↑  The Kockums Stirling AIP system – proven in operational service Kockums.

*Södermanland*-luokan sukellusveneet

|  |
| --- |
| *HMS Södermanland* - *HMS Östergötland* |
| Edeltäjä: Västergötland-luokka – Seuraaja: Gotland-luokka |
**Golestan** on Iranissa toimiva elintarviketuontiin keskittynyt yritys, joka aloitti toimintansa vuonna 1953. Se tuo maahan muun muassa teetä, riisiä, pähkinöitää, rusinoita, ruokaöljyä, säilykkeitä, hilloja ja mausteita. Yritys on Iranin suurin teen maahantuoja ja hallitsee omilla ja edustamillaan tuotemerkeillä (Twinings, Golestan, Golkis, Lamb, Camel) iranilaisia teemakkinoita.

Golestan raportoi maan teekulutuksen olevan 110–120 milj. kilogrammaa vuodessa eli noin 1,5 kg/hlö. Teentuonnin, jota Golestan suurimpana maahantuojana, pakkaajana ja jakelijana edustaa, osuuden todetaan nousseen 95 prosenttiin teenkulutuksesta. Tästä salakuljetetulla teellä on suuri osuus. Golestanin osuuden arvioitiin olleen noin 39 prosenttia teen vähittäismarkkinoista vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  History of Golestan golestan.com. Viitattu 12.8.2015. (englanniksi)
2. ↑  Structure of Iranian Internal Tea Market (pdf)  2014. diamondconference.ae. Viitattu 12.8.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Tea in Iran (Arkistoitu – Internet Archive) 3/2015, euromonitor.com, viitattu 12.8.2015, (englanniksi)
Bertil Hult 2017
**Bertil Hult** (s. 1941) on ruotsalainen yritysjohtaja ja kansainvälisen EF Education First -kielikoulutusyrityksen perustaja.

Hult perusti EF-kielikoulut vuonna 1965 huomattuaan itse, miten helppoa oli opiskella englantia paikan päällä Lontoossa erään laivameklarin palveluksessa, jonne hän oli lähtenyt Ruotsista keskikoulun jälkeen. Hultin oma koulumenestys oli ollut heikko luku- ja kirjoitusvaikeuksien takia, mutta aidossa ympäristössä oppiminen sujui itsestään. Hult yritti opiskella vielä korkeakoulussa, mutta jätti opinnot kesken ja perusti EF:n. Nyttemmin yritys työllistää noin 34 000 ihmistä 55 maassa, ja Hult oli Forbes-talouslehden mukaan vuonna 2014 Ruotsin yhdeksänneksi rikkain ihminen ja maailmantilastossakin sijalla 375. Hän asuu Sveitsin Luzernissa, jossa myös EF:n pääkonttori sijaitsee.

Hult ei ollut ensimmäinen kielimatkojen järjestäjä Ruotsissa 1960-luvulla, sillä monet matkustivat sieltä Ranskaan oppimaan kieltä paikan päällä. Hult kuitenkin näki, että englannin kielestä on tulossa paljon ranskaa tärkeämpi kansainvälinen kieli ja ryhtyi järjestämään kielimatkoja Britanniaan. 1970-luvun alussa hän oivalsi laajentaa EF:n toimintaa Japaniin, kun japanilaisyrityksissä alettiin juuri ottaa käyttöön länsimaisilla qwerty-näppäimistöillä ja englanninkielisillä ohjelmistoilla varustettuja tietokoneita.

1980-luvun alussa Hult ja hänen Pan Am -lentoyhtiön lentoemäntänä työskennellyt vaimonsa muuttivat Ruotsista Kalifornian Santa Barbaraan, ja hän laajensi EF:n toimintaa Pohjois-Amerikkaan. Hän ryhtyi järjestämään amerikkalaisopiskelijoille Euroopan-kiertomatkoja, joissa oppitunnit hoidettiin luokkahuoneena toimivissa busseissa matkalla kohteesta toiseen.

Hult osallistuu yhä perheyrityksen hallitustyöskentelyyn, mutta on jättänyt käytännön johtotyön kolmelle vanhimmalle pojalleen. Hän käyttää varojaan muun muassa luku- ja kirjoitusvaikeuksien tutkimuksen tukemiseen ja huumeiden vastaiseen työhön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Johnston, Katie: Education First aims to bridge barriers with exchange.  *The Boston Globe*, 3.2.2013. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.9.2015.  (englanniksi)
2. ↑  Bertil Hult, Forbes.com, viitattu 28.9.2015.
3. ↑  How We Started ef.fi. Viitattu 28.9.2015.
4. ↑  Birgitta Forsberg: Miljardärssonen tar över imperiet  4.12.2009. Affärsvärlden.  Arkistoitu 28.9.2015. Viitattu 28.9.2015.
**Bezonvaux** on kunta Meusen departementissa Lorrainen hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Verdunin arrondissementtiin ja Charny-sur-Meusen kantoniin. Kunnassa ei ollut yhtään asukasta vuoden 2006 väestönlaskennassa. Bezonvaux'n pinta-ala on 9,23 neliökilometriä.

Kunnasta on matkaa Ornesiin 1,7 kilometriä, Vaux-devant-Damloupiin 3 km, Douaumontiin 3,2 km, Maucourt-sur-Orneen 3,4 km, Dieppe-sous-Douaumontiin 3,8 km, Gremillyyn 4,4 km ja Damloupiin 4,5 km. Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin on matkaa 232 kilometriä.

Kunta tuhoutui 21. helmikuuta–19. joulukuuta 1916 käydyssä ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvassa Verdunin taistelussa, eikä sitä koskaan jälleenrakennettu. Samassa taistelussa tuhoutuivat myös läheiset Beaumont-en-Verdunoisin, Cumières-le-Mort-Hommen, Fleury-devant-Douaumontin, Haumont-près-Samogneuxin, Louvemont-Côte-du-Poivren, Douaumontin, Ornesin ja Vaux-devant-Damloupin kunnat, joista ainoastaan kolme jälkimmäisinä mainittua ovat nykyisin asutettuja.

Väkiluvun kehitys
-----------------

Bezonvaux'n väkiluvun kehitys vuodesta 1750 vuoteen 1913 sekä vuodesta 1990 vuoteen 2006:

| Vuosi | Väkiluku | Vuosi | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1750 | 30 | 1990 | 0 |
| 1851 | 317 | 1999 | 0 |
| 1901 | 173 | 2006 | 0 |
| 1913 | 149 |  |  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Village de Bezonvaux Annuaire Mairie. Viitattu 9.7.2009. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Bezonvaux Lion1906.com.  Arkistoitu 2.12.2008. Viitattu 9.7.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  55050-Bezonvaux INSEE. Viitattu 9.7.2009. (ranskaksi)
4. ↑  Floquet, Christophe: Les villages detruits 1914-1918 Floquet, Christophe.  Arkistoitu 13.3.2006. Viitattu 9.7.2009. (ranskaksi)
5. ↑  Floquet, Christophe: Bezonvaux Floquet, Christophe.  Arkistoitu 29.7.2009. Viitattu 9.7.2009. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bezonvaux** Wikimedia Commonsissa

* Les villages détruits (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

Näkymä Bezonvaux'n Grand ruelle vuonna 1914.
**Telamon** (m.kreik. Τελαμών) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aiginan kuningas Aiakoksen ja Endeiksen poika ja Peleuksen veli. Hän oli yksi Iasonin johtamista argonauteista ja osallistui myös Kalydonin metsäkarjun metsästykseen. Troijan sotaan hän osallistui poikansa Aiaan rinnalla kreikkalaisten puolella. Apollodoros mainitsee myös toisesta lähteestä, jonka mukaan Telamon ei olisikaan ollut Peleuksen veli, vaan tämän ystävä ja Aktaioksen ja Salamiin kuninkaan Kykhreuksen tyttären Glauken poika.

Tapettuaan veljensä Peleuksen kanssa velipuolensa Fokoksen hänen täytyi paeta Aiginasta. Kykhreus otti hänet vastaan ja ystävystyi hänen kanssaan. Telemon naikin tämän tyttären Periboian, joka synnytti hänelle Aiaan. Myöhemmin Kykhreus luovutti valtakuntansa Telamonille.

Telamos esiintyy myös Herakleen Troijan hävityksestä kertovassa tarinassa. Troijan kuningas Laomedon oli luvannut uhrata Troijan muurin rakentaneille Apollonille ja Poseidonille pitämättä kuitenkaan lupaustaan, minkä vuoksi Poseidon lähetti Ketos-nimisen valtavan merihirviön vitsaukseksi piinaamaan kaupunkia. Kuninkaan kysyttyä Apollonilta neuvoa tämä kehotti heitä uhraamaan neitsyitä hirviölle. Tämä jatkui kunnes vuoroon tuli Hesione, jolloin Kolkhikseen matkalla olleet Herakles ja Telamon tappoivat Ketoksen. He sopivat palauttaessaan Hesionea takaisin isälleen, että paluumatkalla he noutaisivat tämän mukaansa, mutta Laomedon petti aikanaan myös tämän lupauksen. Niin Herakles hyökkäsi Troijaan, tappoi Laomedonin ja antoi Hesionen vaimoksi Telamonille. Hesionen kanssa Telamoksesta tuli isä Teukrokselle.

Antiikin Kreikan arkkitehtuurissa telamoniksi kutsuttiin mitä tahansa miestä esittävää patsasta, joka toimi palkistoa kannattavana pylväänä. Tunnetumpi samaa tarkoittava sana on Atlas-jättiläisen nimestä johdettu atlantti.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* viii.300-328 (engl. käännös).
2. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.12.6 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.12.7 (engl. käännös).
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* lxxxix (engl. käännös).
5. ↑  Kaarina Turtia: *Sivistyssanat*, s. 88, 971. Otava, Helsinki 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Telamon** Wikimedia Commonsissa
**South African Broadcasting Corporation** (**SABC**) on Etelä-Afrikan julkinen yleisradioyhtiö.

SABC:tä hallinnoi johtokunta, jonka julkisten kuulemistilaisuuksien jälkeen nimittää Etelä-Afrikan presidentti. SABC:llä on nykyisin noin 3 500 työntekijää, joista 59 % on mustia ja 41 % valkoisia. SABC:n rahoituksesta 76 % tulee mainostuloista ja sponsorisopimuksista, 16 % televisiolupamaksuista ja 8 % muun muassa vuokra- ja korkotuloista.

SABC:lla on kahdeksantoista radiokanavaa, joista 15 on keskittyneet julkisen palvelun tehtävän suorittamiseen. Yksitoista kanavaa lähettää ohjelmia kukin yhdellä maan virallisista kielistä. Kuuntelututkimusten mukaan 78 % maan aikuisväestöstä kuuntelee SABC:n radiokanavia. Maan katsotuin televisiokanava on SABC1, jonka ohjelmistoon kuuluu uutisia, viihdettä ja urheilua useilla eri kielillä. SABC2 lähettää valtaosan SABC:n afrikaansinkielisestä ohjelmasta ja sisältää myös paljon paikallisesti tehtyjä ohjelmia. SABC3 on pääsääntöisesti englanninkielinen ja sen ohjelmistoon kuuluu paljon yhdysvaltalaisia ja brittiläisiä komedioita ja draamoja. SABC:n katsojaosuus on noin 74 %.

Ensimmäiset radiolähetykset aloitettiin Etelä-Afrikassa vuosina 1923-24 ja seuraavina vuosina paikallisia radiokanavia syntyi Johannesburgiin, Kapkaupunkiin ja Durbaniin. Kolme paikallista radiokanavaa yhdistyi 1. huhtikuuta 1927 *African Broadcasting Corporationiksi*. 1930-luvun laman aiheuttamien talousvaikeuksien vuoksi maan pääministerin James Barry Munnik Hertzogin aloitteesta SABC perustettiin parlamentin päätöksellä (*Act 22*) 1. elokuuta 1936. Aluksi SABC lähetti vain englanninkielistä ohjelmaa, mutta parlamentin päätöksen mukaisesti rinnakkainen afrikaansinkielinen palvelu aloitettiin vuonna 1937. 1940-luvulla SABC aloitti myös lähetykset eri afrikkalaisilla kielillä.

Televisiolähetykset alkoivat Etelä-Afrikassa vasta vuonna 1975. SABC:llä oli monopoli televisiolähetyksissä vuoteen 1986 asti, jolloin tilausperiaatteella toiminut MNet-kanava perustettiin. Vuoden 1994 jälkeen maahan on perustettu lukuisia uusia kanavia niin SABC:n kun yksityisten toimijoiden taholta.

SABC:n pääkonttori

Televisiokanavat
----------------

* SABC 1
* SABC 2
* SABC 3
* SABC News
* SABC Education
* SABC Children
* SABC Sport
* SABC Encore

Radioasemat
-----------

* SAfm
* 5FM
* Metro FM
* Radio 2000
* Good Hope FM
* RSG
* Ukhozi FM
* Umhlobo Wenene FM
* Lesedi FM
* Thobela FM
* Motsweding FM
* Phalaphala FM
* Munghana Lonene FM
* Ligwalagwala FM
* iKwekwezi FM
* tru fm
* Lotus FM
* X-K FM

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  This is the SABC SABC.  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 5.10.2009. (englanniksi)
2. 1 2  South Africa's television channels International Marketing Council of South Africa.  Arkistoitu 17.7.2007. Viitattu 18.8. 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **South African Broadcasting Corporation**.
* Viralliset sivut (englanniksi)