recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eleanor Jarman** (s. 1904, Sioux City - katosi 8. elokuuta 1940) oli yhdysvaltalainen vankikarkuri ja ryöstäjä, joka joutui FBI:n kymmenen etsityimmän henkilön listalle ja on ollut siitä lähtien kateissa lukuun ottamatta näyttäytymistään sukulaistensa luona vuonna 1975.

Varhainen elämä ja rikosura
---------------------------

Eleanor Jarman oli Julius ja Amelia Berendtin perheen kahdeksasta lapsesta nuorin. Hän meni naimisiin ja sai kaksi lasta Leroy Jarmanin kanssa. Kun mies jätti perheen, Jarman muutti Chicagoon työskennellen tilapäistöissä kunnes tapasi George Dalen. Dale ylläpiti häntä taloudellisesti, vaikkakin Jarman myöhemmin väitti ettei tiennyt Dalen pystyneen siihen tekemällä ryöstöjä.

4. elokuuta 1933 Dale, Jarman ja Leo Minneci yrittivät ryöstää Chicagon West Side -kaupunginosassa sijaitsevan vaatekaupan. Kamppaillessaan kaupan omistajan Gustav Hoehin kanssa Jarman raapi häntä kynsillään mutta sitten Dale ampui kauppiaan.

Kun ryöstäjät pakenivat rikospaikalta, useat todistajat panivat merkille auton rekisterinumeron. Tämä johti poliisit Minnecin luo, jonka jälkeen myös muut ryöstöön osalliset pidätettiin pian. Dale syytti Minneciä ryöstöstä. Jarman sanoi, että hän ei tiedä, kumpi miehistä sen teki. Jarman väitti tuolloin olleensa takahuoneessa katsomassa vaatteita.

Kuitenkin todistajat kuvailivat kuinka Jarman ja Dale saapuivat kauppaan väittäen hänen uhanneen myyjää. Lehdistö teki Jarmanista päätekijän kaikkiin Dalen rikoksiin, kutsuen häntä *the Blond Tigress* -nimellä ja vertasivat häntä Bonnie Parkeriin.

Jarmania ei syytetty ryöstöistä mutta sen sijaan osallisuudesta Hoehin murhaan. Hänen puolustusasianajajansa oli A. Jefferson Schultze. Syyttäjä Wilbur Crowley vaati kuolemanrangaistusta.

George Dale tuomittiin teloitettavaksi sähkötuolissa. Viimeisenä toiveenaan Dale kirjoitti rakkauskirjeen Jarmanille. Minneci ja Jarman tuomittiin vankeuteen, Jarman 199 vuodeksi. Jarmanin lapset määrättiin hänen siskonsa ja tämän aviomiehen, Hattie ja Joe Stockerin huollettavaksi.

Vangitsemisen jälkeen
---------------------

### Mallivanki

Seuraavien seitsemän vuoden ajan Jarman käyttäytyi kuten mallivanki. Vuonna 1940 hän kuuli, että hänen poikansa suunnitteli karkaavansa ja huolestuneena lapsistaan Jarman pakeni vankilasta 8. elokuuta. Hän pakeni Sioux Cityyn, varmisti että hänen lapsensa voivat hyvin ja sen jälkeen katosi jäljettömiin. FBI pani Jarmanin kymmenen etsityimmän rikollisen listalle, mutta häntä ei koskaan löydetty.

### Vuoden 1975 sukulaisvierailu

Vuonna 1975 Jarman ilmestyi vierailulle veljensä ja kälynsä, Otto ja Dorothy Berendtin, ja poikansa Leroyn luokse. Leroy yritti saada äitinsä antautumaan, mutta tämä kieltäytyi uskoen että FBI ei koskaan unohtaisi ja katosi jälleen.

Yritykset selvittää hänen olinpaikkaansa ovat epäonnistuneet.

Aiheesta muualla
----------------

* Eleanor Jarman The Malefactor's Register-sivustolla (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Eleanor Jarman
**Himiko** (jap. 卑弥呼, fl. 200-luvulla), myös **Pimiko**, oli legendaarinen japanilainen naishallitsija. Kiinalaisten kronikoiden mukaan hän oli Wan eli Japanin saariston länsiosan kuningatar ja hallitsi Yamatai-nimistä valtakuntaa 100-luvun lopusta 200-luvun puoliväliin saakka. Yamatain sijainti jakaa tutkijoita: se lienee sijainnut joko Kyūshūlla tai Kansain alueella. Himiko on ensimmäinen tunnettu japanilainen hallitsija. Hän saattoi olla paitsi kuningatar myös ylipappi: tällöin varhaista Japania olisivat mahdollisesti hallinneet naisšamaanit. Himiko lieneekin osoitus uskonnollisen ja maallisen vallan kietoutumisesta toisiinsa ja joidenkin naisten vaikutusvaltaisesta asemasta varhaisessa Japanissa. Aiemmin jotkut tutkijat päättelivät japanilaisen *Nihonshoki*-kronikan perusteella myös, että Himiko olisi ollut sama henkilö kuin kronikassa mainittu keisarinna Jingū ja siten nykyisen keisarisuvun esiäiti.

Chen Shoun (233–297) kirjoittaman kiinalaisen *Kolmen kuningaskunnan kronikan* mukaan Himiko oli naimaton ja hallitsi valtakuntaansa taikojen avulla. Hänellä oli tuhat naispalvelijaa, ja hän asui vartioidussa palatsissa eikä juuri näyttäytynyt kansalle. Himiko lähetti Kiinan Wei-kuningaskuntaan lähetystön vuonna 238; Wei hyväksyi hänen suojelurahansa ja lähetti hänelle lahjoja. Lahjoja vaihdettiin jälleen vuonna 243, jolloin Himiko oli kuitenkin sodassa Kunu-nimisen valtion kanssa. Himikon kuoltua hänelle rakennettiin suuri hautakumpu. Hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi mies, mutta lopulta vallan sai käsiinsä Himikon sukulainen Taiyo, 13-vuotias tyttö.

Sakurain alueella Naran prefektuurissa on 280 metriä pitkä kofun-hautakumpu, jonka rakentamisen tutkijat ovat ajoittaneet vuosien 240–260 välille. Tutkijaryhmä on arvellut haudan kuuluneen Himikolle, mutta tutkimuksessa käytetyn radiohiiliajoituksen tarkkuudesta on kiistaa, eikä hautaa ole avattu. Jos Himikon hautakumpu oli näin suuri, hän lienee pitänyt hallussaan suuria resursseja. Hänen valtakautensa ajoittuu vaatimattomista hautatavoistaan tunnetun Yayoi-kauden ja suurista hautakummuistaan tunnetun Kofun-kauden väliin.

Kirjallisuutta
--------------

* Kidder, Jonathan Edward: *Himiko and Japan's Elusive Chiefdom of Yamatai: Archaeology, History, and Mythology*. University of Hawaii Press, 2007. ISBN 9780824830359. Teoksen verkkoversio.

Lähteet
-------

1. ↑  Himiko Encyclopædia Britannica. Viitattu 21.6.2012.
2. 1 2  Himiko tomb in Nara: group The Japan Times. Viitattu 21.6.2012.
3. 1 2 3  Smith, Bonnie G. (toim.): *The Oxford Encyclopedia of Women in World History, Nide 1*, s. 453. Oxford University Press, 2008. ISBN 9780195148909. Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Himno Istmeño** ("Kannaksen hymni") on Panaman kansallislaulu. Laulun on säveltänyt Santos Jorge ja sen on sanoittanut Jerónimo de la Ossa.

Espanjalainen teksti
--------------------

Kertosäe
Alcanzamos por fin la victoria
En el campo feliz de la unión;
Con ardientes fulgores de gloria
Se ilumina la nueva nación.
Säkeistöt
Es preciso cubrir con un velo
Del pasado el calvario y la cruz;
Y que adorne el azul de tu cielo
De concordia la espléndida luz.
El progreso acaricia tus lares.
Al compás de sublime canción,
Ves rugir a tus pies ambos mares
Que dan rumbo a tu noble misión.
(Kertosäe)
En tu suelo cubierto de flores
A los besos del tibio terral,
Terminaron guerreros fragores;
Sólo reina el amor fraternal.
Adelante la pica y la pala,
Al trabajo sin más dilación,
Y seremos así prez y gala
De este mundo feraz de Colón.
(Kertosäe)

Käännös
-------

Kertosäe
Vihdoinkin olemme saavuttaneet voiton
yksimielisyyden onnellisella taistelukentällä;
Säkenöivä loisto
valaisee uutta kansakuntaa.
Säkeistöt
On tarpeen peittää verholla
menneisyyden Golgata ja risti;
Koristakoon taivaasi sineä nyt
yksimielisyyden ihmeellinen valo.
Edistys koskettaa hellästi kotikontujasi.
Ylevän laulun kaikuessa
näet kummankin valtameren huuhtovan jalkojasi
osoittaen sinulle jalon tehtäväsi suunnan.
(Kertosäe)
Sinun kukkien peittämästä maastasi,
jota maaperän lämpö suutelee,
on sotahuuto kadonnut,
nyt hallitsee vain veljellinen rakkaus.
Rientäkää eteenpäin, lapioin ja hakuin varustettuina,
työhön, ilman lisäviivytystä,
ja meistä tulee tämän Kolumbuksen hedelmällisen maan
maine ja koristus.
(Kertosäe)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuuntele kansallislaulu
Charioteer
**FV 4101 Charioteer** oli brittiläinen panssarivaunu, joka perustui Cromwell-panssarivaunuun. 1950-luvulla Kuninkaalliset panssarijoukot tarvitsi tulivoimaisempia panssarivaunuja, jonka johdosta joihinkin Cromwell-vaunuihin asennettiin tehokkaampi 84 mm:n 20-naulainen tykki (sama kuin Centurion-panssarivaunuissa) uudessa tornissa. Suomessa tykki tunnettiin nimellä 84 PSVK 53. Näiden muunneltujen vaunujen merkinnäksi annetiin FV 4101 Charioteer Tank Destroyer. Noin 200 vaunua tuotettiin.

1950-luvun loppupuolella suurin osa vaunuista myytiin Itävaltaan, Suomeen ja Jordaniaan.
Charioteer-vaunut olivat Suomen puolustusvoimien ensimmäisiä kalustohankintoja sodan jälkeen. Vuonna 1958 saapui kolme vaunua ja vuonna 1960 35 vaunua. Vaunut olivat koulutuskäytössä vuoteen 1980 asti, jolloin viimeisetkin poistettiin. Samalla päättyi vuonna 1933 alkanut englantilaisten panssarivaunujen yhtämittainen käyttö Suomessa.

Tekniset tiedot
---------------

* Taistelupaino: 30,3 tonnia
* Moottori: V-12 bensiini
* Moottorin teho: 600 hv
* Nopeus: 56 km/h
* Miehistö: 3
* Panssarointi: 64-30 mm
* Pääase: 84 mm tykki
* Muu aseistus: 7,62 mm pikakivääri

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FV 4101 Charioteer**.
**Kuoleva gallialainen** (myös *Kuoleva galatialainen*) oli nimensä mukaisesti kuolevaa gallialaista (galatialaista) sotilasta esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos. Alkuperäinen veistos on kadonnut. Se tehtiin todennäköisesti hellenistisellä kaudella noin vuonna 230–220 eaa. juhlistamaan Attalos I:n voittoa Anatoliassa asuneista gallialaisperäisistä galatialaisista. Veistos tunnetaan myöhempinä roomalaisaikaisina kopioina.

Kuoleva gallialainen, yksityiskohta Capitolium-museon kopion kasvoista.
Veistos esittää gallialaisten armeijan torvensoittajaa, joka on haavoittunut taistelussa kuolettavasti. Aiemmin veistos tulkittiin usein kuolevaksi gladiaattoriksi, ja siksi se tunnetaan joskus myös tällä nimellä. Alkuperäinen veistos oli sijoitettu Pergamoniin. Sen veistäjä oli mahdollisesti Epigonos, joka teki Pergamonin akropoliille muita veistoksia samaan aikaan. Veistoksen tunnetuin kopio on Capitolium-museossa Roomassa. Se on tehty marmorista 100-luvulla jaa.

Samantyyppinen aihe esiintyy myös veistoksessa *Haavoittunut gallialainen*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Grout, James: The Dying Gaul *Encyclopaedia Romana*. Viitattu 22.8.2016.
2. ↑  Sullivan, Mary Ann: Dying Gaul (or Dying Gallic Trumpeter), Capitoline Museums *Rome, Italy*. Viitattu 22.8.2016.
3. ↑  The Dying Gaul: An Ancient Roman Masterpiece from the Capitoline Museum, Rome The National Gallery of Art. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuoleva gallialainen** Wikimedia Commonsissa
**Kuolinpesällä** tarkoitetaan kuolleen henkilön varojen ja velkojen muodostamaa taloudellista kokonaisuutta. Tällainen pesä ei ole oikeushenkilö vaan osakkaidensa väliaikainen henkilöyhteenliittymä. Kuolinpesän osakkaita ovat henkilön perilliset, eloonjäänyt puoliso avio-oikeuden nojalla sekä mahdollinen yleisjälkisäädöksen saaja tai saajat. Kuolinpesään liittyviä oikeudellisia seikkoja ovat muun muassa perunkirjoitus, osakkaiden mahdollinen vastuu pesän veloista erityistilanteissa, perinnönjako ja lesken oikeus hallita jäämistöä jakamattomana. Kuolinpesää kutsutaan joskus arkikielessä vanhahtavasti **perikunnaksi**.

Hallinto
--------

Kuolinpesän hallinto edellyttää osakkaiden yksimielisyyttä kaikista päätöksistä. Jos tätä ei voida saavuttaa, kukin osakas voi hakea tuomioistuimelta pesänselvittäjän määräämistä. Kun kuolinpesä on pesänselvittäjän hallinnossa, hän yksin tekee päätökset pesän asioista.

Lakkaaminen
-----------

Kuolinpesä tavallisesti lakkaa perinnönjaossa, mutta se voidaan myös osakkaiden niin halutessa pitää jakamattomana hyvinkin pitkiä aikoja. Osakkaat voivat tehdä kirjallisen sopimuksen jakamattomassa pesässä elämisestä ja luopua täten määräajaksi oikeudestaan pesänselvittäjän tai pesänjakajan hakemiseen. Kun kuolinpesän osakas kuolee, hänen sijaansa osakkaiksi tulevat automaattisesti hänen perillisensä.

Kirjallisuutta
--------------

* Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: *Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus*. 6. uudistettu painos. Helsinki: Alma Talent, 2016. ISBN 978-952-14-2554-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Finanssivalvonta - Kuolinpesän asioiden hoito (Arkistoitu – Internet Archive)
**Christian Sprenger** (s. 19. joulukuuta 1985) on australialainen rintauinnin olympiamitalisti ja maailmanmestari.

Sprenger saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Melbournessa käydyissä Kansainyhteisön kisoissa 2006 voittamalla kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Shanghain lyhyen radan MM-kilpailuissa 2006 hän ui sekaviestijoukkueessa vain alkuerissä eikä menestynyt henkilökohtaisilla matkoilla. Pekingin olympialaisissa 2008 hän saavutti sekauintiviestissä hopeaa sekä karsiutui 100 metrin rintauinnin välierissä ja 200 metrin rintauinnin alkuerissä.

Sprenger saavutti Rooman MM-kilpailuissa 2009 pronssia sekauintiviestissä ja henkilökohtaisessa 200 metrin rintauinnissa sekä karsiutui 100 metrin rintauinnin välierissä ja 50 metrin rintauinnin alkuerissä. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010 Irvinessa Sprenger sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja pronssia viestissä. Samana vuonna Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa sekauintiviestissä ja mitalin kahdella henkilökohtaisella matkalla. Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa 2010 Sprenger ylsi henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan välieriin. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 saaliina oli hopeaa sekauintiviestissä. Sadan metrin rintauinnissa hän karsiutui välierissä. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Sprenger saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja pronssia sekauintiviestissä.

Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Sprenger voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ja saavutti hopeaa 50 metrin rintauinnissa 0,01 sekuntia Etelä-Afrikan Cameron van der Burghille hävinneenä. Hän kuului lisäksi Australian hopeajoukkueeseen sekauintiviestissä. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän saavutti pronssia 50 metrin rintauinnissa ja oli mukana Australian sekauintiviestin hopeajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Christian Sprenger *swimming.org.au*. Viitattu 2.8.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Sprenger, Christian *swimrankings.net*. Viitattu 25.8.2013. (englanniksi)
3. ↑  15th FINA WORLD CHAMPIONSHIPS: Men's 100m Breaststroke FINA. Viitattu 2.8.2013.
4. ↑  15th FINA WORLD CHAMPIONSHIPS: Men's 50m Breaststroke FINA. Viitattu 2.8.2013.
5. ↑  Christian Sprenger – Athlete Schedule and Results *glasgow2014.com*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.8.2014. (englanniksi)

Miesten 100 metrin rintauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1973: John Hencken |
1975: David Wilkie |
1978: Walter Kusch |
1982: Steve Lundquist |
1986: Victor Davis |
1991: Norbert Rózsa |
1994: Norbert Rózsa |
1998: Frederik Deburghgraeve |
2001: Roman Sludnov |
2003: Kōsuke Kitajima |
2005: Brendan Hansen |
2007: Brendan Hansen |
2009: Brenton Rickard |
2011: Alexander Dale Oen |
2013: Christian Sprenger |
2015: Adam Peaty |
2017: Adam Peaty |
2019: Adam Peaty |
2022: Nicolò Martinenghi |
**Kansainvälinen tyttöjen päivä** (myös nimellä **Kansainvälinen tyttölapsen päivä**, engl. *International Day of the Girl Child*) on Yhdistyneiden kansakuntien julistama vuosipäivä, ja sitä vietettiin ensi kertaa 11. lokakuuta 2012.

Päivän tarkoitus on nostaa esiin haasteita ja tarpeita, jota tytöt kohtaavat ympäri maailmaa ikänsä ja sukupuolensa vuoksi, sekä edistää tyttöjen voimautumista ja oikeuksien toteutumista. Tyttöjen päivän tavoitteena on myös innostaa toimimaan tyttöjen oikeuksien puolesta aikaisempaa tehokkaammin. Erityisesti köyhimmissä maissa tyttöjä uhkaavat poikia useammin muun muassa aliravitsemus ja sairaudet sekä koulutuksen ja sen myötä palkitsevan työuran puute.

Historia
--------

Kansainvälinen tyttöjen päivä syntyi lastenoikeusjärjestö Plan Internationalin aloitteesta, ja Kanada esitti virallisesti päivän lisäämistä Yhdistyneiden kansakuntien kalenteriin.

Kansainvälisellä tyttöjen päivällä on joka vuosi teema, joka nostaa esiin tyttöjen asemaan liittyvän haasteen. Ensimmäisen vuosipäivän teemana oli "loppu lapsiavioliitolle".

Lähteet
-------

1. ↑  International Day of the Girl Child, 11 October *United Nations*. Viitattu 8.5.2018. (englanniksi)
2. ↑  Tyttöjen päivä muuttaa Finlandia-talon pinkiksi  11.10.2012. Yle. Viitattu 11.10.2012.
3. ↑  International Day of the Girl *Plan International*. Viitattu 8.5.2018. (englanniksi)
4. ↑  Ma, Katy: What Is the International Day of the Girl Child?  10.10.2013. Huffington Post. Viitattu 11.10.2018. (englanniksi)
5. ↑  International Day of the Girl Child: girls’ rights are human rights *Blogs - News*.  29.12.2011. Edmonton Journal.  Arkistoitu 19.7.2012. Viitattu 11.10.2018. (englanniksi)
6. ↑  Kansainvälinen tyttölapsen päivä Suomen YK-liitto. Viitattu 11.10.2012.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kansainvälinen tyttöjen päivä**.
* Kansainvälisen tyttöjen päivän viralliset sivut (englanniksi)
**Kansainvälinen yhteisö** tarkoittaa valtioiden keskinäistä toimintaa. Nykyään se tapahtuu paljolti instituutioiden kautta, kuten sopimusten, Yhdistyneiden kansakuntien (YK), Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja Naton.

Kyseessä on poliittisessa keskustelussa ja tiedostusvälineissä käytettävä nimitys, jolla ei kuitenkaan ole vakiintunutta merkitystä. Se vastaa usein nimityksiä *länsimaat* tai kylmän sodan aikainen *vapaa maailma*. Joskus sillä voidaan tarkoittaa jotain kansainvälisiä järjestöjä (esimerkiksi YK:ta, jossa ovat mukana lähes kaikki maailman valtiot). Termiä käytetään usein retorisesti, kun halutaan esittää jonkin maan politiikan poikkeavan muiden maiden – niin sanotun kansainvälisen yhteisön – politiikasta.

YK:ssa joka valtiolla on yksi ääni. IMF:ssä äänet jaetaan maksujen mukaan. Jos Afrikan maille annettaisiin sama valta kansainvälisissä yhteisöissä kuin länsimaille, olisi politiikan professorin mukaan*kenen mukaan?* vaikea enää saada tarpeeksi tukea seksuaalivähemmistöjen ja naisten oikeuksille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ketkä kuuluvat kansainväliseen yhteisöön? *Helsingin Sanomat*.  9.5.2021.
**Emiel Puttemans** (s. 8. lokakuuta 1947 Vossem, Belgia) on belgialainen keski- ja pitkien matkojen juoksija sekä 10 000 metrin juoksun olympiamitalisti vuodelta 1972.

Puttemans kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran México Cityssä 1968 ja sijoittui 5 000 metrin juoksussa 12:nneksi eli loppukilpailun viimeiseksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui samalla matkalla seitsemänneksi ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 kuudenneksi. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisamitalin sijoittumalla 10 000 metrillä maailmanennätyksen juosseen Suomen Lasse Virénin jälkeen toiseksi ajalla 27.39,6. Münchenin kisojen 5 000 metrillä Puttemans sijoittui viidenneksi.

Puttemans voitti hallikisoissa Euroopan-mestaruuden 3 000 metrillä vuosina 1973 ja 1974.

Puttemans juoksi kahden mailin maailmanennätyksen 8.17,8 Edinburghissa 21. elokuuta 1971. Hän juoksi 3 000 metrin maailmanennätyksen 7.37,6 Aarhusissa 14. syyskuuta 1972 ja 5 000 metrin maailmanennätyksen 13.13.0 Brysselissä 20. syyskuuta 1972. Lisäksi hän teki sisäratojen maailmanennätyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hannus, Matti: *Yleisurheilu - Tuhat tähteä*, s. 245–246. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
2. ↑  Hannus, Matti: *Yleisurheilu - Tuhat tähteä*, s. 620, 689. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.  Vossem, Belgia)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kounávoi** (kreik. Κουνάβοι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 737 (vuonna 2011).

Kounávoin Vapahtajan kirkastumisen (*Metamórfosi tou Sotíros*) kirkko.
Kounávoin kylä sijaitsee noin 15 kilometriä eteläkaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 340 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1212 nimellä *Sconavi*. Myöhemmin 1200- ja 1300-luvuilla se esiintyy nimimuodoissa *Conave* ja *Cunavus* ja osmanivallan aikana 1800-luvulla muodossa *Kunavi*.

Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle, Pyhälle Nikolaokselle ja Pyhälle Demetriokselle (*Metamórfosi tou Sotíros, Ágios Nikólaos kai Ágios Dimítrios*) sekä Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*) ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*).

Kounávoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κουνάβων, *Topikí Koinótita Kounávon*), johon kuuluu varsinaisen Kounávoin kylän lisäksi kylä Kómes. Koko yhdyskunnan väkiluku on 915. Aiemmin Kounávoi kuului Níkos Kazantzákisin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Κουνάβοι *Original Crete*. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kounávoi** Wikimedia Commonsissa
**Koumoundoúros** (kreik. Κουμουνδούρος, eli *Límni Koumoundoúrou*, Λίμνη Κουμουνδούρου, "Koumoundoúroksen järvi"), antiikin **Rheitos** (m.kreik. Ῥειτός), on järvi Attikassa Keski-Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 0,15 neliökilometriä. Koumoundoúros on suurimmillaan noin 0,65 kilometriä pitkä ja noin 0,38 kilometriä leveä. Järven keskisyvyys on noin kolme metriä.

Laguuninkaltainen Koumoundoúros-järvi sijaitsee Ateenan metropolialueella Asprópyrgoksen kunnassa Länsi-Attikan alueyksikössä, Saroninlahteen kuuluvan Elefsínanlahden itärannalla. Se sijaitsee noin 1,3 kilometriä pohjoiseen Skaramagkásin kylästä ja noin 4,3 kilometriä etelään Asprópyrgoksen kaupungista. Järven ympärysmitta on noin 1,68 kilometriä. Koumoundoúroksen erottaa Elefsínanlahdesta vain kapea maakaistale. Järven pinta on noin 1,5 metriä merenpintaa korkeammalla.

Järvi on jäänne kahdesta alueella sijainneesta muinaisaikaisesta järvestä. Antiikin aikana järvet, yhteisnimeltään *Rheitoi* (Ῥειτοί), oli omistettu Persefonelle, ja niissä saivat kalastaa vain Eleusiin papit. Pohjoisempi järvistä tunnettiin nykyaikana nimellä Kefalári (Κεφαλάρι), ja se kuivattiin 1950-luvulla. Jäljelle jäänyt eteläisempi järvi on saanut nykyisen nimensä Aléxandros Koumoundoúroksesta, joka omisti paljon maata alueella. Järvi on pienentynyt Ateenan ja Kórinthoksen välisen valtatien rakentamisen vuoksi. Nykyisin se on paikallisesti merkittävää lintualuetta, sekä arkeologista aluetta vuodesta 1974.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Λίμνη Κουμουνδούρου *Natura Graeca*. Viitattu 20.5.2019.
2. 1 2 3 4  Λίμνη Κουμουνδούρου *Attica Wetlands*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Σαν σημερα... Κυριακή 30 Σεπτεμβρίου 2018 *Στύξ*. Viitattu 20.5.2019.
**Ethel Swahn-Luutonen** (sukunimi esiintyy myös muodossa **Svahn-Luutonen**, 7. toukokuuta 1908 Pietari – 26. toukokuuta 1985 Vaasa) oli suomalainen näyttelijä ja taiteilija. Swahn-Luutonen maalasi akvarelleja asuinkaupungeistaan Kuopiosta ja Vaasasta. Hän oli Kuopion kuvataiteilijat ry:n eli Ars Liberan ja Pohjalaisen Taiteilijaliiton jäsen. Hän toimi Vaasassa myös piirustuksenopettajana.

*Pietari Kurvisen muistomerkki*, Ilomantsi, 1968.
Swahn-Luutonen suunnitteli lähetyssaarnaaja Pietari Kurvisen muistomerkin, joka paljastettiin vuonna 1968. Muistomerkki on Ilomantsin luterilaisen kirkon pihalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Swahn-Luutonen, Ethel *Pohjois-Savon laajennettu taiteilijahakemisto*.  2008. Kuopion museo. Viitattu 6.4.2021.
2. ↑  Kuopion Kuvataitelijat 60 vuotta *Savon Sanomat*.  20.1.2018. Viitattu 6.4.2021.
3. ↑  Passi, Leena: Historia Pohjalainen Taiteilijaliitto ry. Viitattu 6.4.2021.
4. ↑  Heick, Gunilla: Konstnär med Norden i bagaget.  *Pohjola-Norden*, 2019, nro 1.  Pohjola-Norden ry. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 6.4.2021.  (ruotsiksi)
5. ↑  Kilpi-Nevalainen, Eeva: Kurvisen sukuyhdistys ry (Lehti 2/2016, s. 13) *Sukuviesti-lehti*.  2016. Viitattu 6.4.2021.
**Lemin koulumänty** oli Lemillä sijainnut suuri mänty, josta nykyisin on jäljellä vain Lemin kunnantalon pihalla sijaitseva noin neljä metriä korkea kanto. Kanto on rauhoitettu ja se jäi jäljelle kun mänty kaatui myrskyssä syksyllä 1943.

Koulumänty sai nimensä siitä että sen luona valmistauduttiin vainajan arkun saattamiseen hautausmaalle. Maaseutupitäjissä vainajan arkkua säilytettiin kotona useimmiten riihessä tai aitassa siihen saakka kunnes arkku tuotiin kirkolle hautaansiunausta varten. Kirkonkellojen alkaessa soittaa arkkua lähdettiin kantamaan koulumännyn luota haudalle saattoväen seuratessa. Tätä sanottiin Lemillä *koulunkäynniksi* ja siitä myös koulumänty sai nimensä. Kyseessä oli vanha kiertoilmaisu hautajaisille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Makkerin blogi 26.7.2015 : Lemin koulumänty
2. ↑  Koulumänty oli ennen maamerkki hautajaisväelle, nyt jäljellä on kanto – Lemillä Koulumännyn tarina tunnetaan vaihtelevasti. Länsi-Saimaan Sanomat 12.1.2019 (Tilaajille)
3. ↑  Willimiehen jäljillä 13.5.2014 : Lemi/"Koulumänty"
**HMS Hindostan** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1841 vesillelaskettu 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 21. syyskuuta 1819 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1828. Se laskettiin vesille 2. elokuuta 1841 ja valmistui syyskuussa, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 56 717 puntaa sisältäen varustamisen. Valmistukseen käytettiin *Malabarin* Bombaysta kuljettamia teak-kaaria. Lisäksi aluksen valmistuksessa käytettiin 1833 peruutetun fregatti *HMS Tigrisin* valmistukseen varattua puutavaraa.

Aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä ja kaksi 68 naulan karronadia. Ylemmällä tykkikannella oli 32 kappaletta 24 naulan tykkejä, joiden lisäksi puolikannella oli neljä 12 naulan tykkiä ja kymmenen 32 naulan karronadia. Keulakannella oli kaksi 12 naulan tykkiä ja kaksi 32 naulan karronadia.

Palvelus
--------

Alus liitettiin 15. toukokuuta 1865 koululaivana *HMS Britanniaan* Dartmouthissa, minne se saapui vuoden lopulla. Aluksen perä kiinnitettiin tukevasti *Britannian* keulaan. Alusten väliin rakennettiin katettu kulkutie. Se oli 1884 edelleen kadettien koululaivana Dartmouthissa. Alus oli lämmittäjien koululaivana Portsmouthissa ja nimettiin 12. lokakuuta 1905 *HMS Fisgard III:ksi*.

Elokuussa 1820 aluksen nimeksi palautettiin *Hindostaniksi* ja myytiin 10. toukokuuta 1821 J. B. Garnham & Sonsille.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 31


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***HMS Boscawen*** | **Royal Navyn toisen luokan linjalaivat** | Seuraaja:***HMS Indus*** |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Hero** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1759 vesillelaskettu Hero-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

{{Pääartikkeli|Hero-luokka (1759)
Alus tilattiin 25. toukokuuta 1756 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1756. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1759 ja valmistui 5. toukokuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 33 903 puntaa sisältäen varustamisen.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1759 päällikkönään George Edgcumbe. Alus osallistui 20. kesäkuuta 1783 Cuddaloren taisteluun.

Alus nimettiin 15. elokuuta 1800 uudelleen *HMS Rochesteriksi*. Se siirrettiin reserviin lokakuussa 1802 ja vankilaivaksi elokuussa 1806. Alus romutettiin heinäkuussa 1810 Chathamissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield 2007 s. 60


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***HMS Fame*** | **Royal Navyn kolmannen luokan linjalaivat** | Seuraaja:**Hercules-luokka** |
**Kohlschütter–Tönzin oireyhtymä** on geneettinen synnynnäinen oireyhtymä, joka aiheuttaa muun muassa epilepsiaa, kehitysvammaisuutta ja hammaskiilteen kehityshäiriön (amelogenesis imperfecta).

Kohlschütter–Tönzin oireyhtymän oirekuva on yksilöllisesti vaihteleva. Epilepsia puhkeaa varhaislapsuudessa. Sitä edeltävä kehitys saattaa olla tavanomaista, ja osalla potilaista jo aiemmin ilmennyt kehitysviive vaikeutuu epilepsiakohtausten alkamisen myötä. Usein kehitysvamman vaikeusaste korreloi epilepsian vaikeusasteen kanssa. Oireisto onkin luokiteltu epileptiseksi enkefalopatiaksi. Kohlschütter–Tönzin oireyhtymä voi kuulua tyypillisimpinä pidettyjen oireiden ohella usein spastisuutta, joka monissa tapauksissa lisääntyy lapsen varttuessa. Monet muutkin oireista ovat eteneviä eli oireyhtymässä esiintyy opittujen taitojen taantumista. Osa sairastuneista lapsista ei koskaan opi puhumaan tai liikkumaan. Osa kävelemään oppineistakin menettää kävelykykynsä ennen 20 ikävuotta. Vaikeassa oirekuvassa kognitiiviset ja liikunnalliset taidot voivat kadota jo lapsuuden mittaan. Oireyhtymän yhteydessä esiintyy myös varhain puhkeavaa dementiaa. Kohlschütter–Tönzin oireyhtymään liittyvä amelogenesis imperfecta ilmenee sekä maitohampaissa että pysyvissä hampaissa. Se tuo hampaisiin keltaisen tai ruskehtavan sävyn. 

Kohlschütter–Tönzin oireyhtymä johtuu ROGDI-geenin mutaatiosta kromosomialueella 16p13. Oireiston periytyminen on autosomaalinen ja peittyvä. Esiintyvyydeksi on arvioitu vastasyntyneillä alle yksi miljoonasta. Vuoteen 2021 mennessä maailmassa oli asetettu vasta 43 Kohlschütter–Tönz-diagnoosia. Erotusdiagnostisesti huomionarvoinen tila on esimerkiksi Sjögren–Larssonin oireyhtymä. Tunnetaan myös Kohlschütter–Tönzin oireyhtymän kaltainen oireyhtymä, joka johtuu mutaatiosta SATB1-geenissä kromosomialueella 3p24. Osittain myös tuberoosiskleroosi saattaa muistuttaa Kohlschütter–Tönzin oireyhtymää. Kohlschütter–Tönzin oireyhtymän ennuste vaihtelee yksilöllisesti oirekuvan mukaan. Oireyhtymän kuvasivat ensimmäisinä vuonna 1974 sveitsiläisessä perheessä Alfried Kohlschütter ja Otmar Tönz. ROGDI-geenin mutaatio löydettiin oireyhtymän taustalta vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Kohlschütter-Tönzin oireyhtymä Tukiliitto 3.5.2023, viitattu 10.7.2023
**Chiyo Miyako** (jap. 都千代 *Miyako Chiyo*, 2. toukokuuta 1901 – 22. heinäkuuta 2018) oli japanilainen nainen, josta tuli maailman vanhin elävä ihminen japanilaisen Nabi Tajiman kuoltua 21. huhtikuuta 2018. Hän asui Kanagawan prefektuurissa.

Hänestä tuli Kanagawan prefektuurin vanhin ja Japanin toiseksi vanhin henkilö 5. joulukuuta 2015, kun Kiyoko Ishiguro kuoli. Ishiguro oli syntynyt kaksi kuukautta Miyakoa aiemmin. Hän piti pitkän ikänsä salaisuuksina ankeriaan syömistä, viinin juomista ja sitä, ettei koskaan tupakoinut. Miyako on tällä hetkellä tiettävästi kahdeksanneksi vanhimmaksi elänyt henkilö koskaan ja toiseksi vanhimmaksi elänyt aasialainen ja japanilainen. Miyako täytti 117 vuotta 2. toukokuuta 2018. Hän on tiettävästi yhdeksäs henkilö maailmassa ja kolmas aasialainen ja japanilainen, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän. Miyako oli tiettävästi viimeinen elossa ollut vuonna 1901 syntynyt henkilö. Miyakon kuoleman jälkeen maailman vanhimman elävän ihmisen titteli siirtyi japanilaiselle Kane Tanakalle.

Lähteet
-------

1. ↑  GRG World Supercentenarian Rankings List Gerontology Research Group.  Arkistoitu 25.5.2018. Viitattu 26.7.2018.
2. ↑  世界上年齡最大的十位在世老人：全是女性 有一半都是日本人  4.5.2017. kknews. Viitattu 18.9.2017.
3. ↑  World's oldest person dies in Japan at age of 117  21.4.2018. The Sacramento Bee. Viitattu 21.4.2018.
4. ↑  県内最高齢114歳、石黒さん死去　平塚 (Arkistoitu – Internet Archive) 神奈川新聞 2015年12月7日(japaniksi)
5. ↑  アンチ・エイジング医学 アグレッシブに加齢に対抗する新たな予防医学. in: 日本抗加齢医学会雑誌  5.10. 2015. Japan Anti-Aging Medical Magazine Vol. 11, Nr. 4..  Arkistoitu 15.9.2016. Viitattu 22.4.2018.
6. ↑  Brennan, David. "World's oldest person Chiyo Miyako dies at 117, passing title to Kane Tanaka", *Newsweek*, 27 July 2018.
Formula BMW FB02.
**Formula BMW** oli nuorille kuljettajille tarkoitettu pikkuformulaluokka, jossa ajettiin BMW:n valmistamilla moottoreilla. Pisteitä jaettiin kymmenelle parhaalle järjestyksessä 20, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 3, 2, 1. Joka kilpailuviikonloppuna ajetaan kaksi kilpailua, joissa toisessa käännetyssä järjestyksessä 10 parhaan osalta. Sarja järjestettiin euroopassa, aasiassa ja amerikassa nimillä Formula BMW ADAC, Formula BMW Asia, Formula BMW USA, Formula BMW UK ja Formula BMW Pacific. Sarja järjestettiin vuosina 1998-2010. 

Vuodet 2011–2013 sarja tunnettiin Euroopassa nimellä **Formula BMW Talent Cup**.

Mestarit
--------

Eri maiden sarjojen mestaruuden ovat voittaneet Stefan Mücke, André Lotterer, Hannes Lachinger, Timo Glock, Nico Rosberg, Maximilian Götz, Ho-Pin Tung, Sebastian Vettel, Marchy Lee, Andreas Wirth, Tim Bridgman, Nico Hülkenberg, Salman Al-Khalifa, Richard Philippe, Dean Smith, Christian Vietoris, Earl Bamber, Robert Wickens, Niall Breen, Jens Klingman, Jazeman Jaafar, Daniel Morad, Marcus Ericsson, Ross Jamison, Esteban Gutiérrez, Alexander Rossi, Rio Haryanto, Felipe Nasr, Gabriel Chaves, Richard Bradley ja Robin Frijns. 

| Kausi | Sarja | Voittaja | Voittanut talli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Euroopan Formula BMW | Meksiko Esteban Gutiérrez | Saksa Josef Kaufmann Racing |
| 2008 | Amerikan Formula BMW | Yhdysvallat Alexander Rossi | Yhdysvallat EuroInternational |
| 2008 | Aasian Formula BMW | Hongkong Ross Jamison | Malesia Team Meritus |
| 2009 | Euroopan Formula BMW | Brasilia Felipe Nasr | Yhdysvallat EuroInternational |
| 2009 | Amerikan Formula BMW | Kolumbia Gabriel Chaves | Yhdysvallat EuroInternational |
| 2009 | Aasian Formula BMW | Indonesia Rio Haryanto | Malesia Questnet Team Qi-Meritus |
| 2010 | Euroopan Formula BMW | Alankomaat Robin Frijns | Saksa Josef Kaufmann Racing |
| 2010 | Aasian Formula BMW | Singapore Richard Bradley | Filippiinit Eurasia Motorsport |
| 2011 | Formula BMW Talent Cup | Saksa Stefan Wackerbauer | - |
| 2012 | Formula BMW Talent Cup | Saksa Marvin Dienst | - |
| 2013 | Formula BMW Talent Cup | Ruotsi Robin Hansson | - |
**Yrjö Väinö Paananen** (5. toukokuuta 1886 Helsinki – 3. lokakuuta 1910) oli suomalainen taidemaalari.

Paananen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1901–1904 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1905–1907. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1908 ja 1910. Paananen työskenteli 1907 ja 1909 isänsä kotipitäjässä Viitasaarella. Vuonna 1907 hänen mukanaan Viitasaarella oli myös taidemaalari Yrjö Ollila.

Paananen hukkui lokakuun alussa 1910 ollessaan ampumassa vesilintuja Mjölön saaren lähistöllä kahden muun miehen kanssa. Tuuli vei miesten veneen Pendarmin luodon rannalta, jossa he olivat nousseet maihin, ja Paananen lähti uimalla tavoittamaan karannutta venettä. Hänen voimansa uupuivat kuitenkin kesken. Eräs kalastaja pelasti pari tuntia myöhemmin luodolle jääneet kaksi miestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Yrjö Paananen
2. ↑  Ateljeetalo Tuulensuu : Viitasaaren kuvataide-elämän kolme ensimmäistä vuosikymmentä (vuodet 1901–1931)
3. ↑  Hukkunut ollessaan vesilintuja ampumassa, Suomalainen Kansa no 230 6.10.1910 s. 3 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Yrjö Paananen
**Liuskerastuli** (*Myadestes townsendi*) on rastulien sukuun ja rastaiden heimoon kuuluva amerikkalainen varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Liuskerastulin pituus on 20–24 cm, siipien kärkiväli 37 cm ja paino keskimäärin 34 g. Liuskerastuli on pienen rastaan kokoinen, yleisväriltään harmaa ja sen siiven yläpinnalla on punertavat kuviot. Pyrstö on pitkä ja sen reunasulat ovat valkoiset. Nokka on lyhyehkö, musta ja tukeva. Silmän ympärillä on valkoinen rengas. Sukupuolet ovat samannäköiset. Nuorella linnulla on vaaleat laikut päässä ja vartalossa.

Liuskerastuli on nimetty amerikkalaisen ornitologin John Kirk Townsendin kunniaksi.

Esiintyminen
------------

Liuskerastuli elää Pohjois-Amerikan länsiosassa Alaskasta, Brittiläisestä Kolumbiasta ja Albertasta pohjoisessa aina Meksikon keskiosiin saakka. Sen elinalueen laajuus on noin 3,6 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko noin 770 000 yksilöä. Laji on enimmäkseen paikkalintu, mutta osa kannasta muuttaa talveksi etelämmäksi.

Elinympäristö
-------------

Liuskerastulit asuvat pääasiassa vuoristojen havumetsissä. Talvella ne siirtyvät katajikkoihin, joissa sekä koiras että naaras puolustaa talvireviiriään laulamalla ja ajamalla tunkeilijat pois.

Lisääntyminen
-------------

Kuppimainen, ruohoista rakennettu pesä on maassa tai lähellä maanpintaa. Naaras munii yleensä kolme tai neljä munaa.

Ravinto
-------

Pääravintoa ovat marjat, katajanmarjat ja hyönteiset.

Lähteet
-------

* South-Dakota Birds

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Myadestes townsendi* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Cornell Lab of Ornithology


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2668264
* Wikispecies: Myadestes townsendi
* ABA: towsol
* ADW: Myadestes\_townsendi
* Avibase: 5459228D7CD8E8CB
* BirdLife: 22708587
* BOLD: 9584
* CoL: 44RLZ
* BOW: towsol
* eBird: towsol
* Euring: 10420
* GBIF: 2490849
* GNAB: townsends-solitaire
* iNaturalist: 12951
* IRMNG: 10768568
* ITIS: 179824
* IUCN: 22708587
* NatureServe: 2.106360
* NCBI: 164890
* Neotropical: towsol
* Xeno-canto: Myadestes-townsendi

 |

 |
BS-X:n toimintaperiaate (englanniksi).
**Satellaview** on Nintendon Super Famicomille (SNES) vain Japanissa julkaistu satelliittimodeemi-lisäosa, jolla pystyi lataamaan pelejä satelliittiyhteyden kautta. Laitteen nimen arvellaan tulevan sanoista "satellite" ja "view", tosin laitteen koko nimeä käytetään harvoin; yleisin nimi on **BS-X**, jossa BS tulee sanoista Broadcast Satellaview ja X tuntemattomasta tai nimettömästä. BS-X:n julkaisi ja kehitti Nintendo, ja toiminnasta vastasi St. GIGA. 

BS-X:lle julkaistut pelit voi jaotella seuraaviin kategorioihin: 

* Uudelleenjulkaisut
* Erikoisjulkaisut, kuten uusia osia jo olemassa oleviin pelisarjoihin.
* Remake-versioita Famicom-peleistä.
* Muokattuja Super Famicom -pelejä.
* Originaalit pelit

Huhuista huolimatta Satellaview ei ollut tappiollinen. 

Satellaview oli toiminnassa 23. huhtikuuta 1995 – 30. kesäkuuta 2000. Uusia pelejä ilmestyi vuoteen 1999 asti. Ensimmäisen oli *BS Zelda*, remake-versio Famicomin pelistä *Zelda no Densetsu* (*The Legend of Zelda*).

Katso myös
----------

* PlayCable (Intellivision)
* Sega Channel (Sega Mega Drive)

Lähteet
-------

1. ↑  Nintendo Satellaview BS-X Video Game Console Library. Viitattu 26.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* BS-X -yleistietoa (englanniksi)
* Virallinen Satellaview AV selector (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Satelliittiradio** tarkoittaa digitaalista radiolähetystä, joka lähetetään käyttäen satelliittien tiedonsiirtoa. 

Satelliittiradio toimii kaikkialla, mistä vain on suora näkyvyys taivaalle. Paikallisilla signaalinvahvistimilla lähetykset saadaan kuulumaan myös tunneleissa ja korkeiden talojen katveessa. Satelliittiradion etuina ovat laaja kuuluvuusalue ja verrattain nopea tiedonsiirto. Satelliittiradio on havaittu hyväksi vaihtoehdoiksi maissa, joiden pinta-ala on suuri ja asukastiheys pieni. Tiheään asutuissa maissa on kannattavampaa käyttää paikallisia radiolähetyksiä.

Satelliittiradio käyttää 1,4 GHz:n taajuutta ja Eureka 147 DAB -teknologiaa lähetyksiinsä muualla paitsi Pohjois-Amerikassa, jossa on käytössä 2,3 GHz:n taajuus SDARS-teknologialla. 

Satelliittiradion käyttäminen vaatii yhteyttä tietoliikennesatelliittiin. Suurimmassa osassa maailmaa satelliitit ovat yksityisessä omistuksessa, joten palvelut eivät ole ilmaisia. 

Yhdysvallat on tällä hetkellä satelliittiradion kehityksen kärkimaa. Satelliittimarkkinoiden kaksi johtavaa palveluntarjoajaa ovat vuonna 2008 fuusioituneet *XM Satellite Radio* ja *Sirius Satellite Radio*. Yhdysvalloissa on tarjolla monenlaisia radiovastaanottimia ja saatavilla on lukuisia radiokanavia. Vastaanottimia on pienistä mobiilimalleista kotistereolaitteisiin. Autoalalla on myös kiinnostuttu satelliittiradiovastaanottimista. Useat suurimmista autonvalmistajista ovat sopineet autoihin asennettavista järjestelmistä. Jokaisella radiovastaanottimella on oma yksilöivä tunnistetieto, jolla se tunnistetaan ja kytketään järjestelmään.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
*
**Frits Celis** (s. 11. huhtikuuta 1929 Antwerpen) on belgialainen säveltäjä, kapellimestari ja harpisti. Hän opiskeli Antwerpenin kuninkaallisessa konservatoriossa ja Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Hän opiskeli lisäksi orkesterinjohtoa Hermann Schmeidelin johdolla Salzburgissa (1949–51) ja Wolfgang von der Nahmerin johdolla Kölnissä (1953–54).

Celis on saanut useita palkintoja kapellimestarina ja säveltäjänä. Hän toimi Théâtre Royal de la Monnaien toisena kapellimestarina vuosina 1954–59. Sitten hän oli samassa asemassa Koninklijke Vlaamse Operassa (1959–60) ennen pääsemistään sen pääkapellimestariksi ja musiikilliseksi johtajaksi, jona hän toimi vuosina 1960–81. Vuodesta 1981 Celis on toiminut kapellimestarina Vlaamse Operassa, ja hän on esiintynyt vierailevana kapellimestarina useiden orkesterien johdossa monissa eri maissa.

Vuosina 1946–52 Celis toimi Koninklijke Vlaamse Operan ensiharpistina. Hän oli lisäksi professori Antwerpenin kuninkaallisessa konservatoriossa. Hänen kustantajansa on Centre Belge de Documentation Musicale. Hänen sävellystuotantonsa koostuu pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikki- sekä kuoro- ja muista vokaaliteoksista, joita on esitetty eri puolilla Eurooppaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Living Composers Project: Frits Celis


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Carolyn Mae "Carol" Jantsch** (s. 8. maaliskuuta 1985) on yhdysvaltalainen tuubansoittaja. Hän aloitti pianonsoiton opinnot ollessaan 6-vuotias, ja eufoniumin soiton ollessaan yhdeksän vanha. Tuubaan hän tarttui seitsemännellä luokalla.

Jantsch valmistui Interlochen Arts Academyn taidelukiosta vuonna 2002 ja vuonna 2006 Michiganin yliopistosta. Yliopisto-opintojensa aikana Jantsch haki tuuban soittajan työtä New York Philharmonic -orkesterista sekä Philadelphian orkesterista. New Yorkin työnhaussa hän pääsi semifinaaliin. Tuuban äänenjohtajan viran hän voitti Philadelphian orkesterista helmikuussa 2006. Jantsch on nuorin Philadelphian orkesterin soittajista, ja National Public Radion mukaan hän on Yhdysvaltain ensimmäinen naistuubisti, jolla on hallussaan tuuban äänenjohtajan paikka merkittävässä sinfoniaorkesterissa.

Orkesterityön lisäksi Jantsch opettaa Curtis Institute of Musicissa.

Jantsch on myös menestynyt ultimate frisbee -peleissä ja voittanut tuubanheittokisat.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Rooman keisarista, Carausius on myös kummitussirkkasuku, johon kuuluu muun muassa ruskosauvasirkka.*
Carausiuksen lyöttämä *antoninianus*.
**Marcus Aurelius Mausaeus Carausius** (k. 293) oli roomalainen usurpaattori, joka julistautui keisariksi noin vuonna 286 Britanniassa ja Pohjois-Galliassa. Carausius hallitsi seitsemän vuoden ajan.

Carausius sai tehtäväkseen johtaa Britannian laivastoa frankkeja ja sakseja ryöstöretkiä vastaan. Keisari Maximianus epäili kuitenkin, että Carausius piti osan ryöstösaaliistaan itse. Maximianus määräsi Carausiuksen teloitettavaksi. Saatuaan kuulla teloituskäskystä Carausius julisti itsensä keisariksi vuoden 286 lopulla tai vuoden 287 alussa. Maximianus aikoi hyökätä Britanniaan vuonna 288 tai 289, mutta tämä epäonnistui. 

Vuonna 293 Constantius I Chlorus, länsi Rooman uusi *caesar* hyökkäsi Carausiuksen valtaa vastaan Galliassa. Constantius alkoi piirittää Carausiusta Bononian satamakaupungissa, mutta pian Carausiuksen valtionvarainhoitaja Allectus murhasi hänet ja otti vallan omiin käsiinsä. Allectuksen hallituskausi kesti kolme vuotta ennen kuin Constantiuksen upseeri Asclepiodotus kukisti hänet.

Aiheesta muualla
----------------

* Roman Emperors – Carausius

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Diocletianus ja Maximianus** | **Rooman keisari** | Seuraaja:**Allectus** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ehdollepano** eli **virkaehdotus** on eräiden virkojen ja toimien täyttämisessä käytettävä menettely. Siihen osallistuu ainakin kaksi eriasteista viranomaista. Ehdollepanon tekee nimittävää viranomaista alempi viranomainen esittämällä ketkä hakijoista ovat sen käsityksen mukaan ansioituneimpia. Ehdollepanossa asetetaan tavallisesti kolme hakijaa pätevyysjärjestykseen säädöksissä määrättyjen perusteiden mukaisesti. Nimittävän viranomaisen ei ole pakko valita virkaan tai toimeen ensimmäiselle sijalle asetettua, vaan se voi valita jonkun muunkin ehdollepannuista edellyttäen, että tämä täyttää kelpoisuusvaatimukset. Hakijoilla on oikeus valittaa ehdollepanosta.

Virkanimitys voi olla suora, jolloin sen tekee viran tai toimen haettavaksi julistanut viranomainen. Kun nimitysprosessiin osallistuu ainakin kaksi eriasteista viranomaista, tehdään joko ehdollepano tai virkaesitys, jossa nimitettäväksi ehdotetaan vain yhtä henkilöä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana ehdollepano.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana ehdollepano.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja,* hakusana virkanimitys.
**Borovka** (ven. Боровка) on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava noin 14 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärveen.

Joen kulku
----------

Borovka alkaa karttojen mukaan turvetuotantoalueella sijaitsevasta suuremmasta lammesta. Tuotantoalue on ojitettu ja joen latvaosat kuuluvat tähän kuivatusjärjestelmään. Joki virtaa ensin kolme kilometriä luoteeseen ja kääntyy sitten Bolšaja Dygan (ven. Большая Дуга) kylän läheltä lounaaseen päin. Ensimmäisen viiden kilometrin jälkeen joki kääntyy kohti länttä. Se saapuu avoimelle peltoalueella ja virtaa siellä Jeršovon (ven. Ершово) läpi. Kylässä kulkee Pihkovaan johtava maantie (58K-96), jonka joki alittaa. Kylän jälkeen joki jatkaa lounaassa sijaitseaan Židilov Borin (ven. Жидилов Бор) kylään ja viimeinen osuus tapahtuu Peipsijärven rannikon kosteikkoalueella. Joki laskee siellä järveen.

Valuma-alue ja sivujoet
-----------------------

Borovka sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Peipsijärven alueella. Joki laskee Peipsijärven eteläosan (Pihkovanjärvi) itärantaan: Vesireitti jatkuu järven pohjoispäästä alkavalla Narvanjoella. Se virtaa Peipsijärven pohjoispäästä pohjoiseen päin ja se laskee lopuksi Suomenlahteen. Borovkan valuma-alue sijaitsee Pihkovan alueella ja siellä Pihkovan piirissä. Borovkalla on karttojen mukaan vain yksi sivu-uoma, joka on kartoissa ilman nimeä.

Hallintoalue
------------

Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (ven. Балтийский бассейновый округ). Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Asia on katsottu Internetin karttapalvelusta Google Maps-, Bing-, Yandex- tai GeoMixer-karttapalveluista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000