**Hilkka Helinä Halttunen** (o.s. **Itkonen**; 12. syyskuuta 1916 Viipuri – 16. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki 35 vuoden mittaisen uran puhe­teatterissa, elo­kuvissa, Radioteatterissa ja televisiotuotannoissa. Hilkka Helinä oli yksi suomalaisen elokuvan kultakauden tähdistä. Hänen tunnetuimpia valko­kangas­osiaan ovat muun muassa nimi­osa *Elinan surmassa* ja Kaisa-Reetan osa *Ryysy­rannan Joosepissa*.

Erityisen paljon Hilkka Helinä tulkitsi hyvässä sosio­eko­nomisessa asemassa olevien naisten tuntoja, kuten pää­roolin elo­kuvassa *Kartanon naiset*. Hän näytteli niin ikään useissa Simo Penttilän teksteihin perustuvissa elo­kuvissa ja *Niskavuori*-elo­kuvissa. Teatteri­taiteilijana hän työskenteli Intimiteatterissa. Hänet palkittiin Pro Finlandia -kunnia­merkillä vuonna 1971.

Lapsuus ja nuoruus
------------------

Hilkka Helinän vanhemmat olivat näyttelijä Aaro Itkonen ja puvuston­hoitaja Mimmi Grön­roos. Grönroos ja Itkonen eivät olleet avio­pari; heillä ei ollut taloudellisia edellytyksiä avioitua. He asuivat jonkin aikaa Oulussa, josta Itkonen muutti Viipuriin ja Grön­roos puolestaan Turkuun. Grönroos joutui matkaamaan Turusta Viipuriin synnyttämään tyttärensä pahojen puheiden välttämiseksi. Sen ajan Suomessa aviottoman lapsen synnyttäminen oli naiselle häpeällistä. Elämänsä ensi­vuodet Hilkka Helinä vietti viipurilaisessa sijais­perheessä. Myös Aaro Itkonen oli vahvasti mukana tyttärensä elämässä tämän alku­taipaleella. Hän avioitui erään viipurilaisen kauppiaan kanssa 1919 ja muutti Savonlinnaan. Sen jälkeen Mimmi Grönroos haki tyttärensä Turkuun.

Hilkka Helinä kävi kansakoulunsa Turussa. Teatterilavalla hän oli ensi kerran jo neli­vuotiaana kappaleessa *Kuningas Erik XIV*. Teatterin ohella Hilkka Helinä harrasti musiikkia. Hän opiskeli lähes ammatti­maiseksi pianistiksi Kosti Vehasen opastuksessa, mutta sävel­taiteilijan ura tyssäsi kun Vehanen muutti pois Suomesta. Kuuden tyttö­lyseo­vuoden jälkeen hänet otettiin harjoittelijaksi Turun Teatteriin. Parin näytäntö­vuoden kuluttua hän muutti Helsinkiin ja kirjautui opiskelijaksi Näyttämö­opistoon vuonna 1936. Opinnot kestivät kaksi vuotta.

Ura
---

### Näyttämö

Hilkka Helinän ensimmäiset teatteri­kiinnitykset olivat Kotkan Näyttämö 1938–1939, Viipurin Kaupunginteatteri 1939–1940 ja Tampereen Teatteri 1940–1941. Teatteriuran alku oli kiireinen. Hän oli mukana kaikissa ensimmäisen näytäntö­kautensa kappaleissa. Hilkka Helinän ensimmäinen tehtävä oli Mirja Joros huvi­näytelmässä *Vaarallinen ikä*. Tampereen Teatterissa hän näytteli muun muassa teoksessa *Nais­diktaattori*, jossa hän teki Dyveken roolin. Hilkka Helinä sai erinomaista palautetta myös rooleistaan näytelmissä *Jääkärin morsian*, *Jää­meren kansaa* ja *Viktorian husaari*.

Vuosina 1951–1960 Hilkka Helinällä oli kiinnitys Radioteatteriin, jossa hän oli erittäin käytetty näyttelijä. Hänellä oli muun muassa Ronskilan Hilkan rooli kuunnelmasarjassa *Kankkulan kaivolla*. "Täyttä tyydytystä ei radio­työ pysty näyttelijälle suomaan", Hilkka Helinä analysoi radiossa näyttelemistä, jota hän toisaalta arvosti äänenkäytön kehittäjänä.

Radiosta Hilkka Helinä siirtyi Intimiteatteriin vuonna 1960, ja nousi pian teatterin johtavaksi nais­näyttelijäksi. Hän teki useita kiitettyjä suorituksia huvi­näytelmissä ja näytteli 25-vuotis­taiteilija­juhlassaan Janen roolin salonki­komediassa *Yllättävä kälyni*. Intimi­teatterissa Hilkka Helinä työskenteli täysi­päiväisesti kuolemaansa saakka. Uransa aikana hän teki vierailuja Helsingin Kansanteatteriin ja Suomen Kansallisteatteriin.

### Elokuvat

Valko­kangas­ura ei ollut Hilkka Helinän haaveena, kun Kalle Kaarna ehdotti hänelle roolia elo­kuvassa *Elinan surma* vuonna 1938. Hän opiskeli tuolloin vielä Näyttämö­opistossa. Elinan rooli oli kuitenkin kuulunut hänen toiveisiinsa, joten hän otti tehtävän vastaan. Kriitikot kehuivat Hilkka Helinän suoriutumista viattoman Elina Fincken osassa. Seuraava pää­rooli oli uskollisen Karoliinan osa Kaarnan elo­kuvassa *Iso­viha*, joka sai ensi-iltansa joulun alla 1939. Hilkka Helinän suoritusta pidettiin välittömänä ja ilmeikkäänä.

Talvisodan aikana Hilkka Helinä työskenteli Viipurissa lottana. Helsinkiin hän palasi viimeisten evakuoitavien matkassa. Välirauhan aikana Viipurin Kaupungin­teatterin näyttelijät esittivät Suomalaisen Oopperan estradilla näytelmän *Nainen valehtelee*. Yleisössä ollut Suomi-Filmin johtaja Risto Orko näki Hilkka Helinän ja tarjosi elo­kuva­sopimusta. Vuonna 1941 alkoi Hilkka Helinän yhdeksän­vuotinen kausi Suomi-Filmin palkka­listoilla. Tällöin hän palasi Tampereelta Helsinkiin ja siirtyi kokonaan elo­kuvan palvelukseen, omien sanojensa mukaan "väestö­poliittisista syistä". Hän piti elo­kuva­työtä teatteria haastavampana, mutta vähemmän sitovana.

Hilkka Helinän elo­kuva­osat käsittävät koko joukon erilaisia hahmoja: kilttejä maalais­tyttöjä, seura­piiri­neitoja ja sala­peräisiä sankarittaria. Simo Penttilän kirjoittamassa jännitys­elo­kuvassa *Kuollut mies rakastuu* (1942) hänen esittämänsä argentiinalainen seikkailijatar hurmaa Joel Rinteen näyttelemän itse­tietoisen sankarin. Vuonna 1944 tuli ensi-iltaan *Kartanon naiset*, jossa Hilkka Helinällä oli pää­rooli ylä­luokan naisena; *Aamulehti* arvioi hänen suorituksensa voitokkaaksi, vaikka itse elokuva jätti aikalais­kriitikot viileiksi.

Toisen maailman­sodan jälkeen Hilkka Helinä näytteli sivu­rooleja, joissa pääsi näyttämään ammatti­taitoaan. Näitä olivat Niska­vuoren ylpeän Hetan osa elo­kuvassa *Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä* ja mieluisa Albinan osa Aleksis Kivi -elo­kuvassa *"Minä elän"*. Kriitikot kehuivat hänen rooli­tulkintojaan. Hänen muita *Niska­vuori*-tehtäviään olivat Esteri vuoden 1952 *Niskavuoren Hetassa*, Miina vuoden 1954 *Niskavuoren Aarnessa* ja keskeinen Martan rooli vuoden 1958 väri­filmatisoinnissa *Niskavuoren naiset*.

Hilkka Helinä teki haastavimman ja mieluisimman roolinsa Kaisa-Reeta Kenkkusena Roland af Hällströmin elo­kuvassa *Ryysy­rannan Jooseppi* (1955). Korkeatasoiseksi salonki­kaunottareksi leimattu Hilkka Helinä sai loistaa muista elo­kuva­osistaan täysin poikkeavassa kansannaisen luonne­roolissa. "Ryysy­rannan kova­osaisen emännän, jolla on yksi ainoa hame eikä edes paitaa, muodonsi Hilkka Helinä tavalla, joka on suureksi kunniaksi tälle aikaisemmin pirteänä komediennena nimeä tehneelle näyttelijättärelle", Elo­kuva-Aitan Valma Kivi­tie hehkutti.

1960-luvun puolella Hilkka Helinä oli mukana neljässä valko­kangas­elo­kuvassa. Kaksi niistä oli värielokuvia: *Nuoruus vauhdissa* ja *Ihana seikkailu*. Hänen viimeiset elo­kuva­roolinsa olivat sivu­osia nuorten näyttelijöiden hääriessä pää­tehtävissä. Kun elokuvatyöt tyrehtyivät Suomen elo­kuva­teollisuuden kriisin myötä, Hilkka Helinä sai rooli­töitä televisiosta. Hänen viimeiseksi roolikseen jäi Aino Sarpamaa suositussa televisio­sarjassa *Naapurilähiö* (1969–1973).

### Teatteritehtäviä

Hilkka Helinän näyttämö­tehtäviä:

* Anna Liisa (rooli: Pirkko)
* Elinan surma (Kirsti)
* Heinä­kuume (Judith)
* Jää­meren kansaa (Petra)
* Kypsyys­koe (Käthe Seidel)
* Nais­diktaattori (Dyveke)
* Olkaa kilttejä Mr Sloanelle (Kathy)
* Onni alkaa huomenna (Ola)
* Pastori Jussilainen (valles­manska)
* Rakkauden epä­säännöllinen verbi (Hedda Rankin)
* Sisarukset (Dolly)
* Tanssiaiset (Adela)
* Viisas avio­vaimo (Constance)
* Yllättävä kälyni (Jane)
* Ylös­nousemus (Fedosja)
* Ystävättäret (Deirdre)

Yksityiselämä
-------------

Hilkka Helinän avio­puoliso oli näyttelijä Kaarlo Halttunen. Paris­kunta avioitui syksyllä 1939 Mikael Agricolan kirkossa Helsingissä. Molemmat olivat tuohon aikaan Viipurin Kaupungin­teatterin näyttelijöitä. Heille syntyivät lapset Pekka Kaarlo (1941–1985), Marjukka Hilkka (1942) ja Elina Johanna (1952). Marjukka Halttunen seurasi vanhempiensa jalanjälkiä teatteri­näyttämölle; Elina Halttusesta tuli käsi­kirjoittaja.

Jatko­sodan lopulla Hilkka Helinän ja Kaarlo Halttusen lapset lähetettiin turvaan Ruotsiin. Hilkka Helinä haki heidät takaisin Suomeen kevät­talvella 1945.

Hilkka Helinän elämää varjostivat sairaudet. Hän sai ensimmäisen sydän­kohtauksensa alle 40-vuotiaana. Tuolloin hänellä todettiin sepel­valtimo­taudin oireita. Lisäksi hänellä diagnosoitiin munuaissyöpä. Hilkka Helinä pyrki jatkamaan työtään normaalisti ja synnytti kuopuksensa syöpä­diagnoosin jälkeen. Hän kuoli 56-vuotiaana ja hänet haudattiin Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.

Filmografia
-----------

Hilkka Helinä vuonna 1944 elokuvassa *Kartanon naiset*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Elokuvat |
| --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli |
| 1937 | *Juurakon Hulda* | opiskelija korkea­koulun käytävällä |
| 1938 | *Olenko minä tullut haaremiin* | palvelijatar Helvi Heinosen asunnossa |
| *Elinan surma* | Elina Fincke |
| 1939 | *Isoviha* | Karoliina Petrelius |
| 1940 | *Kyökin puolella* | Irma Relander |
| 1942 | *Synnin puumerkki* | Martta |
| *Kuollut mies rakastuu* | Berita Eliza Lopez, "Kaksi Iitä" |
| 1943 | *Miehen kunnia* | Elvi Auer, o.s. Grahn |
| 1944 | *Kartanon naiset* | Pia Barbara Björner, "Barbi" |
| *Herra ja ylhäisyys* | doña Carita, doña Brinidan tytär |
| 1945 | *Valkoisen neilikan velho* | Raija Arpia |
| *Kolmastoista koputus* | tanssijatar Mirja Somer |
| 1946 | *Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä* | Heta Niska­vuori |
| *"Minä elän"* | Albina Palm­qvist |
| 1947 | *Maaret – tunturien tyttö* | Annele Raitamo |

 | 

| Elokuvat |
| --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli |
| 1947 | *Koskenkylän laulu* | Anna Liuhala |
| 1948 | *Ruusu ja kulkuri* | Katri Foudila |
| *Hormoonit valloillaan* | Helena Kehkonen |
| 1949 | *Kalle-Kustaa Korkin seikkailut* | Miss Mary Morton, ent. Meeri Mäkinen |
| 1950 | *Härmästä poikia kymmenen* | Katri, Pouttulan tytär |
| 1952 | *Niskavuoren Heta* | Huovilan Esteri |
| *Kuollut mies kummittelee* | Kirsti Ström |
| 1954 | *Niskavuoren Aarne* | Miina, karjakko |
| 1955 | *Ryysy­rannan Jooseppi* | Kaisa-Reeta Kenkkunen |
| 1957 | *Synti­pukki* | rouva Aro |
| 1958 | *Niska­vuoren naiset* | Martta Niska­vuori |
| 1960 | *Skandaali tyttökoulussa* | Olga Kauppila |
| 1961 | *Nuoruus vauhdissa* | rouva Hilkkala |
| 1962 | *Ihana seikkailu* | neiti Ström |
| 1963 | *Totuus on armoton* | neiti Aaltonen |
| Ääniroolit |
| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| 1959 | *Sampo* | Lemminkäisen äidin ääni |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Televisioelokuvat |
| --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli |
| 1960 | *Olen 17-vuotias* | Suzanne |
| 1961 | *Tuomio* | Hanna Lindh, o.s. von Falck |
| 1963 | *Kahden kiukku* | nainen |
| 1965 | *Vapaa iltapäivä* | vuokraemäntä |
| 1966 | *Ristiäiset* | Martta, Antin vaimo |
| 1967 | *Sodan ja rauhan äänet* | — |
| 1968 | *Lieju­kana* | Alice Thomas |
| 1969 | *Lifti­matka jonnekin* | — |

 | 

| Televisiosarjat |
| --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli | Jaksot |
| 1961 | *Kuka on syyllinen?* | Elizabeth Graham | 3 jaksoa |
| 1963 | *Mitä tehdä?* | Helena | 1 jakso |
| 1965 | *Teatteri­tuokio* | hotelliemäntä | "Professori Taranne" |
| 1967–1969 | *Tarina­talo* | Minna Kallio | 5 jaksoa |
| 1969–1973 | *Naapurilähiö* | Aino Sarpamaa | 41 jaksoa |

 |

Lähteet
-------

* / Helinä, Hilkka (1916–1973) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Rytkönen, Sisko: *Ihanat naiset kankaalla – filmitähtiä suomalaisen elo­kuvan kulta­kaudelta*. Helsinki: Majakka, 2008. ISBN 978-951-9260-88-4.
* Halttunen, Marjukka: *Teatterin suora­suu*. Helsinki: Elina Simonen ja Kustannus­osake­yhtiö Otava, 2010. ISBN 978-951-1-23886-7.
* Suomen teatteri­järjestöjen julkaisuja: *Teatterin maailma – maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Helsinki: Kustannus­osake­yhtiö Tammi, 1950.
* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma – Suomen teatteri­laitos ja teatteri­väki*. Helsinki: Kustannus­osake­yhtiö Tammi, 1965.

### Viitteet

1. ↑  VLS - Näyttelijöitä ja elo­kuva­väkeä (12.11.1916 Viipuri – 16.5.1973 Helsinki, hauta­kivessä syntymä­aika syys­kuu) *Sil­viisii*. Viitattu 27.11.2021.
2. 1 2 3 4  Veistäjä, s. 165
3. ↑  Halttunen, s. 11, 12
4. ↑  Halttunen, s. 12–14
5. ↑  Rytkönen, s. 120
6. ↑  Rytkönen, s. 122
7. 1 2 3  Rytkönen, s. 125
8. ↑  Rytkönen, s. 130
9. ↑  Rytkönen, s. 121–123
10. ↑  Halttunen, s. 19, 20
11. ↑  Rytkönen, s. 127
12. ↑  Rytkönen, s. 127, 128
13. 1 2  Rytkönen, s. 128
14. ↑  Suomen teatteri­järjestöjen julkaisuja, s. 158
15. ↑  Veistäjä, s. ?
16. ↑  Halttunen, s. 18
17. ↑  Rytkönen, s. 131
18. ↑  Halttunen, s. 23
19. ↑  Halttunen, s. 124
20. ↑  Hilkka Helinä *IMDb*. Viitattu 18.1.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |