recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Daniel James "Dan" Howell** (s. 11. kesäkuuta 1991) on brittiläinen videobloggaaja ja radiojuontaja. Hänet tunnetaan erityisesti YouTube-kanavasta *Daniel Howell*, jolla on yli 6 miljoonaa tilaajaa. Vuosina 2013-2016 hän juonsi BBC Radio 1 -kanavalla yhdessä hyvän ystävänsä Phil Lesterin kanssa.

Howell syntyi ja kasvoi Wokinghamissa, Berkshiressä. Ennen YouTube-uran aloittamista hän työskenteli yrityksissä Focus DIY ja Asda. Myöhemmin Howell opiskeli Manchesterin yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa keskittyäkseen YouTube-kanavaansa. Nykyisin Howell asuu yhdessä Phil Lesterin kanssa Lontoossa. Howell oli alun perin Phil Lesterin fani. He tutustuivat internetin kautta ja tapasivat myöhemmin 19 lokakuuta 2009 ja kuvasivat ensimmäisen videonsa yhdessä.

Howell latasi ensimmäisen YouTube-videonsa nimeltään "HELLO INTERNET" (suom. *Hei Internetti*) vuonna 2009. Nykyisin hänen kanavallaan on yli 6 miljoonaa tilaajaa ja yli 600 miljoonaa näyttökertaa. Yleensä hän kertoo niillä omasta elämästään. Howellin muita kanavia ovat *danisnotinteresting* ja *DanAndPhilGAMES* sekä *DanAndPhilCRAFTS*, ensimmäinen mainituista kanavista on hänen sivukanavansa, toinen taas puolestaan pelikanava, jota hän ylläpitää yhdessä Lesterin kanssa. Kolmas kanava - *DanAndPhilCRAFTS* - on aprillipila, jonka takia kanavalla on vain kolme videota. Ensimmäisellä videolla he tekevät paperisia lumihiutaleita, toisella glitterinaamat (*Glitterfaces)* ja kolmannella he tekevät perunaleimaisimet*.* Lesterin ja Howellin fanikuntaa kutsutaan Phandomiksi.

Vuonna 2015 julkaistiin Phil Lesterin ja Dan Howellin kirjoittama omaelämäkerrallinen kirja *The Amazing Book Is Not On Fire* (kombinaatio hänen ja Philin Youtube-kanavistaan ja book-sanasta). Kirja kertoo heidän yhteisestä YouTube-urastaan ja sen hyvistä ja huonoista puolista. Vuonna 2015-2016 Dan ja Phil pitivät kiertueen *The Amazing Tour Is Not On Fire*, jonka aikana he kävivät Britanniassa, Amerikassa, Australiassa ja Euroopassa (Dublinissa, Berliinissä ja Tukholmassa). 5. lokakuuta 2016 YouTube Rediin ilmestyi kaksi elokuvaa heidän kiertueestaan, Toisessa elokuvassa - *The Amazing Tour Is Not On Fire -* on heidän koko lavaesityksensä ja toinen elokuva - *Dan and Phil's Story of TATINOF -* on dokumentti kiertueesta.

Aiheesta muualla
----------------

* Dan Howell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* danisnotonfiren kanava YouTubessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Puolalaisia kenraaleita - vasemmalta oikealla - Marian Kukiel (puolustusministeri), Kazimierz Sosnkowski (ylipäällikkö) ja Stanisław Kopański (yleisesikunnan päällikkö) Lontoossa 1944.
**Marian Włodzimierz Kukiel** (tunnettu myös pseudonyymeillä *Marek Kąkol* ja *Stach Zawierucha*, 15. toukokuuta 1885 Dąbrowa Tarnowska – 15. elokuuta 1972 Lontoo, Iso-Britannia) oli puolalainen kenraali, sotahistorioitsija ja poliittinen aktivisti.

Kukiel taisteli puolalaisissa legioonissa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli Puolan yleisesikunnan kenraalikunnan osasto III:n apulaisjohtaja vuosina 1919-1920 ja osallistui Puolan-Venäjän sotaan 1919-1921. Hänestä tuli 51. rykmentin 20. prikaatin komentaja 1920 ja samalla kenraalikunnan historiallisen toimiston johtaja. Hän komensi 13. divisioonaa 1923-25 mutta erosi Józef Piłsudskin toukokuun vallankumouksen jälkeen. Vuodesta 1927 hän toimi sotahistorian professorina Jagiellonian yliopistossa ja hänestä tuli Puolan akatemian jäsen 1932. Hän toimi Czartoryskin museon johtajana Krakovassa 1930-1939.

Vuonna 1939 hän otti osaa Lvovin puolustukseen. Hän toimi Puolan pakolaishallituksen varasotaministerinä 1939-40 Lontoossa ja Puolan 1. joukkojen komentajana 1940-42. Vuodesta 1943 hän oli pakolaishallituksen sotaministeri ja sodan jälkeen hän toimi Puolan pakolaisyliopiston professorina 1945-1973 sekä Puolan historiainstituutin johtajana Lontoossa. Hän oli Sikorski-instituutin jäsen Lontoossa 1951-1966.

Julkaisuja
----------

* *Dzieje wojska polskiego w dobie napoleońskiej 1795-1815* (t. 1-2 1918-20)
* *Zarys historii wojskowości w Polsce* (t. 1-2 1921, julk. in 1949)
* *Wojna roku 1812* (t. 1-2 1937)
* *Dzieje Polski porozbiorowej 1795-1921* (1961)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Aarne Olavi Mikael Nupponen** (25. syyskuuta 1932 Salmi – 7. tammikuuta 2019) oli suomalainen kultaseppä, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Nupposen vanhemmat olivat kauppias Mikko Nupponen ja Anna Kronholm. Hän avioitui 1955 Annikki Saharisen kanssa. Nupponen kävi kuusi luokkaa Joensuun lyseota 1944–1950 ja valmistui merkonomiksi Tampereen kauppaopistosta 1952. Kultasepän tutkinnon hän suoritti 1968. Nupponen oli M. & O. Nupposen johtaja 1955–1960 ja kultasepänliike Joenkullan perustaja 1957 ja Kultasillan perustaja 1962.

Joenkulta-Kultasilta, Olavi ja Ritva Nupponen Ky:n yhtiömies Nupponen oli 1964–1973, Joenkulta-Kultasilta Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja 1973–1991 ja sitten Joenkulta Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja. Hän oli myös fotoliike Kuvasillan perustaja 1968, Optikuvan perustaja ja toimitusjohtaja 1973–1984, kultasepänliike City-ajan perustaja 1980 ja fotoliike Canon-Shopin perustaja 1981. Nupponen oli lisäksi Karelian Kulta Ky:n vastuullinen yhtiömies ja fotoliike Foto-Pisteen omistaja sekä Unkarissa toimineen Finlandia Kft:n perustaja.

Nupposella oli myös lukuisia liike-elämän ja muita luottamustoimia. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1990, Pohjois-Karjalan maakunnan yrittäjäksi hänet valittiin 1987. Nupponen voitti kaitaelokuvauksen amatöörien maailmanmestaruushopean 1979 elokuvallaan *Vaskenvalajat* ja sai useita kaitaelokuvauksen Suomen mestaruusmitaleja. Hän oli 1963–1971 Suomen Kaitaelokuvaajien Liiton hallituksen jäsen. Nupponen, joka harrasti myös taide-esineiden ja postimerkkien keräilyä, sai hopeamitalin postimerkkeilyn maailmannäyttelyssä 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tarma, Heikki: Kauppaneuvos Olavi Nupponen 1932–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 11.10.2023.
2. 1 2 3 4  Kuolleet. Olavi Nupponen.  *Karjalainen*, 3.2.2019, nro 34, s. 33. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.10.2023.  (ei-vapaa)
Raimo Sirkiä konsertin jälkeen Lantanassa.
**Raimo Juhani Sirkiä** (s. 7. helmikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja (tenori).

Ura
---

Vuonna 1959 Sirkiä teki kahdeksanvuotiaana harmonikan- ja tuohitorvensoittajat roolit elokuvissa *Pekka ja Pätkä mestarimaalareina* sekä *Sampo*. Hän oli Suomen nuorten harmonikkamestari vuosina 1961–1963 ja 1965.

Sirkiä voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1981, jonka jälkeen hän oli kiinnitettynä Kielin oopperassa 1983–1985, Dortmundin oopperassa 1985–1991 sekä Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1990 ja Deutsche Oper am Rheinissa vuodesta 1991. Lisäksi Sirkiä on vieraillut menestyksellisesti useilla keskieurooppalaisilla oopperanäyttämöillä. Vuosina 2002–2007 hän toimi Savonlinnan oopperajuhlien taiteellisena johtajana.

Sirkiä on tehnyt italialaisen sekä saksalaisen oopperan saralla erittäin laajan repertuaarin. Hän on esittänyt lähes kaikki Verdin, Puccinin, Straussin ja Wagnerin oopperoiden tenoripääroolit. Keväällä 2006 Sirkiä jäi eläkkeelle Kansallisoopperasta, jossa hänen viimeinen pääroolinsa oli Richard Wagnerin *Parsifalin* nimirooli.

Muuta
-----

Raimo Sirkiän isä oli viihdetaiteilija Raimo Armas Sirkiä (1931–2018), joka tunnettiin muun muassa taikurina ja tanssiorkesteristaan ja joka huuliharpunsoittajana voitti Suomen mestaruuksia.

Vuonna 2002 Sirkiä aiheutti kohun purkamalla Tapio Rautavaaran kotitalon Helsingin Oulunkylän Teinintieltä Rautavaara-seuran ja perikunnan kiivaasta vastustuksesta huolimatta. Talo purettiin, koska sen perusta ja rakenteet eivät olisi kestäneet lisärakentamista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 393. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. ↑  Raimo Sirkiä Elonetissä.
3. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 29.4.2018, s. C 16.
4. ↑  4. Tapio Rautavaaran talon paikka (Arkistoitu versio) Kaupunginosat.net

Aiheesta muualla
----------------

* Raimo Sirkiän kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Robert Acquafresca
**Robert Acquafresca** (s. 11. elokuuta 1987 Torino) on italialainen jalkapalloilija, joka pelaa Serie A -joukkue Atalanta BC:ssä, jossa hän on lainalla Genoasta. Torino FC:n kasvatti Acquafresca on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Pelaajaura
----------

### Seurajoukkueura

Torinossa syntynyt, italialaisen isän ja puolalaisen äidin omaava, Acquafresca liittyi 6-vuotiaana Torino FC:n nuorten joukkueeseen. Viimeisenä juniorivuotenaan, 2005, Acquafresca pelasi Campionato Primaverassa 14 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. 

Torino nousi Serie A:han 2005, mutta taloudellisista ongelmista johtuvien syiden takia Torino joutui kuitenkin palaamaan Serie B:hen ja joukkue joutui laittamaan pelaajiaan myyntiin. Inter päätyi ostamaan Acquafrescan nuorten joukkueeseensa, mutta jo kahden päivän päästä kaupasta, Acquafresca päätettiin lainata Trevison riveihin Serie B:hen. 

Trevisossa Acquafresca pelasi kaksi kautta, kunnes 2007 kesällä Inter jatkoi hänen vuokraamistaan. Acquafresca oli osana David Suazon vaihtokauppaa, jossa Acquafresca siirtyi Cagliariin. Cagliarissa Acquafresca pelasi todella hyvin tehden 14 maalia, hän osui muun muassa Interiä vastaan. 

29. kesäkuuta 2009 Acquafresca siirtyi Genoaan vaihtokaupassa, jossa Interiin siirtyi Diego Milito. Genoa on kuitenkin lainaamassa Acquafrescaa tulevaksi kaudeksi Atalantaan.

### Maajoukkueura

Acquafrescaa on pidetty yhtenä Italian jalkapalloilun kirkkaimpana tulevaisuuden tähtenä. Hän on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 21 ottelua tehden 11 maalia. Hän on pelannut myös Italian U-17, U-18 sekä U-19 maajoukkueissa. U-21 maajoukkueessa hän teki debyyttinsä 2007 Albaniaa vastaan. 

Lisäksi Acquafresca edusti Italian alle 23-vuotiaiden maajoukkuetta kesäolympialaisissa 2008. 

Leo Beenhakker on yrittänyt houkutella Acquafrescaa pelaamaan Puolan maajoukkueeseen, koska Acquafresca omaa puolalaisen äidin. Hän olisi voinut yrittää hankkia Puolan kansalaisuuden, mutta Acquafresca on päättänyt edustaa Italiaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Acquafresca Sky Sports sivustolla

Italian joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Viviano |
2 Motta |
3 De Ceglie |
4 Nocerino |
5 Cigarini |
6 Criscito |
7 Montolivo |
8 Marchisio |
9 Rocchi |
10 Giovinco |
11 Rossi |
12 Dessena |
13 Coda |
14 Acquafresca |
15 Bocchetti |
16 De Silvestri |
17 Abate |
18 Consigli |
20 Candreva |
21 Russotto |
Valmentaja Casiraghi
Paul Henderson 
*Tämä artikkeli kertoo entisestä jääkiekkoilijasta. Paul Henderson on myös entinen pikajuoksija.*
**Paul Henderson** (s. 28. tammikuuta 1943, Lucknow, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Laitahyökkääjä Henderson pelasi 13 kautta National Hockey Leaguessa seuroinaan Detroit Red Wings, Toronto Maple Leafs ja Atlanta Flames. Hänet muistetaan parhaiten Kanadan Neuvostoliittoa vastaan vuonna 1972 pelaaman Summit Series -sarjan voittomaalin tekijänä.

Liigaa vaihdettuaan Henderson pelasi vielä vuoden 1974 Summit Series -tapahtumassa Neuvostoliittoa vastaan; tällöin jalkeilla eivät kuitenkaan olleet Kanadan kaikki parhaat pelaajat, vaan ainoastaan WHA:ta edustaneet kiekkoilijat. Henderson oli siirtynyt samana vuonna pelaamaan WHA:han, Toronto Toros -seuraan. Seuran muutettua Birminghamiin, USA:n Alabamaan hän jatkoi sen uudessa Birmingham Bulls -joukkueessa kunnes se siirtyi CHL-liigaan vuonna 1979.

Henderson palasi NHL:ään vielä loppukaudeksi 1980, Atlanta Flamesin vahvuuteen. Seuraavalla kaudella hän vielä jatkoi CHL:n Birmingham Bullsissa kunnes lopetti vuonna 1981.

Se, että Hendersonia ei ole koskaan valittu Hockey Hall of Fameen, on synnyttänyt ristivetoa – on ilmeistä, että pohjoisamerikkalaisessa kiekkoilussa voittomaalin tekoa vuoden 1972 Summit Seriesissä ei sinänsä pidetä riittävänä meriittinä lajin kunniagalleriaan pääsemiseksi.

NHL:ssä Henderson teki yhteensä 236 maalia ja 477 tehopistettä kaikkiaan 707 ottelussa.

Saavutuksia
-----------

* Pelasi NHL:n All Stars -ottelussa vuosina 1972 ja 1973

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Lothringenin herttua Kaarle IV
**Kaarle IV** (5. huhtikuuta 1604 Nancy – 18. syyskuuta 1675 Allenbach) oli Lothringenin herttua vuosina 1624–1634 ja 1661–1675. Hän taisteli kenraalina keisarillisessa armeijassa kolmikymmenvuotisessa sodassa ja Ranskan-Hollannin sodassa.

Kaarle nousi valtaan vuonna 1624, mutta luopui vallasta 1634 nuoremman veljensä Nikolauksen hyväksi. Kaarle liittyi katoliseen liigaan kolmikymmenvuotisessa sodassa, ja yhdisti armeijansa Johann Tillyn kanssa Breitenfeldin taistelun jälkeen 1631. Myöhemmin hän palveli kenraalina keisarillisessa armeijassa, osallistuen muun muassa Nördlingenin ja Tuttlingenin taisteluihin. Ranskalaiset miehittivät Lothringenin herttuakunnan 1635 liittyessään kolmikymmenvuotiseen sotaan.

Kolmikymmenvuotisen sodan päätyttyä 1648 Kaarle siirtyi Espanjan palvelukseen, mutta joutui epäsuosioon vuonna 1654, ja espanjalaiset vangitsivat hänet. Hän vapautui vankeudesta Pyreneiden rauhan jälkeen 1659. 

Vuonna 1661 Nikolaus II luopui vallasta, ja Kaarle nousi uudestaan herttuaksi. 1670 Ludvig XIV miehitti herttuakunnan uudestaan Ranskan–Hollannin sodassa ja Kaarle joutui pakenemaan ja liittyi keisarilliseen armeijaan taistellakseen Ranskaa vastaan.

Kaarlen ulkopolitiikkaa leimasi itsepäinen Ranskan vastustus, joka johtui ranskalaisten yrityksistä sulauttaa Lothringenin herttuakunta osaksi Ranskaa. Hän epäonnistui tavoitteessaan ja kuoli maanpaossa Saksassa palkkasoturina. Kaarlen jälkeläiset saivat herttuakunnan takaisin vasta vuonna 1697 yhdeksänvuotisen sodan päätyttyä, mutta Ludvig XIV miehitti sen uudestaan jo Espanjan perimyssodan aikana.

Lähteet
-------

* Childs, John: *Warfare in the Seventeenth Century*. Lontoo: Cassell, 2001. ISBN 0-304-36373-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Oluttupavallankaappausyrityksen syytetyt ryhmäkuvassa. Robert Wagner äärimmäisenä oikealla.
**Robert Heinrich Wagner** (13. lokakuuta 1895 Lindach bei Eberbach, Saksa – 14. elokuuta 1946 Fort Ney, Ranska) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen aluejohtaja *Gauleiter* Badenissa ja Elsassin siviilihallinnon johtaja, kun natsi-Saksa miehitti Ranskaa toisen maailmansodan aikana.

Wagner tutustui Adolf Hitleriin jo ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän oli mukana epäonnistuneessa oluttupavallankaappauksessa 1923, josta hänet tuomittiin vankeuteen yhdessä Hitlerin kanssa.

Natsihallinnon aikana Wagner toimi aluksi Badenin Gauleiterina. Lokakuussa 1940 hän lähetti ylpeänä Hitlerille viestin: *Baden ist als erster Gau judenfrei.* – "Baden on vapaa juutalaisista ensimmäisenä hallintoalueena." Wagnerista tehtiin myös Elsassin Gauleiter, jossa hän ansaitsi nimityksen *Schlächter vom Elsaß* – Elsassin teurastaja.

Sodan jälkeen Wagner joutui oikeuteen rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Strasbourgin sotatuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan 1946. Tuomio pantiin täytäntöön 14. elokuuta 1946 Fort Neyssa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Franciszek Henryk Siła-Nowicki** (29. tammikuuta 1864, Krakova – 3. syyskuuta 1935 Zawoja) oli Nuorta Puolaa edustanut runoilija, vuorikiipeilijä, sosialistinen aktivisti ja tatravuorilla olevan *Orla Perć*-retkeilyreitin suunnittelija.

Elämä
-----

Franciszek Nowickin isä oli eläintieteilijä ja puolalaisen luonnonsuojelun pioneeri Maksymilian Nowicki 
ja äiti Antonina Kasparek, jonka veli oli kansainvälisen oikeuden professori, Jagellon yliopiston rehtori Franciszek Kasparek.

Yliopistossa opiskellessaan Nowicki toimitti yhdessä Kazimierz Tetmajerin, Andrzej Niemojewskin, Artur Górskin kanssa sosialistista lehteä *Ognisko*. Joitakin vuosia myöhemmin hän oli mukana perustamassa Puolan sosiaalidemokraattista puoluetta (*Polska Partia Socjalistyczno-Demokratyczna*). Vuodesta 1894 lähtien hän opetti toisen asteen oppilaitoksessa (*gimnazjum*).

In 1924 Nowicki jäi eläkkeelle, ja vuonna 1934 hänestä tuli puolalaisten kirjailijoiden yhdistyksen kunniajäsen (*Związek Zawodowy Literatów Polskich*).

Nowicki julkaisi runoja ja tarinoita ja käänsi Goethen tuotantoa.

Katso myös
----------

* Nuori Puola

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Puola

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Franciszek Nowicki
**Snow White's Poison Bite** (SWPB) on joensuulaislähtöinen post-hardcore-yhtye. SWPB:n musiikkia voi kuvailla *post-hardcorena*. Bändi itse on liittänyt musiikkiinsa genret "murdercore", "horrorcore" ja "killcore". Yhtyeen perustivat alkuvuodesta 2007 Allan "Jeremy Thirteenth" Cotterill, Juuso Puhakka, Tuomo Korander ja Teemu Leikas, basisti Jarkko Penttinen liittyi mukaan seuraavana vuonna. Loppuvudesta 2009 Juuso Puhakka jätti yhtyeen musiikillisten ja henkilökohtaisten erimielisyyksien takia. Laulaja Allan Cotterill on syntynyt Britanniassa, mutta hän on asunut Suomessa kuusivuotiaasta asti. Muut jäsenet ovat suomalaisia.

Snow White’s Poison Bite voitti toukokuussa 2008 Big Boom -bändikisan, jonka palkintona oli kolme päivää studioaikaa ja keikka Himos-festivaaleilla. toukokuussa 2009 SWPB soitti amerikkalaisen post-hardcoreyhtyeen Alesanan lämmittelijänä Helsingissä. SWPB on ollut mukana myös Music Against Drugs -kiertueella.

SWPB kirjoitti alkuvuodesta 2009 sopimuksen Poko Rekords/EMI Finlandin kanssa. Helmikuussa 2009 ilmestyi SWPB:n ensimmäinen EP, *Drama Trough Your Stereo*. 2010 SWPB kirjoitti sopimuksen Sound of Finlandin Hyeena Trax -levymerkin kanssa ja julkaisi singlet *Kristy Killings* sekä *Valentine’s Doom*, jonka sai ladata ilmaiseksi netistä. Debyyttialbumi *The Story Of Kristy Killings* julkaistiin 27.10.2010. Japanissa levyn julkaisi Marquee/Avalon.

Jäsenet
-------

* Allan "Jeremy Thirteenth" Cotterill - laulu
* Hannu Saarimaa - basso
* Emil Pohjalainen - kitara
* Dylan Broda - rummut

Julkaisut
---------

### Omakustanteet/EP:t/Singlet

* Snow White’s Poison Bite (EP 2008, omakustanne)
* Drama Trough Your Stereo (EP 2009, Poko Rekords)
* Valentine's Doom (single 2010, Sound Of Finland)
* Kristy Killings (single 2010, Sound Of Finland)
* The End Of Prom Night (single 2010, Sound Of Finland)
* Count Dracula Kid (single 2012, Victory Records)
* Gruesome Gory Horror Show (single 2013, Victory Records)

### Albumit

* The Story of Kristy Killings (lokakuu 2010, Sound Of Finland)
* Featuring: Dr. Gruesome And The Gruesome Gory Horror Story (huhtikuu 2013, Victory Records)

Lähteet
-------

* Keskisuomalaisen juttu SWPB:stä

### Viitteet

1. ↑  Allaccessmagazine.com 26.5.2011 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* SWPB MySpacessa
* Haastattelu, Imperiumi.net
Steve Souza, 2016
**Steve "Zetro" Souza** (s. 24. maaliskuuta 1964 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen metallimusiikin laulaja, joka on tullut tunnetuksi parhaiten thrash metal- yhtye Exoduksen vokalistina. Souza oli Exoduksen laulaja vuosina 1986-1992, jonka jälkeen hän liittyi takaisin yhtyeeseen vuonna 2002 ja oli yhtyeessä parin vuoden ajan, jonka jälkeen hänet korvasi Rob Dukes. Souza palasi Exodukseen jälleen vuonna 2014. 
Exoduksen lisäksi Souza on tehnyt yhteistyötä yhdysvaltalaisen Testament- yhtyeen kanssa, sekä ollut laulajana AC/DZ- sekä, Dublin Death Patrol- yhtyeissä. 

Souzan laulutyyli on hyvinkin korkea, mutta ei kuitenkaan puhdas. Souzan kirjoittaamat sanoitukset käsittelee yleensä yhteiskuntaa ja kuolemaa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Matteo Carcassi
**Matteo Carcassi** (1792, Firenze – 16. tammikuuta 1853, Pariisi) oli italialainen säveltäjä ja kitaristi.

Carcassi aloitti pianolla, mutta oppi soittamaan myös kitaraa jo lapsena. Vuonna 1810 Carcassi muutti Saksaan ja saavutti esiintymisillään nopeasti suurta menestystä. Vuonna 1815 hän asui Pariisissa ja toimi kitaran- ja pianonsoiton opettajana. Ollessaan konserttikiertueella Saksassa vuonna 1819 hän tapasi ensimmäisen kerran tulevan ystävänsä Antoine Meissonnierin. Meissonnier, joka oli Carcassin tavoin kuuluisa kitaristi, julkaisi useita Carcassin teoksia Pariisissa sijainneessa kustantamossaan.

Vuodesta 1820 eteenpäin Carcassi vietti suurimman osan ajastaan Pariisissa. Vuonna 1822 hän konsertoi Lontoossa saavuttaen suurta mainetta sekä taiteilijana että opettajana. Pariisissa Carcassi ei kuitenkaan yltänyt yhtä suureen menestykseen vielä pitkään aikaan; syynä tähän oli kenties hänen maanmiehensä, yleisön rakastaman Ferdinando Carullin läsnäolo.

Carcassi kävi jälleen Saksassa vuoden 1824 syksyllä. Tämän jälkeen hän esiintyi Lontoossa, missä hänen maineensa avasi ovia arvostetumpiin konserttisaleihin. Lontoosta Carcassi palasi takaisin Pariisiin. Seuraavien vuosien aikana hän teki useita konserttikiertueita Euroopan tärkeimpiin kulttuurikaupunkeihin. Vuonna 1836 Carcassi palasi lyhyeksi ajaksi konserttisaleihin, mutta lopetti esiintymisensä vuonna 1840. Hän kuoli Pariisissa vuonna 1853.

Vuonna 1836 Carcassi julkaisi kolmiosaisen *metodin* kitaralle (*Méthode complète pour la Guitare*, op. 59), jota käytetään edelleen opetuksessa. Carcassin tunnetuimmat teokset ovat luultavasti hänen 25 etydiään *Etudes melodiques et progressives* (op. 60), jotka ovat säilyttäneet suosionsa kitaransoitonopiskelijoiden keskuudessa nykypäiviin saakka. Carcassi myös sovitti monia suosittuja ooppera-aarioita kitaralle. Kaiken kaikkiaan hänen kitaratuotantoonsa kuuluu 300 sävellystä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matteo Carcassi**.
* The biography of Matteo Carcassi (1792 - 1853) (englanniksi)
* Carcassin sävellyksiä pdf-muodossa
* Matteo Carcassi International Music Score Library Project (englanniksi)
* Vapaasti käytettävissä olevia Carcassin partituureja Mutopia Project

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
	+ 2
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Johan Rosenhane
**Johan Rosenhane** (16. helmikuuta 1611 Torpin säteri, Husby-Oppunda socken, Nyköping – 3. heinäkuuta 1661 Rydin kartano, Sankt Lars socken, Itä-Götanmaa) oli ruotsalainen valtaneuvos ja Ikalaborgin vapaaherra joka toimi Viipurin läänin maaherrana 1640- ja 1650-luvuilla. 

Rosenhane tuli opiskelemaan Uppsalan yliopistoon vuonna 1625 ja hän opiskeli ulkomailla Saksassa, Hollannissa, Ranskassa ja Englannissa 1631–1636. Hän oli sitten pfalzkreivi Carl Gustafin, tulevan kuningas Kaarle X Kustaan, palveluksessa ja seurasi häntä ulkomaille 1638–1640.

Rosenhanesta tuli Itä-Götanmaan läänin varamaaherra 1643 ja alikäskynhaltija Tukholmaan 1645. Hän oli sitten Viipurin läänin maaherrana 1645–1650 ja Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherrana 1650–1655. Rosenhane palasi sitten Ruotsiin ja oli Itä-Götanmaan maaherrana 1655–1658. Hänestä tuli valtaneuvoa 1658 ja hänet nimitettiin hovioikeudenneuvokseksi samana vuonna. 

Rosenhanen Viipurin läänin maaherrana ollessaan vuosina 1652–1654 pitämä päiväkirja on julkaistu 1999.

Kirjallisuutta
--------------

* Pekka Toivanen : *Viipurin maaherran Johan Rosenhanen diarium, päiväkirja 1652-1654 : mahtimiehen elämää itäisessä Suomessa - Johan Rosenhanes diarium*. Julkaisusarja / Etelä-Karjalan museo 20. Lappeenranta 1999 ISBN 9517850344

Aiheesta muualla
----------------

* Johan Rosenhanen elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Johan Rosenhane (1611–1661)
**Abraham Lincoln** (13. toukokuuta 1744 Berksin piirikunta, Pennsylvania – toukokuu 1786 Jeffersonin piirikunta, Virginia nykyisin Kentucky) oli yhdysvaltalainen kapteeni ja presidentti Abraham Lincolnin isoisä.

Elämä
-----

Abraham Lincoln syntyi Berksin piirikunnassa, Pennsylvaniassa 13. toukokuuta 1744. Hänen isänsä John Lincoln (1716–1788) oli kotoisin Monmouthin piirikunnasta, New Jerseystä ja hänen äitinsä Rebecca Morris (1720–1806) oli kotoisin Pennsylvaniasta. Abraham oli perheen vanhin lapsi. Hänellä oli myös kahdeksan nuorempaa sisarusta: Hannah, Lydia, Isaac, Jacob, John, Sarah, Thomas ja Rebecca. Abrahamin isä John Lincoln osti vuonna 1768 maata Virginiasta. Vuonna 1773 alue jaettiin perheen kahden vanhimman pojan, Abrahamin ja Isaacin kesken.

Abraham Lincoln toimi kapteenina Yhdysvaltain vapaussodan aikaan 1775–1783.

Hän nai Bathsheba Herringin (1742–1836), ja he saivat viisi lasta, jotka olivat Mordecai (s. 1771), Josiah (s. 1773), Mary (s. 1775), Thomas (s. 1778) ja Nancy (s. 1780). Vuonna 1781 Lincolnit muuttivat nykyiseen Kentuckyyn.

Intiaani ampui Lincolnin toukokuussa 1786 tämän oltua peltotöissä poikiensa Mordecain, Josiahin ja Thomasin kanssa. Mordecai meni hakemaan mökistä ladattua asetta, ja ampui isänsä murhannutta intiaania rintaan tappaen tämän.

Lähteet
-------

* Wayland, John W. (1987). *The Lincolns in Virginia*. Harrisonburg VA: C.J. Carrier. s. 24–57.
* Harrison, John Houston (1935). *Settlers By the Long Grey Trail*. Dayton VA: Joseph K. Ruebush. s. 282–286, 349–351.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Markus Huhtala** (s. 15. kesäkuuta 1982 Haukipudas) on haukiputaalainen ammattinyrkkeilijä, joka ottelee tätä nykyä alemmassa raskaassasarjassa (79,3 kg) Hänen lempinimensä on "Haukiputaan Moukari". Markus Huhtala on 183-senttinen. Huhtalan vahvuudet ammattinyrkkeilijänä ovat etenkin kovaiskuisuus. Huhtalan meriitteihin amatöörikehissä voidaan laskea vuoden juniorinyrkkeilijän titteli vuonna 2000.

Huhtalan valmentajana sekä myös managerina toimii Markku Pirinen ja toisena valmentajana Yrjö Kosunen.

Ammattilaisottelut
------------------

1.10.2001 Töölön Kisahalli, Helsinki Ruslan Akhmedzonov W UD 4

1.12.2001 Kamari Areena, Kankaanpää Dmitri Protkunas W KO 4

22.11.2002 Hotelli Viihdekartano, Kuopio Antons Fedjunins L TKO 4

15.2.2003 Töölön Kisahalli, Helsinki Terje Arildsen D PTS 4

17.5.2003 Jatuli, Haukipudas Jevgenijs Andrejevs W TKO 3

15.11.2003 Nallisport, Oulu Marian Varchol W TKO 2

18.9.2004 Radisson SAS, Oulu Gabriel Botos W TKO 1

28.5.2005 Teatterikuoppa, Haukipudas Dmitrich Libich W RTD 3

21.3.2009 Vanha Urheilutalo, Juuka Andrei Tylilyuk W RTD 2

27.11.2009 Pyynikin Palloiluhalli, Tampere Janos Olah W KO 1

4.12.2009 Heiton talo, Haukipudas, Sergei Beloshapkin L PTS 6

19.11.2010 Urheilutalo, Pori, Juan Carlos Muntane W KO 1
**Louis Vincent "Lou" Nanne** (s. 2. kesäkuuta 1941, Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja manageri, joka on merkittävästi vaikuttanut lajin leviämiseen USA:ssa. 

Nannen ammattilaisura kattoi vuodet 1968 – 1978, jolloin hän pelasi Minnesota North Starsissa. Ennen ammattilaisuraa puolustajana ja laitahyökkääjänä pelannut Nanne ehti luoda merkittävän uran yliopistopelaajana. Hän sai pelaajauransa aikana yhdysvaltain kansalaisuuden ja edusti maata myös neljissä arvokisoissa. 

Nannesta tuli peliuran jälkeen Minnesotan valmentaja ja toiminnanjohtaja. Vuonna 1978 hän lopetti valmentajana, mutta jatkoi seuran toiminnanjohtajana vuoteen 1988 asti, jolloin hän erosi terveyssyiden vuoksi. Hänen suurin saavutuksensa oli Minnesotan nostaminen NHL:n huippujoukkueiden joukkoon.

Palkintoja ja saavutuksia
-------------------------

* WCHA:n ykköstähdistössä(1963)
* WCHA:n arvokkain pelaaja (1963)
* NCAA:n West First All-American Team -tähdistössä (1963)
* Lester Patrick Trophy (1989)
* International Ice Hockey Federation Hall of Fame
* United States Hockey Hall of Fame

Lähteet
-------

* Lou Nanne Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lou Nanne The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Gopher Hockey History Player Info

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Martin Štěpánek** (s. 2. huhtikuuta 1971 Ústí nad Labem, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelasi urallansa Tšekin, Suomen, Sveitsin, Venäjän ja Italian pääsarjoissa. Kärpissä hän oli voittamassa Suomen-mestaruutta. Tšekin jääkiekkomaajoukkueen kanssa Štěpánek voitti MM-kultaa 2000.

Štěpánek aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Ustí nad Labemissa. Hän siirtyi Extraligaan kaudeksi 1994–1995 ja aloitti HC Kladnossa. Kaudeksi 1999–2000 Stepanek siirtyi HC Litvínovista Suomen SM-liigassa pelanneeseen Rauman Lukkoon. Hän pelasi MM-kilpailuissa Pietarissa keväällä 2000 ja voitti kultaa.

Kauden 2000–2001 Štěpánek pelasi HIFK:ssa. Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta Sveitsissä ja palasi kaudeksi 2003–2004 SM-liigaan ja siirtyi Oulun Kärppiin. Štěpánek voitti Kärpissä Suomen-mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Kärppien valmentajan Kari Heikkilän perässä Venäjälle, HK Lokomotiv Jaroslavliin, mutta palasi sieltä loppukaudeksi takaisin kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa HC Slovan Ústí nad Labemiin.

Štěpánek pelasi kaudella 2005–2006 HC Plzenissä, mutta hän siirtyi loppukaudeksi Ruotsiin ja oli nostamassa Malmö Redhawksia takaisin Elitserieniin. Vuodet 2006–2008 Štěpánek pelasi taas Extraligassa, HC Kladnossa ja kauden 2008–2009 hän aloitti Italian SG Pontebbassa, mutta pelasi loppukauden 1. ligan HC Havířov Panthersissa.

Lokakuussa 2009 Štěpánek siirtyi italialaiseen HC Allegheen. Sieltä hän jatkoi uransa viimeiseksi kaudeksi pelaamaan Tšekin toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle.

Lähteet
-------

* Martin Štěpánek *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Martin Štěpánek The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Vladimir Titov** (ven. Владимир Георгиевич Титов; s. 1. tammikuuta 1947 Sretensk), on entinen Venäjän ilmavoimien eversti ja neuvostoliittolainen kosmonautti.

Hän valmistui lukiosta vuonna 1965 ja Ilmavoimien korkeakoulusta vuonna 1970. Hän valmistui Ilmavoimien akatemiasta vuonna 1987. Hän lensi 1 400 tuntia eri lentokoneilla. Hän on saanut lukuisia palkintoja, muun muassa Lenin-palkinto vuosina 1983 ja 1988, Ranskan kunnialegioonan komentajapalkinto ja vuonna 1990 Yhdysvalloissa Harmon-patsas.

Hänet valittiin kosmonautiksi vuonna 1976. Hän oli varamiehistössä vuonna 1982 Sojuz T-5 -lennolla ja vuonna 1983 Sojuz T-9 -lennolla. Hän oli Sojuz T-8 ja Sojuz T-10-1 ja Soyuz TM-4 -lentojen päällikkö. Hän lensi STS-63- ja STS-86-sukkulalennoilla. Hän vietti avaruudessa 387 vuorokautta.

Titov siirtyi eläkkeelle Venäjän avaruusjärjestöstä vuonna 1998, jonka jälkeen hän toimi Boeing-yrityksen Moskovan toimistossa.

Hän on naimisissa Aleksandra Kozlovan kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

* NASA Vladimir Titov -elämäkerta
Rein Rannap vuonna 2007
**Rein Rannap** (s. 6. lokakuuta 1953 Tallinna) on virolainen säveltäjä ja pianisti. Sen lisäksi hän on yksi Eesti otsib superstaari -ohjelman kolmesta tuomarista. Hänen isänsä Heino oli muusikko ja musiikkipedagogi ja äitinsä Ines viulusolisti ja musiikkikriitikko.

Koulutus
--------

Rannap opiskeli Tallinnan Musiikkikeskikoulussa (Tallinna Muusikakeskkool) 1965–1972. Sen jälkeen hän opiskeli Tallinnan valtiollisessa konservatoriossa 1972–1977 pianoa Virve Lippusin luokalla. Vuodesta 1977 vuoteen 1979 hän jatkoi opintojaan Moskovan konservatoriossa jatko-opiskelijana Lev Naumovin luokalla. Vuonna 1991 hän lähti Etelä-Kalifornian yliopistoon opiskelemaan maisteriksi ja tohtoriksi säveltämistä Stephen Hartken luokalla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
| "Viuhahdus"Irwin Goodman |
| --- |
| Singlen "Viuhahdus" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Irwin Goodman Story* |
|  B-puoli | "Pannaan menemään" |
|  Äänitetty  | 31. elokuuta 1974 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Levy-yhtiö | Philips |
| Irwin Goodmanin muut singlet |
| "Si Si Si"1973 | "Viuhahdus"1974 | "Haistakaa paska koko valtiovalta"1976 |

**Viuhahdus** on Irwin Goodmanin levyttämä kappale, joka levytettiin vuonna 1974. Irwin Goodmanin piti osallistua kappaleella samana vuonna järjestettyyn Syksyn säveleen. Kappale ei kuitenkaan päässyt osallistumaan kilpailuun tehdyn sääntömuutoksen takia.

Kappaleen on sanoittanut Vexi Salmi salanimellä *Emil von Retee*. Kappaleen säveltäjäksi on merkitty useissa yhteyksissä Antti Hammarberg eli Irwin Goodman. Kappaletta on kuitenkin pidetty käännöskappaleena (tai mukaelmana) yhdysvaltalaisen lauluduo Dean & Jeanin vuonna 1963 levytetystä kappaleesta *Hey Dean, Hey Jean (party song)*. Mahdollisesta plagioinnista nousi kohu jo kappaleen levytysvuonna.

Kappale ei koskaan päätynyt Irwinin studioalbumeille, vaan se julkaistiin singlenä B-puolellaan "Pannaan menemään". Myöhemmin kappale on julkaistu lukuisilla Irwin Goodmanin kokoelmalevyillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Syksyn sävel 1974 *vinyylinrahinaa.wordpress.com*. Viitattu 22.8.2023.
2. ↑  Alkuperäiskappaleen esittely (The original song untroduction): Viuhahdus *finnishsongwriters.wordpress.com*. Viitattu 22.8.2023.
3. 1 2  Säveltäjä Irwin Goodman *veikkotiitto.fi*. Viitattu 22.8.2023.
4. ↑  Viuhahdus *fono.fi*. Viitattu 22.8.2023.
5. ↑  Marjamäki, Tuomas: Langenneet legendat 4/10 – Irwin Goodman oli kuin jojo, joka ponnahti sitä korkeammalle, mitä matalammalla oli käynyt *Apu*.  27.2.2021. Viitattu 22.8.2023.
6. ↑  Pannaan menemään *fono.fi*. Viitattu 22.8.2023.
**Jarmo Kokkola** (s. 31. toukokuuta 1968 Ristiina) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti uransa aikana Ristiinan Urheilijoita, Viipurin Urheilijoita, Lapin Lukkoa ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. 

Kokkola selviytyi Helsingin EM-kilpailuissa 1994 välieriin 800 metrin juoksussa. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1987–1997, ja voitti hallimaaottelussa 800 metrin kilpailun Tampereella 1993.

Kokkola saavutti Kalevan kisoissa 800 metrillä hopeaa 1992 ja 1995. Pronssia hän sai 1987, 1990, 1993 ja 1994. 1 500 metrillä hän sai pronssia 1992. Viestijuoksun Suomen mestaruuden hän voitti 4 × 800 metrillä 1993, 1994, 1995 ja 1996. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 800 metrillä hopeaa 1997 ja pronssia 1992.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 47,84 | Tampere | 21. kesäkuuta 1994 |
| 800 m | 1.45,91 | Lappeenranta | 26. heinäkuuta 1994 |
| 1 000 m | 2.28,17 | Oslo | 5. heinäkuuta 1986 |
| 1 500 m | 3.47,45 | Mikkeli | 1. elokuuta 1993 |

### Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.51,16 | Växjö | 6. maaliskuuta 1994 |
| 1 000 m | 2.25,51 | Rovaniemi | 13. helmikuuta 1993 |
| 1 500 m | 3.51,95 | Turku | 18. helmikuuta 1990 |

Lähteet
-------

* Jarmo Kokkola Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Loliini** (C8H14N2O) on myrkkyraiheinän (*Lolium temulentum*) sisältämä alkaloidi. Ensimmäisen kerran sitä onnistuivat eristämään Sabir Junusov ja S. T. Akramov, jotka kuvasivat aineen tieteelle vuonna 1955 yhdessä muiden samankaltaisten alkaloidien kanssa. Loliinin johdannaisia ovat muun muassa aiemmin eristetty temuliini eli norloliini sekä Junusovin ja Akramovin 1955 eristämät N-asetyylinorloliini ja N-formyyliloliini. Kaikki nämä aineet suojaavat kasvia merkitsevästi kasvia syöviltä hyönteisiltä. Aikuisia tuhohyönteisiä vastaan loliinijohdannaisia sisältävän liuoksen suihkuttaminen kasvien lehdille toimii suunnilleen yhtä hyvin kuin nikotiinisulfaatin suihkuttaminen.

Loliinia voidaan syntetisoida eri tavoin. Vuonna 1986 Tufariello kehitti yhdessä tutkijaryhmänsä kanssa ensimmäisen loliinin syntetisointimenetelmän, jonka lähtöaineina on dimetoksynitroni ja metyyli-4-hydroksykrotonaatti. Menetelmä sisältää 12 vaihetta. Toisella menetelmällä loliinia voidaan valmistaa omenahaposta 20 vaiheen kautta.
**Chimekello** (engl. *handchime*, suom. myös *chimeskello* ja *putkikäsikello*) on kellosoitin, jotka on kehitetty säestys- ja soolosoittimeksi käsikellojen rinnalle. 

Chimekello C ja C#

Historia
--------

Ensimmäiset chimekellot tehtiin Yhdysvalloissa 1980-luvulla Malmarkin tehtaalla.

Käyttö
------

Chimekelloja soitetaan käsikellojen rinnalla tai erikseen. Kelloa otetaan kahvasta kiinni ja heilautetaan kättä kaaressa. Yksi kello vastaa yhtä säveltä.

Chimekellot sopivat hyvin esimerkiksi koulusoittimiksi, sillä niiden avulla on helppo opetella nuotteja. Jokaiseen kelloon on merkitty kellon sävel ja sen paikka nuottiviivastolla. Chimekelloilla voidaan säestää laulua, toista instrumenttia tai soittaa sellaisenaan. Chimekelloja ei tarvitse virittää.

Chimekellot Suomessa
--------------------

Chimekelloja löytyy ainakin 23 paikkakunnalta Suomesta: Evijärveltä, Hattulasta, Helsingistä, Joensuusta (ja Enosta) Juvalta, Juuasta, Jyväskylästä, Kiuruvedeltä, Kokkolasta (Kälviä), Kouvolasta, Kuopiosta, Laukaasta, Liedosta, Oulusta (Ylikiiminki), Pieksämäeltä, Pielavedeltä, Pyhäjärveltä, Rautalammilta, Rovaniemeltä, Siikalatvasta (Piippola), Tuusulasta, Vantaalta ja Pöytyältä (Yläne).

Katso myös
----------

* Käsikello

Lähteet
-------

1. ↑  Chimeskellot | käsikellot *www.kasikellot.fi*. Viitattu 26.9.2020.
2. ↑  Chimeskellojen historiaa | käsikellot *www.kasikellot.fi*. Viitattu 26.9.2020.
3. ↑  Kellot koulusoittimena | käsikellot *www.kasikellot.fi*. Viitattu 26.9.2020.
4. ↑  Käsi- ja chimeskelloinstrumentit Suomessa | käsikellot *www.kasikellot.fi*. Viitattu 26.9.2020.
5. ↑  Kaakon Viestintä Oy: Chimeskellot soivat pehmeän helisevästi — nyt myös Kouvolan seurakunnassa - Kouvolan Sanomat *kouvolansanomat.fi*.  25.4.2017. Viitattu 26.9.2020.
**Debra Lynn Messing** (s. 15. elokuuta 1968) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Grace Adlerina tv-sarjassa *Will & Grace*.

Nuoruus
-------

Messing syntyi 15. elokuuta vuonna 1968 Brooklynin kaupunginosassa New York Cityssä. Hänen vanhempansa olivat juutalaisia. Kouluikäisenä Messing alkoi ottaa laulu-, tanssi- ja draamatunteja. Hänen vanhempansa olivat hyvin kannustavia ja tukivat Messingin aietta ryhtyä näyttelijäksi, mutta vaativat häntä myös suorittamaan opintonsa loppuun ennen näyttelijänuran aloittamista. Messing ilmoittautuikin Brandeisin yliopistoon Massachusettsiin. Hän valmistui vuonna 1990 ja palasi kotiinsa New Yorkiin, jossa hän pääsi New Yorkin yliopiston draamaopetukseen.

Ura
---

Uransa alkuaikoina Messing näytteli muutamassa näytelmässä ennen pääsyään tv-sarjaan *NYPD Blue*, johon hän suoritti vierailuja usean jakson verran. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli *Rakkauden pilvitarha*. Se valmistui vuonna 1995. Elokuva toi Messingille näkyvyyttä ja sen avulla hän sai toisen pääosan sarjasta *Ned and Stacey*. Sarjaa tehtiin kahden tuotantokauden verran vuosina 1995–1997. Tuona aikana Messing myös vieraili muun muassa suositussa tv-sarjassa *Seinfeld*.

Vuonna 1998 Messing sai osan Grace Adlerina NBC:n uudessa komediasarjassa *Will & Grace*. Sarjasta tuli suuri hitti ja se toi vuosien varrella Messingille useita palkintoja ja ehdokkuuksia. Hän oli kuusi kertaa parhaan naispääosan Golden Globe -ehdokkaana ja viisi kertaa parhaan naispääosan Emmy-ehdokkaana. Golden Globea Messing ei voittanut kertaakaan, mutta Emmyn hän sai vuonna 2003. *Will & Grace* lopetettiin vuonna 2006, jonka jälkeen Messing on jatkanut uraansa valkokankaan puolella.

Vuonna 2012 Messing näytteli *Smash*-televisiosarjassa merkittävää sivuosaa.

Yksityiselämä
-------------

Messing on ollut naimisissa näyttelijä-käsikirjoittaja Daniel Zelmanin kanssa vuodesta 2000 lähtien. Heillä on yksi lapsi (s.2004). Pari muutti erilleen ja haki avioeroa vuonna 2011. Se myönnettiin kesäkuussa 2012. Messing alkoi seurustelemaan *Smash*-vastanäyttelijänsä Will Chasen kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Debra Messing**.
* Debra Messing Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Debra Messing NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Claudiuksen temppelin raunioita Via Claudian varrella
Claudiuksen temppelin holvikaaria.
**Claudiuksen temppeli** (lat. *Templum Divi Claudii*) oli temppeli, joka rakennettiin Roomaan jumalaksi korotetulle keisari Claudiukselle. Rakennuttamisen aloitti luultavast vuonna 54 Agrippina nuorempi.  Keisari Nero määräsi työt lopetettaviksi. Tultuaan valtaan keisari Vespasianus antoi määräyksen, että temppeli pitää rakentaa valmiiksi. Valmistuttuaan se oli Rooman suurin temppeli. Sen raunioita on nähtävissä nykyajan Via Claudialla.

Rakennuksen historiaa
---------------------

Temppeli päätettiin rakentaa paikalle, missä oli sijainnut Claudiusten suvun (*gens Claudia*) kotitalo. Temppelin jalustaksi rakennettiin 180 kertaa 200 metrin suuruinen terassi, jolle rakennettiin temppeli ja pylväskäytävä ja istutettiin myös puutarha. Terassilla oletetaan olleen Claudiuksen ratsastajapatsaan.  Siihen kuului myös nymfaion. Neron aikaiseen temppeliin kuuluneen suihkulähteen jäännöksiä on näytteillä Musei Capitolinissa.

Temppelin myöhemmät vaiheet eivät ole tiedossa. Viimeisen kerran se mainitaan asiakirjoissa vuonna 1217 paavi Honorius III:n bullassa. 

Parhaiten nykymaailmalle on säilynyt osa temppelin terassin itäpuolista osaa. Lisäksi sen jäänteitä Santi Giovanni e Paolon kirkon rakenteissa. Osa temppelin jäännöksistä on passionistien luostarin puutarhassa.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Claudiuksen temppeli** Wikimedia Commonsissa

* Ennallistus
* Pienoismalli

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Arvo Aulis Kalevi Ojalehto** (s. 17. huhtikuuta 1957 Haapavesi) on entinen suomalainen painonnostaja.

Ojalehto edusti Suomea kolmien olympialaisten painonnostokilpailuissa. Moskovassa 1980 hän sijoittui 13:nneksi, Los Angelesissa 1984 seitsemänneksi ja Soulissa 1988 12:nneksi. Jokaisella kerralla hän kilpaili sarjassa alle 56 kiloa. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa 12:nneksi vuonna 1978, 14:nneksi vuonna 1979, kahdeksanneksi vuonna 1985, seitsemänneksi vuonna 1986 sekä yhdeksänneksi vuosina 1987 ja 1990. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän saavutti pronssia vuonna 1987. Vuosina 1978 ja 1980 hän oli EM-kilpailuissa kahdeksas, vuonna 1984 neljäs, vuonna 1985 seitsemäs, vuonna 1986 kuudes, vuonna 1988 viides, vuonna 1990 seitsemäs ja vuonna 1991 yhdeksäs. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1978, 1979, 1982, 1985 ja 1990.

Seuratasolla Ojalehto edusti Vihannin Urheilijoita, Raahen Vesaa ja Kauhajoen Karhua. Hän voitti yhteensä 13 Suomen mestaruutta alle 56 kilon ja alle 60 kilon sarjoissa vuosina 1977–1992.

Arvo Ojalehto on toiminut Suomen Painonnostoliitossa johtokunnan jäsenenä ja valmentajana. Hän on toiminut Kauhajoen Karhun puheenjohtajana.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 233. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.