recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Inguušit** (inguušiksi Галгай, *Ghalghaj*) on etninen ryhmä Pohjois-Kaukasiassa Venäjällä. Pääosa heistä asuu Ingušian tasavallassa. Inguušit puhuvat pohjoiskaukasialaisiin kieliin kuuluvaa inguušin kieltä. Uskonnoltaan he ovat pääasiassa sunnimuslimeita. Inguušit ovat niin kielellisesti kuin etnisestikin läheistä sukua tšetšeeneille.

Asuinalue ja määrä
------------------

Suurin osa inguušeista asuu Ingušian tasavallassa, missä heitä oli 361 057 vuonna 2002. Naapuritasavallassa Pohjois-Ossetia-Alaniassa heitä asui 21 442 vuonna 2002. Pohjois-Ossetian inguušit asuvat pääasiassa Prigorodnin piirissä, joka liitettiin Pohjois-Ossetiaan 1940-luvun lopulla, kun inguušit karkotettiin Keski-Aasiaan. Toisessa naapuritasavallassa Tšetšeniassa inguušeja asui 2 914 vuonna 2002. Kaikkiaan Venäjällä asui 413 016 vuonna 2002. Inguušien karkotuksen jäljiltä Kazakstanissa on pieni inguušivähemmistö, vaikka suurin osa onkin palannut kotiseudulleen Neuvostoliiton purettua karkotuspäätöksen vuonna 1957. Vuonna 1999 Kazakstanissa asui 16 893 inguušia. Kazakstanin inguušien määrä on laskussa paluumuuton vuoksi. Vielä vuonna 1989 Kazakstanissa asui 19 914 inguušia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Venäjän vuoden 2002 väestönlaskenta (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kazakstanin etniset ryhmät (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Inguušit** Wikimedia Commonsissa
Herrökobben

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°4′33.00″N, 24°39′33.00″E, Espoo, KirkkonummiUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,02 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Herrökobben** on saari Espoon ja Kirkkonummen rajalla Stora Herrön eteläpuolella ja Kaparenin lounaispuolella. Saaren länsiosa kuuluu Kirkkonummeen ja itäosa Espoon Suvisaariston kaupunginosaan.

Herrökobbenin pinta-ala on noin kaksi hehtaaria ja etelä–pohjoissuuntainen pituus noin 260 metriä. Saari on suurelta osin paljasta kalliota, pohjoisosassa on puustoa. Saaren korkein kohta on noin viisi metriä merenpinnan yläpuolella. Herrökobbenin etäisyys Helsingin keskustasta on noin 19 kilometriä lounaaseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Herrökobben Espoon opaskartalla

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Herrökobben, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset, and Daylength
Yvoire sijaitsee Genevenjärven etelärannalla.
**Yvoire** (arpitaaniksi *Ivouère*) on kunta Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Haute-Savoien departementissa. Genevenjärven etelärannalla lähellä Sveitsin rajaa sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 925. Kunta kuuluu departementissaan Sciezin kantoniin Thonon-les-Bainsin arrondissementissa, mutta se kuuluu myös lounaispuolellaan sijaitsevan Sveitsin Geneven esikaupunkialueeseen. Geneveen on matkaa vain kolmisenkymmentä kilometriä.

Keskiaikaisista rakennuksistaan ja kesäisistä kukkaistutuksistaan tunnettu Yvoire on kauneimpien ranskalaiskylien järjestön *Les Plus Beaux Villages de France* jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yvoire** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Yvoire
**Yvonne Nauta** (s. 21. helmikuuta 1991 Uitwellingerga) on alankomaalainen pikaluistelija.

Nauta saavutti nuorten MM-kilpailuissa Zakopanessa 2009 kultaa 3 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa sekä hopeaa 1 500 metrillä ja yleisluistelussa. Moskovassa 2010 hän sai nuorten MM-kultaa joukkuetakaa-ajossa ja hopeaa 3 000 metrillä.

Nauta saavutti hopeaa ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, yleisluistelun EM-kisoissa Hamarissa 2014. Sotšin olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kuudes. Yleisluistelun MM-kilpailuissa Heerenveenissä 2014 hän sai pronssia. Hän voitti samana talvena Alankomaiden-mestaruuden 5 000 metrillä. Seuraavan kerran Nauta oli kansainvälisen arvokilpailun tulosten kärkipäässä yleisluistelun EM-kisoissa Heerenveenissä 2017 sijoituttuaan neljänneksi.

Nauta sijoittui yhdistetyssä 3 000 ja 5 000 metrin maailmancupissa kolmanneksi kaudella 2013–2014. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kerran toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi (tilanne kauden 2013–2014 jälkeen).

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 40,74 | Inzell | 19. tammikuuta 2013 |
| **1 000 m**  | 1.19,62 | Berliini | 24. lokakuuta 2009 |
| **1 500 m** | 1.57,23 | Heerenveen | 29. joulukuuta 2013 |
| **3 000 m** | 4.02,63 | Hamar | 11. tammikuuta 2014 |
| **5 000 m** | 6.57,59 | Heerenveen | 23. maaliskuuta 2014 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Yvonne Nauta *SchaatsStatistieken.nl*. Viitattu 27.3.2014. (hollanniksi)
2. 1 2 3 4  Skater business card of Yvonne Nauta *SpeedSkatingNews.info*. Viitattu 11.1.2017. (englanniksi)
3. ↑  Essent ISU World Cup Heerenveen ISU. Viitattu 27.3.2014. (englanniksi)
Vegemitea paahtoleivällä
**Vegemite** on australialainen levite, joka valmistetaan oluen valmistuksen hiivajätteistä. Sitä syödään leivänpäällisenä lähinnä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.

Vegemiten kehitti vuonna 1922 tri Cyril P. Callister tuolloiselle Fred Walker & Co:lle korvaamaan sodan aikana keskeytyneitä brittiläisen Marmiten toimituksia. Tuote oli pitkään yhdysvaltalaisen Kraft Foodsin ja sitten siitä eriytetyn Mondelezin omistuksessa, kunnes sen osti vuonna 2017 australialainen Bega-juustoyhtiö. 

Vegemite sisältää runsaasti B-vitamiineja, glutamiinia ja lähes 8 % suolaa. Maku on suolainen, maltainen ja hiukan hapan. Ulkomuoto muistuttaa maapähkinävoita.

Tuotteen suosio nousi etenkin 1950-luvun mieleen jääneiden mainoskampanjoiden myötä. Nykyisin Vegemite luetaan Sydneyn oopperatalon ja Ulurun vertaiseksi Australian kulttuuri-ikoniksi.

Elokuussa 2015 Australian alkuperäisasukkaiden asioista vastaava ministeri Nigel Scullion vaati Vegemiten myynnin rajoittamista, sillä sitä käytetään syrjäseuduilla pontikan valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Rod McGuirk, The Associated Press: Vegemite goes home: Oreo maker sells to Australia’s Bega *The Seattle Times*.  18.1.2017. Viitattu 26.11.2020.
2. ↑  Marks, Kathy: Love, or loathe it. Australia says: Save our Vegemite *The Independent*.  1.2.2009. Viitattu 9.8.2015.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Nurminen, Jussi: Suosikkileivänpäällinen päätyy Australiassa pontikkaan – ministeri suosittelee myyntirajoituksia *Yle Uutiset*.  9.8.2015. Viitattu 9.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
**Yrjö Ivar Tuulos**, aiemmin **Bounette** (19. elokuuta 1895 Pori – 19. heinäkuuta 1951 Pori) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Tuuloksen vanhemmat olivat koneenhoitaja Johan Julius Bounette ja Selma Elida Öhman ja puoliso vuodesta 1916 Gerda Holmström. Tuulos kävi kansakoulun ja liikeapulaiskoulun ja suoritti kaupan alan kursseja. Hän oli Tarkiainen, Enlund & Giersin asiapoika 1908–1910, Emil Lehtosen liikeapulainen Parkanossa 1910–1912, K. A. Sainion liikkeen vanhempi apulainen Porissa 1912–1916, Oululainen Kotileipomon omistaja ja johtaja 1916–1918, Satakunnan Osuuskaupan päämyymälän hoitaja 1918–1920, G. E. Ramberg Oy:n myymälänesimies 1920–1921, Hirsilän Kenkätehdas Oy:n kauppaedustaja 1921, Oy Kauppakomppania Ab:n vähittäismyyntiosaston johtaja 1921–1923 ja Yrjö Tuuloksen siirtomaatavarakaupat, vuodesta 1944 Yrjö Tuulos Oy, omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1923. Hän oli myös Kahvikauppa ja Kahvila Kultakalan omistaja ja johtaja vuodesta 1936 sekä Porin Liike Oy:n omistaja ja johtaja vuodesta 1939. Tuulos omisti maatilan Teiskossa vuodesta 1939. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen ja hänellä oli useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Tuulos oli reservin vääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Tuulos *Biografiasampo*. Viitattu 1.9.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 21.7.1951, nro 192, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 1.9.2022.
**Yrjö Toivola** (15. syyskuuta 1927 Viipuri – 16. elokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi 1969–1991 säämittauslaitteistoja valmistavan Vaisala Oyj:n toimitusjohtajana.

Toivola pääsi ylioppilaaksi 1946 ja ryhtyi opiskelemaan sähkötekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa. Valmistuttuaan Toivola sai paikan Vaisala-yhtiöstä ja nimitettiin tutkimusjohtajaksi 1958. Seuraavan vuosikymmenen alussa Toivola lähti käynnistämään Vaisalan tehdasta Buenos Airesissa, ja varatoimitusjohtajaksi hänet nimettiin 1963.

Vaisalan perustajan Vilho Väisälän kuoltua 1969 Toivola nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1991 ja hoiti vielä vuoden verran hallituksen puheenjohtajuutta.

Toivolan toimitusjohtajakaudella Vaisala kasvoi nopeasti: yhtiön liikevaihto noin kymmenkertaistui ja henkilöstömäärä viisinkertaistui. Yhtiö laajeni uusille tuotealueille, kuten tie- ja ilmailusääjärjestelmiin. Kansainvälisen liiketoiminnan johtamisen ohella Toivola osallistui aktiivisesti yrityksen tuotekehitystyöhön. Vaisala oli muun muassa puolijohdetekniikan edelläkävijöitä suomalaisessa teollisuudessa.

Opiskeluajoistaan lähtien Toivola osallistui meteorologian kansainväliseen järjestötoimintaan. 1960-luvulta alkaen hän oli mukana Maailman meteorologisen järjestön (WMO) ja sen komissioiden työhön. Muita järjestöjä olivat European Cooperation in the Field of Scientific and Technical Research (COST), Euroopan avaruusjärjestö (ESA) sekä OECD ja tiedejärjestö International Council for Science (ICSU).

Yrjö Toivolalle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi 1982, Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvo 1986 ja Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtorin arvo 1988. Vuoden johtajaksi hänet valittiin 1985 ja vuoden liikemieheksi 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Seppälä, Raimo: / Toivola, Yrjö (1927 - 2002) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 6.12.2014.
2. 1 2 3 4  In Memoriam Dr. Yrjö Toivola (Arkistoitu – Internet Archive), Vaisala News 161/2003, viitattu 6.12.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Herrojen kanssa pellon laidalla** (tai **laidassa**) on suomenkielinen versio suomenruotsalaisesta kansanlaulusta "I fjol så gick jag med herrarna i hagen", joka tunnetaan eri puolilla Pohjoismaita erilaisina versioina. Laulu on nuoren naisen valitus ylempää sosiaaliluokkaa edustavien miesten saatettua hänet raskaaksi ja hylättyä hänet. Suomessa laulusta tuli hitti vuonna 1971 Carolan laulamana ja Vexi Salmen suomeksi sanoittamana. Laulu alkaa sanoin "Mä kuljin herrojen kanssa pellon laitaa, joo joo, ja kuljin pellon laitaa...".

Akademiska Damkören Lyran levytti laulun vuonna 1978 ruotsiksi Einar Englundin sovituksena. Laulun ovat levyttäneet myös ruotsalainen Hootenanny Singers ja Suomessa Cumulus, Hanna Pakarinen, Maria Kalaniemi ja Gjallarhorn-yhtye. Siitä on tehty myös huumorimuunnelmia, kuten Karelia-yhtyeen Iivana Nyhtänköljän eli Edward Vesalan esittämä "Herran kanssa pellon laidassa", jossa kuullaan erään "herran" näkökulma tapaukseen oikeuden edessä. Senkin sanoitti Carolan version tekstittäjä Vexi Salmi, ja se julkaistiin pian Carolan levytyksen jälkeen. Toinen mukaelma laulusta on Jope Ruonansuun sanoittama ja Frederikin esittämä "Tyttöjen kanssa Hietaniemen rannassa".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Herrojen kanssa pellon laidalla", *Suuri toivelaulukirja 7*, s. 140. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1989. ISBN 952-643-710-9.
2. ↑  äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999
3. ↑  Herran kanssa pellon laidassa YouTube. Viitattu 3.6.2018.
4. ↑  Hakutulos "I fjol så gick jag med herrarna i hagen" *Fono.fi-äänitetietokanta*. Viitattu 3.6.2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:I fjol så gick jag med herrarna i hagen
**Vehkajärvi** on syvyyssuhteiltaan vaihteleva metsäjärvi Ruokolahdella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 77 hehtaaria. Etäisyys Imatralta on 27 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Vehkajärvi kaartuu Vehkajärvenniemen ympärille. Niemen länsipuolinen järvenosa on pienempi ja matalampi kuin niemen itäpuolinen osa. Järvenosia yhdistää niemen eteläpuolinen matala Raatesalmi. Noin 40 prosenttia Vehkajärvestä on enintään kolme metriä syvä, samoin 40 prosenttia on vähintään kuusi metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat itäisen järvenosan keskivaiheilla.

Vehkajärven saariluku on viisi. Saarista kolme on alle aarin laajuisia luotoja. Ainoa nimetty saari on länsirannan lähellä sijaitseva Verkkosaari. Vehkajärven rannat ovat metsäisiä, pientaloja on melko paljon. Vehkajärvenniemen korkeimmat kohdat kohoavat noin 130 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 25 metriä järven pintaa korkeammalle.

Vehkajärveen laskee Holmajoki idästä. Vehkajärven lasku-uoma alkaa altaan luoteiskolkasta ja johtaa Pienen Vehkajärven (04.118.1.035) kautta Ilmajärven (102,2 metriä mpy) kaakkoisrannalle. Vehkajärven länsipuolella sijaitsee Saarijärvi (04.118.1.051). Järvien välinen kannas on kapeimmillaan alle 200 metriä leveä.

Vehkajärven vesitilavuus on 4 342 000 kuutiometriä.

Vehkajärvi (04.118.1.033) kuuluu Virmutjoen valuma-alueeseen (04.118), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Vehkajärvi on neljänneksi laajin Virmutjoen valuma-alueen 61:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme laajinta ovat Ilmajärvi, Suuri Paljärvi ja Vääräjärvi.

Ruokolahdella on toinenkin Vehkajärvi, se sijaitsee Pihlajaveden-Kokonselän alueella noin 15 kilometriä Ala-Saimaan alueen Vehkajärveltä länteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Vehkajärvi, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.4.2022.
3. ↑  Vehkajärvi Järviwiki. Viitattu 13.4.2022.
4. ↑  Virmutjoen valuma-alue (04.118) Järviwiki. Viitattu 13.4.2022.
***Pseudoacanthocereus*** on kaksilajinen kaktuskasvisuku.

Tuntomerkit
-----------

Aluksi kasvit ovat hieman pystykasvuisia, mutta muuttuvat ajan myötä tavallisesti maanmyötäisiksi. Ne haaroittuvat tyvestään. Varret ovat hoikkia, ja niissä on 3-7 syvää uurretta. Piikkejä on paljon kussakin areolissa, ja ne ovat lyhyitä, neulamaisia ja valkoisia tai ruskehtavia. Kasvit kukkivat yöaikaan, ja kukat ovat suppilomaisia, valkoisia ja jopa 15 cm:n mittaisia. Pohjuksessa on pienten piikkien ryhmiä. Hedelmä on pallomainen, toisinaan päältä litistynyt, kalpean keltainen, voimakastuoksuinen, mehevä ja avautumaton.

Levinneisyys
------------

Lajeista toinen (*Pseudoacanthocereus brasiliensis*) kasvaa Brasiliassa, Minas Geraisin alueella, ja toinen (*P. sicariguensis*) Venezuelassa.

Lähteet
-------

Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

### Viitteet

1. 1 2  Anderson 2001:591

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q137686
* Wikispecies: Pseudoacanthocereus
* BioLib: 400675
* EoL: 5194945
* GBIF: 7283872
* GRIN: 16101
* iNaturalist: 184871
* IPNI: 892980-1
* IRMNG: 1104484
* ITIS: 907040
* NCBI: 336102
* Open Tree of Life: 801968
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:892980-1
* Tropicos: 40003526
* WFO: wfo-4000031393

 |

 |
**Niclas (Nikolai) Wilhelm Sutthoff** (22. heinäkuuta 1766 Viipuri – 1835 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Sutthoffin vanhemmat olivat kauppias Hans Sutthoff ja Anna Catharina Weckroth. Hän palveli 1808–1810 everstin arvoisena Voronežin jalkaväkirykmentin komentajana. Sutthoffille kesällä 1810 myönnetty Pyhän Yrjön ritarikunnan 4. luokan ritariristi osoittaa hänen osallistuneen Napoleonin vastaisiin sotatoimiin. Sutthoff ylennettiin kenraalimajuriksi 1814. Vuosina 1820–1826 hän toimi Henkivartioväen kevyen osaston komentajana Pietarissa ja 1826–1834 Helsingin kaupungin komendanttina. Ero sotapalveluksesta hänelle myönnettiin tammikuussa 1834.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niclas Wilhelm Sutthoff *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 1.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
Pseudodipteraalitemppelien pohjakaavoja: vasemmalla tyyppi 1, oikealla tyyppi 2.
**Pseudodipteraali** eli **pseudodipteros** (m.kreik. ψευδοδίπτερος) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelien tyyppi, jossa on pyritty luomaan aidon dipteraalitemppelin eli kahden pylväsrivin ympäröimän temppelin vaikutelma, mutta sisempi pylväsrivi on jätetty pois.

Eräs tapa dipteraalitemppelin muodostamiseksi oli sijoittaa toiselle tai kummallekin lyhyelle sivulle kaksi riviä aitoja kokopylväitä, mutta muille sivuille ainoastaan ulompi rivi aitoja kokopylväitä ja sisempi rivi puolipylväitä, jotka ovat kiinni naoksen eli ydinrakennuksen seinässä (kuvassa tyyppi 1). Toinen toteutustapa oli jättää sisempien pylväsrivien tila osaksi tyhjäksi ja toteuttaa vain osa sisemmistä pylväistä (kuvassa tyyppi 2).

Yksinkertaisen pylväsrivin tapauksessa pseudodipteraalia vastaa pseudoperipteraali.

Esimerkkejä
-----------

Esimerkkejä pseudodipteraalitemppelistä ovat muun muassa:

* Olympieion, Efesos
* Temppeli G, Selinus

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ψευδοδίπτερος *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Dipteros", *Antiikin käsikirja*, s. 132. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. ↑  Dinsmoor, William Bell: *The Architecture of Ancient Greece*, s. 395. W. W. Norton & Company, Inc. 1975. ISBN 0-393-04412-2.
4. ↑  Smith, William: "Templum", *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*, s. 1104. Boston: Little, Brown and Company, 1859. Teoksen verkkoversio.
**Nicholas James "Nicky" Weaver** (s. 2. maaliskuuta 1979 Sheffield) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi viimeksi Skotlannin Valioliigan Aberdeenissä.

Weaver muistetaan kenties parhaiten Manchester Cityn maalivahtina vuosilta 1997–2007.

Ammattilaisura
--------------

### Manchester City (1997–2007)

Weaver ostettiin Mansfield Townista Manchester Cityyn maalivahtivalmentaja Alex Stepneyn suosituksesta. Hän teki debyyttinsä Cityn joukkueessa kaudella 1998/99 Blackpoolia vastaan, pelaten nollapelin. Weaver pelasi koko kaudella yhteensä 23 nollapeliä, joka oli seuran ennätys yhdellä kaudella. Mestaruussarjan Play-off -finaalissa Gillinghamia vastaan hänen torjumansa rangaistuspotku varmisti Cityn nousun. Hän oli samoihin aikoihin myös Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen maalivahti. 

Seuraavina vuosina loukkaantumiset vaivasivat Weaveria jatkuvasti, ja hän ei ollut kertaakaan aloituskokoonpanossa kausilla 2002/03, 2003/04 ja 2004/05. Hän pelasi kauden 2004/05 viimeiset 15 minuuttia, jotta ykkösmaalivahti David James voisi pelata hyökkäyksessä Middlesbroughia vastaan.

Syksyllä 2005 puolikuntoinen Weaver lainattiin Sheffield Wednesdayhin, hänen lapsuutensa suosikkiseuraan ja oli palatessaan jälleen täydessä kunnossa. Wednesdayn ajallaan hän pelasi 14 ottelua, joista yksi oli Sheffieldin derby, United vastaan Wednesday. Hän oli lainastatuksestaan huolimatta koko ottelun ainoa sheffieldiläissyntyinen pelaaja.

Ennen kautta 2006/07 David James myytiin Portsmouthiin, ja Andreas Isaksson ostettiin hänen korvaajakseen. Weaver sai kuitenkin alkukaudesta olla aloituskokonpanossa Cityssä ensimmäistä kertaa kolmeen vuoteen Isakssonin luokkaantumisen vuoksi. 

### Cityn jälkeen (2007–)

4. heinäkuuta 2007 Charlton Athletic hankki Weaverin ilmaiseksi Manchester Citystä. Hän pelasi Charltonissa kahden kauden aikana 67 sarjaottelua. 

Seurasta lähtönsä Weaver on pelannut neljässä eri seurassa Englannin alemmilla tasoilla sekä Skotlannin valioliigassa. Hän on myös toiminut Aberdeenistä lähdettyään entisen seuransa Sheffield Wednesdayn akatemian maalivahtivalmentajana, muttei ole virallisesti ilmoittanut uransa päättymisestä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Janne Oksanen** (s. 1994) on suomalainen pianisti.

Ura
---

Janne Oksanen soitti ensimmäisen soolokonserttinsa 15-vuotiaana, jonka jälkeen hän on esiintynyt laajasti Suomen lisäksi monissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa. Keväällä 2018 hän esitti Toivo Kuulan koko pianotuotannon loppuunmyydyssä Musiikkitalon Camerata-salissa Helsingissä. Yle Radio 1 äänitti konsertin. Syksyllä 2019 Alba Records julkaisi Oksasen debyyttialbumin *Kuula: The Piano Works*, joka on saanut arvioina muun muassa Helsingin Sanomilta viisi tähteä ja paikan "Vuoden 2019 parhaat albumit" -listalla. Julkaisua seurasi yli 30 kaupungin konserttikiertue. 

Oksanen on palkittu useissa kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa, muun muassa Helmi Vesa 2019, Nordic Piano Competition 2017 (Paras Bach-tulkinta), Leevi Madetoja 2012 ja Citta di Ghioggia 2009. Hän on esiintynyt Academy Winds -orkesterin, Vantaan Nuorten Sinfoniaorkesterin ja Tapiolan Nuorten Sinfonikkojen solistina.

Oksanen on myös monipuolinen pedagogi. Yhdysvalloissa tunnettu ergonominen pianonsoiton lähestymistapa Taubman Approach paransi hänen pitkäaikaiset rasitusvammansa alkuvuodesta 2017 ja hän on sittemmin syventynyt tämän lähestymistavan opiskeluun ja opettamiseen. Hän kirjoitti aiheesta kirjallisen maisterityönsä *Taubman Approach – pianistin parantava voima*, joka huomioitiin muun muassa Rondo-lehdessä. Toukokuussa 2018 hän vieraili Lapin musiikkiopistossa mestarikurssiopettajana ja luennoitsijana.

Oksanen opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajiinsa ovat kuuluneet Teppo Koivisto, Rebekka Angervo ja Pariisin konservatoriossa vuosina 2014–2015 Denis Pascal. Oksanen on lisäksi osallistunut Pascal Devoyonin, Konstantin Boginon, Edna Golandskyn, Malcolm Bilsonin, Alberto Nosèn, Liisa Pohjolan ja Matti Raekallion pitämille mestarikursseille. Oksanen sai musiikin kandidaatin oppiarvon vuonna 2016 ja siirtyi maisteriopintoihin, joissa häntä on ohjannut Risto-Matti Marin.un muassa tulkinnut Toivo Kuulan kokonaistuotannon pianolle. 

Oksanen on esiintynyt orkesteripianistina nuorten sinfonikkojen (2011) sekä Esa-Pekka Salosen johtaman Sibelius-Akatemian ja Juilliard Schoolin yhteisorkesterin (2017) kanssa. Vuonna 2018 Oksanen vieraili luennoimassa ja pitämässä mestarikurssia Lapin musiikkiopistossa.

Oksanen on toiminut musiikin parissa myös klassisen pianonsoiton ulkopuolella. Hän on myös opiskellut orkesterinjohtoa ja sävellystä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kilpailijat: Janne Oksanen (Arkistoitu – Internet Archive) Tampereen Pianokilpailu
2. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive) Bio Janne Oksanen] Lappajärven kunta

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
21. syyskuuta 2013 kymmenen tunnistamatonta aseistautunutta miestä hyökkäsi yläluokan suosimaan **Westgate-ostoskeskukseen** Kenian pääkaupungissa Nairobissa He ampuivat kuolettavasti ainakin 62 ihmistä, mukaan lukien Kenian Punaisen Ristin työntekijöitä. Hyökkääjät ottivat myös ihmisiä panttivangeiksi ja jäivät miehittämään ostoskeskusta. Verilöylyssä haavoittui 175 ihmistä. Islamistiryhmä al-Shabaab otti vastuun tapauksesta, joka sen mukaan oli kosto Kenian armeijan käytöstä Somaliassa.

Terroristit pitivät ostoskeskusta hallussaan kolme päivää. 24. syyskuuta Kenian presidentti Uhuru Kenyatta ilmoitti piirityksen olevan ohi. Viisi terroristia surmattiin ja 11 pidätettiin. Muiden kuolonuhrien lopulliseksi määräksi tuli 67 ihmistä, joista 61 oli siviilejä ja loput turvallisuusviranomaisia. Yli 60 ihmisen ilmoitettiin tuolloin olevan vielä kateissa.

Sivullisia juoksemassa karkuun   
 23. syyskuuta 2013.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Westgate-ostoskeskuksen verilöyly 2013** Wikimedia Commonsissa
SHARPin logo
**Skinheads Against Racial Prejudice** (**SHARP**) ovat skinheadeja, jotka vastustavat uusnatseja ja muita poliittisia rasisteja, erityisesti sellaisia, jotka pitävät itseään skinheadeina.

SHARP-skinit ovat tietoisia skinhead-alakulttuurin monikulttuurisista juurista ja paheksuvat, kuten he asian näkevät, sitä miten rasistiset skinheadit ovat "kaapanneet" alakulttuurin nimen. SHARP-logo pohjautuu levy-yhtiö Trojan Recordsin logoon. Trojan Records julkaisi lähinnä mustaa jamaikalaista skata, rocksteadya ja reggaeta. Rasisminvastaisuuden ohella SHARP-skinheadeilla ei ole virallista poliittista ideologiaa.

Historia
--------

SHARP Skinhead, 2000.
Alkuperäinen skinhead-alakulttuuri syntyi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1960-luvun lopulla ja siinä oli voimakkaita brittiläisiä mod- ja jamaikalaisia rude boy -vaikutteita. Tähän liittyi ska- ja soul-musiikin arvostus. Osa skinheadeista, myös mustat skinheadit, osallistui pakistanilaisten ja muiden eteläaasialaisten maahanmuuttajien pahoinpitelyihin, mutta skinhead-alakulttuuria ei kuitenkaan vielä näihin aikoihin liitetty rasismiin. 1970-luvun lopulla skinhead-alakulttuuri koki uuden tulemisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tässä vaiheessa uusista skinheadeista huomattava osa oli valkoisia nationalisteja, jotka saattoivat kuulua sellaisiin organisaatioihin kuin British National Front, British Movement, Rock Against Communism ja Blood and Honour. Tämän vuoksi valtavirtamedia alkoi luokitella kaikki skinheadit uusnatseiksi. Tämä white power skinhead -liike levisi myös muihin maihin, kuten Yhdysvaltoihin.

Skinheads Against Racial Prejudice syntyi New Yorkissa 1987 Marcus Pachecon aloitteesta. Hän halusi näyttää, ettei skinhead-alakulttuuri perustu rasismiin ja ääripolitiikkaan. Eräitä SHARP:n alkuajan kannattajia olivat André Schlesinger Oi!-yhtyeensä The Pressin kanssa ja Jason O´Toole hardcore punk -yhtyeensä Life's Bloodin kanssa. Vuonna 1989 Oi!:ta soittavan The Oppressed -yhtyeen Roddy Moore tapasi Yhdysvalloissa SHARP-skinheadeja. Palattuaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan hän alkoi mainostaa SHARP-liikettä brittiläisille skinheadeille. SHARP levisi Saksaan, ympäri Eurooppaa ja muihinkin maanosiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa eurooppalaisissa maissa SHARP-asenne oli enemmänkin yksilöiden itselleen omaksuma ajattelutapa kuin organisoitu liike. 2000-luvulla SHARP mielletäänkin yksilön vakaumukseksi eikä organisaatioksi.
Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu
**Vuoden 1976 kesäolympialaisten nykyaikainen viisiottelu** järjestettiin 18. – 22. heinäkuuta 1976 Montrealissa, Kanadassa. Tämä oli 14. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 47 osanottajaa 17 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, joista kumpikin oli ainoastaan miehille.

Neuvostoliiton Boris Oništšenko jäi Ison-Britannian joukkuetta vastaan miekkaillessaan kiinni huijauksesta: hänen miekkaansa oli käsitelty niin, että hän sai rekisteröityä itselleen osumapisteitä vaikka ei olisikaan osunut vastustajaansa. Oništšenko hylättiin ja samalla Neuvostoliitto menetti mahdollisuutensa joukkuekilpailussa.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Yksilökilpailu |  PuolaJanusz Pyciak-Peciak |  NeuvostoliittoPavel Lednjov |  TšekkoslovakiaJan Bartu |
| Joukkuekilpailu |  Yhdistynyt kuningaskunta

---

Adrian ParkerDanny NightingaleJim Fox |  Tšekkoslovakia

---

Jan BartuBohumil StarnovskýJiří Adam | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari

---

Tamas KancsalTibor MaracskoSzvetiszlav Sasìcs |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  Puola | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4. |  Neuvostoliitto | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5. | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Modern Pentathlon at the 1976 Montréal Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*, s. 267. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
2. ↑  Borys Onyshchenko *Sports Reference*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 9.5.2019. (englanniksi)

  

Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu olympialaisissa
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1976 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Virallisesta käyttöaiheesta poikkeavalla** tai **lääkkeen poikkeus- eli off-label käytöllä** tarkoitetaan lääkereseptin kirjoittamista muun kuin myyntilupaviranomaisen hyväksymässä valmisteyhteenvedossa mainitun sairauden tai oireen hoitoon.

Psyykenlääkereseptien kirjoittaminen muuhun kuin viranomaisen hyväksymän sairauden tai oireen hoitoon on jatkuvassa kasvussa. Lääkärit saattavat kirjoittaa psyykenlääkereseptin myös potilaille, jotka eivät kuulu ikänsä puolesta hyväksynnän saaneeseen kohderyhmään tai ohjeistaa potilasta käyttämään lääkettä sellaisina annoksina, jolla ei ole valmisteyhteenvedossa mainittua viranomaisten hyväksyntää. Lääkitys perustuu tuolloin puutteelliseen tutkimustietoon, koska lääkkeen vaikutuksia on tutkittu vain niillä potilasryhmillä ja annoksilla, joita lääkkeelle myönnetty lupa koskee.*tarvitaan parempi lähde*

Lääkkeiden Off label -käyttö ei ole kiellettyä, mutta siihen ei saa viitata lääkevalmisteiden mainonnassa. Lääkevalmistajat rikkovat kuitenkin toisinaan tätä kieltoa. Seitsemän suurta lääkealan yritystä, esimerkiksi Pfizer*selvennä*, on joutunut maksamaan vuoden 2004 jälkeen tällaisista rikkomuksista korvauksia ja sakkoja seitsemän miljardia dollaria. Rikkomukset olivat silti liiketaloudellisesti kannattavia, koska niiden avulla saadun myyntivoiton määrä ylitti merkittävästi sakkojen määrän.*tarvitaan parempi lähde*

Lähteet
-------

1. ↑  Oikeusasiamiehen kannanotto syöpälääke Avastinin off label -käyttöön Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea 7.3.2013.
2. ↑  Fimea on tarkentanut suositustaan lääkkeiden hoidollisen ja taloudellisen arvon arvioinnista Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea 20.2.2014.
3. ↑  Arttu Salmela: Psyykenlääkkeiden off label -käytön yhteys somaattisiin ja Psykiatrisiin oireisiin. Oulun yliopisto. 2019. Sivu 4.
4. 1 2  Jyri Raivio: Lääketeollisuuden kolhittu maine.  *Helsingin Sanomat*, 30.12.2009, s. B9. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Lääkelaitoksen lausunto lääkkeiden off-label käytöstä Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea 30.4.2008
**Ciudad de la Costa** on kaupunki Uruguayssa, Río de la Platan rannalla. Vuonna 2011 sen asukasluku oli noin 95 000, mikä teki siitä Uruguayn kolmanneksi suurimman kaupungin.

Kaupunki koostuu pienten rantalomakohteiden ketjusta, jotka levittäytyvät pitkin rannikkoa pääkaupunki Montevideon itäpuolella. Vakinaisten asukkaiden lisäksi kaupunkiin virtaa joka kesä väkeä sekä Montevideosta että Argentiinan puolelta. Uruguayssa vuosittain käyvistä kahdesta miljoonasta turistista noin 80 % tähtää rannikolle. Turisteja houkuttaa rannikon hiekka, joka on toisaalta myös uhka: huonosti suunnitellut rakenteet altistavat kaupunkia sekä eroosiolle että sedimentaatiolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Cities & Urban Localities (Instituto Nacional de Estadística, Uruguay (web).) *citypopulation.de*. Viitattu 21.4.2013.
2. ↑  Invasion of the Sand Dunes Environment Uruguay IPS 2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ciudad de la Costa** Wikimedia Commonsissa
Avicennan Kaanon persiankielisenä alkuperäisversiona.
**Lääketieteen kaanon** (arab. القانون في الطب‎ *al-Qānūn fī al-Ṭibb)* on vuonna 1025 valmistunut, persialaisen Avicennan ensyklopedinen teos lääketieteestä. Teos yhdisti antiikin Kreikan tiedot ja teoriat, Persian ja Intian perinteet, sekä parhaat lääketieteen aikalaiskäsitykset. Teoksessa on opetuksia esimerkiksi Hippokrateelta, Aristoteleeltä ja Galenokselta. Kaanon on pituudeltaan yli miljoona sanaa. Sen osat käsittelevät anatomiaa, fysiologiaa, yleispatologiaa ja yksittäisten tautien ja niiden hoitoon käytettävien lääkkeiden seikkaperäisiä kuvauksia. Teoksen latinankielinen käännös ilmestyi 1100-luvulla. *Lääketieteen kaanonista* tuli keskiajan käytetyin ja kattavin lääketieteen teos Euroopassa ja arabimaailmassa. Se säilytti asemansa vaikutusvaltaisena oppikirjana aina 1600-luvulle saakka.

Katso myös
----------

* Islamilainen lääketiede keskiajalla
* Käännökset latinaan keskiajalla

Lähteet
-------

1. ↑  Taylor, Andrew: *Kirjat jotka muuttivat maailmaa*, s. 75−81. Ajatus Kirjat, 2010 (alkuteos *Books That Changed the World*, 2008). ISBN 978-951-20-8144-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lääketieteen kaanon** Wikimedia Commonsissa
**Verifikationistinen merkitysteoria** (< lat. *verificare* 'todentaa' < *verus* 'tosi'; *merkityksen verifikaatioteoria*, *merkityksen todentamisteoria*, *merkityksen verifiointikriteeri*) on Wienin piirin loogisten empiristien kehittämä filosofinen teoria lauseiden merkityksestä. Se on keskeinen osa **verifikationismia** sellaisena kuin looginen empirismi sen ymmärsi.

Verifikationistisen merkitysteorian mukaan lauseen merkityksen määrittelee se menetelmä, jonka kautta lause verifioidaan empiirisesti. Jos jotain lausetta ei voida verifioida empiirisesti, se on mieletön. Esimerkiksi lause "nyt sataa" on mieletön, ellei ole olemassa tapaa, jolla voitaisiin ainakin periaatteessa verifioida, sataako todella vai ei. Tällä perusteella looginen empirismi luki muun muassa metafysiikan ja suuren osan etiikkaa mielettömiksi.

Verifikationismista luovuttiin, koska se oli liian ankaraa. Mitään universaalista väitettä ei voida todistaa oikeaksi. Esimerkiksi Carl Gustav Hempelin lause "kaikki korpit ovat mustia" voitaisiin todentaa tarkastamalla kaikki nykyiset, menneet ja tulevat korpit. Emme voi siis koskaan saada mitään asiaa havainnoin todennetuksi. Toisaalta tämä kritiikki on epäpätevää, sillä olisi mieletöntä väittää, että ylipäätänsä millään teorialla olisi mahdollista todistaa induktiivista väitettä -kuten "kaikki korpit ovat mustia"- todeksi, mikä on myös tieteissä hyvin tiedostettua. Ja jos verifikationistinen merkitysteoria otetaan ulos filosofisesta kontekstistaan, niin voidaan todeta, että sitä käytetään jatkuvasti tieteissä, erityisesti luonnontieteissä.

Katso myös
----------

* Fallibilismi
* Falsifikationismi
* Tietämättömyyteen vetoaminen

Lähteet
-------

1. 1 2  Pihlström, Sami: Fyysikon uskonnollisuus, uskontotieteilijän uskonnottomuus.  *Tieteessä tapahtuu*, 2001, nro 4. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.6.2009.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Russell, Wienin piiri, Wittgenstein Helsingin yliopisto. Viitattu 12.6.2009.
3. ↑  Korte, Tapio: Filosofian keskeistä terminologiaa *Johdatus filosofiaan*. Turun yliopisto. Viitattu 16.6.2009. [vanhentunut linkki]
**Randori** (jap. 乱取り) on japanilaisten itsepuolustuslajien termi, joka tarkoittaa vapaamuotoista otteluharjoittelua (sparraus), joskus myös useampia hyökkääjiä vastaan. Kirjaimellisesti se tarkoittaa "kaaoksen vastaanottamista" tai "vapauteen tarttumista", viitaten vapauteen tarkan kaavan mukaisesta harjoittelusta, katasta. 

Randorin tarkka merkitys riippuu lajista, jossa sitä käytetään. Judossa ja Shodokan Aikidossa se viittaa useimmiten yksi yhtä vastaan tehtävään harjoitusotteluun, jossa ottelijat yrittävät vastustaa toisen tekniikoita ja tehdä vastatekniikoita niihin. Toisissa aikidon tyyleissä, etenkin Aikikaissa, se tarkoittaa erään tulkinnan mukaan harjoittelumuotoa, jossa yksi valittu aikidoka puolustautuu useaa hyökkääjää vastaan peräkkäin tietämättä kuinka ja missä järjestyksessä he hyökkäävät. Tämä randorin muoto ei ole harjoitteluottelua, eivätkä hyökkääjät saa vastustaa tai yrittää tehdä vastatekniikoita puolustautujan tekniikoihin. Täytyy huomata, että randori-termiä käytetään Aikikaissa ainoastaan Japanin ulkopuolella. Japanissa tätä harjoittelumuotoa kutsutaan Taninzu-gageksi mikä tarkoittaa kirjaimellisesti useaa hyökkääjää.

**Aikikai aikidon** piirissä käsitteet randori ja jiyuwaza sekä niihin tietyissä tilanteissa liittyvä taninzugage -termi voidaan tulkita eri tavoin opettajalinjasta riippuen. Eräs Japanissa yleinen ja Suomessakin jalansijaa saanut näkemys on seuraavanlainen:

***Randori*** tarkoittaa täysin vapaata hyökkäys- ja puolustustilannetta. "Uke - nage" -rooliajattelu voi hämärtyä, eikä varsinaisia sääntöjä tunneta, kuten ei aikidossa yleensäkään. Fyysisen taidon lisäksi randori vaatii ymmärrystä siitä, kuinka sitä toteuteaan lajin filosofian mukaisesti. Randori on aikidossa hyvin vaativa harjoitusmuoto.

***Jiyuwaza*** merkitsee vapaata tekniikkaa tai tekniikkalajia määrittelemättömään tai määriteltyyn hyökkäysmuotoon. Useimmiten jiyuwazan yhteydessä toimitaan "yksi hyökkäys, yksi tekniikka" -periaatteella.

***Taninzugage*** ilmaisee, että hyökkääjiä on useampi kuin yksi, esim. futaridori jiyuwaza tarkoittaa vapaata tekniikkaa kahta hyökkääjää vastaan, jolloin yläotsikkona on taninzugage.

Vaikka karaten harjoitusotteluista käytetään yleensä sanaa *kumite*, joissain kouluissa käytetään myös randori-termiä "mock-combatista", jossa molemmat karatekat liikkuvat hyvin nopeasti väistellen äärimmäistä väkivaltaa koskematta kuitenkaan milloinkaan vähäkään toisiinssa. Kehon ehdoton hallinta on tässä välttämätöntä, ja siksi tavallisesti vain ylemmät vyöarvot voivat harjoitella randoria. Näissä kouluissa ero randorin ja kumiten välillä on, että randorissa toimintaa ei keskeytetä kun onnistunut tekniikka hyväksytään. 

Randori voidaan asettaa vastakkain katan kanssa kahtena toisiaan täydentävänä harjoitusmuotona.

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: mistä?
Verestä tehtyä mustamakkaraa ja puolukkahilloa.
**Verta** käytetään monen ruokalajin aineksena. Veressä on runsaasti proteiinia ja rautaa.

Verestä valmistetaan ympäri maailmaa verimakkaraa. Tunnettuja verimakkaroita ovat brittiläinen mustamakkara *black pudding*, espanjalainen pehmeä verimakkara *morcilla*, virolainen *verivorst* ja tamperelainen mustamakkara sekä aiemmin suosittu palttu.

Verilettuja syödään Suomessa ja muissa Pohjoismaissa. Puolalaisen *czarnina*-keiton ainesosia ovat veri, liha ja hedelmät. Italialaiset sekoittavat verta *sanguinaccio*-suklaavanukkaaseen. Ranskassa verta voidaan laittaa pataruokiin, kuten *viinikukkoon*. Muita veriruokia ovat kampsu ja mustakeitto.

Tansanialaiset maasait juovat lehmän kaulasta vuodatettua tuoretta verta maitoon sekoitettuna. Inuitit juovat hylkeen verta.

Aasiassa käytetään perinteisesti ankan tai sian verta. Kiinassa veren annetaan hyytyä, minkä jälkeen se viipaloidaan. Taiwanissa veri sekoitetaan riisiin, höyrytetään, maustetaan ja muotoillaan riisikakuiksi, joita myydään katuruokana. Pohjois-Vietnamissa verta jäähdytetään, hyydytetään ja käytetään raakakeittoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Rowe, Laura: *Maista: Kaikki mitä olet halunnut tietää ruoasta*, s. 64–65. Cozy Publishing, 2016. ISBN 978-952-7054-37-6.
2. ↑  Petteri Mäkinen: Mustamakkara survottiin piirakkaan – Osallistu kilpailuun! *Tamperelainen.fi*.  13.11.2013. Suomen Lehtiyhtymä.  Arkistoitu 2.3.2014. Viitattu 23.2.2014.
3. ↑  Raholan Ruokasanasto (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Veri ruokana**.
* Veren ravintoarvot, Fineli
**Verh’nodniprovsk** (ukr. Верхньодніпровськ, ven. Верхнеднепровск),on kaupunki Kamjansken piirissä Dnipropetrovskin alueella Ukrainassa, Dneprin etelärannalla. Se sijaitsee 25 km luoteeseen Kamjanskesta ja 73 km luoteeseen Dniprosta. Samotkan-joki laskee kaupungin läpi Kamjansken tekojärveen.

Aina 18. heinäkuuta 2020 asti Verh’nodniprovsk oli Verh’nodniprovskin piirin keskus. Piiri lakkautettiin aluehallintouudistuksessa, ja se liitettiin Kamjansken piiriin.

Historia
--------

Vuonna 1775 ruhtinas Grigori Potjomkin, jolle oli annettu Samotkan-jokea ympäröivät maat sen jälkeen kun Zaporižžjan kasakat oli alistettu Venäjän hallintaan, perusti kasakoiden talvileirin paikalle asutuksen nimeltä Grigorjevskaja. Potjomkin luovutti kaupungin 1785 Venäjän valtiolle, ja sen nimeksi tuli 1787 Novo-Grigorjevka. Vuonna 1806 siitä tuli piirin keskus ja sen nimeksi tuli Verkhnodneprovsk. Kaupunki alkoi kehittyä maaorjien vapauttamisen jälkeen 1861, mutta pysyi 1900-luvulle asti takapajuisena. Kaupunki joutui saksalaisten miehittämäksi toisessa maailmansodassa ja osaksi Ukrainan valtakunnankomissariaattia.

Kaupunki on Volodymyr Štšerbytskyin synnyinpaikka. Tämä toimi Ukrainan neuvostotasavallan kommunistisen puolueen puoluejohtajana vuosina 1972–1989. Runoilijat Aleksandr Puškin (1820) ja Taras Ševtšenko (1843) vierailivat kaupungissa.

Kuvia
-----

* Dnepr-jokea Ver'hnodniprovskin kohdallaDnepr-jokea Ver'hnodniprovskin kohdalla
* Kirkko Ver'hnodniprovskissaKirkko Ver'hnodniprovskissa
* Ver'hnodniprovskin keskustaaVer'hnodniprovskin keskustaa
* Vanha taloVanha talo
* Lentojoukkojen muistomerkkiLentojoukkojen muistomerkki

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  История г. Верхнеднепровска, Днепропетровской области, Украина Verh’nodniprovskin kaupunki. Viitattu 20.3.2022. (venäjäksi)
2. ↑  Number of Present Population of Ukraine, as of January 1 (PDF) Ukrainan tilastokeskus.  Arkistoitu 6.4.2022. Viitattu 20.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Нові райони: карти + склад Ukrainan yhteisöjen ja alueiden kehitysministeriö. Viitattu 20.3.2022. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Verh’nodniprovsk** Wikimedia Commonsissa
Rakuunamäen sotilaskoti edustallaan raskas partioajoneuvo RG32M vuoden 2014 lippujuhlan päivänä.
**Rakuunamäen sotilaskoti** Lappeenrannassa Leirin kaupunginosan Rakuunamäellä oli lähes satavuotias sotilaskoti ja toimi Lappeenrannan sotilaskotiyhdistyksen kolmesta sotilaskodista keskussotilaskotina. Kahvilapalvelujen lisäksi siellä järjestettiin erilaisia tilaisuuksia. Se lakkautettiin 31. toukokuuta 2017.

Nykyisin suojeltu sotilaskotirakennus Mannerheiminkatu 10:ssä rakennettiin alun perin 1800-luvun puolella varuskunnan ruokalaksi. Sotilaskodiksi se remontoitiin Sune Maconin suunnitelmien mukaan ja vihittiin käyttöön 20. elokuuta 1922.

Mervi Kansonen kirjoittaa sotilaskodin satavuotishistoriaa.

5.9.2018 Rakuunanmäen Sotilaskoti sai uudet omistajat Lappeenrannasta ja Tampereelta, kun Padre House Oy ja valtiota edustanut Senaatti-kiinteistöt allekirjoittivat kauppasopimuksen. Uudet omistajat halusivat historiallisen rakennuksen jäävän paikalliseksi toimijaksi tavoitteena jatkaa entisellä toimialalla. Ulkoisesti erinomaisessa kunnossa oleva rakennus vaatii sisäosiltaan päivitystä ennen uuden toimijan sisäänmuuttoa.

Sotilaskodin sisärakenteita on korjattu vuoden 2019 aikana vastaamaan nykyaikaa. Muun muassa sähköt on uusittu, vesi- ja viemäröinti on päivitetty ja pinnat ovat saaneet uuden värin, joka itse asiassa on vanha eli värimallit kaivettiin esiin vanhoja pintoja raaputtelemalla. Yleisötilaisuuksia varten tehtiin varauloskäynti rakennuksen taakse. Vahva uusi puuovi verhoiltiin ulkopinnoitteen näköiseksi eikä ole juurikaan havaittavissa ulkopuolelta. Rakennuksen ulkoinen alkuperä säilytettiin siten mahdollisimman alkuperäisen näköisenä.

Rakuunamäen Sotilaskodin avajaiset joulukuussa 2019 avasi uudelleen Suomen vanhimman sotilaskoti-rakennuksen yleisön käyttöön. Tila toimii juhlatilana, jota voi varata Kattava Catering’ kautta. Pääsali on valoisa ja suurena yhtenäisenä tilana voi vastaanottaa yli kaksi sataa vierasta tai kokoustajaa. Kulmahuoneet eli entinen Johtokunnan huone ja Musiikkihuone kunnostettiin pienempien ryhmien kokouskäyttöä silmälläpitäen. Historiaa huokuvat tilat tarjoavat käyttäjilleen ainutlaatuiset puitteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Sotilaskodit Lappeenrannan sotilaskotiyhdistys. Viitattu 31.5.2017.
2. 1 2  Petri Kivimäki: Siinä meni tuhansien suomalaismiesten ainoa henkireikä *Yle uutiset*.  31.5.2017. Viitattu 31.5.2017.
3. ↑  Terhi Kinnunen: Rakuunamäen sotilaskotia valmistellaan yksityistilaisuuksia varten.  *Etelä-Saimaa*, 4.6.2019.  Etelä-Saimaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Rakuunamäen sotilaskoti sulkeutuu vuoden 2017 alussa — asiakkaat siirtyvät Haminaan Etelä-Saimaa, 3.12.2015.
* Sotilaskotiin telamiinalle — viimeisen kerran Etelä-Saimaa, 12.5.2017.
*Tämä artikkeli käsittelee maataloustieteilijää. Toinen Julius Kühn on käsipalloilija.*
Julius Kühn
**Julius Gotthelf Kühn** (23. lokakuuta 1825 – 14. huhtikuuta 1910 Halle) oli saksalainen maataloustieteilijä.

Kühn työskenteli itsenäisesti kouluttautuneena maatilan hoitajana vuosina 1848–1855 ja jatkoi tätä työtä vuosina 1857–1862 oltuaan vuosina 1855–1856 opiskelijana Bonn-Poppelsdorfin maataloudellisessa akatemiassa. Vuonna 1862 hänestä tuli Hallen yliopiston maatalouden professori ja sen maatalouden instituutin perustaja. Hänen katsotaankin tuoneen maataloustieteen osaksi yliopistokoulutusta Saksassa 1800-luvulla. Kühn oli myös yksi keskeisistä nykyaikaisen kasvipatologian isistä. Hän julkaisi noin kolmesataa artikkelia enimmäkseen kasvinsuojelusta. Julkaisujen joukossa on *Die Krankheiten der Kulturgewächse, ihre Ursachen und ihre Verhütung* (1858).

1. tammikuuta 2008 Saksan ruoka- ja maatalousministeriön alaisuuteen perustettiin liittovaltiollinen viljelykasvien tutkimuskeskus Julius Kühn-Institut. Kühnistä käytetään auktorilyhennettä J.G.Kühn.

Lähteet
-------

1. ↑  De doelmatigste voedering van het rundvee, van het wetenschappelijk en praktisch gezichtspunt[vanhentunut linkki] Universiteitsbibliotheek Gent
2. 1 2 3  Ainsworth & Bisby's Dictionary of the Fungi Geoffrey Clough Ainsworth
3. ↑  Julius Kühn: sein Leben und Wirken, Festschrift zum 80. Geburtstag am 23. Oktober 1905 Ferdinand Wohltmann
4. ↑  Julius Kühn und die Kulturpflanzen: Ein historischer Überblick seiner Arbeiten anlässlich des 100sten Todestages Journal für Kulturpflanzen
5. 1 2  Who was Julius Kühn Julius Kühn-Institut
6. ↑  JKI at a glance European and Mediterranean Plant Protection Organization
7. ↑  J.G.Kühn International Plant Names Index


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |