recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Buddha Yodfa Chulaloke
Rama I:n patsas
**Buddha Yodfa Chulaloke** oli (1737−1809) Thaimaan kuningas ja nykyisin hallitsevan Chakri-dynastian perustaja. Hänet tunnetaan myös nimellä **Rama I**.

Kenraalista kuninkaaksi
-----------------------

Burmalaisen sotajoukon hyökättyä maahan 1767 kiinalaissyntyinen kenraali Taksin pakeni joukkoineen Chaophraya-joen suulle nykyisen Bangkokin tienoille ja julistautui täällä 1772 kuninkaaksi. Buddhalaiset munkit kapinoivat kuningasta vastaan ja hän lähetti kenraali Chakrin rauhoittamaan tilannetta. Chakrin pakotti useat pienet ruhtinaat vasallisuhteeseen sekä maksamaan kuninkaalle veroa. Näin Thaimaan nykyisin tunnetut rajat ja laajuus alkoivat hahmottua.

Kun Taksinin väitettiin tulleen mielisairaaksi, kenraali Chakri teloitutti hänet sekä nousi valtaan 1782.

Kuninkaana
----------

Rama I rakensi vanhan pääkaupungin Ayutthayan tuhouduttua täydellisesti joen toiselle puolelle oman hallintokeskuksensa, nykyisen Bangkokin. Palatsialuetta on pidetty jonkinlaisena toisintona tuhoutuneesta entisestä pääkaupungista. Kuninkaan hallituskautta leimasi määrätietoinen Ayuttahayan perinteiden elvyttäminen ja kuninkaista tuli jumalakuningas.

Rama I:n kuoltua häntä seurasi 1809 hänen poikansa Rama II.

Kirjallisuutta
--------------

* Heikkilä-Horn, M, Miettinen, J.O: *Kaakkois-Aasia*. Historia ja kulttuurit. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2000. ISBN 951-1-15771-X.
* Petersen, K.: *Ihmiskunnan ajantieto*. Suomeksi toimittanut Antero Manninen ja Pentti Papunen. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1965.

### Lähteet

1. ↑  Petersen, s.536
2. ↑  Heikkilä-Horn, s.196
3. ↑  Petersen, s.544
4. ↑  Heikkilä\_Horn, s.197
5. ↑  Heikkilä-Horn, s.223
6. ↑  Petersen, s.582

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buddha Yodfa Chulaloke**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
	+ 2

 |

 |
Pääministeri Jens Stoltenberg.
**Stoltenbergin I hallitus** oli Norjan hallitus 17. maaliskuuta 2000 – 19. lokakuuta 2001. Se oli Työväenpuolueen muodostama vähemmistöhallitus.

Ministerit
----------

**Pääministeri**

* Jens Stoltenberg

**Ulkoministeri**

* Thorbjørn Jagland

**Kehitysapuministeri**

* Anne Kristin Sydnes

**Valtiovarainministeri**

* Karl Eirik Schjøtt-Pedersen

**Puolustusministeri**

* Bjørn Tore Godal

**Kalastusministeri**

* Otto Gregussen

**Sosiaaliministeri**

* Guri Ingebrigtsen

**Terveysministeri**

* Tore Tønne

**Liikenne- ja viestintäministeri**

* Terje Moe Gustavsen

**Kunta- ja alueministeri**

* Sylvia Brustad

**Elinkeino- ja ulkomaankauppaministeri**

* Grete Knudsen

**Öljy- ja energiaministeri**

* Olav Akselsen

**Oikeusministeri**

* Hanne Harlem

**Työ- ja hallintoministeri**

* Jørgen Kosmo

**Lapsi- ja perheministeri**

* Karita Bekkemellem Orheim

**Maatalousministeri**

* Bjarne Håkon Hanssen

**Ympäristöministeri**

* Siri Bjerke

**Kirkko-, opetus- ja tutkimusministeri**

* Trond Giske

**Kulttuuriministeri**

* Ellen Horn

Lähteet
-------

1. ↑  Jens Stoltenbergs første regjering *Regjeringen.no*. Viitattu 25.12.2022. (norjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Bondevikin I hallitus** | **Norjan hallitus**2000–2001 | Seuraaja:**Bondevikin II hallitus** |
Taidealan yliopistotutkintoja voi Suomessa suorittaa Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa, Taideyliopistossa sekä Lapin yliopistossa.

Taidealan yliopistotutkinnon suorittaneet voivat toimia mm. kuvataiteilijoina, muusikkoina, näyttelijöinä, ohjaajina, tanssijoina, koreografeina, taideteollisuuden suunnittelijoina kuten graafisina suunnittelijoina, teollisina muotoilijoina tai taideaineiden opettajina. Osa toimii myös tutkijoina tai erilaisissa kulttuurialan virkamies- ja asiantuntijatehtävissä.

Taideyliopisto
--------------

Kolmesta aiemmin itsenäisestä akatemiasta muodostettu Taideyliopisto aloitti toimintansa vuoden 2013 alussa. Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa annetaan musiikin, Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa näyttämö- ja tanssitaiteen ja Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa kuvataiteen korkeinta opetusta. Taideyliopistosta voi valmistua musiikin, teatteritaiteen, tanssitaiteen sekä kuvataiteen kandidaatiksi, maisteriksi, lisensiaatiksi ja tohtoriksi.

Katso myös
----------

* Kuvataiteelliset yliopistotutkinnot

Aiheesta muualla
----------------

* Taideyliopisto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Taideyliopiston Sibelius-Akatemia
* Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu
* Taideyliopiston Kuvataideakatemia
**Zhong Zhong** (kiinaksi: 中中; s. 27. marraskuuta 2017) ja **Hua Hua** (kiinaksi: 华华; s. 5. marraskuuta 2017) ovat jaavanmakakin (*Macaca fascicularis*) kaksoset, jotka on kloonattu somaattisen solun tumansiirrolla, eli samalla menetelmällä millä Dolly-lammaskin vuonna 1996. Ne ovat ensimmäiset tällä menetelmällä kloonatut kädelliset. Molemmat apinat syntyivät Kiinan tiedeakatemian Neurotieteiden Instituutissa Shanghaissa, Kiinassa. Kiinan tiedeakatemiassa Zhen Liun johtamat tutkijat siirsivät 79 alkiota 21 naaraspuoliseen makakiin. Kuusi apinaa tuli raskaaksi, ja niiden jälkeläisistä kaksi jäi eloon, Zhong Zhong ja Hua Hua. Apinoiden nimet tulevat Kiinan kansantasavallan kiinankielisestä nimestä "Zhonghua".

Lähteet
-------

1. ↑  Hopsu, Janne: Apinakaksoset Zhong Zhong ja Hua Hua saavat nimensä historiaan – kloonauksessa uusi läpimurto *MTV Uutiset*.  25.1.2018. Viitattu 5.12.2019. (suomeksi)
2. ↑  Stein, Rob: Chinese Scientists Clone Monkeys Using Method That Created Dolly The Sheep *NPR.org*.  24.1.2018. Viitattu 5.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Mole, Beth: These baby monkeys are first cloned primates created using the Dolly method *ArsTechnica*.  24.1.2018. Viitattu 5.12.2019. (englanniksi)
Sherwood Schwartz vuonna 2008 seremoniassa, jossa hän sai tähtensä Hollywood Walk of Famelle.
**Sherwood Charles Schwartz** (s. 14. marraskuuta 1916 – 12. heinäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen tuottaja ja käsikirjoittaja, joka loi televisiosarjat *Gilligan’s Island* ja *The Brady Bunch*.

Schwartz syntyi New Jerseyn Passaicissa juutalaiseen perheeseen. Hän työskenteli radiossa jo ennen läpimurtoaan televisiossa. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös näytelmiä. Vuonna 1961 Schwartzille myönnettiin Emmy-palkinto työstään käsikirjoittajana *The Red Skelton Show’ssa*. Hän sai vuonna 2008 tähden Hollywood Walk of Famelle.

Kirjassaan *Inside Gilligan’s Island* (1988) Schwartz mainitsi, ettei hän tullut lainkaan toimeen Red Skeltonin kanssa – hänen sopimukseensa jopa sisältyi kohta, joka takasi, ettei hänen tarvinnut tavata tätä kasvokkain. 

Schwartz oli joulukuusta 1941 naimisissa Mildred Seidmanin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Lloyd, Ross, Elroy ja Hope. Viimeksi mainitun on kerrottu saaneen nimensä Bob Hopen mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Sherwood Schwartz, creator of ‘The Brady Bunch’ and ‘Gilligan’s Island,’ dies at age 94 *washingtonpost.com*.  12.7.2011. Viitattu 13.7.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Emmy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Sergei Aleksejevitš Mudrov** (ven. Сергей Алексеевич Мудров, s. 8. syyskuuta 1990 Kinešma) on venäläinen korkeushyppääjä. Mudrov edustaa ASK Moskovaa.

Mudrov saavutti kultaa vuoden 2013 sisäratojen EM-kilpailuista Göteborgista omalla ennätystuloksellaan 235. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa Helsingissä hän oli neljäs. Kesäuniversiadeista Mudrov on saavuttanut kultaa vuodelta 2013 ja pronssia vuodelta 2011.

Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista 2007 Mudrov saavutti hopeaa. Saman vuoden Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän voitti kultaa. Vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista hän saavutti niin ikään kultaa, ja vuoden 2011 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista hopeaa.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **Korkeushyppy** | 231 cm231 cm | TšeboksaryKazan | 5. heinäkuuta 20129. heinäkuuta 2013 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **Korkeushyppy** | 235 cm | Göteborg | 2. maaliskuuta 2013 |

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Sergei Mudrov Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Suomen Puuvenekeskuksen uusi veistämörakennus.
**Suomen Puuvenekeskus** on Kotkan keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puuveneiden rakentamiseen, korjaamiseen ja entisöintiin erikoistunut telakka. Tontilla sijaitsevan uuden veneveistämörakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki.

Uusi veistämörakennus muistuttaa muodoltaan kumolleen käännettyä venettä, mutta rakennuksen muotokieli on hakenut vaikutteita myös purjeveneiden virtaviivaisista linjoista. Rakennuksen runkona toimivat teräskaaret. Julkisivumateriaalina on käytetty kuparia ja rakennuksessa on suuria lasipintoja. Veistämörakennuksen toisessa kerroksessa on näyttelytila ja yleisöparvi, jonne on vapaa pääsy ja josta voi seurata veistäjien työskentelyä. Keskuksen puuvenesatamassa on ensisijaisesti puuveneille tarkoitettuja laituripaikkoja.

Historia
--------

Telakan alueella on toiminut Kalarannan Konepaja, joka siirtyi uusiin tiloihin vuonna 1999, jolloin tiloihin asettui osuuskunta Kotkan puuvenekeskus. Kotkan kaupunki vuokrasi puuvenekeskuksen kiinteistöt vuonna 2007 Evli-pankin perustajiin kuuluneelle Henrik Andersinille, jonka jälkeen vanhoja tiloja peruskorjattiin ja tontille rakennettiin uusi veneveistämö. Andersin aloitti uusissa tiloissa 12mR-luokan purjeveneen "Blue Marlin" entisöintityön. Uuden Suomen Puuvenekeskuksen avajaiset olivat vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Kupari Suomen Puuvenekeskuksen materiaalina [vanhentunut linkki]
2. ↑  Suomen Puuvenekeskus - Lyhyt historia
3. ↑  Kauppalehti - Hylystä helmeksi[vanhentunut linkki]
**Tenontosaurus** ("jännelisko") on sukupuuttoon kuollut ornitopodisuku, joka eli 125–105 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella Pohjois-Amerikassa.

Fossiilit
---------

American Museum of Natural History museon retkikunta löysi ensimmäisen Tenontosaurus-fossiilin Montanan Big Hornin piirikunnasta vuonna 1903. Yhdysvaltalainen paleontologi John Ostrom kuvasi *Tenontosauruksen* vuonna 1970. Se sai nimensä selkärankaa jäykistävien luutuneiden jänteiden mukaan, joita oli monilla muillakin dinosauruksilla. Tästä dinosaurussuvusta tunnetaan kaksi lajia, *Tenontosaurus tilletti* ja *Tenontosaurus dossi*. Sen fossiileja on löydetty myös Yhdysvaltojen Montanasta, Oklahomasta, Teksasista, Utahista ja Wyomingista.*lähde?*

Kuvaus
------

*Acrocanthosaurus*, jolla on suussaan *Tenontosaurus*. Taustalla *Deinonychuksia*.
*Tenontosaurus* oli lajista riippuen arviolta 6-7 metriä pitkä ja 600–1000 kilogramman painoinen. *Tenontosaurus* liikkui enimmäkseen neljällä raajalla, mutta se saattoi nousta myös kahdelle raajalle. *Tenontosauruksella* oli pitkä ja jäykkä häntä, jota se käytti tasapainon säilyttämiseen ja joka oli itse asiassa pidempi kuin sen ruumis. Sillä oli myös kapea pää ja suussa isot hampaat.*lähde?* *Tenontosauruksella* oli lyhyet käsivarret, ja sen käsissä oli viisi terävää kynttä, joita se käytti puolustautumiseen esimerkiksi *Acrocanthosaurusta* ja *Deinonychusta* vastaan.

*Tenontosaurus* on yksi harvoista dinosauruksista, joilta on löydetty vain naaraspuolisille yksilöille kehittyvää luukudosta, jonka tehtävänä on ollut kalsiumin varastoiminen munien tuottamista varten.

*Tenontosaurus* populaarikulttuurissa
-------------------------------------

*Tenontosaurus* esiintyy Esihistoriallinen tappeluklubi -sarjan kolmannessa jaksossa, jossa se taistelee *Deinonychus*-laumaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lily Murray: *Dinosaurukset*, s. 49. Suomentanut Sini Linteri. Kings Road Publishing, 2017. ISBN 978-951-1-32747-9.
2. 1 2 3 4  Gregory S. Paul: *The Princeton field guide to dinosaurs*, s. 311-312. Princeton, N.J.: Princeton University Press, 2016. ISBN 978-0-691-16766-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.3.2022). (englanniksi)
3. 1 2 3  Tenontosaurus *HowStuffWorks*.  20.3.2008. Viitattu 27.3.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131103
* Fossilworks: 38741
* GBIF: 4823164
* IRMNG: 1043766

 |

 |
Suomen tasavallan presidenteillä on ollut käytössä kolme eri aikoina rakennettua salonkivaunua vuosina 1920–2013.

Ensimmäinen puurakenteinen salonkivaunu A 30 rakennettiin vuonna 1920 Pasilan konepajalla. Vaunu oli liikenteessä aina vuoteen 1970 saakka. Sinivärisen vaunun pituus on 21 metriä ja vaunussa on 6–8 hengen salonki, presidentin työhuone, presidenttiparin makuuosastot joiden välissä olivat pesutilat, adjutanttien huone ja keittiö. Vaunua käytti kahdeksan Suomen presidenteistä, muun muassa presidentti Urho Kekkonen matkusti sillä noottikriisin aikana 1961 Neuvostoliittoon Novosibirskin neuvotteluihin. Tämä vaunu on nykyisin Hyvinkäällä Suomen Rautatiemuseossa.

Toista teräsrakenteista presidenttivaunua tehtiin vuonna 1970 kaksi kappaletta, toinen presidentin ja toinen valtioneuvoston käyttöön. Näistä vaunuista toinen on nykyisin Haapamäellä museoveturiyhdistyksen hallussa ja toimii talkoolaisten majoitustilana.

Vuonna 1992 valmistui kaksi uutta presidenttivaunua presidentin ja valtioneuvoston kanslian käyttöön, toinen vaunu siirtyi myöhemmin VR:n vuokravaunuksi. Vaunuissa oli kokoustilat neljälletoista hengelle, neljä hyttiä sekä suihkutila. Vuonna 2005 presidentin vaunu siirtyi tilausliikenteeseen, jolloin sitä saattoivat muutkin tahot vuokrata käyttöönsä. Syksyllä 2013 VR ilmoitti romuttavansa presidentin ja valtioneuvoston salonkivaunut koska ne olivat kosteusvaurioiden vuoksi huonossa kunnossa ja vaunut olivat olleet vähäisessä käytössä, sillä presidentit matkustavat nykyisin muilla kulkuneuvoilla. Presidentit tekivät aikoinaan näillä vaunuilla maakuntamatkoja Suomeen sekä virkamatkoja Pietariin ja Moskovaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ensimmäinen salonkivaunu oli käytössä 50 vuotta, Turun Sanomat 22.3.2005
2. ↑  Valtion päämiehen rautatievaunu, Suomen Kuvalehti, 07.08.1920, nro 31, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  VR romuttaa presidentin viimeisen salonkivaunun, Ilta-Sanomat 4.10.2013
4. ↑  Presidentin junavaunu siirtyy tilausmatkoille, Helsingin Sanomat 22.3.2005 (Tilaajille)
5. ↑  VR:n salonkivaunut lähtevät kierrätykseen ja romuksi, Turun Sanomat 4.10.2013
**Saksan rajoittamaton upotussota** eli **rajoittamaton sukellusvenesota** oli Saksan sotavoimien toimintatapa Pohjois-Atlantin, Pohjanmeren ja Englannin kanaalin alueella ensimmäisen maailmansodan loppupuolella vuosina 1917–1918. Sillä tarkoitettiin, että kaikki vihollisen ja puolueettomien maiden alukset upotetaan ilman varoitusta. Tätä perusteltiin sillä, että Iso-Britannia oli asettanut Saksan kauppasaartoon eikä siis päästänyt puolueettomien maiden laivoja Saksaan..

Sukellusvenesodan alku
----------------------

Saksalaiset aloittivat sukellusveneiden rakentamisohjelman, kun sodan alussa syyskuussa 1914 muutama sukellusvene upotti useita Ison-Britannian sota-aluksia. Pian Saksalla oli käytössään kolmisensataa sukellusvenettä. Saksa julisti 4. helmikuuta 1915, että se upottaa kaikki alukset, jotka kuljettavat sotatarvikkeita ympärysvalloille. Brittiläisen RMS Lusitanian upottaminen 7.5.1915 kuitenkin suututti amerikkalaisia, varsinkin kun turmassa hukkui yli 1 200 ihmistä. Syyskuussa 1916 Saksa sopi Yhdysvaltojen kanssa, että kauppalaivat ensin pysäytetään ja tarkistetaan, eikä ihmisuhreja tule, jos ne upotetaan.

Alusten upottaminen ilman varoitusta
------------------------------------

Kauppasaarron aiheuttama elintarvikepula kävi Saksassa sietämättömäksi, ja se julisti 1. helmikuuta 1917 rajoittamattoman upotussodan, vaikka se samalla merkitsi Yhdysvaltojen liittymistä ympärysvaltoihin. Ajatuksen takana oli ylipäällikkö Paul von Hindenburg. Nyt kaikki vihollisen ja puolueettomien maiden alukset upotettiin ilman varoitusta. Merellä oli jatkuvasti 40 sukellusvenettä ja kesän 1917 aikana ne upottivat 795 kauppalaivaa.

Brittien vastatoimet
--------------------

Britit tarvitsivat tehokasta asetta sukellusveneitä vastaan. Sellainen oli MK 6 -merimiina, jonka tuntosarvissa oli kosketussytyttimet. Niitä laskettiin mereen 76 000 kappaletta. Englannin kanaalissa upotettiin merimiinoilla 26 sukellusvenettä. Myös syvyyspommit, torpedot, tykkituli ja ilmahyökkäykset olivat käytössä. Lopuksi keksittiin suojata kaupalaivoja hävittäjillä. Marraskuussa 1918 Saksa sai upotetuksi enää 15 kauppalaivaa, ennen kuin aselepo tuli voimaan 11.11.1918.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morten Kjerside Poulsen: Syvyyksien sotavoimat.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2011, nro 8, s. 22–27. ISSN 0806-5209.
2. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 74. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
3. ↑  Laati, Iisakki: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 75. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
4. ↑  Westwell, Ian: *Ensimmäinen maailmansota. Tärkeimmät sotatapahtumat päivä päivältä*, s. 21, 52–53. Alkuteos World War I, Day by Day. Suomentanut Ahola, Veikko ym. Gummerus kustannus, 2004. ISBN 978-951-20-6624-7.
Vaduzin linna
**Vaduzin linna** on Liechtensteinin ruhtinasperheen vakituinen asumus ja ruhtinaskunnan pääkaupungin Vaduzin tunnetuin maamerkki. Ensimmäiset maininnat siitä ovat vuodelta 1322, mutta linnoituksen vanhimpien osien arvellaan olevan 1100-luvulta ja asuinosan vuodelta 1287. Keskiaikaista linnoitusta on laajennettu 1500- ja 1600-luvuilla.

Linnan vanhin osa on sen itäinen torni ja muut itäpuolella sijaitsevat rakennelmat, jotka on rakennettu 1100-luvulla. Torni on kaksitoista metriä leveä ja kolmetoista metriä korkea. Alkuperäinen sisäänkäynti on yhdentoista metrin korkeudessa.

Svaabilaissodassa 1499 sveitsiläiset polttivat Vaduzin linnan. Pyöreää tornia rakennettiin 1529 - 1532. Linnan länsiosaa laajensi kreivi Kaspar von Hohenems (1613–1640).

Vaduzin linna on kuulunut vuodesta 1712 Liechtensteinin ruhtinaille. Ruhtinas Johann II kunnostutti linnaa 1905 - 1912. Myöhemmin ruhtinas Franz Josef II muutti sen asunnokseen ja teki siitä 1938 Liechtensteinin ruhtinaiden vakituisen asumuksen.

Vaduzin linna ei ole yleisölle avoinna, mutta sitä voi ihailla ulkopuolelta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuva: Vaduzin linna *vastavalo.fi*.  (suomeksi)
2. 1 2  Vaduz Castle *tourismus.li*. Viitattu 4.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaduzin linna** Wikimedia Commonsissa
**Vadim Mihailovitš Koževnikov** (ven. Вади́м Миха́йлович Коже́вников, 22. huhtikuuta 1909 Narym – 20. lokakuuta 1984 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Vadim Koževnikov syntyi lääkärin perheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa ja työskenteli journalistina. Koževnikovin ensimmäinen kertomuskokoelma ilmestyi vuonna 1939. Toisen maailmansodan aikana hän toimi sotakirjeenvaihtajana.

Koževnikov liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1943. Hän työskenteli *Pravdan* toimittajana vuosina 1947–1948 ja kirjallisuuslehti *Znamjan* päätoimittajana vuodesta 1949. Koževnikov toimi Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallinnossa ja kuului sen sihteeristöön vuodesta 1967.

Koževnikovin ihanteelinen ja kaunisteltu proosa pyrki vastaamaan kommunistipuolueen kirjallisuudelle asettamiin tavoitteisiin. Siperian kaasuputken rakentamisesta kertova romaani *Znakomtes, Balujev* (1960) herätti aikanaan paljon keskustelua. Romaani *Osoboje podrazdelenije* (1969) sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1971. Koževnikovin tunnetuin teos on neuvostovakoojista kertova romaani *Kilpi ja miekka* (*Štšit i metš*, 1965), josta on tehty myös elokuva.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Kilpi ja miekka: romaani* (*Štšit i metš*). Suom. Ulla-Liisa Heino ja Kaarlo Ranta. Helsinki: Kansankulttuuri, 1966.
* *Maalis-huhtikuu: kertomus* (*Mart-aprel*). Suom. Lea Helo. Petroskoi: Karjalais-Suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1944.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 370–371. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
2. ↑  *Russkije pisateli, XX vek. Biobibliografitšeski slovar, tšast 1*, s. 643. Moskva: Prosveštšenije, 1998. ISBN 5-09-006993-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Klubi** oli turkulaisen P. C. Rettig & Co. -tupakkatehtaan savukemerkki, jonka alla myytiin useita erilaisia savukelaatuja vuodesta 1901 alkaen. Tunnetuimmat näistä olivat *Klubi 7* ja sen seuraaja *Klubi 77*, niin sanotut "pilli-Klubit" onttoine paperisine imukkeineen ja vihreävalkoisine kovine askeineen, jonka valkoista sisäkantta väitettiin kansan suussa käytettävän muistiinpanojen tekoon ja jopa talonpiirustusten suunnitteluun.

1800-luvun puolivälissä perustetulta Rettigin tupakkatehtaalta alkoivat etenkin helsinkiläiset asiakkaat vaatia 1900-luvun vaihteessa kevyempiä savukevaihtoehtoja. Ensimmäiset tuoteversiot *Klubi 1* (1901) ja *Klubi 2* (1902) eivät vielä nousseet suosioon Suomessa, joskin *Klubi 2* saavutti vientimenestystä Isossa-Britanniassa. Menestys alkoi *Klubi 7* -tuoteversiosta vuonna 1907. Parhaiten myyviä Klubi-savukeversioita 1910–1930-luvuilla olivat *Klubi 7:n* lisäksi *Klubi 17, Malta* ja *Matti*, huolimatta siitä että yhä useampia numeroilla merkittyjä Klubi-savukkeita tuotiin markkinoille.

Vuonna 1943 *Klubi 7* jouduttiin raaka-ainepulan vuoksi korvaamaan uudella versiolla *Klubi 77*, josta sitten tuli kaikkien aikojen suosituin Klubi-savuke. Kovia kartonkiaskeja Klubi-savukkeille teki vuonna 1922 perustettu, Karjalan kannakselta vuonna 1939 Lappeenrantaan siirtynyt Raivolan Kotelotehdas Oy, parhaimmillaan 60 miljoonaa askia vuodessa.

Klubi-savukkeita valmistettiin 1990-luvun puoliväliin saakka, jolloin esteeksi tulivat Euroopan unionin määräykset. Rettigin tuotantotekniikalla ei päästy niiden vaatimiin alhaisiin tervapitoisuuksiin. Vuonna 2003 Rettigin tupakkaliiketoiminnan ostanut ranskalais-espanjalainen Altadis yritti kuitenkin markkinoida uutta *Klubi 77* -savuketta modernisoidussa askissa, mutta nostalginen uutuustuote ei enää täyttänyt sille asetettuja odotuksia. Viime vuosien savukeversioita olivat ainakin kova-askiset *Klubi 22* ja *Filtteri-Klubi* sekä pehmeäaskinen *Klubi 27*.

Katso myös
----------

* Työmies (savuke)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juhani Kostet: *Pilliä ja pölliä, P. C. Rettigin suosituimmat savukkeet*, teoksessa Kupila, Sanna (toim.): *Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta*, s. 224–233. Turku: Turun maakuntamuseo, 2004. ISBN 951-595-090-2.
2. ↑  Raivolan Pakkaus Oy: Historia, viitattu 3.12.2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  *Klubin paluu*, Markkinointi & Mainonta 13.6.2003. Viitattu 3.12.2013
4. ↑  Finnish Cigarettes from 1950–, The World Of Collector Kettunen (Arkistoitu – Internet Archive)
**Darren Langdon** (s. 8. tammikuuta 1971 Deer Lake, Newfoundland) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 521 NHL-ottelua lähinnä niinkutsutun poliisin roolissa. Pelaamissaan otteluissa Langdon teki 16 maalia ja 39 pistettä. Jäähyjä hänelle tuomittiin 1251 minuuttia.

Langdon solmi vapaana agenttina sopimuksen New York Rangersin organisaatioon kaudelle 1992–1993. Kolme ensimmäistä kauttaan hän vietti pääosin AHL:ssa debytoiden NHL-jäillä vasta kaudella 1994–1995. Langdon pelasi Rangersissa aina kevääseen 2000 asti. Etenkin kausilla 1995–1998 Langdon pelasi 60–70 ottelua kaudessa ja oli joukkueensa pääasiallinen kovanaama. Kahdella viimeisellä kaudellaan Rangersissa pelejä kertyi yhteensäkin vain 65 ottelua.

Rangers myi elokuussa 2000 Langdonin Carolina Hurricanesiin yhdessä Rob DiMaion kanssa vastineeksi Sandy McCarthysta ja ehdollisesta varausvuorosta vuodelle 2001. Carolinassa Langdon pelasi alun kolmatta kautta eli 121 ottelua. Hurricanes myi Langdonin yhdessä Marek Malikin kanssa Vancouver Canucksille saaden vastineeksi Jan Hlavacin ja Harold Drukenin. Vancouverissa Langdon viihtyi vain kauden 2002–2003 loppuun pelaten 45 ottelua joissa sai yhden syöttöpisteen ja 143 jäähyminuuttia. Montreal Canadiens poimi Langdonin ilmaiseksi waiver-listalta lokakuussa 2003. Montrealissa Langdon pelasi vain yhden kauden. Kaudella 2004–2005 NHL:ssa oli työsulku, jonka aikana Langdon ei pelannut missään. Seuraavalle kaudelle hän solmi vapaana agenttina sopimuksen New Jersey Devilsiin, jossa hän pelasi 14 ottelua marginaalisessa roolissa ja päätti sitten uransa.

Kahden vuoden pelaamattomuuden jälkeen Langdon teki paluun kaukaloon kotikaupunkinsa Deer Lake Red Wings -joukkueessa. Joukkue pelasi WCSHL-liigassa. Kolmen kauden jälkeen Langdon vaihtoi pelaamaan NLSHL-liigaan Corner Brook Royalsin joukkueeseen palaten sieltä vuoden kuluttua takaisin Deer Lakeen. Langdon lopetti uudelleen pelaajauransa kauden 2013–2014 päätteeksi ja toimi sen jälkeen kaksi kautta Corner Brook Royalsin päävalmentajana NLSHL-liigassa. Kaudella 2019−2020 Langdon toimi Deer Lake Red Wingsin päävalmentajana WCSHL-liigassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Darren Langdon The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
2. ↑  Darren Langdon *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Juryi Viktaravitš Žadobin** (valkoven. Юрый Віктаравіч Жадобін) eli **Juri Viktorovitš Žadobin** (ven. Ю́рий Ви́кторович Жадо́бин; s. 4. marraskuuta 1954 Dnepropetrovsk,  Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on Valko-Venäjän puolustusministeri. Sotilasarvoltaan hän on kenraaliluutnantti.

Hän suoritti asepalveluksensa vuodesta 1972 lähtien ja valmistui Kazanin sotilaskomentajakoulusta 1976. Vuonna 1985 hän suoritti tutkinnon Malinovskin sotilasakatemiassa. Vuosina 1976-1990 hän eteni sotilasurallaan rykmentinkomentajaksi. Vuosina 1990-1999 hän toimi useissa Valko-Venäjän siviilipuolustuksen ja Sisäministeriön joukkojen komentajatehtävissä.

Žadobin nimitettiin vuonna 1999 apulaisministeriksi Valko-Venäjän sisäministeriöön ja sisäministeriön joukkojen komentajaksi. Syyskuusta 2003 lähtien hän vastasi Valko-Venäjän presidentin turvallisuuspalvelusta. Heinäkuussa 2007 hänestä tuli Valko-Venäjän KGB:n johtaja ja vuosina 2008-2009 hän oli Valko-Venäjän puolustusneuvoston sihteerinä. Presidentti Aljaksandr Lukašenka nimitti Žadobinin puolustusministeriksi 4. joulukuuta 2009. Hän on toiminut tässä tehtävässä kahden eri pääministerin (Sidorski 2003-2010, Mjasnikovitš 2010-) hallituksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leaders: Yuri Zhadobin Minsk:  Valko-Venäjän puolustusministeriö, mil.by.  Arkistoitu 23.10.2016. Viitattu 21.11.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuka kukin on (Valko-Venäjällä) -verkkosivusto Juri Žadobinsta (Arkistoitu – Internet Archive) (who.bdg.by) (venäjäksi)
* Yuri Zhadobin[vanhentunut linkki] (englanniksi) (silobreaker.com)
* Yuri Zhadobin (englanniksi) (ria.ru)
* EU ei enää myönnä viisumia V-Venäjän Lukashenkolle (kaleva.fi)
Jusepe de Ribera
Riberen maalauksen pohjalta tehty saksalainen postimerkki.
**Jusepe de Ribera**, **José de Ribera**, (1591–1652), lisänimeltään **Lo Spagnoletto** ("Pikku espanjalainen"), oli espanjalais-italialainen taidemaalari. Hän toimi pääasiassa Napolissa Italiassa, missä häntä pidetään niin sanotun napolilaisen koulukunnan perustajana. Hänen töissään yhdistyy vahva realismi ja uskonnollinen haaveilu. Hän maalasi useita marttyyrien kohtaloita kuvaavia töitä.

Caravaggion oppilaana Jusepe oli omaksunut realistisen ilmaisutavan sekä opettajansa valon ja varjon käsittelyn. Erityisen suuri vaikutus hänellä oli 1600-luvun Espanjan maalaustaiteeseen. Suomessa Ateneumin taidemuseossa on hänen työnsä *Ecce Homo*.

Galleria
--------

* 
* 
* 
* 
* PrometeusPrometeus
* DemocritusDemocritus
* 
* Pietari ja PaavaliPietari ja Paavali

Lähteet
-------

* *Otavan Iso Fokus, Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja*, Osa 6, s. 3500–3501. Otava, 1974. ISBN 951-1-01236-3.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Otavan Iso Fokus, s. 3500
2. 1 2  Otavan Iso Fokus, s. 3501


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* South Australia
	+ 2
* KulturNav
	+ 2
* National Gallery of Canada
* Victoria
* Prado
* RKD Artists
* Städel
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Káto Asítes** (kreik. Κάτω Ασίτες) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Gorgolaḯniksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Iraklionin kunnan Gorgolaḯniksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 076 (vuonna 2011).

Káto Asítesin Pyhän Paraskevan (*Agía Paraskeví*) kirkko.
Káto Asítesin kylä sijaitsee Kreetan keskiosissa noin 23 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Ída- eli Psiloreítis-vuoren itärinteeseen noin 459 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi johdetaan Assoksesta tulleisiin ja seudulle pysyvästi asettuneisiin sotilaisiin, jotka olivat mukana palauttamassa saarta Bysantin valtaan vuonna 961. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Pyhälle Paraskevalle (*Agía Paraskeví*) sekä Vapahtajan kirkastumiselle (*Metamórfosi tou Sotíros*). Kylän nähtävyyksiin kuuluu myös Gorgolaḯniksen luostari (*Moní Gorgolaḯni*).

Káto Asítes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κάτω Ασιτών, *Topikí Koinótita Káto Asitón*), johon kuuluu varsinaisen Káto Asítesin kylän sekä Gorgolaḯniksen luostarin lisäksi myös Nísin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 083.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Kato Asites *Rural Heraklion*.  Arkistoitu 19.9.2018. Viitattu 10.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Káto Asítes** Wikimedia Commonsissa
**Ismete** on täkykalastuslaji, jota harrastetaan talvella. Ismete on peräisin Ruotsista ja siellä ensimmäiset harrastajat alkoivat muokkaamaan vapoja 1980-luvulla. Suomeen laji rantautua 2000-luvulla ja vasta vuonna 2013 laji tuli suuren yleisön tietoisuuteen, kun Yle lähetti Erätulilla-ohjelman Kokkolasta talvella 2013. Mikko "Peltsi" Peltolaa opasti Markus Sällinen ja yli 10 kiloinen suurhauki nostettiin ylös ja vapautettiin. Catch&Release-kalastus sai myös paljon huomiota ja on yleistynyt vahvasti ohjelman ansiosta. Ismetessä käytetään lyhyitä 120cm pitkiä vapoja ja enimmäkseen hyrräkeloja. Tärpinilmaisu hoidetaan vipalla, siikakelloilla tai elektronisilla hälyttimillä tai näiden yhdistimillä. Siiman päähän tulee n. 50cm pitkä vaijeriperuke, jossa on kolmihaarakoukku. Syöttinä käytetään esimerkiksi särkiä. Myös muut lajit ovat edustettuna. Ismeten etuna on monivapamahdollisuus, joka vaatii vedenomistajan luvan. Useammalla vavalla saadaan katettua suurempi alue.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ismo Kauko Artturi Jauhiainen** (s. 27. tammikuuta 1942 Ruokolahti) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Jauhiaisen vanhemmat olivat koneentarkastaja, yliluutnantti Kauko Valter Jauhiainen ja Hertta Unelma Rautavirta. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on lääkintävoimistelija Ritva Anneli Metso. Jauhiainen tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1961 ja valmistui diplomi-insinööriksi  Teknillisestä korkeakoulusta 1968. Hän oli Termoplanin suunnittelija 1966–1968, Ekonon yhdyskuntien energiahuoltotoimiston projekti-insinööri 1969–1973, apulaistoimistopäällikkö 1974–1980 ja toimistopäällikkö 1980–1984 sekä Vantaan Sähkölaitoksen, vuodesta 1996 Vantaan Energia, kaukolämpöosaston johtaja 1984–1996 ja toimitusjohtaja 1996–2005. Jauhiainen oli myös Helsingin Seudun Lämpövoiman hallituksen jäsen vuodesta 1996 ja toimitusjohtaja vuodesta 2001. Hänellä oli uransa aikana useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen Jauhiainen sai vuonna 2002. Sotilasarvoltaan hän on reservin luutnantti (2000).

Julkaisuja
----------

* *Länsi-Saksan ekskursio 1966*, 1967
* *Kaukolämmön tunnusluvut*, 1994

Lähteet
-------

1. 1 2  Harri Turunen: Energianeuvos Ismo Jauhiainen (1942–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.3.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.6.2022.
**Ismo Isamy Kamesaki** (s. 3. helmikuuta 1970 Kuusankoski) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka ylsi parhaimmillaan EM-mitalistiksi vuonna 1989.

Ismo Kamesakin painiuran huippuhetki oli Oulun EM-kisoissa 1989, jolloin hän ylsi hopealle 52 kilon sarjassa. Hänen finaalivastustajansa oli kuuro jugoslavialainen Senad Rizvanovic. Kamesaki sijoittui yhteensä viisi kertaa EM-kisoissa kymmenen parhaan joukkoon. EM-hopea toi hänelle myös TUL:n parhaan urheilijan palkinnon vuonna 1989.

Olympiakisoissa Kamesaki paini seitsemänneksi Barcelonassa 1992. Hän voitti ensin Ranskan Serge Robertin pistein 3–1, sitten Iranin Majid Jahandidehin 6–0 ja toisen päivän aamupaineissa hallitsevan maailmanmestarin, Kuuban Raul Martinezin jatkoajalla 4–2. Seuraavaksi hän kuitenkin hävisi Romanian Valentin Rebegealle 0–7 ja kolmantena päivänä Etelä-Korean Min Kyung Kapille 2–10. Sijoitusottelussa vastustaja oli Senad Rizvanovic, jonka Kamesaki voitti pistein 2–1.

MM-kisoihin Kamesaki osallistui neljä kertaa, viimeksi 63 kilon sarjassa Gävlessä 1998, mutta menestystä ei tullut.

Suomen-mestaruuksia Voikkaan Viestiä edustanut Kamesaki voitti neljä kappaletta.

Saavutuksia
-----------

* Olympiakisoissa seitsemäs kreikkalais-roomalaisessa painissa 1992 (sarja 52 kg)
* EM-hopeaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1989 (sarja 52 kg)
* EM-kisojen kreikkalais-roomalaisessa painissa viides 1990 ja kuudes 1991 (sarja 52 kg) sekä seitsemäs 1997 (sarja 58 kg)
* SM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1989–1990 (sarja 52 kg) ja 1992 (57 kg)
* SM-kultaa vapaapainissa 1986 (sarja 48 kg)

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 109. Jyväskylä: Graface, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Siukonen, s. 109
2. ↑  Turun Sanomat 27.-29.7.1992
**Le Tombeau de Couperin** on Maurice Ravelin kuusiosainen sävellys pianolle. Ravel omisti sen osat 1. maailmansodassa kuolleille ystävilleen. Sävellys on saanut inspiraatiota 1700-luvun barokki-ajan tanssityyleistä ja musiikin säveltäjistä, joille se on samalla kunnianosoitus. Sävellys valmistui 1917 ja sen ensiesitys oli 1919.

MusiikkinäytteetLe Tombeau de Couperin orkesteroitu versioLe Tombeau de Couperin, orkesteroitu versio Preludi vifÄänitiedostojen kuunteluohjeet

Tombeau-sanan merkitys tässä on teos, joka on samalla muistokirjoitus.
Sävellyksen osat ovat Prelude, Fuuga, Forlane, Rigaudon, Menuet ja Toccata. Ravel orkesteroi niistä Preluden, Forlanen, Menuetin ja Rigaudonin vuonna 1919. Osien nimet ovat barokin tansseja, joista ajan säveltäjät tekivät kokonaisuuksia.

Prelude-osan orkesteroitu versio on tunnettu oboen sekä puupuhaltimien virtuoosimaisesta käsittelystä. 1991 Britannialainen
pianisti ja säveltäjä Michael Round sovitti Fuugan ja Toccatan orkesterille. Ensimmäisen kerran näillä osilla lisätyn version esitti Lontoon Trinity Collegen orkesteri vuonna 1995. Sävellyksen Prelude-osa on suosittu myös klassisen kitaran duo-sovituksena.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Le Riren kansikuvassa vuodelta 1898 on Charles Léandrén piirtämä pilakuva juutalaisvastaisesta toimittajasta Edouard Drumontista.
**Le Rire** (ransk. *Le Rire* "Nauru") oli ranskalainen kerran viikossa ilmestynyt pilalehti, jota julkaistiin vuosina 1894–1971. Le Rireä ei julkaistu vuosina 1940–1945, eikä vuoden 1949 lopun ja syyskuun 1951 välisenä aikana. Vuodesta 1946 lähtien Le Rire ilmestyi vain kerran kuukaudessa.

Le Riren perusti Pariisissa vuonna 1894 Félix Juven, joka toimi myös lehden vastaavana toimittajana. Le Riren levikki oli alkuvuosina 100 000 kappaletta, mikä teki siitä yhden Ranskan ja Euroopan menestyneimmistä kuvitetuista satiirilehdistä. Lehteä kuvittivat muun muassa Abel Faivre, Caran d'Ache, Charles Léandré, Leonetto Cappiello, Georges Jeanniot, Lucien Metivet, Benjamin Rabier, Henri de Toulouse-Lautrec ja Théophile-Alexandre Steinlen. Le Rire pilkkasi Belle Époquen ja 1900-luvun alkupuoliskon ilmiöitä ja kuuluisuuksia sekä valotti satiirin avulla poliittisia ja yhteiskunnallisia tapahtumia.

Lähteet
-------

1. 1 2  UB Heidelberg: Le rire: journal humoristique Universitätsbibliothek Heidelberg. Viitattu 8.5.2022. (saksaksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Rire**.
**Marrella splendens** oli keskisellä kambrikaudella noin 515 miljoonaa vuotta sitten elänyt selkärangaton merieläin. Se on Kanadan kalliovuorilla sijaitsevan Burgess Shalen fossiiliesiintymän ylivoimaisesti yleisin laji ja siitä tunnetaan yli 15 000 yksittäistä fossiilia.

*Marrella* oli pieni, alle kahden senttimetrin pituinen eläin. Sen ruumis jakaantui 24–26 jaokkeeseen, joista kuhunkin liittyy kaksi paria ulokkeita. Näistä alempi pari toimi jalkoina ja ylemmät ovat olleet kiduksia. Marrellalla oli kaksi paria tuntosarvia ja silmät pään alapinnalla. Se oli luultavasti raatoja ja jätteitä syönyt pohjaeläin. 

Taksonomisesti *Marrella* kuuluu niveljalkaisiin, mutta se poikkeaa niin kaikista nykyisin tunnetuista niveljalkaisten ryhmistä kuin jo sukupuuttoon hävinneistä fossiililöydöksistäkin. Sillä on liikaa tuntosarvia, liian vähän jalkoja ja liian vähän jaokkeita jalkaparia kohti, jotta se olisi trilobiitti. Toisaalta sillä ei ole äyriäisille tyypillisiä raajoja suun ympärillä. Myös jalkojen rakenne eroaa äyriäisistä.

*Marrella splendens*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva fossiilista
* Geological Survey of Canada (Arkistoitu – Internet Archive)
* 3D-malli eläimestä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Smithsonian National Museum of Natural History

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q114542
* Wikispecies: Marrella splendens
* EoL: 4327524
* GBIF: 4806029
* iNaturalist: 325811
* IRMNG: 10676205

 |

 |
**Mohamed Fofana** (s. 21. lokakuuta 1985) on guinealainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeksi Kakkosessa pelannutta FC Viikinkejä.

Seurajoukkueura
---------------

Fofana muutti Pariisiin vuonna 2001 ja sieltä myöhemmin Englantiin, jossa hän edusti Oxford Unitedia kolmen vuoden ajan. MYPAn kanssa Fofana teki sopimuksen elokuussa 2006. Lisäksi hän pelasi Veikkausliigassa FC Lahden joukkueessa kaudet 2009–2010. Yhteensä Fofanalle kertyi 88 liigaottelua, joissa hän teki 7 maalia.

Kaudeksi 2011 hän siirtyi Ykkösessä pelaavaan FC PoPaan ja sieltä jo kesäkuun alussa Kakkosen B-lohkon Lohjan Palloon loppukauden mittaisella sopimuksella. Lohjalta hän siirtyi vuonna 2012 Atlantikseen, jossa hän pelasi 2 kautta. Kaudeksi 2014 Fofana siirtyi Ykkösen PK-35:een, jossa keskikenttäpelaaja pelasi ainoastaan 2 ottelua.

Viimeisin seura Fofanalla oli Kakkosessa pelaava FC Viikingit. Viikingeissä Fofana pelasi kausina 2015–2016 yhteensä 36 ottelua, joissa hän teki 8 maalia.

Maajoukkueura
-------------

Vuonna 2007 Fofana pelasi myös Guinean olympiajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mohamed Fofana Player profile  19.2.2018. Transfermarkt. Viitattu 19.2.2018.
2. 1 2  Kiertomuutto – muuttoliikkeen uusin trendi Kimppu 2013, s. 28. Viitattu 27.2.2014.
3. ↑  Veikkausliigan tilastot Viitattu 27.2.2014.
4. ↑  Fofana ja Hrudik loppukaudeksi LoPaan  8.6.2011. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 2.3.2014. Viitattu 27.2.2014.

Viikingit – Kakkonen
1 Viljanen |
2 Ahola |
3 Tuominen |
4 Alaeddine |
5 Torala |
6 Remes |
7 Wikström |
9 Paatelainen |
10 Bouroussi |
11 Jmaali |
12 Abdi |
13 Talka |
14 Pulkkinen |
15 Simula |
16 Veijola |
17 Rasinmäki |
18 Eklund |
19 Varila |
20 Arolinna |
21 Mutikainen |
22 B. Thurling |
23 Maunu |
24 S. Thurling |
26 Fofana |
30 Kuusisto |
45 Osongo |
Valmentaja Hyyhö
**Kim Moo-kyo** (kor. 김무교, s. 27. elokuuta 1975 Gyeongju) on eteläkorealainen entinen pöytätennispelaaja ja olympiamitalisti.

Kim kilpaili urallaan kaksissa olympialaisissa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän pelasi nelinpelissä Park Gyeong-Aen parina. He voittivat alkulohkossaan kaikki kolme ottelua Brasiliaa, Kroatiaa ja Japania vastaan. Puolivälierissä he voittivat Hong Kongin parin erin 3–0. Välierissä Kiinan pari oli parempi erin 3–1. Pronssiottelussa Etelä-Korean toinen pari voitti Kimin ja Parkin erin 3–1. Neljä vuotta myöhemmin Sydneyn olympialaisissa Kim pelasi Ji-Hye Ryun parina. Ensimmäisellä kierroksella he voittivat Japanin parin. Puolivälierissä eteläkorealaiset voittivat Romanian parin 3–2. Välierissä Kiinan ykköspari voitti eteläkorealaisparin 3–2. Pronssiottelussa Kim-Ryu voitti Unkarin parin 3–2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kim Mu-Gyo Sports Reference.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 12.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  im Mu-Gyo Sports Reference.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 12.4.2020. (englanniksi)
**Meng Wanzhou** (myös Cathy Meng ja Sabrina Meng) on kiinalainen Huawein talousjohtaja. Hän on Huawein perustajan Ren Zhengfein tytär, josta on kaavailtu isänsä seuraajaa. Meng aloitti Huaweissa 1993. Hän valmistui Huazhongin teknillisestä yliopistosta 1998 ja työskenteli aiemmin rahoitusalalla. Hän on kuulunut yhtiön johtokuntaan vuodesta 2011.

Meng pidätettiin joulukuussa 2018 Kanadassa Yhdysvaltojen pyynnöstä. Syy pidätykseen on Yhdysvaltojen Iranille määräämien talouspakotteiden rikkominen. Hänet vapautettiin takuita vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Huawein "prinsessa" joutui keskelle maailman­politiikan valta­taistelua – perijättären isän taustat herättävät epäilyksiä länsi­maissa *Helsingin Sanomat*. Viitattu 12.12.2018.
2. ↑  Huawein talousjohtaja pidätetty Kanadassa *Yle*.  6.12.2018. Viitattu 12.12.2018.
3. ↑  "Huawein prinsessa" Meng Wanzhou vapautettiin takuita vastaan *Helsingin Sanomat*. Viitattu 12.12.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Mengarinin avaus** on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla

1.e4 e5 2. a3
Avaus on saanut nimensä amerikkalaisen mestarin Ariel Mengarinin mukaan. Avaus on erittäin harvinainen, koska passiivisella siirrolla 2. a3 valkea ei oikeastaan tee mitään. Valkea vain menettää tempon. Ainoa idea on siinä, että se toimii odotussiirtona, jolla valkea voi halutessaan katsoa, miten musta vastaa. Hieman parempi tapa on pelata siirto a3 vasta kolmannessa siirrossa eli esimerkiksi 1. e4 e5 2. Rf3 Rc6 3. a3 tai wieniläinen peli siirroilla 1. e4 e5 2. Rc3, jonka jälkeen esimerkiksi 2...Rf6 3. a3. Näihin jatkoihin voidaan tosin päätyä siirtovaihdolla, vaikka peli alkaisi siirtojärjestyksessä 1. e4 e5 2. a3.

Mengarinin avaukseen mustan yleisin jatko on 2…Rf6, joka vahvistaa mustan otetta keskustasta.  Jonkin verran on pelattu myös jatkoja 2…Rc6 ja 2…Lc5. 

Musta voi halutessaan pelata myös eräänlaista käännettyä kuningasgambiittia siirrolla 2…f5!? 

Mengarinin avauksen perusasemaan voidaan päästä siirtovaihdolla myös Anderssenin avauksesta pelaamalla siirrot järjestyksessä 1. a3 e5 2. e4. Mestaritasolla näin on pelattu esimerkiksi vuonna 1933 Hastingsin turnauksessa, jossa englantilainen mestari Conel Hugh Alexander voitti valkeilla Philip Stuart MiIner-Barryn.

Lähteet
-------

1. 1 2  365Chess.com Opening Explorer
2. ↑   Sverre’s Chess Corner (2007). Mengarini’s Opening (englanniksi)
3. ↑    Chessgames.com: peli C. H. Alexander – P. S. Milner-Barry, Hastings (1933)
Torsten Montell vasemmalla. Yllä Albertina Östman ja Wivi Lönn, vieressä Eliel Saarinen ja Armas Lindgren. Kevät 1896.
**Torsten Montell** (7. elokuuta 1873 Geta – 21. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Montellin vanhemmat olivat luutnantti Frans Wilhelm Eugène Montell (1837–1892) ja Serena Victoria Ekblom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja valmistui 1899 arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta.

Montell toimi yleisten rakennusten ylihallituksen arkkitehtina 1900–1937 ja taideteollisen keskuskoulun opettajana 1917–1937. Hän oli vuodesta 1917 Uudenmaan lääninrakennuskonttorin v.t. johtajana ja vuodesta 1920 v.t. ensimmäisenä arkkitehtinä. Kun yleisten rakennusten ylihallitus muodostettiin Montell nimitettiin toimistoarkkitehdiksi mutta hänen oli vähän sen jälkeen erottava sairauden takia virasta.

Suunnittelutöitä
----------------

* Villa Luna, Laivasillankatu 10 - Muukalaiskatu 2, Helsinki 1910 (Gustaf Estlanderin kanssa)
* Asuinkerrostalo, Muukalaiskatu 1 - Laivasillankatu 12, Helsinki 1911 (Ricardo Björnbergin kanssa)
* Asuinkerrostalo, Vironkatu 4, Helsinki 1913
* Asuinkerrostalo, Rauhankatu 7, Helsinki 1913
* Kumlingen sairastupa
* Maarianhaminan kaupunginsauna 1930, nykyinen Pub Bastun
* Ålands lyceumin lisärakennus, Maarianhamina 1930
* Turun pääposti, Humalistonkatu 1, Turku 1933 (Selim Savoniuksen kanssa)*lähde?*

Lähteet
-------

* MONTELL Torsten. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Korttelit.fi: Torsten Montell (Arkistoitu – Internet Archive)

1. 1 2 3  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 23.10.1937, nro 286, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot