recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Blohm & Voss BV 141** oli Blohm & Voss Flugzeugbaun valmistama saksalainen toisen maailmansodan aikainen tiedustelukone. Muodoltaan epäsymmetrisen koneen kolmipaikkainen ohjaamokehto oli sijoitettu oikeaan siipeen keskilinjan oikealle puolen. Oikea siipi oli tämän vuoksi vasenta pidempi. Kone ei päässyt täyteen sarjatuotantoon, mutta pientä valmistuserää kokeiltiin operatiivisessa käytössä.

Ainakin yksi kone selvisi sodasta. Neuvostojoukot kuitenkin ilmeisesti tuhosivat sen sodan jälkeen heille annettujen määräysten mukaisesti.

Taustaa
-------

Alkuvuodesta 1937 testattiin kaksipaikkaista yksimoottorista Henschel Hs 126 -lentokonetta, josta tuli Luftwaffen uusi lyhyen kantaman tiedustelu- ja yhteyskone. Saman aikaisesti Luftwaffen suunnittelutoimisto määritti testattavan koneen seuraajalle vaatimukset. Niiden mukaan uuden koneen tuli olla yksimoottorinen, kolmipaikkainen ja tähystysmahdollisuuksien tuli olla paremmat kuin edeltäjällä. Uusien määritysten mukaan valmistuivat Arado Ar 198, Focke Wulf Fw 189 ja Blohm & Voss BV 141. Näistä kuitenkin Aradon valmistama hylättiin heikkojen lento-ominaisuuksiensa vuoksi eikä Focke Wulf hyväksynyt vaatimusta yksimoottorisuudesta tehden kaksimoottorisen, mutta onnistuneen koneen.

Tekniset tiedot (BV 141B)
-------------------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 3
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&013.095000013,95 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&017.046000017,46 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.06000003,6 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&053.&&&&0053 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&04700.&&&&004 700 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × BMW 801A -14-sylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&01163.&&&&001 163 kW (&&&&&&&&&&&01560.&&&&001 560 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0370.&&&&00370 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&01200.&&&&001 200 km

**Aseistus**  

* 2 × 7,9 mm MG 17 -konekivääriä (kiinteä, eteen)
* 2 × 7,9 mm MG 15 -konekivääriä (liikuteltava, taakse)

Lähteet
-------

* Erik Brown: *Wings of Luftwaffe*, Airlife. ISBN 978-1-85310-413-8
* Chris Chant: *II maailmansodan lentokoneet*, Karisto, Hämeenlinna, 2008 (suom. Petri Kortesuo), ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 52)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Chant, 2008: s. 52
3. ↑  Erik Brown, Wings of Luftwaffe, Airlife. ISBN 978-1-85310-413-8.
4. ↑  Kay, Antony L & Smith, J. R.: German Aircraft of the Second World War, s. 43, ISBN 0-85177-920-4

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Blohm & Voss BV 141** Wikimedia Commonsissa
**Kolistimetaattinatrium** on aihiolääke, joka muuttuu elimistössä kolistiiniksi (*eng. Colistin*). Se ei siten ole itsessään antibakteerinen, vaan se hydrolysoituu elimistössä aktiiviseksi kolistiiniksi. Kolistiinin käyttö on aina ollut vähäistä, eikä sillä nykyisin ole esimerkiksi Suomessa myyntilupaa. Myyntilupa on ollut voimassa 1965–1987.

Kolistiinia voidaan käyttää kystistä fibroosia sairastaville potilaille. Eräässä tutkimuksessa se on osoitettu teholtaan vähintään samanveroiseksi kuin tobramysiini.

Sen haittavaikutuksia voivat olla yskä, kurkun ärsytys, hengenahdistus ja äänen häiriöt sekä epämiellyttävä maku suussa, mutta haitat voivat osittain johtua inhalaatiojauheen aiheuttamasta paikallisesta ärsytyksestä. Myös bronkospasmi on mahdollinen, ja sen vuoksi käyttö on aloitettava hoitohenkilökunnan valvonnassa. Suurina pitoisuuksina kolistiini voi aiheuttaa hermo-lihasliitoksen salpauksen. Laskimoon annosteltaessa voi ilmaantua munuaistoksisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Juha Vakkilainen: Kolistimetaattinatrium. fimea.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* DrugBank: Colistimethate sodium (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Colistimethate sodium (englanniksi)
Villa Sofian julkisivu.
**Villa Sofia** on Tammelan kaupunginosassa Tampereella sijaitseva, vuonna 1921 rakennettu ja 1990-luvulla peruskorjattu kertaustyylinen rakennus, joka on alueen alkuperäisistä rakennuksista ainoa tiilirunkoinen.

Villa Sofiassa on alun perin ollut kolme huoneistoa. Koska lähes koko Tammela oli tuhoutunut vuoden 1918 taisteluissa, valtio myönsi lainaa myös yksityishenkilöille talojen rakentamiseen. Kolme perhettä lähti rakentamaan Villa Sofiaa omaksi kodikseen. Perimätiedon mukaan yhden perheen isä oli muurari, mikä selittäisi kivitalon nousemisen keskelle Puu-Tammelaa. Perheet ajautuivat kuitenkin rahavaikeuksiin, joten Tampereen kaupunki lunasti rakennuksen itselleen jo rakennusvuonna 1921. Villa Sofiassa oli kaupungin vuokra-asuntoja 1990-luvun alkupuolelle saakka. Vuonna 1995 kaupunki myi rakennuksen tarjousten perusteella purettavaksi. Heini ja Tatu Niklas-Salminen voittivat tarjouskilpailun, mutta purkamisen sijasta he kunnostivat talon siitä diplomityönsä Tampereen teknillisen yliopiston arkkitehtuurin osastolle tehneen Outi Palttala-Heiskalan ohjauksen mukaisesti.

Rakennukseen on lisätty kuisti, ja alkuperäiset halkokellarit on muutettu opetuskeittiö- ja ohjelmatiloiksi. Yläkerrassa alkuperäistä huoneistojakoa on kunnioitettu mahdollisimman pitkälle, ja talo on sisustettu ajan hengen mukaisesti.*lähde?*

Rakennus on suojeltu asemakaavalla.

Lähteet
-------

* Outi Palttala-Heiskala (2004): Kullervonkatu 28, tamperelaisen vuokrapientalon historia ja tulevaisuus. TTY/Arkkitehtuurin osasto diplomityö nro 633

### Viitteet

1. ↑  Käyttötarkoituksen muutos, rakennusoikeuden lisääminen ja suojelumääräys, XV-360-1, Kullervonkatu 28, Villa Sofia, kartta no 8090 Tampere:  Tampereen kaupunki. Viitattu 25.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Villa Sofian kuvin ja nykyinen toiminta
**Kreofylos Samoslainen** (m.kreik. Κρεώφυλος ὁ Σάμιος, *Kreōfylos ho Samios*, lat. *Creophylus Samius*; 700-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija. Eri antiikin lähteet mainitsevat hänen kotipaikakseen Samoksen, Khioksen tai Ioksen. Hänen nimiinsä on laitettu eepos *Oikhalian valtaus*.

Elämä
-----

Kreofylos on varhaisimpia tunnettuja kreikkalaisia eeppisiä runoilijoita. Perinteen mukaan hän olisi elänyt samaan aikaan kuin Homeros, ja häntä kutsutaan tämän ystäväksi tai jopa vävyksi. Kreofyloksen kerrotaan ottaneen Homeroksen kotiinsa. Homeroksen puolestaan kerrotaan antaneen *Oikhalian valtauksen*, joka on laitettu Kreofyloksen nimiin, tälle myötäjäisinä tyttärestään. Samankaltaista tarinaa kerrotaan myös Stasinoksesta.

Antiikin lähteiden perusteella Kreofylos vaikuttaisi näin varhaisimmalta homeridai-suvun tai -ammattikunnan edustajalta, ja varhaisimmalta, joka yhdistää Homeroksen itsensä myöhempään homeerisen runouden perinteeseen. Kreofylos säilytti ja opetti homeerisia runoja, ja välitti ne jälkeläisilleen, joilta Lykurgoksen kerrotaan saaneen ne.

Teokset
-------

Eepos *Oikhalian valtaus* (Οἰχαλίας ἅλωσις, *Oikhalias halōsis*) kertoi Herakleen kisasta Eurytoksen kanssa saadakseen tämän tyttären Iolen sekä seuranneesta Oikhalian valtauksesta. Tähän runoelmaan, jonka Panyassiksen sanotaan kopioineen, viitataan usein sekä kirjailijan nimellä että ilman sitä. Eepoksesta on säilynyt vain joitakin katkelmia.

Pausanias mainitsee Kreofyloksen runon nimeltä *Herakleia* (Ἡρακλεία, *Hērakleia*), mutta se vaikuttaa olevan vain toinen nimi *Oikhalian valtaukselle*. Apollonios Rhodoslaisen skoliasti laittaa *Herakleia*-nimisen eepoksen myös Kinaithonin nimiin, mutta tässäkin saattaa olla virhe, ja todellisuudessa tarkoitettaisiin Kreofyloksen *Oikhalian valtausta*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Platon: *Valtio* X 600b; Kallimakhos: Epigrammi 6; Strabon: *Geografika* XIV s. 638–; Sekstos Empeirikos: *Matemaatikkoja vastaan* 1.2; Eustathios: *Homeroksen Iliaasta* (*Ad Hom. Il.*) 2.730; *Suda*, s. v.
3. ↑  Proclus, apud Hephaest. p. 466, ed. Gaisford; Schol. ad Plat. p. 421, ed. Bekker; Suidas, s. v.
4. ↑  Smith, William: "Stasinus", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja* (*Rinnakkaiselämäkerrat*), Lykurgos 4; Herakleides Pontoslainen: *Polit. Fragm.* 2; Iamblikhos: *Pythagoraan elämä* 2.9; Strabon: *Geografika* XIV s. 639.
6. ↑  Klemens Aleksandriakainen: *Stromateis* IV s. 266.
7. ↑  Fotios: *Leksikon* s. 177, ed. Person; Johannes Tzetzes: *Khiliades* 13.659; Skolia Sofokleen *Trakhiin naisiin* 266.
8. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* 4.2.3.
9. ↑  Vrt. Skolia Euripideen *Medeiaan* 276.
10. ↑  Skolia Apollonios Rhodoslaisen *Argonautikaan* 1.1357.
**Kolibri** on kuopiolainen tanssiorkesteri, jolla on kokemusta musiikista ja esiintymisistä sekä Suomessa että esimerkiksi Ruotsin laivoilla ja Amerikassa. Kolibrilta on ilmestynyt nyt 5 levyä; *Neiti XL* vuonna 1999, *Kolibri* 1998, *Kaikki anteeks* 1998, *Everstin Ronski-Riitta* 1997 ja *Kolibri* 1994. Tässä kokoonpanossa soittavat Veli-Matti Kurkinen (rummut, laulu), Anssi K. Laitinen (haitari, basso, piano, laulu), Pete Rissanen (kitara, basso, laulu) ja Vexi Väisänen (koskettimet, harmonikka, laulu). Kolibri on esiintynyt useita kertoja myös televisiossa muun muassa suosituissa Kesäillan valssi -tansseissa pääsolistina ja Huomenta Suomi -lähetyksessä, jossa yhtyeen hanuristi Anssi Laitinen teki Guinnesin maailmanennätyksen harmonikan soitossa. [vanhentunut linkki]

Julkaisut
---------

* *Neiti xl* (1999)

1. Neiti X (XL-kokoinen)
2. Maininki Valssi
3. Legenda jo eläessään

* *Kolibri* (1998)

1. Pullosta korkki me avataan
2. Kaikki anteeks
3. Everstin Ronski-Riitta
4. Ei tuu mittään
5. Viheltäin
6. Miksi, miksi
7. Rasvaa
8. Lasolii ja shamppanjaa
9. VPK-talolla
10. Puhtaat munat ja vilpitön mieli
11. Ruma mies
12. Elja, Elja

* *Kaikki anteeks* (1998) (single)
* *Everstin Ronski-Riitta* (1997) (single)
* *Kolibri* (1994)

1. Miksi miksi juuri minä
2. Kanssas vain
3. Missä tulee
4. Kitara soikoon
**Villa Tallholmen** on Espoon vanhin varsinainen kesähuvila. Se sijaitsee Tallholmin saarella Suvisaaristossa lounaisessa Espoossa. Villa Tallholmen on arkkitehti Jean Wikin käsialaa.

Espoon kirkkoherra Gabriel Geitlin osti Tallholmin saaren 1865 ja Villa Tallholmenin rakennustyö aloitettiin saman tien. Huvilasta tuli kartanomainen: sen hirsirunko on leveä ja keskiosassa on korkea ristikeskus. Parvekkeihin tehtyjä muutoksia lukuun ottamatta huvila on säilyttänyt varsin hyvin alkuperäisen ilmeensä. Geitlinin nuorin poika Alexander asui Villa Tallholmenissa ja muut pojat rakennuttivat saarelle omat huvilansa. Professori Martti Kaila osti Villa Tallholmenin 1937 ja inventoi saaren kasvit, joita löytyi merkittävän paljon. Aikoinaan saaren ohi kulki purjelaivojen väylä, ja laivat tyhjensivät painolastikseen ottamansa hiekan purjehtiessaan sisäväylille.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. 1 2 3  Härö, s. 179–180


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Villa Tallholmen (Q100707578)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | huvila |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°06′40″N 24°40′55″E﻿ / ﻿60.111°N 24.682°E﻿ / 60.111; 24.682 |
|  |
|  |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Ajax-luokan linjalaivasta. Nimen muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Kent** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu Ajax-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Ajax-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 Blackwallista Perryltä, missä köli laskettiin lokakuussa 1795. Se laskettiin vesille 17. tammikuuta 1798 ja valmistui 3. huhtikuuta Woolwichissa, jolloin valmistuskustannukset olivat 46 843 puntaa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1798 amiraali varakreivi Adam Duncanin lippulaivana päällikkönään William Hope. Alus lähti kesäkuussa 1800 Välimerelle, missä se osallistui 1801 Egyptin rannikon operaatioihin.

Alus romutettiin 1881 Plymouthissa Amiraliteetin 12. marraskuuta 1880 tekemäm päätöksen mukaisesti.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif s. 39
2. ↑  Winfield, Rif s. 40

*Ajax*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Ajax* – *HMS Kent* |
| Edeltäjä: *HMS Bulwark* – Seuraaja: Milford-luokka |
Kolikkoinmäen Suurkatu 1900-luvun alussa. Kuvassa näkyvät myös raitiokiskot ja johdinlangat.
**Kolikkoinmäki** oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut Kolikkoinmäki syntyi muiden itäisten esikaupunkialueiden tapaan 1860-luvun jälkeen ja se liitettiin kaupunkiin vuonna 1924.

Historia
--------

Kolikkoinmäen rakennukset olivat aluksi pieniä ja yksinkertaisia työläisasuntoja, joita valmistui alueelle tiheästi ilman asemakaavaa. Myöskään varsinaista katuverkostoa ei ollut. 1800-luvun loppuun mennessä Kolikkoinmäellä asui kuitenkin jo noin 5 000 ihmistä. Sen väestö koostui lähinnä työläisistä ja muusta köyhälistöstä.

Vuonna 1912 aloitettu raitiovaunuliikenne oli alusta lähtien ulottunut myös Kolikkoinmäkeen. Sisällissodassa vuonna 1918 kaupunginosa kärsi merkittäviä vaurioita Viipurin taistelun aikana ja suuri osa rakennuksista tuhoutui. Ensimmäisen asemakaavansa kaupunginosa sai 1920-luvulla, jonka jälkeen parannettiin alueen katuverkostoa sekä kunnallistekniikkaa niin, että 1930-luvun loppuun mennessä koko alue oli jo saatu vesi- ja viemäriverkoston piiriin. Kolikkoinmäessä toimi oma kansakoulu ja uuden Juteinin kansakoulun rakennustyöt aloitettiin vuonna 1939, mutta ne keskeytyivät talvisodan sytyttyä. Nykyään entinen Kolikkoinmäki on lähinnä kerrostaloalueena.

Kolikkoinmäestä olivat kotoisin muun muassa ministeri Johannes Koikkalainen, professori Pekka Myrberg, taidemaalari Väinö Kamppuri, viihdetaiteilija Jorma Ikävalko ja työläisaktivisti Kalle Procopé. Myös ministeri Johannes Virolainen asui Kolikkoinmäellä käydessään oppikoulua Viipurissa.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Kolikkoinmäessa oli 6 276 asukasta, joista 6 124 oli suomenkielisiä, 23 ruotsinkielisiä ja 129 muunkielisiä.

Lähteet
-------

* Kolikkoinmäen kaupunginosa VirtuaaliViipuri

### Viitteet

1. ↑  Nostalginen Turku: Itseoppinut työväenjohtaja  6.6.2014. Aamuset.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.
2. ↑  Myrberg, Pekka Juhana (1892 - 1976) Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Biografiakeskus. Viitattu 9.11.2014.
3. ↑  Väinö Kamppuri (Arkistoitu – Internet Archive) Häme-Wiki. Viitattu 9.11.2014.
4. ↑  Musiikkia muun muassa  22.3.2015. Esa Hakala. Viitattu 30.8.2016.
5. ↑  Attentatet i Viborg.  *Helsingfors-Posten*, 23.3.1905, nro 80, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.8.2016.
6. ↑  Virolainen oli "Karjalan poikii"  3.11.2013. Suomenmaa.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.
7. ↑  Viipurin väestölaskenta marraskuun 27 p. 1930: Taululiitteitä (PDF) (sivut 26–27) *Suomen virallinen tilasto 6: Väestötilastoa 71:3*. Kansalliskirjaston julkaisuarkisto Doria:  Tilastollinen päätoimisto. Viitattu 8.11.2014.
**HMS Keelhaul** on vuonna 2013 perustettu suomalainen heavy metal -yhtye Oulun Haukiputaalta. Se koostuu jäsenistä Tomi Kurtti (laulu), Markus "Maake" Lukkarila (kitara), Tuomas "Ponkko" Puhakka (kitara), Janne "Faabio" Korpi (basso) ja Kimmo Korva (rummut).
Yhtye on tunnettu merihenkisestä teemastaan pukeutumisessa ja joissain yhtyeen kappaleissa.

Historia
--------

Aluksi vuonna 2013 Maake, Ponkko ja Faabio harjoittelivat Maaken autotallissa ilman vokalistia ja rumpalia ja pian he pyysivät Tomia liittymään yhtyeeseen, koska kaikki jäsenet tunsivat tämän jo entuudestaan.

He harjoittelivat ja soittivat cover-kappaleita mm. Bullet For My Valentinelta ja Avenged Sevenfoldilta, sekä Maaken tekemiä kappaleita ja yrittivät löytää rumpalia tuloksetta, kunnes he keksivät pyytää ystäväänsä Kimmoa liittymään yhtyeeseen ja HMS Keelhaulin kokoonpano oli valmis.

Esiintyessään paikallisissa pubeissa ja ravintoloissa, he saivat paikallista suosiota kohtalaisesti ja päättivät aloittaa EP:n äänittämisen.
EP - Catch You When You Fall (In Love) julkaistiin syksyllä 2015 ja myi hyvin paikallisesti, muttei saavuttanut suurempaa huomiota.
Tämän jälkeen yhtye päätti aloittaa täyspitkän albumin äänitykset, koska omaa varteenotettavaa materiaalia oli kirjoitettu jo riittävästi.

"Anchord"-albumi julkaistiin 9. joulukuuta 2016 Inverse Recordsin kautta. Albumi on saanut enimmäkseen hyviä arvosteluja.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  hmskeelhaul *hmskeelhaul*.  Arkistoitu 31.12.2016. Viitattu 30.12.2016.
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Philidorin puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Philidorin puolustus**

`1.e4 e5 2.Rf3 d6`
on shakkiavaus, jolla musta pyrkii saamaan aikaan tukevan aseman, maksaen tästä jättämällä tummilla ruuduilla kulkevan lähettinsä sotilasketjun taakse (vrt. ranskalainen puolustus) ja muutenkin hyväksymällä hiukan vastustajaansa ahtaamman aseman.

Philidorin puolustusta ei nykyään pelata juurikaan suurmestaritasolla. Yksi syy tähän lienee se, että mustalla vaikuttaa yksinkertaisesti olevan parempiakin tapoja vastata valkean toiseen siirtoon. Siirtoa d6 voisi ehkä kuvata ylivarovaiseksi. Toisaalta kerhopelaajalle Philidorin puolustus saattaa olla kiitollinen tutustumiskohde sikäli, että Philidor antaa mustalle melko hyvän kontrollin syntyvien asemien tyyppiin.

Valkean suosituin jatko on 3.d4, mutta myös Lc4 on pelattava.

Philidorin puolustus on nimetty ranskalaisen shakinpelaajan François-André Danican Philidorin mukaan.

Muunnelmia
----------

**Antoshinin muunnelma**

`3. d4 exd4 4. Rxd4`
**Hanhamin muunnelma**

`3. d4 Rf6 4. Rc3 Rbd7 5. Lc4 Le7 6. O-O O-O`
**Mestelin muunnelma**

`3. d4 f5`
**Morphyn muunnelma**

`3. d4 exd4 4. Dxd4`
**Vaihtomuunnelma**

`3. d4 Rf6 4. dxe5`

Lähteet
-------

1. ↑  COE

Aiheesta muualla
----------------

* Philidorin puolustus ChessGames.comissa
**Cornelius Rost** (27. maaliskuuta 1919 – 18. lokakuuta 1983) oli Saksan armeijan eli Wehrmachtin yliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Rost oli kotoisin Münchenistä.

Rost jäi neuvostojoukkojen vangiksi itärintamalla vuonna 1944. Seuraavana vuonna sotaoikeus tuomitsi hänet Moskovassa 25 vuodeksi pakkotyöhön Siperiaan. Hänet siirrettiin junalla Siperian Tsitaan 1 870 muun saksalaisen sotavangin kanssa, ja siirrettiin jalkaisin Dežnevinniemen työleirille Itä-Siperiaan lähelle Beringinsalmea. Vain 600 vankia oli hengissä kun he saapuivat perille leiriin loppuvuonna 1945. Heidän oli määrä raataa 25 vuotta lyijykaivoksessa.

Rost pakeni leiriltä ensimmäisen kerran vuonna 1947, mutta hän jäi kiinni. Toiseen pakoyritykseen hän sai apua vankilasairaalan saksalaiselta lääkäriltä, jolla oli valmis pakosuunnitelma ja siihen tarvittavat varusteet, mutta ei tarpeeksi terveyttä Siperian läpi kulkemiseen. Rostin onnistui paeta lokakuussa 1949 ja kulkemaan yli 14 000 kilometrin matkan Iraniin saakka. Marraskuussa 1952 hän pääsi Neuvostoliiton rajan yli Iraniin, jossa hänet kuitenkin vangittiin epäiltynä vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi. Hän tapasi lopulta sukulaisensa, joka ei ulkonäöltä kuitenkaan tunnistanut Rostia. Hän todisti henkilöllisyytensä selostamalla sukulaiselleen tietonsa suvun asioista. Rost pääsi takaisin Saksaan 1950-luvun alussa.

Saksalainen kirjailija Josef Martin Bauer haastatteli Rostia tämän kokemuksista ja julkaisi vuonna 1955 kirjan nimeltä *So weit die Füße tragen* (suom. *Pako Siperiasta*, WSOY 1956), jossa Rost esiintyy salanimellä Clemens Forell. Kirjasta on tehty elokuva (2001) ja TV-sarja (1959). Rost ei eläessään paljastanut henkilöllisyyttään peläten KGB:n kostoa. Hän kuoli Münchenissä 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakon Mosbech: Kolme vuotta halki Siperian. (Lähteessä miestä nimitetään Clemens Forelliksi.) *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2011, nro 3, s. 64-71.  Bonnier. ISSN 0806-5209.
2. ↑  IMDB So weit die Füße tragen


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee baseballseuraa joka toimi 1882-1890. Samanniminen seura toimi myöskin vuosina 1890-1891 (Quakers/Athletics) ja vuosina 1860–1876. Nykyinen Oakland Athletics tunnettiin nimellä Philadelphia Athletics 1901-1954*

**Philadelphia Athletics** oli yhdysvaltalainen ammattilaisbaseballjoukkue, yksi kuudesta American Associationin perustajajäsenestä. Joukkue peri nimensä kaupungissa 1860-76 toimineelta joukkueelta.*lähde?*

Joukkueen perusti liikemies Bill Sharsig syyskuussa 1880. Joukkue alkoi pelata vuonna 1882 National Leaguen kilpailijaksi perustetussa AA -liigassa ja onnistui 1883 voittamaan liigan mestaruuden. Samana vuonna National Leagueen liittyi toinen philadelphialaisjoukkue - Quakers (myöhemmin Philadelphia Phillies).*lähde?*

Kuolinisku Athleticsille ja muutamille muille American Association -joukkueille oli Players Leaguen perustaminen vuonna 1890. Nousukasliiga vei pelaajia vanhoista liigoista, pelaajien palkat nousivat, eikä yleisöä ollut tarpeeksi kolmen liigan tukemiseen. Vaikka Players League lopahti yhden kauden jälkeen, se oli vaatinut veronsa. Syyskuussa 1890 Athletics alkoi myydä pelaajiaan pois ja hävisi viimeiset 21 peliään. Athletics poistettiin liigasta kauden päätteeksi ja korvattiin Players Leaguessa pelanneella Philadelphia Quakers -joukkueella, joka otti Athleticsin nimen ja palkkasi Sharsigin managerikseen.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* joukkueen historia
**CornerShot** on Israelin puolustusvoimien everstiluutnantti Amos Golanin kehittelemä asevaruste. CornerShot kehitettiin 2000-luvun alussa yhteistyössä yhdysvaltalaisten sijoittajien kanssa ja se on suunniteltu viranomaiskäyttöön SWAT-tiimeille sekä erikoisjoukoille panttivankitilanteisiin, joihin yleensä liittyy terroristeja. CornerShot yhdistää periskoopin ja aseen; sen avulla voi sekä nähdä että ampua nurkan takana olevaa kohdetta joutumatta itse tulilinjalle. CornerShotia käytetään tällä hetkellä ainakin Yhdysvalloissa, Kiinassa, Pakistanissa ja Etelä-Koreassa. Myös Iranissa käytetään CornerShotin tyyppistä järjestelmää.

CornerShotista on olemassa muutamia eri versioita joilla voi käyttää erilaisia aseita, kuten puoliautomaattista pistoolia tai 40 mm kranaatinheitintä. CornerShotin tehokas ampumamatka on enintään 100 metriä 9x19mm, .40 S&W ja .45 ACP pistooleilla sekä enintään 200 metriä 5.7x28mm pistoolilla.

Nykyisin CornerShotia valmistaa Corner Shot Holdings, LLC. Sen päämaja sijaitsee Miamissa, Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tehomainos Oy** oli Huhtamäki-yhtymään kuulunut mainostoimisto, joka toimi Helsingissä vuodesta 1962 vuoteen 1990, jolloin se myytiin toimivalle johdolle. Vuodesta 1985 Tehomainos oli osa kansainvälistä J. Walter Thompson -mainostoimistoketjua.

Yritys perustettiin toukokuussa 1962 nimellä H-yhtymän markkinointi Oy tarkoituksena pitää se vain Huhtamäki-yhtymän yksiköitä ja tuotteita palvelevana, aluksi pikemminkin markkinointiyhtiönä ja vasta vuodesta 1965 varsinaisena mainostoimistona nimeltä Tehomainos Oy. Täydelliset mainostoimisto-oikeudet eli niin sanotun auktorisoinnin Tehomainos Oy sai joulukuussa 1965, ja toiminta pääsi alkamaan 1.1.1966. Tehomainokseen yhdistettiin vuonna 1970 myös Huhtamäki-yhtymän pakkaussuunnitteluosasto. Suurimmillaan Tehomainoksen työntekijämäärä oli 60 vuonna 1972.

Huhtamäen ulkopuolisia asiakkaita alkuvuosina olivat muiden muassa Kaukomarkkinat Oy, Valio, Lääketeollisuusyhdistys, G. A. Serlachius Oy, Oy Alko Ab:n vientiosasto, Ilmarinen, Väestöliitto ja Suomen Matkatoimisto.

Tehomainos tuli tunnetuksi erityisesti makeisten ja kosmetiikkatuotteiden televisiomainonnan sekä suoramarkkinoinnin osaajana.

Vuonna 1985 Tehomainos liittyi kansainväliseen J. Walter Thompson –mainostoimistoketjuun, jolla tuolloin oli lähes 200 toimistoa noin 40 maassa. Päätös toi Tehomainokselle myös useiden JWT-ketjun kansainvälisten asiakkaiden Suomen-mainonnan tehtäviä. Uudeksi nimeksi tuli Mainostoimisto Tehomainos – J. Walter Thompson Oy.

Vuonna 1990, osana Huhtamäki-yhtymän toimialarationalisointia, Tehomainosta yritettiin aluksi myydä JWT-ketjun emoyhtiölle WPP:lle, mutta tämän kieltäydyttyä toimisto myytiin sen toimivalle johdolle. Nykyisin J. Walter Thompsonia edustaa Suomessa Activeark-JWT Oy. Vuonna 1996 J .Walter Thompson Finland ja toinen helsinkiläistoimisto Interplan fuusioituivat.

Vuonna 2001, kun pitkäaikainen toimitusjohtaja Curt Ringwall jäi eläkkeelle, JWT-ketju osti hänen ja parin muun johtohenkilön osakkeet ja nosti omistusosuutensa Helsingin-toimistosta yli 50 prosenttiin.  Vuonna 2012 JWT Helsinki Oy ja Activeark fuusioituvat Activeark-JWT:ksi. Vuoden 2015 alusta siitä tuli Mirum Agency Oy, osa kansainvälistä Mirum-ketjua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kortekallio, Anneli: Tehomainos – J. Walter Thompson Oy 1962–1990 (Arkistoitu – Internet Archive). Elinkeinoelämän keskusarkisto 21.2.2012. Viitattu 15.8.2014-
2. 1 2 3 4 5  Saarto, Vesa: *Huhtamäki-yhtymän historia* 1980 s. 506–512.
3. ↑  Heinonen, Visa ja Konttinen, Hannu: *Nyt uutta Suomessa! Suomalaisen mainonnan historia*, s. 225. Helsinki: Mainostajien liitto, 2001.
4. ↑  Mainostoimisto Thompson-Interplanin omistuspohja laajenee (Arkistoitu – Internet Archive), Kauppalehti 3.2.2000, sivu 14. Viitattu 15.8.2014.
5. ↑  JWT skarppaa Pohjolassa, Markkinointi & Mainonta 12.4.2002. Viitattu 15.8.2014.
6. ↑  JWT on ostanut enemmistön Activearkista – JWT Helsinki ja Activeark yhteen, Markkinointi & Mainonta 9.7.2012. Viitattu 15.8.2014.
7. ↑  Activeark JWT on nyt osa Mirumia *Markkinointi & Mainonta*.  30.1.2015. Viitattu 22.11.2018.
LaGG-3
**Lavotškin-Gorbunov-Gudkov LaGG-3** (ven. Лавочкин-Горбунов-Гудков ЛаГГ-3) oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone. Se oli kehitetty edelleen LaGG-1 koneesta.

Vuoden 1939 alussa Neuvostoliiton johto järjesti suunnittelukilpailun, jossa pyrittiin luomaan hävittäjälentokone, jossa otetaan huomioon Espanjan sisällissodan kokemusten analyysi muun muassa Saksan Messerschmitt Bf 109 -hävittäjästä. Tuloksena oli kolme konetta: I-26, joka sai sarjatuotannossa nimen Jak-1, I-61, joka sai sarjatuotannossa nimen MiG-1 ja I-26, joka sai sarjatuotannossa nimen LaGG-1. LaGG-1:n suunnittelivat Semjon Lavotškin, V. Gorbunov ja M. Gudkov. Ensimmäinen LaGG-1:n prototyyppi I-22 lensi 30. maaliskuuta 1940. 

Alas ammuttu neuvostoliittolainen LaGG-3 -hävittäjä Nurmoilan metsässä maaliskuussa 1942.
LaGG-1:n ongelmana oli moottoritehon puute, jota pyrittiin korjaamaan korvaamalla 1 050 hv:n Klimov M-105P -moottori tehokkaammalla 1 210 hv:n M-105PF -moottorilla, jolloin syntyi malli LaGG-3. Vain noin 100 Lagg-1 -konetta valmistettiin. Koneen rakennetta ja aseistusta kevennettiin. LaGG-3:ta parannettiin koko se valmistuksen ajan, mikä johti 66 eri versioon 6 200 rakennetun koneen aikana. Ongelmat korjasi viimein uusi moottori, jolloin konetyyppi muuttui La-5:ksi

Tekniset tiedot (LaGG-3)
------------------------

### Yleiset ominaisuudet

LaGG-3
* Tyyppi: yksipaikkainen ja -moottorinen puurakenteinen vapaastikantava alataso, jossa oli katettu ohjaamo ja sisäänvedettävä laskuteline.
* Voimalaite: Hispano-Suiza 12Y:stä kehitetty Klimov M-105 PF, joka tuotti 1 260 hevosvoimaa.
* Kärkiväli: 9,80 m
* Pituus: 8,87 m
* Korkeus: 2,9 m
* Siipipinta-ala: 17,58 m²
* Tyhjäpaino: 2 535 kg
* Lentopaino: 3 445 kg

### Suorituskyky

* Huippunopeus: 447 km/h merenpinnan tasalla
* Huippunopeus: 532 km/h 4 700 metrin korkeudessa
* Huippunopeus: 487 km/h 7 000 metrin korkeudessa
* Matkanopeus: 400 km/h
* Nousuaika: 3 min 4 s 3 000 metriin (16 m/s), 7 min 6 s 5 000 metriin (3-5 km 8 m/s)
* Lakikorkeus: 9 000 m
* Lentomatka: 650 km

### Aseistus

* Potkurinnavan läpi ampuva 20 mm tykki + 1-3 tahditettua 7,62-12,7 mm konekivääriä koneen nokalla (Suomessa tykin lisäksi yksi 12,7 mm konekivääri)

Käyttö Suomessa
---------------

Suomen ilmavoimat saivat jatkosodassa sotasaaliiksi useita pakkolaskun tehneitä LaGG-3- hävittäjälentokonetta, joista kolme korjattiin lentokuntoon vuosina 1942–1943. LaGG-3 oli ilmavoimien käytössä 29. tammikuuta 1945 asti. Käyttäjinä oli joulukuuhun 1944 saakka Lentolaivue 32, sen jälkeen Hävittäjälentolaivue 11. Niillä saavutettiin yksi ilmavoitto.

Lähteet
-------

* Keskinen, Kalevi & Stenman, Kari: *Suomen ilmavoimien historia 7 - Venäläiset hävittäjät*. Kari Stenman, 2004. ISBN 952-99432-5-3.

Aiheesta muualla
----------------

* SovietWarplanes.com (englanniksi)
* Airwar.ru (venäjäksi)
Hiilikaivos Kentuckyssä, Yhdysvalloissa, 1946.
**Maanalainen kaivos** on paikka, jossa malmia louhitaan tunneleista käsin. Maanalaisessa kaivoksessa joudutaan malmin ja sivukiven irrotuksen ja poiston lisäksi rakentamaan runsaasti infrastruktuuria: tunneleita, sähköverkostoa, tuuletuskanavia ja vesijohtoja. Tunnelit joudutaan usein myös tukemaan joko pultein, verkotuksin tai betonoimalla. 

Louhinnan valmistelu vaatii maanalaisissa kaivoksissa runsaasti aikaa. Tunneleista käsin malmi louhitaan maanalaisista louhoksista eri menetelmillä, jotka riippuvat malmin ja sen isäntäkiven luonteesta, rakenteesta ja asennosta. Yksittäinen louhos saattaa valmisteluvaiheessaan vaatia runsaasti erillisiä tunneleita muun muassa porausta ja räjäytystä sekä lastausta ja malmin kuljetusta varten. Malmi voidaan kuljettaa ylös kaivoksesta joko kuorma-autoilla, vinokuljettimilla, tai kaivoshissin avulla. Isommissa maanalaisissa kaivoksissa on usein myös maanalaiset murskaamot, huolto- ja korjaamotiloja, sosiaalitiloja ja esimerkiksi Pyhäsalmen kaivoksessa maailman syvin sauna.

Työturvallisuus
---------------

Maanalaiset kaivokset ovat riskialttiita työpaikkoja. Vaaroja ovat muun muassa sortumat, tulvat, tulipalot ja myrkylliset kaasut. Mitä syvemmällä kaivostoimintaa harjoitetaan, sen suurempi on kallioperässä vallitseva paine. Tämä vaikeuttaa toimintaa ja lisää kallion tukemisen tarvetta. Tämän vuoksi työturvallisuudesta huolehtiminen ja kulunvalvonta on oleellinen osa maanalaista kaivostoimintaa. 

Länsimaissa kaivostoiminta on nykyisin yleensä pitkälle koneistettua ja osin automatisoitua. Kehitysmaissa kaivostoiminta on työvoimaintensiivisempää toimintaa, jossa käsityöllä on edelleen merkittävä osuus. Sama näkyy myös työturvallisuudessa. Vaarallisimpia kaivoksia ovat hiilikaivokset, joissa muun muassa Kiinassa kuolee vuosittain tuhansia ihmisiä kaasuräjähdysten ja niiden aiheuttamien sortumien seurauksena.

Suomen maanalaisia kaivoksia
----------------------------

Suomessa on useita maanalaisia kaivoksia. Näistä vuonna 2007 toiminnassa olivat muun muassa

* Elijärven kaivos
* Hituran kaivos
* Pahtavaaran kaivos
* Pyhäsalmen kaivos
* Suurikuusikon kaivos

Katso myös
----------

* kaivos
* avolouhos
* kaivannaistoiminta
Tehontien ja Uudismaankadun risteys sekä teollisuushalli Teholassa
**Tehola** on logistiikka - ja teollisuusalue, joka sijaitsee Kouvolassa Tornionmäen kaupunginosan eteläosassa, viisi kilometriä Kouvolan keskustasta itään ja jatkuu edelleen valtatien toiselle puolelle. 

Alueen sijainti rautatien sekä valtateiden 6 ja 15 risteysalueella tarjoaa erinomaisen sijainnin erityisesti logistiikkaan tukeutuvalle yritystoiminnalle.

Kaupunginosajaossa Tehola kuuluu Tornionmäkeen ja se jakautuu kahteen pienalueeseen, Länsi-Teholaan ja Itä-Teholaan. Valtatie 15:n itäpuolella, Tykkimäen kaupunginosan puolella sijaitseva Kullasvaaran teollisuus- ja logistiikka-alue kuuluu Teholan kanssa samaan teollisuuskeskittymään.

Kaikkiaan lueella on nykyisin yli 130 yritystä. Ne toimivat muun muassa rakentamisen, varastoinnin ja logistiikan sekä tukku- ja vähittäiskaupan toimialoilla ja elintarvikesektorilla.

Teholan läpi kulkee myös sähköistämätön teollisuusraide, joka kulkee Kouvolan lajitteluratapihalta Kullasvaaraan.

Teholassa sijaitsee muun muassa Kouvolan logistiikkakeskus, VR Transpoint -maantieterminaali, kouvolalaisen taloelementtivalmistajan Elementit E:n tehdas ja muita teollisuuspalveluita. Alueen läpi kulkee Tehontie, jonka varrelle alueen teollisuus keskittyy. Kullasvaaran puolella sijaitsee useita logistiikka-alan yrityksiä sekä Kouvoan rautatie- ja maantieterminaali Kouvola RRT.

Lähteet
-------

* Kouvolan karttapalvelu
*Tämä artikkeli käsittelee baseballseuraa joka toimi 1860–1876. Samanniminen seura toimi myöskin vuosina 1882–1890 ja vuosina 1890–1891 (Philadelphia Quakers/Athletics). Nykyinen Oakland Athletics tunnettiin nimellä Philadelphia Athletics 1901–1954.*

The Athletic Base Ball Club of Philadelphia eli yleisesti **Philadelphia Athletics** oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka toimi National Association of Base Ball Playersissä 1860–1870 ja sittemmin National Association of Professional Base Ball Playersissä 1871–1875 ja oli yksi National Leaguen kahdeksasta perustajajäsenestä vuonna 1876.

Joukkue perustettiin vuonna 1860 nimellä "Athletic Base Ball Club" joka pian muuttui muotoon Athletic of Philadelphia ja Philadelphia Athletics. Ammattilaisjoukkueeksi se muuttui 1869. Seura voitti ensimmäisen ja ainoan ammattilaisliigan, NAPBBP:n mestaruutensa liigan avauskaudella 1871. Joukkue pelasi kautta aikain ensimmäisessä National Leaguen ottelussa 22. huhtikuuta 1876, jolloin se hävisi Bostonille 6–5. Kauden menestys oli kehnohko, kuudestakymmenestä ottelustaan joukkue voitti vain neljätoista. Otteluistaan 35 se pelasi kotona ja 25 vieraissa. Joukkue ei suostunut tekemään loppukaudesta ohjelmaan merkittyjä kiertueita länteen, vaan pelasi mieluummin paikallispelejä liigaan kuulumattomia joukkueita vastaan. Tämän seurauksena liiga erotti joukkueen.

Aiheesta muualla
----------------

* baseball-reference:joukkueen historia
**Teheranin suuri basaari** (pers. ‏بازار بزرگ‎, *Bāzār e Bozorg*) on vanha basaarialue Iranin pääkaupungissa Teheranissa.

Basaari sijaitsee Teheranin eteläosassa, Golestanin palatsin eteläpuolella. Se on aikojen kuluessa muodostunut useista käytävistä, joiden yhteispituus on 10 kilometriä. Kukin käytävä on erikoistunut johonkin myytävään tuoteryhmään. Basaarilla on myös useita sisäänkäyntejä, joista pääsisäänkäyntinä pidetään Sabze Meydan -nimistä toria. Teheranin metroa käyttäen basaariin pääsee Khayamin asemalta. Torikauppojen lisäksi basaarissa on pankkeja, moskeijoita ja vierastaloja.

Basaari on ollut kauppapaikkana jo satoja vuosia. Se sai lisää tilaa 1600-luvulla, kun safavidihallitsijat rakennuttivat kaupunkia. Kuningas Tahmasp I laajensi tällöin basaarialuetta ja teetti lisäksi kaupungin ympärille ja muurin. Basaarin vanha osa on rakennustekniikaltaan yhtenäinen ja huolellisesti rakennettu.

Basaarilla on myös poliittista painoarvoa. Se edustaa vanhoillista šiialaista islamilaisuutta vastakohtana Pohjois-Teheranin länsimaistuneelle ja vaurastuneelle liikealueelle.

* Vuoden 1873 piirros basaaristaVuoden 1873 piirros basaarista
* Basaarin vanhan osan kattorakenteitaBasaarin vanhan osan kattorakenteita
* Yksi basaarin käytävistäYksi basaarin käytävistä
* Mattojen myyntiäMattojen myyntiä
* Basaarin sisäosassa oleva pieni aukioBasaarin sisäosassa oleva pieni aukio
* Basaarin tuntumassa oleva rukoushuoneBasaarin tuntumassa oleva rukoushuone

Lähteet
-------

1. ↑  K. Kianush: Some Places of Interest in Tehran *Iran Saga*.  2000. Art Arena. Viitattu 4.12.2016. (englanniksi)
2. ↑   "BBC News - Tehran bazaar feels winds of change"
3. ↑  About Tehran Bazaar in Tehran province *Tourism Attractions*.  2007. Web Archive:  ITTO.  Arkistoitu 6.7.2006. Viitattu 4.12.2016. (englanniksi)
4. ↑  Abbas Moghaddam: Bazaar, the achievement of the Islamic civilisation. A short history of the Tehran Bazaar *The Newsletter of Chamber of Commerce, 1994*.  27.9.2007. Web Archive:  Iran Virtual Library.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 4.12.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teheranin suuri basaari** Wikimedia Commonsissa
**Lavotškin La-400 Dal** oli Neuvostoliiton korkeatorjuntaa varten suunnittelema, mutta epäonnistunut ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Lavotškinin suunnittelutoimisto teki harvoja ohjushankkeita. Dal-hanke peruutettiin vuonna 1973. Ohjusjärjestelmätyyppiä ei siten hyväksytty lainkaan aktiiviseen palveluskäyttöön. Ohjustyypin ns. Nato-tunnus oli *SA-5 Griffon*, joka korvautui myöhemmin toisella (*SA-5 Gammon*, S-200). Itse ohjusosan nimitys oli *V-1000*.

Ohjusjärjestelmä oli raskas ja vaikeasti liikuteltava, mutta sen etuna oli muun muassa hyvin korkea pystyulottuvuus (apogee), noin 30 kilometriä. Vaakaulottuvuus oli noin 200 kilometriä. Ohjustyypin taisteluosa oli tarkoitus varustaa ydinlatauksella. Ydinkärki oli luultavasti tyypiltään RDS-4 *Tatjana*. Tatjana oli taktinen plutonium-pohjainen imploosioon pohjautuva fissioräjähde, voimakkuudeltaan noin Fat Man -pommin tasoa (30 kT).

Ohjusjärjestelmä oli täysin tutkaohjattu ja korkeatorjuntaan tähdätty (muun muassa korkealla lentävät tiedustelukoneet, kuten U-2).

Suunnittelutoimiston johtaja Semjon Lavotškin kuoli 9. kesäkuuta 1960, mikä vaikeutti ohjushankkeen toteutumista.

Lavotškin La-400 *Dal* oli syy siihen, ettei esimerkiksi S-50 tai S-100 -tunnuksia käytetty vastaavasti. Suomalaisen eversti Ahti Lapin mukaan La-400 Dalin oli tarkoitus olla S-50/S-51, La-420 Dal M:n puolestaan S-100. Lapin mukaan vastaavia tyyppinimityksiä lienee käytetty lähinnä Nato-maita hämäämään, sillä sellainen salaperäisyyteen verhoutuminen oli yleinen käytäntö Neuvostoliitossa.

Ohjustyypin suora perillinen oli S-200, mutta se vaikutti myös muiden it-ohjustyyppien (muun muassa S-125) kehittelyyn. Jatkoversio oli tyypiltään La-420 Dal M, jota ei sitäkään hyväksytty aluetorjuntaan.

La-400 Dalin suojauspiirin eli -katveen oli ilmeisesti tarkoitus kattaa Neuvostoliiton reunamilla sijaitsevista kaupungeista Tallinna, Leningrad ja Baku.

Lähteet
-------

1. ↑  Ahti Lappi: Ilmatorjunta Kylmässä Sodassa, Ilmatorjuntasäätiö, Jyväskylä 2003 (Gummerus) (s. 98)
2. ↑  Ahti Lappi: Ilmatorjunta Kylmässä Sodassa, Ilmatorjuntasäätiö, Jyväskylä 2003 (Gummerus) (s. 96)

* Lappi, Ahti: *Ilmatorjunta Kylmässä Sodassa*, Ilmatorjuntasäätiö, Jyväskylä, 2003 (Gummerus). ISBN 951-95594-4-2. (s. 96–98)

Aiheesta muualla
----------------

* ЗЕНИТНЫЙ РАКЕТНЫЙ КОМПЛЕКС "ДАЛЬ": История создания (venäjäksi)
* ЗЕНИТНЫЙ РАКЕТНЫЙ КОМПЛЕКС "ДАЛЬ": Испытания (venäjäksi)
* ЗЕНИТНЫЙ РАКЕТНЫЙ КОМПЛЕКС "ДАЛЬ": Модернизация (venäjäksi)
* ЗЕНИТНЫЙ РАКЕТНЫЙ КОМПЛЕКС "ДАЛЬ": Боевые средства (venäjäksi)
* ЗЕНИТНЫЙ РАКЕТНЫЙ КОМПЛЕКС "ДАЛЬ": Зенитная управляемая ракета "400" (venäjäksi)
* ЗЕНИТНЫЙ РАКЕТНЫЙ КОМПЛЕКС "ДАЛЬ": Технические средства (venäjäksi)
* ЗЕНИТНЫЙ РАКЕТНЫЙ КОМПЛЕКС "ДАЛЬ": Иллюстрации (venäjäksi)
* Encyclopedia Astronautica: Dal (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**USS Gambier Bay** (runkonumerot AVG-73, ACV-73 ja CVE-73) oli Yhdysvaltain laivaston Casablanca-luokan saattuetukialus, joka upposi 25. lokakuuta 1944 Samarin saaren taistelussa keisarillisen Japanin laivaston alusten tykkitulessa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Casablanca-luokka*
Alus tilattiin Kaiser Shipbuilding Companyltä Vancouverista Washingtonista, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta kumminaan rouva H. C. Zitsewitz ja otettiin palvelukseen 28. joulukuuta Astoriassa Oregonissa ensimmäisenä päällikkönään Hugh H. Goodwin.

Palvelus
--------

San Diegossa suoritettujen vastaanottokokeiden jälkeen alus lähti 7. helmikuuta 1944 Pearl Harboriin mukanaan 400 sotilasta. Alus jatkoi matkaansa Marshalleille, missä se lennätti 84 lentokonetta täydennyksenä *USS Enterpriselle*. Tehtävänsä suoritettuaan alus palasi Pearl Harborin kautta San Diegoon, missä se kuljetti lentokoneita korjattavaksi sekä koulutti lentohenkilöstöä Etelä-Kalifornian rannikolla. Alus lähti 1. toukokuuta liittyäkseen kontra-amiraali H. B. Salladan tukiryhmään (TG52.11), joka oli Marshalleilla valmistautumassa Mariaanien maihinnousuun.

Aluksen lentokoneet tukivat 15. kesäkuuta Saipanilla maihinnousevia merijalkaväen sotilaita tuhoten tykistöasemia, joukkojenkeskityksiä, panssarivaunuja ja ajoneuvoja.

Hävittäjä *USS Sheermann* pyrki tuloksetta suojaamaan *Gambier Bayta* keisarillisen Japanin laivastolta. Raskaiden tykkien tuli pysäytti palavan saattuetukialuksen, ja kolme risteilijää lähestyi sitä. Pahoin vaurioitunut alus kaatui upoten 25. lokakuuta 1944 kello 09.07. Pääosa aluksella olleista 800 hengestä pelastettiin Leytenlahdelta saapuneisiin maihinnousualuksiin.

Lähteet
-------

* Arni, Erkki: Taistelu Tyynen meren herruudesta. WSOY, 1964. ISBN 951-0-01096-0 (sid.), s. 354 - 356

### Viitteet

1. 1 2 3 4  DANFS
**Krems an der Donau** on kaupunki Ala-Itävallassa (Niederösterreich) Tonavan varrella noin 80 kilometriä Wienistä luoteeseen. Nimensä kaupunki on saanut Tonavaan laskevasta Kremsjoesta. Asukkaita Kremsissä vuonna 2021 oli 24 932, ja kaupungin pinta-ala on 51,6 km².

Historia
--------

Krems an der Donau ja sen ympäristö ovat olleet asuttuja jo paleoliittiselta kaudelta. Aivan läheltä on löydetty yli 32 000 vuotta vanha naista esittävä Galgenbergin Venus. Alkuperäinen veistos on Wienin luonnonhistoriallisessa museossa, ja sen kopio on esillä Museumkremsissä.

Roomalaiset viljelivät viiniä Kremsissä, ja roomalaisten jälkeen alueelle asettui germaanisia ruugeja. Krems ja viereinen Stein olivat merkittävä liikenteen solmukohta, ja siitä oli muodostunut jo 1200-luvulla merkittävä kaupunkikeskus. Krems oli mainittu ensimmäisen kerran dokumentissa vuodelta 995. Krems sai kaupunginoikeudet 1305. Se sai myös erityisoikeuksia, mikä takasi paikallisille prinsseille korkeat verotulot ja voimakkaan valtakeskuksen sekä porvareille suvereniteetin.

Ruotsalaiset hallitsivat kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuosina 1645–1648 Kremsiä. Kaupunkiin perustettiin vuonna 1850 tupkkatehdas, ja vuonna 1872 se sai rautatien. Krems oli vuoteen 1938 mennessä kasvanut kiinni sen naapurikaupunkeihin Steiniin ja Mauterniin.

Vuonna 2000 Kremsin ja Steinin vanhatkaupungit liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.

Talous ja liikenne
------------------

Nykyään Krems tunnetaan ennen kaikkea viineistään ja kouluistaan. Wachaun alue on Itävallan tuotteliainta viinintuotantoaluetta. Kremissä tuotettiin vuonna 2020 yli 5,8 miljoonaa litraa viiniä. Alueen viineistä 60 prosenttia on Grüner Veltliner -lajiketa. Seuraavaksi suurin osuus on Rieslingillä ja Zweigeltillä.

Tärkeimpiä liikenneyhteyksiä Tonavan lisäksi ovat rautatie (Wien–Sankt Pölten) sekä moottoritiet.

Kremsissä toimii viisi korkeakoulua. Niistä eniten oppilaita on Donau-Universität Kremsissä ja IMC Fachhochschule Kremsissä. Jälkimmäinen vastaa suomalaista ammattikorkeakoulua (saksaksi Fachhochschule).

Kuvagalleria
------------

* Krems an der Donaun vanhakaupunki.Krems an der Donaun vanhakaupunki.
* Krems an der Donaun taidegalleria.Krems an der Donaun taidegalleria.
* Krems an der Donaun viini- ja hedelmäkoulu.Krems an der Donaun viini- ja hedelmäkoulu.
* Krems an der Donaun rautatieaseman asemalaituri.Krems an der Donaun rautatieaseman asemalaituri.
* Tonavan yliopiston Kremsin päärakennus Stein an der Donaussa.Tonavan yliopiston Kremsin päärakennus Stein an der Donaussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Krems in Zahlen 2021 (PDF) Krems.  Arkistoitu 16.12.2021. Viitattu 16.12.2021.
2. 1 2 3  History of Krems Stadtmarketing Krems GmbH. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
3. 1 2  History of Krems Krems. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)
4. ↑  Krems *Encyclopedia Britannica*.  2.8.2010. Viitattu 16.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Krems an der Donau** Wikimedia Commonsissa

* 
* Pictures of Krems and informations in English language (Arkistoitu – Internet Archive)
**USS George H. W. Bush** (runkonumero CVN-77) on Yhdysvaltain laivaston Nimitz-luokan lentotukialus, joka on nimetty Yhdysvaltain entisen presidentin George H. W. Bushin mukaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Nimitz-luokka*
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä (myöh. Northrop Grumman) Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 2003. Lentokannelle nostettiin 8. heinäkuuta 2006 aluksen 700 tonnin kansirakenteet, mikä samalla oli viimeinen 162 moduulista. Alus kastettiin 7. lokakuuta, jolloin esiteltiin aluksen käyttöönotosta vastaava päällikkö Kevin O'Flaherty. Se otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 2009 Norfolkin laivastotukikohdassa. Valmistus maksoi 6,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria.

Palvelus
--------

Aluksen koeajot aloitettiin 13. helmikuuta joitakin viikkoja aiemmin kuin oli alun perin suunniteltu. Se lähti vastaanottotesteihin 7. huhtikuuta, joiden päätyttyä alus luovutettiin 11. toukokuuta laivastolle. Aluksen katapultilla laukaistiin 19. toukokuuta ensimmäisenä lentokoneena F/A-18F Super Hornet ja 26. toukokuuta alus todettiin lentotoimintakelpoiseksi.

Alus oli koulutuksessa vielä heinäkuussa 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  US Carriers Net - USS George H. W. Bush

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS George H. W. Bush (CVN-77)** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)

*Nimitz*-luokan lentotukialukset

|  |
| --- |
| *USS Nimitz* - *USS Dwight D. Eisenhower* - *USS Carl Vinson* - *USS Theodore Roosevelt* - *USS Abraham Lincoln* - *USS George Washington* - *USS John C. Stennis* - *USS Harry S. Truman* - *USS Ronald Reagan* - *USS George H. W. Bush* |
| Edeltäjä: USS Enterprise (CVN-65) – Seuraaja: Gerald R. Ford -luokka |
**Alania** on jalkapalloseura Vladikavkazin kaupungista, Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallasta, Venäjältä. Joukkue pelaa Venäjän korkeimmalla sarjatasolla.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1921 silloisessa Ordžonikidzen kaupungissa (nyk. Vladikavkaz). Vuoteen 1994 asti seuran nimenä oli *Spartak* ja 1995–1996 sekä 2003–2006 *Spartak-Alania*. 

Neuvostoliiton sarjoissa joukkue vietti pääosan ajastaan toiseksi tai kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Pääsarjaan se nousi ensi kertaa kaudeksi 1991. Seura lukeutui Venäjän parhaimmistoon 1990-luvulla Valeri Gazzajevin toimittua valmentajana. Moskovan Spartakin hallitsemassa liigassa se saavutti hopeaa vuosina 1992 ja 1996, ja mestaruuden vuonna 1995. Sittemmin Gazzajevin lähdettyä seura vajosi laskusuuntaukseen, joka kulminoitui aluksi putoamiseen pääsarjasta kauden 2005 päätteeksi, ja seuraavana vuonna ammattilaislisenssin menettämiseen. Seura otettiin pitkällisen vatvomisen jälkeen kuitenkin takaisin mukaan ammattilaisliigaan, kakkosdivisioonaan, jälleen *Spartak*-nimisenä. Kauden päätteeksi seura nousi ykkösdivisioonaan ja muutti nimensä takaisin *Alaniaksi*.

Saavutuksia
-----------

* Venäjän mestaruus 1995
* Venäjän mestaruus -hopeaa 1992, 1996
* Pohjois-Ossetian mestaruus 1930, 1939, 1940 (kevät), 1948, 1953
* Pohjois-Ossetian cupin voitto 1947, 1949, 1950, 1951, 1959
* Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan mestaruus -hopeaa 1966 ja 1983

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
**Saalilaiset frankit** tai **saalilaisfrankit** (lat. *Salii*) olivat frankkien toinen pääryhmä. He asuivat alun perin Reinin alajuoksulla. Ranska on saanut nimensä saalilaisilta frankeilta.

Saalilaiset frankit tunkeutuivat nykyiseen Belgiaan 300-luvulla. Keisari Julianus Apostata kukisti heidät vuonna 358, mutta 420 he tunkeutuivat uudelleen etelämmäs. Aëtius kukisti heidät vuonna 445. Saalilaiset frankit valloittivat kuitenkin jo 400-luvun lopussa kuninkaansa Klodvigin johdolla koko Gallian. Myös ripuaariset frankit hyväksyivät Klodvigin kuninkaakseen, ja frankit muodostivat frankkien valtakunnan, joka oli vahvin ja pitkäikäisin germaanien valtakunnista. Noin vuosina 507–511 kirjoitettiin latinaksi saalilainen laki, saalilaisten frankkien lakikokoelma, joka kielsi naiselta kruununperimyksen, jos miespuolisia perillisiä oli elossa.Tällä lailla oli sittemmin suuri merkitys merovingien kuningaskunnissa.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑   Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 500