recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
William Lawes
**William Lawes** (1602–1645) oli englantilainen säveltäjä, joka vaikutti Kaarle I:n hovissa.

Hänen musiikkiaan pidetään hyvin hämmästyttävänä monella tavalla. Rakenteellisesti hänen musiikkinsa ei noudata ajan sääntöjä ja ilmaisua. Melodisesti hän oli aikaansa edellä ja toteutti hyvin monimutkaisia sävelkulkuja ja yhdisti sävellajeja epäsovinnaisella tavalla.

Lawesin tuotanto on laajaa ja hyvin dokumentoitua, mutta sitä esitetään hyvin harvoin. Syitä tähän on muun muassa säveltäjän tuntemattomuus suurelle yleisölle, sitä pidetään hyvin vaikeana soittaa sekä senaikaisten soittimien harvinaisuus (esimerkiksi luuttu ja gamba) ja soittajien vähäisyys.

Lawes kuoli 1645 taistelukentällä taistellessaan Oliver Cromwellin joukkoja vastaan.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kustaa Kustaanpoika Pihlajamäki** (17. huhtikuuta 1902 Nurmo – 10. helmikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Pihlajamäkeä voidaan pitää yhtenä kaikkien aikojen parhaista kevyiden sarjojen painijoista. 

Pihlajamäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Pihlajamäki ja Maria Matilda Tervala. Pihlajamäki oli todellisesta painisuvusta, hänen veljensä Paavo ja Arvi olivat molemmat Suomen mestareita ja serkku Hermanni olympiavoittaja. Tuoreimmista painijoista Juha Ahokas on Pihlajamäelle sukua. Pihlajamäen puoliso vuodesta 1926 oli Maija Kaunismäki.

Suomen vapaapainimestaruuden Pihlajamäki voitti ensimmäisen kerran 1924, olympiakultaa hän voitti kahdesti eli 1924 ja 1936. Vuoden 1928 olympialaisissa hän oli hopealla ja Los Angelesissa 1932 hänen sijoituksensa oli viides. Hän voitti olympiamitalien lisäksi kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan mestaruuden seitsemän kertaa ja vapaapainin kahdesti. Suomen mestaruuksia Pihlajamäellä oli 29, viimeisen niistä hän otti höyhensarjassa 61 kg lokakuussa 1943 41-vuotiaana. Maaotteluissa Pihlajamäki edusti Suomea kolmisenkymmentä kertaa, painien niissä yhteensä 41 ottelua, joista hän hävisi vain kolme.

Pihlajamäki oli siviiliammatiltaan poliisi, vuodesta 1925 ylikonstaapeli Helsingin poliisilaitoksessa. Siirryttyään Pohjanmaalta Helsinkiin hän edusti Helsingin Kilpa-Veljiä ja Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Pihlajamäki kuoli vain 41-vuotiaana umpilisäkkeen puhkeamisesta seuranneeseen vatsakalvontulehdukseen.

Saavutuksia
-----------

* Olympiakultaa Pariisi 1924 (sarja 56 kg) ja Berliini 1936 (61 kg)
* Olympiahopeaa Amsterdam 1928
* Viides Los Angeles 1932
* Seitsemän Euroopan mestaruutta kreikkalais-roomalaisessa painissa (1930, 1931, 1933, 1934, 1937, 1938 ja 1939), kaksi vapaapainissa (1934 ja 1935), kaksi vapaapainin EM-hopeaa (1931 ja 1937)

Lähteet
-------

* Kustaa Pihlajamäki – Sports Reference LLC. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 584. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Juha Kanerva: / Pihlajamäki, Kustaa (1902–1944) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Iijärvi** on kylä entisen Jaakkiman kunnan kylä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Nykyisin Iijärven alue kuuluu Miinalan kylähallintoalueeseen, mutta kylässä ei ole asutusta. Iijärven kylä sijaitsi Jaakkiman läntisimmässä osassa Ison-Iijärven ympäristössä noin 20 kilometriä länteen Jaakkiman kirkolta ja Lahdenpohjan kauppalasta. Kylä rajoittui idässä Meriän kylään, etelässä Lumivaaran kuntaan, lännessä Parikkalan ja Saaren kuntiin sekä pohjoisessa Uukuniemen kuntaan. 

Iijärvellä oli kansakoulu, osuuskassa, osuuskauppa ja meijeri.

Tunnettuja Iijärveläisiä olivat kansanedustajat Mikko Leinonen ja Jaakko Loppi.

Iijärveä kuten muutakaan Jaakkimaa ei vallattu talvisodassa, vaan se kuului alueeseen, joka luovutettiin vasta rauhansopimuksen perusteella 13. maaliskuuta 1940. Rauhan tultua Iijärven väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin ja väestö pääsi palamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi toteutettiin 1944.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jaakkima kylä kylältä *jaakkima.org*.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 29.7.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia Iijärveltä vuosilta 2003–2005
**Ressun peruskoulu** sijaitsee Helsingin Kampissa, osoitteessa Lapinlahdenkatu 10. Koulussa toimii luokat 1-9. Koulu seuraa kansainvälistä IB- ohjelmaa (PYP ja MYP- ohjelmat). Koulussa on suomen- ja englanninkielinen linja. Oppilaita koulussa on noin 550 (2019).

Koulun rehtorina toimii Leena Liusvaara. 

Ressun peruskoulun piha

Historia
--------

Ressun peruskoulu sai alkunsa 1994 kun Ressun lukio tarvitsi lisätilaa ja sen yläasteen lakkauttamista mietittiin. Ratkaisuna Ressun yläaste siirrettiin Lapinlahden ala-asteen yhteyteen Lapinlahdenkadulle. Lapinlahden koulusta siirrettiin Kampin erityiskoulu Taivallahden ala-asteen yhteyteen. Kuulovammaisten koulu siirtyi Snelmanin ala-asteen rakennukseen Albertin kouluna. Dysfasialuokat siirtyivät Helsinginkadulle Ebeneseriin, Ebeneser-kouluna),

Syksyllä 1994 osa yläasteen luokista toimi jo Lapinlahdenkadulla ja koulun nimenä oli Ressun ala- ja yläaste. Vuonna 1995 syksyllä aloitettiin yhtenäisenä peruskouluna ja nimeksi tuli Ressun peruskoulu. Yläasteen kaikki oppilaat siirtyivät Lapinlahdenkatu 10:iin. Rehtorina toimi vuosina 1994- 2014 Erja Hovén.

Ressun peruskoulun historia alkaa jo vuodesta 1869 kun Rouvasväenyhdistyksen lastenkodissa Lapinlahdenkatu 6 aloitti kaksi kaupungin alakoulun luokkaa.  Tästä lähtien Lapinlahdenkadulla on toiminut koulu.

Lähteet
-------

1. ↑  Meidän koulu *Helsingin kaupunki*. Viitattu 24.11.2019.
2. ↑  HS 50 vuotta sitten keskiviikkona 15.11.1967: Nälkävuonna noussut koulutalo toimii yhä *Helsingin Sanomat*.  15.11.2017. Viitattu 24.11.2019.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) › 20150730-YAM100211-143828435527300

Aiheesta muualla
----------------

* Koulun kotisivu
Kustaa Karjalainen 1900-luvun alussa.
**Kustaa Fredrik Karjalainen** (21. elokuuta 1871 Kajaani – 5. syyskuuta 1919 Loviisa) oli suomen sukukieliin perehtynyt tutkija ja tutkimusmatkailija.

Henkilöhistoria
---------------

Karjalaisen vanhemmat olivat sahatyömies Adolf Karjalainen ja Eva Gustava Kontio. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta lyseosta vuonna 1892 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1897 ja lisensiaatin tutkinnon vuonna 1905. Suomen kielen opettajana Helsingin teollisuuskoulussa Karjalainen toimi vuosina 1896–1898, Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisen laitoksen amanuenssina vuodesta 1904 lähtien ja suomalais-ugrilaisen kielitieteen dosenttina vuodesta 1905 lähtien. Hän oli myös virkaa tekevä suomen kielen lehtori vuosina 1905–1913 sekä virkaa tekevä suomen kielen ja kirjallisuuden professori vuosina 1908, 1910, 1913, 1914 ja 1917.

Karjalainen teki tutkimusmatkoja Vienan Karjalaan vuonna 1894, Tverin Karjalaan 1895, Rukajärvelle 1897, ostjakkien eli hantien luo Siperiaan Tobolskin ja Tomskin seudulle vuosina 1898–1902 sekä Unkariin vuonna 1906. Suomalais-Ugrilaisen Seuran kirjavarainhoitajana Karjalainen toimi vuosina 1897–1898 ja sihteerinä 1906–1919.*lähde?*

Karjalainen oli naimisissa vuodesta 1904 Elsa Maria Cleven (s. 1878, professori Zacharias Cleven tytär) kanssa.

Teoksia
-------

* *Ostjakkeja oppimassa* 1899–1902
* *Zur ostjakischen Lautgeschichte I: über den Vokalismus der ersten Silbe*, väitöskirja. 1904
* *Wie Ego im. ostjakischen die verwandten benennt* 1913
* *Beiträge zur Geschichte der finnischugrischen dentalen nasale* 1914
* *Jugralaisten uskonto* 1918
* *Siperian matkoilta, 100 kirjettä morsiamelle* (julkaissut K. Krohn) 1921
* *Ostjakisches Wörterbuch*, toimittanut Y. H. Toivonen. 1948

Lähteet
-------

* Kuka kukin oli (Wikiaineisto).
* Korhonen, Mikko – Suhonen, Seppo – Virtaranta, Pertti: *Sata vuotta suomen sukua tutkimassa: 100-vuotias Suomalais-Ugrilainen Seura*, s. 95–111. Weilin+Göös, 1983. ISBN 951-35-2977-0.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kulonen, Ulla-Maija: "Karjalainen, Kustaa Fredrik (1871–1919)", *Suomen kansallisbiografia, osa 4*, s. 832–833. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kustaa Ruuskanen** (23. maaliskuuta 1881 Rantasalmi – 9. maaliskuuta 1971 Rantasalmi) oli suomalainen poliitikko. Ruuskanen toimi Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1919–1922 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Ruuskanen toimi myös Rantasalmen kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

Siviiliammatiltaan Ruuskanen oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Rantasalmella vuodesta 1915. Ruuskasen vanhemmat olivat maanviljelijä August Ruuskanen ja Ida Törrönen. Ruuskasen puoliso vuosina 1916–1939 oli Hilja Harmaja sekä vuodesta 1955 Helmi Irene Paananen (e. Niiranen). Ruuskaselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1938.

Lähteet
-------

1. 1 2  .aspx Kustaa Ruuskanen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(26) | 
* Auer
* Collan (1919–1920)
* Fränti
* Hannula
* Heimonen (1919–1920†)
* Hämäläinen
* Jyske (1919–1922)
* Kaskinen (1922)
* Kekki
* Kivimäki (1922)
* Kontu
* Kojonen
* Laine (1922)
* E. Linna
* Mantere
* Nissinen (1920–1922)
* Ritavuori (1919–1922†)
* Ruuskanen
* Ryti
* Sarlin (1919–1920)
* Sihvo (1919–1920)
* Sinkko
* Soininen
* Särkkä
* Taskinen (1920–1922)
* Thuneberg
* Toiviainen (1920–1922)
* Torppa
* Valkonen
* Vennola
* Vilkemaa (1920–1922)
* Vuokoski

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kaatron koulu** oli alakoulu, joka toimi aiemmin erillisenä alakouluna Suonenjoen keskustassa Kaatronlammen koulukeskuksen alueella. Vuoden 2015 alussa koulu muutti uudisrakennukseen, joka sijaitsee aiemman Lintharjun koulun (yläkoulu) yhteydessä. Näimä kaksi koulua yhdistämällä muodostettiin Suonenjoen yhtenäiskoulu. Alakoulun uudisrakennuksen suunnitteli pieksämäkeläinen Arkkitehtitoimisto Art Michael Oy.

Yhtenäiskoulussa opiskeli vuonna 2016 yhteensä 430 peruskoululaista.

Koulun kenttä on Suonenjoen koulualueen piha, ja kesäisin myös mansikkakarnevaalien telttapaikka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Peda.net (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Anna Ronkainen: Uusi Kaatron koulu valmistui Suonenjoella: "Olo on rehtorillakin nyt hyvä"  14.1.2015. Yleisradio, yleisradio.fi. Viitattu 5.7.2019.
3. ↑  Suonenjoen yhtenäiskoulu, YhteystiedptArkistoitu kopio Suonenjoen kaupunki via peda.net.  Arkistoitu 5.7.2019. Viitattu 5.7.2019.
4. ↑  Arkistoitu kopioPeruskoulujen (oppilaitostyypit 11, 12 ja 19) vuosiluokkien 1-9 oppilaat opetuksen järjestäjän ja oppilaitoksen mukaan 2016 (xlsx) Tilastokeskus, stat.fi.  Arkistoitu 19.6.2019. Viitattu 5.7.2019.
**Marc Iikka Johannes Alingué** (s. 10. marraskuuta 1999 Helsinki) on suomalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä, joka edustaa Janakkalan Janaa. Vuosina 2016–2020 häntä valmensi Jari Kataja ja vuodesta 2020 lähtien Diari Sharifi.

Alingué saavutti vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hopeaa kolmiloikassa ennätyksellään 15,94. Hän sai hopeaa myös vuonna 2021 sekä pronssia 2022. Kalevan kisoissa hän on parhaimmillaan sijoittunut kolmiloikassa neljänneksi 2018.

Alingué karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018.

Alingué teki kolmiloikkaennätyksensä 15,94 Tampereen hallikilpailussa 15. helmikuuta 2020. Ulkoradoilla hän on loikkinut parhaimmillaan 15,85 Espoossa 27. kesäkuuta 2020. Pituusennätyksensä 738 cm hän hyppäsi Porvoossa 31. elokuuta 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Iikka Alingué Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Oddjobin hattu. Kuva on brittiläisen National Motor Museumin James Bond -näyttelystä.
**Oddjob** on fiktiohahmo ja James Bondin vastustaja. Oddjob on Auric Goldfingerin palvelija, autonkuljettaja ja mailapoika, joka on valmis tappamaan palvellessaan isäntäänsä. Elokuvassa *007 ja Kultasormi* häntä esittää Harold Sakata.

Oddjob on kamppailulajiekspertti, jolla on metallireunainen hattu. Hän käyttää hattua aseenaan: hän heittää sitä ja osuessaan se voi katkaista ihmiseltä niskan. Ian Flemingin romaanissa *007 ja Kultasormi* Oddjobin hattu on litteälierinen knalli. Elokuvassa hattu on kouluratsastussilinteri. Lentävän hatun toteutti elokuvaan erikoistehostesuunnittelija John Stears. Vuonna 1998 järjestetyssä Bond-tavaroiden huutokaupassa Lontoon Christie’sissä hattu oli tavoitelluin huutokohde. Se myytiin 62 000 punnalla. Vuonna 2006 hattu myytiin huutokaupassa New Yorkissa 33 600 dollarilla. 20th Century Fox järjesti vuonna 2008 kyselyn vastaajien suosikkielokuva-aseesta. Oddjobin hattu oli sijalla kymmenen.

Lähteet
-------

* Cork, John & Collin Stutz: *James Bond -ensyklopedia*. Uusi laajennettu painos. Suomentanut Raija Becks & Henrik Laine. Helsinki: Readme.fi, 2015. ISBN 978-952-321-031-8.

### Viitteet

1. 1 2  Cork & Stutz, s. 82
2. ↑  Cork & Stutz, s. 268.
3. ↑  Vallance, Tom: Obituary: John Stears  19.7.1999. Lontoo:  The Independent. Viitattu 31.1.2016. (englanniksi)
4. ↑  Oddjob's hat bowls them over  17.9.1998. BBC. Viitattu 31.1.2016. (englanniksi)
5. ↑  Oddjob`s deadly hat auctioned for $36,000 (Fanisivusto)  19.6.2006. Mi6-hq.com. Viitattu 31.1.2016. (englanniksi)
6. ↑  Borland, Sophie: Lightsabre wins the battle of movie weapons  21.1.2008. The Telegraph. Viitattu 31.1.2016. (englanniksi)
**Braunschweig-Lüneburgin herttuakunta** oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan aikaan perustettu herttuakunta pohjoisessa Saksassa. Se oli olemassa aina vuoteen 1806 asti, kunnes Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta lakkautettiin. Herttuakunnassa oli kaksi pääkaupunkia, jotka olivat sen suurimmat kaupungit Braunschweig ja Lüneburg.

Valtiopäivien aikaan vuonna 1235 alueen ensimmäinen herttua Otto I sai Braunschweig-Lüneburgin vastineeksi omista omistuksistaan. Vuonna 1269 herttuakunta jakautui siten, että aiemmin vallan perineet Albert I ja Juhana saivat oman osuutensa. Juhana sai pohjoisen ja Albert I eteläisen osan. Alue pysyi Welfin suvun hallinnassa aina vuoteen 1671 asti. Vuonna 1432 Braunschweigin alue jakautui kahdeksi alueeksi, jolloin syntyivät Braunschweig-Wolfenbüttelin sekä Calenburgin ruhtinaskunnat. Braunschweig-Lünebergin viimeisen hallitsijan, Kaarle Vilhelm Ferdinandin kuollessa Napoleon I yhdisti herttuakunnan Westfalenin kuningaskuntaan vuonna 1806.

Katso myös
----------

* Braunschweig-Lüneburgin vaaliruhtinaskunta

Lähteet
-------

1. 1 2  Frederick William, Duke of Brunswick-Lüneburg, Prince of Oels *britishmuseum.org*. British Museum. Viitattu 16.7.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Duchy of Brunswick-Lüneburg
**Odd Glöersen** (31. elokuuta 1909 Kotka – 15. syyskuuta 1976 Vaasa) oli suomalainen yli-insinööri ja yritysjohtaja. Norjalaissukuinen Glöersen teki yli 30 vuoden uran valkeakoskelaisen kuituvalmistaja Säteri Oy:n palveluksessa, ensin teknisenä johtajana yrityksen perustamisvuodesta 1941, sitten yli-insinöörinä vuodesta 1950, vapaaherra K. A. Wreden seuraajana yrityksen toimitusjohtajan tehtävässä 1966–1971 ja lopulta johtokunnan puheenjohtajana 1971–1974. Hänen aikanaan Säteri kasvoi jopa 2 500 henkeä työllistäneeksi suuryritykseksi.

Glöersen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1933 ja toimi vuosina 1934–1937 Oy Kaukas Ab:n koetehtaan päällikkönä Lauritsalassa ja sen jälkeen Kuitu Osakeyhtiön käyttöinsinöörinä. Yrityksen jäätyä sodassa rajan taakse Glöersen oli alusta asti mukana sen seuraajan Säteri Osakeyhtiön perustamisessa ja suunnittelussa.

Päätyönsä ohella Glöersen oli mukana kunnallispolitiikassa ja monien elinkeinoelämän järjestöjen hallintoelimissä.

Odd Glöersenin vanhempi veli oli "Varkauden viimeisenä patruunana" tunnettu teollisuusneuvos Leif Glöersen. Heidän isänsä oli norjalainen Olaf Glöersen, joka muutti 1900-luvun alussa Itä-Suomeen työskennelläkseen norjalaisomisteisessa Diesen Wood -metsäteollisuusyrityksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita: Odd Glöersen.  *Helsingin Sanomat*, 18.9.1976, s. 13. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Säterillä hyvä toimintavuosi.  *Helsingin Sanomat*, 23.3.1973, s. 26. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Biografia-sampo: Leif Glöersen Viitattu 13.10.2021.
**Dolo** on kaupunki Etiopian Somalin osavaltiossa Somalian vastaisella rajalla. Sen asukasluku oli vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 26 323.

Maantiede
---------

Dolo sijaitsee Etiopian Somalin osavaltiossa Etiopian Somalian vastaisella rajalla.

Historia
--------

Dolon alue päätyi osaksi Etiopiaa *fitawrari* Habte Giyorgisin vallattua alueita Borenasta aina Doloon saakka vuosina 1896–1897. Samalla alueelle perustettiin useita etiopialaisia varuskuntia. Rajan kulusta Dolon kohdalla Etiopian ja Italian hallitseman Somalian välillä sovittiin vuonna 1911.

Rodolfo Grazianin johtamat italialaiset joukot miehittivät Dolon toisen Italian–Etiopian sodan aikana 4. lokakuuta 1935. Brittijoukot valtasivat sen puolestaan italialaisilta toisessa maailmansodassa vuonna 1941.

Myöhemmin Dolo sijaitsi itsenäisen Somalian ja Etiopian kiistelemällä alueella. Dolon suunnalla käytiin ankaria taisteluja vuoden 1964 Ogadenin sodan aikaan. Jännitteet lisääntyivät vuonna 1973, kun Tenneco Oil ilmoitti löytäneensä alueelta maakaasua.

Väestö
------

Dolon asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 26 323.

Lähteet
-------

1. 1 2  Population and Housing Census 2007 – Somali Statistical (pdf) (s. 10) Central Statistics Agency. Viitattu 23.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Bernhard Lindahl: Doale - Druksi (pdf) (s. 10-11) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 23.9.2021. (englanniksi)
Dollart laskuveden aikaan. Taustalla Emden.
Alankomaiden ja Saksan näkemykset merirajasta.
**Dollart** (holl. *Dollard*, vanhastaan suomeksi *Dollartti*) on Alankomaiden ja Saksan välillä sijaitseva Pohjanmeren lahti, johon laskee Emsjoki. Lahti on 13 km pitkä ja 6–12 km leveä. Laskuveden aikaan suuri osa lahdesta on kuivana.

Dollart syntyi vuosina 1277–1287 Pohjanmeren tulviessa hävittäen 50 paikkakuntaa. Osa menetetystä maasta on sittemmin vallattu takaisin mereltä.

Rajakiista
----------

Alankomaat ja Saksa ovat eri mieltä valtionrajan paikasta Dollartissa ja Emsin estuaarissa. Asialla on merkitystä Borkumin luoteispuolelle rakennettavan tuulivoimapuiston vuoksi.

Helmikuussa 2011 Google Maps herätti huomiota vetämällä rajaviivan Dollartin pohjoisrantaan niin, että saksalaisen Emdenin kaupungin satama-altaatkin olisivat kuuluneet Alankomaille.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Tietosanakirja*. Osa II, hakusana *Dollartti*. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1910. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.11.2012).
2. ↑  Nederland en Duitsland bespreken zeegrens *Spitsnieuws.nl*.  14.1.2011. Viitattu 30.11.2012. (hollanniksi)
3. ↑  Google map gives German harbour to Netherlands *BBC News Europe*.  23.2.2011. Viitattu 30.11.2012. (englanniksi)
*Kaatunut Astronautti* Kuun pinnalla.
 **Kaatunut astronautti**  (Fallen Astronaut) on noin 8,5 senttimetrin mittainen alumiininen muistomerkki Kuussa. Sen on luonut belgialainen taiteilija Paul Van Hoeydonck, joka tapasi astronautti David Scottin lounaskutsuilla. 

Tämä Kuun ainoa taideteos on niiden astronauttien ja kosmonauttien muistomerkki, jotka ovat menettäneet henkensä avaruustutkimuksen puolesta. 

Muistomerkin vietiin Kuuhun NASAn Apollo 15 -lennolla vuonna 1971. Veistos sijoitettiin Hadley Rilleen Kuussa 1. elokuuta 1971. Astronauttipatsaan lisäksi muistomerkkiin kuuluu laatta, jossa on kahdeksan ajankohtaan mennessä kuolleeksi tiedetyn astronautin ja kuuden kosmonautin nimet:

* Theodore Freeman (1964, *lento-onnettomuus*)
* Charles Bassett (1966, *lento-onnettomuus*)
* Elliott See (1966, *lento-onnettomuus*)
* Gus Grissom (1967, *Apollo 1 -tulipalo maassa*)
* Roger Chaffee (1967, *Apollo 1 -tulipalo maassa*)
* Edward White (1967, *Apollo 1 -tulipalo maassa*)
* Vladimir Komarov (1967, *paluukapselin laskuvarjon toimintahäiriö Maahan paluussa*)
* Edward Givens (1967 *auto-onnettomuus*)
* Clifton Williams (1967, *lento-onnettomuus*)
* Juri Gagarin (1968, *lento-onnettomuus*)
* Pavel Beljajev (1970, *sairaus*)
* Georgi Dobrovolski (1971, *paineistusonnettomuus avaruudessa*)
* Viktor Patsajev (1971, *paineistusonnettomuus avaruudessa*)
* Vladislav Volkov (1971, *paineistusonnettomuus avaruudessa*)

Veistoksen ja laatan jäljennös on nähtävissä National Air and Space Museumissa.

Aiheesta muualla
----------------

* NASA:n virallinen valokuva *Kaatuneesta astronautista* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Iida Murto** (s. 19. huhtikuuta 1998) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. Hänen kasvattajaseura on Kosken Kaiku.

Liigauran Murto aloitti LP Viestin paidassa 15-vuotiaana tammikuussa 2014 kotiottelussa Kuortanetta vastaan. Varsinaisesti joukkueen riveihin Murto tuli kaudeksi 2014–2015. Suomen Cupin Murto oli voittamassa 2014 ja SM-kultaa 2015 keväällä. Murto oli seuraavalla kaudella myös cupmestari (2015) sekä oli voittamassa SM-hopeaa. Kaudella 2016-17 hän pelasi ns. lainapelaajana Ruotsin liigassa Örebross saavuttaen liigapronssia.

Kaudella 2017-18 Murto palaa Saloon, jossa sopimus on voimassa kauden 2017-2018.

Tyttöjen maajoukkueen vakionimiin kuuluva Murto on pelipaikaltaan yleispelaaja. Ennen lentopalloon keskittymistään Murto pelasi muun muassa jalkapalloa.

Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä
------------------------------------------------

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013–2014 | LP Viesti | 1 | 3 | 0 | 1 |
| 2014–2015 | LP Viesti | 10 | 14 | 1 | 2 |
| 2014–2015 | Kuortane | 2 | 6 | 0 | 1 |
| 2015–2016 | LP Viesti | 10 | 24 | 3 | 2 |
|

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013–2014 | LP Viesti | 1 | 0 | 0 | 0 |
| 2014–2015 | LP Viesti | 9 | 7 | 2 | 1 |
| 2015–2016 | LP Viesti | 2 | 0 | 0 | 0 |
|

Aiheesta muualla
----------------

* Iida Murto LP Viestin verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Richard Spencer.
**Richard Bertrand Spencer** on amerikkalainen uusnatsi, juutalaisvastainen salaliittoteoreetikko ja valkoisen ylivallan kannattaja. Spencer on opiskellut eri yliopistoissa muun muassa kirjallisuutta ja humanistisia aineita. Vuonna 2007 Spencer erotettiin amerikkalaisesta konservatiivilehdestä äärimmäisten mielipiteidensä takia. Vuonna 2010 Spencer perusti alternativeright.com-sivuston. Hän loi omien sanojensa mukaan nimityksen alt-right. Vuonna 2017 Spencer johti monia ääri­oikeistolaisia mielen­osoituksia Yhdysvalloissa. Spencer on esittänyt muun muassa "rauhan­omaista etnistä puhdistusta". Tavoitteena oli pelkästään valkoisista koostuva Yhdysvallat.

Virginian mellakat
------------------

Spencerin puhe elokuussa 2017 johti mellakoihin, jossa äärioikeisto ja sen vastustajat ottivat yhteen. Yksi ihminen kuoli.*lähde?*

Floridan puhe
-------------

Lokakuussa 2017 Spencer piti Floridassa kannattajineen yliopistossa äärioikeistolaisen puheen. Puhe oli yliopistossa sallittu Yhdysvaltain sananvapauslain perusteella. Jo etukäteen varauduttiin kalliin turvatoimin. Puhe herätti voimakkaan vastalausemyrskyn ja kyselyjä Spenceriltä. Spencer haukkui puheensa vastustajia.

Tämä synnytti yliopistolla Spenceriä tukevan ja varsinkin vastustavan mielenosoituksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Bar-On, Tamir (2019). "Richard B. Spencer and the Alt Right", *Key Thinkers of the Radical Right: Behind the New Threat to Liberal Democracy* (in en). Oxford University Press, 224–241. ISBN 978-0190877606.
2. ↑  "His Kampf", *The Atlantic*, kesäkuu 2017.
3. ↑  Saarikoski, Laura: "Natsit, menkää kotiin!" – rasistijohtaja Richard Spencerin puhe vaiennettiin Floridassa, kuvernööri oli julistanut kuntaan hätätilan *Helsingin Sanomat*.  20.10.2017.
4. ↑  Äärioikeiston johtohahmon puheesta kaaos Floridassa – "Natsimoska pois kaduiltamme" *Ilta-Sanomat*.  20.10.2017. Viitattu 20.10.2017.
**Haim Alexander** (*Heinz Alexander*, hepr. ‏חיים אלכסנדר‎; 9. elokuuta 1915 Berliini – 18. maaliskuuta 2012) oli saksalaissyntyinen israelilainen säveltäjä, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli Sternin konservatoriossa, kunnes joutui keskeyttämään opintonsa vuonna 1936 natsien vainojen aikana ja muutti Palestiinaan. Palestiinassa Alexander sai sävellyksenopetusta Stefan Wolpelta sekä pianonsoiton opetusta Irma Wolpe-Schoenbergilta ja Ilona Vince-Krausilta. Opiskellessaan Alexander elätti itsensä esiintymällä jazzpianistina ja ansioitui improvisoijana.

Alexander toimi professorina Jerusalemin musiikki- ja tanssiakatemiassa, jota oli ollut mukana perustamassa. Hän opetti lisäksi Tel Avivin yliopistossa, Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa, Institut Jaques-Dalcrozessa (Geneve) ja New Yorkin yliopistossa. Hänen oppiaineitaan olivat pianon- ja cembalonsoitto, musiikin teoria, sävellys ja improvisaatio.

Alexander osallistui 1950-luvulla Darmstadtin kursseille. Vuonna 1971 hän alkoi laajamittaisesti tehdä sovituksia Kansallisessa ääniarkistossa säilytetyistä kansanlauluista. Säveltäjänä Alexander on tuntenut painetta sekä uuden, lähi-itäläistyyppisen ja kansanomaisen kansallisen tyylin luomiseen että eurooppalaisen perinnön jatkamiseen. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa pianokappaleita, kuoromusiikkia ja pianokonsertto (1982).

Useita kansallisia palkintoja myönnettiin Alexanderille. Niihin lukeutuvat Engel-palkinto (1956), Artur Rubinstein -palkinto (1973) ja ACUM-palkinto elämäntyöstä (1996).

Lähteet
-------

1. ↑  המלחין חיים אלכסנדר הלך לעולמו  18.3.2012. Israel Broadcasting Authority. Viitattu 19.3.2012. (hepreaksi)
2. 1 2 3 4  The National Library of Israel[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Swirbul tammikuussa 2019.
**Hailey Swirbul** (s. 10. heinäkuuta 1998) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.

Swirbul kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Dresdenissä tammikuussa 2019. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosissa joulukuussa 2019 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2020 oltuaan kolmas. Kilpailuun eivät osallistuneet Pohjoismaat.

Nuorten MM-kilpailuissa Gomsissa 2018 Swirbul saavutti hopeaa 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja pronssia 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa.

Swirbul lopetti uransa maaliskuussa 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hailey Swirbul Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Rosie Brennan häkellyttävän ylivoimainen naisten maailmancupissa *www.iltalehti.fi*. Viitattu 13.12.2020.
3. ↑  Hyödytön protesti vei Kerttu Niskaselta ison rahapotin – kovin kilpakumppani yllättyi, suomalainen otti vahvasti kantaa toiseen epäkohtaan
**Mazda 818** (joillain markkinoilla myös **808**) on sama auto kuin kolmannen sukupolven Mazda Familia, mutta tätä mallia valmistettiin vuosina 1973-1976. Yhdysvalloissa 1,3-litraisesta mallista käytettiin nimitystä **Mazda Mizer**, ja nimeä **808** käytettiin 1,6-litraisesta mallista.

Mazda 818 Savanna
-----------------

Mazda 818 Savanna sijoittui viiden auton vertailussa 1974 kolmanneksi. Porrasperäisen mallin oviaukot ovat melko pienet. Istuinten verhoiltu on hiostavaa muovia ja sisätilat ovat melko ahtaat.

Mazdan suuntavakavuus on melko huono, mutta simpukkaohjaus toimii hyvin. Myös vaihteisto toimii hyvin. Jarrut ovat rauhattomat ja raskaskäyttöiset.

1272 cm³ rivimoottorin teho on 51 kW (DIN, 69 hv) ja suurin vääntömomentti 92 Nm. Tekniikan Maailma 18/1974 mittasi Mazda 818 Savannan kiihtyvyydeksi 0-100 km/t 18,1 sekuntia. Huippunopeus 144 km/t.

Farmarimalli
------------

TM-lehden 17/1975 yhdeksän farmariauton vertailussa Mazda 818 STW jäi viimeiseksi. Mazdan ongelmana ovat erityisesti korin huono kuormankantokyky, pompottava jousitus, raskaskäyttöiset jarrut, ajo-ominaisuudet (huono suuntavakavuus) sekä ahtaat sisätilat. Hyvänä puolena on kiihtyvyys, ison 1,6-litran moottorin (59 kW DIN) ansiosta 818 kiihtyi vertailun parhaiten, 0–100 km/t 15,4 sekunnissa. 

Mazda 818 farmari

Lähteet
-------

1. ↑  Tekniikan Maailma 18/1974
2. ↑  Tekniikan Maailma 17/1975, yhdeksän farmariauton vertailu
**Justin Wayne Tubb** (20. elokuuta 1935 San Antonio, Texas – 24. tammikuuta 1998 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen countrymuusikko. Hän oli countrymusiikin pioneeri Ernest Tubbin vanhin poika.

Elämä
-----

Justin Tubb syntyi San Antoniossa Texasissa vuonna 1935. Hän vietti lapsuutensa lähinnä äitinsä Elainen kanssa, joka oli eronnut Ernestistä vuonna 1948. Isänsä suosituksesta Justin aloitti uran musiikin parissa. Hän teki debyyttinauhoituksensa, "Ooh-La-La" vuonna 1953 ja julkaisi ensimmäisen albuminsa, ("Looking Back to See") vuonna 1954. Hänestä tuli 20-vuotiaana vuonna 1955 Grand Ole Opryn jäsen kuten isästäänkin noin 12 vuotta aikaisemmin. Samana vuonna hän julkaisi kaksi albumia, joista jälkimmäinen oli hänen soolodebyyttinsä. Halki 1950-luvun hän nauhoitti aktiivisesti uusia kappaleita, mutta julkaisi seuraavan albuminsa vasta 1963. 1960-luvulla hän matkaili niin paljon, että hänet erotettiin väliaikaisesti Oprystä sillä hän ei juurikaan ehtinyt esiintyä. Tämän jälkeen hän julkaisi enää kolme albumia, "Hurry, Mr. Peters" (1965), "We've Gone Too Far, Again" (1966) ja "But Wait There's More" (1967). 1970-luvulla hän jatkoi esiintymistä Opryssä. Hän kuoli 24. tammikuuta 1998.

Myös hänen poikansa, Zachary ja Carey Tubb ovat muusikoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Justin Tubb Allmusic-sivustolla

Aiheesta muualla
----------------

* JustinTubb.com (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Risto Vilhelm Lindroos** (s. 8. syyskuuta 1934 Turku) on suomalainen agronomi, maanviljelijä ja eläköitynyt järjestö- ja yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Lindroosin vanhemmat olivat maanviljelijä Vilhelm Lindroos ja Dagmar Emerentia Leinonen. Hänen puolisonsa 1961–2000 oli maatalous- ja metsätieteiden maisteri Sirkka Anna-Maija Ryödi. Lindroos tuli ylioppilaaksi Naantalin yhteiskoulusta 1953 ja valmistui agronomiksi 1959 Helsingin yliopistosta. Hän oli Suomen Karjanjalostusyhdistyksen piiriagronomi 1959–1962, Suomen Ayrshire-yhdistyksen piiriagronomi 1962–1970, Suomen Kotieläinjalostusyhdistyksen piiriagronomi 1970–1975, Jalostuspalvelu ry:n, vuodesta 1989 Osuuskunta Jalostuspalvelu, toinen johtaja 1973–1975, toiminnanjohtaja 1975–1989, toimitusjohtaja 1990–1997 ja hallituksen jäsen 1969–1997. Lindroos oli myös Alkiokeskus Oy:n toimitusjohtaja 1986–1989 ja hallituksen varapuheenjohtaja 1990–1992 ja puheenjohtaja 1993–1997. Maanviljelijäksi omistamalleen Kotalan tilalle Naantalissa hän tuli 1980. Lindroos oli Naantalin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja 1997–2004 ja hänellä oli työuransa aikana lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäkinen, Riitta: Maanviljelysneuvos Risto Lindroos (1934–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 20.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Maanviljelysneuvos Risto Lindroos 80 vuotta, Minkko Rönnholm
**Risto Linturi** (s. 2. tammikuuta 1957) on suomalainen tietotekniikka-alan yrittäjä, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla henkilökohtaisten tietokoneiden käytön kouluttajana ja etenkin 1985 julkaistun kirjan *MS-DOS PC-DOS käyttäjän opas* toisena kirjoittajana. 

LInturi syntyi kanslianeuvos Erkki Linturin ja sosionomi Hilkka-Liisa Vuorelan perheeseen. Hän on koulutukseltaan diplomi-insinööri, valmistunut Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1981. Valmistumisensa jälkeen Linturi työskenteli ensin Tietotehdas Oy:ssä ja Philipsin Suomen tytäryhtiössä, ennen tietotekniikkakoulutukseen keskittyneen R. Linturi Oy:n perustamista vuonna 1983. Se myytiin vuonna 1995 ICL:lle ja nimi vaihdettiin seuraavana vuonna Tieturi Oy:ksi. 1990-luvulla ja sen jälkeen Linturi on osallistunut tietotekniikkayritysten kehittämiseen, hallintoon ja niiden henkilökunnan kouluttamiseen muun muassa Helsingin Puhelimen (nyk. Elisa Oyj) teknologiajohtajana ja päätutkijana sekä oman Tietovalta Oy:nsä kautta.

Linturi toimii vuonna 2002 perustetussa tietotekniikkakoulutukseen keskittyvässä Soveltossa johtajana sekä hallituksen puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Oulu.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 532. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
3. 1 2  Arola, Heikki: Linturista tuli Helsingin Puhelimen vapaa katalyytti *Helsingin Sanomat*.  31.10.1998. Viitattu 13.8.2022.
4. ↑  Suomen johtavan atk-kouluttajan nimi on nyt Tieturi! *Helsingin Sanomat*.  10.9.1996. Viitattu 13.8.2022.
5. ↑  Sovelto.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Risto Niemelä** (s. 1953 Yli-Ii) toimi Rautalammin kunnanjohtajana vuodesta 2000 vuoteen 2018.

Koulutus
--------

Niemelä valmistui merkonomiksi Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta vuonna 1974. Hän jatkoi opiskelua Tampereen yliopistossa ja valmistui sosionomiksi vuonna 1982. Hallintotieteiden maisteriksi Niemelä valmistui vuonna 2003.

Ura
---

Niemelän ura alkoi verohallinnossa Oulun seudulla vuonna 1975. Vuosina 1981–1983 hän toimi toimistosihteerinä Alahärmän kunnassa. Vuosina 1983–1989 hän toimi talousjohtajana Liuhtarin sairaalassa Lapualla. Kivijärven kunnanjohtajana Risto Niemelä toimi vuodesta 1990 vuoteen 2000, jolloin hänet valittiin Rautalammin kunnanjohtajaksi. Hän jäi kunnanjohtajan tehtävästä eläkkeelle 1. helmikuuta 2018.

Niemelä oli keskustan ehdokkaana vuoden 1999 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen vaalipiirissä. Hän sai 514 ääntä eikä tullut valituksi eduskuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rautalampilehti 11/2014 (PDF) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Oksman, Kati: Rautalammin pitkäaikainen kunnanjohtaja eläkkeelle *Savon sanomat*.  7.8.2017. Viitattu 3.9.2017.
3. ↑  Eduskuntavaalit 1999: Luettelo ehdokkaista vaalipiireittäin ja puolueittain (Tilastokeskuksen vaalitilastot) Tilastokeskus. Viitattu 12.11.2014.
Sarjakuva "Rohkea kuin leijona" kertoi suomalaisesta tutkimusmatkailijasta G. A. Wallinista. Teksti: Tauno Karilas. Julkaistu: Joka Poika 2/1958
**Risto Holger Mäkinen** (12. marraskuuta 1918 Loppi – 7. toukokuuta 1972) oli suomalainen taidegraafikko, kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen vanhempansa olivat kirvesmies Johan Ilmari Mäkinen ja Aino Emilia (o.s. Waldén).

Mäkinen piirsi Yhteishyvä-lehdessä ilmestynyttä sarjakuvaa *Antti Puuhaara*, jota aiemmin oli piirtänyt Aarne Nopsanen. Lisäksi hän kuvitti useita satukirjoja, joista useat olivat Raul Roineen kirjoittamia. Lastenkirjakuvituksistaan hän sai peräti kolme kertaa Rudolf Koivu -palkinnon. Mäkinen teki 1950-luvulla yhteistyössä Roineen kanssa myös albumit *Pikilakki*, *Ville Vikkelä* ja *Uljas kaartilainen*. Samaan aikaan hän piirsi historiallisia sarjakuvia myös Lipas-lehteen, jossa ilmestyi Sakari Topeliuksen tarinaan perustuva *Kuninkaan hansikas* (1951). Mäkinen kuvitti myös Pellervo-lehteä ja piirsi lehteen viisi *Unto Uneksija* -sarjaa Veikko Savolaisen avuksi 1969.

Otava julkaisi vuosina 1939–1956 yksitoista Antti Puuhaara -albumia, joista neljä ensimmäistä oli Nopsasen piirtämiä ja loput Mäkisen.

Teoksia
-------

* Olli oravan seikkailut 1945
* Antti Puuhaara räätälimestarina 1946
* Poika ja pohjatuuli 1947
* Antti Puuhaara, taitava takoja 1948
* Pilvilinna satuja 1948
* Ullakon tonttu ynnä muita satuja 1952
* Turjanlinnan satukirja 4. p. 1953
* Antti Puuhaara soittoniekkana 1953
* Lasilinnan vanki ja muita satuja 1954
* Pikilakki 1954
* Pilvilinna 2. p. 1954
* Peukaloisen seikkailut satu 2. p. 1959
* Ihmeellinen luuta Risto Mäkisen kuvittamia satuja 1979
* Turjanlinnan satukirja Näköisp. 1997

Lähteet
-------

1. Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli
2. Sarjainfo 15 (1977)
3. Heikki Jokinen, Kalervo Pulkkinen: Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedia (Tampere 1996, Kemin sarjakuvakeskus), ISBN 952-9686-10-2.

### Viitteet

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Risto H.Luukkanen kuvattuna Wimbledonissa.
**Risto H. Luukkanen** (24. toukokuuta 1941 Asikkala – 2. huhtikuuta 2021 Tuusula) oli suomalainen liikuntaneuvos, urheiluvaikuttaja ja majuri.

Lapsuus ja armeija-aika
-----------------------

Luukkasen isä oli hävittäjä-ässä, Mannerheim-ristin ritari Eino Luukkanen. Hän vietti siksi lapsuutensa eri lentovaruskunnissa kuten Utissa, Luonetjärvellä ja Rissalassa. Oppikoulunsa hän kävi Salon Yhteislyseossa, josta valmistui ylioppilaaksi 1962.

Luukkanen jatkoi isänsä jälkiä ja suoritti upseeritutkinnon Kadettikoulussa vuosina 1963–1966 kadettikurssilla 50. Hän palveli urallaan muun muassa YK-joukoissa Kyproksella komppanianpäällikkönä, kunnes eläköityi 44-vuotiaana. Hän yleni palvelusajan jälkeen majuriksi.

Urheilu- ja seuratoiminta
-------------------------

Luukkanen oli elämänsä aikana perustamassa useita urheiluseuroja. Hän perusti vuonna 1976 Tuusulan Tennisseuran ja toimi sen puheenjohtajana 20 vuotta. Tuusulassa hän perusti myös pesäpalloseura Hyrylän Kanuunat sekä oli mukana Tuusulan Palloseurassa ja Tuusulan Ringetessä, missä oli mukana perustamassa Ringettekoulua. Suomen Sotilasurheiluliitossa Luukkonen oli alusta (1969) lähtien kilpailu- ja talousvaliokunnissa.

Suomen Tennisliitossa Luukkanen toimi lähes 20 vuotta, joista 15 vuotta liiton hallituksessa, Hän perusti muun muassa Euroopan suurimmaksi teniskilpailuksi kohonneen Koululaisten kisan eli myöhemmän Volvo Tenniscupin ja toimi kilpailun johtajana 11 vuotta. Lisäksi hän on toiminut kilpailunjohtajana useissa Davis Cupeissa, IBM Openeissa ja Nokia Open ATP -kilpailuissa.

Luukkanen palkittiin useilla seurojen, piirien sekä liittojen kultaisilla ansiomerkeillä. Hän sai muun muassa Suomen liikunnan ja kulttuurin kultaisen ansioristin. Suurimman huomionosoituksensa hän sai vuonna 2004, kun tasavallan presidentti myönsi hänelle liikuntaneuvoksen arvonimen.

Muu harrastustoiminta
---------------------

Luukkanen oli myös hyvin innokas tenniksen grand slam -kilpailujen kävijä: hän kävi yhteensä 93 grand slam -turnauksessa, ja Wimbledonissa hän kävi 48:ssa peräkkäin. Hän oli paikan päällä myös, kun Wimbledonissa järjestettiin vuoden 2012 olympialaisten tenniskilpailut. Australian avoimissa Luukkonen ehti käydä 14 kertaa.

Luukkanen toimi Lions-järjestössä 45 vuoden ajan ja Lions Club Tuusulanjärven presidenttinä useita kertoja. Hän toimi myös lohkon puheenjohtajana ja varapiirikuvernöörinä 107 C -piirin alueella. Hänet palkittiin Melvin Jones -jäsenyydellä ja hän oli myös Lions-ritari. Tuusulan upseerikerhon puheenjohtajana Luukkanen toimi yli kymmenen vuotta ja hänet kutsuttiin kerhon kunniajäseneksi 2010.

Kadettikunnan toiminnassa Luukkanen oli yli kymmenen vuotta ja hän perusti aikoinaan Kaaderigolf-kilpailun. Hän toimi jokaisen kilpailun kilpailunjohtajana vuodesta 1999.

Luukkasesta on julkaistu kirja Punatakkinen mies (Reuna Kustannus) vuonna 2018. Hän oli naimisissa ja sai kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Löfman, Heikki: Liikuntaneuvos Risto H. Luukkanen on kuollut *Keski-Uusimaa*.  2.4.2021. Viitattu 3.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Risto Luukkasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Pikkalan kartano** (ruots. *Pickala gård*) on kartano Siuntion kunnassa Uudellamaalla. Nykyinen päärakennus on valmistunut vuonna 1850 Engelin koulukuntaan kuuluneen arkkitehti A. F. Granstedtin piirrosten mukaan. Pikkalan kartano kuuluu Suomen rakennetun kulttuuriperinnön luetteloon. Kartano on yksityisomistuksessa.

Historia
--------

Lähellä nykyistä Pikkalan kartanoa sijaitsee autioitunut, nykyisin täysin tyhjä, Pikkalan kylätontti, jolla myös kartano on ennen 1660-lukua sijainnut. Kartano perustettiin alun perin vuonna 1590, kun Suitian linnan omistaneet Flemingit perustivat Pikkalanjoen varrelle säteritilan. Pikkala erotettiin Suitian linnan maista vuonna 1815 ja liitettiin Sjundbyn linnan maihin, johon se oli jo aiemmin historiassa kuulunut. Saman vuosisadan aikana Pikkalasta tuli lopulta itsenäinen tila.

Kartano sijaitsee hyvien kulkuyhteyksien päässä. Suuri rantatie kulkee kartanon ohi tilan pohjoispuolelta. Pikkalanlahdessa sijaitsi myös ennen satama, joka paransi huomattavasti liikenneyhteyksiä. 

Nykyään kartanolla viljellään siirtonurmikkoa ja maissia.

### Päärakennus

Pikkalan kartanon päärakennus, joka sijaitsee puukujan päässä, valmistui vuonna 1850. Empiretyylisen päärakennuksen rakennutti kenraali A. F. Silfverhjelm arkkitehti A. F. Granstedtin piirustusten mukaan.

Silfverhjelmin aikana rakennettiin kartanon pihapiiriin myös suuri kivinavetta. Kartanon pihapiiriin kuuluu lisäksi leipomomökki 1700-luvulta, inspehtorin asunto 1800-luvulta, sekä vuonna 1913 valmistunut jugendtyylinen tallirakennus.

Kartanon puutarha ja puisto ovat säilyneet miltei muuttumattomina sitten vuoden 1872. 

### Porkkala-parenteesin aika

Neuvostoliiton Porkkalan vuokra-alue käsitti myös koko Pikkalan kartanon alueen. Kartanossa asui noin 20 neuvostoliittolaista ruokakuntaa taloon rakennettujen puuhellojen määrästä päätellen. Vuokra-ajan lakattua kartano palautui vanhoille omistajilleen, mutta vaati mittavia korjaustöitä. 

Kartanon pihapiiriin johtaa mukulakivillä päällystetty niin kutsuttu Kabanovin tykkitie. Neuvostoliittolaiset päällystivät tien mukulakivillä, jotta se kestäisi paremmin panssaroitujen ajoneuvojen painon. Kabanovin tykkitien varrella on säilynyt jäljellä neuvostoliittolainen riemukaari, joka on lajissaan Suomen ainoa.

Kuvia
-----

* Pikkala pohjoisesta, portilta (1912)
* Pikkala pohjoisesta, (1912)
* Pikkala etelästä, puutarhasta (1912)

Lähteet
-------

1. 1 2  Pikkala *www.siuntio.fi*. Viitattu 15.12.2020.
2. 1 2 3  RKY  ι  Objekt *www.kulturmiljo.fi*. Viitattu 15.12.2020.
**Kukkuramäki** on asuinalue Kouvolan Valkealassa, Niinistön kaupunginosassa.
Kukkuramäellä on sekä 1990-luvulla valmistuneita rivitaloja että 2000-luvulla valmistuneita pientaloja. 
Valkealan kunta kaavoitti alueen uusille omakotitaloille 1990-luvun lopussa ja ensimmäiset pientalot valmistuivat 2000-luvun alussa. Vielä 2010-luvulla alueelle on rakenteilla uusia pientaloja.*lähde?*

Elokuussa 2020 Kukkuramäen Kukkurakujalle avataan Svenska Lekskolanin päiväkoti, joka on Valkealan ensimmäinen yksityinen päiväkoti. Päiväkodin rakennustyöt alkavat vuoden 2019 lopulla.*lähde?*

Kukkuramäki rajautuu Vanhatiehen, Jokelantörmäntiehen, Kukkurantien eteläpuoleiseen metsäalueeseen ja Länsikukkurantien sekä Kukkurakujan itäpuoleiseen metsäalueeseen.
Kukkuramäen vieressä sijaitsee Valkealakoti ja Jokelantörmän uimaranta. 

Myös postinumeroalueen 45360 (Valkeala) nimi on Kukkuramäki. Kukkuramäen postinumeroaluuella on 3 819 asukasta.

Lähteet
-------

* Kouvolan karttapalvelu

1. ↑  Tilastolliset postinumeroalueet - Tilastokeskus[vanhentunut linkki]
**Jousiammunnassa** kilpailtiin **Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa** 15. kertaa. Kilpailut käytiin 10.–17. syyskuuta. Eri sarjoja oli yhteensä yhdeksän. Kilpailumuotoja oli kolme, joissa kaikissa oli sarja miehille, naisille ja sekapareille. Kilpailumuotoja olivat taljajousi, vastakaari- eli tähtäisjousi sekä pyörätuoliluokka. Kilpailut käytiin Sambadrome Marquês de Sapucaíssa.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ei käytyjä kilpailuja* |

Kilpailut ja mitalistit
-----------------------

Avoimessa luokassa saa kilpailla sellaiset urheilijat, joilla on toimintakykyrajoituksia jaloissa ja keskivartalossa, mutta käsien toimintakyky on normaali. Pyörätuoliluokassa W1 kilpailevat sellaiset, joilla myös käsien toimintakyky on heikentynyt, kuten neliraajahalvaantuneet.

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet, taljajousi*tiedot* |  |  |  |
| Miehet, tähtäinjousi*tiedot* |  |  |  |
| Miehet, W1*tiedot* |  |  |  |
| Naiset, taljajousi*tiedot* |  |  |  |
| Naiset, tähtäinjousi*tiedot* |  |  |  |
| Naiset, W1*tiedot* |  |  |  |
| Sekapari, taljajousi*tiedot* |  |  |  |
| Sekapari, tähtäinjousi*tiedot* |  |  |  |
| Sekapari, W1*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Paralympic Schedule rio2016.com.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 6.9.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Jousiammunta Paralympiakomitea.  Arkistoitu 30.8.2016. Viitattu 6.9.2016. (englanniksi)
3. ↑  Archery British Paralympic Association.  Arkistoitu 24.7.2016. Viitattu 6.9.2016. (englanniksi)