recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sivakkajärvi** on metsäjärvi Kaavissa Pohjois-Savon itäisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 57 kilometriä itään.

Maantiede
---------

Sivakkajärven pituus kaakosta luoteeseen on noin neljä kilometriä. Järven eteläosa on melko tasaleveä. Pohjoisosa on eteläosaa leveämpi ja muodokkaampi. Lyhin etäisyys luoteisrannan Sormusniemen kärjestä itäisen rannan Sivakkaniemen kärkeen on noin kilometrin. Järven länsirannalla sijaitsee haarautuva niemimaa (Juurikkaniemi, Vuoriniemi, Jussinniemi), joka jakaa järven keskiosaa useisiin mataliin lahtiin. Noin kahdeksasosa Sivakkajärvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta, 17 metriä, sijaitsee järven keskiosassa. Sivakkajärven pohjoisosan selkäveden keskellä on matalikko, jolla sijaitsee pieni Selkäsaari.

Sivakkajärven saariluku on 12. Laajimmat saaret (Suuri-Kärrys, Ahosaari, Nissisaari) sijaitsevat järven matalassa luoteisosassa. Järven etelärannan Sivakkavuorten laki on noin 190 metriä merenpinnan yläpuolella eli yli 70 metriä järven pintaa korkeammalla. Rannat ovat suurelta osin metsämaata, pohjoisrannalla levittätyy Joenniskasuo, jonka halki Sivakkajärvi laskee Sivakkajokea luoteeseen Suuri-Kortteiseen ja edelleen länteen Saarijärven (101,6 metriä mpy) Telyselälle. Sivakkajärveen virtaa koillisesta Välijärveltä (117,4 metriä mpy) Rovesalmi. Sivakkajärveä ja Välijärveä erottaa Huhmarisenniemi.

Sivakkajärven vesitilavuus on 16 667 000 kuutiometriä.

Sivakkajärvi (04.771.1.001) kuuluu Sivakkajärven alueeseen (04.771), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sivakkajärven valuma-alue (04.77) ja ensimmäinen on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Sivakkajärvi on Sivakkajärven alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajin on noin 80-hehtaarinen Välijärvi. Alueen kahdeksan muuta järveä ovat alle 15 hehtaarin laajuisia.

Kaavin Sivakkajärvi on laajin Suomen viidestä Sivakkajärvestä. Se on viidenneksi laajin Kaavin yli 270:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sivakkajärvi, vakavesi, Kaavi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 12.3.2022.
3. ↑  Sivakkajärvi. Järviwiki. Viitattu 12.3.2022.
4. ↑  Sivakkajärven alue (04.771). Järviwiki. Viitattu 12.3.2022.
5. ↑  Sivakkajärvi[vanhentunut linkki]. Järviwiki. Viitattu 12.3.2022.
6. ↑  Kaavi. Järviwiki. Viitattu 12.3.2022.
**Donald Fraser** (s. 7. huhtikuuta 1958 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisuransa Euroopassa Alankomaiden, Suomen ja Sveitsin sarjoissa.

Ura
---

Fraser pelasi juniorina muun muassa WCHL-joukkue New Westminster Bruinsissa ja BCJHL-joukkue Bellingham Blazersissa. Vuosina 1980–1982 hän kävi Denverin yliopistoa. Fraser siirtyi kaudeksi 1982–1983 Eurooppaan alankomaalaisjoukkue Nijmegen Devilsin riveihin. Hän voitti Eredivisien pistepörssin 125 tehopisteellä, kuten myös kaudella 1983–1984 109 tehopisteellä. Jälkimmäisen kauden päätteeksi Fraser voitti myös sarjan mestaruuden.

Kaudeksi 1984–1985 Fraser siirtyi I-divisioonajoukkue Heinolan Peliittoihin, joiden paras pistemies ja syöttäjä hän oli tehoilla 29+39=68. Fraser sijoittui I-divisioonan pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudella 1985–1986 hän sijoittui samalla tehopistemäärällä pistepörssissä kuudenneksi. Kaudeksi 1986–1987 Fraser siirtyi KooKoohon, jonka toiseksi paras pistemies hän oli Lasse Tasalan jälkeen tehoilla 30+40=70. Hän sijoittui I-divisioonan pistepörssissä neljänneksi ja oli keväällä 1987 nostamassa joukkuetta SM-liigaan. Fraserin rahkeet eivät kuitenkaan riittäneet yhtä hyvin SM-liigaan, kuin I-divisioonaan. Kausi 1987–1988 toi hänelle 37 runkosarjaottelussa tehot 4+9=13. Fraser palasi kaudeksi 1988–1989 I-divisioonaan ja siirtyi Kiekkoreippaan riveihin. Hän oli tehoilla 10+35=45 joukkueen paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies.

Pelaajauransa viimeisen kauden 1989–1990 Fraser pelasi Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:n EHC Uzwilissa sekä alankomaalaisessa Eaters Geleenissä.

Lähteet
-------

* Donald Fraser The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Donald Fraser Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Donald Fraser *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Fraser, Donald (KooKoo) - Pelaajat - SM-liiga[vanhentunut linkki]
2. ↑  HockeyDB
3. ↑  Eurohockey.net
4. 1 2  EliteProspects
5. ↑  Mikkola, Miikka: 84-85 – JYP hyvästelee divarin  13.4.2004. Jatkoaika.com. Viitattu 18.4.2012.
6. ↑  Mikkola, Miikka: 88-89 – Laaksonen on kone, osa 3  19.5.2004. Jatkoaika.com. Viitattu 18.4.2012.
**Francis Donald Donaldson Heins** (19. helmikuuta 1878 Hereford, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 1. tammikuuta 1949 Toronto, Ontario, Kanada) oli viulisti, alttoviulisti, kapellimestari, urkuri, säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Heins oli saksalaissyntyisen pianonrakentajan lapsenlapsi. Hän opiskeli vuosina 1892–1897 Leipzigin konservatoriossa harmoniaa Gustav Schreckin, orkestraatiota Richard Hoffmannin ja viulunsoittoa Hans Sittin johdolla. Hän jatkoi opiskeluaan Lontoossa, jossa hän myös soitti muiden muassa Edward Elgarin ja Hubert Parryn johtamissa orkestereissa. Heins asettui Ottawaan vuonna 1902 ja asui siellä vuoteen 1927. Hän opetti velipuolensa Harry Puddicomben perustamassa Kanadan musiikkikonservatoriossa ja perusti oppilaitoksen orkesterin, jonka johdossa toimi vuosina 1903–1927. Vuonna 1910 tästä orkesterista muodostui Ottawan sinfoniaorkesteri. Lisäksi hän toimi muun muassa eri presbyteerikirkkojen kanttorina.

Muutettuaan Torontoon vuonna 1927 Heins toimi Toronton sinfoniaorkesterin konserttimestarina vuoteen 1931 saakka ja sitten ensimmäisenä alttoviulistina vuoteen 1938. Hän oli myös avustavana kapellimestarina vuosina 1931–1942. Hän opetti Toronton musiikkikonservatoriossa vuosina 1927–1948. Hänen sävellystensä joukossa on muun muassa kaksi CBC:lle sävellettyä lyhyttä operettia: *An Old Tortugas* (1936) ja *Yellow Back* (1939).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Donald Heins


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Exmilitary** (kulkee myös ulkoasulla *Ex-Military*) on Death Grips hip hop yhtyeen 25. huhtikuuta 2011 julkaisema mixtape.

Omakustanteinen mixtape julkaistiin pian *Death Grips*-nimisen debyytti-EP:n jälkeen. Mixtapen pystyi lataamaan ilmaiseksi bändin nettisivuilta ja myöhemmin se julkaistiin myös vinyylilevyinä ja C-kasetteina.

Albumin kansikuva on jäänyt yhtyeen jäsenillekin hieman mysteeriksi; yksi bändin jäsenistä kuulemma kantoi kuvaa lompakossaan noin 10 vuoden ajan ja siitä muodostui "voimaesine."

Levyn kappaleista *Beware, Guillotine, Spread Eagle Cross the Block, Lord of the Game, Takyon (Death Yon)* ja *Culture Shock* on tehty myös musiikkivideot. 

8.9.2011 yhtye julkaisi nettisivullaan *Black Google* -nimisen videon. Se on yhdistelmäteos kaikista *Exmilitary*n kappaleiden stemmoista sekä niihin tehdyistä musiikkivideoista. Myös kyseisen videon pystyy lataamaan yhtyeen nettisivuilta maksutta. *Black Google*n kansikuva on *Exmilitary*n kanssa sama. Se on vain muokattu mustavalkoiseksi, tummennettu ja teksti *Exmilitary* korjattu *Black Google*lla. 

Metacritics antoi *Exmilitary*lle 82 pistettä ja sitä pidettiin vuoden merkityksellisimpänä musiikkijulkaisuna.

Kappaleet
---------

1. Beware – 5.53
2. Guillotine – 3.43
3. Spread Eagle Cross the Block – 3.52
4. Lord of the Game – 3.30 (feat. Mexican Girl)
5. Takyon – 2.48
6. Cut Throat – 1.12
7. Klink – 3.22
8. Culture Shock – 4.21
9. 5D – 0.43
10. Thru the Walls – 3.56
11. Known for It – 4.13
12. I Want It I Need It – 6.11
13. Blood Creepin – 4.50

Lähteet
-------

1. ↑  Listen: Death Grips - Ex-Military *Clash Magazine*. Viitattu 4.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Death Grips: Exmilitary Album Review | Pitchfork *pitchfork.com*. Viitattu 4.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Cooleh *coolehmag.com*.  24.9.2012.  Arkistoitu 24.9.2012. Viitattu 4.6.2017.
4. ↑  Black Google *Death Grips Wiki*. Viitattu 4.6.2017. (englanniksi)
5. ↑  Death Grips *thirdworlds.net*.  Arkistoitu 4.6.2017. Viitattu 4.6.2017. (englanniksi)
6. ↑  Metacritic review  27.4.2011. Metacritic.
7. ↑  Death Grips Album Review *NBC New York*. Viitattu 4.6.2017. (englanniksi)
***St. Valentine’s Day Massacre*** on Motörheadin ja Girlschoolin vuonna 1981 julkaisema EP-levy. 

Levy oli Britannian singlelistalla parhaimmillaan viidentenä.

Levyllä yhtyeet soittavat yhdessä Johnny Kidd & The Piratesin kappaleen "Please Don’t Touch" ja Girlschool Motörheadin kappaleen "Bomber" sekä Motörhead Girlschoolin kappaleen "Emergency", jolla Eddie Clarke laulaa. Motörheadin Phil Taylor ei aiemmin saamansa niskavamman vuoksi kyennyt soittamaan, mistä syystä rumpalina kaikilla kappaleilla on Girlschoolin Denise Dufort.

Lemmyn mukaan yhteisäänitystä ehdotti tuottaja Vic Maile ollessaan tekemässä Girschoolin levyä yhtyeiden yhteiselle levy-yhtiölle Bronzelle.

Levyn nimi ja kansikuva viittaavat Chicagossa vuonna 1929 tapahtuneeseen ystävänpäivän verilöylyyn, jossa seitsemän Al Caponen kanssa kilpaillutta gangsteria murhattiin.

Yhtyeet esittivät kappaleen "Please Don’t Touch" Top of the Pops -listaohjelmassa  ja saksalaisessa Musikladen-ohjelmassa. Molemmissa Taylor esitti taustalaulua ja tanssahteli.

Kappaleet
---------

1. Please Don’t Touch – 2.49
2. Bomber – 3.00
3. Emergency – 3.38

Lähteet
-------

1. ↑  st valentine's day massacre (ep) | full Official Chart History | Official Charts Company *www.officialcharts.com*. Viitattu 22.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Kilmister, Ian ja Garza, Janiss: *White Line Fever: Autobiography*, s. 142–144. Simon & Schuster, 2002.
3. 1 2 3  Tsekas, Giorgos: St. Valentine’s Day Massacre | The Real Story & The EP by Motörhead / Girlschool | Metal Invader *metalinvader.net*. Viitattu 22.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* St. Valentine's Day Massacre (EP) Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *St. Valentine's Day Massacre (EP)* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Exos Aerospace Systems & Technologies** on yhdysvaltalainen avaruusalan yritys. Se kehittää uudelleenkäytettävää laukaisujärjestelmää, jolla voitaisiin laukaista 100 kg LEO:lle. SARGE on yrityksen luotainraketti lyhytkestoiseen painottomuustutkimukseen.

Exos Aerospace on jatkumoa Armadillo Aerospace -yritykselle. Armadillo Aerospacen perusti John Carmack ja se osallistui Ansari X Prize -kisaan 2000-kymmenluvun alussa. Elokuussa 2013 Carmack "jäädytti" Armadillon toiminnan STIG-B -raketin laukaisun epäonnistumisen jälkeen ja tarjosi "jäämistöä" ulkopuolisille sijoittajille. 

Exos Aerospacen perustettiin toukokuussa 2014, mukana joukko entisiä Armadillon työntekijöitä. Exos perustettiin jatkaamaan Armadillon aloittamaa uudelleenkäytettävän laukaisujärjestelmän kehittämistä. Toimipaikaksi valittiin Armadillon entinen toimipiste Caddo Mills Municipal Airportissa, Texasissa. 2015 Armadillo Aerospacen varat myytiin Exosille.

SARGE
-----

Exosin SARGE luotainraketti (Suborbital Autonomous Rocket with Guidance eli SARGE) perustuu Armdillon STIG B:hen. Sen kapasiteetti on 50 kg.

Elokuussa 2018 Exos laukaisi "Pathfinder" -lennon.

2. maaliskuuta Exos laukaisi "Mission 1" -lennon. Siinä laukaistiin toisen kerran aiemmin jo lentänyt raketti (lennolta "Pathfinder" vuonna 2018). Rahtina oli erilaisia pieniä tutkimuslaitteistoja. Lennon oli tarkoitus yltää 80 kilometrin korkeuteen, mutta raketti nousi vain 20 kilometriin, koska moottori sammui turvamekanismin toimittua suunnitellusti. Raketti oli ajautunut tuulen myötä ulos ennalta määrätystä alueesta, joka määrittyy sallitusta laskeutumisalueesta; 7 kilometrin säde laukaisualustasta. Raketti laskeutui 1,2 kilometrin päähän laukaisualustasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeff Foust 2018-08-28T11:39:13Z Spaceflight: Exos Aerospace Launches SARGE Suborbital Rocket *Space.com*. Viitattu 15.3.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Jeff Foust 2019-03-09T12:33:45Z Spaceflight: Exos Aerospace Reflies Suborbital Rocket *Space.com*. Viitattu 15.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

*
**Exitus** on rap-duo Aisti & Emeton ensimmäinen studioalbumi. Albumin tuotti Ähky Records.

Taustaa
-------

Kappaleella "Maammelaulu" on käytetty eri YouTube -videoiden ääniä. Esim. video, jolla Summan paperitehtaan työntekijän Pekka Suurosen haastattelu: "Miltä tuntui tänä aamuna?" "No, miltäs kuvittelet! Aamulla tuntu hyvältä! Nyt vituttaa!" on otettu kappaleeseen. Myös video, jolla Voikkaan paperitehtaan pääluottamusmies Kari Haaraoja sanoo: "Saattaa olla, että riipasen kovan kännin tänään." on otettu kappaleeseen. Kappaleela "Lucifer" käytetty nauru on taas "Ha Ha Ha" -YouTube videosta, jolla vauva nauraa. Kappaleesta "Nähää Helvetissä" on julkaistu musiikkivideo.

Kappaleet
---------

1. Virsi 1/10 – 3.10
2. Exitus – 5.08 (mukana Julma-Henri)
3. Ohut – 3.15
4. Nähää Helvetissä – 3.25
5. Lucifer – 2.48
6. Maammelaulu – 5.55 (mukana Laineen Kasperi)
7. Ruumis huoneessa – 3.16
8. Pohjakosketus – 2.52 (mukana Adebizi & Konna)
9. Seinä – 3.52
10. Se oli sit siin – 4.02 (mukana Davo)

Biitit
------

* Katu-Mikko: 1, 2, 3, 5, 6, 8, 9 ja 10
* Käteis-Toni: 7
* Mats Takila: 4

Arvostelut
----------

* Rumba: *positiivinen*

Lähteet
-------

1. ↑  Rumba: Levyarvio

Aiheesta muualla
----------------

* "Nähää Helvetissä" -musiikkivideo YouTubessa
Merkkipohjainen sovellus FreeDOSissa
Vim on eräs suosittu tekstieditori.
Midnight Commander Vistassa.
**Tekstipohjainen käyttöliittymä**, **TUI** (engl. *Text User Interface*) tai **puoligraafinen käyttöliittymä** on käyttöliittymä, joka toimii näyttölaitteen tekstitilassa (merkkipohjainen renderöinti) graafisen tilan sijaan (pikselipohjainen renderöinti).

TUI eroaa komentoliittymästä käytettävästä rivipohjaisesta liittymästä siten, ettei ohjelma toimi rivi-riviltä-tulostuksella, vaan liittymä on jatkuvasti näytöllä ja tyypillisesti siinä voidaan kursoriohjauksella valita toimintoja. Tekstipohjainen käyttöliittymä yleistyi kehittyneempien päätteiden korvattua teletype-laitteet.

TUI matkii graafisen käyttöliittymän ominaisuuksia, kuten valikoita, ikkunoita ja dialogeja käyttämättä kuitenkaan graafista tilaa.
Termi on retronyymi HCI-liittymälle, joka edeltää grafiikkaan kykeneviä käyttöliittymiä.

Nykyään TUI-käyttöliittymiä käytetään pääte-emulaattorin avulla.

Ominaisuudet
------------

Teksti- tai merkkipohjaisessa käyttöliittymässä näytön pikseleitä ei ohjata yksitellen, vaan kaikki näytölle tulostuva saadaan näytönohjaimen merkkigeneraattorilta, jossa on tyypillisesti ASCII-, ISO 8859-1 tai MS-DOS-koodisivu 437:n mukainen kokoelma merkkejä.

Tekstipohjaista käyttöliittymää voi käyttää päätteellä joka tukee tekstin tulostusta ja sen lisäksi kohdistimen siirtoa esimerkiksi ANSI-standardin mukaisilla ohjauskoodeilla.
IBM PC -yhteensopivilla koneilla ja MS-DOSin alaisuudessa käytetään näyttötiloina VGA:ta tai sitä varhaisempia EGA:ta ja CGA:ta, jotka mahdollistavat 80×25 merkin tekstitilan. PC-koneilla käyttöliittymän toteuttavat ohjelmat kirjoittavat usein suoraan näyttömuistiin nopeuden vuoksi. PC-koneiden merkistö sisältää myös viivanpiirtomerkit, joita voi käyttää käyttöliittymässä ikkunoiden reunoja tms. piirtämään.

Käyttöliittymässä voidaan emuloida karkeasti grafiikkaa ja ikkunoita hyvin pienellä näyttömuistilla. Myös hiiriohjaus on mahdollinen MS-DOSissa MOUSE.SYS-laiteohjaimen avulla.

Käyttö
------

Tyypillisiä merkkitilassa ajettavia sovelluksia ovat tekstinkäsittelyohjelmat Microsoft Word (DOS), WordPerfect (DOS), sekä tiedostonhallintaohjelmat Norton Commander ja DOS Shell.

Suosittu Turbo Pascal ja muut Borlandin ohjelmointikielet sisälsivät Turbo Vision -nimisen kirjaston, jolla voi suoraan luoda tämän kaltaisia käyttöliittymiä. Turbo Pascalin ohjelmointiympäristö on itse kirjoitettu kyseisen kirjaston avulla.
Unixissa tämän kaltaisten käyttöliittymien toteuttamiseen käytetään curses- tai uudempaa ncurses-kirjastoa.

Nykyaikaisissa tietokoneissa tekstipohjainen käyttöliittymä on korvattu graafisella, mutta sitä tapaa edelleen satunnaisesti sisäänkirjautumisikkunoissa, käyttöjärjestelmien asennusohjelmissa ja BIOSin hallinnassa.

Katso myös
----------

* curses (tietotekniikka)
**Manfred Karge** (s. 1. maaliskuuta 1938 Brandenburg an der Havel) on saksalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.

Saksan demokraattisessa tasavallassa varttunut Karge pääsi Helene Weigelin valitsemana suoraan teatterikoulusta Berliner Ensemblen jäseneksi 1961. Hän näytteli monissa itäsaksalaisen Defa-yhtiön elokuvissa, kuten vuonna 1964 ensi-iltansa saaneessa Joachim Kunertin ohjaamassa elokuvassa *Tuliholvin alla* sekä Bernhard Stephanin ohjauksissa *Porukan hiljaisin mies* (1976) ja *Aus meiner Kindheit* (1975).

1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Karge esitti Hamletia Benno Bessonin ja Othelloa Matthias Langhoffin ohjauksessa Berliinin Volksbühne-teatterissa. Silloin hän ystävystyi ja aloitti yhteistyön Heiner Müllerin kanssa. 1980-luvulla Karge toimi muun muassa Wienin Burgtheaterissa, ja vuonna 1993 hän palasi sekä ensimmäiseen teatteriinsa Berliner Ensembleen että johtajaksi vanhaan opinahjoonsa, Ernst Buschin mukaan nimettyyn teatterikorkeakouluun.

Karge on tehnyt Suomessa yhteistyötä ystävänsä, säveltäjä Toni Edelmannin kanssa. Tuloksena on syntynyt muun muassa Petäjäveden kirkolle omistettu, cd-levynäkin julkaistu Kristoforos-kantaatti *Tuo hänet yli vesien* sekä cd-levy *Taivas Helsingin yllä - Himmel Über Helsinki*, jolla esiintyvät Kargen ja tämän edesmenneen vaimon Lore Brunnerin ohella Eija Ahvo ja Heikki Kinnunen. Edelmannin säveltämiä Kargen tekstejä on Mikko Koivusalon suomennoksina mukana myös Edelmannin ja Eija Ahvon levyllä *Vuodet*.

Suomen Kansallisteatterin Willensaunassa esitettiin vuonna 1992 Kargen monologinäytelmää *Housuhame* (Jacke Wie Hose, suom. Kai Nieminen 1989, myös nimellä *Mies kuin mies*). Toinen Kargelta suomennettu näytelmä on *Etelänavan valloitus* (Die Eroberung des Südpols, suom. Jukka-Pekka Pajunen 1999).

Lähteet
-------

1. ↑  Stephen Unwin: Manfred Karge: The playwright who grapples with the underclass, The Independent 11.4.2012. Viitattu 12.3.2013.
2. ↑  Manfred Karge Elonetissä.
3. ↑  Tuo hänet yli vesien - Petäjäveden Kristoforos-kantaatti, kirja+CD, Kristillinen kirjakauppa. Viitattu 12.3.2014.
4. ↑  Henri Kirkanen: Runoviikko: säveltäjä Toni Edelmann halusi pois suurkaupungin tylsyydestä, Yle Kainuu 9.7.2010. Viitattu 12.3.2014.
5. ↑  Eija Ahvo ja Toni Edelmann: Vuodet (KIIMA-1002) (Arkistoitu – Internet Archive), Kiima-levyt. Viitattu 12.3.2014.
6. ↑  Housuhame, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 18.12.2014.
7. ↑  Etelänavan valloitus, Näytelmäkulma, viitattu 18.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Quintus Tullius Cicero** (102 eaa. – 43 eaa.) oli roomalainen sotilas ja Marcus Tullius Ciceron veli. Hän syntyi hyvintoimeentulevaan perheeseen Arpinumissa. Hänet koulutettiin veljensä kanssa Roomassa, Ateenassa ja todennäköisesti Rodoksella. Hän meni naimisiin veljensä ystävän Atticuksen sisaren Pomponian kanssa. He kuitenkin erosivat jonkin ajan kuluttua.

Quintus Tullius Cicero oli ediili 66 eaa. preettori 62 eaa. ja Julius Caesarin legaatti Gallian sodassa 54–52 eaa. Veljensä ollessa Kilikiassa 51 eaa. hän oli tämän legaattina. Pompeiuksen ja Caesarin välisen sodan aikana hän tuki Pompeiusta, mutta Caesar armahti hänet myöhemmin. Kuitenkin toisen triumviraatin proskriptioissa hänet julistettiin veljensä kanssa lainsuojattomiksi. Molemmat veljekset tapettiin 43 eaa.

Quintus Tullius Cicero oli myös kirjailija. Hän kirjoitti neljä kreikkalaistyylistä tragediaa ja useita runoja, jotka ovat sittemmin hukkuneet. Hän kirjoitti myös oppaan vaaliehdokkuudesta. Tämän on aiemmin uskottu olleen hänen veljensä kirjoittama, mutta nykyisin sitä pidetään Quintuksen kirjoittamana.

Suomennetut teokset
-------------------

* Cicero, Quintus Tullius ym.: *Aura popularis, eli, Kuinka vaalit voitetaan*. Suomentaneet ja selitysosuudella varustaneet Laura Lahdensuu ja Ari Saastamoinen. Olympos. Helsinki: Tammi, 2007. ISBN 978-951-31-3811-0.

Kirjallisuutta
--------------

* Tuomisto, Pekka: *Rooman diktaattorit*. Karisto, 2003. ISBN 951-23-4442-4.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Rakkausrunot ry** on vuonna 2003 perustettu yhdistys, joka pitää yllä suosittua Rakkausrunot.fi-verkkoyhteisöä.

Rakkausrunot ry:n tavoitteena on "ylläpitää ja kehittää runojen ja muun kirjoittamisen harras­tusta sekä edistää ja tukea aatteellisesti harrastekirjoittajien omaehtoista julkaisutoimintaa sekä koota runojen ja muun kirjoituksen harrastajat yhteiseen toimintaan." 

Rakkausrunot.fi on kaikille ihmisille avoin foorumi, jossa rekisteröityneet käyttäjät voivat julkaista runoja. Sivustolle oli 16. huhtikuuta 2008 rekisteröitynyt 17 506 suomalaista runouden harrastajaa, jotka olivat julkaisseet yli 625 000 runoa. Sivustolla voi myös vuorovaikutteisesti keskustella runoista ja kommentoida toisten runoilijoiden runoja sekä julkisesti että yksityisesti. Verkkosivuston kautta tapahtuvan toiminnan lisäksi yhdistyksen jäsenet ja aiheesta kiinnostuneet kokoontuvat niin sanottuihin runoilijamiitteihin ja järjestävät muitakin runouteen liittyviä tapahtumia, kuten kirjoittajakursseja.

Toiminnan alkujuuret juontavat 1990-luvun lopulle. Tuolloin helsinkiläinen Tony Kammonen kirjoitti omille kotisivuilleen runon. Samalla hän lupasi julkaista muitakin hänelle lähetettyjä runoja sivustollaan. Sivuston lukijat lähettivät hänelle runojaan yhä enenevässä määrin ja vuonna 2001 Kammonen perusti Rakkaurunot.com -sivuston, johon runoilijat pystyivät itse laittamaan runojaan esille.

Rakkausrunot ry perustettiin syksyllä 2003 ja rekisteröitiin 19. joulukuuta, jolloin sivuston ylläpitäjäksi tuli yhdistys ja nykyinen rakkausrunot.fi-sivusto sai muotonsa. Yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Pekka Lausas (2003-2010). Nykyisin (2019) puheenjohtajana toimii Raija Tuominen.

Aiheesta on tehty muun muassa dokumentti Yleisradion Tosi tarina -dokumenttitelevisiosarjassa.. Yhdistys on saanut muutoinkin runsaasti huomiota lehdistössä, radiossa ja televisiossa, sekä julkaissut runokokoelman jäsentensä runoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Rakkausrunot ry: Rakkausrunot.fi  19.12.2003. Rakkausrunot ry / Yhdistysrekisteri. Viitattu 2.5.2007.
2. ↑  Rakkausrunot ry: Rakkausrunot.fi Rakkausrunot ry. Viitattu 1.1.2008.
3. ↑  Yleisradio: Rakkausrunot.fi on maailman suurin runokokoelma Yleisradio.  Arkistoitu 23.4.2007. Viitattu 2.5.2007.
4. ↑  Yleisradio: Tosi tarina: 8001 runoilijaa  24.5.2005. YLE. Viitattu 2.5.2007.
5. ↑  Rakkausrunot ry: *Rakkausrunot.fi*. Hyvinkää: Pupliser, 2005. ISBN 952-99535-1-8.

Aiheesta muualla
----------------

* www.rakkausrunot.fi
| "Rakkaustarina"Paula Koivuniemi |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Rakkaustarina* |
|  A-puoli | "Rakkaustarina" |
|  B-puoli | "Tule lähellein" |
|  Julkaistu | 1984 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.17 |
|  Levy-yhtiö | Musicmakers |
|  Levymerkki | Tähtitorni |
| muut singlet |
|  | "Rakkaustarina" |  |

**Rakkaustarina** on suomalaisen iskelmälaulaja Paula Koivuniemen singlenä julkaistu kappale vuodelta 1984. Sen sävelsi Esa Nieminen ja sanoitti Juha Vainio. Singlen b-puolena on Antti Hyvärisen säveltämä ja Pertti Reposen sanoittama "Tule lähellein". Singlen molemmat puolet julkaistiin Koivuniemen studioalbumilla *Rakkaustarina* (1984).

"Rakkaustarina" on jätetty pois useimmilta Paula Koivuniemen suosittua tuotantoa esitteleviltä kokoelma-albumeilta. *Rakkaustarina*-albumi ei myöskään menestynyt yhtä hyvin kuin Koivuniemen muut 1980-luvun studioalbumit.

"Rakkaustarinan" rakenne on intro – säkeistö – silta – kertosäkeistö – säkeistö – silta – kertosäkeistö sävelkorkeutta nostaen kappaleen loppuun saakka. Sanoituksessa laulun kertojaminä on työnsä takia usein matkoilla eikä kykene unohtamaan kokemaansa suurta rakkautta.

Lähteet
-------

* Pennanen, Timo: *Sisältää hitin : levyt ja niiden esittäjät Suomen musiikkilistoilla vuodesta 1972*. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2006.

### Viitteet

1. ↑  Paula Koivuniemi – Rakkaustarina / Tule Lähellein *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Paula Koivuniemi – Rakkaustarina *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Discography : compilations *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Pennanen, s. 183
5. ↑  Rakkaustarina *Lyrics.fi*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
Keski-Ródoksen ja Líndoksen, Mesanagróksen ja Kattavía–Prasonísin alueiden kansainvälisesti tärkeä lintualuePrasonísin niemekettä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Ródos, Etelä-Egean saaret, Kreikka |
| Pinta-ala | 
50 000 ha |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Κεντρική Ρόδος και περιοχές Λίνδου, Μεσαναγρού και Καταβιάς - Πρασονησίου |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Keski-Ródoksen ja Líndoksen, Mesanagróksen ja Kattavía–Prasonísin alueiden kansainvälisesti tärkeä lintualue** (**IBA**) (kreik. Κεντρική Ρόδος και περιοχές Λίνδου, Μεσαναγρού και Καταβιάς - Πρασονησίου, *Kentrikí Ródos kai periochés Líndou, Mesanagroú kai Katavías - Prasonisíou*) on lintualue Kreikalle kuuluvalla Ródoksen saarella Egeanmeren kaakkoisosassa. Alueen koko on noin 50 000 hehtaaria ja korkeuseroiltaan se on 0–1 219 metrin korkeudessa.

IBA-alueeseen kuuluu sen nimen mukaisesti alueita Ródoksen saaren keskiosasta sekä Líndoksen, Mesanagróksen ja Kattavía–Prasonísin alueista. Alue on suojeltu IBA-kriteereiden B2, B3 ja C6 mukaan.

Alueella on havumetsää, macchia- ja garigue-pensaikkoa. Alueen elinympäristöt prosentteina: pensasaro 40 %, ihmisen muokkaama maasto 20 %, rannikko/kallio/kivikko 20 %, metsä 15 %, ruohoalue 5 % ja kosteikot (sisämaa) 5 %. Maankäyttö ja peittävyys prosentteina: maatalous 90 %, käyttämätön 10 %, matkailu 10 %, kaupunki, teollisuus ja liikenne 5 %.

IBA-alueesta kuuluu myös 6 706 hehtaaria villieläinten suojelualueeseen. Lisäksi osa IBA-alueesta on myös erilaisten suojeluohjelmien kattamaa aluetta. Alueen suurimmat uhat ovat maastopalot, metsästys, lisääntyvä matkailu ja infrastruktuurin kehittyminen.

Keskeiset lajit
---------------

Keltapäähaukalla oli vuonna 1996 1–3 pesivää paria alueella, arohiirihaukalla vuonna 1997 15–25 pesivää paria. Lisäksi suojelun kannalta keskeisiä lajeja ovat alueella yleiset kyläpöllönen, minervanpöllö ja ruostekurkkusirkku.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Important Bird Area factsheet: Central Rodos and the areas of Lindos, Mesanagros and Katavia-Prassonisi, Greece, GR171.  2009. BirdLife International.  Arkistoitu 3.1.2009. Viitattu 13.2.2010. (englanniksi)
2. 1 2  GR171 Central Rodos and the areas of Lindos, Mesanagros and Katavia-Prassonisi Hellenic Ornithological Society. Viitattu 14.2.2010. (englanniksi)
**Martial Mbandjock** (s. 14. lokakuuta 1985 Roubaix) on ranskalainen pikajuoksija. Hän edustaa seuratasolla Asptt Lille Metropole -seuraa. Hän on kolminkertainen EM-mitalisti.

Mbandjock karsiutui 2004 Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 200 metrin juoksun välierissä. Vuonna 2007 hän putosi jatkosta Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin välierissä. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,27. Osakan MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä.

Mbandjock karsiutui 2008 välierissä sekä Valemcian MM-hallikilpailujen 60 metrillä että Pekingin olympialaisten 100 metrillä. Hän sai kultaa Pescaran 2009 Välimeren kilpailujen 100 metrillä ajalla 10,15. Berliinin MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä sekä 100 että 200 metrillä.

Mbandjock voitti 2010 Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 200 metrin juoksun. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,18 ja 200 metrillä ajalla 20,42. 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi ankkuriosuuden Ranskan kultajoukkueessa. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli 60 metrillä viides.

Ennätykset
----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,06 | Albi | 25. heinäkuuta 2008 |
| 200 m | 20,38 | Tomblaine | 25. kesäkuuta 2010 |

Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 m | 5,81 | Bordeaux | 16. helmikuuta 2008 |
| 60 m | 6,61 | PariisiPariisi | 5. maaliskuuta 20116. maaliskuuta 2011 |

Lähteet
1. ↑  Martial Mbandjock *sports-reference.com*.  Arkistoitu 21.8.2009. Viitattu 1.6.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Martial Mbandjock Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  4×100 m Relay Men Final *sportresult.com*. Viitattu 1.6.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Martial Mbandjock Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |


 |
**The Sound of Perseverance** on Death-yhtyeen seitsemäs ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998.

*The Sound of Perseverance* on jälleen uusi askel Death-tuotannossa, tällä kertaa enemmän melodisen death metalin tai progressiivisen metallin suuntaan. Tyylillisesti samaan lopputulokseen päästään, jos yhdistetään kolmen edellisen albumin (*Human*, *Individual Thought Patterns* ja *Symbolic*) ominaispiirteet. Kappaleiden keskimääräinen kesto kasvoi jo yli kuuteen minuuttiin ja albumilla on genrelle erikoinen kappale: instrumentaali "Voice of the Soul". 

Merkittävin ero aikaisempaan Death-tuotantoon kuuluu kuitenkin Chuck Schuldinerin laulussa. Deathin tavaramerkiksi muodostunut Schuldinerin matala murinalaulu muuttui *The Sound of Perseverancella* korkeaksi ja raastavaksi, miltei kirkumiseksi.

Deathin viimeisen studioalbumin myötä death metalin eräs ympyrä sulkeutui. *The Sound of Perseverance* on dramaattisen, vuonna 1991 *Human*-albumilta alkaneen kehityskaaren päätöspiste genressä, jossa lokerointi on voimakkaita tunteita herättävää ja jossa usein subjektiivinen mielipide määrittelee, mikä on "oikein" tai "väärin". 

Joidenkin *The Sound of Perseverancen* raitojen nimistä oli alun perin määrä päätyä vasta Chuck Schuldinerin uuden yhtyeen, Control Deniedin, esikoislevylle. Kun Death allekirjoitti levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa vuoden 1997 lopussa, Schuldiner lupautui tekemään vielä yhden Death-albumin ennen keskittymistä Control Deniediin. Siten esimerkiksi "Scavenger of Human Sorrow" ja "Spirit Crusher" ovat kirjattu historiaan Death-levytyksinä, eivätkä Control Denied -tuotantona.

Kappaleet
---------

1. Scavenger of Human Sorrow – 6.54
2. Bite the Pain – 4.29
3. Spirit Crusher – 6.44
4. Story to Tell – 6.34
5. Flesh and the Power It Holds – 8.25
6. Voice of the Soul – 3.42
7. To Forgive Is to Suffer – 5.55
8. A Moment of Clarity – 7.22
9. Painkiller – 6.03 (Judas Priest -cover)

Kappale *Spirit Crusher* julkaistiin singlenä ja live-videona.

Kokoonpano
----------

* Chuck Schuldiner – laulu, kitara
* Richard Christy – rummut
* Scott Clendenin – basso
* Shannon Hamm – kitara

Muut
* Jim Morris – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
* Gabe Mera – kannen suunnittelu
* Travis Smith – kansitaide ja Death-logo
* Alex McKnight – valokuvaus

Aiheesta muualla
----------------

* Albumin sanoitukset
* The Sound of Perseverance Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *The Sound of Perseverance* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)

Death

| 
* Chuck Schuldiner
* Shannon Hamm
* Scott Clendenin
* Richard Christy

 |
| --- |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* *Scream Bloody Gore*
* *Leprosy*
* *Spiritual Healing*
* *Human*
* *Individual Thought Patterns*
* *Symbolic*
* *The Sound of Perseverance*

 |
| Livealbumit | 
* *Live in L.A. (Death & Raw)*
* Live in Eindhoven
* Vivus!

 |
| Demot | 
* *Death by Metal*
* *Live in Tampa*
* *Reign of Terror*
* *Live at Ruby's Pub*
* *Infernal Death*
* *Rigor Mortis*
* *Back from the Dead*
* *Infernal Live*
* *Mutilation*

 |
| Kokoelmat | *Fate: The Best of Death* |
**The Spectator** on Isossa-Britanniassa viikoittain ilmestyvä aikakauslehti, jossa julkaistaan politiikkaa, kirjallisuutta ja talousasioita käsitteleviä artikkeleita. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1828 lähtien, mikä tekee siitä vanhimman yhtäjaksoisesti ilmestyvän englanninkielisen aikakauslehden.

Aikaisemmin lehti oli kuuluisa oivaltavista pakinoistaan mutta sittemmin sen artikkelit ovat muuttuneet asiapitoisemmiksi. Nykyään se tunnetaan parhaiten laadukkaista kirja-arvosteluista ja huolitellusta kirjoitustyylistä. Poliittisesti se on konservatiivisempi kuin kilpailijansa *The Economist* ja *New Statesman*. Lehden päätoimittajana on toiminut monia huomattavia konservatiiveja, mukaan lukien myöhempi pääministeri Boris Johnson ja entiset parlamentaarikot Iain Macleod, Ian Gilmour ja Nigel Lawson.

Brittiläiset liikemiesveljekset David ja Frederick Barclay ovat omistaneet *The Spectatorin* vuodesta 2004 lähtien osana laajempaa Telegraph Media Group -mediakonsernia, johon kuuluvat myös suuret sanomalehdet *The Daily Telegraph* ja *The Sunday Telegraph*. Lehteä pidetään poliittisesti vaikutusvaltaisena vaikka sen levikki onkin suhteellisen pieni (54 000).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  The Spectator *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 29.12.2014.
2. 1 2  The Spectator excluding Australia *Consumer Magazines. Combined Total Circulation Certificate. January to June 2014*. ABC. Viitattu 29.12.2014.
3. 1 2 3 4 5 6  About Spectator *The Spectator*. Viitattu 29.12.2014.
4. ↑  Ciar Byrne: Neil takes over at ’Spectator’ and gives Boris his backing *The Independent*.  17.11.2004. Viitattu 30.12.2014.
5. ↑  Media top 100 2005 – 18. Sir David and Sir Frederick Barclay *The Guardian*. Viitattu 30.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Sähköinen arkisto, johon on koottu lehden numerot vuosilta 1828−2008 (ilmainen)
**Traitšo Kostov Džunev** (bulg. Трайчо Костов Джунев; 17. kesäkuuta 1897 Sofia – 16. joulukuuta 1949 Sofia) oli bulgarialainen kommunistipoliitikko, joka tuomittiin vuonna 1949 näytösoikeudenkäynnissä kuolemaan ja teloitettiin.

Kostov työskenteli nuoruudessaan muun muassa Bulgarian kansalliskokouksen pikakirjoittajana ja oli mukana kommunistien toiminnassa 1920-luvulta alkaen. Hän oleskeli Neuvostoliitossa vuosina 1929–1931, 1932–1935 ja 1936–1938, ja työskenteli Kommunistisessa internationaalissa. Hänet valittiin Bulgarian kommunistisen puolueen politbyroohon vuonna 1936. Toisen maailmansodan aikana hän toimi maan alla, kunnes jäi kiinni vuonna 1942. Hän vältti täpärästi kuolemantuomion, minkä myöhemmin väitettiin johtuneen hänen maan salaisen poliisin kanssa tekemästään sopimuksesta. Kommunistien noustua Bulgariassa valtaan sodan jälkeen Kostovin on sanottu olleen korkeimmillaan kolmanneksi vaikutusvaltaisin henkilö puolueen hierarkiassa. Hän toimi helmikuusta 1945 joulukuuhun 1948 puolueen keskuskomitean sihteerinä ja oli Bulgarian varapääministerinä maaliskuusta 1946 maaliskuuhun 1949.

Kostovin hauta Sofian keskushautausmaalla.
Kannattaessaan Bulgarian itsenäistä talouspolitiikkaa Kostovin katsottiin olleen mielipiteissään liian lähellä Jugoslavian johtaja Josip Broz Titoa, jonka Neuvostoliitto tuomitsi vuonna 1948. Kostov syrjäytettiin "titolaisiin" kohdistuneen puhdistuksen alkaessa tammikuussa 1949. Näytösoikeudenkäynti häntä vastaan käynnistyi 7. joulukuuta 1949. Kostovia syytettiin osallisuudesta Jugoslaviasta käsin johdettuun "operaatio Kostoviin", johon sisältyi vakoilua länsivaltojen hyväksi ja jonka tavoitteena oli kansandemokratian kumoaminen. Hankkeen väitettiin kytkeytyneen ministeri Laszlo Rajkin Unkarissa johtamaan vastaavaan operaatioon. Kostov oli taipunut itsekritiikkiin puoluekokouksessa, mutta julistautui oikeudenkäynnissään syyttömäksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin hirttämällä joulukuussa 1949. Oikeudenkäynnin kymmenen muuta syytettyä tuomittiin pelkästään vankeuteen.

Kostov rehabilitoitiin osittain vuonna 1956 ja kokonaan joulukuussa 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Трайчо Костов (bulgariaksi) Архивите говорят (Archives.bg). Viitattu 1.12.2015.
2. ↑  Wilfred G. Burchett: *Peoples' Democracies* (1951), luku "Traicho Kostov and Tito's Plans for Eastern Europe" (englanniksi) Revolutionary Democracy. Viitattu 1.12.2015.
3. 1 2 3  1949: Traycho Kostov, Bulgarian purgee (englanniksi) Executed today 16.12.2011. Viitattu 1.12.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Traite des poisons -kirjan nimilehti.
**Traité des poisons** on teos, jonka kirjoitti Mathieu Orfila, espanjalaissyntyinen toksikologian kehittäjä. Hän julkaisi teoksensa vuonna 1813 ollessaan vasta 26-vuotias vasta valmistunut lääkäri. Teos yhdisti forensisen ja kliinisen toksikologian analyyttiseen kemiaan. Kirjassa on kuvattu laajasti myrkkyjen vaikutuksia ja oireita elimistössä. Teos oli ensimmäinen laatuaan ja se erotti toksikologian tieteenalan farmakologiasta. Teos oli yhteenveto senaikaisesta tietämyksestä. Siinä myrkyt jaettiin kuuteen kategoriaan: syövyttävät, adstringentit, karvaat, huumaavat, huumaavat hapot, septiset ja mädättäjät.

Lähteet
-------

1. ↑  A. Wallace Hayes: *Principles and Methods of Toxicology, Fifth Edition*, s. 23. CRC Press, 2007. Teoksen verkkoversio (verkkosivu) (viitattu 20.5.2016). Englanniksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Le Traité des poisons d’Orfila *Interfaces. Livres anciens de l'Université de Lyon*.  10.5.2017. Viitattu 22.8.2018.  (ranskaksi)
* Orfila, Matthieu Joseph Bonaventure: *Traité des poisons*. Paris: Crochard, 1818. Teoksen verkkoversio.  (ranskaksi) Versio kirjasta verkossa.
**Trajanuksen nymfaion** oli antiikin aikainen nymfaion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Nymfaion rakennettiin roomalaisella kaudella, keisari Trajanuksen hallituskauden jälkimmäisellä puoliskolla noin vuonna 104–114 jaa. Sen omisti keisarille rakennuksesta löydetyn piirtokirjoituksen mukaan Tiberius Claudius Aristion. Nymfaion vaurioitui maanjäristyksessä ehkä vuonna 362 jaa. jonka jälkeen se korjattiin. Nykyisin muistomerkkiä on entisöity.

Trajanuksen nymfaionin rauniot.
Nymfaion sijaitsi Kuretes-kadun varrella sen pohjoispuolella. Siinä oli noin 11,9 × 5,4 metrin kokoinen vesiallas, jota ympäröi kolmelta sivulta roomalaisen teatterin näyttämön taustaseinää (*scaenae frons*) jäljitellyt kaksikerroksinen, noin 9,5 metriä korkea seinä. Rakennelma avautui kadulle päin. Seinän alakerta oli koristeltu kompositapylväillä ja yläkerta korinttilaisilla pylväillä. Pylväiden väleissä oli patsaita. Keskellä olleessa syvennyksessä oli luonnollisen kokoinen Trajanuksen patsas. Muut patsaat esittivät muun muassa keisarin perhettä, kuten Nervaa, sekä Dionysosta, Afroditea ja satyyrejä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 116–117. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3  Fountain of Trajan *Ephesus*.  Arkistoitu 3.7.2019. Viitattu 4.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trajanuksen nymfaion** Wikimedia Commonsissa
Tannat-rypälelajikkeesta tehtyä viiniä.
**Uruguayn viinejä** on tuotettu yli 250 vuotta. Kaupallinen viininviljely alkoi Uruguayssa kuitenkin vasta 1800-luvun jälkipuoliskolla, kaksisataa vuotta myöhemmin kuin Chilessä ja Argentiinassa. Viime vuosikymmeninä Uruguayn viinin maine ja markkinaosuus ovat tasaisesti kasvaneet maailman viinimarkkinoilla, vaikkakaan ei niin nopeasti kuin sen suuremmilla naapureilla. Uruguay oli vuonna 2008 Etelä-Amerikan neljänneksi suurin viinintuottajamaa 109 001 tonnin tuotannollaan.

Keskeisessä roolissa Uruguayn nousussa viinimarkkinoilla on ollut Tannat, vankka, tanniininen punainen rypäle. Aivan kuten Chilellä on Carmenere ja Argentiinalla Malbec, on Tannat noussut Uruguayn "omaksi" rypäleeksi.

Laatuluokitukset
----------------

1. *Vino de calidad preferente (VCP)*, laatuviini. Viinit pitää valmistaa *Vitis vinefera* -lajikkeista ja ne on myytävä 75 cl pulloissa tai pienemmissä.*lähde?*
2. *Vino común (VC)*, pöytäviini. Se myydään yleensä Tetra Pakissa ja se on usein roseeviiniä.*lähde?*

Lajikkeet
---------

Yleisin lajike on Tannat (36 %); myös Merlot (10 %), Chardonnay (7 %), Cabernet Sauvignon (6 %), Sauvignon Blanc (6 %) ja Cabernet Franc (4 %) ovat käytössä.*lähde?*

Viljelyalueet
-------------

* Canelones
* Montevideo
* Rivera
* San Jose

Lähteet
-------

1. 1 2  wine-searcher.com, Uruguayan Wine
Tyttöjä, joiden kasvoilla thanakaa levitettynä Inwan kaupungissa
Karenityttö kasvoillaan thanakaa.
**Thanaka** on vaaleankeltainen kosmeettinen aine, jota saadaan thanaka-puusta (*Linoria acidissima*). Oksan kappaletta hierotaan litteää kiveä vasten ja lisätään vettä, jolloin saadaan kasvoille levitettävää hienoa tahnaa. Thanakan katsotaan supistavan ja viilentävän ihoa ja suojaavan polttavalta auringolta.

Thanakaa käytetään etenkin Myanmarissa, ja vaikka yhä useammalla myanmarilaisella onkin varaa länsimaisiin kosmetiikkatuotteisiin, on thanaka edelleen suosittua. Tähän vaikuttaa etenkin sen halpa hinta ja tehokkuus. Thanakaa myydään eri vahvuisena ja kiinteässä, nestemäisessä sekä jauhomaisessa muodossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Donald M. Seekins: *Historical dictionary of Burma (Myanmar)*, s. 447-448. Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-5476-5. (englanniksi)
2. ↑  Dugast, Jean Leo: Myanmar – "Kultainen maa" Vartiotornin VERKKOKIRJASTO. Viitattu 23.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thanaka** Wikimedia Commonsissa
**Australianenglanti** on Australiassa puhuttava englannin kielen muoto. Se perustuu lähinnä brittienglantiin.

Historia
--------

Australianenglannin oletetaan syntyneen englantilaisten, skottilaisten, walesilaisten ja irlantilaisten uudisasukkaiden kielimuotojen sekoituttua uudisasutuksen varhaisina aikoina. Nykyinen aksenttien jatkumo oli syntynyt luultavasti jo 1800-luvun alkuun mennessä.

Muodot
------

Australianenglanti on hyvin homogeenista kautta koko Australian, eikä siinä ole kovinkaan selviä paikallismurteita tai paikallisia aksentteja. Puhekielessä voidaan kuitenkin erottaa kolme tasoa. Hienostunut australianenglanti (*Cultivated Australian*) muistuttaa brittienglannin *received pronunciation* -kielimuotoa, ja sillä on hiukan snobistinen maine. Leveä australianenglanti (*Broad Australian*) on työväestön ja alemman keskiluokan käyttämä kielimuoto, jota muunmaalaiset pitävät tyypillisen australialaisena. Näiden kahden kielimuodon välissä on yleisaustralianenglanti (*General Australian*), jota käyttävät etenkin kaupunkilaiset.

Piirteitä
---------

Australianenglantia puhutaan moniin muihin englannin muotoihin verrattuna suhteellisen verkkaisella rytmillä, tasaisesti vaihtuvilla painoilla ja tasaisella intonaatiolla. *r* ei äänny sanoissa kuten *art*, *hair* ja *worker*. *a* sanoissa kuten *dance* ääntyy enemmän ä:n kuin a:n tapaan. Švaa-vokaali [ə] on suhteellisen yleinen paikoissa, joissa *received pronunciation* -muodossa on [i].

Australianenglannin kielioppi ei eroa brittienglannin kieliopista. Myös kirjoitetut kielet ovat samanlaisia. Australiassa suositaan brittiläisiä kirjoitustapoja silloin kun ne eroavat amerikkalaisista kirjoitustavoista.

Australianenglannissa käytetään useita omaperäisiä sanoja, jotka eivät ole levinneet maan ulkopuolelle. Moni niistä liittyy maan luontoon ja vanhoihin elinkeinoihin. Eräs kansainvälisesti tunnettu australialainen ilmaus on *G’day*, joka on lyhennetty muoto *Good day* -toivotuksesta ("hyvää päivää"). Sanojen puhekieliset muodot ovat Australiassa hyväksytympiä kuin muissa englanninkielisissä maissa. Kirosanoista yleisin ja australianenglantiin kansainvälisestikin yhdistetty on *bloody*, ’hemmetin’.

Lähimuotoja
-----------

Australianenglannin läheisin kielimuoto on uudenseelanninenglanti. Aiemmin näistä käytettiinkin usein jotain yhteisnimitystä, kuten australaasianenglanti. Lisäksi Australian aboriginaaleilla on omat englannin kielimuotonsa, joissa saattaa olla yleiskielestä paljonkin poikkeavia piirteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Tom McArthur: *The Oxford Guide to World English*, s. 376–386. Oxford University Press, 2002. ISBN 9780198662488.

Kirjallisuutta
--------------

* Korhonen, Minna: *Perspectives on the Americanisation of Australian English: A Sociolinguistic Study of Variation*. Diss. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2017. ISBN 978-951-51-3559-9. Teoksen verkkoversio.
* Mitchell, Alexander G.: *The Story of Australian English: Users and Environment*. Sydney: Dictionary Research Centre, 1995.

Aiheesta muualla
----------------

* Australian slangia (englanniksi)
Aleksandr Jelizarov
**Aleksandr Matvejevitš Jelizarov** (ven. Александр Матвеевич Елизаров, s. 7. maaliskuuta 1952) on Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihdon olympiavoittaja.

Jelizarov saavutti Anterselvan MM-kilpailuissa 1975 hopeaa sekä 10 kilometrillä että viestissä. Hän voitti Innsbruckin olympialaisissa 1976 viestissä ensimmäisen osuuden ampumahiihtäjänä kultaa ja saavutti 20 kilometrillä pronssia. Samana vuonna Anterselvan MM-kilpailuissa hän saavutti 10 kilometrillä hopeaa hävittyään maanmiehelleen Aleksandr Tihonoville 3,3 sekuntia. Lillehammerin MM-kilpailuissa 1977 hän voitti vielä viestissä kultaa.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 411–412. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
* Aleksandr Jelizarovin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 21.1.2011. Viitattu 22.7.2011. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Sports reference LLC
2. 1 2 3 4  Arponen, ym.s. 411–412