recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Justyn Warner** (s. 28. kesäkuuta 1987 North York, Ontario) on kanadalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 metrin juoksussa, mutta myös 200 metrin juoksussa. Warner on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 79 kilogrammaa. Hänen valmentajanaan toimii Kevin Tyler.

Warner kilpaili 100 metrillä vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa selviytyen semifinaaleihin ja ollen mukana myös pikaviestissä. MM-kilpailuihin hän on osallistunut kolmesti, vuosina 2011, 2013 ja 2015. Warner on saavuttanut kaksi pikaviestipronssia vuosilta 2013 ja 2015. Molemmilla kerroilla pronssi on tullut toisen joukkueen hylkäämisen jälkeen, vuonna 2013 Ison-Britannian ja vuonna 2015 Yhdysvaltain. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs 60 metrin juoksussa Istanbulissa 2012. Hän sai Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 hopeaa 100 metrillä. Warner on voittanut urallaan yhden Timanttiliigan osakilpailun.

Myös Warnerin pikkuveli Ian on 100 metrin juoksija. Justyn Warner on naimisissa vuoden 2015 Pan-Amerikan kisojen 100 metrin aitajuoksun pronssimitalistin Nikkita Holderin kanssa.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **100 metrin juoksu** | 10,0910,09 | LontooLontoo | 4. elokuuta 20125. elokuuta 2012 |
| **200 metrin juoksu** | 20,95 | Toronto | 12. kesäkuuta 2011 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 metrin juoksu** | 6,57 | Birmingham | 21. helmikuuta 2015 |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Justyn Warner Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Lluís Domènech i Montaner** (21. joulukuuta 1850 – 27. joulukuuta 1923) oli katalonialainen arkkitehti. Hän oli Gaudín ohella yksi tunnetuimpia katalonialaisen art nouveaun eli *modernismen* edustajia. Hän oli myös huomattava poliitikko.

Domènech i Montanerin läpimurto tapahtui Barcelonan vuoden 1888 maailmannäyttelyssä, jossa hänen suunnittelemansa Hotel International herätti suurta huomiota. Hänen tunnetuimmat rakennuksensa, Katalonialainen musiikkipalatsi ja Sant Paun sairaala, on hyväksytty Unescon maailmanperintöluetteloon. Muita tunnettuja töitä ovat muun muassa *Castell dels Tres Dragons* Barcelonassa, *Casa Fuster* Barcelonassa ja *Grand Hotel* Palma de Mallorcalla

Domènech i Montaner oli huomattava kulttuurivaikuttaja. Hän toimi 45 vuoden ajan arkkitehtuurin professorina, työskenteli useille katalonialaisille lehdille, kirjoitti taidehistoriaa käsittelevän kirjan sekä vaikutti politiikassa edistäen Katalonian autonomiaa.

  

* Sant Pau -sairaala (Hospital de Sant Pau) BarcelonaSant Pau -sairaala (Hospital de Sant Pau) Barcelona
* Sant Pau -sairaalaSant Pau -sairaala
* Palau de la Música, BarcelonaPalau de la Música, Barcelona
* Castell dels Tres Dragons, BarcelonaCastell dels Tres Dragons, Barcelona
* Casa Fuster, BarcelonaCasa Fuster, Barcelona
* Grand Hotel, Palma de MallorcaGrand Hotel, Palma de Mallorca

Lähteet
-------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
	+ 2
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* EUTA
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Oineus päällään viitta ja kädessään valtikka, attikalainen valkopohjalekyytti, noin 500 eaa.
**Oineus** (m.kreik. Οἰνεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kalydonin kuningas ja Porthaonin poika. Hänellä oli ensimmäisen vaimonsa Althaian kanssa lapset Deianeira, Meleagros sekä meleagridit, Meleagrosin sisaret, joista nimetään Melanippe. Toisen vaimonsa Periboian kanssa hänellä oli poika nimeltä Tydeus, joka myöhemmin karkotettiin Aitoliasta ja esiintyy Argokseen liittyvissä myyteissä.

Oineus toi viininvalmistuksen, jonka hän oppi Dionysokselta, Aitoliaan. Hän uhrasi joka vuosi jumalille, mutta eräänä vuonna hän unohti tehdä tämän Artemiin kunniaksi, jolloin tämä lähetti Kalydonin metsäkarjun tuhoamaan hänen valtakuntaansa. Päästäkseen eroon vitsauksestaan Oineus lähetti poikansa Meleagrosin keräämään kasaan Kreikan sankarit ja tappamaan karjun.

Hänet syrjäyttivät välillä vallasta Agrioksen pojat, mutta Diomedes nosti hänet takaisin Kalydonin kuninkaaksi ja myös hautasi kuninkaan Argokseen tämän kuoltua.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia viii.260-328*
Lyonel feininger vuonna 1941.**Lyonel Feininger** (17. heinäkuuta 1871 – 15. tammikuuta 1956) oli saksalais-amerikkalainen taidemaalari. Hänen taiteellisen kiinnostuksensa kohteina olivat varsinkin kaupunkinäkymät ja rakennukset. Tyyliltään hänen maalauksensa ovat persoonallisella tavalla kubistisia.

Feininger syntyi New Yorkissa saksalaisten maahanmuuttajien perheeseen. 16-vuotiaana hän muutti perheensä mukana Saksaan. Feininger toimi taiteilijauransa alkuvaiheessa lähinnä sanomalehtien kuvittajana ja pilapiirtäjänä. Vasta 36-vuotiaana hän alkoi päätoimisesti keskittyä maalaustaiteeseen. Aluksi hänen taiteessaan näkyi aikaisempi pilapiirtäjän ura: ihmishahmot olivat venytettyjä ja muodot liioitellun kulmikkaita. Lyonel Feininger kuului myös Der Blaue Reiter ryhmään.

Vuonna 1911 Feininger tutustui Pariisissa uuteen kubistiseen maalaustyyliin. Myös pariisilaisen Robert Delaunayn taide teki häneen vaikutuksen. Näiden vaikutelmien pohjalta Feininger kehitti oman kubismia muistuttavan tyylisuuntauksen, jota hän kutsui "prismaismiksi". Maalausten aiheina olivat enimmäkseen rakennukset. Värienkäyttö oli taitavaa: Feininger onnistui usein luomaan vaikutelman maalauksen sisältä tulevasta valosta. Vuonna 1919 arkkitehti Walter Gropius kutsui Feiningerin opettamaan Weimarin Bauhaus -taidekouluun. Feininger jatkoi Bauhausin opettajana vuoteen 1926 asti, jonka jälkeen hän jatkoi vapaana taiteilijana.

Hitlerin valtaantulon jälkeen modernia ja kokeilevaa taidetta ei enää hyväksytty Saksassa. Myös Feininger luokiteltiin "rappiotaiteen" edustajaksi. Niinpä Feininger päättikin vuonna 1937 muuttaa takaisin synnyinmaahansa Yhdysvaltoihin. Hän asettui New Yorkiin ja jatkoi taiteilijan uraansa, käyttäen aiheina muun muassa Manhattanin pilvenpiirtäjiä. Feininger kuoli 84-vuotiaana New Yorkissa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lyonel Feininger**.
* Anne Pélouas: Lyonel Feininger: From Manhattan to the Bauhaus – review (näyttelykatsaus) *The Guardian*.  6.3.2012. Guardian News and Media Limited. Viitattu 6.3.2012. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
	+ 2
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* KulturNav
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* National Gallery of Canada
* Victoria
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* Städel
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Willy Burkhard** (1900–1955) oli sveitsiläinen säveltäjä. Hänen nykyaikainen polyfoniansa pohjautuu 1400- ja 1500-luvun musiikkiin. Vuodesta 1942 hän oli Zürichin konservatorion professori. Burkhard sävelsi kolme sinfoniaa, kaksi viulukonserttoa, yhden urkukonserton sekä oratoriot "Das Gesicht Jesajas" ja "Das Jahr", oopperan "Die schwarze Spinne" sekä kantaatin "Die Sintflut." Hänen tuotantonsa pääpaino on vokaalimusiikissa. Hänen tuotantoaan leimaavat polyfonisuus ja julistavuus.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, osa 1 vuodelta 1960, s. 1577
2. ↑  Facta, osa 1 vuodelta 1976, s. 890
3. ↑  Otavan suuri ensyklopedia, s. 6753


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Historical Dictionary of Switzerland
* RISM
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
**Siikamäki-Peiposjärvi**, *kaikenkokoisten kotien kylä*, on entisen Pieksämäen maalaiskunnan alueella oleva kahden kylän, Peiposjärven ja Siikamäen muodostama kokonaisuus, josta tuli Suomen vuoden kylä 2008.

Kylässä toimii vuonna 1959 perustettu urheiluseura Peiposjärven Visa, jonka toiminta alkoi yleisurheilulla. Myöhempiä lajeja ovat pesäpallo, naisvoimistelu ja jalkapallo. Nykyään pelataan kesäisin pesäpalloa, harjoitetaan voimistelua Peiposjärven koululla sekä ylläpidetään Lasten ja Nuorten discoa. Peiposjärven koulu on Pieksämäen vanhin. Se perustettiin 1899. 

Muita yhdistyksiä ja yhteisöjä ovat urheiluseuran lisäksi mm. Maaveden maa- ja kotitalousseura ry, Peiposjärven 4H-kerho ja metsästysseura.

Kylässä järjestetään vuosittain kesällä nostalgiailtamat.

Siikamäen rautatieasema sijaitsee kylän alueella. Henkilöliikenne asemalle lopetettiin 1989. Siikamäen postikonttori toimi samassa aseman yhteydessä vuodesta 1913 vuoteen 1991, jona aikana Siikamäellä oli oma postileimansakin. Myös Peiposjärvellä on ollut oma postileimansa vuoteen 1984 asti.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  siikamaki *www.jukkajoutsi.com*. Viitattu 22.12.2022.
6. 1 2  Digi- ja Väestötietovirasto: Postimuseon aineisto postitoimipaikoista. .

Pieksämäen kaupunginosat ja kylät

* Anola
* Halkokumpu
* Heinäselkä
* Hällinmäki
* Karjalankylä-Pirttimäki
* Kirkonkylä
* Kotamäki
* Kukkaromäki
* Kylmämäki
* Käpry
* Liperomäki
* Mataramäki
* Längelmäki
* Nenonpelto
* Niskamäki
* Oittila
* Paltanen
* Partaharju-Kontiomäki
* Porsaskoski
* Pyhitty-Lamminmäki
* Rummukka
* Ruuhilampi
* Siikamäki-Peiposjärvi
* Syvänsi
* Tihusniemi
* Valkeamäki
* Vanaja
* Vehmaskylä
* Venetmäki
* Väisälä


Etelä-Savon vuoden kylät

|  |
| --- |
| Pyhäkoski 1989 • Hauhala 1990 • Tiemassaari 1991 • Putikko 1992 • Karvio-Lepikkomäki 1993 • Koikkala 1994 • Harjuranta 1995 • Kalho 1996 • Nojanmaa 1997 • Väisälä 1998 • Kutemajärvi 1999 • Tuusmäki 2000 • Venetmäki 2001 • Osikonmäki 2002 • Simanala 2003 • Varistaipale 2004 • Hurissalo 2005 • Hiukkajoki 2006 • Ruokomäki 2007 • Siikamäki-Peiposjärvi 2008 • Rahula 2009 • Rönkönvaara-Lapinlahti 2010 • Hokka 2011 • Anttola 2012 • Ihastjärvi 2013 |
America Olivo
**America Athene Olivo** (s. 5. tammikuuta 1978 Van Nuys, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja malli, jolla on myös Kanadan ja Italian kansalaisuus. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.

Ura
---

Valmistuttuaan Juilliard Schoolista Olivo muutti New Yorkista takaisin synnyinpaikkaansa Los Angelesiin. Siellä hän perusti Soluna-nimisen tyttöbändin yhdessä Aurora Rodriguezin, T. Lopezin ja Jessica Castellanosin kanssa. Vähän ajan päästä hyvän menestyksen siivittämänä Soluna teki sopimuksen UPN:n kanssa. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2004, jonka jälkeen Olivo jatkoi näyttelijänä ja sooloartistina.

Solunan laulajana oleminen avasi Olivolle monia ovia, ja hän sai Broadway-teatterin lisäksi rooleja useista suosituista tv-sarjoista, kuten *House*, *Kova laki*, *General Hospital* ja *Degrassi: The Next Generation*. Olivo on myös näytellyt monissa elokuvissa, joista ehkä tunnetuimmat ovat *Transformers: Kaatuneiden kosto*, *Bitch Slap* ja *Perjantai 13.* uusintaversio.

Vuonna 2009 Olivo esiintyi Playboyn kannessa. Itse lehdessä hän esiintyi seitsemässä alastonkuvassa. Lisäksi hän on esiintynyt kokonaan hopeaksi värjättynä Mötley Crüen Saints of Los Angeles -albumin kannessa.

Filmografia
-----------

| Elokuvat |
| --- |
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| 2004 |  | *The Soluna Project* | Alex |
| 2008 |  | *The Thirst: Blood War* | Amelia |
|  | *Iron Man* | Dubain kaunotar |
| 2009 |  | *Bitch Slap* | Camero |
|  | *The Last Resort* | Sophia |
|  | *Neighbor* | naapurin tyttö |
| *Transformers: Kaatuneiden kosto* | *Transformers: Revenge of the Fallen* | frisbeetyttö |
|  | *Friday the 13th* | Amanda |
| 2010 |  | *Circle* | Britt |
|  | *Peas in a Pod* | Debra |
| 2011 |  | *Conception* | Gina |
| 2012 |  | *No One Lives* | Tamara |
|  | *Maniac* | Frankin äiti |
| 2015 |  | *Mission: Impossible - Rogue Nation* | Turandot |
| 2016 |  | *Mars Project* | kapteeni Gautier |

Yksityiselämä
-------------

America Olivon äiti Danica d'Hondt oli Miss Kanada 1959. Hänen isänsä on italialainen viinivalmistaja Nello Olivo. 

Olivo on naimisissa näyttelijä Christian Campbellin kanssa. Heillä on yksi tytär, Indira Campbell.

Aiheesta muualla
----------------

* Olivon kotisivut
* IMDB:n artikkeli Olivosta

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Veikko Ilmari Rautiainen** (17. lokakuuta 1917 Turku – 17. elokuuta 1999) oli suomalainen taidemaalari ja myös taidekauppias.

Veikko Rautiainen debytoi Turussa 1946. Hän osallistui Suomen taiteilijain näyttelyihin ulkomailla Bergenissä, Århusissa 1968, Leningradissa 1970 ja 1981, Varnassa 1970 ja Marseillessa (Ranska) 1967.

Veikko Rautiaisen teoksia on Turun kaupungin kokoelmissa. Hänen julkisia teoksiaan on seinämaalaus "Kuvia työn äärestä" vuodelta 1984.
Rautiainen sai Pro Finlandia -mitalin 1970. Hän sai myös Turun taiteilijaseuran kult. amr.*selvennä*

Veikko Rautiainen toimi Turun klassillisen lyseon piirustuksen vs. lehtorina 1952. Hänen vanhempansa olivat Alina ja taidemaalari Kalle Rautiainen. Veikko Rautiaisen ensimmäinen puoliso oli Mirjam Rautiainen ja toinen puoliso Pirkko Rautiainen. Hänellä oli kolme lasta.

Lähteet
-------

* Kuvataiteilijat-taiteilijahakemisto 1991 (Suomen taiteilijaseura, ISBN 951-608-000-6)

Aiheesta muualla
----------------

* Veikko Rautiainen taiteilijamatrikkelissa
* Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Veikko Rautiainen

Veikko Rautiaisesta puuttuu tietoja vuoden 1991 taiteilijamatrikkelin julkaisemisen jälkeen.
Suomalaisissa apteekeissa yleisesti myytyä, 3M-yhtiön Micropore-haavateippiä.
Albupore-merkkistä haavateippiä (ulkomainen tuote)
Teippi kirurgiseen paperiin
**Haavateippi**, **kiinnelaastari** tai **ihoteippi** on teippiä, jota käytetään sidosten tai taitosten kiinnittämiseen haavojen päälle. Pienen haavan tai nirhauman kohdalla se voi korvata laastarin. Teippiä käytetään sekä ensihoidossa että osana leikkaushaavojen jälkihoitoa. Se kiinnittyy ihoon liimapinnan avulla. Käytetty liima on tyypillisesti hypoallergeeninen aine, joka on suunniteltu niin, että teippi on hellävaraisesti irrotettavissa ihoa tai haavaa vahingoittamatta. Haavateippiä on usein ensiapulaukuissa. Sitä on tyypillisesti saatavana ainakin valkoisena tai ihonvärisenä.

Haavateippi on hengittävää kuitumateriaalia, eli se päästää ilman kosketuksiin haavan kanssa. Tämä auttaa paranemisessa. Joskus teippiin on lisätty sinkkioksidia, joka toimii antibakteerisena aineena ehkäisten infektioita. Teipit, jotka on tehty mikrohuokoisesta materiaalista (reiät alle 2 nm), kuten 3M yhtiön Micropore (aikaisemmin Transpore), ovat yleisiä.

Haavateipin nimi tulee siitä, että sitä voidaan laittaa sellaisenaan suoraan haavan päälle. Jotkut toiset lääketieteelliset teipit, kuten Leukoplast, on tarkoitettu pelkästään sellaisiin kiinnityksiin, joissa ne eivät ole suoraan kosketuksessa haavaan.

Katso myös
----------

* Laastari
* Perhoslaastari
* Kinesioteippi

Lähteet
-------

1. ↑  3M yhtiö: Celebrating 40 Years of Gentle Performance *web.archive.org*.  2007. Viitattu 28. marraskuuta 2015. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Surgical tape
**Lesothon kuningas** (eteläsothoksi *Marena a Lesotho*, engl. *King of Lesotho*) on Lesothon kuningaskunnan symbolinen valtionpäämies.

Historia
--------

Lesothon kuningaskunnan voidaan katsoa saaneen alkuns 1820-luvulla, kun eteläisen Afrikan lukuisat pienemmät ajautuivat kaaokseen alueella lisääntyneiden väkivaltaisuuksien vuoksi (eteläsothoksi *Difaqane*). Tämän tuloksena Moshoeshoe-niminen päällikkö nousi pienen alueen johtoon ja otti alaisuuteensa vähäisempiä päälliköitä. Vuonna 1824 hän otti valtaansa Thaba Bosiun vuoren ja julistautui Sothon (sittemmin Basothon) kuninkaaksi.

Valtaoikeudet ja etuudet
------------------------

Kuningas ei käytä lainsäädännöllistä tai toimeenpanevaa valtaa, mutta hän toimii valtion itsenäisyyden ja yhtenäisyyden symbolina. Hänellä on kuitenkin joitain seremoniallisia rooleja kuten Lesothon kansallisen yliopiston kanslerin virka.

Vuonna 2017 kuninkaalle maksettu palkkio oli 708 537 lotia.

Nimittäminen ja perimyslaki
---------------------------

Lesothon perustuslain mukaan päälliköiden neuvosto voi nimittää kuninkaalle perillisen paikallisten tapojen puitteissa. Se voi nimittää useampia henkilöitä perillisiksi, mutta ensimmäisenä nimitetty on ensisijainen kruununperijä.

Mikäli valtaistuin on tyhjillään tai kuningas ei kykene hallitsemaan, maahan nimitetään sijaishallistiaja. Lesothon kuningaspari ei juurikaan vieraile samanaikaisesti maan ulkopuolella, koska kuninkaan mahdollisen kuoleman jälkeen tämän vaimo, eli kuningatar, on ensisijainen sijaishallitsia, mikäli kruununperijä ei ole vielä täyttänyt 21 vuotta. Mikäli kuningas on naimaton, sijaishallitsijaksi voidaan nimittää myös kuninkaan nuorempi veli.

Lähteet
-------

1. ↑  Lesotho - Sotho Kingdom, Moshoeshoe, Basotho *Encyclopædia Britannica*.  2023. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Lesotho profile - Leaders *BBC News*.  10.6.2011. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Chancellor & King *National University of Lesotho*.  2023. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  BUDGET ESTIMATES BOOK FOR FINANCIAL YEAR 2018/2019 (pdf) (s. 186) *finance.gov.ls*.  2018. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  Lesotho 1993 (rev. 2018) Constitution *constituteproject.org*.  2023. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
6. ↑  The King *Parliament of Lesotho*.  2023. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
**Marcus Adeney** (1. heinäkuuta 1900 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 2. maaliskuuta 1998 Toronto, Ontario, Kanada) oli sellisti, säveltäjä kirjailija ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli lapsena viulunsoittoa äitinsä Ethelwyn Davies Adeneyn johdolla; äiti oli musiikinopettaja ja Sir Walford Daviesin serkku. Adeney sai Kanadan kasnalaisuuden vuonna 1904 ja aloitti sellonsoiton opintonsa Hamiltonissa J. Bartmannin johdolla. Hänen opettajinaan toimivat myöhemmin eri maissa Leo Smith, Boris Hambourg, Philip Abbas, Arnold Trowell, Wilhelm Jeral ja Percy Such.

Adeney soitti CBC:n sinfoniaorkesterissa vuosina 1952–1963. Hän muodosti Torontossa 1950-luvulla esiintyneen Marcus Adeney -jousikvartetin yhdessä Hyman Goodmanin, Berul Sugarmanin ja Eugene Hudsonin kanssa. Hän toimi Hambourg-konservatorion (1928–1951) ja Toronton yliopiston (1953–1963) henkilökunnan jäsenenä. Vuosina 1944–1985 hän opetti The Royal Conservatory of Musicissa.

Teoksia
-------

### Kirjallisuutta

* *Music in post-war Canada* (1945)
* *Music in Canada* (1955)
* *The extreme situation in music study and performance* (1973)

### Sävellyksiä

* *The Gallant's Song* (1932)
* *Three Irish Tunes* sellolle ja pianolle (1933)
* *From the Lake of Bays* soolosellolle (1948)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Marcus Adeney


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Derek Bailey
**Derek Bailey** (29. tammikuuta 1930 – 25. joulukuuta 2005) oli brittiläinen jazzmuusikko. Hän kuului kitaristina vapaan improvisaation merkkinimiin.

Bailey syntyi Sheffieldissä musikaaliseen sukuun ja aloitti instrumenttinsa soiton lapsena. Hän sai opetusta muiden muassa John Duartelta ja muutti Lontooseen vuonna 1966.

Bailey perusti 1970-luvulla Incus-levy-yhtiön, *Musics*-lehden ja kokoonpanoltaan nopeasti vaihdelleen Company-ryhmän. Hänen ylläpitämäänsä improvisaatiojuhla Company Weekiä pidettiin vuoteen 1994. Hän julkaisi kirjan *Improvisation: Its Nature and Practice* (1980), josta tehtiin 1990-luvun alussa myös televisioversio.

Bailey soitti taidokkaasti sekä akustista että sähkökitaraa. Hän kuoli motoneuronitautiin Lontoossa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Eric Karson** on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Karson ohjasi ensimmäisen elokuvansa, urheiludokumentin *Dirt*, vuonna 1979 American Cinema Production -tuotantoyhtiölle, joka antoi hänelle seuraavana vuonna mahdollisuuden ohjata esikoiselokuvansa. Elokuva oli Chuck Norrisin tähdittämä *The Octagon – hiljaiset tappajat*, josta tuli Norrisin suurin menestys vajaan parinkymmenen miljoonan dollarin lipputuloilla. 

Karsonin seuraava ohjaustyö, joka sai ensi-iltansa vasta vuonna 1986, jäi vaille suurta huomiota. *Musta kotka* (1988) valmistui muutamaa vuotta myöhemmin. Pääosassa nähtiin Jean-Claude Van Damme. Vuonna 1990 valmistui Karsonin viimeiseksi jäänyt ohjaustyö *Angel Town*, joka keräsi vain alle miljoonan dollarin lipputulot. Hän myös tuotti elokuvan. Tuottajana hän työskenteli myös van Dammen tähdittämässä *Lionheart – liian kova kuolemaan* -elokuvassa ja *Nemesis*-tuotannossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Eric Karson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA

 |

 |
**Joseph Mailliard** (30. joulukuuta 1857 Bordentown, New Jersey – 12. joulukuuta 1945) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Sekä Mailliardin isä että isoisä olivat toimineet Joseph Bonaparten, Napoleon Bonaparten veljen, sihteereinä. 1868 perhe muutti San Franciscoon ja 1873 he asettuivat Rancho San Geronimolle San Rafaelin liepeille. Veljensä John Ward Mailliardin kanssa Joseph opetteli lintujen täyttämisen ja miten linnunmuna- ja pesäkokoelmat säilytetään niin, etteivät ne pääse tuhoutumaan. Veljesten kokoelmaan kertyi lopulta 14 000 näytettä linnuista, hieman enemmän munia ja useita satoja pesiä.

Mailliard kirjoittautui Kalifornian yliopistoon vuonna 1878 ja valitsi pääaineikseen kaivostoiminnan ja kemian. Joitakin viikkoja ennen valmistumistaan 1879 hän sairastui keuhkotautiin, mikä päätti hänen opiskelunsa. Sittemmin hän ryhtyi liikemieheksi ja maanviljelijäksi. Hän teki tutkimusretket Alaskaan 1896 ja Chileen 1902 keräten retkillään huomattavat kokoelmat. Chile-kokoelmansa hän lahjoitti Kalifornian tiedeakatemialle, mutta kokoelma tuhoutui vuoden 1906 maanjäristystä seuranneessa tulipalossa. Alaskan-matkallaan Mailliard tutustui Joseph Grinnelliin ja heistä tuli elinikäiset ystävykset. He toimivat yhdessä Cooper Ornithological Clubissa, Kalifornian tiedeakatemiassa sekä American Ornithologists' Unionissa.

Vuonna 1918 Mailliardin veljekset lahjoittivat kokoelmansa Kalifornian tiedeakatemialle. 1919 Joseph Mailliard nimitettiin akatemian lintu- ja nisäkäsosastojen kunniakuraattoriksi, joka pian muutettiin toimivaksi kuraattorin viraksi. Vuonna 1927 hän jäi eläkkeelle ja hänet nimitettiin emeritus kuraattoriksi.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (The Auk 64.) (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Lothar Zagrosek
**Lothar Zagrosek** (s. 13. marraskuuta 1942 Otting Saksa) on saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli orkesterinjohtoa 1962–1967 Hans Swarowskyn, István Kertészin, Bruno Madernan ja Herbert von Karajanin oppilaana.

Vuosina 1990–1992 Zagrosek johti säännöllisesti Leipzigin oopperassa ja 1997–2006 hän oli Stuttgartissa Württembergin oopperan ylikapellimestari. Vuodesta 2006 hän on toiminut Berliinin Konzerthausorchesterin ylikapellimestarina. Zagrosek on uransa aikana ollut myös Itävallan radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina, BBC:n sinfoniaorkesterin päävierailijana sekä Pariisin oopperan musiikillisena johtajana. Hän on vieraillut johtamassa myös Lontoon Covent Gardenissa, Berliinin saksalaisessa oopperassa ja Glyndebournen festivaalilla.

Zagrosek on johtanut monia tunnettuja sinfoniaorkestereita muun muassa Berliinin, Lontoon ja Münchenin filharmonikkoja, Leipzigin Gewandhaus-orkesteria ja Tokion NHK-orkesteria. Hän on vieraillut usein myös Berliinin, Salzburgin ja Wienin musiikkijuhlilla sekä Lontoon Proms-festivaalilla. Suomessa Zagrosek johti Radion sinfoniaorkesteria joulukuussa 2007.

Zagrosek on levyttänyt paljon Decca-yhtiön Entartete Musik -sarjassa. Hänen levytyksiään ovat

* Walter Braunfels: Die Vögel
* Hanns Eisler: Deutsche Sinfonie
* Berthold Goldschmidt: Der gewaltige Hahnrei
* Paul Hindemith: Der Dämon
* Hans Krasa: Verlobung im Träum
* Ernst Krenek: sinfonia numero 2 ja Jonny spielt auf
* Franz Schreker: Die Gezeichneten ja Der Geburtstag der Infantin
* Erwin Schulhoff: Die Mondsüchtige
* Viktor Ullmann: Der Kaiser von Atlantis

Lisäksi Zagrosek on levyttänyt paljon muuta nykymusiikkia, kuten Michael Torken teoksia, Paul Hindemithin kaikki kuoro- ja orkesteriteokset, Olivier Messiaenin Pyhä Fransiskus Assisilaisen ja Gottfried von Einemin Dantons Tod -teoksen.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**The Entire Population of Hackney** oli Iron Maidenin kitaristi Adrian Smithin ja rumpali Nicko McBrainin lyhytikäinen musiikillinen sivuprojekti Iron Maidenin pitäessä taukoa *World Slavery Tour* -kiertueensa ja *Somewhere in Time* -albuminsa välissä. 

Projektiyhtye esiintyi salaisessa konsertissa Lontoossa Marquee-klubilla 19. joulukuuta 1985. Adrian Smith ja Nicko McBrain kutsuivat soittamaan muutamia muusikkoystäviään: Adrian Smithin vanhan Urchin-yhtyeen jäsenet Dave Colwell ja Andy Barnett täydensivät kokoonpanon. Yhtye soitti enimmäkseen cover-kappaleita, mutta jäsenet kirjoittivat myös muutaman kappaleen yhdessä. Kappale "Reach Out" päätyi Iron Maidenin Somewhere In Time -albumilta julkaistun singlen Wasted Years B-puolelle. Kappaleet "Juanita" ja "That Girl" päätyivät saman albumin toisen singlen, Stranger in a Strange Landin B-puolelle.

Kokoonpano
----------

* Adrian Smith, kitara ja laulu
* Nicko McBrain, rummut
* Andy Barnett, basso
* David Caldwell, kitara
* Richard Young, kosketinsoittimet
* Bruce Dickinson, laulu kolmessa viimeisessä kappaleessa

Bootleg
-------

Yhtyeen esiintyminen on taltioitu bootleg-äänitteelle *The Entire Population Of Hackney*. Bootleg on tunnettu myös nimillä *The Whole Population Of Hackney!* ja *Live In London*.

**Kappaleet:**

1. Juanita
2. See Right Trough You
3. Reach Out
4. Chevrolet
5. Lady
6. Silver And Gold
7. That Girl
8. Fighting Man
9. School Days
10. Rumpusoolo
11. School Days (jatkuu)
12. She's Gone
13. Try
14. Losfer Words
15. Two Minutes To Midnight
16. Rosalie
17. Tush

Aiheesta muualla
----------------

* Live In London bootleg (Arkistoitu – Internet Archive)
Antonio Salviati
Palazzo Salviati Venetsiassa.
**Antonio Salviati** (1816–1890), it. mosaiikkitaiteilija, opiskeli aluksi oikeustiedettä mutta kun kysymys Venetsian Pyhän Markuksen kirkon mosaiikkien uudistamisesta oli vireillä, hän innostui 1859 tutkimaan vanhaa, Venetsiassa aikoinaan kukoistanutta lasimosaiikkitekniikkaa, jolle hän sitten omisti koko elämänsä.

Yleistä huomiota Salviatin työt herättivät ensi kerran Lontoon maailmannäyttelyssä 1862, ja Itävallan hallitukseltakin Salviati tämän jälkeen sai tuntuvaa kannatusta. Salviatin 1860 Muranon saarelle lähelle Venetsiaa perustama tehdas, jota hän laajensi myöskin 1500- ja 1600-luvun mainioiden venetsialaisten lasien valmistamista varten, siirtyi 1867 eräälle Salviatin johtamalle yhtiölle. Salviati irtautui tehtaasta 1877, ja jonkin aikaa berliiniläisen niosaiikkitehtaan johtajana oltuaan palasi Venetsiaan, perusti siellä uuden tehtaan, joka ei kuitenkaan sekään ollut pitkäikäinen. Salviatin ja hänen työpajansa tunnetuimpia töitä on Pyhän Markuksen kirkon mosaiikkien uudistus, Englannissa uun muassa St Paulin katedraalin kupumosaiikit, Saksassa Aachenin ja Erfurtin tuomiokirkkojen mosaiikit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Salviati, Antonio, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 693–694. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antonio Salviati** Wikimedia Commonsissa
**Guy Reginald Mountfort** (4. joulukuuta 1905 Lontoo – 23. huhtikuuta 2003 Bournemouth, Dorset) oli englantilainen lintutieteilijä, sotilas, liikemies ja luonnonsuojelija.

Guy Mountfortin isä oli tunnettu muotokuvamaalari Arnold Mountfort. Guy lopetti koulunkäynnin 16-vuotiaana ja teki sekalaisia töitä, kuten pesi pulloja laboratoriossa ja kauppasi kirjoituskoneita. Sitten hän pääsi Douglas Motorcycle Companyn ilmoitussihteeriksi. Täällä hän tapasi tulevan puolisonsa Joan Hartleyn, jonka kanssa hän sitten eli avioliitossa 71 vuotta. Heille syntyi kaksi tytärtä.

Toisessa maailmansodassa Mountfort palveli Honourable Artillery Companyssa, jossa hän esimerkillisten johtajaominaisuuksiensa avulla yleni kolmessa vuodessa everstiluutnantiksi. 1947 Mountfort meni töihin lontoolaiseen mainostoimistoon Mather & Crowther, missä hänestä tuli yhtiön johtaja, ja myöhemmin, yhtiön laajennuttua ja muutettua nimensä Ogilvy & Matheriksi, sen Lontoon toimiston toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle 1966.

Mountfort oli intohimoinen lintujen ja luonnon tarkkailija. Hän oli British Ornithologists' Unionin kunniasihteeri 1952–1962 ja yhdistyksen puheenjohtaja 1970–1975. Vuonna 1954 julkaistu *A Field Guide to the Birds of Britain and Europe* on lintujen määrittämisen kenttäoppaiden klassikko ja alansa myydyin teos. Mounfort kirjoitti kirjan tekstin, yhdysvaltalainen Roger Tory Peterson maalasi kuvataulut ja Philip Hollom esiintymiskartat. Kirjasta on otettu lukuisia uusintapainoksia. Muita Mounfortin kirjoja ovat *The Hawfinch* (1957), *Portrait of a Wilderness* (1958), *Portrait of a River* (1962), *Portrait of a Desert* (1965), *So Small a World* (1974), *Tigers* (1973), *Back from the Brink* (1977) ja *Saving the Tiger* (1981).

Mounfort oli perustamassa World Wildlife Fundia vuonna 1961. Säätiössä hän toimi aktiivisesti ja oli sen varapuheenjohtajana 1978–2003. Hän organisoi useita merkittäviä tempauksia, ja oli mukana muun muassa Jordanian luonnonsäästiöiden ja Espanjan Coto Doñanan kansallispuiston perustamisessa, sekä intiantiikerin pelastamisessa.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Independent* 2.5.2003) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kimmo Reijo Sakari Koskimaa** (sukunimi vuoteen 1926 *Dahlström*; 22. maaliskuuta 1925 Vaasa – 21. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen runoilija.

Koskimaa aloitti runoilemisen tutustuttuaan Eino Leinon Helkavirsiin. Hänen esikoiskokoelmansa *Hukkaperän lauluja* sai hyvät arvostelut muun muassa V. A. Koskenniemeltä joka vertasi Koskimaata Unto Kupiaiseen ja Eino Leinoon. Koskimaan loppusointuja käyttänyt runous poikkesi aikakauden modernistisesta valtavirtauksesta mutta se on säilyttänyt suosionsa nykypäiviin saakka.

Kilpirauhassairaudesta ja sydänongelmista kärsinyt Koskimaa kuoli 29-vuotiaana maaliskuussa 1954. Orvokki Vääriskoski toimitti Koskimaan runokokoelmasta uuden laajennetun version joka ilmestyi 2007.

Teoksia
-------

* *Hukkaperän lauluja*, runoja. WSOY 1954, uusi laajennettu painos WSOY 2007

Lähteet
-------

* Kimmo Koskimaa SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Mikko Nortela : Suomalaisen runon toteutumaton tulevaisuus, Karjalainen 28.09.2007[vanhentunut linkki]
* Jorma Heinonen : Hukkaperän lauluja, Keskisuomalainen 15.9.2007[vanhentunut linkki]

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Arttu Brummer luennoimassa.
**Kaarle Arttu Brummer-Korvenkontio** (alk. **Karl Artur Brummer**; 10. toukokuuta 1891 Hämeenlinna – 4. maaliskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja suomalaisen taideteollisuuden keskeinen vaikuttaja. Hän oli Taideteollisen keskuskoulun opettaja ja vuodesta 1944 sen taiteellinen johtaja. Taideteollisuusyhdistys Ornamo on perustanut hänen mukaansa nimetyn Brummer-palkinnon. 

Brummer perusti oman suunnittelutoimiston vuonna 1913 valmistuttuaan huonekalusuunnittelijaksi. Taideteollisuuskeskuskoulussa hänen opetusaineitaan olivat yleinen sommittelu (vuodesta 1919 alkaen), huonekalusommittelu (1928 alkaen) sekä muoto-oppi (1944 alkaen). Lisäksi Brummer opetti oman kiinnostuksensa pohjalta heraldiikkaa. Hän oli aktiivinen kirjoittaja ja kriitikko. Brummer edusti konservatiivista vastapoolia 1930-luvun funktionalismille, jota puolestaan edusti muun muassa Alvar Aalto. Hänen tyylinsä sijoittui art decon sekä 1920-luvun klassismin välimaastoon. Brummer suunnitteli sisustuskokonaisuuksia muun muassa Eduskuntataloon sekä  Helsingin yliopiston päärakennuksen uudelle puolelle. Hänen suunnittelemansa lasiesineet olivat uniikkitöitä.

Brummerin vanhemmat olivat filosofian maisteri, latinan ja suomen kielen lehtori Karl Emil Fabian Brummer ja Hildur Helena Maria Nordenswan. Hän oli naimisissa kahdesti, vuosina 1921–1923 tekstiilitaiteilija Eva Anttilan kanssa ja 1926–1951 tekstiilitaiteilija Eva Brummerin kanssa. Heidän poikansa on professori Markus Brummer-Korvenkontio (s. 1931).

Lähteet
-------

* Kalha, Harri: "Brummer, Arttu (1891–1951)", *Suomen kansallisbiografia, osa 2*, s. 8–10. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003. ISBN 951-746-443-6. / Teoksen verkkoversio.

Kirjallisuutta
--------------

* Aav, Marianne (toim.): *Arttu Brummer: Taideteollisuuden tulisielu.* Taideteollisen korkeakoulun julkaisuja B 20, 1991.
* *Ateneum maskerad: Taideteollisuuden muotoja ja murroksia. Taideteollinen korkeakoulu 130 vuotta.* 1999
* Kalha, Harri: *Muotopuolen merenneidon pauloissa: Suomen taideteollisuuden kultakausi – mielikuvat, markkinointi, diskurssit.* 1997
* Priha, Päikki: *Rakkaat ystävät: Suomen Käsityön Ystävät 120 vuotta.* 1999.
* Huovio, Ilkka, 1991. Näkijä ja tekijä. *Arttu!* 3/1991. Taideteollisen korkeakoulun tiedotuslehti.

Aiheesta muualla
----------------

* Arttu Brummer Designforumin sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Arttu Brummerin suunnittelemia lasiesineitä.
* Brummer-Korvenkontio, Arttu hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Jiří Kolář 1979  
Kuva: Hana Hamplová.
Jiří Kolářin nimikirjoitus
**Jiří Kolář** (24. syyskuuta 1914 Protivín – 11. elokuuta 2002) oli tšekkoslovakialainen runoilija, kuvataiteilija, kääntäjä ja toimittaja.

Kolář syntyi Protivínin pikkukaupungissa, josta perhe muutti vuonna 1922 Prahan lähellä olevaan hiili- ja terästeollisuuskaupunkiin, Kladnoon. Kolář oppi ensin puusepän ammatin ja on ansainnut elantonsa varsin sekalaisissa muissakin töissä.

Ystäviensä kehotuksesta hän vei ensimmäisen runokokoelmansa kustantajalle vuonna 1941. Tästä alkoi taiteilijanura. Vuonna 1942 hän perusti ystäviensä kanssa *Ryhmä -42*:n, jonka lähtökohta oli uteliaisuus todellisuutta kohtaan.

Kolářin allekirjoitettua toisinajattelijoiden Peruskirja 77 -vetoomuksen hänen teoksiaan alettiin tuhota ja hänen täytyi lähteä maanpakoon. Vuonna 1982 hänet tuomittiin poissa olevana vuodeksi vankilaan ja hänen omaisuutensa takavarikoitiin. Hän asettui asumaan Pariisiin, mutta joutui odottamaan viisi vuotta ennen kuin hänen vaimonsa Bĕla Kolárová pääsi hänen luokseen.

Kolář perusti taidelehden, *Revue K*:n, jossa kerrottiin tšekkiläisten emigranttitaiteilijoiden töistä. Vuonna 1984 hän sai Ranskan kansalaisuuden.

Vallanvaihdoksen jälkeen Kolář saattoi palata kotimaahansa vuonna 1989 ja muutti sinne takaisin pysyvästi vuonna 1999. Kolář kuoli 87-vuotiaana 11.elokuuta 2002.

Kolář tunnetaan parhaiten runo- ja kuvataidekollaaseistaan, joista hän kehitteli monia eri variaatioita. 1940-luvulla hän keksi **konfrontaasi**n, jossa yhdistellään aiheita, joilla voi olla paitsi yhteisiä myös vastakkaisia ominaisuuksia. Muita muunnelmia ovat esimerkiksi: **raportaasi**, **rullaasi**, **prolaasi**, **ruttaasi**, **kiasmaasi**, **stratifio** ja **ventilaasi**. Hän on ollut mukana toimittamassa erilaisia kollaasitekniikoita käsittelevää teosta, *Dictionnaire des méthodes* (1983, Metodien sanakirja).

Amos Andersonin taidemuseo järjesti 16.5. – 10.8.2003 Kolářin ja hänen vaimonsa taiteen retrospektiivinäyttelyn Helsingissä.

Kirjallisuutta
--------------

Amos Andersonin taidemuseon näyttelykatalogi Jiři Kolář 1914 – 2002

Aiheesta muualla
----------------

* Eero Balk: "Kaikki oli jo valmista kun synnyin"
* Amos Andersonin taidemuseon esittelyteksti
* Marko Niemi: "Etnodada: kääntyvät kuvat"
* Prahan taidegalleria
* Ubu-web
* Poèmes du silence
* Kolářin tuotanto, tšekinkielinen sivusto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
	+ 2
	+ 3
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* National Gallery of Canada
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
W.A. Douglas
**Wilhelm Archibald Douglas** (19. heinäkuuta 1883 – 5. heinäkuuta 1960) oli ruotsalainen kreivi ja upseeri.

Hänestä tuli aliluutnantti Livregementets -henkivartiorykmentin rakuunoissa 1901 ja luutnantti Ruotsin yleisesikunnassa 1913. Kun Suomen sisällissota alkoi 1918, hän siirtyi valkoisten palvelukseen. Douglas palveli kenraali Gustaf Mannerheimin päämajassa operatiivisessa osastossa. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi sodan jälkeen. 

Kun Douglas palasi palvelukseen jälleen Ruotsissa, hänet ylennettiin ratsumestariksi. Vuonna 1920 hänestä tuli Ruotsin kuninkaan adjutantti. 1924 hän yleni majuriksi Ruotsin yleisesikunnassa, everstiluutnantiksi henkivartiorykmentin ratsuosastossa 1928, everstiksi ja Norrlannin rakuunoiden komentajaksi 1930.

Kirjallisuutta
--------------

* *Finlands frihetskrig skildrat av deltagare* (1925)
* *Kriget i Finland 1918* (1928)
* *Jag blev officer* (1950)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Outram Bangs** (12. tammikuuta 1863 Watertown, Massachusetts – 22. syyskuuta 1932 East Wareham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.

Hänen vanhempansa olivat Edward Bangs ja Annie Outram (Hodgkinson) Bangs. Nuoruutensa hän vietti Watertownissa ja Bostonissa keräten nisäkkäitä ja lintuja yhdessä vanhemman veljensä Edward A. Bangsin kanssa.

Bangs opiskeli Harvardin yliopistossa 1880–1884. Hänestä tuli Harvardin museon soveltavan eläintieteen nisäkäsosaston intendentti vuonna 1900. Hän lähetti keräilijöitä Keski-Amerikkaan hankkimaan museolle lintuja. Vuonna 1908 hänen 24 000 nahan erinomainen lintukokoelmansa esiteltiin museossa. Tästä lähtien hän ryhtyi toden teolla kehittämään museon lintukokoelmia, saattaen ne lopulta maailman parhaiden joukkoon. Myöhemmin hän erikoistui keräämään Kiinan linnustoa ja museon kiinalaisten lintujen kokoelman oli maailman parhain ja Bangs alan arvostetuin tutkija.

Bangsin kirjallinen tuotanto käsitti 275 kirjoitusta. Hän oli American Ornithologists' Unionin jäsen vuodesta 1884.

Bangs kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa kolumbiansakun (*Penelope perspicax*). Hänen kunniakseen on nimetty santamartanluura (*Grallaria bangsi*) ja kolumbianvuoritangaroiden suku (*Bangsia*).

Kirjoituksia
------------

* *The hummingbirds of the Santa Marta Region of Colombia*, American Ornithologists' Union, New York (1899)
* *The Florida Puma*, Proceedings of the Biological Society of Washington 13:15-17. (1899)
* *The Mammals and Birds of the Pearl Islands, Bay of Panama*, Harvard University Museum of Comparative Zoology, Bulletin 46 (8) : 137-160 (1905) yhdessä John Eliot Thayerin kanssa
* *Notes on the Birds and Mammals of the Arctic Coast of East Siberia*, New England Zoological Club, Proceedings, 5 : 1-66 (1914) yhdessä Glover Morrill Allenin and J. E. Thayerin kanssa.

Lähteet
-------

* B. James L. Peters 1933: Muistokirjoitus (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* The Auk (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
The Dead 60s
**The Dead 60s** on Liverpoolista, Englannista kotoisin oleva rockyhtye. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Resthouse, sittemmin nimeksi tuli Pinhole. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 2003.

Yhtyeen musiikkia luonnehditaan punk rockin, skan ja reggaen sekoitukseksi ja heitä on usein verrattu The Clashiin ja The Specialsiin. Vaikutteita on myös The Gang of Fourilta ja King Tubbylta.

Yhtyeen pääsolistina ja kitaristina on Matt McManamon, uruissa ja toisena kitaristina on Ben Gordon. Kakkossolistina ja basistina on Charlie Turner ja rumpalina Bryan Johnson. 

The Dead 60sillä oli useita kiertueita Yhdysvalloissa vuonna 2005, ja heidän piti avata "The Other Stage" konsertti Glastonburyssa 24. heinäkuuta samana vuonna. Ennen esitystä salama osui lavalle ja esitys jouduttiin peruuttamaan.

The Dead 60sin kappale "Riot Radio" löytyy vuoden 2005 konsolipeliltä Burnout Revenge. Vuoden 2006 Driver Parallel Lines -pelissä soi yhtyeen kappale "A Different Age".

Julkaisut
---------

### Albumit

* *The Dead 60s* (2005)

### Singlet

* You're Not the Law (2004)
* Riot Radio (2004)
* The Last Resort (2005)
* Loaded Gun (2005)
* Riot Radio (uusintajulkaisu)(2005)
* Ghostfaced Killer (2005)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* The Dead 60s Myspacessa (englanniksi)
Jan Rohde and The Adventurers
**The Adventurers** on yhtye, joka perustettiin vuonna 1962 Ruotsissa. Sen alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Johnny Lundin (soolokitara), Christer Hedin (rytmikitara), Olle Nordström (bassokitara) ja Kurt Mattson (rummut). Laulusolistina oli Lenne Broberg.

Kun yhtye vuonna 1963 tuli kiertueelle Suomeen, kiinnitti Erik Lindström sen levy-yhtiöönsä Finndisc. Kesällä 1963 yhtye levytti kappaleen "The Wind", joka on paremmin tunnettu Helena Siltalan esityksenä nimellä "Tuuli tuo, tuuli vie". Singlen B-puolella oli "Sait multa kukkaset toukokuun" (*Greensleeves*). Letkajenkkakuumeen noustessa The Adventurers oli hyvin ajan tasalla ja levytti ensimmäisen jenkkasinglensä *Kukkuva kitara / Letkajenkka*. Näin voi ruotsalaisen yhtyeen sanoa olleen melkoisesti "vastuussa" letkajenkkavillityksen leviämiseen Suomessa. Vuoden lopulla yhtye olikin suosionsa huipulla.

Kun Lenne Broberg lähti armeijaan, hänen tilalleen tuli laulusolistiksi norjalainen Jan Rohde. Hän ja The Adventurers levyttivät vuonna 1963 singlen *Doin' The Jenka*, josta tuli suuri menestys ja oli vuonna 1964 ykkösenä levymyyntitilastoissa. Seuraavat menestyjät olivat *At The Jenka Show* ja *Finnjenka*. 

Kun Jan Rohde vuonna 1966 palasi Suomeen, oli yhtyeen tyyli muuttunut progressiivisen rockin suuntaan. Eräällä keikalla Pohjanmaalla tapahtui, että sekä Jan että yhtyeen rumpali saivat kylmän kylvyn Kyröjoessa, kun tangovoittoiseen musiikkiin tottunut yleisö ei ollenkaan pitänyt kuulemastaan. 

Vuonna 1981 The Adventurers yritti jälleen uutta tulemista mutta nyt suomalaisen iskelmän ehdoilla. He äänittivät LP-levyllisen rautalankaversioita suomalaisista hittikappaleista, kuten "Liljankukka", "Aamu toi, ilta vei" ja "Tahdon olla sulle hellä". Levy ei kumminkaan menestynyt väärän ajoituksen vuoksi. Jan Rohde vieraili säännöllisesti Suomessa erilaisissa 1960-luvun nostalgiatapahtumissa.

Diskografia
-----------

* *Jan Rohde & The Adventurers*  (1963, Sonet)
* *Jan Rohde & The Adventurers Story*  (1979, Scandia)
* *Satumaa*  (1981, Scandia)
* *Jan Rohde & The Adventurers Story*  (2001, Warner Music)

Lähteet
-------

* Tony Latva - Petri Tuunainen: Iskelmän tähtitaivas. 500 suomalaista viihdetaiteilijaa (WSOY, 2004). ISBN 951-0-27817-3. s. 13-14