recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**A+** on taulukkolaskentaa varten kehitetty ohjelmointikieli, joka on siistitty versio A-kielestä, jonka tarkoitus oli korvata APL 1988. Arthur Whitney kehitti A+:n, kun muut kehittäjät kuten yhdusvaltalainen investointipankki Morgan Stanley lisäsivät siihen graafisen käyttöliittymän ja muita kielen ominaisuuksia. A+ suunniteltiin numeerisesti vaativiin sovelluksiin, kuten talousjärjestelmiin. A+ on tulkattava kieli, ja tukee useita Unix-variantteja, kuten Linuxia.

A+ tarjoaa kattavan valikoiman funktioita ja operaattoreita, sekä graafisen käyttöliittymän automaattisesti päivittyvillä widgeteilä, asynkronisen suorituksen funktiolle, dynaamisen latauksen ja muita ominaisuuksia. Uusin graafinen käyttöliittymä ei ole vielä kuitenkaan saatavilla kaikille alustoille.

Lähteet
-------

1. ↑  The History of A+ (Arkistoitu – Internet Archive) aplusdev.org

Aiheesta muualla
----------------

* A+ Development.org (Arkistoitu – Internet Archive) A+ on vapaasti saatavilla GNU GPL -lisensoituna
**Lea Ilona Valtasaari** (o.s. **Hämäläinen**; 4. tammikuuta 1915 Kuopio – 10. huhtikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kemisti, jonka erikoisalaa oli polymeerikemia.

Valtasaaren vanhemmat olivat professorin arvon saanut kirurgi Martti Hämäläinen ja Katri Andersin. Valtasaari valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopiston kemian laitokselta 1942, suoritti lisensiaatin tutkinnon 1954 ja väitteli tohtoriksi 1967. Hän työskenteli vuosina 1949–1978 Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen vanhempana tutkijana. Valtasaarta pidettiin yhtenä Suomen johtavista asiantuntijoista polymeerikemian alalla ja hän sai kansainvälistä mainetta tutkimuksillaan selluloosan moolimassajakaumasta, konfiguraatiosta ja liukoisuudesta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa käsitteli selluloosan molekyylirakennetta.

Valtasaari oli vierailevana tutkijana Uppsalassa, Pariisissa, Mainzissa ja New Yorkissa ja esitelmöijänä useissa IUPAC-järjestön kongresseissa. Hän oli Zonta-naisjärjestön torstaikerhon aktiivijäsen.

Valtasaaren puolisona oli vuodesta 1938 virkamies ja yhteiskunnallinen vaikuttaja Matti Valtasaari. Heidän lapsiaan olivat diplomaatti Jukka Valtasaari ja toimittaja Mikko Valtasaari.

Teoksia
-------

* *Selluloosan molekyylipainon viskosimetrisestä määräämisestä sekä sen yhteydessä esiintyvistä käsitteistä ja laskutavoista*. Valtion teknillinen tutkimuslaitos, Helsinki 1952.
* *Studies on Solutions of Cellulose* (väitöskirja). Valtion teknillinen tutkimuslaitos, Helsinki 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Valtasaari, Lea hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Polymeerikemian tutkija Lea Valtasaari (tilaajille) Helsingin Sanomat 15.4.1997. Viitattu 5.4.2023.
3. 1 2  *Kuka kukin on 1954*, s. 938 Runeberg.org. Viitattu 5.4.2023.
4. ↑  Tutkimus selluloosan molekyylirakenteesta (tilaajille) Helsingin Sanomat 1.10.1967, s. 16, HS Aikakone. Viitattu 5.4.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Tupuna Vaissi** (ent. *Sirkka Helinä Vaissi*, 26. helmikuuta 1941 Turku – 12. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvataiteilija.

Vaissi valmistui ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta vuonna 1962. Neljä vuotta myöhemmin hän valmistui kuvaamataidon opettajaksi, muttei koskaan työskennellyt ammatissa. Sen sijaan Vaissi aloitti työt televisiokuuluttajana ja alkoi vähitellen tehdä lastenohjelmia ja koko perheen näytelmiä. Vuosina 1966–1970 hän kertoi ja piirsi satuja lastenohjelmassa *Pienten piiri*. Hän myös kuvitti lastenkirjoja.

Urallaan Vaissi teki useita kuunnelmia, televisionäytelmiä, satukirjan (*Saniaissaari*, 1966) ja satumusikaalin. Lisäksi hän näytteli elokuvassa *Kuningas lähtee Ranskaan* (1986). 1980-luvulla hän toimi Mainostelevisiossa dramaturgina.

Vaissin puoliso oli ohjaaja Veikko Kerttula 1964–1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vaissi, Risto: Muistot: Tupuna Vaissi  3.6.2012. HS.fi.  Arkistoitu 29.11.2014. Viitattu 23.5.2014.
2. ↑  Lastenkirjallisuuden Pirkanmaa (pdf) (s. 19)  2013. Lastenkirjainstituutti.  Arkistoitu 29.11.2014. Viitattu 23.5.2014.
3. ↑  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 213. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Tupuna Vaissi Elonetissä.
* Tupuna Vaissi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Ylen Elävä arkisto: Tupuna Vaissi piirtää sadun (17.8.1967)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Piper Alpha** oli Pohjanmerellä sijainnut öljynporauslautta, joka tuhoutui onnettomuudessa 6. heinäkuuta 1988. Lautalla tapahtui useita räjähdyksiä ja suuri tulipalo, mikä aiheutti 167:n ihmisen kuoleman.

Onnettomuus
-----------

Kello 22.00 Ison-Britannian aikaan korjauksessa ollut kaasupumppu aktivoitui yövuorossa olleen työntekijän virheen takia. Pumppu alkoi vuotaa kaasua, ja ensimmäinen räjähdys tapahtui. Tuli levisi nopeasti ja pelastusveneet laskettiin vesille evakuointia varten. Kello 22.20 tuli levisi veden alla kulkevaan suureen kaasuputkeen, joka kuljetti kaasua läheiseltä öljynporauslautta Tartanilta, aiheuttaen putken sulamisen, mikä taas aiheutti toisen räjähdyksen. Kello 22.30 suuri pelastusalus Tharos purjehti apuun onnettomuuspaikalle, pelastaen noin 30 henkilöä lautalta. Kello 22.50 toinen suuri kaasuputki räjähti vapauttaen noin 1 280 tonnia kaasua. Kello 00:45 mennessä koko lautta, lukuunottamatta A-moduulin runkoa, oli palanut. Kuolonuhreja kertyi lopulta 167, ja henkiin jääneitä 61.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Piper Alpha: How we survived North Sea disaster *BBC News*.  6.7.2013. Viitattu 14.12.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Hetki ennen tuhoa*, -televisiosarjan kausi 1, jakso 10
* *Fire in the Night* -dokumentti
**Kari Allan Rimpi** (s. 18. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti evp, joka oli puolustusministeriön kansliapäällikkö 2006–2010.

Henkilöhistoria
---------------

Kari Rimpi syntyi Hellevi Andsténille 18.01.1947. Rimpin ensimmäinen puoliso vuodesta 1970 oli Maija Välikangas (k. 1995) ja toinen vuodesta 1999 on Eeva Laakso. Rimpi valmistui Kadettikoulusta 1971 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Hän on opiskellut myös Genevessä Institute of International Studies -instituutissa.

Sotilasura
----------

Rimpi oli Pääesikunnan päällikkö 2003–2005, Läntisen maanpuolustusalueen komentaja 2001–2002, Pääesikunnan maavoimapäällikkö 2000–2001, valmiuspäällikkö 1998–2000 ja erityistehtävissä 1998. Pohjoismaispuolalaisen prikaatin komentajana Bosnia-Hertsegovinassa hän toimi 1997–1998, Pohjois-Karjalan sotilasläänin komentajana 1996–1997, maanpuolustuskurssien johtajana 1994–1996 ja opettajana 1993–1994 ja Uudenmaan jääkäripataljoonan komentajana 1991–1993. Rimpi oli puolustusneuvoston yleissihteerin apulainen 1987–1990 ja Uudenmaan Rakuunapataljoonan pataljoonaupseeri 1985–1987. Hän työskenteli sotilasuransa alkuvuosina Uudenmaan Rakuunapataljoonassa myös opetusupseerina, samoin kuin toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina Pääesikunnassa ja Helsingin sotilaspiirin esikunnassa, yksikön päällikkönä ja opetusupseerina Päällystöopistossa sekä opetusupseerina Aliupseerikoulussa. Rimpi ylennettiin luutnantiksi 1971, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1978, majuriksi 1985, everstiluutnantiksi 1990, everstiksi 1994, prikaatikenraaliksi 1997, kenraalimajuriksi 1999 ja kenraaliluutnantiksi 2001 .

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 829. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Taustaa kansliapäällikköjupakkaan. Suomen Sotilas, 3.9.2015
3. ↑  Kari Rimpi kansliapäälliköksi  19.8.2005. Puolustusministeriö.  Arkistoitu 4.3.2016.
**Johan Theodor Björnström** (21. toukokuuta 1890 Joroinen – 10. kesäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen graafinen suunnittelija, kuvittaja ja taidemaalari.

Björnström vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Viipurissa jossa hänen isänsä oli rautateiden palveluksessa seppänä. Hän kävi Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulua ja opiskeli stipendin saatuaan Münchenin taideakatemiassa Saksassa 1913–1914. Myöhemmin Björnström opiskeli vielä Ateneumissa. Hän oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton palveluksessa mainospäällikkönä 1927–1957. Björnström suunnitteli postimerkkejä (1922 ilmestynyt Eestin tasavallan Kutoja- ja seppä-aiheinen käyttösarja) ja postikortteja sekä teki opetustauluja kouluja varten. Taidemaalarina hän maalasi erityisesti maisemia Kolin ja Pielisjärven seuduilta.

Teoksia
-------

* *Kolivaara*, opetustaulu 1916
* *Maisema Kolilta*, öljymaalaus 1926
* *Koli*, öljymaalaus 1947

Lähteet
-------

1. 1 2  The Estonian Philatelist : Johan Theodor Björnström - the designer of the smith & weaver stamps
2. ↑  Pihlajaveden ala-aste, Keuruu : opetustauluja (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen kuvataiteen bibliografia : Theodor Björnström
**Skyenterrieri** (skotiksi *Skye Tarrie*, engl. *Skye Terrier*) on matala, pitkänomainen koira, joka on kotoisin Skyen saarelta Skotlannin edustalta.

Ulkonäkö
--------

Ulkonäöltään skye on lyhytjalkainen ja pitkäselkäinen, ja sillä on yleensä pystyt, pitkäkarvaiset korvat. Sen turkki on pitkäkarvainen, melko suora ja melko karkea. Turkin hoito on helppoa – skyelle riittää viikoittainen harjaus ja peseminenkin on näppärää karvapeitteen kaksikerroksisuuden (pehmeä aluskarva ja pitkä päällyskarva) ansiosta. Karvapeitteensä lämpöisyyden puolesta se sopii myös Suomen kylmiin sääoloihin. Skyenterrierin yleisimmät värit ovat musta, kermanvärinen ja harmaa, mutta muitakin sävyjä tavataan. 

Tavanomaisia pystykorvaisia skyenterrierejä, sekä harvinaisempi luppakorvainen

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Luonteeltaan skyenterrieriä kuvaillaan yleensä ystävälliseksi, lojaaliksi, älykkääksi, vahvatahtoiseksi ja rauhalliseksi. Se on oman perheensä koira, joka saattaa suhtautua vieraisiin kohteliaan varautuneesti.

Alkuperä ja nykytilanne
-----------------------

Skyenterrierin alkuperäisen tarkoituksen uskotaan olleen erilaiset luolatyöt mäyräkoiran tavoin, mutta nykyään skyenterrierit ovat pääosin seurakoiria. 

Skye on yksi maailman uhanalaisimmista koiraroduista. Koko maailmassa pentuja rekisteröidään vuosittain vain noin 300, Suomessa noin 20. Kokonaisuudessaan Suomessa on tällä hetkellä noin 250 skyenterrieriä. Kantojen vähäisyyden vuoksi skyejä tuodaan Suomeen paljon ulkomailta, mm. USA:sta, Britanniasta ja Keski-Euroopasta, mutta niitä myös viedään paljon ulkomaille suomalaisten skyenterrierien korkean arvostuksen ansiosta.

Käyttötarkoitus ja harrastukset
-------------------------------

Skye sopii monenlaiseen harrastustoimintaan. Eniten näitä näyttäviä koiria tavataan näyttelykehissä, mutta skyeja löytyy myös agility- ja tokoharrastajien piireistä, sekä alkuperäisen tarkoituksensa mukaan metsästyspuolelta lähinnä jälkikoirana.

Terveys
-------

Rakenteestaan huolimatta selkävaivat ovat suhteellisen harvinaisia skyeille, eikä rodun piiristä ole löydetty periytyviä sairauksia. Skyet ovat siis varsin terveitä koiria.

Lähteet
-------

* Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
* Suomen Skyenterrierikerho ry
* The Skye Terrier Club of UK
* Ulla Kokko: *Koirien pikkujättiläinen*. WSOY 2004.

### Viitteet

1. ↑  KoiraNet jalostustietojärjestelmä (Suomen Kennelliitto, luettu 27.8.2017)
2. ↑  Skye Terrier. American Kennel Club. Haettu 16.8.2021.
**OnniBus MEGA** on OnniBus.comin tarjoama bussivuoro, joka erottuu erityisesti hinnoittelunsa ja kaksikerrosbussikonseptinsa ansiosta. Se tarjoaa matkustajille mahdollisuuden matkustaa eri kaupunkien välillä erittäin kilpailukykyisin hinnoin.

**Hinnoittelu**
MEGA-vuoroille on mahdollista saada matkoja halvimmillaan 1 eurolla. Ostoskoriin lisätään 1 euron varausmaksu. Mega-vuoro on yksi markkinoiden halvimmista, ellein halvin, vaihtoehto pitkän matkan bussikuljetuksille Suomessa.

**Kaksikerroksiset bussit** 
MEGA-vuorojen matkat toteutetaan näyttävillä kaksikerrosbusseilla, jotka ovat pääosin olleet malleiltaan Astromega TX927. Vanhoolien vanhetessa, OnniBus on tilannut 20 täysin uutta modernia Volvo 9700DD -bussia, joiden on tarkoitus tulla liikenteeseen vuosien 2024-2025 aikana.

**Laaja reittiverkosto** 
OnniBus.comin MEGA-vuorot kattaa laajan reittiverkoston, joka yhdistää varsinkin suurimmat kaupungit ja monet muut kohteet Suomessa, tarjoten kätevän ja edullisen vaihtoehdon niin arki- kuin vapaa-ajan matkustamiseen.

**Tunnus** 
MEGA-vuorot liikennöivät M-tunnuksella (esim. M3). Ennen FLEX-vuorojen tuloa kaksikerrosbussit kulkivat F-tunnuksella ja FLEX-vuorojen tulon jälkeen hetken C-tunnuksella. 

MEGA-palvelu on siis suunniteltu vastaamaan erityisesti hintatietoisten matkustajien tarpeisiin, tarjoten nopeaa vaihtoehtoa matkustamiseen OnniBus.comin kattavalla reittiverkostolla.

OnniBusin punainen MEGA-vuoron bussi Porin matkakeskuksella. Malli Volvon 9700DD kaksikerrosbussi.OnniBusin uutta MEGA kalustoa: Volvo 9700DD talvella Porin matkakeskuksella
**Ann Hui On-wah** (s. 23. toukokuuta 1947 Anshan, Kiina) on hongkongilainen elokuvantekijä, joka on Hongkongin uuden aallon keskeisimpiä ohjaajia. Hän aloitti uransa jo 1970-luvulla ja on palkittu muun muassa kuudella parhaan ohjaajan Hongkongin elokuvapalkinnolla.

Elämäkerta
----------

Ann Hui synty vuonna 1947 Kiinan koillisosassa Liaoningin maakunnassa. Hänen isänsä oli Kiinan tasavallan virkamies ja hänen äitinsä oli japanilainen. Hui muutti viisivuotiaana Hongkongiin ja opiskeli Hongkongin yliopistossa maisteriksi. Hän jatkoi 1970-luvun alussa opintojansa London Film Schoolissa.

Hu tapasi Lontoossa ohjaaja King Hun, joka otti hänet hetkeksi suojatikseen. Ann Hu siirtyi kuitenkin pian televisiotuotantoihin turvatakseen perheensä toimeentulon. Hän sai TVB-televisioyhtiöltä paikan tuottaja-ohjaajana, ja hän teki pienen tuotantoryhmän kanssa jaksoja TVB:n suosittuihin ohjelmiin.

Hui ohjasi uransa alussa joitakin televisiodraamoja ja dokumentteja. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli vuonna 1979 julkaistu murhamysteeri *Fung gip*. Hui nousi tämän jälkeen 1980-luvulla Hongkongin uuden aallon keskeisimpien ohjaajien joukkoon. Hänen elokuviansa on esitetty useilla kansainvälisillä elokuvajuhlilla. Cannesissa niistä on esitetty *Venepakolaiset* (1982) ja *Maanpakolaisen laulu* (1990), Berliinissä *Kesän lunta* (1995) ja *Qian yan wan yu* (1999) sekä Venetsiessa *Tou ze* (2011) ja *Huang jin shi dai* (2014).

Hui on voittanut urallaan useita palkintoja. Hänellä on eniten parhaan ohjaajan Hongkongin elokuvapalkintoa – kuusi. Huille myönnettiin vuonna 2020 Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan kunniapalkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lee, Edmund: Ann Hui, most celebrated director in Hong Kong film history, turns 70 *South China Morning Post*.  21.5.2017. South China Morning Post Publishers Ltd. Viitattu 21.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Frater, Patrick: Ann Hui: Asian Filmmaker of the Year Quietly Built Hefty Resume *Variety*.  3.10.2014. Variety Media, LLC. Viitattu 21.7.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Ann Hui and Tilda Swinton Golden Lions for Lifetime Achievement  20.7.2020. La Biennale di Venezia. Viitattu 21.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Chu, Karen: Hong Kong Film Awards: Louis Koo Wins Best Actor, 'Our Time Will Come' Takes Best Film *The Hollywood Reporter*.  15.4.2018. Viitattu 21.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ann Hui** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Jason Schwartzman Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2024.
**Jason Francesco Schwartzman** (s. 26. kesäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. 

Schwartzman syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, tunnettuun elokuvasukuun. Hänellä on italialaista ja juutalaista taustaa. Hänen äitinsä on näyttelijä Talia Shire, ja lisäksi hän on sukua muiden muassa Francis Ford Coppolalle, Sofia Coppolalle ja Nicolas Cagelle. 

Schwartzman oli aiemmin Phantom Planet -yhtyeen jäsen. Hänen tuoreempi projektinsa on yhtye Coconut Records, jonka ensimmäinen levy (*Nighttiming*) julkaistiin vuonna 2007.

Filmografiaa
------------

Elokuvia, joissa Schwartzman on esiintynyt, ovat muiden muassa:

* *Rushmore* (1998)
* *Slackers – pinnarit* (2002)
* *Simone* (2002)
* *I Heart Huckabees* (2004)
* *Marie Antoinette* (2006)
* *The Darjeeling Limited* (2007)
* *Fantastic Mr. Fox* (2009)
* *Saving Mr. Banks* (2013)
* *The Grand Budapest Hotel* (2014)
* *Big Eyes* (2014)

Aiheesta muualla
----------------

* Jason Schwartzman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Kuvan S-200 it-ohjus Peenemunden ohjusmuseossa Saksassa.
**S-200** (Nato-raportointinimi *SA-5 Gammon*) on alueilmatorjuntaohjusjärjestelmä, joka kehitettiin Neuvostoliitossa. Ohjustyyppi on edelleen aktiivisessa palveluskäytössä.

Ohjusjärjestelmä oli hylättyä edeltäjäänsä (Lavotškin La 400 Dal) jonkin verran pienempi ja kevyempi, eikä siinä ollut taistelulatauksessa ydinkärkeä. Ilmeisesti järjestelmän parempi liikuteltavuus saattoi olla yhtenä keskeisenä lähtökohtana kehitystyössä. Alun alkujaan tämä järjestelmä oli tarkoitettu torjumaan korkealla lentäviä amerikkalaisten lentokoneita, kuten tyypit B-57, B-58 ja U-2. Myös Martin B-57 -konetyyppi kykeni saavuttamaan yli 20 km lakikorkeuden.

Tyyppi hyväksyttiin vuonna 1967 mm. suurten asutuskeskuksien alueelliseen ilmatorjuntaan, eli juuri niihin tehtäviin joihin *La-400 Dal* -järjestelmää ei hyväksytty. *S-200* on hyvin ulottuva, maksimina torjumiskorkeutena esitetään peräti 35 km.

Ensimmäinen versio (*S-200A*) sai nimeksen *Angara*. Ohjustyyppiin sisällytettiin kyky torjua myös risteilyohjuksia.
Ohjusjärjestelmän hyväksymisen vuonna kehiteltiin uudempi versio, *S-200V*. Se sai nimeksensä *Vega*.

*S-200D* eli *Dubna* esiteltiin vuonna 1981. Tuolloin suunnittelutoimiston nimenä oli OKB Almaz. Kantamaksi eversti A. Lappi esittää olevan peräti 300 km, mikä on aluetorjunnan it-ohjukselle todella paljon. OKB Fakel osallistui ohjustyypin jatkosuunnitteluun.

S-200-järjestelmästä on olemassa monia eri versioita, ja sitä on useasti päivitetty. Sotilaallisiin tarkoituksiin hyväksyminen tapahtui vuonna 1967. Ohjusjärjestelmää edelsi S-125. 25 kT vahvuista ydinkärkeä on ollut myös mahdollista käyttää.

It-torjuntaohjustyyppiä kaupattiin laajalti, mm. arabimaihin (Syyria, Iran, Libya), sekä Pohjois-Koreaan. Itä-Saksa käytti *Dubna*a vuodesta 1985 lukien. Yhdistynyt Saksa käytti asejärjestelmää aina vuoteen 1994 saakka. Entisistä muista itäblokin maista ainakin Bulgaria sekä Puola käyttivät tätä it-ohjusjärjestelmää.

Tekniset tiedot
---------------

* pituus 10,4 m
* paino 6 700 kg
* keskinopeus 1 000 m/s
* ohjaustapa: komento-ohjatun sekä tutkahakuisen sekamuoto

(tyyppitiedot mallista 5B21)

Lähteet
-------

* Lappi, Ahti: *Ilmatorjuntaohjukset Kylmässä Sodassa*, s. 102–104. Jyväskylä: Ilmatorjuntasäätiö, 2003. ISBN 951-95594-4-2.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Lappi, Ahti: *Ilmatorjuntaohjukset Kylmässä Sodassa*, s. 102. Jyväskylä: Ilmatorjuntasäätiö, 2003. ISBN 951-95594-4-2.
2. 1 2 3  S-200 (SA-5 Gammon) *Missile Threat*.  Päivitetty 6.7.2021. Viitattu 2.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **S-200** Wikimedia Commonsissa
**Ylä-Kainuu** on Suomussalmen, Hyrynsalmen ja Puolangan kuntien alueella ilmestyvä paikallislehti. *Ylä-Kainuu* ilmestyy tiistaisin ja torstaisin. Painetun lehden lisäksi *Ylä-Kainuu* julkaisee päivittäin verkkolehteä.

*Ylä-Kainuun* kustantaja on SLP Kustannus Oy. SLP Kustannuksen julkaisuja Kainuussa ovat myös maakuntalehti *Kainuun Sanomat*, tilattavat paikallislehdet *Sotkamo-lehti* ja *Kuhmolainen* sekä kaupunkilehti *Koti-Kajaani*. SLP Kustannus Oy on Suomalainen Lehtipaino Oy:n tytäryhtiö.

*Ylä-Kainuun* päätoimittaja on Sirkku Rautio. Vuonna 2014 lehden levikki oli 6 703. *Ylä-Kainuulla* on yli 21 000 lukijaa.

Historia
--------

*Ylä-Kainuun* ensimmäinen numero ilmestyi 5. helmikuuta 1965. Lehden kaksi ensimmäistä numeroa jaettiin postin mukana jokaiseen suomussalmelaiseen talouteen. Kolmannesta numerosta lähtien lehti tuli vain tilattuna.

Lehti oli aluksi nimeltään *Suomussalmi*. Kun levikki laajeni Suomussalmen lisäksi Hyrynsalmelle, tuli lehden nimeksi *Salmelainen* vuonna 1973. Levikkialueen laajennuttua sisältämään myös kolmannen Ylä-Kainuun kunnan Puolangan, otettiin käyttöön nimi *Ylä-Kainuu* vuonna 1974.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  LT-Levikkitilasto 2014 (pdf)  29.9.2015. Media Audit Finland.  Arkistoitu 3.10.2015. Viitattu 4.4.2016.
2. ↑  Ylä-Kainuun mediakortti 2016 *static.kainuunsanomat.fi*.  Arkistoitu 17.4.2016. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylä-Kainuun kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hilla Group Oyj |
| --- |
|  |
| Tytäryhtiöt | 
* Kosila
* Hilla Logistiikka
* Jopox
* RegiOnline
* Rohki Events

 |
|  |
| Lehdet | 

|  |  |
| --- | --- |
| Maakuntalehdet | 
* Kainuun Sanomat
* Keskipohjanmaa

 |
|  |
| Kaupunkilehdet | 
* Enontekiön Sanomat
* Kalajaska
* Kokkola
* Koti-Kajaani
* Koti-Lappi
* Pietarsaaren Sanomat

 |
|  |
| Paikallislehdet | 
* Haapavesi-lehti
* Inarilainen
* Kalajokiseutu
* Kalajokilaakso
* Kittilälehti
* Kuhmolainen
* Lestijoki
* Luoteis-Lappi
* Meän Tornionlaakso
* Nivala
* Perhonjokilaakso
* Sompio
* Sotkamo-lehti
* Ylä-Kainuu

 |
|  |
| Matkailulehdet | 
* Aalto
* Erä-Kainuu
* Levi Nyt!
* Kemijärvi News
* Kulta-Lapin kesä
* Saariselän Sanomat
* Talvi-Kuhmo & Kesä-Kuhmo
* Vuokatti News

 |

 |

 |
**Montresta** (sardiksi *Montrèsta*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 489 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 31,16 neliökilometriä. Se sijaitsee 410 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montresta** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Merimies jonka aallot hylkäsivät** (*The Sailor Who Fell from Grace with the Sea*) on Lewis John Carlinon käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1976. Se perustuu Yukio Mishiman romaaniin *Kunnia on katkera juoma* (Otava 1971).

Tarinassa merimies Jim Cameron (Kris Kristofferson) rantautuu pieneen merenrantakaupunkiin ja rakastuu leskirouvaan (Sarah Miles), joka on murrosikäisen pojan (Jonathan Kahn) yksinhuoltaja. Pirullisen jengijohtajapojan (Earl Rhodes) vaikutuksesta poika alkaa punoa sadistisia juonia miehen pään menoksi.

Vastaanotto
-----------

Sarah Miles ja nuori Jonathan Kahn saivat kumpikin rooleistaan Golden Globe -ehdokkuuden.

*Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi ei ensi-ilta-arviossaan oikein ymmärtänyt tätä "hyvin merkillisenä" pitämäänsä elokuvaa. Kalastajakylän kuvaus on hänestä hienoa, mutta elokuvan alun runsaat rakastelukohtaukset antavat odottaa muuta kuin lopun sadismiviritteisiä juonikuvioita. Pääosan esittäjien lisäksi hän kehuu *Kärpästen herraa* muistuttavan poikajoukon roolitöitä. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Sam Inkinen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  34th Golden Globes Awards (1977) - Movies from 1976, Filmaffinity.com. Viitattu 4.9.2016.
3. ↑  Talaskivi, Paula: Merta ja sadismia.  *Helsingin Sanomat*, 18.9.1976, s. 17. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* *Merimies jonka aallot hylkäsivät* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Merimies jonka aallot hylkäsivät* Elonet.
**Rusoharmoyökkönen** (*Xestia brunneopicta*) on maayökkösiin kuuluva, erittäin huonosti tunnettu yöperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja on rauhoitettu luonnonsuojelulailla 1. lokakuuta 2009 lähtien.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Rusoharmoyökkönen on keskikokoinen yökköslaji, jonka siipiväli on noin 40 mm. Siivet ovat väritykseltään rusehtavan harmaat ja etusiiven keskellä on punaruskeaa väriä. Rengastäplä on muuta siipeä vaaleamman ruskea. Etusiivissä on mustaa kuviointia, joka muodostaa yhdestä kahteen epäselvää, siivensuuntaista juovaa. Siiven kärkiosassa aaltoviiru on tumma ja siiven kärkiosassa on mustia, kiilamaisia täpliä. Takasiivet ovat vaaleat, harmaanruskeat ja niiden väri tummenee ulkoreunaa kohti.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Rusoharmoyökkönen tunnettiin alun perin vain Keski-Siperiasta, Jenisei-joen alueelta, kunnes yksi yksilö löytyi Suomesta vuonna 1983. Sittemmin lajista on tehty lisää havaintoja, mutta kaikki havainnot ovat pieneltä alueelta Kuusamosta. ja ne on tehty aina parittomina vuosina. Yleisesti ottaen rusoharmoyökkösen levinneisyys tunnetaan huonosti. Laji saattaa olla yleinen Pohjois-Venäjällä, mutta muualta Euroopasta sitä ei, Suomessa tehtyjä havaintoja lukuun ottamatta, tunneta. Myös todellinen levinneisyysalue Suomessa on tuntematon.

Suomessa rusoharmoyökköstä on tavattu heinäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Elinympäristöä ovat mahdollisesti vanhat, mäntyvaltaiset metsät. Yksilöitä on kuitenkin tavattu myös rämeiltä ja rinnekuusikoista. Lajin uhanalaisuus tunnetaan puutteellisesti.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasvia ei tunneta.

Lähteet
-------

Artikkeli perustuu pääosin Valtion ympäristöhallinnon raporttiin, sivut 118–119.

### Viitteet

1. ↑  Jari-Pekka Kaitila, Kari Nupponen, Jaakko Kullberg & Erkki Laasonen 2010. Perhoset. Julk.: Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.). Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki. s. 430–470
2. ↑  Luonnonsuojelulaki (24.9.2009/714) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. 1 2 3
5. 1 2  Mikkola Kauri, Murtosaari Jussi ja Nissinen Kari: Perhosten lumo: suomalainen perhostieto. Tammi 2005 ISBN 951-31-3317-6 s. 207
6. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]
7. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q11891467
* Wikispecies: Xestia brunneopicta
* BioLib: 572435
* BOLD: 470387
* EoL: 3936042
* EUNIS: 376
* Fauna Europaea: 448787
* Fauna Europaea (new): bf5fb5a6-369a-4cff-9b96-0e9ccbd420a6
* GBIF: 8688267
* iNaturalist: 1049515
* LepIndex: 250823
* NCBI: 1870424
* Open Tree of Life: 6195846
* Laji.fi: MX.63100

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo jatkosodan aikana ilmestyneestä lehdestä. Samanniminen lehti ilmestyi myös vuosina 1920–1939.*
**Vapaa Karjala** oli jatkosodan aikana 1941–1944 ilmestynyt Itä-Karjalan sotilashallinnon sanomalehti.

*Vapaa Karjala* oli suomalaisten miehittämän Itä-Karjalan väestölle ja sotilashallinnon edustajille tarkoitettu propagandalehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 12. elokuuta 1941. Sen sisältö koostui lähinnä artikkeleista ja sotauutisista. Aluksi Mikkelissä ja sittemmin Joensuussa painetun lehden julkaisijana toimi Itä-Karjalan Sotilashallintokunnan Valistusjaosto. Päätoimittajina työskentelivät Uuno Peltoniemi (1941–1942), Sakari Vapaasalo (1942–1943) ja Paavo Ansas (1943–1944). Lehden toimitussihteerinä toimivat Lauri Hyvämäki (1941) ja Aimo Halila (1941-1944).

Kerran viikossa ja vuonna 1944 joka toinen viikko ilmestyneen lehden painos oli 10 000–12 000 kappaletta. *Vapaa Karjala* julkaisi useita erikoisnumeroita, kuten vuonna 1942 nuoriso-, pääsiäis-, kansakoulu-, raittius- ja sosiaalinumerot sekä toisen kansanopistokurssin, Mieslahden opettajaleirin, Aunuksenlinnan, Mannerheimin 75-vuotispäivän ja Aunuksen vapauttamisen vuosipäivän numerot. Lehti sai varsin pian julkaisutoiminnan alettua kuulla, että lehti oli liian vaikeatajuinen. Aunuksen väestö ei täysin ymmärtänyt suomen kieltä. Tekstin tuli olla yksinkertaista, ja kuvia tulisi olla runsaasti.

*Vapaan Karjalan* toimituskunnan ensimmäisessä kokouksessa elokuussa 1941 itä-karjalaiset vaativat lehden päätoimittajaksi itäkarjalaista, joka voisi heidän mielestään puhua paremmin paikalliselle väestölle. Koska lehden silloinen kustantaja Sotilashallinto ei voinut suostua siihen, Karjalan vapausliikkeen johto vetäytyi lehden toimituskunnasta ja päätti perustaa oman lehden nimellä *Itä-Karjala*. Sotilashallinto irrottautui keväällä 1943 *Vapaa Karjala*-lehden kustantamisesta. Tarvittava rahoitus saatiin toukokuun alusta 1943 alkaen lahjavaroina tavaranjakelua Itä-Karjalassa hoitaneelta Vako Oy:ltä.

Lähteet
-------

* Hyytiä, Osmo: *Helmi Suomen maakuntien joukossa : suomalainen Itä-Karjala 1941-1944*. Edita, 2008. ISBN 9789513751319.

### Viitteet

1. ↑  Hyytiä 2008, s. 135-137
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 232. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
3. ↑  Hyytiä 2008, s. 138
4. ↑  Hyytiä 2008, s. 139
5. ↑  Hyytiä 2008, s. 135-136
6. ↑  Hyytiä 2008, s. 140
*Marie Duplessis*, Édouard Viénot`n maalaus.
**Marie Duplessis**, alkuperäiseltä nimeltään **Alphonsine Rose Plessis** (15. tammikuuta 1824 - 3. helmikuuta 1847) oli ranskalainen kurtisaani ja monen varakkaan ja merkittävän miehen rakastajatar. Kun Alexandre Dumas nuorempi kirjoitti teoksensa *Kamelianainen*, oli Duplessis sen päähenkilön esikuva. Giuseppe Verdi sävelsi teoksesta oopperan. Se mitä hänestä tiedetään pohjautuu lähinnä *Kamelianainen*-romaaniin ja aikalaiskertomuksiin.

Elämänvaiheita
--------------

Tuleva Kamelianainen syntyi köyhyyteen. Hänen äitinsä, joka oli maalaistalon tytär uskoi Marin Plessisin lupauksia ja avioitui hänen kanssaan. Mies osoittautui väkivaltaiseksi alkoholistiksi. Kylän asukkaat joutuivat tulemaan apuun, kun isä pahoinpiteli perhettään. Myös viranomaiset puuttuivat asioihin, kun epäiltiin, että isä yrittää myydä tyttärensä maksaakseen velkansa. 

Duplessis muutti 15-vuotiaana Pariisiin ja pääsi töihin vaateliikkeeseen. Hän herätti jo pian huomiota kauneudellaan. 16-vuotiaana hänet nähtiin varakkaiden miesten seurassa ja he maksoivat hänelle siitä, että hän seurustelisi heidän kanssaan. Duplessis opetteli lukemaan ja kirjoittamaan ja ryhtyi seuraamaan politiikkaa, jotta voisi keskustella miesten kanssa. Hän laittoi nimensä eteen liitteen Du vaikuttaakseen aateliselta.  

Duplessis piti salonkia, josta tuli erittäin suosittu. Hänen salongissaan kävivät ajan kuuluisuudet keskustelemassa ajankohtaisista asioista ja nauttimassa virvokkeita. Alexandre Dumas nuoremmalla oli suhde Duplessisin kanssa ja uskotaan, että hän oli myös Franz Lisztin rakastajatar. 

Duplessis sairastui tuberkuloosiin ja kuoli vain 23-vuotiaana. Hänen kuolinvuoteensa vieressä istuivat aviomies kreivi Édouard de Perregaux ja rakastaja, diplomaatti Gustav Ernst von Stackelberg. Lyhyen elämänsä aikana Duplessis sai maineen älykkäänä ja huomaavaisena rakastajattarena. Hänellä oli velkoja ja niiden kattamiseksi hänen irtaimistonsa huutokaupattiin. Hänen hautajaisiaan seurasi satoja ihmisiä.

Viitteet
--------

1. 1 2 3
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kari Anttila** on suomalainen järjestövaikuttaja ja poliitikko. Anttila on työskennellyt vuodesta 2015 lähtien sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän pääsihteerinä. Koulutukseltaan Anttila on kasvatustieteen maisteri.

Anttila toimi joulukuusta 2021 kesäkuuhun 2022 liikenne- ja viestintäministeri Timo Harakan valtiosihteerinä. Vuosina 2014–2015 Anttila toimi kulttuuri- ja asuntoministeri Pia Viitasen valtiosihteerinä. Vuosina 2011–2014 Anttila toimi Työväen sivistysliiton pääsihteerinä. Vuosina 1997–2011 Anttila toimi Kehityspiikin konsulttina. Vuosina 1994–1997 Anttila työskenteli nuorisotyön ammatillisen koulutuksen opettajana ja esimiestehtävissä Kanneljärven Opistossa. Anttila toimi Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssin pääsihteerinä vuosina 1992–1994.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kari Anttilasta ministeri Harakan valtiosihteeri *Liikenne- ja viestintäministeriö*.  9.12.2021. Viitattu 12.5.2023.
2. ↑  Ministeri Harakan valtiosihteeriksi demarivaikuttaja Kari Anttila *Uusimaa*.  9.12.2021. Viitattu 12.5.2023.
3. ↑  Kari Anttila ministeri Pia Viitasen valtiosihteeriksi *Opetus- ja kulttuuriministeriö*.  25.4.2014. Viitattu 12.5.2023.
**Tierauha** oli aiemmin käytössä ollut lain antama turva, joka suojasi tiellä kulkijoita.

Vuoden 1734 lain rikoskaaren 21 luku käsitteli tierauhaa. Sen mukaan "Joka lyöden karkaa toisen päälle yleisellä tiellä tahi kadulla, taikka lyöpi ja murtaa rikki matkustawaisen ajokalut, sakoitettakoon neljäkymmentä talaria rauhan rikkomisesta ja tappelusta lain mukaan; palkitkoon myös wahingon." Pykälä kumottiin 1866. 

Viiden talarin sakon joutui maksamaan se, joka huusi ja kiljui yleisellä tiellä, kadulla tai kujalla, tai jos loukkasi toista sanoilla tai muulla tavoin. Puolet sakosta meni ilmiantajalle ja puolet vaivaisille Kuninkaallinen sota-artikla vuodelta 1798 puolestaan määräsi otettavaksi kiinni ja vangittavaksi sen, joka melusi tai pauhasi vahdin luona, kadulla tai torilla.

Vuonna 1752 säädettiin 10 talarin sakko sille, joka ahdisti tai esti posteljoonin, postinpitäjän tai postiratsastajan kulkua, eikä antanut heille puolta tietä. Postiratsastajalla tuli olla vaakuna rinnassa ja hänen tuli hyvissä ajoin antaa merkki postitorvella. Vuoden 1734 laki sääti 40 talarin sakon sille, joka purki tai turmeli siltoja, kaatoi peninkulmapylväitä tai muita tielle asetettuja merkkejä. Tekijä joutui myös korvaamaan vahingon.

Vuoden 1889 rikoslaki sääti 300 markan sakon tai korkeintaan kolmen kuukauden vankeuden sille, joka yleisellä tiellä, kadulla tai kulkuväylällä meluamalla taikka kiroilemalla häiritsi rauhaa. Enintään sadan markan sakko annettiin henkilölle, joka yleisellä tiellä, kadulla tai muulla julkisella paikalla oli juovuksissa ja siksi herätti pahennusta. Vuonna 1959 rangaistuksen suuruudeksi muutettiin 10–100 päiväsakkoa.

Myös maaseudun yleinen järjestyssääntö vuodelta 1928 kielsi meluamisen ja kiroilemisen yleisellä tiellä. Tierauhan nykyaikainen vastine on järjestyslaissa, jossa kielletään järjestyksen häiritseminen yleisellä paikalla. Yleisiä paikkoja ovat muun muassa tiet, kadut ja jalkakäytävät.

Lähteet
-------

1. ↑  Rikoskaari 21:7, kumottu keisarillisella asetuksella taposta ym. 26.11.1866
2. ↑  Rikoskaari 21:8, muutettu asetuksella 26.11.1866
3. ↑  Sota-artikla 31.3.1798, 9:14
4. ↑  Asetus 14.2.1752
5. ↑  Rikoskaari 21:9
6. ↑  Rikoslaki 39/1889, 42:7, kumottu lailla 563/1998
7. ↑  Rikoslaki 39/1889, 43:6, kumottu lailla 491/1968
8. ↑  Laki 253/1959
9. ↑  Asetus joka sisältää maaseudun yleisen järjestyssäännön, 219/1928, 6 §, kumottu järjestyslailla 612/2003, (Wikiaineistossa)
10. ↑  Järjestyslaki (Arkistoitu – Internet Archive)

Rauhat
rauhanrikos · hautarauha · joulurauha · julkisrauha · jumalanrauha · kirkkorauha · kotirauha · kuninkaanrauha · käräjärauha · maanrauha · markkinarauha · naisrauha · tierauha · uskonrauha · koulurauha
Suomen **ympäristöhallinto** muodostuu ympäristöministeriöstä ja TEM:n hallinnonalalla toimivien alueellisten elinkeino,- liikenne- ja ympäristökeskusten ympäristö- ja luonnonvarat -vastuualueista, aluehallintovirastojen ympäristölupavastuualueista, Suomen ympäristökeskuksesta sekä Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskuksesta. Ympäristöministeriö ohjaa Metsähallitusta ja Metsäntutkimuslaitosta luonnonsuojeluasioissa. Maa- ja metsätalousministeriö ohjaa alueellisia ELY:jä sekä Suomen ympäristökeskusta vesivarojen käytön ja hoidon asioissa.

Ympäristöhallinto toimii hyvän elinympäristön aikaansaamiseksi, luonnon toimintakyvyn turvaamiseksi ja asunto-olojen parantamiseksi.

Ympäristöhallinnon osat ja niiden tehtävät
------------------------------------------

Ympäristöhallinnon tehtävänä on edistää kestävää kehitystä ja kansalaisten hyvinvointia.

### Ympäristöministeriö

*Pääartikkeli: Ympäristöministeriö*
### Suomen ympäristökeskus

*Pääartikkeli: Suomen ympäristökeskus*
Suomen ympäristökeskus (Syke) tukee tutkimustoiminnallaan ja asiantuntemuksellaan muuta ympäristöhallintoa sekä muita viranomaisia.

### Aluehallintovirastojen ympäristölupavastuualueet

*Pääartikkeli: Aluehallintovirasto*
Aluehallintovirastojen ympäristölupavastuualueet käsittelevät ympäristönsuojelulain ja vesilain mukaisiin hankkeisiin liittyviä ympäristölupahakemuksia.

### ELY:jen ympäristö- ja luonnonvarat -vastuualue

*Pääartikkeli: Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus*
Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten Y-vastuualueet toimivat paikallisena valvontaviranomaisena omalla alueellaan. Lisäksi ne tarjoavat ympäristöasioihin liittyvää neuvontaa ja tietoa. 

### Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus

*Pääartikkeli: Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus*
Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus ARA myöntää asumiseen ja rakentamisen liittyviä avustuksia, tukia ja takauksia sekä ohjaa ja valvoo ARA-asuntokannan käyttöä. ARA on myös mukana asumisen kehittämiseen ja asuntomarkkinoiden asiantuntijuuteen liittyvissä hankkeissa ja tuottaa alan tietopalvelua.

Aiheesta muualla
----------------

* Ympäristöministeriö
* Suomen ympäristökeskus (SYKE)
* ELY / Y-vastuualue (Arkistoitu – Internet Archive)
* AVI / Y-vastuualue (Arkistoitu – Internet Archive)
* Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus (ARA)
We-Wa, kuuluisa zuñi-käsityöläinen.
**Zuñit** (ashiwit) ovat Yhdysvaltain lounaisosissa elävä intiaanikansa. Zunien kieli ei kuulu mihinkään tunnettuun kielikuntaan.

Kun espanjalaiset kohtasivat zuñit, he asuivat Hawikuhissa ja viidessä–kuudessa muussa pueblokylässä.

Zuñit koostuivat 13:sta matrilineaarisesta klaanista. Zuñit olivat hyvin uskonnollisia muiden pueblointiaanien mukaan. 1800-luvun aliussa zuñi-pueblossa asui noin 10 000. Zuñit lienevät varmemman anasazi-kulttuurin jälkeläisiä. Espajalaiset olivat 1640-luvulla zuñien alueelle saapuessaan pettyneitä, kun eivät löytäneet "seitsemää Cibolan kaupunkia", joista voisi ryöstää kultaa. Nälkiintyneet espanjalaiset voittivat zuñit taistelussa ja asettuivat taloksi zuñien puebloon.

Nykyään zuñi-pueblossa asuu noin 6 000 zuñia. Heimon uskotaan asuneen samalla paikalla 1300 vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Pueblo of Zuni *www.ashiwi.org*. Viitattu 20.12.2022.
2. ↑  Zuni Language and the Zuni Indian Tribe (Zuñi, Shiwi, Ashiwi, Cibola) *www.native-languages.org*. Viitattu 20.12.2022.
3. ↑  Zuni | people | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 20.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  The Zuni – A Mysterious People – Legends of America *www.legendsofamerica.com*. Viitattu 20.12.2022.
**HMS Carlskrona** (runkonumerot M04 ja P04) on Ruotsin laivaston vuonna 1982 valmistunut miinalaiva ja esikunta-alus.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 25. marraskuuta 1977 Karlskronavarvetilta, missä köli laskettiin 8. helmikuuta 1979. Se laskettiin vesille 28. toukokuuta 1980 ja liitettiin laivastoon 19. maaliskuuta 1982.

Aluksen runko on jaettu neljääntoista vesitiiviiseen osastoon. Sen takakannella on helikopterikenttä, mutta ei hangaaria. Aluksella on kaksi taistelunjohtokeskusta Hugin- ja Spica II -luokan ohjusveneiden johtamiseen. Alus on suunniteltu miinalaivana toimimisen lisäksi koululaivaksi, jolloin se kykenee majoittamaan 72 kadettia.

Palvelus
--------

Alus teki ensimmäisen koulutuspurjehduksensa 1982-1983, minkä jälkeen se on tehnyt vuoteen 2002 mennessä kaikkiaan 20 purjehdusta. Alus modernisoitiin 2002, jolloin takakannen 57 millimetrin tykki poistettiin ja helikopterikenttää suurennettiin. Muutoksen jälkeen alukselle voidaan laskeutua myös raskailla helikoptereilla. Samalla sen taistelunjohtojärjestelmät uusittiin ja viestijärjestelmät saatettiin Nato-yhteensopiviksi.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Carlskrona (M04)**.
* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert s. 451
2. 1 2 3  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 285
**Akinori Nishizawa** (s. 18. kesäkuuta 1976 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1997-2002.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1997 | 5 | 2 |
| 1998 | 0 | 0 |
| 1999 | 0 | 0 |
| 2000 | 11 | 6 |
| 2001 | 8 | 1 |
| 2002 | 5 | 1 |
| Yhteensä | 29 | 10 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Kawaguchi |
3 Matsuda |
4 Morioka |
6 Hattori |
8 Mochizuki |
9 Nishizawa |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Morishima |
13 Yanagisawa |
14 Nakamura |
15 Oku |
17 Inamoto |
19 Kubo |
20 Takakuwa |
21 Shimoda |
22 Nakazawa |
24 Myōjin |
26 Kaimoto |
27 Kitajima |
29 Takahara |
30 Ono |
Valmentaja Troussier

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2001
1 Kawaguchi |
2 Uemura |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Inamoto |
6 Hattori |
7 H. Nakata |
8 Morishima |
9 Nishizawa |
10 Miura |
11 Nakayama |
12 Narazaki |
13 Yamashita |
14 Itō |
15 Fujita |
16 K. Nakata |
17 Myōjin |
18 Toda |
19 Kubo |
20 Hato |
21 Ono |
22 Suzuki |
23 Tsuzuki |
Valmentaja Troussier

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Kawaguchi |
2 Akita |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Inamoto |
6 Hattori |
7 H. Nakata |
8 Morishima |
9 Nishizawa |
10 Nakayama |
11 Suzuki |
12 Narazaki |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 K. Nakata |
17 Miyamoto |
18 Ono |
19 Ogasawara |
20 Myōjin |
21 Toda |
22 Ichikawa |
23 Sogahata |
Valmentaja Troussier
**SpaceX Starship integrated flight test 3** eli **IFT-3** oli Starshipin ja Super Heavyn kolmas yhteinen koelento.

Starship pääsi suunnitellun kiindytysvaiheen loppuun asti, jolloin se oli 154 kilometrin korkeudessa ja sen nopeus oli 26 450 km/h. Alus eteni laskeumisvaiheeseen asti, jossa se tuhoutui. Laskeutumisen alkuvaiheessa alus pyöri hitaasti ympäri. Strarlink-satelliittien kautta välittyneessä videokuvassa näkyi alkuvaiheen ilmakehän kuumeneminen plasmaksi. Viimeiset tiedot aluksesta saatiin ajassa T+49 minuuttia. Alus tuhoutui laskeutumisvaiheessa. Vapaalentovaiheen aikana avattiin ja suljettiin rahtiluukku. Myös ajoaineiden siirto testattiin.

Super Heavy saattoi Starshipin onnistuneesti matkaan. Paluuvaiheessa jarrutus ei toiminut suunnitellusti ja se törmäsi mereen. Se pysyi kuitenkin kasassa törmäykseen asti.

Kuva laukaisusta puolinopeudella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tähdet ja avaruus: Laukaisuseuranta - Elon Muskin Starship-raketti teki kolmannen koelennon *www.avaruus.fi*. Viitattu 15.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Watch SpaceX launch Starship, LIVE up close and personal! - Everyday Astronaut
**Juvan lukio** on Etelä-Savossa Juvan kunnassa toimiva lukio. Lukion painopistealueita ovat viestintä ja tutkimus. Lukio sijaitsee Juvan koulukeskuksessa yhdessä peruskoulun yläkoulun kanssa. Opiskelijoita lukiossa on 90.

Historiaa
---------

Juvan yhteiskoulu perustettiin 1946 ja ensimmäiset ylioppilaat sieltä valmistuivat 1962. Juvan kunnan siirryttyä peruskoulujärjestelmään yhteiskoulu muuttui yläasteeksi ja lukioksi vuonna 1974. Juvan lukio sijaitsee edelleenkin samassa rakkennuksessa yläasteen kanssa. Vuodesta 1992 lähtien toiminut lukioteatteri on mahdollistanut opiskelijoiden soveltavan ilmaisun myös taiteellisella saralla.

Vuoden 2021 alkuun mennessä Juvalle rakennetaan uusi koulukampusalue 100-paikkaiselle päiväkodille, yhtenäiskouluksi muuttuvalle peruskoululle, lukiolle ja liikuntakeskukselle. Nykyisen koulukeskuksen tontille nouseva rakennushanke tunnetaan nimellä Martti Talvela -kampus.

Lähteet
-------

1. ↑  Juvan karttapalvelu: Juvan lukion sijainti Juvan kunta & Karttatiimi. Viitattu 13.6.2019.
2. ↑  Arkistoitu kopioLukio Juvan kunta, juva.fi.  Arkistoitu 14.6.2016. Viitattu 13.6.2019.
3. 1 2 3  Perustietoja juvanlukio.fi
4. ↑  Martti Talvela -kampus Juvan kunta, juva.fi. Viitattu 14.6.2019.
**Oumar Tatam Ly** (s. 28. marraskuuta 1963 Pariisi) on malilainen taloustieteilijä. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2013–2014.

Oumar Tatam Ly syntyi matemaatikko Ibrahima Lyn ja historioitsija Ly Madina Tallin perheeseen. Hän suoritti taloushistorian maisterintutkinnon Sorbonnessa ja taloustieteen tutkinnon Cergy-Pontoisen kauppakorkeakoulussa. 

Ly aloitti työuransa Maailmanpankissa ja Malin presidentin sihteeristössä ja siirtyi Länsi-Afrikan keskuspankkiin BCEAO:hon vuonna 1994. Hän työskenteli pankin rahoitustoiminnan johtajana vuodesta 2000 ja emissio-, kirjanpito- ja finanssiosaston johtajana vuodesta 2007. Vuoden 2009 alussa Ly nimitettiin BCEAO:n Malin johtajaksi. Vuonna 2012 hänestä tuli pankin johtajan neuvonantaja.

Ly osallistui Ibrahim Boubacar Keïtan talousohjelman laatimiseen vuoden 2013 presidentinvaaleissa. Voitettuaan vaalit Keïta nimitti politiikan ulkopuolelta tulleen Lyn pääministeriksi syyskuussa 2013. Ly jätti eronpyyntönsä huhtikuussa 2014, jolloin Keïta nimitti hänen tilalleen Moussa Maran. Pääministerikautensa jälkeen Ly palasi entiseen tehtäväänsä BCEAO:hon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Qui est qui? Oumar Tatam Ly *aBamako*. Viitattu 27.11.2019.
2. ↑  Qui est vraiment le Premier ministre Oumar Tatam Ly? *Jeune Afrique*. Viitattu 27.11.2019.
3. ↑  Oumar Tatam Ly *Malijet*.  Arkistoitu 17.12.2019. Viitattu 27.11.2019.
4. ↑  La primature du Mali de 1960 à nos jours: 20 premiers ministres dont 6 sous IBK *Maliweb*. Viitattu 27.11.2019.