recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tolkien ja Kalevala** on Jyrki Korpuan kirjoittama kirjallisuudentutkimuksen alaan lukeutuva tietokirja, joka käsittelee fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin ja *Kalevalan* suhdetta. Kirjan on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 2022.

Tolkien on maailman tunnetuin fantasiakirjailija ja modernin fantasiakirjallisuuden isä. Teoksessa käsitellään sitä, mistä hän ammensi inspiraationsa. Kirja valottaa myös, miten suomen kieli ja *Kalevala* liittyvät Tolkienin luomien hobittien, haltioiden ja kääpiöiden kansoittamaan fantasiamaailmaan.

Kirjailijanuransa ohella Tolkien oli myyttejä rakastava kielitieteilijä ja Oxfordin yliopiston professori. Hän haltioitui *Kalevalasta*, opiskeli suomea ja hyödynsi *Kalevalan* sanastoa omissa kirjoituksissaan. *Tolkien ja Kalevala* selvittää, minkälainen on Kalevalan vaikutus Tolkienin tarinoiden ja maailman taustalla.

Taustaa
-------

Fantasiakirjallisuuteen erikoistunut kirjallisuudentutkija Jyrki Korpua oli kirjan julkaisun aikaan tutkinut Tolkienin kirjallisuutta kaksi vuosikymmentä. Korpuan mukaan *Kalevalan* merkitystä Tolkienin tekstien vaikuttimena ei ole tiedostettu riittävissä määrin, sillä muita länsimaalaisille yleisöille tutumpia myyttiaineistoja on helpompi Tolkienin tekstien taustalla. Korpua on todennut, että suuri osa Tolkienin tutkijoista tai Tolkienin fantasiakirjallisuutta pohtivista harrastajista tulee angloamerikkalaisesta maailmasta, jossa *Kalevala* on vieras.

Sisältö
-------

Korpua tuo teoksessaan esiin miten *Kalevala* vaikutti Tolkienin teosten teemoihin, hahmoihin ja kieleen. Korpuan näkee, että *Kalevala* oli merkittävä Tolkienille. Tolkienin fantasiamaailma rakentuu moninaisista tausta-aineistoista ja kirjailijan luomistyöstä, mutta se on silti monin tavoin kalevalainen. *Kalevalan* sankaruuden malli, kalevalaiset tarinakokonaisuudet sekä kalevalaisen kerronnan vaikutus näkyvät Tolkienin fantasiassa. Musiikin, laulun ja sanan mahti sitoo niin *Kalevalaa* kuin Tolkienin fantasiakirjallisuuttakin. Se on etenkin esteettinen malli, mutta siitä löytyy myös selkeitä esimerkkejä. *Kalevalassa* kertoja laulaa kuulijoilleen totuudet maailmasta, Tolkienilla *Ainurit* soittavat maailman todeksi. *Silmarillionissa Kalevalan* sampo vertautuu jalokiviin, joihin on kiinnittynyt koko Keski-Maan kohtalo. *Taru sormusten herrasta* -kirjan lopussa suurin sankari Frodo Reppuli ei saa rauhaa omilla maillaan, vaan matkaa pois, kuten Väinämöinen *Kalevalassa* konsanaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tolkien ja Kalevala *kirjat.finlit.fi*. Viitattu 15.12.2023.
2. 1 2  Marianne Hiirsalmi: Tolkien ja Kalevala -uutuuskirja avaa fantasian suurnimen suhdetta kansalliseepokseemme *SKS Kirjat*.  7.9.2022. Viitattu 15.12.2023.
**Lindoksen teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Lindoksen kaupungissa Rodoksen saarella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisessä Líndoksen kylässä sen akropoliin eli linnavuoren lounaisrinteessä.

Lindoksen teatterin rauniot akropoliin rinteessä.
Lindoksen teatteri rakennettiin 300-luvulla eaa. Se oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra ja sen takana skene eli näyttämörakennus. Rakennuksen halkaisija oli noin 28 metriä. Teatterin katsomossa arvioidaan olleen tilaa noin 1 800–2 000 hengelle. Katsomon istuimet oli kaiverrettu linnavuoren rinteeseen. Katsomossa oli 26 penkkiriviä, joista 19 oli diazoman eli poikittaisen käytävän alapuolella ja seitsemän riviä sen yläpuolella. Kolme alimmaista riviä oli varattu merkkihenkilöille.

Nykyään teatterin katsomon istuimista on säilynyt parhaiten keskiosa, joka oli kaiverrettu suoraan akropoliin kallioon. Teatterin lähellä sijaitsi sen eräänlaiseksi laajennokseksi rakennettu Tetrastoon eli "neljän stoan" (pylväshallin) rakennus, jota käytettiin uskonnollisiin toimituksiin.

Teatteria on kunnostettu vuodesta 2012 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Rhodes (including Ialysos, Kameiros, Lindos, Vroulia, the city of Rhodes, Mt. Atabyrion) Dodecanese, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Acropolis of Lindos *Greek Travel Pages*. Viitattu 8.5.2017.
3. ↑  "Lindos", *Greek Island Hopping 2008*, s. 424–426 ja karttasivu. Thomas Cook Publishing, 2008. ISBN 978-1-84157-839-2.
4. ↑  Acropolis of Lindos *Rhodes Guide*. Viitattu 8.5.2017.
5. ↑  Lindos Acropolis *Greeka.com*. Viitattu 8.5.2017.
6. ↑  Ancient Theater of Lindos Diazoma – Citizens for the Ancient Theatres.  Arkistoitu 1.12.2013. Viitattu 8.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lindoksen teatteri** Wikimedia Commonsissa
**Kovan onnen lapsia** on Minna Canthin näytelmä vuodelta 1888. Sen julkaisi painettuna Edlund. Se oli Canthin neljäs näytelmä, joka esitettiin näyttämöllä. Sitä aloittaessaan Canthilla oli tarkoitus luoda suuri yhteiskunnallinen näytelmä. Näytelmän keskushahmo on työmies Topra-Heikki, jota Viljo Tarkiainen on kutsunut Suomen kirjallisuuden ensimmäiseksi kommunistiksi.

Aiempi tutkimus on pitänyt Kaarlo Bergbomin merkitystä näytelmän synnyssä suurena. Minna Maijala on kuitenkin osoittanut, että Canth oli paljon luultua itsenäisempi ja noudatti sitä kirjoittaessaan omia esteettisiä mieltymyksiään. Näytelmästä on säilynyt ennen lopullista käsikirjoitusta viisi versiota.

Näytelmän ensiesitys 8. marraskuuta 1888 Suomalaisessa Teatterissa aiheutti suuren kohun, jota Canth hämmästeli Emilie Bergbomille. Esityksiä ei enää jatkettu, sillä sen tapahtumat olivat katsojille liikaa, ja teatterin johto pelkäsi menettävänsä valtion tukirahat. Eritystä paheksuntaa herätti, että köyhä kansa tavoitteli parempaa osaa ja tapahtumat oli sijoitettu silloiseen nykyaikaan. Se saattaisi jopa horjuttaa yhteiskunnan perustuksia, ajateltiin. Seuraava esitys oli vasta vuonna 1904.

Vaikka vaikutti siltä, ettei Canth pannut pahakseen esitysten loppumista, hän antoi kuitenkin seuraavan näytelmänsä, ruotsiksi kirjoittamansa Sylvi-näytelmän, Ruotsalaiselle teatterille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Miten syntyi Kovan onnen lapsi *Minnan Salonki*.  Arkistoitu 19.4.2016. Viitattu 4.4.2016.
2. ↑  Hypén, Tarja-Liisa: Totuus esiin.  *HS TEEMA*, 2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kovan onnen lapsia ladattavana versiona (pdf)
Näkyvän valon spektrin likimääräinen esitys (näyttötekniikan rajoittamana).
Elohopeahöyrylampun valoa prisman taittamana.
**Näkyvän valon spektri** tarkoittaa valon aallonpituusalueen silmin nähtävissä olevaa värijakaumaa. Valon spektri tulee näkyviin esimerkiksi valon kulkiessa prisman läpi: prismassa valon eri aallonpituudet taittuvat eri tavoin ja silmä erottaa ne eri värisinä. Eräänlaisena luonnon prismana toimii vesipisara. Valo taittuu vesipisarassa, ja tuloksena on sateenkaari.

Maapallon ilmakehä päästää läpi sähkömagneettista säteilyä näkyvän valon alueella sekä huomattavasti matalamman taajuuden alueella radioaaltoja. Ihminen ja suurin osa muista eläimistä kykenevät havaitsemaan näkyvää valoa ja käyttämään hyväkseen värispektriä asioiden tunnistamiseen näköaistin avulla.

Näkyvän valon lyhytaaltoinen pää on violetti ja pitkäaaltoinen punainen. Näkyvä valo kattaa aallonpituusalueen 380–750 nm. Ihmissilmän herkkyys on suurin 555 nanometrissä, mikä vastaa vihreää valoa. Yksittäisen valon aallonpituuden aiheuttama väriaistimus muuttuu violetista punaiseen, kun aallonpituus muuttuu 400–700 nm.

| Väri | Aallonpituus nanometriä (nm) | Taajuus THz |
| --- | --- | --- |
| violetti | ~ 380–430 nm | ~ 790–700 THz |
| sininen | ~ 430–500 nm | ~ 700–600 THz |
| syaani | ~ 500–520 nm | ~ 600–580 THz |
| vihreä | ~ 520–565 nm | ~ 580–530 THz |
| keltainen | ~ 565–590 nm | ~ 530–510 THz |
| oranssi | ~ 590–625 nm | ~ 510–480 THz |
| punainen | ~ 625–740 nm | ~ 480–405 THz |

Spektrissä näkyvän valon viereisiä alueita ovat lähimpinä ultravioletti ja infrapuna. 

Spektri harmaalla taustalla (likimääräinen esitys näyttötekniikan rajoittamana).

Katso myös
----------

* Väri
* Väriaisti

Lähteet
-------

1. ↑  Cecie Starr: Biology: Concepts and Applications. Thomson Brooks/Cole, ISBN 053446226X

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Näkyvän valon spektri** Wikimedia Commonsissa
**Rhodoksen odeion** oli antiikin aikainen odeion eli musiikki- ja lauluteatteri Rhodoksen kaupungissa samannimisellä saarella (nyk. Ródos) Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat kaupungin akropoliin arkeologisella alueella nykyisen Ródoksen kaupungin länsilaidalla.

Rhodoksen odeion rakennettiin hellenistisellä kaudella 200- tai 100-luvulla eaa. Se sijaitsee akropoliin eli yläkaupungin itäisen tukimuurin laidalla Rhodoksen stadionin pohjoispään länsisivulla. Odeion on rakennettu harvinaiseen neliömäiseen muotoon, jossa katsomon istuinrivit ovat kuitenkin normaalilla tavalla puolikaaren muodossa. Keskellä on ympyränmuotoinen *orkhestra*. Katsomossa on ollut tilaa 800 henkilölle.

Antiikin aikana odeionia käytettiin oletettavasti paitsi musiikkiesityksiin myös läheiseen gymnasioniin liittyneeseen retoriikan opetukseen. Odeion on kokonaisuudessaan ennallistettu italialaisten suorittamien kaivausten yhteydessä vuosina 1912–1945, ja sen rakenteet ovat pääosin uutta marmoria. Sitä käytetään nykyisin musiikki- ja teatteriesityksiin kesäisin.

Rhodoksen odeion. Taustalla vasemmalla Rhodoksen stadion.

Lähteet
-------

1. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Rhodes (including Ialysos, Kameiros, Lindos, Vroulia, the city of Rhodes, Mt. Atabyrion) Dodecanese, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  "Rhodes", *The Greek Islands*, s. 180–197. Eyewitness Travel. London, New York, Melbourne, Munich and Delhi: DK, 2013. ISBN 978-1-40938-631-5.
3. 1 2  Ακρόπολη Ρόδου: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 8.4.2016. Viitattu 8.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rhodoksen odeion** Wikimedia Commonsissa
**Pälvi Pulli** on Suomessa syntynyt, nykyään Sveitsissä asuva virkamies. Hän on toiminut Sveitsin puolustusministeriön turvallisuuspoliittisen osaston ylijohtajana vuodesta 2018 alkaen.

Pulli on kotoisin Jyväskylästä. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Pulli muutti Sveitsiin alunperin kesätöihin, mutta sitten jäi opiskelemaan ja asettui maahan. Sveitsissä hän on työskennellyt muun muassa poliisi- ja oikeusministeriössä sekä poliisivirastossa. Vuonna 2018 hänet nimitettiin puolustusministeriön turvallisuuspoliittisen osaston ylijohtajaksi, joka toimii Sveitsin hallituksen ylimpänä neuvonantajana puolustuspolitiikassa. Pulli on saanut Sveitsissä huomiota etenkin liittyen Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Turtiainen, Suvi: Sveitsin korkein puolustuspoliittinen neuvonantaja on nainen Suomesta – "Hänelle Venäjä on vanha kauhu" *Helsingin Sanomat*.  6.12.2023. Viitattu 6.12.2023.
2. ↑  Pulli, Pälvi: Miksi Sveitsin reaktio eroaa Suomen reaktiosta? *Maanpuolustus-lehti*.  14.3.2023. Viitattu 6.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauhanen, Anna-Liisa: Sveitsi ja Suomi hankkivat samaan aikaan hävittäjiä, ja Sveitsin hävittäjät hankkii nainen Suomesta *Helsingin Sanomat*.  11.8.2019.
Poíkilo  
Ποικίλο ΌροςPoíkilo-vuori idästä Ateenasta nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Länsi-Attika, Attika, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
465 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
38° 02′ 08″ P, 23° 39′ 19″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Poíkilo** (kreik. Ποικίλο Όρος, *Poíkilo Óros*), antiikin **Poikilon Oros** (m.kreik. Ποικίλον ὄρος, "Kirjava vuori", lat. *Poecilon*), on vuori Attikassa Keski-Kreikassa. Sen korkeus on noin 465 metriä.

Poíkilo-vuori sijaitsee Ateenan metropolialueen ja Attikan tasangon länsilaidalla ja Thriásion tasangon itäpuolella. Sen pituus on noin 11 kilometriä. Vuoren eteläpuolella sijaitsee Aigáleo-vuori, jonka jatke se on. Vuoria erottaa Athinón-valtakatu. Kauempana Poíkilo-vuoren pohjoispuolella sijaitsee Párnitha-vuori. Lounaispäässä vuori päättyy Eleusiinlahteen.

Vuoren juurella sijaitsevat muun muassa Kamateró, Petroúpoli, Peristéri, Chaïdári ja Skaramagkás.

Lähteet
-------

1. ↑  Poikilo Oros *Athens, Region of Attica*.  Arkistoitu 20.10.2016. Viitattu 19.9.2016.
**Cetartiodactyla** on ryhmä eläintaksonomiassa, johon kuuluu nykyisten sorkkaeläinten ja valaiden yhteinen kehityslinja. Sorkkaeläimet ovat evoluution myötä sopeutuneet elämään metsissä, savanneilla, autiomaissa ja vuoristoissa kun taas valaat ovat sopeutuneet elämään merissä. Nykyiset valaat ovat pitkälti sopeutuneet vesielämään ja niiden luurangot muistuttavat vain vähän sorkkaeläinten luurankoja. Kuitenkin ensimmäiset valaiden kehityslinjan muinaisvalaat muistuttivat paljolti sorkkaeläimiä. Ne olivat nelijalkaisia ja pystyivät kävelemään kuivalla maalla. Niiden jaloissa oli sekä sorkkaeläimille tyypillisiä piirteitä että vesieläimille tyypillisiä piirteitä. Muinaisvalaiden kehitys lantion ja raajojen osalta tapahtui vähitellen ja lopulta raajat katosivat ja valaille kehittyivät evät.

Lähteet
-------

1. ↑  Alison Poor: Cetartiodactyla, Cetaceans and Artiodactyls *Animal Diversity Web*. University of Michigan. Viitattu 17.11.2023. (englanniksi)
2. ↑  Anniina Wallius: Muinaisvalas käveli ja ui - jokaisessa varpaassa oli kavio ja välissä räpylät  9.4.2019. Yle. Viitattu 17.11.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q27850
* Wikispecies: Cetartiodactyla
* ADW: Cetartiodactyla
* BioLib: 20876
* EoL: 46559234
* Fossilworks: 71830
* WoRMS: 370511

 |

 |
**Teuvo Henrik Virtanen** (10. elokuuta 1935 – 13. lokakuuta 2016) oli suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu. Hän edusti vuoteen 1955 Marttilan Murtoa ja sittemmin Turun Urheiluliittoa. Hän oli pituudeltaan 172 cm.

Virtanen voitti 3 000 metrin estejuoksun Suomen-mestaruuden Helsingissä 1959 ajalla 8.56,2. Hän saavutti samassa lajissa SM-hopeaa 1960, 1961 ja 1962 sekä SM-pronssia 1957. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 1 500 metrin viestissä hopeaa 1961 ja 1962 sekä pronssia 1963 ja 1965. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti lyhyellä matkalla 1960 pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 1 500 metrin estejuoksussa hopeaa 1962.

Virtanen edusti Suomea viidessätoista 3 000 metrin estejuoksun maaottelukilpailussa ja kahdesti Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa vuosina 1959–1963. Hän voitti maaottelujuoksun Helsingissä elo- ja syyskuussa 1959, Pariisissa syyskuussa 1960 ja Tarttossa kesäkuussa 1963.

Virtanen teki 3 000 metrin estejuoksuennätyksensä 8.46,6 Helsingissä 6. heinäkuuta 1962.

Lähteet
-------

1. ↑  Teuvo Henrik Virtanen *BillionGraves*. Viitattu 6.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Teuvo Virtanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Curia Regis** on latinankielinen termi, joka tarkoittaa "kuninkaallista neuvostoa" tai "kuninkaan hovia". Curia Regis oli keskiajan Englannissa maanomistajien (*tenants-in-chief*) ja kirkko-oppineiden neuvosto, joka neuvoi Englannin kuningasta lainopillisissa asioissa. Se korvasi anglosaksisen edeltäjänsä witenagemotin sen jälkeen kun normannit olivat vallanneet Englannin vuonna 1066.

Vilhelm Valloittaja toi Englantiin kotimaansa Normandian feodaalisen järjestelmän. Hän myönsi tärkeimmille sotilaallisille kannattajilleen maa-alueita, jotka puolestaan myönsivät maata omille kannattajilleen. Näin syntyi feodaalinen hierarkia. Maanomistajia, jotka saivat alueensa suoraan kuninkaalta kutsuttiin nimellä *tenants-in-chief* (tenant = maanvuokraaja) ja heidän omistamiaan maita kutsuttiin nimellä *manor* (tilus, kantatila). Vilhelm I hallitsi yksinvaltiaana, mutta kuin itsestäänselvyytenä hän halusi kuulla Curia Regisin neuvoja ennen lakien säätämistä.

Curia Regisistä muotoutui vähitellen 1200-luvulla parlamentti.
**Lajos Garam** (s. 10. kesäkuuta 1939 Eger) on unkarilaissyntyinen suomalainen viulutaiteilija, sellotaiteilija Károly Garamin veli.

Garam on opiskellut viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa, Kölnin musiikkikorkeakoulussa, Brysselin konservatoriossa sekä Budapestin Liszt-akatemiassa. Hän on osallistunut useille mestarikursseille. Garam suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1990.

Lajos Garam on ollut Radion sinfoniaorkesterissa viulistina 1961–1964, Kotkan kaupunginorkesterissa I konserttimestarina 1965–1967 ja Jyväskylän kaupunginorkesterissa I konserttimestarina 1967–1970. Garam toimi viulunsoiton lehtorina Turun konservatoriossa 1970–1973 ja Bergenin konservatoriossa 1973–1975. Sibelius-Akatemian viulumusiikin ja viulupedagogiikan opettajana hän toimi vuodesta 1973 ja lehtorina vuodesta 1978. Solistisen osaston johtajana Garam oli vuosina 1993–1996 sekä jousisoitinpedagogiikan vastuuhenkilönä 1973–1991.

Garamille on myönnetty Sibelius-Akatemian Martin Wegelius -mitali suomalaisen viulupedagogiikan kehittämisestä.

Lajos Garam ja Peppina von Deringer olivat lapsilaulajina mukana Georg Malmsténin lasrenlaulun "Jänöjussin mäenlasku" levytyksessä vuonna 1952.

Hänen veljensä on Marton Garam, joka on levylaulaja ja esiintyy myös nimellä Martti Garam.

Levytyksiä
----------

* *Jänöjussin mäenlasku* (laulajana yhdessä Georg Malmsténin ja Peppiinan kanssa 1952)
* *Sanaton laulu* (1977)
* *Cantabile* (1980)
* *Pieni iltasoitto* (1985)

Kirjallisia julkaisuja
----------------------

* Lahjakkaan viulistin kasvatus 2000

The Upbringing of a Talented Violinist 2001

* Jousen taikaa 1995
* Viulun mestareita 1985
* Viulunsoiton opetus 1984
* Viulunsoiton peruskysymyksiä 1972
* Influence of the spatial-temporal structure of movement on intonation during changes of position in violin playing, 1990

Cantabile, viulistin elämää 2007
Pythagoraan matkassa 2011
Tuli,tuuli ja tyhjyys 2011
Juoksun henki 2013
Sir Roberto haastaa kohtalon 2014
Kirjeitä Quintukselle 2016

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |



1. ↑  Sakari Warsell: *Georg Malmstén – Suomen iskelmäkuningas*, s. 673. Porvoo-Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-27300-7.
**Janne "Jansku" Kuusela** on suomalainen muusikko, joka on ollut Liekki-yhtyeen laulaja-kitaristi ja myös säveltäjä ja sanoittaja. Sitä ennen hän vaikutti Karkkiautomaatissa vuosina 1993–1998 ja oli myös Tehosekoittimen ensimmäinen laulaja 1991–1992. Lisäksi Kuusela oli mukana yhtyeessä Cry Bar.

Kuuselaa on kutsuttu jopa musiikilliseksi neroksi, hänen tajunnanvirtana tekemiä laulutekstejään puolestaan on pidetty vaikeaselkoisina.

Ranka Kustannuksen omistaja Riku Pääkkösen mukaan Kuusela teki hänen kanssaan sopimuksen sooloalbumin julkaisemisesta vuonna 2013. Taiteilijanimeä **Jansky** käyttänyt Kuusela julkaisikin "Forest"-nimisen kappaleen Spotifyssa, mutta hän veti sen melkein heti takaisin, koska se ei ollut hänen mielestään sittenkään tarpeeksi hyvä. Pääkkösen mukaan Kuuselalla oli tekeillä albumillinen Liekki-henkistä elektronista rytmimusiikkia. Ensimmäiset demot olivat hyviä, mutta projekti paisui ja levisi lopulta käsiin. Sooloalbumia ei koskaan julkaistu, vaan levytyssopimus purettiin kahden vuoden kuluttua.

Diskografia
-----------

### Karkkiautomaatti

* *Karkuteillä* (1994)
* *Kaksi-nolla* (1996)
* *Suudelmilla* (1998)

### Liekki

* *Magio* (2001)
* *Korppi* (2003)
* *Rajan piirsin taa* (2005)
* *Kalliot leikkaa* (2007)
* *Hyönteinen* (2008)
* *Paimen* (2010)

### Cry Bar

* *We Built This Ship* (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Liekki: Korppi (Ranka)  22.5.2013. Sue.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 16.10.2014.
2. ↑  We Built This Ship  11.8.2011. Helsingin Sanomat. Viitattu 16.10.2014.
3. ↑  Top 100 mahlanjuoksuttajat – 2000-luvun nerot #74 Janne Kuusela  27.6.2011. Nuorgam. Viitattu 16.10.2014.
4. ↑  Syvä suomalainen Liekki  1.3.2005. Rytmi. Viitattu 16.10.2014.
5. ↑  Antti X Antti: 69. Viisi ohjetta Lost in Musiciin valmistautuville & Jansku Kuusela, mitä tapahtui? *Spotify*.  2019. Viitattu 24.3.2023.
**Bahai-usko** on vähemmistöuskonto Suomessa, joka saapui maahan 1900-luvulla.

Historia
--------

Bahai-usko tuli Suomeen eri lähteiden mukaan 1920-luvulla tai 1930-luvun lopulla amerikansuomalaisten mukana. Säännöllinen toiminta aloitettiin vuonna 1938, mutta ensimmäinen järjestö, *Helsingin Bahai Seura ry*, perustettiin vuonna 1952. Vielä tässä vaiheessa useimmat jäsenet eivät ajatelleet järjestöä erillisenä uskontona.

1960-luvun alussa perustettiin paikallishallinnot Tampereelle, Lahteen ja Turkuun, ja valtakunnallinen seura rekisteröitiin uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 1963 nimellä *Suomen Bahai-yhdyskunta*. 1970-luvulla yhdyskunta aloitti aktiivisen lähetystyön muun muassa lentolehtisin ja musiikkiryhmien esityksillä, ja yhdyskunnan jäsenmäärä kaksinkertaistui vuosien 1972 ja 1973 aikana.

Nykyään
-------

Vuonna 2020 yhteiskunnalla oli 653 jäsentä. Suomen Bahai-yhdyskunnan ei-uskonnollisia yhteistyökumppaneita ovat olleet mm. Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Suomen YK-liitto, Suomen Punainen Risti ja Unicef.

Tunnettuja suomalaisia bahaita:

* Arman Alizad (vaatturi ja juontaja)
* Aram Aflatuni (juontaja-toimittaja)
* Soheila Mikkonen (bahai-yhteisön tiedottaja ja toimittaja)

Lähteet
-------

* Heino, Harri: *Mihin Suomi tänään uskoo*. Helsinki: WSOY, 1997. ISBN 951-0-27265-5.
* Ketola, Kimmo: *Uskonnot Suomessa 2008. Käsikirja uskontoihin ja uskonnollistaustaisiin liikkeisiin*. Tampere: Kirkon tutkimuskeskus, 2008. ISBN 978-951-693-287-6.

### Viitteet

1. 1 2 3  Heino 1997, s. 311.
2. 1 2  Ketola, s. 233.
3. ↑  Suomen Bahá’í-yhteisö *Uskonnot Suomessa*.  2023. Viitattu 12.11.2023.
4. ↑  Bahá’í-uskon historia Suomessa *Suomen bahá’í-yhteisö*.  2023. Viitattu 12.11.2023.
5. ↑  Alizad, Arman: Reilu meininki *City-lehti*.  nro 2/2008. Viitattu 6.8.2010.
6. ↑  Lapsikin osaa neuvotella Iltalehti. Viitattu 31.7.2010.
7. ↑  Arto Nyberg 11: 23.3.2009 Yle. Viitattu 31.7.2010.
**Sovetakan Hajastan** (Սովետական Հայաստան, "Neuvosto-Armenia") oli Armenian pääkaupungissa Jerevanissa vuosina 1920–1990 ilmestynyt armeniankielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin vuonna 1920 nimellä *Komunist* (Կոմունիստ, "Kommunisti"). Se sai nimen *Khorhrdajin Hajastan* (Խորհրդային Հայաստան, "Neuvosto-Armenia") vuonna 1921. Nimi muutettiin muotoon *Sovetakan Hajastan* vuonna 1940 ja jälleen muotoon *Khorhrdajin Hajastan* vuonna 1989.

*Sovetakan Hajastan* oli Armenian kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Armenian sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein sanomalehti, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa venäjänkielinen *Kommunist*, azerinkielinen *Sovet Ermənistanı* ja kurdinkielinen *R’ya t’eze*. Kuudesti viikossa julkaistun lehden painosmäärä oli 256 000 kappaletta vuonna 1975.

Lehti sai nimen *Hajastan* (Հայաստան, "Armenia") vuonna 1990. Se muuttui vähitellen viikkolehdeksi ja vuonna 2013 aikakauslehdeksi. Julkaisijana toimi Armenian tasavaltalaispuolueen keskuskomitea.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Haikakan sovetakan hanragitaran, hator 10*, s. 526. Jerevan: Hai sovetakan hanragitaran hrataraktšhutyun, 1984. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Sovetakan Hajastan *Union Catalog of Armenian Continuing Resources*. Viitattu 18.12.2023.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 2*, s. 238. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1970.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 24, kniga I*, s. 21. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1976.
5. ↑  Hajastan *Union Catalog of Armenian Continuing Resources*. Viitattu 18.12.2023.
**Juho (Jussi) Alfred Järveläinen** (18. heinäkuuta 1879 Joroinen – 24. maaliskuuta 1945) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä.

Jussi Järveläisen vanhemmat olivat maakauppias, siltavouti Kalle Johannes Järveläinen ja Maria Ripatti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 Vaasan reaalilyseosta. Hän opiskeli pari vuotta Helsingin yliopistossa, mutta siirtyi sitten lehtialalle.

Järveläinen oli aluksi työssä *Vaasa*-lehden toimituksessa, jossa hän hoiti ajoittain myös päätoimittajan tehtäviä. Vuonna 1906 hän siirtyi Tampereella ilmestyneen *Aamulehden* reportteriksi ja ulkomaanosaston toimittajaksi. Järveläinen muutti 1909 Helsinkiin ja oli Suomalaisen Uutistoimiston ja sen seuraajien Sanomalehtien Tietotoimiston ja Suomen Tietotoimiston palveluksessa. Vuodesta 1924 lähtien hän oli valtioneuvoston asioiden toimittajana. Järveläinen avusti myös muun muassa *Helsingin Sanomia* venäjänkielen kääntäjänä ja suomensi ruotsin ja saksan kielistä romaaneja. Hän oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton jäsenenä liiton perustamisesta lähtien.

Järveläinen kuoli maaliskuussa 1945 sydänkohtaukseen. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1900, matrikkelinumero 26979 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Toimittaja Jussi Järveläinen 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 18.06.1939, nro 161, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 26.03.1945, nro 82, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Billion Graves : Jussi Alfred Järveläisen hauta Hietaniemen hautausmaalla
**Svalta** on tuotantovaiheessa oleva koominen jännitys- tai kauhuelokuva.

*Svalta* kertoo perheen lomasta saarella, jonne on päätynyt myös karkuteillä oleva sarjamurhaaja. Svalta on elokuvassa esiintyvän kuvitteellisen saaren nimi.

Elokuvan on käsikirjoittanut Nick Frost, joka näyttelee myös pääroolin. Toista pääosaa näyttelee irlantilainen näyttelijä, kirjoittaja ja stand-up-koomikko Aisling Bea. Elokuvan ohjaavat hollantilaiset koomikot Steffen Haars ja Flip van der Kuil.

Elokuva kuvattiin Suomessa Tampereen seudulla. Kuvauspaikkoja olivat muun muassa Hiedanrannan Möljän laituri Lielahdessa, Tyrvään Pyhän Olavin kirkon maisemat sekä Ilkon kurssikeskuksen alueella Kangasalla oleva Wanha huvila. kuvauksia tehtiin myös Tampereen Tammelassa sijaitsevassa Vanha Ike -ravintolassa. Kuvaukset päättyivät lokakuussa 2023.

Elokuvan tuotantoyhtiö on XYZ Films, joka on tuottanut myös Tampereella vuonna 2020 kuvatun *Dualin*. 

Elokuvan rahoittaa XYZ yhteistyössä IPR.VC:n kanssa. IPR.VC on suomalainen pääomarahasto. Lisäksi elokuvaa ovat tukeneet Creativity Media, Business Finland, Business Tampere ja Tampereen kaupunki.

Lähteet
-------

1. ↑  Andreas Wiseman: Nick Frost & Lena Headey To Play Stranded Couple Up Against A Serial Killer In Thriller ‘Svalta’ *Deadline*.  22.9.2022. Viitattu 9.11.2023. (englanniksi)
2. 1 2  British Comedy Guide: Nick Frost and Lena Headey to star in Scandi comedy horror film Svalta *British Comedy Guide*.  22.9.2022. Viitattu 9.11.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Tampere mainittu Hollywoodissa: tunnetut paikat pääsivät uuteen sarjamurhaajasta kertovaan elokuvaan *Yle Uutiset*.  9.11.2023. Viitattu 9.11.2023.
4. ↑  John Squires: ‘Svalta’ – Horror Movie Starring Nick Frost Has Wrapped Production; Frost Also Wrote the Script *Bloody Disgusting!*.  6.11.2023. Viitattu 9.11.2023. (englanniksi)
5. 1 2  John Squires: ‘Svalta’ – Horror Movie Starring Nick Frost Has Wrapped Production; Frost Also Wrote the Script *Bloody Disgusting!*.  6.11.2023. Viitattu 9.11.2023. (englanniksi)
6. ↑  Louhimiehen Tuntematon toi niin "erinomaisen tuoton", että sijoittajat laittavat nyt rahojaan kotimaisiin elokuviin *Yle Uutiset*.  12.9.2020. Viitattu 9.11.2023.
**Billebeino** (Billebeino Clothing and Accessories Oy) on suomalainen vaatemerkki, joka perustettiin vuonna 2014. Billebeino on nimetty perustajansa, entisen NHL-jääkiekkoilija **Ville Leinon** mukaan. Leino on Billebeinon vaatemallistojen pääsuunnittelija ja yrityksen hallituksen jäsen. Billebeinon toimitusjohtajana ja toisena hallituksen jäsenenä toimii Leinon ystävä ja yrityksen toinen perustaja, **Juhani Putkonen**.

Mallistot
---------

Billebeinon vaatteet ja asusteet on suunniteltu sopimaan kaikille käyttäjän sukupuolesta riippumatta.

#### Yhteistyömallistot

Billebeinon yhteistyömallistot on suunniteltu yksinoikeudella myytäväksi ulkopuoliselle yhteistyökumppaneille, ja ne ovat myynnissä myös Billebeinon verkkokaupassa.*lähde?*

Billebeino on tehnyt yhteisiä mallistoja Hartwall Original Long Drink -alkoholibrändin kanssa. Se on julkaissut myös Mustanaamio-sarjakuvahahmon yhteistyömalliston.

Tuotanto ja myynti
------------------

Billebeinon tuotteiden valmistus tapahtuu muun muassa Virossa, Portugalissa ja Kiinassa. Yhtiö kertoo panostavansa vahvasti kierrätysmateriaaleihin.

Suuri osa tuotteista myydään yhtiön omassa verkkokaupassa. Kesäkuussa 2018 Billebeinolla oli oman verkkokaupan lisäksi noin 25 kotimaista jälleenmyyjää.*lähde?*

Historia
--------

Ville Leino perusti Billebeinon vuonna 2014 tehdessään vielä aktiivista ammattilaisuraa jääkiekon parissa. Jääkiekkouran päätyttyä vuonna 2017 Leino alkoi keskittyä täysipäiväisesti Billebeinon vaatemallistojen suunnitteluun.

Liikevaihto
-----------

Billebeino teki vuonna 2017 liikevaihtoa 1,7 miljoonaa euroa ja kasvatti liikevaihtoaan edellisvuodesta 148 prosenttia.*lähde?*

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kaakon Viestintä Oy: Billebeinon hyvä menestys on yllättänyt Ville Leinonkin — Voittoa kertyi viime vuonna 424 000 euroa - Itä-Savo *ita-savo.fi*.  2.10.2018. Viitattu 8.12.2019.
Peter Lange-Müller
**Peter Erasmus Lange-Müller** (1. joulukuuta 1850 Frederiksberg – 26. helmikuuta 1926 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä.

Lange-Müller sai varhaista pianonsoiton opetusta Gottfred Matthison-Hansenilta. Sittemmin hän opiskeli pianonsoittoa Edmund Neupertin johdolla Kööpenhaminan konservatoriossa, mutta hän joutui terveyssyistä keskeyttämään opintonsa. Lange-Müller pysyikin pitkälti itseoppineena. Hän kärsi koko elämänsä ajan päänsäryistä. Vuosina 1879–1883 Lange-Müller toimi Koncertforeningin kapellimestarina. Hän oli myös mukana sen perustamisessa.

Lange-Müller sai tuotantoonsa vahvoja vaikutteita Robert Schumannilta, mutta kehitti oman myöhäisromanttisen tyylinsä. Suuri osa hänen teoksistaan on lauluja, joita hän sävelsi noin 250. Teosten joukossa on myös piano-, kamari-, orkesteri-, kuoro- ja näyttämömusiikkia. Lange-Müllerin teatteria varten säveltämiä teoksia ovat *Det var engang* (Holger Drachmann, 1877), *Fulvia* (H. V. Kaalund, 1881) ja *Gildet på Solhoug* (Henrik Ibsen, 1888). Lange-Müller sävelsi myös oopperat *Tove* (1878), *Spanske studenter* (1883), *Fru Jeanna* (1886) ja *Vikingeblod* (1900). Kunnianhimoisen *Vikingeblod*-oopperan vähäiseksi jäänyt suosio vaikutti Lange-Müllerin aktiivisuuden hiipumiseen säveltäjänä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lange-Müller, Peter Erasmus Grove Music Online
2. 1 2  Lange-Müller - Once upon a time... Theatre music (Arkistoitu – Internet Archive) BIS Records
3. ↑  Peter Erasmus Lange-Müller Store norske leksikon

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Isä tietää kaiken** (*Father Knows Best*) on yhdysvaltalainen perhekomediasarja, jota esitettiin sekä radiossa että televisiossa. Radiossa sarja alkoi 1949, ja televisioon se siirtyi 1954. Sarjan loivat Eugene Rodney ja Robert Young, joista jälkimmäinen myös näytteli perheen isän, Jim Andersonin, roolin.

Radiossa perheen äitiä Margaret Andersonia esitti aluksi June Whitley ja myöhemmin Jean Vander Pyl. Andersonien lapsien roolissa olivat Rhoda Williams (Betty), Ted Donaldson (Bud) ja Norma Jean Nilsson (Kathy).

Radioversion näyttelijöistä ainoa televisioon siirtynyt oli perheen isää näytellyt Robert Young. Margaret Andersonin roolin sai Jane Wyatt ja perheen lapsia näyttelivät Elinor Donahue, Billy Gray ja Laurin Chapin. Young sai roolistaan Emmy-palkinnon kahdesti ja Wyatt kolmesti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kassel, Michael B.: Father Knows Best The Museum of Broadcast Communications.  Arkistoitu 11.5.2010. Viitattu 14.5.2010. (englanniksi)
2. ↑  Father Knows Best Radio Show ([vanhentunut linkki]) MegaloRadio.com. Viitattu 14.5.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Radiosarjan jaksoja Internet Archivessa mp3-muodossa (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee aineen tai esineen ominaisuutta. Sanan muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*
**Maku** on aineen tai esineen ominaisuus, joka tunnetaan tai aistitaan makuaistilla.

Ihminen aistii maut makusoluilla, joita on kielessä, kitalaessa ja nielussa. Erilaisia makuja aistivien kielen makusolujen määrä vaihtelee kielen eri osissa.

Mauksi koetut aistimukset ovat ihmisellä usein todellisuudessa hajuja, joita ihminen pystyykin aistimaan paljon enemmän kuin makuja. Ruoan makuun vaikuttaa myös sen tarjoilulämpötila.

Perusmaut
---------

Ihmisen aistimia perusmakuja on viisi.

Happaman maun aiheuttaa vetyioni (H+), ja sen havaitsevina reseptoreina toimivat vetyionikanavat. Hapan maku syntyy muun muassa sitruunahapon tai maitohapon vaikutuksesta. Happamia ruokia ovat esimerkiksi sitruuna, karpalo, piimä ja hapatettu ruisleipä. Hapan maku myös varoittaa happamasta kemiallisesta liuoksesta. Pienet lapset eivät pidä happamasta mausta, vaan siihen joutuu totuttelemaan.

Karvas maku syntyy esimerkiksi kofeiinista tai kiniinistä. Se aistitaan 25 proteiinikytkentäisellä reseptorilla. Karvaita ruokia ovat esimerkiksi kahvi, greippi ja tonic-vesi. Karvasta makua pidetään yleensä epämiellyttävänä ja pistävänä, ja se voi varoittaa ihmistä myrkyllisyydestä. Ihminen oppii pitämään karvaasta mausta vasta myöhemmällä iällä.

Makea koetaan usein miellyttäväksi mauksi, josta pitävät jo vastasyntyneet lapset. Makeus kertoo hiilihydraatin, turvallisen energian läsnäolosta ruoassa. Makeuden maistamiseen tarvitaan kahden tyyppisiä G-proteiinireseptoreita. Puhtaimmillaan makeus esiintyy tavallisessa sokerissa. Makeita ruokia ovat esimerkiksi hunaja, makeiset, jäätelö ja mansikka.

Suolainen maku esiintyy puhtaimmillaan ruokasuolassa. Se aistitaan pääasiallisesti natriumionien läsnäollessa, ja reseptoreina toimivat kielessä olevat ionikanavat. Suolaista makua on suolapitoisissa ruoissa, kuten perunalastuissa ja meetvurstissa. Vauva oppii pitämään suolan mausta vedessä neljän kuukauden iässä.

Umami on täyteläinen, lihaliemimäinen maku. Siihen reagoivat kielen G-proteiinireseptorit. Umamia esiintyy muun muassa lihassa, mausteissa kuten natriumglutamaatissa, sekä sienissä, tomaatissa ja äidinmaidossa.

Makuaineet
----------

Makuaine on ruokaan lisättävä aine, jonka tarkoitus on antaa sille lisää makua. Makuaineita ovat mausteet ja höysteet.

Lähteet
-------

1. ↑  *maku.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Makujen monipuolinen maailma Ruokatieto. Viitattu 3.4.2021.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ihmisen viisi perusmakua *Turun Sanomat*. Viitattu 3.4.2021.
4. ↑  *makuaine.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
**Ryöppääminen** eli ruoka-aineen nopea keittäminen voi tapahtua kuumassa vedessä tai höyryssä kiehuttamalla. Tarkoituksena on joko pehmentää ruoka-ainetta, poistaa siitä makuhaittoja tai myrkkyjä taikka hidastaa entsyymien toimintaa. Ryöppäämisessä ruoka-aine ei ehdi kypsyä.

Kemiallisessa mielessä ryöppäys on yksikköoperaatioihin kuuluva kiinteä-nesteuutto. Ruoka-aineessa ei siis ryöpättäessä tapahdu kemiallista reaktiota, vaan sen ainesosat eriytetään fysikaalisesti toisistaan uuttamalla osa niistä veteen.

Kasvisten ryöppäys
------------------

Monet kasvikset ryöpätään ennen pakastamista tai hapattamista, jotta entsyymitoiminta pysähtyisi ja mikrobit kuolisivat.

Sienten ryöppäys
----------------

Korvasieni on tuoreena jopa tappavan myrkyllinen, ja se pitää keittää ennen ruoaksi valmistamista.
Tyypillisiä ryöpättäviä sieniä ovat kirpeänmakuiset rouskut. Rouskujen ryöppäämisen tarkoitus on poistaa kirpeää makua ja siihen riittää lyhyt kertaryöppäys. Tähän löytyy monenlaisia ohjeita, joissa liotus- ja ryöppäysajat vaihtelevat. Useimmat rouskut tulee ryöpätä, mutta esimerkiksi sellaisenaankin miedon makuiset leppärouskut ja kultarousku eivät vaadi ryöppäystä.

Korvasienten keittäminen
------------------------

Myrkyllinen korvasieni on käsiteltävä ryöppäämisen sijaan keittämällä avonaisessa kattilassa kaksi kertaa vähintään viisi minuuttia runsaassa vedessä, jotta hengenvaarallinen solumyrkky gyromitriini saadaan liukenemaan. Keitinvesi on siihen liuenneiden myrkkyjen takia kaadettava jokaisen keittämiskerran jälkeen pois ja sienet huuhdeltava hyvin. Riittävästä tuuletuksesta on huolehdittava. 

Muita myrkkysieniä ei tule ryöpättynä tai keitettynäkään syödä. Esimerkiksi punakärpässientä ei suositella ruokasieneksi, vaikka sen myrkyt ovat vesiliukoisia ja vähenevät keitettäessä. Sen sijaan esimerkiksi valkokärpässienen ja suippumyrkkyseitikin hengenvaaralliset myrkyt eivät häviä keittämälläkään, joten niitä ei saa missään tapauksessa syödä.

Katso myös
----------

* Kalttaus

Lähteet
-------

1. ↑  Martat
2. ↑  Ruokatieto
3. ↑  Verkkolehti Maailmankuva (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Korvasienten käsittely ja varoitusmerkinnät *Ruokavirasto*. Viitattu 14.5.2020.
**Petja Peltomaa** (s. 1971 Ylöjärvi) on suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja. 

Peltomaa on valmistunut Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta elokuvataiteen maisteriksi.

Peltomaa on yksi Käsikirjoittajien Killan perustajajäsenistä ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 2013 ja 2014. Vuonna 2015 Kilta palkitsi Peltomaan Vuoden käsikirjoittajana.

Peltomaa on erikoistunut ryhmäkäsikirjoittamiseen ja toiminut pääkirjoittajana muun muassa televisiosarjoissa *Vastaparit*, *Parasta aikaa* ja *Syke*. Hän käsikirjoitti Tommi Liskin kanssa sarjan *Kimmo*, josta he saivat parhaan käsikirjoituksen Kultaisen Venlan vuonna 2013. Peltomaa on ollut Venla-ehdokkaana parhaasta käsikirjoituksesta myös vuosina 2014, 2015 ja 2016 televisiosarjasta *Syke*. Kesällä 2020 Nelonen paljasti, että Peltomaa kirjoittaa Syke-sarjaan pohjautuvan elokuvan, jonka ensi-illan piti olla vuodenvaihteessa 2020–2021. Sittemmin ensi-ilta siirtyi pandemian takia useaan otteeseen. Lopulta Syke: Hätätila -elokuvan ensi-ilta oli 5.1.2021 ja se palkittiin yleisön suosikkielokuvana Jussi-gaalassa 2022.

Peltomaa on myös *Elämäni biisi* -musiikkiviihdeohjelman konseptin kehittäjä ja hän toimii ohjelman sisältöohjaajana.. Hänet palkittiin Kultaisella Venlalla vuoden 2022 parhaaana viihde-, reality- ja eventohjaajana.

Peltomaa asuu Helsingissä. Hänellä on kaksi tytärtä.

Käsikirjoituksia
----------------

* *Käenpesä* (2004)
* *Tukka auki* (2008) – pääkirjoittaja
* *Pihalla* (2009) – Sanna Reinumäen kanssa
* *Parasta aikaa* (2009) – pääkirjoittaja
* *Vastaparit* (2010) – pääkirjoittaja
* *Kimmo* (2012) – Tommi Liskin kanssa
* *Kerran viikossa* (2013) – pääkirjoittaja
* *Syke* (2014) – pääkirjoittaja
* *Hotel Swan Helsinki* Kausi 2 (2021) – pääkäsikirjoittaja

Lähteet
-------

1. 1 2  Koivuranta, Riitta: Tv-sarjan teossa mukana alusta loppuun *HS.fi*.  7.2.2013. Viitattu 25.6.2015.
2. 1 2  Käsikirjoittajien Killan puheenjohtajan esittely ja ajatuksia käsikirjoittamiseen liittyen  23.1.2013. Käsikirjoittajien Kilta.  Arkistoitu 31.12.2014. Viitattu 31.12.2014.
3. ↑  Elokuva-alan ammattipalkinnot jaettiin Helsingissä  25.9.2015. Filmikamari.  Arkistoitu 2.10.2015. Viitattu 1.10.2015.
4. ↑  Syke-sarjasta tehdään trillerielokuva *www.iltalehti.fi*. Viitattu 16.9.2020.
5. ↑  Satu-Maria Niikko: Syke-elokuvan ensi-ilta siirtyy taas *Katso.fi*.  20.8.2021. Viitattu 12.9.2021.
6. ↑  Elämäni Biisi – Uskomattomia tarinoita laulujen takana *Seura.fi*.  8.6.2019. Viitattu 16.9.2020.
7. ↑  Lintunen, Tino: Näin syntyi Elämäni biisi -ohjelma *Apu*.  25.11.2020. Viitattu 15.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Petja Peltomaa Elonetissä.
* Petja Peltomaa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Heimosotien historia 1918–1922** on vuonna 2005 julkaistu Suomen historian ja Suomen sotahistorian dosentti Jussi Niinistön kirjoittama tietokirja, joka käsittelee heimosotia. Teos on ensimmäinen ajantasainen esitys Suomen käymistä heimosodista. Teosta täydentää yksityisarkistoihin pohjautuva runsas ja harvinaislaatuinen kuvitus.

Suomalaiset vapaaehtoisjoukot tekivät vuosina 1918–1922 useita heimosodiksi kutsuttuja aseellisia retkiä Itä-Karjalaan, Inkeriin, Petsamoon ja Viroon. Heimosotien tarkoitus oli irrottaa suomensukuisten heimojen asuinalueet Neuvosto-Venäjästä, ja joko itsenäistää ne tai liittää ne yhdeksi suureksi Suomeksi.

Tuglas-seuran Heikki Rausmaa luonnehti Niinistöä varsin taitavaksi kynänkäyttäjäksi, jonka teksti etenee sujuvasti. Rausmaan mukaan teoksen suorat lainaukset vapaaehtoisten kirjeenvaihdosta ja muistelmista antavat tekstille elävyyttä ja valottavat hyvin sotilaiden tunnelmia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heimosotien historia 1918-1922 *kirjat.finlit.fi*. Viitattu 27.11.2023.
2. 1 2  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura: "1007", *Heimosotien historia 1918-1922*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 978-951-746-687-5. Teoksen verkkoversio (viitattu 27.11.2023).
3. ↑  Jussi Niinistö – Heimosotien historia 1918–1922 *Tuglas-Seura*. Viitattu 27.11.2023.
**Kíni** (kreik. Κίνι, kath.kreik. Κίνιον, *Kínion*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sýroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Sýros-Ermoúpolin kuntaan, Sýroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 560 (vuonna 2011).

Kínin rantaa.
Kínin kylä sijaitsee Sýroksen länsirannikolla noin yhdeksän kilometriä länteen saaren keskuksesta Ermoúpolin kaupungista. Se on osa Áno Sýroksen kyläyhdyskuntaa. Kíni on nykyisin Sýroksen tärkeimpiä turistikeskuksia. Kylässä on pieni kalastajasatama. Kínissä on katolinen Neitsyt Marialle (*Panagía*) omistettu kirkko. Kylän lähellä sijaitsee Pyhälle Barbaralle (*Agía Varvára*) omistettu luostari.

Aiemmin kylä kuului Áno Sýroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sýros-Ermoúpolin kunnan Áno Sýroksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Kini *Terrabook*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Kini *Syros Island*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kíni** Wikimedia Commonsissa
**Modersmålets sång** (Äidinkielen laulu) on Suomen ruotsinkielisen väestön juhlalaulu, jota on luonnehdittu suomenruotsalaisten epäviralliseksi kansallislauluksi. Laulu kuuluu oleellisesti muun muassa ruotsalaisuuden päivän juhlintaan 6. marraskuuta.

Laulun sävelsi ja sanoitti Johan Fridolf Hagfors vuonna 1897, ja se sai kantaesityksensä seuraavana vuonna, 6. toukokuuta 1898, Helsingin yliopiston juhlasalissa Akademiska sångföreningen -kuoron esittämänä, johtajana G. Sohlström.

Laulu saavutti huomattavan aseman ruotsinkielisten yhteisenä juhlalauluna Helsingin laulujuhlilla vuonna 1907. Jo ennen ensimmäistä maailmansotaa sitä laulettiin myös Viron ruotsalaisten keskuudessa, ja se saavutti siellä jonkinlaisen vironruotsalaisten kansallislaulun aseman 1920-luvulla. Laulu on hyvin tunnettu myös Ruotsissa.

Laulun sanat
------------

**Modersmålets sång**

Hur härligt sången klingar  

på älskat modersmål!  

Han tröst i sorgen bringar,  

han skärper sinnets stål!  

Vi hört den sången ljuda  

i ljuvlig barndomstid,  

och en gång skall han bjuda  

åt oss i graven frid!  

Du sköna sång vårt bästa arv,  

från tidevarv till tidevarv,  

ljud högt, ljud fritt  

från strand till strand  

i tusen sjöars land!  

  

Vad ädelt fädren tänkte,  

vad skönt de drömt en gång,  

det allt de åt oss skänkte  

i modersmålets sång.  

Hur våra öden randas,  

den sången är oss kär,  

Vår själ i honom andas,  

vår rikedom han är!  

Du sköna sång vårt bästa arv,  

från tidevarv till tidevarv,  

ljud högt, ljud fritt  

från strand till strand  

i tusen sjöars land!

Lähteet
-------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Modersmålets sång*** (ruotsiksi)

* Modersmålets sång av Johan Fridolf Hagfors (viitattu 30.10.2014)
* Modersmålets sång (yle.fi)

Aiheesta muualla
----------------

* Modersmålets sång i Uppslagsverket.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Elina Korhonen** toimii Väestöliiton kansainvälisten asioiden johtajana. Hän on tunnettu työstään inhimillisen kehityksen, yhdenvertaisuuskysymysten sekä seksuaaliterveyden ja -oikeuksien edistämiseksi. Korhonen toimii muun muassa Eduskunnan *seksuaalioikeudet- ja kehitys* -ryhmän sihteerinä sekä asiantuntijana, Kehityspoliittisen toimikunnan jäsenenä, *Naiset, rauha ja turvallisuus* -verkoston puheenjohtajana, Fingo ry:n varapuheenjohtajana sekä Setan kansainvälisessä toimikunnassa.

Korhonen on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi pääaineena sosiaalipolitiikka. Valtiotieteiden kandidaatiksi hän on valmistunut kehitysmaatutkimuksen pääaineesta. Lisäksi hän on koulutukseltaan seksuaalineuvoja ja seksuaaliterapeutti. Maantieteellisesti Korhonen on erikoistunut Venäjään ja entisiin Neuvostoliiton maihin sekä itäiseen Afrikkaan. 

Korhonen on aktiivinen ihmisioikeuksien puolustaja, Ylen artikkelissa 1.8.2020 hän totesi, että "Ilman seksuaali- ja lisääntymisterveyttä ja -oikeuksia muutkaan ihmisoikeudet eivät voi oikein toteutua".

Korhonen on ollut esillä myös Afganistanin tilanteen takia ja Ukrainan sodan alettua. Hän on puhunut lukuisissa haastatteluissa ihmisarvon ja kansainvälisen yhteisön vastuun puolesta. Ukrainan tilannetta hän on kommentoinut muun muassa A-studiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jäsenet *Eduskunnan seksuaalioikeudet- ja kehitysryhmä*.  11.9.2018. Viitattu 24.9.2020.
2. 1 2  Yhteystiedot - Väestöliitto *www.vaestoliitto.fi*. Viitattu 24.9.2020.
3. ↑  Linkedin/ElinaKorhonen *linkedin.com*.
4. ↑  Etiopiassa koronapandemia pantiin aborttien syyksi – virus on valjastettu monissa Afrikan maissa konservatiivien viestintään. Yle 1.8.2020. Viitattu 1.2.2023.