recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Koyaanisqatsi: Life Out of Balance** (laus. [ˈkojaːnisˌk̠atsi]) on Godfrey Reggion dokumentaarinen elokuva vuodelta 1982. Se koostuu enimmäkseen hidastetuista ja ajastetun kuvauksen menetelmällä nopeutetuista otoksista ympäri Yhdysvaltoja. Elokuvassa nähdään otoksia muun muassa Canyonlandsin kansallispuistosta, Navajon hiilivoimalasta, ruuhkasta Los Angelesin moottoritiellä, New Yorkin pilvenpiirtäjistä ja Pruitt-Igoen epäonnistuneesta asuntoprojektista Saint Louisissa. Elokuva ei sisällä lainkaan dialogia, ainoastaan laulua hopi-intiaanien kielellä. Elokuvan nimi *Koyaanisqatsi* tarkoittaa "tasapainotonta elämää". Musiikin on säveltänyt Philip Glass.

Yhdysvaltalaisen julkisen palvelun CBP/PBS-televisioyhtiön tuottama elokuva voitti vuonna 1985 Prix Italia -kilpailun musiikkiohjelmien sarjan.

Elokuvalle on tehty kaksi jatko-osaa, *Powaqqatsi* (1988) ja *Naqoyqatsi* (2002). Koyaanisqatsin kuvaaja Ron Fricke on ohjannut elokuvan *Baraka* (1992), joka on hyvin samankaltainen kuin "Qatsi-trilogia".

Lähteet
-------

1. ↑  Meidän maailmamme kuvina ja sävelinä.  *Helsingin Sanomat*, 22.2.1986, s. 21. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Yli-Kovero, Kristiina: Suomalaiset musiikkiohjelmat eivät voittaneet Prix Italiassa.  *Helsingin Sanomat*, 18.9.1985, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Koyaanisqatsi.org
* Spirit of Baraka
* Lähde, Antti: Koyaanisqatsi näytti jo 40 vuotta sitten teknologian läpäisemän maailman, jota yhä useampi haluaa paeta. *Yle.fi* 1.1.2023.
Pat Symonds
**Pat Symonds** (s. 11. kesäkuuta 1953 Englanti) on Formula 1 -talli Williamsin tekninen johtaja. Hän on aiemmin toiminut entisen Renault -tallin insinööriosaston johtajana, mutta joutui eroamaan Renault-skandaalin vuoksi. Tällä hetkellä Symonds toimii Williams tallin teknisenä johtajana. 

Symonds kävi lapsena tunnettua yksityiskoulua Gresham's Schoolia. Hän aloitti työskentelyn moottoriurheilun parissa liityttyään Toleman-talliin 1980-luvun alussa. 1985 puolivälissä tallin autot maalattiin Benettonin väreihin, ja vuotta myöhemmin koko talli nimettiin Benettoniksi. Symonds jatkoi työskentelyä tallissa ja sai ylennyksiä vaativampiin tehtäviin. Hän toimi muun muassa Michael Schumacherin kisainsinöörinä 1990-luvun puolivälissä. Symondsista tuli tallin tekninen johtaja, kun tehtävässä aiemmin työskennellyt Ross Brawn siirtyi Benettonilta Schumacherin perässä Ferrarille.

2001 Symonds nostettiin tallin koko insinööriosaston johtajaksi, jolta paikalta hänet erotettiin kesken kauden 2009 yhdessä silloisen tallipäällikön Flavio Briatoren kanssa Renault-skandaalin seurauksena. Symonds sai viiden vuoden toimitsijakiellon kaikkiin FIA:n alaisiin sarjoihin. Symonds ehti voittaa 2000-luvulla Renault'n kanssa kaksi kuljettajien ja kaksi valmistajien maailmanmestaruutta.

Symonds teki paluun Formuloihin kaudella 2011 Marussian neuvonantajana. Toimitsijakieltonsa vuoksi hän ei saanut olla suoraan tekemisissä autojen kanssa, mutta pystyi tarjoamaan asiantuntemustaan neuvonantajan tehtävissä. Symondsin toimitsijakiellon päättymisen myötä hän saa osallistua osakilpailuviikonloppuihin jälleen kaudella 2013.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
**Julius Caesar** (engl. *Julius Caesar*) on Stuart Burgesin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1970. *Julius Caesar* perustuu William Shakespearen näytelmään *Julius Caesar* (1599). Robert Furnival laati käsikirjoituksen näytelmän pohjalta.

*Julius Caesarin* pääosissa ovat Charlton Heston (Mark Antony), Jason Robards (Brutus) ja John Gielgud (Julius Caesar). Vuoden 1970 *Julius Caesar* on ensimmäinen näytelmän elokuvaversio, joka on kuvattu värillisenä.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Charlton Heston  | … |  Mark Antony
  |
|  Jason Robards  | … |  Brutus
  |
|  John Gielgud  | … |  Julius Caesar
  |
|  Richard Johnson  | … |  Cassius
  |
|  Robert Vaughn  | … |  Casca
  |
|  Richard Chamberlain  | … |  Octavius
  |
|  Diana Rigg  | … |  Portia
  |
|  Jill Bennett  | … |  Calpurnia
  |
|  Christopher Lee  | … |  Artemidorus
  |
|  Michael Gough  | … |  Metellus Cimber
  |
|  André Morell  | … |  Cicero
  |

Tuotanto
--------

*Julius Caesar* kuvattiin Technicolor-menetelmällä Englannin Hertfordshiren Borehamwoodissa MGM British Studiosilla, Buckinghamshiren Iver Heathissa Pinewood Studiosilla ja Espanjassa.

Ensi-illat ja vastaanotto
-------------------------

*Julius Caesar* sai ensi-iltansa Lontoossa 4. kesäkuuta vuonna 1970. Yhdysvalloissa elokuva ensiesitettiin New Yorkissa 3. helmikuuta vuonna 1971. Commonwealth United Entertainment toimi elokuvan levittäjänä Isossa-Britanniassa ja American International Pictures Yhdysvalloissa.

Elokuva sai osakseen lähinnä negatiivista palautetta. Robardsin roolisuoritusta Brutuksena kritisoitiin puiseksi.*lähde?*

Muuta
-----

John Gielgud näytteli Cassiusta *Julius Caesarissa* (1953), jonka ohjasi Joseph L. Mankiewicz.

Charlton Heston oli näytellyt kerran aiemmin Mark Antonya, varhaisessa *Julius Caesarin* elokuvaversiossa *Julius Caesar*, joka sai ensi-iltansa vuonna 1950. Heston näytteli Mark Antonya vielä vuonna 1972 julkaistussa *Anthony ja Kleopatra*, joka perustuu Shakespearen *Antonius ja Kleopatra* -näytelmään. Heston myös ohjasi elokuvan.

Richard Johnson näytteli Mark Antonya monta kertaa teatterilavoilla 1960-1990-luvuilla molemmissa *Julius Caesar* ja *Antonius ja Kleopatra* -näytelmissä.

*Julius Caesar* on julkaistu videolle ja DVD:lle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Julius Caesar (1970) *imdb.com*. IMDB.com. Viitattu 4.1.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Julius Caesar* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Julius Caesar* Elonetissä.
* *Julius Caesar* AllMoviessa. (englanniksi)
**Steven Howse** (s. 20. lokakuuta 1975 Cleveland, Ohio) on amerikkalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan paremmin nimellä **Layzie Bone**. Hän on rap-yhtyeiden Bone Thugs-N-Harmony ja Bone Brothers jäsen.

Nuoruus
-------

Hän kävi koulua Franklin D. Roosevelt Junior High Schoolia Bryon McCane (Bizzy Bone), Anthony Henderson (Krayzie Bone), Charles Shruggs (Wish Bone) ja isoveljensä Stanley Howse (Flesh-n-Bone) kanssa. He kutsuivat itseään nimellä "The Bandaid Boys" ja lauloivat rap-musiikkia koulun käytävillä. Myöhemmin he menivät Lincoln West High Schooliin yhdessä. Sinä aikana he rupesivat tekemään musiikkia tosissaan.

Ura
---

Kaikki muut, paitsi Flesh-N-Bone, perustivat yhtyeen B.O.N.E. Enterpri$e ja tekivät albumin *Faces of Death* Krayzien isän studiolla. Vuonna 1993 he rupesivat tekemään työtä Eazy-E:n ja hänen levy-yhtiön Ruthless Recordsin kanssa. Silloin heitä ruvettiin kutsumaan nimellä Bone Thugs-N-Harmony.

Sooloura ja Mo Thugs
--------------------

Soolourallaan hän toimi Mo Thug Family levy-yhtiön alaisuudessa ja teki muutaman albumin nimellä **L-Bruna**. Hän myös teki albumeita Bizzy Bonen kanssa yhtyeellä nimeltä Bone Brothers.

Diskografia
-----------

* *Thug by Nature*  (2001)
* *It's Not a Game*  (2005)
* *Thug Brothers*  (2006) (Young Noblen kanssa)
* *The New Revolution*  (2006)
* *Cleveland (albumi)*  (2006)
* *Startin' from Scratch: How a Thug Was Born*  (2007)
* *Thugs Nation*  (2008)
* *Finally*  (2008)
* *Ruthless*  (2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Layzie Bone Allmusic.com. Viitattu 18.7.2011. (englanniksi)
Mikkelin Mikaeli
**Mikaeli** on Mikkelin keskustan tuntumassa, Pankalammen rannalla sijaitseva kongressi- ja konserttitalo. Se valmistui vuonna 1988 arkkitehti Arto Sipisen suunnittelemana. Mikaeli toimi ensimmäiset parikymmentä vuotta Mikkelin kaupunginhallituksen alaisena, kunnes se vuonna 2001 siirtyi kulttuuri- ja vapaa- aikatoimen alaisuuteen. Vuonna 2006 kulttuuritalo yhtiöitettiin Mikkelin Mikaeli Oy:ksi, jonka päätoimintaa on talon tilojen vuokraus.

Mikaelissa on kaksi salia, oopperalaulaja Martti Talvelan mukaan nimetty lähes 700-paikkainen konserttisali sekä 166-paikkainen kamarimusiikkisali, joissa molemmissa on nouseva katsomo. Lisäksi Mikaelissa on kokous- ja näyttelytiloja sekä 350-paikkainen tilausravintola.

Mikaeli oli Suomen ensimmäisiä monia eri kulttuurilaitoksia yhdistäviä monitoimitaloja tai kulttuurikeskuksia, joita rakennettiin 1980-luvulla erityisesti Itä-Suomen kaupunkeihin. Muita olivat Pieksämäen Kulttuurikeskus Poleeni, Imatran Kulttuuritalo Virta sekä Kouvola-talo ja Kuusankoskitalo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Halonen, Minna: *Mikkelin Mikaeli Oy:n asiakastyytyväisyys*, s. 23–24. Opinnäytetyö. Mikkelin ammattikorkeakoulu, Liiketalouden koulutusohjelma. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Vaasassa suunnitellaan upeaa kulttuurikeskusta.  *Helsingin Sanomat*, 24.5.1989, s. 26.
3. ↑  Käyhty, Aila: Itä-Suomen kulttuurin syysviikot: rehupäiviltä sinfoniakonserttiin.  *Helsingin Sanomat*, 7.10.1990, s. 15.

Aiheesta muualla
----------------

* Mikaelin verkkosivusto

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikaeli** Wikimedia Commonsissa
**Amstel Gold Race 2005** oli järjestyksessään 40. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 251 kilometrin reitillä Maastrichtista Valkenburgiin 17. huhtikuuta 2005.

Kylmässä säässä ajettua kilpailua oli käyty kymmenen kilometriä, kun kärkeen oli muodostunut neljän ajajan irtiottoryhmä: Erwin Thijs, Alain Van Katwijk, Andri Hrivko ja Christophe Moreau. 57 kilometrin kohdalla he olivat 12 ja puoli minuuttia pääjoukon edellä. Van Katwijk putosi ryhmästä ensin ja Hrivko 125 kilometrin ajon jälkeen. 

Léon van Bon hyökkäsi pääjoukosta 193 kilometrin kohdalla saaden muutamaa kilometriä myöhemmin seurakseen Steffen Wesemannin. Thijs ja Moreau olivat tällöin vielä viisi minuuttia karkumatkalla, mutta tulivat tavoitetuksi 220 kilometrin irtioton jälkeen, Kruisbergin nousussa. Seuraavassa nousussa, Eyserboswegissä, Wesemann karkasi Van Bonilta, mutta sai pian seurakseen David Etxebarrian, Mark Lotzin ja Karsten Kroonin. He olivat Keutenbergin nousussa, 12 kilometriä ennen maalia, 35 sekuntia pääjoukon edellä. 

Yhdeksän kilometriä ennen maalia neljä kärkiajajaa olivat kymmenen sekuntia edellä 30 ajajan suuruista pääjoukkoa. Karkulaiset tavoitettiin juuri ennen kilpailun päättänyttä Caubergin nousua. Rabobank-talli yritti vuorovedolla pedata voittoa kirimiehelleen Oscar Freirelle. Erik Dekkerin ja Karsten Kroonin jälkeen viimeisenä vetomiehenä oli Michael Boogerd. Danilo Di Lucan hyökätessä 300 metriä ennen maalia Boogerd lisäsi vauhtia ja Freire putosi hänen kyydistään. Di Luca ohitti Boogerdin 150 metriä ennen maalia voittaen kilpailun. Boogerd, vuoden 1999 voittaja, sijoittui neljännen kerran Amstel Gold Racessa toiseksi. Mirko Celestino oli kolmas.

Tulokset
--------

|  | Ajaja | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| **1** | **Italia Danilo Di Luca** | **Liquigas-Bianchi** | **6.21.07** |
| **2** | Alankomaat Michael Boogerd | Rabobank | s.a. |
| **3** | Italia Mirko Celestino | Domina Vacanze | s.a. |
| **4** | Italia Davide Rebellin | Gerolsteiner | s.a. |
| **5** | Espanja Miguel Ángel Martín Perdiguero | Phonak Hearing Systems | s.a. |
| **6** | Saksa Patrik Sinkewitz | Quick·Step - Innergetic | s.a. |
| **7** | Belgia Björn Leukemans | Davitamon-Lotto | s.a. |
| **8** | Espanja David Etxebarria | Liberty Seguros-Würth | s.a. |
| **9** | Ranska Jérôme Pineau | Bouygues Télécom | s.a. |
| **10** | Espanja Óscar Freire | Rabobank | s.a. |

Lähteet
-------

* Kilpailuraportti www.cyclingnews.com-sivustolla (englanniksi)
Luuydinaspiraatio.
Luuydinaspiraatiossa käytettävä neula.
**Luuydintutkimus** on ihmisen luuytimestä otettu näyte. Se voidaan ottaa joko imunäytteenä eli luuydinaspiraationa tai kudosnäytteenä eli luuydinbiopsiana.

Aiheet
------

Luuydinnäyte voidaan ottaa, kun epäillään verta muodostavan kudoksen ja luuytimen tautia. Tällaisia sairauksia ovat muun muassa leukemia, lymfooma, myeloproliferatiiviset ja myelodysplastiset taudit ja luuytimen fibrotisoivat muutokset. Luuydinnäytteen avulla voidaan selvitellä epäselvän anemian, muiden verenkuvamuutosten ja vaikeiden puutostilojen syitä. Pahanlaatuisissa veritaudeissa voidaan tutkia kromosomi- ja geenipoikkeavuuksia ennusteen ja hoidon valinnan helpottamiseksi.

Suoritus
--------

Luuydinaspiraatio otetaan erityisellä neulalla joko rintalastasta (sternaalipunktio) tai alaselästä suoliluun harjanteesta (kristapunktio). Iho ja luukalvo puudutetaan, minkä jälkeen luuydinneulalla edetään luun pintaan. Neulan kärki viedään luun korteksin läpi poraavalla liikkeellä, minkä jälkeen nestemäistä luuydintä imetään ruiskulla 0,5–1 ml. Kun neulalla imetään näytettä luuydinontelosta, sinne syntyy alipaine, joka saattaa tuntua kipuna. Luuydinaspiraatio on kuitenkin mainettaan kivuttomampi tutkimus. Jos aspiraatio ei onnistu, tutkimuksessa edetään ottamalla luuydinbiopsia.

Luuydinbiopsia otetaan suoliluun harjanteesta. Kuten aspiraatiossa, iho ja luukalvo puudutetaan, minkä jälkeen neulalla edetään luun korteksin läpi. Neulan kärki viedään luuytimeen, josta saadaan kiertävällä liikkeellä neulan sisään 2–3 mm paksu ja 0,5–2 cm pitkä lieriö.

Analysointi
-----------

Imunäytteessä olevista luuydinnokareista tehdään lasilevylle puristevalmisteet, jotka laboratoriossa värjätään ja analysoidaan mikroskoopilla. Samalla tutkitaan yleensä perifeerisen veren sivelyvalmiste. Näytteestä voidaan tehdä tarvittaessa myös muita laboratoriotutkimuksia, kuten erikoisvärjäyksiä, kromosomitutkimuksia tai PCR-tutkimuksia. Biopsianäyte kiinnitetään formaliinilla ja leikataan kudosleikkeiksi, jotka värjätään ja analysoidaan. Tarpeen mukaan voidaan tehdä immunohistokemiallisia värjäyksiä.

Riskit
------

Luuydinnäyte on turvallinen tutkimus. Suuressa brittiläisessä noin 55 000 luuydinnäytteen ottoa käsittäneessä tutkimuksessa haittavaikutusten esiintyvyys oli vain 0,05 prosenttia (26 tapausta). Yleisin komplikaatio oli verenvuoto.

Lähteet
-------

1. ↑  Bain BJ (2003). "Bone marrow biopsy morbidity and mortality." Br J Haematol 121(6):949-951. PMID 12786808
Fustatin raunioita Egyptissä
**Amsar** (arab. أمصار‎) on nimitys arabien valloitustensa jälkeen perustamille varuskuntakaupungeille 600-luvulla. Tunnetuimpia niistä ovat Kufa keskisessä Irakissa, Basra eteläisessä Irakissa, Kairouan Tunisiassa ja Fustat (josta kehittyi Kairo) Egyptissä. Amsarit kehittyivät sotilasleireistä kaupungeiksi, kun sotilaiden palkkarahat houkuttelivat paikalle kauppiaita. Hallitsijat eivät alun perinkään tarkoittaneet amsareita pelkiksi sotilasleireiksi. Ne olivat keino asuttaa paikalleen ja kontrolloida nomadiväestöä, josta arabikalifit saivat sotilaallisen voimansa.

Tarkoituksellisesta perustamisesta huolimatta Amsareita ei rakennettu suunnitelmallisen yleiskaavan mukaan. Sotilaat asettuivat niihin yleensä heimoittain. Uusien kaupunkien perustamisen ohella kaupungistuminen lisääntyi siten, että entiset kaupungit, Kuten Aleppo, Córdoba ja Merv laajenivat ihmisten muuttaessa niihin. Kennedy arvelee syyksi paremmat toimeentulomahdollisuudet. Kaupunkeihin keskittyi hallinto ja armeijan kasarmit, ja niissä liikkui raha. Niihin syntyi myös tekstiiliteollisuutta, jonka suuri asiakas oli abbasidihallinto.

Lähteet
-------

* Kennedy, Hugh: "The City and the Nomad", *The New Cambridge History of Islam. Vol. IV (toim. R. Irwin)*, s. 274–290. Cambridge University Press, 2010. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. ↑  Kennedy 2010, s. 275
2. ↑  Kennedy 2010, s. 276-277
Vuoden 2011 reitti
**Amstel Gold Race 2011** oli järjestyksessään 46. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se järjestettiin 260,4 kilometrin reitillä Maastrichtista Caubergiin 17. huhtikuuta 2011. Kilpailureitillä oli 32 nousua, maali sijaitsi Caubergin nousun huipulla.

Philippe Gilbert voitti Amstel Gold Racen toisena peräkkäisenä vuonna. Hän ja Joaquim Rodríguez ohittivat irtiotossa olleen Andy Schleckin Caubergin nousussa noin 500 metriä ennen maalia, minkä jälkeen Gilbert pudotti Rodríguezin kyydistään. Simon Gerrans sijoittui kolmanneksi.

Tulokset
--------

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **1** | Philippe Gilbert |  Belgia | Omega Pharma-Lotto | 6.30.44 |
| **2** | Joaquim Rodríguez |  Espanja | Katjuša | + 0.02 |
| **3** | Simon Gerrans |  Australia | Team Sky | + 0.04 |
| **4** | Jakob Fuglsang |  Tanska | Team Leopard-Trek | + 0.05 |
| **5** | Aleksandr Kolobnev |  Venäjä | Katjuša | + 0.05 |
| **6** | Óscar Freire |  Espanja | Rabobank | + 0.05 |
| **7** | Björn Leukemans |  Belgia | Vacansoleil-DCM | + 0.07 |
| **8** | Ben Hermans |  Belgia | Team RadioShack | + 0.18 |
| **9** | Robert Gesink |  Alankomaat | Rabobank | + 0.19 |
| **10** | Paul Martens |  Saksa | Rabobank | + 0.26 |

Osallistuneet joukkueet
-----------------------

Kilpailussa olivat mukana seuraavat 24 joukkuetta: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, BMC Racing Team, Cofidis, Euskaltel-Euskadi, Farnese Vini - Neri Sottoli, Garmin-Cervélo, Team HTC-High Road, Katjuša, Lampre-ISD, Landbouwkrediet, Team Leopard-Trek, Liquigas-Cannondale, Team Movistar, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Team RadioShack, Team Saxo Bank-Sungard, Skil-Shimano, Team Sky, Topsport Vlaanderen - Mercator, Vacansoleil-DCM, Veranda's Willems - Accent.

Lähteet
-------

1. ↑  John MacLeary: Amstel Gold Race 2011: race preview *The Telegraph*.  15.4.2011. Viitattu 17.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  Stephen Farrand: Preview: Amstel Gold *cyclingnews.com*. Viitattu 17.4.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Stephen Farrand: Gilbert repeats at Amstel Gold Race *cyclingnews.com*.  17.4.2011. Viitattu 20.4.2011. (englanniksi)
4. ↑  Start list *cyclingnews.com*.  Arkistoitu 19.4.2011. Viitattu 17.4.2011. (englanniksi)
**Luvanjärvi**  on Kainuussa Hyrynsalmella sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 840 hehtaaria eli 8,4 neliökilometriä. Se on 7,4 kilometriä pitkä ja 2,6 kilometriä leveä. Sillä on laaja ja yhtenäinen järvenselkä, joka ulottuu järven länsipäästä sen itäpäähän. Järven keskellä on kapeikko, jossa järven leveys on 650 metriä. Kapeikon länsipuolesta on käytössä nimi Niskanselkä. Järven länsipäässä näkyy järvelle Myhkyrin vaara, jonka laki kohoaa 65 meriä vedenpinnan yläpuolelle. Etelärannasta 400 metrin päässä sijaitsee Kypäräsaaren kohdalla Kypärävaara, joka kohoaa yli 80 metrin korkeudelle.

Järvessä on laskettu olevan 11 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 8 hehtaaria, mikä on noin 0,9 % järven kokonaispinta-alasta. Karttaan nimetyt saaret ovat lännestä alkaen lueteltuina Jokisaari, Niskansaari, Tirro, Kypäräsaari, Selkäsaari ja Nuottisaari.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 39 miljoonaa kuutiometriä eli 0,039 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,7 metriä ja suurin syvyys on 24 metriä. Syvin kohta sijaitsee Niskanselällä, jossa järven pituussuuntainen syvänne sijaitsee. Syvänteen länsipäässä on 24 metriä syvää, mutta muualla syvänteessä 20–22 metriä syvää. Järven itäpuolella on yleensä 3–6 metriä syvää.

Järven rantaviivan pituus on 30 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 3 kilometriä. Rantojen asutus on harvaa haja-asutusta ja sinne on rakennettu lisäksi alle 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 904, joka ohittaa järven kauempaa sen eteläpuolelta, tai seututieltä haarautuvalta ja järven kiertävältä yhdystieltä 19241. Järven rannoilla tai niiden läheisyydessä on vain Kypärävaaran kylä ja Tololanniemen ja Ollilanniemen kulmakunnat.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Luvanjoen valuma-alueen (59.7) Luvanjärven alueella (59.72), jonka Luvanjärven lähialueeseen (59.722) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 170,7 metriä mpy.

Valuma-alue saa pääosan vedestään Mikitänjärven alueelta (59.73), missä sijaitsevat lähimpänä Ilvesjärvi (148 ha) ja Jokilampi (11 ha) ja nimenä tuttu Mikitänjärvi (915 ha), ja Kokkojoen valuma-alue (59.76), jonka pääjärvi on Kokkojärvi (383 ha). Luvanjärven lähialueella ei ole muita yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea kuin Luvanjärvi.

Järven laskujoki on 700 metriä pitkä Luvankoski, joka laskee Niemelänjärveen (221 ha).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Luvanjärvi, Hyrynsalmi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 14.1.2018.
3. ↑  Luvanjärvi, Hyrynsalmi (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2019.
4. 1 2 3  Luvanjärvi (59.722.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 14.1.2018.
**Kolangiokarsinooma** on sappiteistä lähtevä syöpäsairaus. Se voi alkaa maksan sisäisissä tai ulkoisissa sappiteissä. Kyseessä on Suomessa harvinainen sairaus, sillä sappiteiden ja sappirakon syöpiin sairastuu vuosittain yhteensä vain noin 250 suomalaista, ja sappirakon syöpä on näistä yleisemmin tavattu. 

Sappiteiden loisten aiheuttamat infektiot ovat syövän riskitekijä trooppisissa maissa. Myös primaarinen sklerosoiva kolangiitti altistaa syövälle kohottaen kolangiokarsinooman riskin jopa 161-kertaiseksi. Haavainen paksusuolen tulehdus puolestaan on primaarisen sklerosoivan kolangiitin riskitekijä.

Carolin taudista kärsivistä arviolta seitsemän prosenttia saa sappitiesyövän.

Tyypillinen kolangiokarsinooman aiheuttama oire on keltaisuus. Kun kasvain tukkii sappitiehyen, bilirubiini kertyy potilaan verenkiertoon ja aiheuttaa kyseisen oireen. Elimistöön kertyy lisäksi sappihappoja, mikä johtaa kutinaan. Yleisoireina saattaa esiintyä muun muassa laihtumista ja väsymistä. Keltaisuuden ilmetessä potilaan maksa-arvot ovat tyypillisesti jo hyvin korkeat. 

Kasvaimen poisto leikkauksella ei onnistu useinkaan. Sen estää monilla kasvaimen sijainti tai leviäminen. Jos syöpä on maksan sisällä tai aivan maksan lähellä, voidaan hoitona kokeilla maksansiirtoa. Vaikeahoitoisuutensa takia kolangiokarsinooman ennuste on huono. Jos kasvain saadaan poistettua kokonaan, 30–40 % potilaista elää vielä vähintään viisi vuotta. Suomessa kaikista sappiteiden ja -rakon syöpiin sairastuneista miehistä on viiden vuoden päästä elossa 14 % ja naisista 10 %.

Lähteet
-------

1. ↑  Cholangiocarcinoma complicating primary sclerosing cholangitis.
2. ↑  Maksan ja sappiteiden sairaudet
3. ↑  Caroli’s Disease (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Gastrolab: Kysymyksiä ja vastauksia sappiteiden syövästä (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Cholangiocarcinoma - Treatment (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Syöpäpotilaiden eloonjäämisluvut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mikail Özerler** (alun perin **Mihael Žgank** (s. 1. helmikuuta 1994 Celje, Slovenia) on slovenialaissyntyinen judoka, joka on edustanut Turkkia vuodesta 2018 lähtien. Hän on MM-mitalisti ja Euroopan-mestari.

Žgank saavutti EM-pronssia 90 kg:n painoluokassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 ja 2012 sekä alle 23-vuotiaiden kisoissa 2014. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi. Hän saavutti MM-hopeaa 90 kg:n painoluokassa Budapestissa 2017 hävittyään loppuottelussa Serbian Nemanja Majdoville.

Turkin edustajana Özerler voitti Minskin Euroopan kisoissa 2019 kultaa 90 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa israelilaisen Li Kochmanin. Hän sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi Prahassa 2020 ja Lissabonissa 2021.

Özerler on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa yhden turnausvoiton, kaksi kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental Open -kilpailuista hänellä on kolme voittoa, yksi kakkossija ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten tasolla viisi Slovenian- ja yhden Turkin-mestaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑  Mihael Žgank *olympedia.org*. Viitattu 18.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  MIKAEL ÖZERLER JUDOKA *judoinside.com*. Viitattu 22.11.2020. (englanniksi)
**Kokõ oja** tai myös **Kokle jõgi** on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa virtaava oja, joka on 11 kilometriä pitkä Võhandu jõen sivujoki.

Joen kulku
----------

Kokõ oja alkaa Karsten kylssä pelto-ojana, jonka alku on nopeasti putoava ja lähes suoraksi kaivettu peloalueen johtouoma. Se katoaa 2,5 kilometrin jälkeen metsämaalle, jolloin se on jo pudonnut 31 metriä alemmaksi. Ojan alkuosan kaltevuus on siten 12,4 metriä kilometrille. Metsätaipaleella siihen yhtyy lännestä tuleva Kirka oja ja pian se putoaa laaksoon, jota kutsutaan nimellä Suur Maruorg. Laakso yhtyy kohtisuoraan koillis-luounas-suuntaiseen laaksoon, jota pitkin Kokõ oja alkaa jatkossa seuraamaan. Käännöksessä siihen yhtyy lyhyt Perätsjärve oja, joka alkaa Perätsjärvestä. Oja on metsätaipaleen tällä välillä pudonnut 28 metriä lisää. Loppumatkalla kaltevuutta on enää nimeksi ja kahden kilometrin päässä sijaitsevan Mudsina järven vedenpinta on kolme metriä alempana. Kokõ oja jatkaa järven eteläpäästä matkaa ja kääntyy kohti kaakkoa. Oja on täällä padottu Kurvitsa järveksi, josta on enää 600 metriä Võhandu jõgeen.

Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä
---------------------------------

### Valuma-alue

Kokõ ojan valuma-alueen pinta-ala on 23,3 neliökilometriä ja kun pinta-ala jaetaan joen pituudella 10,7 kilometriä, saadaan keskimääräiseksi leveydeksi 2,2 kilometriä. Saatu leveysarvo on pieni ja sivu-uomat ovatkin lyhyitä tai ne virtaavat pääuoman suuntaisina. Yli puolet valuma-alueesta on metsämaata. Ojan valuma-alue rajautuu itäpuolella pääuomaansa Võhandu jõgeen. Länsipuolella se rajautuu Pühäjõen valuma-alueeseen. Valuma-alueen pohjoisosissa saavutaan Otepään ylängölle, joka on vedenjakajaseutua Emäjoen valuma-alueeseen päin.

### Sivu-uomia ja järviä

Kokõ ojan alin sivu-uoma on Tirgutaja kraavi, joka laskee pääuomassa sijaitsevaan Mudsina järveen. Se alkaa Palojärvestä ja se on noin 2,3 kilometrin mittainen. Mudsinaan laskee myös viereisen Kõvvõrjärven laskuoja, jonka valuma-alueella sijaitsee pieni Linajärv. Kokõ ojan jokilaakson pohjoispäässä siihen yhtyy Perätsjärve oja, jonka valuma-alueella ovat Perätsjärv ja Väikene Perätsjärv. Edellä mainittu Kirka oja on noin 3,5 kilometriä pitkä. Sen valuma-alueella sijaitsee vain pieniä lampia. Kokõ ojan alajuoksulla sijaitsee Kurvitsa järv, jossa on ennen toiminut vesimylly.

Luontoarvoja
------------

Oja on kirkasvesinen ja vain vähän orgaanista ainesta sisältävä virtavesi.

Hallintoalue
------------

Kokõ oja kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Ojan vesistörekisterin tunnus on VEE1003200.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuutta, asutusta, vesistösuhteita ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Keskkonnaregister: Kokõ oja (VEE1003200) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 14.7.2020. (viroksi)
Nico Rosberg esittelemässä Gen2 autoa Berliinissä 2018.**Spark Racing Tecknology** on vuonna 2012 perustettu ranskalainen yritys. Yhtiön perusti Frédéric Vasseur ja se kehittää sekä suunnittelee korkean suorituskyvyn sähköautoja ja moduuleja. Yritys on yksinoikeudella valmistanut molemmat Formula E -sähköformulasarjassa käytettävät autot (Spark-Renault SRT\_01E ja Spark SRT05e) sekä Extreme E -sähkömaastoajosarjan auton Spark Odyssey 21. Vuonna 2020 Kansainvälinen autoliitto päätti, että Spark kehittää ja suunnittelee Formula E:n kolmannen sukupolven autot.

Spark-Renault SRT\_01E
----------------------

*Pääartikkeli: Spark-Renault SRT\_01E*
Ensimmäinsen Formula E -auton Spark toteutti yhdessä McLaren Electronic Systemsin, Williams Advanced Engineeringin, Dallaran ja Renaultin kanssa. Sarjan ensimmäisellä kaudella kaikki käyttivät samanlaisia Sparkin valmistamia autoja. Toisesta kaudesta eteenpäin sarjaan osallistuneet valmistajat saivat itse suunnitella omat moottorit, vaihtosuuntaajat, vaihdelaatikot ja takajousituksen.

Spark SRT05e
------------

*Pääartikkeli: Spark SRT05e*
Spark SRT05e on Formula E:n toisen sukupolven auto, lyhyesti Gen2. Auton ulkoasu muuttui voimakkaasti, siitä tuli tehokkaampi ja sen akkukapasiteetti melkein tuplaantui. Autoon tuli myös kaikissa FIA:n alaisissa sarjoissa ollut halo-turvakaari. Gen2 autot tuli käyttöön viidennestä kaudesta alkaen.

Spark Odyssey 21
----------------

*Pääartikkeli: Spark Odyssey 21*
Extreme E -sarjaan Spark kehitti Spark Odyssey 21 auton. Kyseessä on täysin sähköinen katumaasturi. Kaikki sarjan tallin käyttävät Sparkin valmistamia standardisoituja osia. William Advanced Technology tuottaa auton akkujärjestelmän. Kaikilla talleilla oli mahdollisuus käyttää joko sarjan omaa ulkokoria tai tehdä yhteistyötä autovalmistajien kanssa.

Viitteet
--------

1. 1 2  SPARK RACING TECHNOLOGY (TIGERY) *societe.com*. SOCIETE SAS. Viitattu 21.12.2021. (ranskaksi)
2. 1 2  Stories – Spark Racing Technology *sparkracingtechnology.com*. SPARK Racing Technology. Viitattu 21.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  Collins, Sam: Formula E: Is this the future of motor racing? *racecar-engineering.com*. The Chelsea Magazine Company. Viitattu 21.12.2021. (englanniksi)
4. 1 2  The evolution of Formula E: Gen1, Gen2 and the future *fiaformulae.com*. FIA. Viitattu 21.12.2021. (englanniksi)
5. ↑  ODYSSEY 21 *extreme-e.com*. FIA. Viitattu 21.12.2021. (englanniksi)
Ottelutilanne
**Luutapallo** (engl. *broomball*) on kaukalojäällä ilman luistimia pelattava palloilulaji. Pelivälineenä käytetään jääkiekkomailan tapaisia "luutia". Luutapalloa on pelattu Kanadassa ja Yhdysvalloissa koko 1900-luku, mutta Suomessa vasta vuodesta 1989.

Luutapallon säännöt
-------------------

Peliväline.
Joukkueessa saa olla kaukalossa (16×40 m) samalla kertaa viisi kenttäpelaajaa ja maalivahti. Peliaika on 3×20 minuuttia. Maila saa olla korkeintaan 135 cm pitkä. Sen varren toisessa päässä on muovinen lapa. Pallo on läpimitaltaan 11–13 cm.

Palloa saa myös potkia. Pelaajat käyttävät solumuovipohjaisia kenkiä, jotka ikään kuin imeytyvät jään pintaan.

Luutapallo Suomessa
-------------------

Suomessa pelattu, ns. Moskovan luutapallon versio,*selvennä* poikkeaa huomattavasti kanadalaisesta esikuvastaan. Pelivälineenä on yhdessä kädessä pidettävä luudasta ja teipistä valmistettu lyhytvartinen maila. Pelialueen koko on vain puolet normaalista jääkiekkokaukalosta. Luistimien sijasta jäällä käytetään erikoisvalmisteisia tossuja, joita valmistetaan muun muassa Kanadassa. Pelisäännöt ovat samat kuin jääkiekossa. Peli saapui Suomeen Moskovasta liikemiesten ja diplomaattien mukana 1980-luvun lopulla. Luutapallo, joka tuotiin Suomeen, sai alkunsa Moskovassa 1970-luvulla. Finnish Broomball Association (myöhemmin Suomen Luutapalloliitto) järjesti ensimmäisen luutapallosarjan Moskovassa 1970-luvun lopulla. Aktiivisimmillaan Suomessa oli 1990-luvun puolessa välissä noin 200 luutapallon harrastajaa. Luutapalloliitto järjesti vuosittain SM-sarjan ja Suomen Cupin. Näiden lisäksi perinteeksi muodostui Luutimathule-joukkueen Hyvinkäällä järjestämä Kuutamoturnaus. Varta vasten luutapalloa varten rakennetut kentät ovat sijainneet Helsingissä Talissa (1989), Pohjois-Haagassa (1990), Ruskeasuolla (1991–1994) sekä Kallion Haapaniemenkentällä (1995–1998). Viimeiset vuodet luutapalloa pelattiin Vuosaaren jäähallin harjoituskaukalossa. 2000-luvun alussa lajin suosio hiipui, ja toistaiseksi viimeinen Suomen Luutapalloliiton järjestämä mestaruussarja pelattiin vuonna 2001.

Myös curlingin suomalaiseksi nimeksi ehdotettiin joskus lajin Suomen-alkuaikoina luutapalloa.

Luutapallon Suomen-mestarit
---------------------------

1990 Team FIBA
1991 Vaahtera
1992 Vaahtera
1993 DRF-Team
1994 DRF-Team
1995 Team Ankkuri
1996 Team FIBA
1997 Team FIBA
1998 Team FIBA
1999 BC Hexen
2000 Team FIBA

Lähteet
-------

1. ↑  Broomball rules Rochester, MN.  Arkistoitu 5.11.2013. Viitattu 5.11.2013.
2. ↑  Luutapallon säännöt Ninnladies.  Arkistoitu 5.11.2013. Viitattu 5.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luutapallo** Wikimedia Commonsissa

* Broomball feature Boston Globe
**Nordic Aluminium Oy** on suomalainen alumiinituotteiden ja -komponenttien valmistukseen, suunnitteluun, toimittamiseen ja markkinointiin keskittynyt Oy Lival Ab:n tytäryhtiö. Yhtiön pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Kirkkonummella. Toinen tuotantolaitos sijaitsee Nivalassa.

Yhtiön tuotteita ovat erilaiset alumiiniprofiilit, joita käytetään etenkin rakennusten teknisessä sisustamisessa. Erikoistuotteita ovat esimerkiksi purjeveneiden mastot. 

Vuonna 2011 Nordic Aluminiumin liikevaihto oli noin 69 miljoonaa euroa. Viennin osuus liikevaihdosta oli 48 %. Liikevoittoa kertyi 14,6 miljoonaa euroa. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Joakim Berndtsson. Peter Högel erosi toimitusjohtajan tehtävästä 1.11.2010.

Yhtiön osake noteerattiin aiemmin Helsingin pörssissä, johon se listautui 24. huhtikuuta 1997. Suurin osakkeenomistaja Oy Lival Ab lunasti yhtiön kaikki osakkeet ja osake poistui pörssistä 14.12. 2012 .

Nordic Aluminium -konsernin palveluksessa oli vuonna 2010 keskimäärin 156 henkilöä.

Tausta
------

Nordic Aluminium perustettiin vuonna 1962 Nokia Alumiini -yhtiönä. Samassa tehtaassa Nokia Kaapeli valmisti kuparikaapelituotteita. 1990-luvulla yhtiö eriytyi Nokiasta entisen emoyhtiön keskittyessä matkapuhelimiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tilinpäätöstiedote vuodelta 2011  2.3.2012. Nordic Aluminium Oyj.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 19.11.2012.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Nordic Aluminiumin kotisivut
**Kola** on maalaiskunta Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kola-Sokoro sijaitsee 15 kilometriä Bougounista etelään. Kunnassa on 4 500 asukasta (vuonna 2009).

Kolan kunta rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Bougounin, idässä Zantiébougoun ja etelässä Tiémala-Banimonotién kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Tärkein vesistö on Baouléjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja.

Kunnan läpi kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7, josta haarautuu maantie RN9 Manankoroon ja Norsunluurannikolle. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, seesami, maapähkinä ja viljakasvit. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 14.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 14.6.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Kola 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 14.6.2018.
**Augusto Palacios** (s. 23. joulukuuta 1951) on perulainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on viimeksi toiminut eteläafrikkalaisen Orlando Pirates -seuran päävalmentajana Premier Soccer Leaguessa kaudella 2011–2012.

Pelaajaurallaan Palacios edusti useita eri seuroja neljällä eri mantereella. Suomessa hän pelasi Kotkan Työväen Palloilijoiden riveissä vuonna 1982. Palacios teki pelaamissaan 29:ssä SM-sarjan ottelussa yhdeksän maalia. KTP:n lisäksi hän on edustanyt muun muassa Bundesliigan Kickers Offenbachin joukkuetta.

Palacios on toiminut useiden eteläafrikkalaisten seurajoukkueiden valmentajana. Lisäksi hän on valmentanut muun muassa Turkin Superliigassa pelaavaa Gençlerbirliğiliä. Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana Palacios työskenteli vuosina 1992–1994. Hän valmensi myös Hongkongin naisten jalkapallomaajoukkuetta 1980-luvun alussa.

Perun A-maajoukkueessa Augusto Palacios esiintyi 1970- ja 1980-luvuilla kuusi kertaa. Vuonna 1978 hän putosi Perun MM-kisajoukkueesta loukkaantumisen vuoksi.

Lähteet
-------

* Augusto Palacion kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kotkan vihreävalkoista jalkapallohistoriikkia. Viitattu 22.3.2013.
Ford Madox Brown, *Työ* (1852–63)
**Ford Madox Brown** (16. huhtikuuta 1821 Calais, Ranska – 6. lokakuuta 1893 Lontoo, Englanti) oli englantilainen taidemaalari. Hänet yhdistetään usein prerafaeliitteihin, mutta hän ei koskaan ollut ryhmän jäsen. Brownin tunnetuin maalaus lienee *Work* (Työ).

Brown opiskeli taidetta vuosina 1837–1839 Bruggessa ja Antwerpenissa. Hänen varhaistyönsä olivat romanttisia ja dramaattisia. Hän alkoi kuitenkin pian pyrkiä mahdollisimman luonnonmukaiseen esitystyyliin, ja maalaustaan *Prisoner of Chillon* varten hän kävi piirtämässä ruumiita sairaalan ruumishuoneella. Hän myös maalasi mielellään ulkoilmassa ateljeen sijaan.

Vuonna 1845 Brown tapasi Italiassa nazareeneihin kuuluneen Peter von Corneliuksen. Tapaamisella oli suuri vaikutus Brownin värienkäyttöön ja tyyliin. Brown opetti lyhyen aikaa Dante Gabriel Rossettia, ja vuonna 1850 hän osallistui prerafaeliittien lehden Germin tekoon. Brown toimi myös joidenkin William Morrisin painamien kirjojen kuvittajana sekä teki lasimaalauksia.

Ford Madox Brown, seinämaalaus Manchesterin kaupungintalossa  
*Crabtree seuraa Venuksen transitiota Armon Vuonna 1639*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Augusto Midana** (s. 20. toukokuuta 1984 Sucuto, Bolaman alue, Guinea-Bissau) on guineabissaulainen vapaapainija. Hän on pituudeltaan 167 cm ja hän on kilpaillut koko kansainvälisen uransa alle 74 kg:n painoluokassa. Hän on harjoitellut kansainvälisen painiliiton harjoituskeskuksessa Senegalin Thièsissä. Häntä on valmentanut Nikola Mintšev vuodesta 2011 lähtien.

Midana sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 seitsemänneksi 74 kg:n painoluokassa. Hän voitti Venezuelan Ricardo Robertyn, mutta putosi jatkosta hävittyään georgialaiselle Davit Khutsišvilille. Pekingin 2008 ja Rio de Janeiron 2016 olympialaisissa hän karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän voitti olympiakarsintaturnauksen 2012 ja 2016.

Midana on voittanut Afrikan-mestaruuden alle 74 kg:n sarjassa 2010, 2011, 2012, 2014, 2015 ja 2016 sekä saanut Afrikan-mestaruuskilpailuissa pronssia 2008 ja 2009. Afrikan kisoissa hän saavutti pronssia 2007.

Midana saavutti rantapainissa MM-pronssia 85 kg:n painoluokassa Obzorissa 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Augusto Midana *sports-reference.com*.  Arkistoitu 2.10.2015. Viitattu 12.12.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Midana, Augusto (GBS) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 12.12.2016. (englanniksi)
**Mika Lumijärvi** (s. 6. joulukuuta 1970 Rovaniemi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja, joka pelasi yleensä vasempana laitahyökkääjänä. Lumijärvi on Rovaniemen Palloseuran omia kasvatteja, mutta teki ensiesiintymisensä RoPS:n paidassa vasta 25-vuotiaana, vuonna 1996. Sitä ennen hän oli pelannut alasarjoissa muun muassa Karihaaran Visan Pallossa sekä Rovaniemen Kanuunoissa.

Pelaajaura
----------

Lumijärvi kuului siihen joukkueeseen, joka voitti A-juniorien Suomen mestaruuden vuonna 1988. Hän pelasi kaudella 1996 ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa vieraskentällä FinnPaa vastaan 28. heinäkuuta pelatussa ottelussa. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki kaudella 11. kesäkuuta 1997 Vaasan Palloseuraa vastaan. Hän pelasi RoPS:n paidassa Veikkausliigaa ja Ykköstä yhteensä 132 ottelua, viimeistellen niissä 15 maalia.

Valmennusura
------------

Lumijärvi valittiin Rovaniemen Palloseuran A-juniorien valmentajaksi vuonna 2003. Hänen aikanaan A-juniorit nousivat Ykkösestä SM-sarjaan. RoPS:n päävalmentajana hän on toiminut kahteen otteeseen, vuosina 2004–2005 ja vuonna 2009. Kaudella 2004 RoPS:n ajauduttua putoamiskurimukseen Lumijärvi tuli erotetun György Hamorin tilalle ja hänen johdollaan RoPS säilytti sarjapaikkansa liigassa. Kaudella 2005 RoPS oli jälleen putoamiskurimuksessa ja Lumijärvi sai lopulta lähteä Matti Vikmanin tieltä. Hetkellisesti piristynyt RoPS ei lopulta kyennyt säilyttämään sarjapaikkaansa, vaan kärsi tappion nousukarsinnassa Vaasan Palloseuralle. Kaudella 2009 Lumijärvi korvasi erotetun Valeri Bondarenkon yhdessä RoPS-legenda Zeddy Sailetin kanssa, mutta joutui itsekin väistymään ennen kauden viimeistä ottelua, johon ohjat otti Saileti.

Kaudeksi 2010 Lumijärvi palasi AC Kajaaniin, jossa onnistui nostamaan joukkueen kahdessa vuodessa Kolmosesta Ykköseen. Kajaanilaisjoukkueen ensimmäinen kausi toisella sarjatasolla päättyi kuitenkin viimeiseen sijaan ja putoamiseen. Lumijärvi ei jatkanut Kajaanissa ja siirtyi Forssan Jalkapalloklubin valmennuspäälliköksi kolmen vuoden sopimuksella. Valmennuspäällikön toimen ohella hän opiskelee myös UEFA:n Pro-valmentajalisenssiä varten.

Lähteet
-------

1. ↑  Lisäksi yksi maali Kolmosen kaudella 2005
2. ↑  Rovaniemen KANUUNOILLA 30-vuotisjuhlavuosi 2009 *kanuunat.com*.  Arkistoitu 15.12.2009. Viitattu 27.10.2010.
3. 1 2  Veikkausliiga Hall Of Fame *veikkausliiga.hs.prewise.com*. Viitattu 27.10.2010.
4. ↑  Mika Lumijärvi RoPS-A:n valmentajaksi *rops.fi*. Viitattu 27.10.2010.
5. ↑  RoPSin A-juniorit SM-sarjaan *rops.fi*. Viitattu 27.10.2010.
6. ↑  Mika Lumijärvi FJK:n valmennuspäälliköksi *KainuunSanomat.fi*.  6.10.2013. Viitattu 24.11.2013. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**György HamoriValeri Bondarenko** | **Rovaniemen Palloseuran päävalmentaja**2004–20052009 | Seuraaja:**Matti VikmanZeddy Saileti** |
Elisa Leinonen Paavo Nurmen kisoissa 2013.
**Elisa Talvikki Leinonen** (s. 27. tammikuuta 1987 Paltamo) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edusti vuosina 2005–2013 Kajaanin Kipinää ja vuoteen 2004 saakka hän oli edustanut ja vuodesta 2014 lähtien hän jälleen edusti Paltamon Urheilijoita. Helmikuussa 2016 Leinonen kertoi lopettaneensa uransa polvivaivojen vuoksi.

Leinonen edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2010 sijoittuen 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun hallimaaottelussa Steinkjerissä 2012. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän paransi alkuerissä ennätystään 13,29 sekuntiin mutta karsiutui. Hän karsiutui alkuerissä Göteborgin EM-hallikisoissa 2013.

Leinonen on saavuttanut 100 metrin aitajuoksussa Kalevan kisoissa kultaa 2011 ja hopeaa 2010, 2012 ja 2013. Sisäratojen SM-kisoissa hän on 60 metrin aitajuoksussa saavuttanut kultaa vuonna 2013, hopeaa 2012 ja pronssia 2010.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä*  |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 12,24 | Kajaani | 15. elokuuta 2012 |
| 100 m aj | 13,26 | Vaasa | 26. heinäkuuta 2013 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,64 | Jyväskylä | 26. tammikuuta 2013 |
| 60 m aj | 8,18 | Tampere | 24. helmikuuta 2013 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Elisa Leinonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑
3. ↑  Pilto, Jouni: Elisa Leinonen karsiutui alkuerässä  29.6.2012. YLE. Viitattu 29.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Elisa Leinosen blogi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Ilmakuva Kowloonin niemimaasta Hongkongin saarelta päin kuvattuna.
**Kowloonin niemimaa** (engl. *Kowloon Peninsula*; kiin.: 九龍半島; Jyutping: *Gau2lung4 bun3dou2*) on niemimaa, joka sijaitsee Kiinan mantereella, mutta kuuluu Hongkongin alueeseen. Kowloon, toinen Hongkongin suurista taajamista, on niemimaalla. Kowloonin niemimaalla on Kai Takin lentoasema ja tähtitorni.

Maantiede
---------

Näkymä Kowloonin niemimaalle Hongkongin saarelta käsin.
Kowloonin niemimaa voidaan jakaa maantieteellisesti kahteen alueeseen. Uudet territoriot pohjoisessa ja lännessä ovat maaseutumaisempia ja käsittävät mäkistä maastoa. Kaupunkimaisempi asutuksen keskus käsittää puolestaan alueita idässä ja etelässä.

Historia
--------

Sotilaiden majoitusaluetta Kowloonilla 1860-luvulla.
Kowloonin niemimaa oli tunnettu pienenä, mutta tärkeänä suolankaivuun keskuksena jo Song-dynastian aikakaudella 1000- ja 1100-luvuilla. Alue kuitenkin kärsi Ming-dynastian merirosvouden vastaisista operaatioista ja paikalla oli vain muutama kylä ja vähän asukkaita, kun Britannia sai haltuunsa Hongkongin saaren (Brittiläinen Hongkong) useiden eri Kiinan Qing-dynastian kanssa solmituilla sopimuksilla. Pelkän saaren miehitystä alettiin kuitenkin pitää riittämättömänä puolustuksen kannalta. Britit pelkäsivät Kiinaa enemmän Venäjää, jota alettiin pitää uhkana Krimin sodan myötä. Niemimaa täytyi saada brittien haltuun, jotta he voisivat turvata saaren ja mantereen välisen salmen.

Brittien alkuperäisenä tarkoituksena oli ostaa Kowloonin niemimaa itselleen. Ostosta neuvoteltiin kiinalaisen Kantonin kenraalikuvernöörin kanssa ja kauppahinnaksi sovittiin 500 taelia kultaa. Ostohanke kuitenkin peruuntui kun britit saivat alueen haltuunsa Pekingin rauhansopimuksen nojalla vuonna 1860. Britit rakensivat nopeasti Tsim Sha Tsuin alueelle sotilasrakennuksia kuten parakkeja ja linnakkeita. Britit eivät pitkään rakentaneet mitään muulle alueelle. Asukkaita alkoi Kowlooniin tulla sotilaiden lisäksi vasta 1900-luvun puolella. Vuonna 1898 Britannia vuokrasi Kiinalta 99 vuodeksi Uudet territoriot, joihin kuului Kowloonin niemimaan tyvi ja parisataa saarta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kowloon Peninsula *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 1.2.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Ingham, Michael: *Hong Kong – a cultural history*, s. 159–161. Oxford University Press, 2007. ISBN 978-0-19-531496-0. (englanniksi)
3. ↑  *Spectrum Tietokeskus, 4. osa*, s. 26–27. Toinen painos. WSOY, 1978. ISBN 951-0-08555-3.
**Patrick Suves** (9. joulukuuta 1983 Pori – 5. helmikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija sekä urheilu- ja festivaalipromoottori.

Suves esiintyi ensimmäisen kerran Porin Narukerän edustusjoukkueessa jääpallon Bandyliigassa jo 16-vuotiaana. Neljän Narukerä-kauden jälkeen hän siirtyi pelaamaan Ruotsiin ja opiskelemaan Tukholman urheilukorkeakouluun.  Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I Divisioonassa Suves pelasi kolmen kauden ajan. Hän pelasi urallaan 8 juniorimaaottelua. Suveksen sisar Miska Suves ja veli Juri Suves ovat myös entisiä huippujääpalloilijoita.

Urheilu-uransa jälkeen Suves tunnettiin parhaiten toiminnastaan Yyteri BeachFutis-tapahtuman pääjärjestäjänä. Hänen johdollaan se nousi pienestä muutaman joukkueen beachfutisturnauksesta yhdeksi Suomen suurimmista kesätapahtumista.  Parhaana vuotenaan Yyteri BeachFutis kokosi viikonlopun aikana Poriin Yyterin hiekkarannalle yli 70 000 kävijää.  Suves oli myös mukana käynnistämässä vuonna 2011 ensimmäisen kerran järjestettyä Porispere-festivaalia. 

Patrick Suves kuoli helmikuussa 2012 kotonaan Helsingissä 28-vuotiaana.

Saavutukset
-----------

* Jääpallon SM-pronssia: 2002

Lähteet
-------

* Patrick Suveksen muistokirjoitus Narukerän kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* International Bandy Database
* *Jääpallokirja 2009*, Suomen Jääpalloliitto. ISSN 0784-0411

### Viitteet

1. ↑  Svenskbandy/Skytteliga 2005/06
2. ↑  Suves ska hjälpa AIK kvar i division ett AIK. Viitattu 25.4.2012.
3. ↑  Beachfutis ja Patrick Suves: Omiensa rakastama oli monien hampaissa  9.2.2012. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 19.3.2012. Viitattu 25.4.2012.
4. ↑  Ruuhkista kärsinyt Beach Futis päättyi lopputuuletuksiin  12.7.2011. Uusi Aika. Viitattu 25.4.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Urheilupromoottori löytyi kuolleena  9.2.2012. Iltalehti. Viitattu 25.4.2012.