recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cavalleria rusticana** on yksinäytöksinen Pietro Mascagnin säveltämä ooppera, jonka libreton ovat kirjoittaneet Giovanni Targioni-Tozzetti ja Guido Menasci Giovanni Vergan novellin perusteella. Oopperan ensiesitys oli 1890 Teatro Costanzissa Roomassa. Sitä esitetään usein kaksoisnäytäntönä Ruggero Leoncavallon säveltämän *Pajatson* (ital. *Pagliacci*) kanssa. Oopperan instrumentaalinen *intermezzo* on suosittu orkesterikappale.

Hahmot
------

* Santuzza – nuori maalaistyttö (sopraano).
* Turiddu – nuori maanviljelijä (tenori).
* Lucia – Turiddun äiti (altto).
* Alfio – ajuri (baritoni).
* Lola – Alfion vaimo (mezzosopraano).

### Tapahtumapaikka ja -aika

Pääsiäinen, Sisilia

### I Näytös

Turiddu on kihlautunut kauniin Lolan kanssa ennen sotaväkeen menoaan. Sieltä palattuaan Turiddulle selviää, että Lola on mennyt naimisiin Alfion kanssa. Turiddu löytää uuden rakkauden ja suunnittelee menevänsä naimisiin Santuzzan kanssa. Mustasukkainen Lola viettelee Turiddun uudelleen.

Santuzza etsii Turiddua, joka Lucian mukaan on lähtenyt naapurikylään. Santuzza ei usko Luciaa ja paikalle tuleva Alfio kertookin nähneensä Turiddun talonsa lähellä. Muiden poistuttua Santuzza kertoo Lucialle pelkäävänsä, että Turiddu haluaa edelleen Lolaa ja hylkää hänet. Turiddu kiistettyä Santuzzan syytökset, paikalle saapuu Lola rakkauslaulua hyräillen ja Turiddua viettelevästi katsellen. Turiddu ja Lola menevät kirkkoon.

Santuzzan rakkaus kääntyy vihaksi ja hän paljastaa aavistuksensa Turiddun ja Lolan salaisesta suhteesta Alfiolle, joka päättää kostaa Turiddulle.

Kirkonmenojen jälkeen Turiddu kutsuu muita juomaan viiniä. Turiddu ojentaa viiniä myös Alfiolle, joka kieltäytyy juomasta. Miehet syleilevät toisiaan ja Alfio puree kaksintaistelun merkiksi Turiddua oikeaan korvaan. Turiddu pyytää äitiään pitämään hyvää huolta Santuzzasta, jos hän ei palaisi elävänä. Turiddu ja Alfio lähtevät metsään ja jonkin ajan kuluttua kaikki kuulevat naisen huutavan: "Turiddu on tapettu!"

Populaarikulttuurissa
---------------------

* *Kummisetä III* -elokuvan loppujakson aikana seurataan *Cavalleria rusticanaa* sisilialaisessa oopperatalossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Italian kieli.  *Valvoja*, 01.01.1909, nro 3, s. 112. Kansalliskirjasto. Viitattu 13.07.2018.
2. ↑  Pietro Mascagni: Cavalleria Rusticana Julkaisu = *classicfm.com*. Viitattu 17.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cavalleria rusticana**.
Malenten sijainti Ostholsteinin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Schleswig-Holsteinin osavaltiossa.
**Malente** on kunta Ostholsteinin piirikunnassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa pohjoisimmassa Saksassa. Lähellä Itämeren rantaa sijaitseva Malente tunnetaan kylpylä- ja virkistyskeskuksena. Etäisyys Hampurista on noin 80 kilometriä koilliseen ja Kielistä noin 30 kilometriä kaakkoon.

Maantiede
---------

Malente kuuluu Holsteinische Schweiziin - Holsteinin Sveitsiin - joka on Holsteinin itäistä, kumpuilevaa aluetta. Se sai nykymuotonsa viimeisimmän jääkauden aikana. Malenten seutu on järvisyydeltään melko runsasta. Kunnan keskustan länsipuolella sijaitsee Dieksee-järvi, jonka pinta-ala on noin neljä neliökilometriä. Itäpuolella sijaitsee Kellersee, jonka pinta-ala on noin viisi ja puoli neliökilometriä. Järvet kuuluvat Holsteinische Seenplatten - Holsteinin järvitasangon - itäiseen osaan. Alueen järviä yhdistää Schwentine-joki, jonka pituus on noin 68 kilometriä. Joki virtaa Itämereen.

Malenten keskus on Bad Malente-Gremsmühlen, jonka osa-alueita ovat Neversfelde ja Rachut. Malenten alueella on lisäksi yhdeksän kyläkeskusta: Benz, Kreuzfeld, Krummsee, Malkwitz, Neukirchen, Nüchel, Sieversdorf, Söhren ja Timmdorf.

Historia
--------

Malente mainitaan asiakirjoissa ensi kerran 1215. Se oli alkuaan vendien asuinpaikka, joka pysyi vähäpätöisenä kylänä aina 1800-luvun puoleenväliin saakka. Gremsmühlen Dieksee-järven rannalla sen sijaan menestyi paremmin retkeilykohteena ja vuonna 1280 käyttöönotetun myllynsä ansiosta. Molemmat kylät saivat rautatieyhteyden 1866, matkailu lisääntyi ja ne yhdistettiin. 1900-luvulla Malenten merkitys kylpyläkohteena lisääntyi edelleen.

Malenten historiallista arkkitehtuuria edustavat muun muassa Gut Rothensande, kartano jonka historia alkaa 1360-luvulta, ja Wasserturm Malente, eli Malenten vesitorni. 38-metrinen torni valmistui 1912.

Liikenne
--------

Malenten rautatieasema sijaitsee rataosuudella Kiel–Lyypekki. Maantieliikenteen valtaväylä on Bundesstraße 76.

Lähteet
-------

1. ↑  Entfernung von Malente nach\_ Luftlinie.org. Viitattu 26.12.2020. (saksaksi)
2. ↑  Geschichte Malente.de.  Arkistoitu 14.1.2021. Viitattu 26.12.2020. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bad Malente-Gremsmühlen, Schleswig-Holstein, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malente**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Malente 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz area

 |

 |
**Colonna** on italialainen aatelissuku, joka kuuluu Rooman vanhimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin sukuihin. Sukuun kuuluu useita kardinaaleja ja prelaatteja sekä sotilaita ja kirjailijoita.

Perimätiedon mukaan suvun kantaisät olivat Tusculumin kreivejä. Nimen Colonna – alun perin de Columna – omaksui ensimmäisenä Tusculumin kreivin Gregorion poika Piero, joka isänsä kuoltua noin vuonna 1064 peri Colonnan linnan sekä Palestrinan ja muita maa-alueita. Suku on saanut nimensä vaakunastaan, jossa on kuvattuna hopeinen pylväs (*colonna*) punaisessa kentässä.

Muiden roomalaisten aatelisperheiden tavoin Colonnat saivat valtaa ja rikkauksia paavin suosion avulla. Colonnan suvusta nousikin jo 1300-luvulle tultaessa useita kardinaaleja ja senaattoreita. Siitä lähtien Colonnan suku toimi näkyvästi katolisen kirkon ja Rooman politiikassa. Keskiajalla Colonna oli johtavia ghibelliineihin kuuluneita sukuja, ja Colonnat kamppailivat jatkuvasti Orsinien ja Caetanien sukujen kanssa.

Colonnan suku jakautui useaan sukuhaaraan. Vanhin sukuhaara sai Palianon herttuan arvon vuonna 1520, ja sen jäseniä ovat muun muassa kardinaalit Egidio Colonna, Pompeo Colonna ja Oddone Colonna, josta tuli sittemmin paavi Martinus V. Myös runoilija Vittoria Colonna ja amiraali Marcantonio II Colonna kuuluvat tähän sukuhaaraan. Vanhempi sukuhaara omistaa Rooman Palazzo Colonnan, jossa on huomattava taidekokoelma.

Nuorempi sukuhaara sai ruhtinaan arvon vuonna 1688, kun se peri Castiglionen ruhtinaiden arvon. Kuvanveistäjä Adèle Colonna di Castiglione on tunnetuin tämän sukuhaaran edustaja.

Kolmas sukuhaara oli Palestrinan ruhtinaina 1571–1630 ja uudestaan vuodesta 1738, kun suku peri ruhtinaan arvon Barberinin suvulta. Tähän sukuhaaraan kuului Sciarra Colonna, joka auttoi vuonna 1303 Filip IV:n neuvonantajaa Guillaume de Nogaret'a vangitsemaan kilpailevaan Caetani-sukuun kuuluneen paavi Bonifatius VIII:n Anagnissa. Sukuhaara jakautui vuonna 1787 kahteen alahaaraan, Colonna di Sciarraan ja Colonna-Barberiniin, joka kuitenkin sammui vuonna 1892.

Neljänteen sukuhaaraan kuuluvat Cesaron ja Reitanon herttuat. Tähän sukuhaaraan lukeutuu kenraali Prospero Colonna, joka valloitti vuonna 1522 Genovan.

Suvun nykypäiviin säilyneet sukuhaarat ovat Colonna di Paliano, Colonna di Stigliano ja Barberini-Colonna di Palestrina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Colonna *Store norske leksikon*. snl.no. Viitattu 22.6.2021. (norjaksi)
2. 1 2 3  Colonna *Tietosanakirja*. Project Runeberg. Viitattu 13.8.2021.
3. 1 2 3  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Colonna Family *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 22.6.2021. (englanniksi)
**Ulrik Rudenschöld** (29. kesäkuuta 1704 Tukholma – 6. huhtikuuta 1765 Tukholma) oli ruotsalainen valtion virkamies ja taloustieteilijä. Rudenschöld opiskeli Uppsalan yliopistossa ja toimi sen jälkeen kauppakollegion virkamiehenä. Vuonna 1746 hänet nimitettiin kollegion asessoriksi. Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi Rudenschöld valittiin vuonna 1740.

Matka Suomeen
-------------

Vuosina 1737–1738 Rudenschöld vietti puolitoista vuotta Suomessa. Hän kuului toimikuntaan, jonka tehtävänä oli laatia suunnitelmia maan kehnojen liikenneolojen parantamiseksi. Erityisesti tarkoituksena oli saada aikaiseksi uusia kulkukelpoisia vesireittejä sisämaasta rannikolle. Rudenschöld laati Suomessa tekemistään matkoista kaksi kertomusta. 

Vuonna 1738 julkaistiin *Berättelse om Strömfallen och Producterna, med mera uti Kymmenegårds och Nylands Län* (Kertomus Kyminkartanon ja Uudenmaan läänien koskista ja tuotteista ynnä muusta). Se käsittelee Hämeen, Uudenmaan sekä Savon vesistöjä ja niiden käyttöä kulkuyhtyksinä. Hän kuvailee teoksessa myös alueiden talouselämää. Kolme vuotta myöhemmin ilmestyi *Berättelse om Landetz beskaffenhet uti Björneborgs och Tavastehus Läner* (Kertomus Porin ja Hämeenlinnan läänien luonnosta), joka perustuu Rudenschöldin keväällä ja kesällä 1737 Porista Päijänteelle suuntautuneeseen matkaan. Päätelmänään hän toteaa, että Porin ja Päijänteen yhdistäminen vesväylällä olisi Suomen talouselämän kohentamisen kannalta paras vaihtoehto. 

Jälkimmäisessä matkakertomuksessaan Rudenschöld käsittelee eri paikkakuntien luonnonolojen ja historian lisäksi paikallisten asukkaiden elämää ja elinkeinoja. Rudenschöld kuvailee teoksessa yksityiskohtaisesti muun muassa Kokemäenjoen tokeilla tapahtuvaa lohenpyyntiä sekä Tammerkosken helmenkalastusta. Molemmat Rudenschöldin selonteot on julkaistu Suomessa vuonna 1899 sarjassa *Todistuskappaleita Suomen historiaan, osa VI*. Alkuosan suomennos, "Kertomus koskista, tuotteista sekä muusta
Kyminkartanon ja Uudenmaan lääneissä. (Alkuosa)", on julkaistu Päijät-Hämeen
tutkimusseuran vuosikirjassa 1988, s. 17–36.

Lähteet
-------

* Forsius, Arno: "Ulrik Rudenschöld (1704–1765) ja hänen matkansa Suomessa vuosina 1737–1738" (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ulrik Rudenschöld Svenskt biografiskt handlexikon

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Kuvaohjelman tarjoaja** on taho, joka saattaa kuvaohjelman yleisön katseltavaksi. Kuvaohjelman tarjoajan tehtävänä on varmistaa, että tarjottava kuvaohjelma on luokiteltu ja merkitty kuvaohjelmalain mukaisesti ikärajoilla ja sisältösymboleilla.

Tarjoajaksi ilmoittautuminen
----------------------------

Ennen kuin luokiteltuja ja merkittyjä kuvaohjelmia saa tarjota yleisölle, tulee tarjoajan ilmoittautua Mediakasvatus- ja kuvaohjelmakeskuksen ylläpitämään tarjoajarekisteriin. Tarjoajat joutuvat maksamaan vuosittaisen valvontamaksun, jonka suuruus riippuu tarjoamistavoista.

* alueellinen televisio-ohjelmisto 100 euroa;
* kuvaohjelmia julkisina esityksinä tarjoava toimipaikka ja muu vastaava toimintapaikka 200 euroa;
* kuvaohjelmia tallenteina tarjoava toimipaikka ja muu vastaava toimintapaikka 100 euroa;
* tilausohjelmapalvelu 400 euroa;
* ulkomailta edelleen lähetettyjä televisiolähetyksiä välittävän toimijan ohjelmistokokonaisuus 400 euroa;
* valtakunnallinen televisio-ohjelmisto 600 euroa.

Jos tarjoajalla on useita tarjoamistapoja, peritään maksu kaikista.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvaohjelmalaki 710/2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
Jan Žižkan ratsastajapatsas Vítkovin kukkulalla Prahassa.
**Jan Žižka z Trocnova a Kalicha** (n.1360, Trocnov, Böömin kuningaskunta– 11. lokakuuta 1424, Přibyslav) oli tšekkiläinen hussilaiskenraali. Nykyään häntä pidetään tšekkien kansallissankarina.

Hänen johtamansa talonpoikaisarmeijat voittivat lukuisia taisteluita katolilaisten ristiretkiarmeijoita vastaan käyttäen apunaan Žižkan kehittämiä taktiikoita. Näitä olivat muun muassa kenttätykistön taidokas liikuttelu sekä alkeellisten panssarivaunujen käyttäminen. Žižka ei hävinnyt elämänsä aikana ainoaakaan taistelua.

Prahan Žižkovin kaupunginosa on nimetty Žižkan mukaan. Vítkovin kukkulalla on hänelle pystytetty suuri pronssinen ratsastajapatsas.

Lähteet
-------

1. ↑  Jan Žižka – největší husitský vojevůdce *Kudy z nudy*. Viitattu 17.2.2024. (tšekiksi)
2. ↑  Larmola, Heikki: Jan Žižka – hussilaisten voittamaton sotapäällikkö.  *Näköala Tšekkiin*, 01-2021, s. 20-21.  Suomi–Tšekki-seura ry.
3. ↑  Larmola, Heikki: Taistelu Vítkovin kukkulasta.  *Näköala Tšekkiin*, 01-2021, s. 10-17.  Suomi–Tšekki-seura ry.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Suomessa käytössä olevat korvamerkkien teot
**Poromerkki** eli poron korvamerkki on omistusmerkki, jolla poron omistussuhde ilmoitetaan. Poronhoitoon merkkien käytön arvellaan tulleen samaan aikaan, kun poronhoito kehittyi suurporonhoidoksi.

Nykyaikana poromerkkien käyttöä säätelee poronhoitolaki. Laissa on nimeltä lueteltu 14 erilaista sanaa eli tekoa tai leikkoa, joita yhdistelemällä muodostetaan kullekin porojen omistajalle yksilöllinen poromerkki, joka leikataan poron korviin terävällä veitsellä. Leader Tunturi-Lappi -yhdistyksen mukaan vasan korvan leikkaaminen ei aiheuta porolle liiallista kipua.

Poromerkissä käytetään seuraavia tekoja: pistel, tiili, pykälä, hanka, rappuhanka, poikki, haara, halki, vita, terotus, ketunkanto, vastahanka, reikä ja reiästä halki sekä linnunvarvas, sekä mahdollisesti jotain paliskuntain yhdistyksen hyväksymää lisämerkkiä.

Teot jaetaan valta- ja pikkusanoihin. Valtasanat ovat isompia ja usein korvan kärjessä. Pikkusanat ovat korvan laidoilla. Merkit luetaan katsoen poroa takaapäin, aloittaen yleensä oikeanpuoleisesta korvasta. Ensin mainitaan valtasanat ja sitten pikkusanat. Esim. "Oikea alta hanka, päältä vita, vasen halki, kaks pykälää päällä".

Katso myös
----------

* Paliskunta

Lähteet
-------

* Poronhoitoasetus *FINLEX*.  21.9.1990. Viitattu 25.3.2018. (suomeksi)

### Viitteet

1. ↑  Vasanmerkitys *Leader*. Viitattu 18.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Poromerkit ja pilttarekisterit, Paliskunnat.fi
* Poromerkki, Paliskunnat.fi
* Kaarlo Tyni : Poroja, poromiehiä ja poromerkkejä, Helsingin Sanomat, 01.01.1938, nro 1, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Abraham Mankell (Maria Röhlin teos, 1835)
**Carl Abraham Mankell** (16. huhtikuuta 1802 Christiansfeld, Tanska – 27. lokakuuta 1868 Tukholma) oli ruotsalainen musiikintutkija, urkuri, laulupedagogi ja säveltäjä. Hän teki julkaisuja musiikin historiasta ja keskittyi sekä musiikkihistorioitsijana että säveltäjänä varsinkin vokaalimusiikkiin.

Mankellin isä oli saksalaissyntyinen Johann Hermann Mangold ja äiti syntyperäisesti ruotsalainen Johanna Maria Keyser. Mankell syntyi Tanskassa, sai isältään musiikillista kasvatusta ja saapui Ruotsiin vuonna 1823. Aluksi hän piti Tukholmassa lakkaajan työpajaa ja toimi artesaaniyrittäjänä. Samalla hän vuokrasi ja viritti pianoja. Vuonna 1825 Mankell pääsi saksalaisen seurakunnan urkuriksi ja sen koulun kanttoriksi. Tammikuussa 1826 hän sai Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksesta lauluopettajan ja esilaulajan pätevyydet. Pian hän pääsi Klaran seurakunnan kirkkoon ja kouluun kanttoriksi, vuonna 1828 urkuriksi. Mankell tuli valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1837. Hän opetti muun muassa kuninkaallisen musiikkiakatemian oppilaitoksessa vuosina 1834–1841. Mankell perusti vuonna 1838 enimmäkseen a cappella -esityksiin keskittyneen Sångförening för kyrkomusikin ja kaksi vuotta myöhemmin Concordian, joka lauloi maallista musiikkia jousiorkesterin säestyksellä. 1830–1840-luvuilla Mankell piti kirkkokuoronsa kanssa konsertteja, joissa nostettiin esiin vanhempaa kirkkomusiikkia. Vuonna 1847 hän piti luentosarjan musiikin historiasta ja estetiikasta. Hän edisti perusteellisempaa musiikin historian ja estetiikan koulutusta, josta toimitti myös aloitteen Ruotsin kuninkaalliselle musiikkiakatemialle vuonna 1854.

Mankellin kirjallisia julkaisuja olivat *Berättelser ur kyrkomusikens historia* (1841), *Blickar i musikens helgedom* (1849), *Sveriges tonkonst och melodiska national-dikt* (1853), *Om sann och falsk deklamation* (1862) ja kolmiosainen *Musikens historia* (1864). Vuonna 1865 toimittamassaan koraalikirjassa Mankell katsoi laulun saavuttavan "korkeuden", johon soittimellinen musiikki ei voisi yltää. Hän työskenteli musiikkikriitikkona julkaisussa *Svenska tidningen. Dagligt Allehanda i Stockholm* vuosina 1851–1856. Mankellin sävellystuotanto on kohtalaisen suppea. Siihen kuuluu yksinlauluja, teoksia useille laulajille ja pianolle, kuoroteoksia sekä teoksia kuorolle ja orkesterille. Soittimelliseen tuotantoon kuuluu preludeja uruille sekä kaksi- ja nelikätisiä pianosävellyksiä.

Mankellin veli oli Gustaf Mankell, jonka kanssa hän piti vuonna 1835 vanhemman musiikin konserttisarjan Tonkonstens vänner -seuran toiminnan yhteydessä. Mankellin velipuoli oli Emil Theodor Mankell, jonka pojista yksi oli säveltäjä Henning Mankell.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carl Abraham Mankell (1802−1868) Swedish Musical Heritage, viitattu 21.2.2024 (englanniksi)
**Francesco Redi** (18. helmikuuta 1626 Arezzo, Italia – 1. maaliskuuta 1697 Pisa, Italia) oli italialainen tiedemies, lääkäri ja runoilija. 
 Hän oli luonnontutkijana tunnettu etenkin alkusynnyn tai spontaanin sikiämisen vastustajana.

Elämä
-----

Suoritettuaan lääketieteen tutkinnon Pisan yliopistossa Redi siirtyi Colonnan suvun palvelukseen Roomaan kotiopettajaksi ja toimi tehtävässä viisi vuotta. Vuonna 1654 hän lähti Firenzeen, jossa hän toimi Toskanan suurherttua Ferdinand II:n ja Cosimo III:n henkilääkärinä.

Tieteellinen ura
----------------

Redi harjoitti jatkuvasti lääketieteellistä ja kirurgista käytäntöjä edistäviä tutkimuksia, mutta hänellä oli silti aikaa myös kirjoittamiselle. Hän oli aktiivinen jäsen useissa silloisissa akatemioissa. Redin kirjoituksiinsa kuuluu useita tieteellisiä artikkeleita, kuten *Osservazioni intorno alle vipere*, *Esperienze intorno alla generazione degl' insetti*, *Consulti medici* jne.

Redi todisti, että mätänevässä lihassa huomatut "madot" eivät, kuten uskottiin, synny lihasta, vaan ovat
kärpästen munista kehittyneitä toukkia. Hän myös tutki hyönteisten anatomiaa ja muodonvaihdosta, käärmeenmyrkkyä ja muita aiheita. Lisäksi Redi toimi arkeologina ja sanakirjantekijänä.

Kaunokirjallinen tuotanto
-------------------------

Redi oli aikanaan suosittu runoilija. Hänen kirjoituksia ovat *Lettere*, dityrambit *Bacco in Toscana* ja *Arianna Inferma* sekä useita runotekstejä, joista osa on sävyltään Petrarca-aiheisia. *Bacco in Toscana* on paras esimerkki italialaisesta dityrambista, ja vaikka se on ajoittain epämuodostunut epäselvän sanoituksen vuoksi, se on edelleen yksi 1600-luvun parhaista tyylilajin teoksista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Francesco Redi *Catholic Encyclopedia*.  1913. Viitattu 28.04.2021.
2. 1 2 3  Redi, Francesco *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 28.04.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ruostesäppikala** (*Sufflamen chrysopterum*) on säppikaloihin kuuluva trooppisten merien kala.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ruostesäppikala kasvaa noin 22 cm pitkäksi. Sen vartalo on levymäinen, ruskeansävyinen. Silmän takana kulkee keltainen pystyviiva. Pyrstö on keltainen, valkoreunainen. Nuoret yksilöt ovat aivan toisen värisiä: selkä on keltainen, kylkimusta ja vatsa valkoinen.

Alkuperä
--------

Ruostesäppikala elää luonnossa Intian valtamerellä ja Tyynenmeren länsiosassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Etä-Afrikasta Etelä-Afrikkaan, sieltä Samoalle ja Japanin eteläosiin.

Käyttäytyminen
--------------

Ruostesäppikala on säppikalaksi melko rauhallinen, ja sitä voi pitää varauksin jopa riutta-akvaariossa. Suositellaan että se on akvaarionsa pienin kala, ja tuodaan sinne vasta kun muuta kalat ovat asettuneet ja vallanneet reviirinsä.

Ravinto
-------

Ruostesäppikala syö lähinnä pieniä selkärangattomia. Koska se syö luonnossa saaliinsa perkaamattomina, on akvaariossa sen ravintoon lisättävä vitamiineja, joita ei saa pelkästä liharavinnosta.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS
2. ↑  Australian Museum Online
3. ↑  *Sufflamen chrysopterum* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
4. 1 2  Aquarium Fish: Triggerfish (Arkistoitu – Internet Archive) Advanced Aquarist


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1549373
* Wikispecies: Sufflamen chrysopterum
* BOLD: 64355
* CoL: 7B4Y4
* FishBase: 5842
* GBIF: 2407192
* iNaturalist: 52465
* IRMNG: 11327559
* ITIS: 173215
* IUCN: 193724
* NCBI: 480300
* OBIS: 276851
* WoRMS: 276851

 |

 |
**Hugo Feeliks Valpas** (sukunimi vuoteen 1905 **Faenander**; 3. helmikuuta 1898 Hämeenlinna – 17. helmikuuta 1980 Vaasa) oli suomalainen urheilutoimittaja, kustantaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria
---------------

Valppaan vanhemmat olivat työnjohtaja Valfrid Valpas, aiemmin Faenander, ja Ida Lovisa Wallin ja puoliso vuodesta 1919 Sanni Kari. Metsäneuvos Veikko Valpas oli hänen veljensä.

Valpas toimi *Suomen Urheilulehden* päätoimittajana 1936–1940. Hän oli vuonna 1936 Suomen Palloliiton pääsihteeri ja vuosina 1946–1956 sen varapuheenjohtaja. 1930-luvulla hän työskenteli lisäksi urheiluselostajana Yleisradiossa. Alavuslaisen *Viiskunta*-lehden päätoimittajana ja toimitusjohtajana hän toimi vuosina 1955–1967. Sotavuosina Valpas palveli tk-miehenä. 

1950-luvulla hän perusti Valpas-mainos-nimisen kustantamon, joka julkaisi Valpaksen omia kirjoja sekä *Ässä-sarjassa* rikoskirjallisuutta (Ässä-sarja 1 1960–1961, sarja 2 1966–1971). Lisäksi Valpas-mainos julkaisi muun muassa Mickey Spillanen kirjoja ja australialaista kioskikirjallisuutta, kuten nimimerkin Carter Brown kirjoja.

Pohjanmaalla pitkään vaikuttanut Valpas oli innokas jalkapallomies. Palloliiton tehtävien lisäksi hän toimi 1930-luvulla muun muassa Vaasan Palloseuran joukkueenjohtajana. Vuonna 1933 Valpas toimitti kaikkien aikojen ensimmäisen *Jalkapallokirjan*. Teos ilmestyy edelleen vuosittain Suomen Palloliiton kustantamana.

Suomen kulttuurirahastossa on Hugo Valppaan rahasto, joka tukee "Etelä-Pohjanmaalla syntyneiden liike- ja talouselämän palvelukseen valmistuneiden nuorten henkilöiden opintoja."

Teokset
-------

* *Kisakuninkaat: urheilukertomus*. Otava 1924
* *Viestinviejät: urheiluromaani*. WSOY 1928
* *Vaasan Wasama 1907–1932*. Vaasan Wasama, Vaasa 1932
* *Puulaakin puolesta: Vaasan puulaakipotkujen 15-vuotishistoriikki*, toimittanut Hugo Valpas. Vaasa 1935
* *Surinaa idästä: lentoreportterin päiväkirjasta*, valokuvaus TK-miehet Johnsson ym. WSOY 1941
	+ *Finska flygare i strid*, Holger Schildts förlag, 1942
* *Etelä-Pohjanmaa Suomen suurkisoissa*. Tekijä, Vaasa 1947
* *Suomen kansan olympiakirja*. Otava 1947
* *Olympia-kulmuri: palloilutietoutta jokaiselle: 1952*, toimittanut Hugo Valpas. Vaasan kirjapaino 1952
* *Kulmuri: jokamiehen palloilulukemisto*, toimittanut Hugo Valpas. Valpas-mainos, Alavus 1955
* *Miina ja minä Rapakon takana : Pikavauhtia Lännen mantereella*. Valpas-mainos, Alavus 1969
* *Lapuan lumiaura*. Valpas-mainos, Alavus 1974 ISBN 951-99040-7-7

Lähteet
-------

* Hugo Valpas, SKS:n Kirjailijatietokanta (arkistolinkki)

### Viitteet

1. 1 2  Kuolleita (tilaajille) Helsingin Sanomat 21.2.1980, HS Aikakone. Viitattu 21.3.2018.
2. 1 2  Siukonen, Markku; Rantala, Risto: *Kaikki urheilusta*, s. 553. Otava, 2006. ISBN 978-951-1-20841-9.
3. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 936. Viitattu 23.5.2022.
4. ↑  Veikko Valpas *Biografiasampo*. Viitattu 23.5.2022.
5. ↑  1925-1939: Aatteen palo ja sodan kaiku  27. tammikuuta 2005. Urheilulehti. Viitattu 19.5.2012.
6. ↑  kirjastovirma.fi/Jussi Kurikkala (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Jukka Joutsi
8. ↑  Hugo Valppaan rahasto, Skr.fi
9. ↑  Finna.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Anna Emilia Henriksson** (19. toukokuuta 1874 Rantasalmi – 17. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen käsityönopettaja ja ylitarkastaja. Hän on kotiteollisuuden hallinnon uranuurtajia. Hän toimi aktiivisesti myös käsityön ja kotiteollisuuden luottamustehtävissä ja pyrki siten nostamaan suomalaisen osaamisen ja alan ammattilaisten arvostusta.

Henkilöhistoria
---------------

Henrikssonin vanhemmat olivat rakennusmestari Karl Gustaf Henriksson ja Brita Katharina Torp. Hän suoritti tyttökoulun 1891 ja valmistui käsityönopettajaksi 1895. Heti valmistuttuaan hänet valittiin Porvoon kutomakoulun johtajaksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1909. Tällöin hänet valittiin Fredrika Wetterhoffin Työkoulun opettajaopiston johtajaksi.  Johtajan tehtävässään hän joutui perusteellisesti uudistamaan opiston toiminnan. Muutoksista tärkein oli vuonna 1911 alkanut kotiteollisuusopettajien pedagoginen kouluttaminen. Anna Henrikssonin toimeenpanemilla muutoksilla luotiin opettajankoulutukselle malli, joka säilyi koulutuksen perusratkaisuna ainakin seuraavat 35 vuotta.

Vuonna 1918 Henriksson siirtyi Kauppa- ja teollisuushallituksen kotiteollisuuden tarkastajaksi, Työtehtävä muuttui sittemmin Maataloushallituksen ylitarkastajaksi. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1941. Samalla hän toimi useissa käsityöalan ja NNKY:n valtakunnallisissa luottamustehtävissä. Hän sai vuonna 1949 Kotiteollisuusjärjestöjen keskusliiton kunniajäsenyyden.

Julkaisuja
----------

* *Kansanpukuja*, 1915, Lauri Mäkinen, Oskar Nupponen, Fanni Mikkola, Anna Henriksson
* *Kankaankudonnan oppikirja: kankaankudonnan ammattitiedon perusteet kotiteollisuus-, kotitalous- ja emäntäkouluja, kansanopistoja ja itseopiskelijoita varten*, 1928 (10. painos 1965)
* *Pohjolan kotiteollisuusliitto: 8, Neljännet pohjoismaiset kotiteollisuuskäräjät Hämeenlinnassa 16–18 päivinä kesäkuuta 1934*, 1936
* *Katsaus Suomen kotiteollisuusjärjestöjen keskusliiton vaiheisiin 30-vuotisen toiminnan aikana v. 1913–1943*, 1944

Lähteet
-------

1. 1 2  Tanja Hellsten: / Henriksson, Anna (1874 - 1963) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  25.8.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 3.4.2018.
2. 1 2  Kuka kukin on 1954, sivu 207. Runeberg.org. Viitattu 9.3.2018.
3. ↑  Kaikki alkoi työkoulusta – Wetterhoffilaisen koulutuksen 125 vuotta. Eila Anttila. Wetterhoff.fi. Viitattu 9.3.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Malline:Infobox-yritys
''*Airtight Games* oli amerikkalainen riippumaton videopelien kehitys, Redmondissa, Washingtonissa, perustettu vuonna 2004. Sen perustivat entiset FASA Studio:n jäsenet, Will Vinton Studios ja Microsoft sekä useat muut studiot ja avainjäseniä olivat presidentti ja luova johtaja Jim Deal, taiteellinen johtaja Matt Brunner ja toinen perustajista Ed Fries.

Historia
--------

Airtight Gamesin perusti vuonna 2004 *Crimson Skies: High Road to Revenge*-tiimi Xbox:lle.Malline:Täydellinen lähde Heidän ensimmäisestä nimestään tuli Vuoden 2010 toimintapeli *Dark Void* julkaisi Capcom ja julkaistiin Microsoft Windows:lle, PlayStation 3:lle ja [[Xbox 360] ].

Myöhemmin studio kehitti pulmapelin "Quantum Conundrum", jonka Square Enix julkaisi vuonna 2012.

Kesäkuussa 2014 Square Enix julkaisi toisen Airtight Gamesin pelin, seikkailumysteeripelin *Murdered: Soul Suspect*. Se julkaistiin Microsoft Windows-, PlayStation 3-, PlayStation 4-, Xbox 360- ja Xbox One-alustoille. A month later Airtight Games closed in July 2014.

Kehitetyt otsikot
-----------------

| Vuosi | Otsikko | Alustat | Kustantaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | *Dark Void* | PlayStation 3, Windows, Xbox 360 | Capcom |
| 2012 | *Quantum Conundrum* | Square Enix |
| *Pixld* | iOS | Ilmatiiviit pelit |
| 2013 | "Derp Bike" |
| 2014 | *Soul Fjord* | Ouya |
| *Murhattu: Soul Suspect* | PlayStation 3, PlayStation 4, Windows, Xbox 360, Xbox One | Square Enix |

Lähteet
-------

1. ↑  How Airtight Games started a console game studio with just $24,000 *venturebeat.com*.  21.8.2009.  en-US
2. ↑  Murdered: Soul Suspect Developer Airtight Games Suffers Layoffs *ign.com*.  2.4.2014.  en
3. ↑  Airtight Games closes, just weeks after debut of new game *geekwire.com*.  July 1, 2014. Viitattu 2.7.2014.
4. ↑  Report: Murdered: Soul Suspect dev Airtight closes down *eurogamer.net*.  3.7.2014. Viitattu 5.6.2021.

Ulkoiset linkit
---------------

Virallinen todellinen
**Philipp Raimund** (s. 23. kesäkuuta 2000) on saksalainen mäkihyppääjä.

Raimund kilpaili ensimmäisen kerran mäkihypyn maailmancupissa Oberstdorfissa joulukuussa 2019. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 27:s Titisee-Neustadtissa tammikuussa 2022. Raimund on sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan viidenneksi Râșnovissa helmikuussa 2023.

Raimund voitti vuoden 2018 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa joukkuemäessä kultaa ja oli normaalimäessä yhdeksäs. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen joukkuemäen maailmanmestaruuden ja oli normaalimäessä 14:s. Vuonna 2020 hän sijoittui joukkuemäessä pronssille, sekajoukkuemäessä neljänneksi ja normaalimäessä seitsemänneksi.

Raimund saavutti Puolan Krakovassa 2023 järjestetyissä Euroopan kisoissa pronssia suurmäestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Philipp Raimund Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Ski jumping: the final competition, held on Wielka Krokiew in Zakopane *european-games.org*.  1.7.2023. Viitattu 15.10.2023. (englanniksi)
Ukrainan valtion tilastopalvelun logo.
**Ukrainan valtion tilastopalvelu** (ukr. Державний Комітет Статистики України, *Deržavnyi Komitet Statystyky Ukrajiny*, lyhennys **Derstat** tai **Derstat Ukrajiny** tai websivun mukaisesti **Ukrstat**) on Ukrainan valtion ylläpitämä julkinen, kansallinen tilastokeskus. Se toimii hallinnollisesti Ukrainan talouskehitys- ja kauppaministeriön alaisuudessa. Se tuottaa virallista tilastotietoa Ukrainasta kansalliseen ja kansainväliseen käyttöön. Derstatin päätoimipaikka on Kiovassa, mutta tilastopalvelulla on myös alueellisia toimipisteitä.

Ukrainan tilastopalvelua on uudistettu ja sen tilastointitapoja kehitetty kansainvälisten käytäntöjen mukaisiksi. Tilastotiedon tuotantojärjestelmää on vuodesta 2019 lähtien yhtenäistetty Euroopan unionin toimintatapoja vastaavaksi. Myös tilastopalvelua ohjaavaa lainsäädäntöä ajantasaistettiin vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ukrainian parliament adopts new regulation governing official state statistics  23.8.2022. undp.org. Viitattu 22.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2  The Government approved the Program for development of state statistics by 2023  27.2.2019. Ministry of Economic Development and Trade of Ukraine, me.gov.ua. Viitattu 22.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Contacts Derstat, ukrstat.gov.ua. Viitattu 22.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Територіальні органи Держстату Derstat, ukrstat.gov.ua. Viitattu 22.2.2024. (ukrainaksi)
5. ↑  Improving Statistics Development in Ukraine in 2021  23.8.2021. oecd.org. Viitattu 22.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ukrainan kansallisen tilastopalvelun kotisivut (ukrainaksi, englanniksi) (ukrstat.gov.ua)
**Nils Derek Schweckendiek** (s. 5. toukokuuta 1978) on saksalaissyntyinen, Englannissa varttunut kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän sai musiikin maisterin arvon Cambridgen yliopistosta vuonna 1999, opiskeli sitten vuoteen 2000 Freiburgin musiikkiyliopistossa ja sai toisen maisterinarvon vuonna 2005 Sibelius-Akatemian orkesterin- ja kuoronjohdon koulutusohjelmasta. Hänen opettajiaan olivat Peter Gülke, Hans-Michael Beuerle, Leif Segerstam, Jorma Panula, Matti Hyökki, Atso Almila, Pierre Boulez, Neeme Järvi, Jukka-Pekka Saraste, Charles Mackerras ja Diego Masson.

Debyyttinsä Schweckendiek teki vuonna 2006 Suomen Kansallisoopperassa Richard Straussin oopperalla *Ruusuritari*. Sittemmin hän on esiintynyt eri orkestereiden, pienempien kokoonpanojen ja kuorojen kanssa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Hän on johtanut muun muassa Leipzigin oopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla. Vuosina 2009–2013 hän toimi kapellimestarina Ulmin oopperassa.

Schweckendiek on ottanut erikoistumisalueekseen uuden musiikin ja johtanut runsaasti nykyteosten kantaesityksiä. Häneltä on ilmestynyt BIS-, Toccata-, ISCM- ja Alba-levymerkeillä julkaisuja, jotka ovat tuoneet hänelle muun muassa Preis der deutschen Schallplattenkritikin neljännesvuosipalkinnon (Beat Furrer: *Works for Choir and Ensemble*) ja Yleisradion Vuoden levy -tunnustuksen (Matthew Whittall: *Northlands*). Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Svenska litteratursällskapetin jakama Fredrik Pacius -palkinto ansioista nykymusiikin tulkitsijana.

Schweckendiek valittiin vuonna 2007 Helsingin kamarikuoron taiteellisen toiminnan johtoon. Hän aloitti vuonna 2017 työskentelyn Musiikkitalon Kuoron taiteellisena johtajana. Vuonna 2014 hän sai paikan Sibelius-Akatemian kuoronjohdon professorina, ensin määräaikaisesti, sitten vuodesta 2018 toistaiseksi. Hän perusti vuonna 2012 ensimmäisen kerran järjestetyn Einojuhani Rautavaara -sävellyskilpailun, jonka taiteelliseksi johtajaksi itse ryhtyi. Vierailijana Schweckendiek on johtanut muun muassa Radion sinfoniaorkesteria, Oulu Sinfoniaa, Helsingin kaupunginorkesteria, RIAS Kammerchoria ja Irlannin kamarikuoroa.

Vuonna 2024 hän voitti parhaan kuoroesityksen Grammy-palkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Tarpila, Laila: Kuoronjohtaja Nils Schweckendiek toimii määrätietoisesti suomalaisen kuoroelämän hyväksi. Musiikin syntymäpäiväkalenteri. Yleisradio.
2. 1 2  Ohjelmakirja 2010–11. Helsingin Kamarikuoro.
3. 1 2  Nils Schweckendiek Sibelius-Akatemian vakinaiseksi kuoronjohdon professoriksi. (Arkistoitu – Internet Archive) Taideyliopisto: Uutishuone.
4. 1 2 3 4  Nils Schweckendiek: CV
5. 1 2  Nils Schweckendiek. Taideyliopisto.
6. ↑  Sonck, Fredrik: "Min lärare på Sibelius-Akademin uppmanade mig att åka hem."  *Hufvudstadsbladet*, 20.11.2020, s. 27. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.11.2020.
7. ↑  2024 GRAMMYs: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com *grammy.com*. Viitattu 9.2.2024.
1.6.2020 käyttöön otettu suomalainen jalkakäytävä-liikennemerkki.
**Jalkakäytävä** on jalankulkijoille varattu alue esimerkiksi tien tai kadun laidassa. Taajamissa se on tavallisesti hieman korkeammalla kuin ajorata, josta se yleensä on erotettu reunakiveyksellä. Taajamien ulkopuolella maantien vierellä kulkee usein yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä.

Jos jalkakäytävää ei ole, jalankulkijan on käytettävä piennarta, pyörätien reunaa tai ajoradan reunaa. Tien ylittämistä varten jalankulkijoille merkitään suojateitä.

Esimerkiksi Suomen lain mukaan jalkakäytävällä saa taluttaa polkupyörää tai mopoa, ellei siitä voi aiheutua huomattavaa haittaa muille jalankulkijoille. Alle 12-vuotiaat lapset voivat kuljettaa (=ajaa) polkupyörää jalkakäytävällä, mutta eivät saa aiheuttaa kohtuutonta häiriötä jalankululle.

Vanha suomalainen jalkakäytävä-liikennemerkki.
Suomessa polkupyörän ja mopon saa pysäköidä jalkakäytävälle. Muunkin ajoneuvon saa erityistä varovaisuutta noudattaen pysäyttää lyhyeksi ajaksi jalkakäytävälle ja pyörätielle ajoneuvoon nousemista, siitä poistumista, sen kuormaamista tai kuorman purkamista varten, milloin läheisyydessä ei ole käytettävissä muuta pysäyttämiseen sopivaa paikkaa ja pysäyttämiseen on pakottavia syitä. Pysäytetty ajoneuvo ei kuitenkaan saa kohtuuttomasti haitata jalkakäytävällä ja pyörätiellä kulkemista. Kuljettajan onkin pysyteltävä ajoneuvonsa läheisyydessä ja tarvittaessa siirrettävä ajoneuvo paikkaan, jossa se ei häiritse muuta liikennettä.

* Jalkakäytävä Siegenin kaupungissa Saksassa.Jalkakäytävä Siegenin kaupungissa Saksassa.
* Jalkakäytävä kummallakin puolella tietä Pompejissa.Jalkakäytävä kummallakin puolella tietä Pompejissa.
* Kapea jalkakäytävä Greenwich Villagessa, New Yorkissa.Kapea jalkakäytävä Greenwich Villagessa, New Yorkissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tieliikennelaki 40 §, (267/1981)
2. ↑  Tieliikennelaki 8 §, (267/1981)
3. ↑  Tieliikennelaki 27 §, (267/1981)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jalkakäytävä**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Jonas Forsslundin muotokuva.
Forsslundin maalaus *Naisen muotokuva*.
**Jonas Forsslund** (1754 Forsin pitäjä, Jämtland – 9. maaliskuuta 1809 Tukholma) oli ruotsalainen muotokuvamaalari ja kuvanveistäjä. 

Forsslundilla oli taiteellisia taipumuksia, ja työskennellessään Uppsalassa kauppa-apulaisena hän vapaahetkinään teki pastellimaalauksia. Hänen töitään näytettiin Kaarle-herttualle tämän vieraillessa kaupungissa, ja nuori maalari pääsi tämän suojelukseen.

Forsslund muutti Tukholmaan ja meni oppilaaksi Kuninkaalliseen taidekorkeakouluun ja sai samaan aikaan yksityisopetusta hovi-intendentti Gustaf Lundbergilta. 

Vuonna 1794 hänet kutsuttiin Kuninkaalliseen taideakatemian jäseneksi, ja vuonna 1800 hänet nimitettiin professoriksi.

Jonas Forsslundin pronssinen *Carl von Linnén muotokuva* vuodelta 1807 Luonnontieteellisessä museossa Helsingissä.
Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat suurehko maalaus, joka esittää Kustaa III:ta ja tämän puolisoa Sofia Magdalenaa sekä heidän poikaansa; toinen samanlainen maalaus, joka esittää Kustaa IV Aadolfia ja kuningatar Fredrika Doroteaa ja on nykyisin Gripsholmin linnassa; kolmas *Neiti Piper ripottelee kukkia sisarensa haudalle*. Lisäksi hän teki useita muotokuvia ja pastellitöitä.

Myöhemmin Forsslund teki myös veistoksia, ja häneltä on olemassa Carl von Linnétä esittävä pronssinen rintakuva, joka on nykyisin Helsingissä Eläinmuseossa. Veistos on tiettävästi ostettu aikoinaan Turun akatemiaan.

Lisäksi hän teki medaljonkeja kipsistä ja biskvistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jonas Forsslund, Svenskt biografiskt handlexikon
2. ↑  Tycho Tullberg, *Linnéporträtt*, s. 77–78

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jonas Forsslund**.
* Svenskt biografiskt lexikon (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Elefanttia kuvaava kalliopiirros.
**Ghat** (myös *Gat*) on keidaskaupunki ja samannimisen piirikunnan keskus Libyan lounaisosassa lähellä Algerian rajaa. Sieltä on maantieyhteys Sebhaan (552 kilometriä) ja Tripoliin (1342 kilometriä) sekä lentokenttä. Asukkaita on 5 300 henkeä (vuonna 2012).

Keskellä Saharaa Acacusvuorten juurella sijaitseva Ghat oli aikaisemmin tärkeä karavaanikaupan keskus. Garamantit perustivat sen vanhemman asutuksen paikalle ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Myöhemmin se kuului puoli-itsenäisenä sulttaanikuntana Tassili-n-Addžerin tuaregivaltakuntaan. 1800-luvun alussa Ghat oli Murzuqin ohella yksi Fezzanin tärkeimmistä kaupungeista. Osmanit valtasivat sen vuonna 1875. Myöhemmin aluetta hallitsivat Ranska ja Italia. Saharan yli kulkeneen kaupan vähennyttyä syrjäinen paikkakunta on menettänyt merkitystään. Viime vuosikymmeninä siitä on muodostunut suosittu matkailukohde.

Seudulla asuu tuaregeja. Keitailla kasvatetaan taatelipalmuja, viljellään viljaa ja hoidetaan kasvimaita. Algeria ja Libya ovat kiistelleet Ghatin eteläpuolella olevan rajalinjan sijainnista.

Ghatissa vallitsee aavikkoilmasto. Lämpimintä on kesäkuusta elokuuhun, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 25 °C:n ja 40 °C:n välillä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 4 °C:n ja 20 °C:n välillä. Sadetta ei juurikaan saada, ja vuosittainen sadanta on alle 10 millimetriä.

Ghatin savitiilistä rakennettu vanha kaupunki eli medina on nykyään jäänyt autioksi. Sen keskellä sijaitsevat vuonna 900 rakennettu sudanilaistyylinen moskeija ja virallisena kokoontumispaikkana käytetty tornimainen rakennus. Medinan yläpuolella kohoaa turkkilaisten ja italialaisten pystyttämä linnoitus. Seudun suurin nähtävyys ovat Acacusvuorten Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat muinaiset kalliopiirrokset. Niiden aiheet heijastavat Saharan luonnossa ja sen asukkaiden elintavoissa vuosituhansien aikana tapahtuneita muutoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Anthony Ham: *Libya*, s. 198. Footscray–Oakland–London: Lonely Planet, 2007. ISBN 978-1-74059-493-6.
2. ↑  World Gazetteer: Libya: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 31.7.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Anthony Ham: *Libya*, s. 194–195. Footscray–Oakland–London: Lonely Planet, 2007. ISBN 978-1-74059-493-6.
4. ↑  Ronald Bruce St John: *Historical Dictionary of Libya, fourth edition*, s. 261. Lanham–Toronto–Oxford: The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-5303-4.
5. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 66. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
6. ↑  Ronald Bruce St John: *Historical Dictionary of Libya, fourth edition*, s. 86–87. Lanham–Toronto–Oxford: The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-5303-4.
7. ↑  Ghat World Meteorological Organization. Viitattu 11.1.2023. (englanniksi)
8. ↑  Anthony Ham: *Libya*, s. 195–196. Footscray–Oakland–London: Lonely Planet, 2007. ISBN 978-1-74059-493-6.
9. ↑  Anthony Ham: *Libya*, s. 198–200. Footscray–Oakland–London: Lonely Planet, 2007. ISBN 978-1-74059-493-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ghat** Wikimedia Commonsissa
**Vladimir Nikolajevitš Lamsdorff** (ven. Владимир Николаевич Ламсдорф, *Lamsdorf*; 6. tammikuuta 1845 (J: 25. joulukuuta 1844) Pietari – 19. maaliskuuta (J: 6. maaliskuuta) 1907 San Remo, Italia) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1901–1906.

Lamsdorff kuului alkujaan westfalenilaiseen aatelissukuun, joka oli asettunut 1400-luvulla Kuurinmaalle ja saanut 1817 kreivin arvon Venäjän aatelissa. Lamsdorff aloitti uransa Venäjän ulkoministeriössä 1866 ja yleni vuoteen 1892 mennessä ulkoministerin apulaiseksi. Hänet nimitettiin elokuussa 1900 virkaatekeväksi ja seuraavan vuoden tammikuussa varsinaiseksi ulkoministeriksi. Lamsdorffin ulkoministerikaudella Venäjä ja Itävalta-Unkari saivat lokakuussa 1903 sovittua yhteisestä politiikasta Makedoniassa syntyneen kansannousun suhteen niin sanotun Mürzstegin ohjelman muodossa. Hän pyrki myös säilyttämään Venäjän suhteet Japaniin rauhanomaisina, mutta ei kyennyt estämään Venäjän–Japanin sodan puhkeamista helmikuussa 1904. Sodan aikana Venäjän ja Ison-Britannian välille uhkasi syntyä konflikti niin sanotun Doggermatalikon välikohtauksen seurauksena, mutta Lamsdorffin ponnistelujen ansiosta asiaan saatiin rauhanomainen ratkaisu. Tavatessaan toisensa heinäkuussa 1905 Venäjän tsaari Nikolai II ja Saksan keisari Vilhelm II päättivät solmia Koiviston sopimuksena tunnetun puolustusliiton maidensa välillä. Heti kuultuaan sopimuksesta Lamsdorff taivutteli Nikolain hautaamaan sen, sillä Ranska oli Venäjän pääliittolainen.

Lamsdorff jätti ulkoministerin tehtävät toukokuussa 1906 ja hänet nimitettiin Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Nordisk familjebok* (1911), s. 979 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 30.6.2013.
2. ↑  Kalervo Hovi: *Wienin kongressista ensimmäiseen maailmansotaan*, s. 697. Teoksessa *Maailmanhistorian pikkujättiläinen*. WSOY 1988.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Heitteillepano** on Suomen rikoslain 21 luvun 14 §:n tarkoittama henkeen tai terveyteen kohdistuva rikos.

> »Joka saattaa toisen avuttomaan tilaan tai jättää sellaiseen tilaan henkilön, josta hän on velvollinen huolehtimaan, ja siten aiheuttaa vaaraa tämän hengelle tai terveydelle, on tuomittava *heitteillepanosta* sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi.» 
> 
> 

Heitteillepano on rangaistava teko vain, jos se tehdään tahallisesti. Rangaistavuuden edellytyksenä on myös, että teko aiheuttaa vaaraa kohteena olevan hengelle tai terveydelle.

Heitteillepanoa koskeva rangaistussäännös korostaa velvollisuutta huolehtia avuttomaan tilaan joutuneesta, kun tekijä on aiheuttanut tämän tilan tai on tehtävänsä tai asemansa perusteella taikka muuten erityisesti velvollinen huolehtimaan tästä.

Säännöksen sisällöstä
---------------------

### Heitteillepano

Säännöksessä on kysymys ensinnäkin toisen saattamisesta avuttomaan tilaan. Uhri voidaan saattaa tällaiseen tilaan millä tahansa aktiivisella toiminnalla. Rangaistavuuden edellytyksenä ei tässä tapauksessa ole, että tekijällä olisi erityinen velvollisuus huolehtia uhristaan.

### Heitteillejättö

Toiseksi rangaistavaksi säädetään sellaisen henkilön jättäminen avuttomaan tilaan, josta tekijä on velvollinen huolehtimaan. Rikosoikeudessa on yleensä seurauksen aiheuttaminen laiminlyönnillä katsottu mahdolliseksi, vaikkei sitä olisikaan erikseen mainittu rikoksen tunnusmerkistössä.*lähde?*

Jotta toisen avuttomaan tilaan jättäminen olisi rangaistavaa, tekijällä tulee olla velvollisuus huolehtia uhrista. Rikosoikeuden yleisten periaatteiden mukaan tällainen velvollisuus voi johtua muun muassa perhesuhteista, tehtäväksi ottamisesta, työtehtävistä taikka tekijän aikaisemmasta toiminnasta.

### Avuton tila

Säännöksessä ei ole tarkemmin kuvattu, mitä avuttomalla tilalla tarkoitetaan. Avuttomuus voi johtua esimerkiksi uhrin iästä tai terveydentilasta, mutta myös ulkoisista olosuhteista.

Aikaisempi lainsäädäntö
-----------------------

Ennen rikoslain 21 luvun uudistusta vuonna 1995 heitteillepano oli erityisen vakava rikos, sillä vuoden 1969 lain mukaan "joka tahallaan saattaa toisen avuttomaan tilaan taikka sellaiseen tilaan jättää henkilön, josta hän on velvollinen huolehtimaan, tuomittakoon kuritushuoneeseen enintään kahdeksaksi vuodeksi tai vankeuteen vähintään kuudeksi kuukaudeksi".

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen rikoslaki 21 luku 14 § Finlex
2. ↑  Suomen rikoslaki 3 luku 5 § 2 mom. Finlex
3. 1 2 3 4  Lakivaliokunnan mietintö nro 22/1994 (Lakivaliokunnan mietintö n:o 22 vuoden 1994 valtiopäiville hallituksen esityksestä rikoslainsäädännön kokonaisuudistuksen toisen vaiheen käsittäviksi rikoslain ja eräiden muiden lakien muutoksiksi)  19.1.2005. Helsinki:  Eduskunta. Viitattu 31.7.2011. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Rikoslain 21 luvun 11 § 1 mom, sellaisena kuin se oli laissa 14.7.1969/491.