recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kilpailubridge** on yleisimmin käytetty muoto bridgestä kerhopeleissä ja kilpailuissa. Se poikkeaa tavallisesta yhden pöydän bridgepelistä siten, että siinä pelataan samat jaot useassa pöydässä, joko siten että jaot kiertävät pöydästä toiseen, tai yhtä aikaa alkuperäisestä sekoitetusta jaosta kopioituna. Tällä tavoin pelattuna, jokaiset kädet ovat yhtä arvokkaita, riippumatta siitä että onko niissä paljon vai vähän pisteitä. Tällöin myös korttituurin osuus pienenee ja taidon osuus kasvaa. Kilpailubridge poikkeaa "eräbridgestä", jossa jaot jaetaan joka kerta uudestaan ja tuloksesta suurempi osa riippuu korttituurista varsinkin lyhyissä pelisessioissa.

Korttitelineitä eli yksinkertaisia nelipaikkaisia korttilokeroita käytetään pitämään jokaisen pelaajan kortit muuttumattomina, jotta muut pöydät voivat pelata jaot samanlaisina. Lopulliset tulokset lasketaan vertailemalla keskenään niiden parien tuloksia, jotka ovat pelanneet samoilla korteilla. Tarjouslaatikoita käytetään helpottamaan tarjoamista, vähentämään laittoman tiedon välitystä partnerille ja alentamaan melutasoa. Sermejä käytetään suurissa kilpailuissa vähentämään laittoman tiedon välitystä pelaajan partnerille.

Kilpailubridgessä pelataan usein samalla parilla koko kilpailun tai kerhoillan ajan. On kuitenkin kaksi poikkeusta: joukkuekilpailut (4-6 pelaajaa), joissa voidaan vaihtaa pelaajien pareja joukkueen sisäisesti ja henkilökohtaiset kilpailut, joissa pelaajien parit vaihtuvat jokaisen kierroksen jälkeen.

Historia
--------

Kilpailubridgen pelialue.
Kilpailubridgen alkuperä perustuu kilpailuvistiin, joka on eräs tapa pelata vistiä. Kirjan "Dublicate Whist" johdannossa kirjailija kommentoi kilpailuvistin syntymistä:

> »The writer has it on good authority that it was played in Berlin and Paris as far back as 1840, and later in Philadelphia and New York...»   
> (Card Table Talk)
> 
> 

Mitchell kertoo myös Cavendishin vuonna 1857 tekemän kokeilun osoittavan kilpailuvistin vähentävän onnen osuutta tuloksesta ja erottelemaan paremmat ja huonommat pelaajat toisistaan paremmin. Cavendish toteaa:

> »...that this experiment does not altogether eliminate luck, as bad play sometimes succeeds. But by far the greater part of luck, namely, that due to the superiority of winning cards, is by the plan described quite got rid of.»   
> (Card Table Talk)
> 
> 

Ensin johtuen kömpelöistä menetelmistä korttien uudelleenjärjestelemiseksi juuri pelatuissa jaoissa, tuli ongelmia tulosten laskemisessa, sillä siirrettäessä kortteja toisiin pöytiin tapahtui helposti virheitä ja korttijärjestys muuttui. Tämä ja pelaajien tottumattomuus hidastivat peliä ja ehkä siksi kilpailuvisti ei saavuttanut suurta suosiota. Kuitenkin kilpailuvistin kehitys jatkui ja pelimenetelmät sekä erilaiset korttitelineet helpottivat pelaamista ja jakojen toisiin pöytiin siirtämistä huomattavasti niin, että 1890-luvulla kilpailujen suosio oli laajalle levinnyt. Puolestaan, koska bridge oli syrjäyttänyt vistin niin kävi myös kilpailuvistille, jonka kilpailubridge syrjäytti.

Lähteet
-------

1. ↑  Mitchell John T.: *Duplicate Whist*. Chicago, IL: A. C. McClurg and Co, 1891. OCLC 9153326. (englanniksi)
**Minka Dumont Kelly** (s. 24. kesäkuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Kelly tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa *Unelmien kentät* ja *Almost Human*. Hän näytteli presidentti John F. Kennedyn vaimoa Jacqueline Kennedyä vuoden 2013 elokuvassa *The Butler*.

Kelly esiintyy myös Maroon 5 -yhtyeen "One More Night" -kappaleen musiikkivideolla. Hän on ääninäyttellyt *Detroit: Become Humanin* North-nimistä hahmoa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Minka Kelly** Wikimedia Commonsissa

* Minka Kelly Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Li Yundi
**Li Yundi** (kiin. 李云迪; s. 7. lokakuuta 1982 Chongqing) on kiinalainen pianisti.

Li soitti 4-vuotiaana harmonikkaa ja otti 7-vuotiaasta pianotunteja. Hän pääsi Dan Zhaoyin oppilaaksi Shenzhenin taidekouluun ja opiskeli lisäksi Hannoverin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa. Vuonna 2000 Li voitti ensipalkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa. Hän saavutti myös muuta kilpailumenestystä, kuten ensipalkinnon kansainvälisessä Tzína Bacháouer -pianokilpailussa.

Vuonna 2003 Li julkaisi ensimmäisen levytyksensä, Deutsche Grammophonille äänittämänsä Chopin-levytyksen. Vuonna 2010 hän siirtyi EMI Classicsin artistiksi, ja sittemmin hän on levyttänyt myös Warner Classicsille. Li on saanut levytyksillään monia palkintoja, kuten Echo-palkinnon, Edison-musiikkipalkinnon ja *Gramophone*-lehden *Editor's Choice* -tunnustuksen. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Seiji Ozawa, Riccardo Chailly, Daniel Harding, Yannick Nézet-Séguin, Andrew Davis, Valeri Gergijev ja Gustavo Dudamel. Li istui Chopin-pianokilpailun tuomariston jäsenenä vuonna 2015 ja sai vuonna 2019 Puolan Gloria Artis -kulttuuriansiomitalin.

Li asettui vuonna 2006 Hongkongiin. Hän on opettanut Kiinassa ja pitänyt mestarikursseja kansainvälisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Yundi Li AllMusic
2. 1 2  Li Yundi Kennedy Center
3. 1 2 3  Yundi Li Steinway & Sons
4. ↑  Yundi Warner Classics


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
OAK Racingin auto Zhuhain 1000 kilometrin ajossa vuonna 2010.
**OAK Racing** (tunnettu aiemmin nimellä **Saulnier Racing** ja **Promatecme**) on ranskalainen formulatalli, joka kilpailee nykyään FIA World Endurance Championship -sarjassa ja Le Mansin 24 tunnin ajossa. Talli perustettiin vuonna 1980 Promatecme-nimellä kilpaillen Ranskan F3 mestaruussarjassa. Vuosina 1997-1999 talli kilpaili Britannian F3 sarjassa sijoittuen kahdesti sarjan toiseksi ja kerran kolmanneksi. Talli on voittanut kolme Ranskan F3 sarjan mestaruutta vuosina 1992, 1995 ja 2001. Vuonna 2000 tallin nimeksi tuli Saulnier Racing. Vuosina 2001-2005 talli kilpaili World Series by Nissan ja World Series by Renault sarjoissa. Vuonna 2006 talli siirtyi Le Mans Series-sarjaan ja tallin omistajaksi tuli entinen kilpa-autoilija Jacques Nicolet. Talli on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Le Mans Series-sarjassa. Vuonna 2009 tallin nimeksi vakiintui OAK Racing. Vuonna 2010 talli sijoittui toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Lauri Abraham Paunu** (20. syyskuuta 1910 Pohja – 4. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen rovasti. Hänet tunnettiin myös kuurojenpappina. Paunu toimi Tampereen ja Helsingin hiippakuntien kuurojenpappina. 

Lauri Paunun isä oli lääninrovasti Hjalmar Paunu (1882–1970) ja äiti opettaja Elli Johanna Paunu (o.s. Halla, 1881–1953). Lauri Paunun vanhempi sisar Eira Paunu (1908–2013) oli ensimmäinen suomalainen teologian tohtoriksi väitellyt nainen. Eira Paunun lisäksi hänellä oli sisaret kirjailija, sairaanhoitaja Toini Karivalo (1913–2010) ja Liisa Tuomi-Nikula (1918–2014). Lauri Paunu jäi kaksi kertaa leskeksi ja oli kolme kertaa naimisissa. Hänen puolisonsa olivat Maila Marjatta (o.s. Sarmia, k. 1961) ja Eeva (o.s. Malmila, s. 1910, k.) Paunu ja opettaja Anni Kauppinen-Paunu, joka on Kerenin entinen opettaja.

Lauri Paunu valmistui papiksi vuonna 1935. Työskenneltyään Someron, Jämsän ja Uuraisten seurakunnissa hän ryhtyi Tampereen hiippakunnan kuurojenpapiksi 1939 mutta asui Helsingissä. Hän jäi eläkkeelle tästä toimesta vuonna 1970. Lauri Paunun aloitteesta Kuurojen liitto alkoi laatia viittomakielen sanakirjaa, ja hän oli sen toimituskunnan puheenjohtaja. Lisäksi Paunu kirjoitti vuonna 1943 kuurojen oikeudesta avioliittoon, joka oli kielletty syntymäkuuroilta. Paunu teki viittomakieltä tunnetuksi koko kansalle syyskuussa 1963 Kuurojen Päivänä Tesvisiossa. Sen jälkeen televisio aloitti viittomakielisten uutisten lähettämisen viikoittain. Lauri Paunu oli myös kuurojen ja kuulovammaisten lasten perhekuntoutuksen uranuurtajia ja kuurojen lähetystyön perustajia.

Olli Paunu ja Birgitta Wallvik ovat julkaisseet Paunusta kirjan, *Kuuroja kuulemassa : kuurojenpappi Lauri Paunu muistelee*, vuonna 1991.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Lehtiö, Pirkko: / Paunu, Eira (1908–2013) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  28.2.2001 (päivitetty 14.5.2013). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Kontiolahden kylää. Puso on myös Lieksan kylä.*
**Puso** on kylä Kontiolahden pohjoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen naapurikyliä ovat Rantakylä, Romppala, ja Heraniemi (Herajärvi). Rantakylän, Romppalan ja Puson kylissä on yhteensä noin 300 asukasta.

Kylän nimi on kirjattu asiakirjoihin muodossa *Pusu* (1692). Kylän pohjoispuolella sijaitsee Pusonjärvi, joka laskee Herajärven kautta Herajoen vesistön järvenä Pieliseen. Kylännimen taustalla on Veijo Saloheimon (1972) mukaan Pielisjärven itäpuolella Yli-Viekissä asuneen Jormana Pusuisen (Jormo Pususen) sukunimen mukaan nimetty kaukokaski, joka on mainittu vuonna 
1618. Ilmeisesti tämän kaskimaan yhteyteen syntyi jossain vaiheessa asumus. Läheinen järvi on voitu saada kaskeajien sukunimen mukaisen nimen *Pusoisenjärvi* ~ *Pusonjärvi*, ja tältä pohjalta olisi muodostettu asumuksen nimi Puso.

Pusosta on Kontiolahden kirkonkylälle matkaa 35 kilometriä, Joensuuhun 55 kilometriä ja Juukaan 45 kilometriä. Kylässä on paljon kesämökkejä.

Puson yhdistyksiä ovat Puson kylätoimikunta, metsästysseura Puson Erä. Kontolahden pohjoisten kylien keskeinen kokoontumispaikka on ympärivuotisessa käytössä oleva Romppaalan monitoimitalo. Alakoulu löytyy Varparannasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Puso (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Puso) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 20.7.2021.
2. 1 2 3  Puso (s. 355) *Suomalainen paikannimikirja*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 20.7.2021.
3. 1 2 3 4 5  Arkistoitu kopioPohjoisten kylien kyläsuunnitelma 2018. Varparanta, Venejoki, Puso, Rantakylä & Romppala (pdf) kylat.fi.  Arkistoitu 20.7.2021. Viitattu 20.7.2021.
4. ↑  Pusonjärvi (04.412.1.014) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 20.7.2021.
5. ↑  Arkistoitu kopioRantakylä-Romppala kylat.fi.  Arkistoitu 16.9.2021. Viitattu 20.7.2021.
6. ↑  Varparannan koulu Kontiolahden kunta, kontiolahti.fi. Viitattu 20.7.2021.
7. ↑  Varparannan koulu Kontiolahden kunta via peda.net. Viitattu 20.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Pölönen, Toivo: *Puson perukoilta, Herajärven heinämailta : kyläkirja Kontiolahdelta.* Omakustanne, 1999. ISBN 952-91-0965-2.
* Sääennuste: Puso, Kontiolahti (ilmatieteenlaitos.fi)

Kontiolahden vaakunaKontiolahden kylät

* Harivaara
* Herajärvi
* Iiksi
* Jakokoski
* Kontiolahti
* Kontioniemi
* Kulho
* Kunnasniemi
* Kupluskylä
* Kylmäoja
* Lehmo
* Mönni
* Onttola
* Paihola
* Puntarikoski
* Puso
* Pyytivaara
* Rantakylä
* Romppala
* Selkie
* Varparanta
* Venejoki
*Tämä artikkeli käsittelee moottoriurheilijaa. Taidemaalari John Martinista on eri artikkeli.*
John Martin vuonna 2007.
**John Martin** (s. 8. heinäkuuta 1984 Gosford, Australia) on australialainen moottoriurheilija.

Ura
---

Martin kilpaili karting-sarjoissa vuosina 2001–2004 ja voitti Resa Queensland -sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Martin voitti Formula Ford Victorian sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Formula Ford New South Wales sarjassa. Vuonna 2006 hän voitti Australian Formula Ford sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Martin kilpaili Britannian F3 -mestaruussarjassa ja sijoittui 15:ksi. Hän edusti myös Australiaa A1 Grand Prix -sarjassa kausina 2007–2008 ja 2008–2009. Vuonna 2009 Martin kilpaili Superleague Formula sarjassa edustaen Rangers FC joukkuetta sijoittuen pisteissä kymmenenneksi. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault 3.5 sarjassa seitsemän kilpailua sijoittuen sijalle 22. Vuonna 2010 Martin jatkoi Superleague Formula sarjassa, jossa hän edusti joukkueita Atlético Madrid ja Beijing Guoan ja sijoittui sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 Martin voitti Superleague Formula -sarjan mestaruuden Australian joukkueelle. Vuodesta 2012 lähtien Martin on ajanut kestävyysajoja FIA World Endurance Championship ja IMSA United SportsCar Championship -sarjoissa.

Tulokset
--------

### FIA World Endurance Championship -tulokset

| Vuosi | Talli | Luokka | Auto | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | ADR-Delta | LMP2 | Oreca 03 | Nissan VK45DE 4.5 L V8 | SEB9 | **SPA**7 | **LMS**11 | SIL8 | SÃO12 | *BHR*20 | FUJ8 | SHA7 | 17. | 26 |
| 2013 | G-Drive Racing | LMP2 | Oreca 03 | Nissan VK45DE 4.5 L V8 | SIL6 | SPA4 | LMSEX | **SÃO**1 | **COA**1 | FUJ2 | **SHA**1 | BHR1 | 3. | 132 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  John Martin *Driver Database - Biography*. Speedsport Magazine. Viitattu 9.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  2009 Drivers' Championship *Standings - Formula Renault 3.5 V8*. GPUpdate.net. Viitattu 9.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  John Martin *driverdb.com*. Viitattu 4.1.2023. (englanniksi)
**Lauri Kustaa Pelkonen** (24. huhtikuuta 1825 Tuusniemi – 13. tammikuuta 1877 Juantehdas) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Pelkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Pelkonen ja Kaisa Stiina Still ja puoliso vuodesta 1843 Katri Pitkänen (k. 1884). Pelkonen toimi lautamiehenä ja herastuomarina ja esiintyi vuoden 1860 yleisessä maanviljelyskokouksessa maanviljelijöiden hypoteekkilainan puolesta. Seuraavana vuonna hän johti talonpoikien lähetystöä, joka kävi Venäjän keisarin puheilla suomen kielen aseman puolesta. Pelkonen oli Tammikuun valiokunnan jäsen ja talonpoikaissäädyssä Kuopion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864, joilla hän kuului myös puhemiesneuvostoon. Valtiopäivien avajaisissa pitämässään puheessa hän esitti talonpoikaissäädyn pöytäkirjojen pitämistä myös suomeksi, mikä ehdotus toteutui. Hän teki myös anomuksen apurahan myöntämiseksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle. Pelkosen useilla eri paikkakunnilla yhdessä veljiensä kanssa omistamat maatilat ajautuivat 1860-luvun katovuosina vaikeuksiin ja hän menetti omaisuutensa. Loppuvuotensa Pelkonen toimi sahanhoitajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 579–580. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 215. Helsinki: Otava, 1926.

Aiheesta muualla
----------------

* Taru Nordlund, 2012. 1800-luvun itseoppineet kirjoittajat kielellisillä markkinoilla. Täydellisen vapauden puolustaja Lauri Pelkonen (ss. 54-59). *Virittäjä*, 1/2012, ss. 33–66.
1954 Citroën Traction Avant 15CVH - taka-akseli säädettynä korkeimmalle.
**Kaasu-nestejousitus** on ajoneuvoissa järjestelmä, joka estää ajoradan epätasaisuuden aiheuttamien iskujen siirtymisen ajoneuvon koriin välittämällä pyörien liike nesteen avulla kaasujouselle. Vaimennusta saadaan aikaan myös nesteen virtausta kuristamalla. Se on Citroënin kehittämä jousitusjärjestelmä, jota käytetään henkilöautoissa. Myös Berliet-merkkisissä kuorma-autoissa oli kaasu-nestejousitus. *lähde?*

Järjestelmän erikoispiirteenä on kuormasta riippumatta automaattisesti vakiona säilyvä maavara, jota voi myös tarpeen mukaan helposti säätää ajon aikana. Kaasu-nestejousitusta pidetään erittäin miellyttävänä, se on pehmeä olematta löysä. *lähde?*

Tekniikka on omintakeinen. Jousiaineena on suljetussa pallossa oleva kaasu, joka on erotettu kalvolla joustoliikkeen välittävästä hydraulinesteestä. Järjestelmässä ei välttämättä tarvita erillisiä iskunvaimentimia, sillä vastaava toiminta on osa hydraulijärjestelmää. Nestepaineen ylläpitämiseksi tarvitaan nestepumppu. Kaikkiaan järjestelmä on tavallista kalliimpi valmistaa ja huoltaa. *lähde?*

Historia
--------

Citroën esitteli ensimmäisen kaasu-nestejousituksen vuonna 1954 Traction Avantin takajousituksessa. Ensimmäinen täysin kaasu-nestejousitettu malli oli Citroën DS vuonna 1955. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  *CD-Facta 2005: suomenkielinen tietosanakirja*. Artikkeli: kaasunestejousitus. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29149-8.
**Major-turnaukset** ovat miesten ammattilaisgolfin neljä arvostetuinta kilpailua. Kauden aikana pelataan neljä major-turnausta:

* The Masters Tournament huhtikuussa Augustassa, Yhdysvalloissa
* PGA Championship toukokuussa Yhdysvalloissa
* Yhdysvaltain avoin golfturnaus kesäkuussa Yhdysvalloissa
* Britannian avoin golfturnaus heinäkuussa Britanniassa

Vanhin major-turnaus, Britannian avoin golfturnaus, pelattiin Englannissa ensimmäisen kerran vuonna 1860. Yhdysvaltain avoin aloitettiin 1895, PGA Championship 1916, ja Masters 1934.

Major-turnauksia arvostetaan muita turnauksia enemmän useasta syystä. Niillä on pitkä ja merkittävä historia ja perinteet. Major-turnauksen voitto antaa PGA Tourilla 600 pistettä siinä kun tavallisen osakilpailun voitto antaa 500 pistettä. Majorien palkintorahat ovat myös suuremmat kuin muiden turnausten.

Eniten major-voittoja vuoteen 2019 mennessä saavuttaneita pelaajia ovat Jack Nicklaus (18), Tiger Woods (15), Walter Hagen (11), Ben Hogan (9) ja Gary Player (9). Suomalaisista majoreihin ovat osallistuneet Mikko Ilonen ja Sami Välimäki.Ilonen on ollut parhaimmillaan Britannian avoimessa golfturnauksessa yhdeksäs (T9) vuonna 2001 ja seitsemäs (T7) PGA Championshipissä vuonna 2014.

Kaikkien saman kalenterivuoden majorien voittoa kutsutaan Grand Slamiksi. Yksikään golfaaja ei ole vielä saavuttanut Grand Slamia. Tiger Woods piti vuonna 2001 samanaikaisesti hallussaan kaikkien neljän turnauksen titteliä, mutta ne eivät tulleet samana vuonna. Hänen lisäkseen neljä pelaajaa – Gene Sarazen, Ben Hogan, Gary Player ja Jack Nicklaus – on koko uransa aikana voittanut jokaisen majorin vähintään yhden kerran, mistä käytetään nimitystä *Career Grand Slam*. Hogan voitti vuonna 1953 kolme major-turnausta mutta ei osallistunut PGA Championshipiin aikatauluongelmien vuoksi.

Katso myös
----------

* Luettelo miesten golfin major-turnauksien voittajista

Lähteet
-------

* Virtapohja, Kalle: *Golf: suuret turnaukset, suuret voittajat*. Auditorium, 2015. ISBN 978-952-7043-34-9.

### Viitteet

1. ↑  *Suuri urheilulajikirja: säännöt, tekniikka & taktiikka*, s. 271. (alkuteos: *The Sports Book*, 2015). Karisto, 2016. ISBN 978-951-23-6001-7.
2. 1 2  Virtapohja 2015, s. 17.
3. ↑  Virtapohja 2015, s. 18.
4. ↑  Virtapohja 2015, s. 19.
5. ↑  Virtapohja 2015, s. 20.
6. ↑  Virtapohja 2015, s. 21.
7. ↑  Virtapohja 2015, s. 24.
8. ↑  Career Slam: Ben Hogan  7.4.2015. PGA Tour. Viitattu 21.3.2016. (englanniksi)
**Koivukylän kirjasto** on yksi Vantaan kaupunginkirjaston kymmenestä kirjastosta. Se sijaitsee Asolan kaupunginosassa kauppakeskus Koivukeskuksessa. Vuonna 2017, kirjaston toimiessa vielä aiemmassa osoitteessaan pääradan toisella puolella, Koivukylän kirjaston kävijämäärä oli noin 172 000. Koivukylän kirjasto on Vantaan ensimmäinen kauppakeskuksessa toimiva kirjasto.

Kirjaston entiset tilat ja muutto
---------------------------------

Koivukylän suuralueen kirjasto toimi aiemmin Havukosken puolella (kuvassa), mutta siirtyi marraskuussa 2019 pääradan länsipuolella sijaitsevaan kauppakeskus Koivukeskukseen.
Uuden kirjaston sisätiloja.
Koivukylän kirjasto toimi aiemmin Hakopolulla sijaitsevassa rakennuksessa Havukoskella. Vantaan opetuslautakunta hyväksyi 13. maaliskuuta 2019 esityksen, että kirjasto muuttaa uusiin toimitiloihin. Vanhoista tiloista haluttiin luopua, koska ne ovat kuluneet ja sokkeloiset, ja niiden valvominen oli vaikeaa. Uusi tila kauppakeskus Koivukeskuksessa saatiin käyttöön jo heinäkuussa 2019, jolloin siellä oli kirjaston suunnitteluun liittyvää toimintaa. Muutto uusiin tiloihin tapahtui saman vuoden syksynä, ja kirjasto oli kokonaan kiinni kahden viikon ajan 28. lokakuuta – 10. marraskuuta. 

Kirjasto avattiin uusissa tiloissa 11. marraskuuta 2019. Uudet tilat saivat kehuja erityisesti saavutettavuudestaan. Kirjaston on kuitenkin tarkoitus olla kauppakeskuksessa vain väliaikaisesti, ja myöhemmin aletaan rakentaa kokonaan uutta kirjastorakennusta. Hankkeeseen voi kulua useampi vuosi, ja seuraava muutto saattaa sijoittua lähemmäksi 2030-lukua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vantaan kaupungin tilastollinen vuosikirja 2017 (.xlsx) (Taulukko 8.17: Kaupunginkirjasto 2006-2017) *avoindata.fi*. Väestörekisterikeskus. Viitattu 25.11.2019.
2. ↑  Yhteystiedot - Koivukylän kirjasto Helmet. Viitattu 25.11.2019.
3. ↑  Ikola, Vilma: Vantaan ensimmäinen kauppakeskuksessa toimiva kirjasto avattiin Koivukylässä *Helsingin Sanomat*.  14.11.2019. Viitattu 13.1.2021.
4. 1 2 3  Lumme, Marika: Vantaan ensimmäinen kauppakeskuskirjasto avautui Koivukylään – tilat ovat nyt helpommin valvottavat *Vantaan Sanomat*.  16.11.2019. Viitattu 27.3.2021.
5. 1 2  Koivukylän kirjasto muuttaa syksyllä Helmet. Viitattu 25.11.2019.
6. ↑  Koivukylän kirjasto menee lokakuun lopussa kiinni *Vantaan Sanomat*.  7.10.2019. Viitattu 25.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koivukylän kirjasto** Wikimedia Commonsissa
**Lielvārdelainen** oli *Henrikin Liivinmaan kronikassa* vuonna 1213 mainittu liettualainen ruhtinas. Historioitsija Tomas Baranauskasin mukaan kyseessä oli mahdollisesti koko Liettuan ruhtinas eli suuriruhtinas. Liivinmaan kronikka ei mainitse ruhtinaan nimeä, mutta esimerkiksi Baranauskas käyttää hänestä nimitystä lielvārdelainen hänen kuolinpaikkansa mukaan. Samoin Baranauskasin mukaan lielvārdelaista seurasi suuriruhtinaana samassa teoksessa mainittu Steckse ja hän oli mahdollisesti myöhemmän suuriruhtinas Mindaugasin isä.

Lielvārdelainen Henrikin kronikassa
-----------------------------------

*Henrikin Liivinmaan kronikan* mukaan lielvārdelainen oli vuonna 1213 Liivinmaalle suunnanneen sotajoukon päällikkö. Sotaretki tapahtui kostoksi Kokneselaisten ritarien ja lättiläisten suorittamista sotaretkistä seelejä ja liettualaisia vastaan. Lielvārdelaisen joukot tulivat Väinäjoen yli Lielvārdeen, jossa liettualaiset surmasivat ja ottivat vangeiksi paikallisia liiviläisiä. Vangiksi joutui myös paikallinen vanhin nimeltä Uldewene. Paikalle saapui Volkwinin johtama kalparitari- ja kauppiasjoukko, joka hyökkäsi liettualaisten kimppuun. Lielvārdelainen sai surmansa seuranneessa taistelussa, jossa liettualaiset kärsivät tappion. Lielvārdelaisen pää irrotettiin ja se annettiin lopulta liettualaisille lunnaina Uldewenestä. Kronikan mukaan liettualaiset hautasivat pään pakanallisten tapojen mukaisesti hautajaisissa, joihin liittyi juomingit.

Lähteet
-------

1. ↑  Baranauskas, Tomas: The Formation of the Lithuanian State (Summary of the book "Lietuvos valstybės ištakos") *viduramziu.istorija.net*.  Arkistoitu 16.4.2009. Viitattu 7.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  Kallio, Aulis: *Liettuan historia*, s. 34–35. Tampere: Jagellonica-kulttuuriyhdistys ry, 2009. ISBN 978-951-98665-3-6.
John McKinley
**John McKinley** (1. toukokuuta 1780 Culpeper County, Virginia – 19. heinäkuuta 1852 Lexington, Kentucky) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän edusti Alabaman osavaltiota senaatissa ja toimi korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1837–1852.

McKinley opiskeli lakia ja aloitti uransa Kentuckyssa, johon perhe oli muuttanut pian hänen syntymänsä jälkeen. Muutettuaan Alabamaan hän lähti mukaan osavaltion politiikkaan, ja vuonna 1826 hänet valittiin senaattiin. Neljä vuotta myöhemmin hän hävisi senaatin vaalit ja palasi Alabaman osavaltion parlamenttiin. Hän voitti paikan senaatissa taas vuonna 1837 mutta erosi heti, sillä presidentti Martin Van Buren nimitti hänet korkeimpaan oikeuteen. McKinleyllä ei ollut edeltäjää, sillä kongressi oli juuri nostanut tuomarien määrää seitsemästä yhdeksään, ja McKinley sai yhdeksännen paikan. (Kahdeksanteen oli nimitetty John Catron).

Vaikka McKinley toimi korkeimmassa oikeudessa noin viisitoista vuotta, hänellä oli paljon poissaoloja, eikä hänellä ollut mainittavaa vaikutusta tuomioistuimen historiassa. Viimeisinä vuosinaan hänen terveytensä oli huono. Hän kuoli virassa ollessaan 72-vuotiaana 19. heinäkuuta 1852. Hänen seuraajansa oli John Archibald Campbell.

Lähteet
-------

* McReynolds, R. Michael: "McKinley, John". Teoksessa Hall, Kermit L. (päätoim.): *The Oxford Companion to the Supreme Court of the United States*. New York: Oxford University Press, 2005. ISBN 9780195176612.

### Viitteet

1. 1 2  McReynolds 2005, s. 627
2. ↑  McReynolds 2005, s. 627–628

Aiheesta muualla
----------------

* McKinley, John, (1780 - 1852) Biographical Directory of the United States Congress

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Hafnium(IV)oksidi** (HfO2) eli **hafniumdioksidi** tai **hafnia** on hafnium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään erikoislasien ja hafniumyhdisteiden valmistukseen, ydintekniikassa ja elektroniikassa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa hafnium(IV)oksidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteellä on useita kidemuotoja, eli se on polymorfista. Huoneenlämpötilassa stabiilein muoto on alkeiskopiltaan monokliininen ja muuttuu kuumennettaessa 1 700 °C:n lämpötilaan tetragonaaliseksi ja edelleen kuutiolliseksi noin 2 600 °C:n lämpötilassa. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee eräisiin kuumiin väkeviin happoihin esimerkiksi vetyfluoridin ja väkeviin vahvoihin emäsliuoksiin. Hafnium(IV)oksidilla on suuri dielektrinen vakio.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Hafnium(IV)oksidia voidaan valmistaa kuumentamalla metallista hafniumia happivirrassa 400 °C:n lämpötilassa. Sitä muodostuu myös kuumennettaessa useita hafniumyhdisteitä.

Hf + O2 → HfO2
Hafnium(IV)oksidilla on suuri taitekerroin, jonka vuoksi sitä käytetään erikoislasien valmistukseen. Yhdisteestä valmistetaan myös muita hafniumyhdisteitä kuten hafnium(IV)kloridia. Yhdisteen korkean dielektrisen vakion vuoksi sitä käytetään porttioksidina kondensaattoreissa piidioksidin sijaan ja metallioksidipuolijohdekanavatransistorien valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–66. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.12.2020). (englanniksi)
2. 1 2 3  Ralph H. Nielsen: *Hafnium and Hafnium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2013.
3. 1 2 3  Ralph H. Nielsen & Gerhard Wilfing: *Hafnium and Hafnium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. (englanniksi)
4. 1 2 3  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 334–335. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. (englanniksi)
5. 1 2  T.S.S. Dikshith: *Hazardous Chemicals*, s. 219. CRC Press, 2013. ISBN 9781439878200. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.12.2020). (englanniksi)
6. ↑  Serge Oktyabrsky, Peide Ye: *Fundamentals of III-V Semiconductor MOSFETs*, s. 51. Springer, 2010. ISBN 978-1-4419-1546-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.12.2020). (englanniksi)
**Haemophilus influenzae** (suomeksi toisinaan **hemofilus**) on gramnegatiivinen kokkobasilli. Bakteerin kuvaili ensimmäisen kerran saksalainen bakteriologi Richard Pfeiffer vuonna 1892 influenssapandemian aikaan. *H. influenzae* on yleensä aerobinen, mutta voi tietyissä oloissa toimia fakultatiivisena anaerobina.

*H. influenzaen* genomin pienestä koosta johtuen se oli viruksia lukuun ottamatta ensimmäinen eliö, jonka koko genomi sekvensoitiin. Genomi koostuu 1 830 140 emäsparista ja sisältää 1 740 geeniä. Projekti suoritettiin yhdysvaltalaisessa The Institute for Genomic Research -tutkimuslaitoksessa ja julkaistiin vuonna 1995 arvovaltaisessa Science-lehdessä.

Suurin osa *H. influenzae* -kannoista on opportunistisia patogeeneja, mikä tarkoittaa, että ne eivät aiheuta isäntäeliössään tautia, ellei isännän immuunijärjestelmä häiriinny esimerkiksi virusinfektion tai lääkityksen seurauksena. Yleisesti tunnetaan kuusi *H. influenzaen* serotyyppiä: a, b, c, d, e, ja f. *H. influenzae* tyyppi b (Hib) aiheutti aiemmin suuren osan hemofilusinfektioista, mutta tilanne muuttui, kun Hib-rokote otettiin käyttöön. Suomessa Hib-rokote tuli yleiseen rokotusohjelmaan 1980-luvun lopulla.

*H. influenzaen* aiheuttamiin sairauksiin kuuluvat muun muassa aivokalvontulehdus, kurkunkansitulehdus (epiglottiitti), niveltulehdus (artriitti), välikorvatulehdus (otiitti), poskiontelotulehdus (sinuiitti), keuhkokuume ja sidekalvontulehdus.

Katso myös
----------

* Keuhkokuume
* Aivokalvontulehdus

Lähteet
-------

1. ↑  Fleischmann R, Adams M, White O, Clayton R et al. (1995). "Whole-genome random sequencing and assembly of Haemophilus influenzae Rd." Science 269(5223):496–512. PMID 7542800
2. 1 2  Murray PR, Rosenthal KS, Kobayashi GS, Pfaller MA (2002). *Medical microbiology.* Mosby, 4th edition. ISBN 0-323-01213-2
3. ↑  Tuija Leino (2003). "Väestön immuniteetti Haemophilus influenzae tyyppi b -infektioita vastaan." Väitöskirja, Helsingin yliopisto.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Haemophilus influenzae
* Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL): Haemophilus influenzae
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): Haemophilus influenzae, taxonomy (englanniksi)
* UniProt, taxonomy: Haemophilus influenzae (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1141979
* Wikispecies: Haemophilus influenzae
* BacDive: 11698
* CoL: 3J95P
* EoL: 972915
* EPPO: HAEPIN
* GBIF: 3222212
* IRMNG: 11185101
* ITIS: 962062
* LPSN: haemophilus.html#influenzae
* NCBI: 727
* NZOR: 958db191-a3f8-4972-afaa-53870e38c5bf

 |

 |
**Kausi 1877** oli toinen National Leaguen kausi. Edellisen kauden päätteeksi kaksi joukkuetta oli erotettu liigasta, eikä niiden tilalle otettu uusia. Näin ollen liigassa pelasi vain kuusi joukkuetta. Useita liigojen välisiä otteluita pelattiin pienempien liigojen joukkueita vastaan, mutta mitään virallista World Seriesiin verrattavaa mestaruuskilpailua ei ollut ohjelmassa. Kauden jälkeen peräti puolet liigan joukkueista joutui syrjään erinäisistä syistä. Tilalle tuli kolme uutta joukkuetta, Providence Grays, Indianapolis Blues ja Milwaukee Grays.

National League
---------------

|  |
| --- |
| **National League** |
| **Sija** | **Joukkue** | **Voitot** | **Tappiot** | **Tasan** | **Voittosuhde** |   **GB** |
|
| 1. | Boston Red Caps | 42 | 18 | 1 | .700 | – |
| 2. | Louisville Grays | 35 | 25 | 1 | .583 |   7 |
| 3. | Brooklyn Hartfords | 31 | 27 | 2 | .534 | 10 |
| 4. | St. Louis Brown Stockings | 28 | 32 | 0 | .467 | 14 |
| 5. | Chicago White Stockings | 26 | 33 | 1 | .441 | 15.5 |
| 6. | Cincinnati Reds | 15 | 42 | 1 | .263 | 25.5 |

|  |  |
| --- | --- |
|      | Joukkue poistettiin liigasta kauden jälkeen. |

Lähteet
-------


* Baseball almanakka - National League 1877 (englanniksi)
*
**Haflinger** (tarkoittaa saksaksi "haflingilaista"), myös **haflinginhevonen**, on pieni hevosrotu, joka on suosittu ympäri maailmaa. Rotu polveutuu satoja vuosia sitten Etelä-Tirolissa, Itävallassa eläneistä alkuperäisistä alppi- ja vuoristohevosista ja poneista, joita risteytettiin arabianhevosten kanssa. Kaikki nykyiset haflingerit polveutuvat *El Bedavi XXII* -nimisestä arabianhevosoriista. El Bedavi XXII:n pojasta *Foliesta* tuli rodun kantaisä. Nimensä rotu on saanut Haflingin kylästä.

Ominaisuudet
------------

Haflingerit ovat perusluonteeltaan älykkäitä, ystävällisiä ja yhteistyöhaluisia. Haflinger voi elää vanhaksi ja työskennellä iäkkäänäkin. Haflingerin säkäkorkeus on 135–150 senttimetriä eli se voi olla ponikokoinenkin, mutta haflinger katsotaan suomenhevosen tavoin yleisroduksi, ei poniksi. Haflingerin väri on aina liinakko eli rautias vaaleilla jouhilla, pään merkit ovat yleisiä. Haflingerin rakenteen piirteitä ovat pieni pää, älykäs ilme, isot silmät, pienet korvat ja hieman kyömy sivukuva, voimakas kaula, loivat lavat, vahva, syvä runko, melko pitkä selkä ja lihaksikkaat lautaset, voimakas takaosa, vahvat jalat ja erinomaiset kaviot.

Historia
--------

Haflingerien nimet saavat alkukirjaimensa eri sukulinjojen tunnuksista, jotka ovat A (Anselmo, s. 1926), B (Bolzano, s. 1915), M (Massimo, s. 1927), N (Nibbio, s. 1920), S (Stelvio, s. 1923), ST (Student, s. 1927) ja W (Willi). Kaikki rodun oriit saavat nimen, jonka ensimmäinen kirjain tulee isän nimestä, ja tammojen nimen alkukirjain on vastaavasti emän nimen alkukirjain. Näin tiedetään, mihin sukulinjaan kukin hevonen kuuluu.

Vuosia kestänyt sisäsiitos*lähde?* johti varsin yhtenäiseen rotuun, jonka ominaispiirteet ovat hyvin selkeitä: pieni koko, voimakas rakenne, liinakko väri, kestävyys ja vuoristoroduille tyypillinen varmajalkaisuus. Arabialainen verenperintö näkyy energisinä ja irtonaisina liikkeinä. Hyväluontoinen haflinger on ihanteellinen yleisratsu ja ajohevonen. Ennen teollistumisen aikaa haflingerit olivat suosittuja maataloudessa ja kuormajuhtina. Entisaikaan haflingereita käytettiin raskaaseen työhön vaikeissa vuoristomaastoissa, hevonen kun oli ainoa kulkuväline Alpeilla. Nykypäivän haflingerit ovat enimmäkseen harrastehevosia. Rodun edustajia on viety moniin maihin. Erityisen suosittuja ne ovat Saksassa ja Sveitsissä. Halfinginhevoset ovat hyvin pitkäikäisiä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **haflinger**.
* Haflinger Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Iraío** (kreik. Ηραίο; myös *Iréo*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Pythagóreion kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sámoksen kunnan Pythagóreion kunnallisyksikköön. Iraío on osa Pagóndaksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 849 (vuonna 2011).

Taverna Iraíossa.
Iraío sijaitsee Sámoksen kaakkoisrannikolla noin seitsemän kilometriä lounaaseen Pythagóreion kylästä ja vajaa neljä kilometriä lounaaseen Sámoksen lentokentästä. Se on saanut nimensä, "Heraion", lähellä sijaitsevasta Heran temppelin arkeologisesta kohteesta. Kylän kirkko on omistettu apostoleille Pietari ja Paavali (*Pétros kai Pávlos*).

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iraío** Wikimedia Commonsissa
Merimiessolmu
**Merimiessolmu** liittää kaksi köyttä tai narua yhteen. Se on helppo avata ja sitoa, mutta se ei kestä köysien voimakkaita liikkeitä tai vapaiden päiden nykimistä. Esimerkiksi perinteisissä purjelaivoissa sen ainoa käyttö olikin purjeiden sitominen puomille. Merimiessolmun toinen nimi on **reivisolmu**.

Merimiessolmu tehdään sitomalla alle yksinkertainen solmu ja sen päälle toiseen suuntaan oleva yksinkertainen solmu. Solmu aukeaa helposti, kun kummasta tahansa vapaasta päästä vedetään voimakkaasti "väärään suuntaan". Tällöin toinen köysi suoristuu ja toinen muodostaa leivonpään suoran köyden ympärille, joka on helppo liu’uttaa pois.*lähde?*

Solmu on pitävimmillään silloin, kun köydet ovat samanpaksuiset ja samaa materiaalia. Kahden eripaksuisen ja -laatuisen köyden liittämiseen on suositeltavinta käyttää jalussolmua tai lippusolmua.

Merimiessolmu on myös helppo sitoa väärin. Jos molemmat solmut sidotaan samaan suuntaan, tuloksena on ämmänsolmu, jonka tunnistaa siitä, että vapaat päät eivät lähde samaan suuntaan kuin kiinteät päät vaan sojottavat solmusta sivulle päin. Ämmänsolmussa köysiin ei muodostu kitkaa vaan kaikki osat solmusta kulkevat solmun kiristyessä samaan suuntaan ja solmu aukenee siten helposti.*lähde?*

Kun kummastakin irtopäästä muodostetaan polvi, saadaan **rusettisolmu**. Rusettisolmu on esteettisesti kaunis, ja se saadaan aukeamaan helposti vetämällä jommastakummasta irtopäästä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Solmut*, s. 16–17. Suomentanut Petri Sipilä. Gummerus, 2016. ISBN 978-951-24-0285-4.
2. ↑  Näin teet pitävän solmun – 4 perussolmua, joilla selviät kesän haasteista  10.7.2014. Kodin Kuvalehti. Viitattu 3.12.2018.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Merimiessolmu**.
**Lars-Eric Mattsson** on heavy metal -kitaristi, lauluntekijä ja levytuottaja, joka asuu Godbyssä, Ahvenanmaalla.

Yleistä
-------

Lars-Eric Mattssonin lahjat löysi ensi kertaa Guitar Player Magazine -lehden ja Shrapnel Records -levy-yhtiön edustaja Mike Varney vuonna 1985, ja myöhemmin Mattson sai mahdollisuuden levyttää neljän kappaleen EP:n. Vuonna 1988 julkaistiin Mattsonin debyyttialbumi, *Eternity*. Muutaman sooloalbumin julkaistuaan hän perusti yhtyeen nimeltä *Vision*, jonka vuonna 1992 ilmestyneestä samannimisestä debyyttialbumista tuli sangen menestynyt, pääasiassa Japanissa. Seuraavaa albumia ei levytetty, sillä yhtye hajosi. Mattsson perusti Baltimooren laulajan Björn Lodinin kanssa *Astral Groove* -nimisen yhtyeen, jonka ensimmäinen ja ainoa albumi julkaistiin vuonna 1995.

*Vision* palasi yhteen vuonna 1996 ja levytti albumin *Till the End of Time*. Tämän jälkeen Mattsson päätti taas levyttää sooloalbumin. Tuloksena syntyi *Obsession*, jolla Björn Lodin lauloi. Seuraava albumi, *Another Dimension*, julkaistiin vuonna 2000 *Mattsson*-nimen alla. Tämän jälkeen hän on levyttänyt useita sooloalbumeita, kuten myös kolmannen *Vision*-albumin (*On the Edge*, 2004).

Sooloalbumien ja *Vision*-jäsenyyden lisäksi, Mattsson on myös soittanut Book of Reflections ja Condition Red -yhtyeissä (jälkimmäisessä muun muassa Derek Sherinianin kanssa), ja hän on tehnyt myös useita vierailuja muille levyille ja levyttänyt kappaleita tribuuttilevyille.
Mattssonilla on myös oma levy-yhtiö, **Lion Music**, jonka kautta hän on julkaissut suurimman osan albumeistaan.

Diskografia
-----------

### Lars-Eric Mattsson

* *Eternity* (1988)
* *Surrender* (1989)
* *Electric Voodoo* (1991)
* *Obsession* (1998)
* *Earthbound* (2005)

### Mattsson

* *Another Dimension* (2000)
* *Power Games* (2003)
* *War* (2005)
* *Dream Child* (2008)
* *Tango* (2010)

### Vision

* *Lars-Eric Mattsson's Vision* (1992)
* *Till The End of Time* (1997)
* *The Best Of* (2000)
* *On The Edge* (2004)

### Condition Red

* *Condition Red* (2000)
* *Condition Red 2* (2004)

### Muut levytykset

* Astral Groove - *Astral Groove* (1995)
* Book of Reflections - *Book of Reflections* (2004)

Aiheesta muualla
----------------

* Lars-Eric Mattssonin kotisivu
* Lion Music

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Georg Helsingius** (12. lokakuuta 1662 Viipuri – 21. toukokuuta 1741 Porvoo) oli suomalainen kirkkoherra, Porvoon tuomiorovasti ja valtiopäivämies.

Helsingiuksen vanhemmat olivat Jääsken kirkkoherra Markus Helsingius (k. 1678) ja Elisabet Holst. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1679 ja Uppsalassa 1687. Helsingius valmistui filosofian maisteriksi 1694.

Helsingius oli Viipurin tuomiokapitulin notaarina vuodesta 1692, Viipurin lukion kreikan ja heprean kielten lehtorina vuodesta 1695 sekä Viipurin linnan ja Siikaniemen kirkkoherrana vuodesta 1697. Hänestä tuli Mikkelin kirkkoherra 1697 ja hän toimi siellä Viipurin piispan paettua Ruotsiin ylimääräisenä tuomiokapitulin esimiehenä 1711–1713. Helsingius itse pakeni sotaa Ruotsiin 1713 ja hän oleskeli vuosina 1717–1718 Medelpadissa ja Attmarin pitäjässä sekä sitten Tukholmassa. Sodan päätyttyä Helsingius palasi Suomeen ja hänestä tuli Porvoon kirkkoherra 1722 ja tuomiorovasti 1724. Helsingius oli myös valtiopäivämiehenä 1710.

Helsingius oli naimisissa 1696–1730 Siikaniemen kirkkoherra Pehr Risteliuksen (k. 1695) lesken Beata Schmidtin (k. 1730) kanssa. Heidän poikiaan olivat Porvoon tuomiokapitulin notaari Mårten Helsingius (k. 1733), Iisalmen kirkkoherra Henrik Helsingius (1701–1757), Rantasalmen kirkkoherra Georg Helsingius (1710–1764), Helsingin kaupunginsihteeri Johan Helsingius (1712–1766), Turun akatemian matematiikan ja fysiikan dosentti Gustaf Helsingius (1714–1740) ja kuninkaallinen sihteeri Daniel Helsingius (1717–1774).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Georg Helsingius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 17.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Georg Helsingiuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Lars Ekström** (s. 23. maaliskuuta 1956 Kalmar) on ruotsalainen säveltäjä. Hän aloitti musiikin teorian ja pianonsoiton opiskelun Kööpenhaminassa vuonna 1975. Myöhemmin hän sai sävellysopetusta Daniel Börtziltä, Pär Lindgreniltä ja Sven-David Sandströmiltä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Lisäksi hän opiskeli Italiassa Franco Donatonin johdolla ja sai diplomin Pariisin konservatoriosta.

Ekström on opettanut sävellystä ja instrumentaatiota Kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1992, ja vuonna 1998 hänestä tuli Sollentunan Edsbergin musiikki-instituutin vararehtori.

Ekströmin tuotannossa pääpaino on orkesteriteoksissa, joihin kuuluvat *Un coup de dés jamais n'abolira le hasard* (kahdelle sinfoniaorkesterille, elektroniikalle ja ihmisäänelle, 1985–86), *Genom prisman av en skärva* (1994) ja *Världen genom världar* (1995). Soolosoittimelle ja orkesterille sävellettyjä teoksia ovat *Do it!* (pasuunalle ja orkesterille, 1987) Ivo Nilssonia varten sekä Niklas Sivelöville sävelletty pianokonsertto. Ekströmin tuotantoon kuuluvat lisäksi muiden muassa lukuisat teokset kamarikokoonpanoille ja soolosoittimille sekä Antonin Artaud -aiheinen ooppera *ARTAUD: Bokstavsguden*. Hän on vaikuttanut myös rockmusiikin alalla, toiminut studiomuusikkona ja tehnyt useita levytyksiä.

Ekström on ollut Ruotsin säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Living Composers Project: Lars Ekström
2. 1 2 3  Svensk Musik: Lars Ekström (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Föreningen svenska tonsättare: Composers: E (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Syöpäkipu** on kipu, joka ilmenee syövän oireena tai syövän hoitojen sivuvaikutuksena. Syöpäpotilaista noin 25–30 % on kärsinyt syöpäkivusta taudin diagnosointiin mennessä, ja hoidon loppuvaiheessa syöpäkipua on esiintynyt jo 65–85 %:lla potilaista. Kivun esiintyminen riippuu kasvaimen sijainnista ja koosta. Se on yleisempää uusiutuneessa tai etäpesäkkeisessä syövässä ja esiintyy useimmiten erinäisten muiden oireiden yhteydessä. Syöpäkipu voi olla potilaan elämänlaatua merkittävästi heikentävä tekijä.

Esimerkiksi haimasyövässä ja mahasyövässä kipu on usein ensioire. Yleistä suoraan syövästä johtuva kipu on myös kasvaimen ollessa luussa tai lähellä hermokudosta. Kipua voivat aiheuttaa mahasuolikanavaa tai virtsateitä ahtauttavat tai limakalvoa haavauttavat kasvaimet. Kipu voi mahasuolikanavan tai virtsateiden tukkeutuessa esiintyä kohtauksittaisena. Muut kuin kiinteän kasvaimen muodostavat syöpätaudit (esimerkiksi leukemiat) ovat harvoin kipua aiheuttavia.

Syöpäkivusta noin 75 %:n on arvioitu aiheutuvan sairaudesta itsestään, noin 15 %:n syöpähoidoista ja noin 10 %:n muista tekijöistä. Leikkauksen jälkeen pitkittyvä kipu johtuu tavallisesti hermovauriosta. Sädehoidossa limakalvojen ärtyminen ja hermopunoksen vauriot voivat johtaa kipuun. Sytostaatit voivat aiheuttaa hermoärsytykseen liittyvää kipua. Rintasyövän hormonihoito saattaa olla nivelkipujen taustalla.

Syöpäkivun lääkehoito toteutetaan usein WHO:n 1980-luvulla kehittämän porrasmallin mukaan. Rinnalle saatetaan kuitenkin tarvita myös muita hoitokeinoja. Lievässä ja kohtalaisessa kivussa käytetään usein yksilöllistä kipulääkeyhdistelmää; vaikea-asteisessa kivussa turvaudutaan usein myös opioideihin. Lääkityksen lisäksi hoidossa saatetaan turvautua esimerkiksi kivun lievittämiseen sädehoidolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Syöpäkipu Terveyskylä, viitattu 23.6.2023
2. 1 2  Outi Paija, Koskeeko syöpäpotilaan kipu lääkäriä? Aikakauskirja Duodecim 2004, viitattu 23.6.2023