**Hyytymistekijä XI** (geeni *F11*) on ihmisten ja monien muiden eläinten veressä oleva inaktiivinen tsymogeeni. se katkeaa aktiiviseksi **tekijäksi XIa**, joka on osa veren hyytymistä. XIa on seriiniproteaasi-entsyymi, joka aktivoi tekijä IX:iä, jotka osaltaan välittävät hyytymisreaktiota eteenpäin. Tekijän XI muita nimiä ovat "**plasman tromboplastiinin edeltäjä**" (eng. *plasma thromboplastin antecedent*) ja **antihemofiilinen tekijä C**.

Geeni
-----

Ihmisillä tekijän XI geeni on *F11*. Se on kromosomissa 4 kohdassa 4q35. Sen pituus on noin 23 kiloemäsparia (kbp). Siinä on 14 intronia ja 15 eksonia. Eksonissa 1 on 5' transloitumaton alue (5' UTR). Eksoni 2 koodaa signaalisekvenssiä. Eksonit 3–10 koodaavat "omena"-proteiinidomeeneja ja eksonit 11–15 aktiivisen kohdan domeenia.

Rakenne
-------

Ihmisillä tekijä XI koostuu kahdesta samanlaisesta disulfidisidoksin yhtyneestä peptidiketjusta eli monomeerista. XI on siis homodimeeri, jossa on 2 aktiivista kohtaa. Translaation jälkeen kustakin monomeerista poistuu signaalipeptidaasilla N-terminaalin 18 aminohapon (AH) signaalisekvenssi. Monomeerit glykosyloituvat ja niihin muodostuu disulfidisidoksia. Valmiin dimeerisen tekijän XI massa on noin 143 kDa. Massasta 5 % on hiilihydraateista, joista 0.6 % on heksooseista, 2.7 % N-asetyyliheksosamiinista ja 1.7 % N-asetyylineuramiinihaposta. Monomeerin pituus on 607 AH.

*Alla luetellut aminohapot on numeroitu siten kuin signaalisekvenssi olisi vielä kiinni proteiinissa*.

Monomeerissa on C-terminaalinen aktiivisen kohdan omaava proteiinidomeeni. Monomeerin N-terminaalissa 4 "omena"-domeenia (eng. *apple*), joiden symbolit ja järjestykset ovat N-terminaalista C-terminaalin suuntaan A1, A2, A3 ja A4. Kussakin on 90–91 AH:ta, 2 disulfidisidosta ja ne ovat AH-sekvensseiltään keskenään 23–34 %:sesti samankaltaisia. A4-domeenissa on kysteiini numero 321 (C321). Monomeerit ovat dimeerissä näistä kysteiineistä disulfidisidoksella toisissaan kiinni.

XI:n aktivaatiossa XIa:ksi sen kummastakin monomeeristä katkeaa peptidisidos R369–I370 aktiivisen kohdan omaavasta domeenista. Katkeamisessa kukin monomeeri tuottaa 2 peptidiketjua:

* raskas ketju, jossa on 369 AH:ta ja domeenit A1, A2, A3 ja A4
* kevyt ketju, jossa on 238 AH:ta ja aktiivisen kohdan domeeni

Ketjut pysyvät toisissaan kiinni disulfidisidoksella. Sitten aktiivisen kohdan domeenin H413, D462 ja S557 voivat toimia katalyyttisenä triadina tekijä IX:n aktivaatiossa.

Toiminta
--------

Ihmisillä tekijä XI muodostuu pääosin maksassa, josta se vapautuu vereen. Sen pitoisuus veriplasmassa on noin 5 µg/ml (0.0313 µmol/l) ja puoliintumisaika 45–52 tuntia.

Ihmisillä XI aktivoituu XIa:ksi veren hyytymisreaktiossa tekijä XIIa:n tai trombiinin avulla.

XIa aktivoi tekijä IX:n IXa:ksi katkaisemalla R145–A146 ja R180–V181 väliset peptidisidokset. IXa on tärkeä osa veren hyytymisreaktiota. XI ole ainoa sen IX-muotoa aktivoiva entsyymi.

XIa:n toimintaa veressä estävät eniten antitrypsiini ja antitrombiini, jossa hepariini on kompleksina. Vähemmän merkittäviä estäjiä ovat C1-estäjä (geeni *SERPING1*), α2-antiplasmiini (*SERPINF2*) ja α2-makroglobuliini (*A2M*).

Hemofilia C
-----------

Ihmisillä tekijän XI toiminnan heikkous sitä koodaavan geenin mutaation takia aiheuttaa autosomaalisesti ja resessiivisesti periytyvää harvinaista verenvuototautia, hemofilia C:tä. Monia eri mutaatiotyyppejä tunnetaan. Hemofilia C ilmenee noin 1:llä ihmisellä miljoonasta, mutta on ashkenasijuutalaisilla yleisempi. Toimimantahäiriötä aiheuttavien mutaatioiden suhteen ashkenaseista noin 9 % on heterotsygootteja ja 0.22 % homotsygootteja. Hemofilia C ei usein aiheuta spontaania verenvuotoa, toisin kuin hemofilia A ja hemofilia B, vaan heikentää haavojen hyytymistä. Joskus voi silti ilmetä spontaania verenvuotoa esimerkiksi nivelissä. Hemofiliaa C voidaan tarvittaessa hoitaa antamalla suoneen tekijää XI veriplasmauutteena. Vaihtoehtoisesti voidaan antaa kalliimpaa tekijä VIIa:ta, joka on tuotettu yhdistelmä-DNA-tekniikkaa käyttämällä.

Lähteet
-------

1. 1 2  SJ Choi et al: Cys482Trp missense mutation in the coagulation factor XI gene (F11) in a korean patient with factor XI deficiency.  *Annals of Laboratory Medicine*, 2014, 34. vsk, nro 4, s. 332–335. PubMed:24982842. doi:10.3343/alm.2014.34.4.332. ISSN 2234-3806. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  ND Rawlings et al: *Handbook of proteolytic enzymes*, s. 2893–2896. 3. painos. Academic Press, 2012. ISBN 9780123822192.
3. ↑  R Cammack et al: *Oxford dictionary of biochemistry and molecular biology*, s. 46. 2. painos. Oxford University Press, 2006. ISBN 9780198529170.
4. ↑  CE Marcucci et al: *Perioperative hemostasis: coagulation for anesthesiologists*, s. 193. Springer-Verlag, 2015. ISBN 9783642550041. doi:10.1007/978-3-642-55004-1.
5. 1 2  M Martín-Salces et al: Review: factor XI deficiency: review and management in pregnant women.  *Clinical and Applied Thrombosis*, 2010, 16. vsk, nro 2, s. 209–213. PubMed:19049995. doi:10.1177/1076029608327864. ISSN 1938-2723. Artikkelin verkkoversio.
6. ↑  S Palta, R Saroa, A Palta: Overview of the coagulation system.  *Indian Journal of Anaesthesia*, 2014, 58. vsk, nro 5, s. 515–523. PubMed:25535411. doi:10.4103/0019-5049.144643. ISSN 0019-5049. Artikkelin verkkoversio.