recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Theodora** (kreikaksi: Θεοδώρα; n. 810 – n. 860) oli Theofiloksen puolisona Bysantin keisarinna. Kun Theofilos kuoli vuonna 842, heidän kolmivuotiaasta pojastaan Mikaelista tuli uusi keisari, ja Theodora toimi hänen sijaishallitsijanaan. Theodora lopetti ikonien kannattajien vainon, ja häntä pidetään pyhänä ortodoksisessa kirkossa.

Theodora syntyi Paflagonian prinsessana ja valittiin keisarin puolisoksi. He menivät naimisiin noin vuonna 830, ja saivat viisi tytärtä ja pojan. Theofilos vastusti ikoneita jyrkästi, eikä tiennyt, että vaimo ja tyttäret suosivat ikoneita salassa. Avioliittoa pidettiin kuitenkin onnellisena, ja älykäs Theodora oli kansan suosiossa.

Theodora jäi leskeksi 842. Hänen pojastaan Mikaelista tuli muodollisesti uusi keisari, mutta koska hän oli vain pikkupoika (syntynyt noin 836), Theodora toimi sijaishalitsijana 14 vuoden ajan, mahdollisesti yhdessä vanhimman eloon jääneen tyttärensä Teklan kanssa.

Theodora kutsui vuonna 843 koolle kirkolliskokouksen, jossa vahvistettiin vuoden 787 Nikean toinen kirkolliskokouksen päätökset eli päätettiin ikonoklasmista luopumisesta. Tätä muistetaan ortodoksisessa kirkossa ortodoksisuuden sunnuntaina, suuren paaston ensimmäisenä sunnuntaina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Theodora The Blessed (C. 810–C. 860) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia.*. Viitattu 14.4.2023.
2. 1 2  Pyhä keisarinna Teodora *Suomen ortodoksinen kirkko*. Viitattu 14.4.2023.
3. ↑  Jarmo Hakkarainen: Ortodoksisuuden sunnuntai 26.2. *Suomen ortodoksinen kirkko*. Viitattu 14.4.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Nakke** oli Suomessa vuosina 1955–1992 ilmestynyt sarjakuvalehti. Sitä julkaisi 1955–1965 Valiolehdet (nimellä *Nakke Nakuttaja*) ja 1966–1992 A-lehdet. Nimensä lehti sai sarjakuvahahmo Nakke Nakuttajasta (engl. *Woody Woodpecker*).

Nakke-lehdessä seikkaili myös monia muita hahmoja, esimerkiksi Anselmi Panda (*Andy Panda*), Väiski Vemmelsääri (*Bugs Bunny*), Tipi ja Sylvesteri (*Tweety and Sylvester*), Repe Sorsa (*Daffy Duck*), Elmeri (*Elmer Fudd*), Putte Possu (*Porky Pig*), Viiksi-Vallu (*Yosemite Sam*) sekä Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä (*Wile E. Coyote and the Road Runner*). Anselmi Pandaa lukuun ottamatta näitä voidaan yhteisesti kutsua Looney Tunes -hahmoiksi samannimisen amerikkalaisen animaatiosarjan mukaan.

Väiski Vemmelsääri esiintyi lehdessä aluksi nimellä Pelle Pupu, mutta nimi yhdenmukaistettiin televisiossa käytettyyn suomennokseen.

Nakessa oli 1950- ja 1960-luvulla usein samoja piirtäjiä kuin *Aku Ankka* -lehdessäkin: Chase Craig, Harvey Eisenberg, Paul Murry, Gil Turner ja Vive Risto. Molemmilla sarjakuvilla oli Yhdysvalloissa sama tuotantoyhtiö, *Western Publishing*. Naken omien sarjojen piirtäjä oli alun perin useimmiten Dan Gormley, joka teki myös Anselmi Pandaa. Gormley lopetti sarjakuvien piirtämisen vuonna 1958, jonka jälkeen hänestä ei tiedetä muuta kuin että hän kuoli vuonna 1988. Gormleyn sarjoja julkaistiin suomeksi paljon vielä 1960-luvullakin.

Päätoimittajia
--------------

* Helvi Karumo 1955–1961
* Leena Drufva 1961–1986

Lähteet
-------

1. 1 2  Moogin sarjakuva-arkisto: Nakke Nakuttaja *antikvariaattimakedonia.fi*.  Arkistoitu 23.10.2020. Viitattu 19.12.2014.
2. 1 2  Karlsson, Risto: "Päätoimittajat", *Kansikuva uusiksi. Kuusikymmentä vuotta elämää ja ihmisiä Yhtyneissä Kuvalehdissä*, s. 384. Yhtyneet Kuvalehdet, 1996. ISBN 951-9435-65-4.
Hallin Los Alamosin henkilöllisyystodistuskuva.
**Theodore Alvin Hall** (alk. **Holtzberg**, 20. lokakuuta 1925 New York, Yhdysvallat– 1. marraskuuta 1999 Cambridge, Britannia) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko ja myöhemmin biokemisti Cambridgen yliopistossa Britanniassa. Työskennellessään Los Alamos National Laboratoryssä 1940-luvun puolivälissä hän luovutti ydinasetta käsitteleviä tietoja Neuvostoliitolle. Hänen kutsumanimensä oli Neuvostoliiton vakoiluelimissä *Mlad*, joka on slaavilainen *nuorta* merkitsevä juurimorfi.

Hall hyppäsi koulussa kolmen luokka-asteen yli ja pääsi 16-vuotiaana opiskelemaan Harvardin yliopistoon, josta hän valmistui 18-vuotiaana. Tammikuussa 1944 hänet värvättiin Los Alamosiin, missä ydinaseen kehitys oli käynnissä Robert Oppenheimerin johdolla. Saman vuoden aikana Hall kertomansa mukaan alkoi huolestua mahdollisesta Yhdysvaltain ydinasemonopolista siinä tilanteessa, että maa muuttuisi diktatuuriksi. Hän pääsi yhteyksiin Neuvostoliiton asiamiesten kanssa loppuvuonna 1944 ja luovutti näille tietoja mm. plutoniumpommista. Neuvostoliitto sai myöhemmin Yhdysvaltain ydinaseeseen liittyviä tietoja myös ainakin Klaus Fuchsilta ja David Greenglassilta sekä kahdelta muulta lähteeltä, joita ei ole tunnistettu.

Yhdysvallat tiesi tiettävästi jo vuonna 1950 Hallin vakoilusta. On epäselvää, miksi Hall ei joutunut pidätetyksi missään vaiheessa ennen Yhdysvalloista poistumistaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan asettumistaan vuonna 1962. Hallin rooli Neuvostoliiton ydinaseisiin liittyvässä vakoilussa tuli julki vasta 1990-luvulla, jolloin Venona-projektiin liittyvät asiakirjat tulivat julkisiksi. Hall ei tiettävästi koskaan katunut vakoiluaan.

Hall avioitui Joan Krakoverin kanssa vuonna 1947 ja sai tämän kanssa kolme tytärtä. Hän kuoli Cambridgessä 74-vuotiaana vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Cathcart, Brian: Obituary: Theodore Hall *The Independent*.  12.11.1999. Viitattu 11.8.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Cowell, Alan: Theodore Hall, Prodigy and Atomic Spy, Dies at 74 *The New York Times*.  10.11.1999. Viitattu 11.8.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tiheysmatriisi** kuvaa kvanttisysteemin tilaa yleisemmin kuin pelkkä aaltofunktio, sillä se sallii myös sekoitetut tilat. Tiloja, joita voidaan kuvata pelkällä aaltofunktioilla sanotaan puhtaiksi. Tiheysmatriisin käsitettä käytetään erityisesti jollain tapaa avoimissa systeemeissä, joissa perussysteemin ympäristöllä on vaikutusta perussysteemin dynamiikkaan. Tiheysmatriisin avulla kvanttimekaniikasta voidaan myös johtaa useita tilastollisen fysiikan ja termodynamiikan käsitteitä.

Formaali määritelmä
-------------------

Oletetaan, että kvanttisysteemiä kuvaa enintään numeroituva joukko ominaistiloja |i\rangle. Tällöin sen tiheysmatriisi on yleisesti muotoa

{\displaystyle \rho =\sum \_{ij}w\_{ij}|i\rangle \langle j|,}

missä {\displaystyle w\_{ij}} ovat kompleksikertoimia. Tiheysmatriisi on hermiittinen ja normalisoituva. Toisin sanoen

{\displaystyle w\_{ij}^{\*}=w\_{ji}}

ja

{\displaystyle {\rm {Tr}}[\rho ]=\sum \_{i}w\_{ii}=1,}

missä Tr on matriisin jälki. Tiheysmatriisin diagonaalialkiot {\displaystyle w\_{ii}} kuvaavat tilojen |i\rangle  todennäköisyyksiä, ja ei-diagonaalialkiot tilojen välisiä koherensseja. 

Observaabelin O odotusarvo {\displaystyle \langle O\rangle } voidaan laskea tiheysmatriisista käyttäen kaavaa

{\displaystyle \langle O\rangle ={\rm {Tr}}[\rho {\hat {O}}]=\sum \_{ij}w\_{ij}O\_{ji},}

missä {\displaystyle O\_{ji}} on operaattorin {\displaystyle {\hat {O}}} matriisielementti.

Aikakehitys
-----------

Tiheysmatriisi toteuttaa Liouvillen yhtälön

{\displaystyle i\hbar {\frac {d}{dt}}\rho (t)=[H,\rho ],}

missä \hbar  on Diracin vakio ja H on systeemin Hamiltonin operaattori. Avoimissa systeemeissä kiinnostavan osasysteemin tiheysmatriisia tutkittaessa saadaan yllä olevaan yhtälöön ympäristöä kuvaava lisätermi. Tuon lisätermin avulla voidaan tutkia mm. kvanttisysteemin relaksaatiota ja vaihekoherenssin menetystä.

Katso myös
----------

* Schrödingerin kuva
* Heisenbergin kuva
**Naksoslaisten kolossi** (myös *Naksoslaisten Apollon*) oli suurikokoinen antiikin aikainen Apollon-jumalaa esittänyt kuros-veistos, joka sijaitsi Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueella Deloksen saarella Kreikassa.

Naksoslaisten kolossin jalustan itäsivu piirtokirjoituksineen.
Naksoslaisten kolossin torson osia.
Veistos oli tehty arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Sen olivat lahjoittaneet pyhäkköalueelle naksoslaiset. Se oli veistetty Naksoksella ja kuljetettu Delokselle laivalla (tai useammalla yhteensidotulla aluksella). Deloksella se oli sijoitettu pyhäkköalueen länsilaidalle lähelle Apollonin temppeleitä. Kolossi on todennäköisesti sama suurikokoinen veistos, jonka Plutarkhos (n. 100 jaa.) kertoo kaatuneen sen lähellä sijainneen, Nikiaan vuonna 417 eaa. lahjoittaman pronssisen palmupuun kaaduttua. Kaatumisen ajankohtaa ei kuitenkaan tunneta.

Veistos oli tehty naksoslaisesta marmorista. Sen korkeus oli noin kymmenen metriä ja se on painanut noin 30 tonnia. Apollon oli kuvattu alastomana, vasen jalka astuneena eteen ja kädet hieman kohotettuna. Pitkät hiukset laskeutuivat hartioille. Rinnan ympäri kulki metallinen vyö. Patsas oli asetettu katsomaan länteen merelle päin. Veistoksen jalustan koko oli noin 3,5 x 5,1 metriä. Sen länsisivulla on piirtokirjoitus ΝΑΞΙΟΙ ΑΠΟΛΛΩΝΙ (*Naksioi Apollōni*, "Naksoslaiset Apollonille") ja itäsivulla [Τ]Ο ΑϜΥΤΟ ΛΙΘΟ ΕΜΙ ΑΝΔΡΙΑΣ ΚΑΙ ΤΟ ΣΦΕΛΑΣ (*to awuto litho emi andrias kai to sfelas*, "Olen samaa kiveä sekä patsas että jalusta").

Cyriacus Anconalainen (Ciriaco de' Pizzicolli) vieraili Deloksella vuonna 1445 ja teki huomioita kaatuneesta veistoksesta, joka oli vielä tuolloin paremmassa kunnossa. Kuroksen pään tiedetään olleen tallella vielä vuonna 1655. Tämän jälkeen veistoksen osia katoili eri puolille 1800-luvulle saakka.

Nykyaikaan veistoksesta on säilynyt jalusta sekä erinäisiä muita osia. Jalusta on alkuperäisellä paikallaan. Sen lähellä on kaksi suurempaa torson osaa. Veistoksen käsi on Deloksen arkeologisessa museossa. Vasen jalka on puolestaan British Museumissa vuodesta 1819.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hermary, Antoine: Le colosse des Naxiens à Délos.  *Revue des Études Anciennes*, 1993, 95. vsk, nro 1, s. 11–27. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2 3  "Delos", *Greek Island Hopping 2008*, s. 216–225. Thomas Cook Publishing, 2008. ISBN 978-1-84157-839-2.
3. 1 2 3 4  Statue 1819,0213.3 *Collection Online*. The British Museum. Viitattu 24.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Naksoslaisten kolossi** Wikimedia Commonsissa
**Venera 11** (ven. Венера-11) oli toinen Neuvostoliiton Venusta tutkivan Venera-ohjelman kahdesta avaruusaluksesta koostuvan tutkimusohjelman aluksista. Molemmat tutkimusohjelman avaruusalukset, Venera 11 ja Venera 12, sisälsivät ohilento-osan ja laskeutujaosan. Alusten mittalaitteistot olivat identtisiä. Ohilento-osa sisälsi aurinkotuulen koostumusta, gammasäteilypurskeita, ultraviolettisäteilyä ja Venuksen ionosfäärin elektronitiheyttä mittaavia laitteita. Laskeutujaosa sisälsi Venuksen ilmakehän ominaisuuksia tutkivia mittalaitteita.

Venera 11 neuvostoliittolaisessa 10 kopeekan postimerkissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  NASA - NSSDC - Spacecraft - Trajectory Details *NSSDC Master Catalog*.  Arkistoitu 5.1.2016. Viitattu 26.12.2015.
2. 1 2  NASA - NSSDC - Spacecraft - Details *NSSDC Master Catalog*. Viitattu 26.12.2015.

Venera-ohjelma

* 1VA (proto-Venera)
* Venera 1
* Venera 2
* Venera 3
* Kosmos 96/Venera 4
* Venera 4
* Venera 5
* Venera 6
* Venera 7
* Venera 8
* Venera 9
* Venera 10
* Venera 11
* Venera 12
* Venera 13
* Venera 14
* Venera 15
* Venera 16
Amina Rizk
**Amina Mohammed Rizk** (vaihtoehtoinen kirjoitusmuoto **Amina Rizq**, arab. أمينة رزق‎; 15. huhtikuuta 1910 Tanta – 24. elokuuta 2003 Kairo) oli egyptiläinen näyttelijä, joka näytteli yli 80 vuotta kestäneen uransa aikana 500 näytelmässä ja yli 150 elokuvassa.

Vuonna 1924 Rizk esitti 14-vuotiaana pääroolia Youssef Wahbyn johtaman Raamsis Troupen näytelmässä "Rasputin". 1920-luvulla hän näytteli useissa mykkäelokuvissa, kuten vuoden 1929 elokuvassa *Suad el-Ghagariyah*. Vuonna 1932 hän oli pääosassa Egyptin ensimmäisessä äänielokuvassa *Awlad el zawat* ("aristokraattien pojat"). Toisen maailmansodan jälkeissä elokuvissa Rizkillä oli yleensä äidin rooli, erityisesti Nobel-palkinnon voittaneen Naguib Mahfouzin teosten filmatisoinneissa. Vuonna 1944 Rizk voitti valtionpalkinnon roolistaan elokuvassa *El Boassa*, joka oli sovitus *Kurjista*.

Rizk ei koskaan avioitunut. Vuonna 1997 Egyptin presidentti Hosni Mubarak myönsi hänelle kunniaviran maan parlamentin ylähuoneeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Darwish, Adel: Amina Rizq – Veteran of Egyptian stage and screen *The Independent*.  19.9.2003. Viitattu 26.5.2009. (englanniksi)
2. ↑  Miranda Bechara: A Year After Sunset: Remembering Amina Rizk *Al Jadid Magazine*.  Arkistoitu 24.7.2008. Viitattu 26.5.2009. (englanniksi)
3. ↑  Egyptian figures - Amina Rizk Egypt State Information Service.  Arkistoitu 22.3.2009. Viitattu 26.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Amina Rizk Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Aminata Savadogo** (taiteilijanimeltään **Aminata**; s. 9. tammikuuta 1993 Riika) on latvialainen laulaja-lauluntekijä. Hän edusti Latviaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä itse sanoittamallaan ja säveltämällään kappaleella *Love Injected*, joka sijoittui finaalissa kuudenneksi. Aminata kilpaili myös vuoden 2014 Latvian euroviisukarsinnassa, kappaleella *I Can Breathe*, jolla hän sijoittui viidenneksi. Savadogo teki myös kokonaan Latvian vuoden 2016 kilpailukappaleen *Heartbeat*. Sen esittää Justs Sirmais.

Aminatan äiti on latvialais-venäläinen ja hänen isänsä on kotoisin Burkina Fasosta. Aminata pitää itseään kuitenkin pääosin latvialaisena.

Diskografia
-----------

### Singlet

* *I Can Breathe* (2014)
* *Leave My Love Bleeding* (2014)
* *Love Injected* (2015)
* *Bridges* (2015)
* *Fighter* (2016)

Lähteet
-------

1. 1 2 3


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Skaramagkás** (kreik. Σκαραμαγκάς; myös *Skaramangás*, *Skaramagás*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Eleusiinlahden rannalla Ateenan metropolialueen länsiosassa. Se kuuluu hallinnollisesti Chaïdárin kuntaan, Länsi-Ateenan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 1 255 (vuonna 2011).

Skaramagkás Salamiin saarelta auringonnousun aikaan nähtynä.
Skaramagkás sijaitsee antiikin aikaisen Ateenasta Eleusiihin johtaneen Pyhän tien varrella. Joitakin osia tiestä on näkyvillä kylän lähellä. Nykyisinkin kylän läpi kulkee Ateenasta Kórinthokseen johtava valtatie. Kylän nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Skaramagkásin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen nunnaluostari (*Moní Koimíseos Theotókou Skaramagká*). Kylässä toimii suuri telakka, Hellenic Shipyards.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ιερά Μητρόπολη Νικαίας Εκκλησία της Ελλάδος. Viitattu 27.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Skaramagkás** Wikimedia Commonsissa
**Ristananna Tracey** (s. 9. toukokuuta 1992 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen 400 metrin aitajuoksun MM-mitalisti. Hän edustaa jamaikalaisessa Spanish Townissa toimivaa Sprint Tech Track Clubia. Hän on pituudeltaan 178 cm.

Tracey sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 ja viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa 2010. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa ja 4 × 400 metrin viestissä 2010.

Tracey karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä MM-kilpailuissa Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013 sekä alkuerissä Pekingissä 2015. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi silloisella ennätyksellään 54,15. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia ennätysajallaan 53,74.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ristananna Tracey *sports-reference.com*.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 25.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Ristananna Tracey Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. 1 2  Ristananna Tracey Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Venesat 1** on Venezuelan valtion omistama tietoliikennesatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 29. lokakuuta 2008 Xichangin avaruuskeskuksesta Pitkä marssi -kantoraketilla. Avaruusalus sai nimen "Simon Bolivar 1".  Miljoonat venezuelalaiset seurasivat televisioista laukaisun kulkua. 

Satelliitti perustuu kiinalaiseen DFH-4-satelliittiin. Siinä on 12 C-kaistan ja 14 Ku-kaistan transponderia. Satelliitin massa on 5 100 kg. Sen nominaalinen toimintaikä geostationaarisella kiertoradalla on 15 vuotta. Sen lähetysalue yltää Meksikosta puoliväliin Argentiinaa ja Chileä.

Satelliitin avulla on tarkoitus kehittää Venezuelan tietoliikenneinfrastruktuuria. Se on pääosin televisio-ohjelmia välittävä satelliitti, mutta sen operaattori on aluksi Venezuelan tiede- ja teknologiaministeriö ja myöhemmin, 20. joulukuuta 2008 alkaen, valtionyhtiö CANTV.

Venezuelan presidentti Hugo Chavez sanoi satelliitin laukaisun olevan Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden tieteellisen, teknologisen ja kulttuurillisen itsenäisyyden alkua samalla kun se oli Venezuelan avaruustoiminnan alku.

Lähteet
-------

1. ↑  Chronology Skyrocket (englanniksi)
2. ↑  Xinhuanet (kiinaksi)
**Ähijärv** (myös *Ahijärv*) on Virossa Võrumaalla Antslan kunnassa sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 181 hehtaaria ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Saaria on kaksi, joiden yhteinen pinta-ala on 0,2 ha, ja ne sijaitsevat järven eteläpuoliskossa. Linnusaar on 90 metriä pitkä ja Sitiksaar 50 metrin pituinen. Järveen laskee muutamia pienojia, joista mainitsemisen arvoisia ovat etelärantaan laskevat Kogrõjärven ja Vahejärven laskuojat sekä pohjoispäähän laskeva Vilimikuoja, joka on Alakonnu järven ja Ahnõjärven yhteinen laskuoja. Sen laskujoki on Ahelo jõgi, joka lähtee järven kaakkoisrannasta kohti itää ja laskee Suur Pehmejärveen. Järven valuma-alueen laajuus on 14,7 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,8 metriä ja suurin syvyys 5,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0069 kuutiokilometriä eli 6,9 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 9,8 kilometriä ja rannat ovat pääaisassa metsää lukuun ottamatta Ähijärven kylän koillisessa sijaitsevia peltoja.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei mataluudesta johtuen lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on samalla rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Maainfo Kaardirakendus (Viron maanmittauslaitoksen karttapalvelu) Maa-amet. Viitattu 7.7.2018. (viroksi), (englanniksi)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Ähijärv (vee2136000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
Felix Petyrek
**Felix Petyrek** (14. toukokuuta 1892 Brno – 1. joulukuuta 1951) oli itävaltalainen säveltäjä.

Petyrek varttui Wienissä ja sai varhaista musiikkikasvatusta August-isältään, joka oli urkuri. Petyrek opiskeli sittemmin Wienin musiikkiakatemiassa pianonsoittoa Leopold Godowskyn ja Emil von Sauerin sekä sävellystä Franz Schrekerin johdolla. Hän suoritti opintoja myös Wienin yliopiston filosofian laitoksella opettajanaan Guido Adler. Vuosina 1915–1918 Petyrek suoritti asepalvelusta, jonka aikana toimi sotavankien vartijana ja keräili samalla kansanlauluja Itä-Euroopan eri traditioiden piiristä. Näitä julkaisi Universal Edition. Petyrek valmistui opinnoistaan kunniamaininnoin vuonna 1919 ja pääsi tämän jälkeen Mozarteumin opettajaksi Salzburgiin.

Vuonna 1921 Petyrek muutti Berliiniin. Myöhemmin hän asui myös Arlesheimissa (Sveitsi) ja Abbaziassa (nykyinen Opatija, Kroatia). Abbaziassa ja Salzburgissa Petyrek alkoi järjestää pianon ja sävellyksen kesäkursseja. Näiden merkeissä Petyrek tapasi Loris Margaritisin, jonka kanssa ystävystyi. Vuoteen 1926 saakka Petyrek järjesti myös monia konsertteja Saksassa, jossa hänet yhdistettiin avantgardeliikkeeseen. Kesällä 1926 Petyrek sai kutsun opettamaan pianoa ja sävellystä Ateenan konservatorioon. Seuraavien vuosien aikana hän järjesti Dimitri Mitropouloksen kanssa lukuisia konsertteja Ateenassa ja Salzburgissa. Kreikasta palattuaan Petyrek opetti vuosina 1930–1950 Stuttgartissa, Leipzigissa ja Wienissä. Vuonna 1950 hänelle myönnettiin Itävallan musiikin valtionpalkinto.

Petyrekin tuotantoon kuuluu esimerkiksi pianoteoksia sekä kamari-, vokaali- ja näyttämömusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Felix Petyrek Naxos

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
**António Chagas Rosa** (s. 1960 Lissabon) on portugalilainen säveltäjä.

Rosa opiskeli pianonsoittoa konservatoriossa ja suoritti oppiarvon historiassa Lissabonin uudessa yliopistossa. Vuosina 1984–1996 hän asui Alankomaissa, jossa suoritti maisterin tutkintonsa nykyaikaisessa piano- ja kamarimusiikkiohjelmistossa (Amsterdam, opettajana Alexander Hrisanide) sekä sävellyksessä (Rotterdam, opettajana Klaas de Vries). Rosa työskenteli avustavana kapellimestarina ja korrepetiittorina Alankomaiden kansallisoopperassa ja opetti kuuden vuoden ajan Sweelinck-konservatoriossa Amsterdamissa. Vuonna 1996 hän aloitti opettamisen Aveiron yliopistossa, josta hän sai vuonna filosofian tohtorin arvon väitöskirjalla rytmin ja semantiikan suhteesta Arnold Schönbergin teoksessa *Das Buch der hängenden Gärten*.

Rosa on säveltänyt muun muassa laulusarjoja, kamarimusiikkia, sinfonisia teoksia ja oopperoita. Vuonna 2007 Musicatreize-kokoonpano palkittiin Rosan Maria Teresa Hortan runoon perustuvan teoksen *Les sorcières* levytyksestä. Rosan musiikkia on esitetty kansainvälisesti lukuisilla festivaaleilla muun muassa Portugalissa, Itävallassa, Espanjassa, Venezuelassa, Sveitsissä, Alankomaissa ja Ranskassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  ROSA António Chagas (1960) Portuguese Music Research & Information Centre


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Vanha *kyly* (saunarakennus) Hukkalantermällä Tollonjoella 2007
Talo Tollonjoen rannalla 2007
**Tollonjoki** (ven. Толлоёки tai Толлорека, *Tolloreka*) on Vuokkiniemen kylähallinnon alueeseen kuuluva kylä Karjalan tasavallassa Venäjällä.

Tollonjoki on linnuntietä noin seitsemän kilometriä Vuokkiniemen kirkonkylästä etelään sijaitseva kylä. Varsinaiseen Tollonjoen kylään on luettu kuuluvaksi Ortjontermä, Tollontermä, Kusmasentermä ja Hukkalantermä, jota vastapäätä oli asuttu Suari kohdassa, jossa Tollonjoki levittäytyy Ypänkijärveksi. Kylän keskus oli Tollontermä, missä sijaitsivat mm. koulu, yhteiset aitat ja hautausmaa. 

Muita alueita, jotka usein on luettu kuuluvan Tollonjokeen ovat Lokinantermä, Virrantermä, Nekkalantermä ja Ontrosentermä Vuokkiniemen ja Tollontermän välillä sekä kyläkeskuksesta etelään sijaitsevat Kaurosentermä ja viimeinen Tollonjokeen lukeutuva kylänosa Livojärvi.

Kylän historiaa
---------------

Vuokkiniemen Tollonjoen kylän asutus muodostui läntisessä Vienan Karjalassa harvinaiseen tapaan joenvarsikyläksi.

Tollonjoen nimen synnystä on olemassa legenda, joka karjalan kielellä on seuraava: *Kaksi miestä kävelöy, vassakkah tullah. Siitä toini kysyy: "A mihipä olet mänössä?" - "Tänne mie mänen **tollotan**".*

Tollonjoki oli asuttu kylä lähes koko jatkosodan ajan. Sodan loppupuolella kylän väestö muutti asumaan Vuokkiniemen kylään lisääntyneen partisaanivaaran vuoksi. Sodan jälkeen kylä asutettiin jälleen. Tollonjoen kylä autioitui lopullisesti 1960-luvulla, kun neuvostohallinto julisti sen monien muiden kylien tapaan perspektiivittömäksi. Sen jälkeen kylän peltoja on hyödynnetty lähinnä heinänteossa. 

Nykyisin Tollonjoella on joitakin kesäasuntoja, kalanviljelylaitos ja nähtävyytenä Kostamus–Vuokkiniemi-tien varrella kylän hautausmaa eli vienankarjalaksi *kalmismua*. Hautausmaa on perinteiseen vienankarjalaiseen tapaan luonnontilassa, sillä vanhan uskomuksen mukaan hautausmaalla ei saanut katkaista risuakaan, eikä niitä sen vuoksi hoidettu.

Runonlaulajia
-------------

Tollonjoen tunnettuja runonlaulajia ja kansanperinteen osaajia karelianismin alkuajoilta lähtien on useita. Yksi ensimmäisistä oli Tollon Kauro eli Tenesseini Kauro (Kauro Denisoff). Muita ovat olleet mm. Anni Bogdanov (o.s. Remsujev), Onuhrie Rettijev ja Tenesseini Anni (Denisov) sekä Iro Remsu (1879–1971) ja Mari Remsu (1893–1978). Remsun serkukset Iro ja Mari on haudattu Boråsiin, Ruotsiin, jonne jatkosodan jälkeen siirtyi useita vienankarjalaisia pakolaisia punaisen Valpon ja palautusten pelossa.

Lähteet
-------

1. ↑   Virtaranta, Pertti. Vienan kyliä kiertämässä. Kirjayhtymä, Helsinki 1978, s. 109
**Clemsonin yliopisto** (engl. *Clemson University*) on julkinen yliopisto Clemsonissa, Etelä-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1889, ja vuonna 2014 siellä opiskeli yli 20 000 opiskelijaa.

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Clemsonin yliopisto ylsi vuonna 2014 sijaluvulle 401–500.

Clemsonin yliopistoa edustavat NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa Clemson Tigersin nimellä kulkevat joukkueet. Perinteisesti yliopistolla on ollut vahva edustus erityisesti amerikkalaisessa jalkapallossa.

Historiaa
---------

Ensimmäinen afroamerikkalainen yliopisto-opiskelija Etelä-Carolinan osavaltiossa oli arkkitehtuuria Clemsoniin opiskelemaan päässyt Harvey Gantt. Hänet hyväksyttiin sinne tammikuussa 1963 pitkän oikeustaistelun ja liittovaltion oikeusistuimen päätöksen jälkeen. Vastaavia oikeustaisteluita käytiin tuolloin myös Mississippin ja Alabaman osavaltioissa, jotka olivat Etelä-Carolinan ohella ainoat joiden korkeakoulut olivat mustilta suljettuja.

Lähteet
-------

1. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 (Arkistoitu – Internet Archive) Shanghairanking.com
2. ↑  Neekeri pääsi Etelä-Carolinan yliopistoon.  *Helsingin Sanomat*, 30.1.1963, s. 17. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Rotukarsinointi häviää Yhdysvaltain kouluista.  *Helsingin Sanomat*, 5.11.1962, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Clemsonin yliopisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Nirvanpirtti** oli Tampereen Koivistonkylän kaupunginosassa sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Nirvanpirtin rakensi vuonna 1950 Nirvanlinna Oy. Talo rakennettiin talkoilla. Nirvanlinna Oy:n suurimpia osakkeenomistajia olivat Suomi–Neuvostoliitto-Seuran Koivistonkylän osasto (25 %) ja Suomen Kommunistisen Puolueen Koivistonkylän osasto (20 %). Lisäksi omistajina oli 20 muuta järjestöä ja yli 120 yksityishenkilöä, joista useimmat omistivat yhden osakkeen. Vuonna 1986 yhtiö myi tontin vuokraoikeuksineen, ja toiminta talolla loppui. Paikalle rakennettiin asuintaloja vuonna 1990.

Rakennus
--------

Talon suunnitteli Erkki Mäkelä vuonna 1946. Se oli yksikerroksinen, ja sen pinta-ala oli 186 m². Talo rakennettiin laudoista, katto oli huopaa. Sisäkatto ja sisäseinät vuorattiin pahvilla. Talossa oli juhlasali, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto. Siinä ei ollut vesijohtoa, viemäriä tai wc:tä, ja se oli jo 1980-luvun alussa huonokuntoinen.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa ja juhlia, ja sitä myös vuokrattiin ulkopuolisille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. ↑  Pörssitieto.fi Historiatietoja L–N *porssitieto.fi*. Viitattu 16.2.2023.
*Maisema Kuopiosta*, 1887
*Sorsakoski*, 1880
**Johan Fridolf Weurlander** [vör'landär] (9. tammikuuta 1851 Kuopio – 27. toukokuuta 1900) oli suomalainen kuvataiteilija. Weurlander tunnetaan pääasiassa järvimaisemamaalauksistaan. Joitakin hänen teoksistaan, esimerkiksi "Maisema Kuopiosta" (1887) ja "Soutelumaisema" (1891) voi nähdä Kuopion taidemuseossa.

Weurlander innostui kuvataiteista 1870-luvulla. Hän opiskeli alaa kotimaassa taidemaalari Hjalmar Munsterhjelmin johdolla sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1872–1875. Hänen maalauksiaan oli ensi kertaa esillä vuonna 1875. Weurlander hakeutui lopulta Düsseldorfiin jatkamaan taideopintojansa.

Weurlanderin isä oli kuopiolainen postinjakaja Johan Henrik Weurlander ja äiti Maria Elisabet Rissanen.
Weurlander saa oman nimikkosiltansa Kuopion Saaristokaupungin ja keskustan yhdistävälle Saaristokadulle. Kalliosaarten silta tunnetaan jatkossa nimellä Fridolf Weurlanderin silta. Kadun muut sillat nimettiin Ellen Thesleffin (Pölhön silta), Unto Koistisen (Kärängän silta) ja Anton Lindforssin (Korkeasaaren silta) mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Uttal av finlandssvenska efternamn Kotus. Viitattu 23.6.2018. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Weurlander Johan Fridolf Kuvataiteilijamatrikkeli.fi:  Suomen taiteilijaseura. Viitattu 8.2.2008.
3. ↑  Kuopion kuvataide: Kansainvälisyyttä ja paikallista väriä  7.6.2005. Pohjois-Savon muisti.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 8.2.2008.
4. ↑  Niemi, Mari: Meluaidat rakenteille Saaristokaupungissa.  *Savon Sanomat*, 23.8.2008, 101. vsk, nro 231, s. 14. Saaristokadun silloille annettiin nimet. Viitattu 23.8.2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fridolf Weurlander**.
* Taidevartti: Fridolf Weurlander - Maisema Kuopiosta (Arkistoitu – Internet Archive) (12 min videotallenne). Kantti.net

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Amin Tarif** (arab. أمين طريف‎, *’Amīn Ṭarīf*, hepr. ‏אמין טריף‎;2. lokakuuta 1993) oli ensin Palestiinan ja myöhemmin itsenäistyneen Israelin druusien hengellinen johtaja.

Elämäkerta
----------

Amin Tarif (oik.) ja pääministeri Golda Meir (vas.) vuonna 1968.
Amin Tarif syntyi Julisin kylässä. Hänen isänsä Muhammad Tarif (k. 1928) oli Palestiinan druusien hengellinen johtaja. Amin opiskeli nuoruudessaan Khalwat al-Bajjadan druusilaisella koululla Libanonissa. Hänestä itsestään tuli isänsä seuraaja Palestiinan druusien johtohahmona vuonna 1928.

Amin Tarif tunnettiin aktiivisesta työstään druusiyhteisöissä. Hän kierteli druusien asuttamia alueita vieraillen lähes jokaisessa druusikylässä. Hän ohjasi uusien rukouspaikkojen (*khalwa*) rakennuttamista ja asetti niille vastaavan henkilön (*sayi*). Israel itsenäistyi vuonna 1948. Amin Tarifin suhde Israelin valtioon oli monimutkainen. Druuseista tuli suhteellisen sulautuneita israelilaiseen yhteiskuntaan. Heitä alkoi palvella esimerkiksi Israelin asevoimissa. Amin Tarifin asema yhteisönsä hengellisenä johtajana oli tunnustettu valtion puolelta ja hänen suosionsa yhteisön parissa oli usein suurempi, kuin esimerkiksi druusipoliitikoilla. Toisaalta Amin Tarif yritti saada Israelin parlamentin druusijäseniä nostamaan esiin esimerkiksi Libanonin eteläosien tulitusta 1970-luvulla, etenkin kun tulitus oli vahingoittanut druuseille pyhää al-Bajjadaa. Hän kannatti myös rauhaa palestiinalaisten PLO:n kanssa.

Hauta Julisin kylässä.
Amin Tarif kuoli 2. lokakuuta 1993 kotikylässään Julisissa. Hänen haudastaan Julisissa tuli druusien vierailukohde. Amin Tarifin kuolemaa seurasi kiivas väittely hänen seuraajastaan. Lopulta seuraajaksi valittiin hänen sukulaispoikansa Muwwafaq Tarif.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Eric Pace: Sheik Amin Tarif, Arab Druse Leader In Israel, Dies at 95 *The New York Times*. Viitattu 28.12.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Samy Swayd: *Historical Dictionary of the Druzes*, s. 164. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 0-8108-5332-9. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Darja Vitaljevna Pištšalnikova** (ven. Дарья Витальевна Пищальникова, s. 19. heinäkuuta 1985 Astrahanin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen kiekonheittäjä.

Pištšalnikova voitti 2001 Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa hopeaa tuloksella 49,37. Seuraavana vuonna hän sijoittui Kingstonin nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi heitettyään 51,98. Tampereen nuorten EM-kisoissa 2003 hän oli kolmas tuloksella 52,39. Vuonna 2004 hän voitti hopeaa Grosseton nuorten MM-kisoissa tuloksella 57,37. Seuraavana vuonna hän oli toinen Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa heitettyään 59,45 ja kuudes Universiadeissa. 2006 Pištšalnikova heitti Venäjän mestariksi ja Euroopan cupin toiseksi tuloksella 64,24 ja voitti Göteborgin EM-kisoissa EM-kultaa 65,55 kantaneella heitollaan. Kauden lopussa hän oli yleisurheilun maailmancupissa neljäs.

Pištšalnikova voitti vuonna 2007 Venäjän mestaruuden ja myöhemmin samana vuonna MM-hopeaa Franka Dietzschin jälkeen Osakan MM-kisoissa tuloksella 65,78. Debrecenin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailussa hän saavutti hopeaa tuloksella 64,15.

Vuonna 2008 Pištšalnikovalle langetettiin kahden vuoden kilpailukielto. Hän jäi ennen Pekingin olympialaisia kiinni virtsanäytteen manipuloinnista. Pištšalnikovan lisäksi kuusi muutakin venäläistä naisyleisurheilijaa jäi kiinni samassa yhteydessä. Vuonna 2009 Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS muutti Pištšalnikovan kilpailukiellon 2 vuoden ja 9 kuukauden pituiseksi ajalle 31.7.2008–30.4.2011. Samalla kaikki hänen tuloksensa 10.4.2007 lähtien hylättiin.

Kilpailukiellosta vapauduttuaan Pištšalnikova oli toinen Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2011 ja voitti Venäjän mestaruuden. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui yhdenneksitoista. 

Vuonna 2012 Pištšalnikova voitti Venäjän mestaruuden tuloksella 70,69. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 67,56. 

Myöhemmin Pištšalnikova sai kymmenen vuoden kilpailukiellon. Hänen toukokuussa 2012 antamastaan dopingnäytteestä löytyi uusintatestissä anabolista steroidia. Hänen kaikki tuloksensa 20. toukokuuta 2012 alkaen hylättiin ja näin hän menetti muun muassa olympiahopeamitalinsa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Kiekonheitto: 65,55 (2006)

Lähteet
-------

* Darja Pištšalnikova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Tilastopaja[vanhentunut linkki] (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Seitsemän venäläistä naisyleisurheilijaa kilpailukieltoon *Yle.fi*.  20. lokakuuta 2008. Helsinki:  Yleisradio. Viitattu 20. lokakuuta 2008.
2. ↑  CAS confirms increased suspension for 7 Russian athletes *iaaf.org*.  22.7.2009. IAAF. Viitattu 23.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  Arzhakova and Pishchalnikova banned for doping *athleticsweekly.com*.  30.4.2013. Athletics Weekly.  Arkistoitu 3.5.2013. Viitattu 30.4.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Aminata Traoré vuonna 2008.
**Aminata Dramane Traoré** (s. 1947) on malilainen kirjailija, poliitikko ja globalisaatiokriitikko. Hänellä on tohtorin tutkinto sosiaalipsykologiasta.

Traoré on toiminut maansa kulttuuri- ja turismiministerinä vuosina 1997–2000 sekä ollut mukana Yhdistyneiden kansakuntien kehitysprojekteissa ja toiminut koordinaattorina International Network for Cultural Diversity -organisaatiossa. Hän on kritisoinut Afrikan valtioiden riippuvuutta ulkomaisesta avusta, huonoa hallintoa ja niiden valitsemaa uusliberaalia talouspolitiikkaa. Lisäksi hän on kritisoinut kehittyneitä maita siitä, että ne tukevat omaa puuvillanviljelyään eivätkä päästä afrikkalaista puuvillaa markkinoilleen.

Huomiota Traoré herätti puolustamalla naapurimaa Guinean edesmennyttä diktaattoria Ahmed Sékou Touréta sanomalla, että tämän huono maine kansanryhmien vainojana ei pidä paikkaansa ja johtuu vain vihamielisestä propagandasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Prince Claus Awards 2004 Prince Claus Fund, arkistokopio Internet Archivessa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Darja Mihailovna Šmeljova** (ven. Дарья Михайловна Шмелева, s. 26. lokakuuta 1994 Moskova) on venäläinen ratapyöräilyn olympiamitalisti sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 164 cm.

Šmeljova saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 parinsa Anastasija Voinovan kanssa hopeaa joukkuesprintissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai Voinovan kanssa joukkuesprintin pronssia.

Šmeljova on saavuttanut MM-kilpailuissa 500 metrin aika-ajossa kultaa 2017 ja 2019, hopeaa 2018, pronssia 2021 sekä ollut neljäs 2016, kuudes 2020 ja kahdeksas 2015. Joukkuesprintissä hän sai kultaa 2016 ja 2017, hopeaa 2015, 2019 ja 2021, pronssia 2018 ja oli neljäs 2020. Keirinissä hän saavutti pronssia 2019 ja oli kuudes 2021. Eräajossa hän sijoittui viidenneksi 2018.

Šmeljova saavutti nuorten MM-kilpailuissa kultaa joukkuesprintissä 2011 ja 2012. 500 metrin aika-ajossa hän sai kultaa 2012 ja pronssia 2011. Hän voitti eräajon ja keirinin nuorten maailmanmestaruuden 2012.

Šmeljova on saavuttanut EM-kilpailuissa joukkuesprintissä kultaa seitsemän kertaa peräkkäin 2014–2020 sekä lisäksi hopeaa 2012 ja pronssia 2021. 500 metrin aika-ajossa hän sai kultaa 2016, 2018, 2020 ja 2021, hopeaa 2019 sekä pronssia 2015 ja 2017. Eräajossa hän saavutti kultaa 2018, hopeaa 2020 ja pronssia 2017 sekä keirinissä pronssia 2018 ja 2019. Euroopan kisoissa hän sai 2019 kultaa 500 metrin aika-ajossa ja joukkuesprintissä sekä pronssia eräajossa ja keirinissä.

Šmeljova voitti 2012 nuorten Euroopan-mestaruuden 500 metrin aika-ajossa ja keirinissä sekä sai hopeaa eräajossa. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuesprintissä 2014 ja 2915 sekä hopeaa 500 metrin aika-ajossa 2013, 2014 ja 2015.

Šmeljova on voittanut maailmancupin osakilpailun joukkuesprintissä Calissa 2015, Hongkongissa 2016, Los Angelesissa 2017, Saint-Quentin-en-Yvelinesissä ja Berliinissä 2018 sekä Minskissä ja Glasgow’ssa 2019. 500 metrin aika-ajon hän voitti Manchesterissa 2017.

Šmeljova on voittanut Venäjän-mestaruuden eräajossa 2017, joukkuesprintissä 2017 ja 2018, 2019 sekä keirinissä 2017 ja 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Darya Shmelyova *olympedia.org*. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Daria Shmeleva *cyclingarchives.com*. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Track Cycling - Daria Shmeleva *the-sports.org*. Viitattu 25.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  Farrand, Stephen: Olympics: China win women's team sprint  2.8.2021. Cycling News. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)
Tetrapeptidi. N-terminaali on vihreällä ja C-terminaali sinisellä. Yleisen käytännön mukaisesti N-terminaali on esitetty kuvassa vasemmalla ja C-terminaali oikealla.
**Aminoterminaali**, **N-terminaali** eli **N-terminus** on haarautumattoman aminohappoketjumolekyylin se pää, jossa on aminohappoon sitoutumaton vapaa aminoryhmä (-NH2).

**Karboksiterminaali**, **C-terminaali** eli **C-terminus** on haarautumattoman aminohappoketjumolekyylin se pää, jossa on aminohappoon sitoutumaton vapaa karboksyylihapporyhmä (-COOH).

N/C-terminaalit voidaan yhä määritellä N/C-terminaaleiksi vaikka niihin olisi liittynyt muita molekyylejä, kunhan liittyneet molekyylit eivät ole aminohappoja.

N/C-terminaalien käsitteitä käytetään esimerkiksi paikantamaan peptidien tai proteiinien alueita. Tätä voidaan käyttää tarkempaan rakennejaotteluun ja siten myös osoittamaan kirjallisesti/sanallisesti jonkin tietty kohta peptidin/proteiinin rakenteessa.

Käsite on hyödyllinen myös peptidien/proteiinien rakenteiden yksinkertaistetuissa esitystavoissa. Kemiassa pätevän käytännön mukaan nimettäessä tai esitettäessä aminohappoketju, edetään sen N-terminaalista vasemmalle oikealle kohti C-terminaalia. Aminohappoja voidaan esittää typistetysti niiden kirjainsymboleina. Alaniini on A ja glysiini G. Siten yleisen säännön mukaan esimerkiksi sekvenssin *GGAA* N-terminaali alkaa glysiinistä. *AAGG*-sekvenssissä N-terminaali alkaa alaniinista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  IUPAC: amino-acid residue in a polypeptide *goldbook.iupac.org*.
2. ↑  Nomenclature and Symbolism for Amino Acids and Peptides. Recommendations 1983.  *European Journal of Biochemistry*, tammikuu 1984, 138. vsk, nro 1, s. 19. doi:10.1111/j.1432-1033.1984.tb07877.x. ISSN 0014-2956. Artikkelin verkkoversio.
Eksentrinen jupiter on suuri kaasupitoinen planeetta, joka kiertää keskustähteään soikealla radalla.
HD 80606b:n radan soikeus on harvinaisen suuri 0,93.
**Eksentrinen jupiter** on tähteä soikealla radalla kiertävä suuri jättiläisplaneetta. Eksentrisen jupiterin massa on monesti Jupiterin massan luokkaa tai massiivisempi. Kaasupitoiset eksentriset jupiterit kiertävät yli 0,2 AU:n päässä keskustähdestään. Alle 0,1 AU päässä keskustähdestään olevien eksoplaneettojen rata on lähes aina melkein ympyrä tähden aiheuttamien vuorovesivoimien takia. Eräällä hyvin soikealla radalla kiertävällä planeetalla, HD 80606b:llä, tapahtuu planeetan ollessa lähellä tähteään vain 6 tuntia kestävä lämpötilan syöksynomainen nousu 527:stä 1227 asteeseen planeetan kiertäessä keskustähteään 111 päivän jaksossa.

Syntyteorioita
--------------

Edward Thommesin tutkimusten mukaan suurimassaisesta, pienisitkoisesta esiplanetaarisesta kiekosta syntyy suuria jättiläisplaneettoja soikeille, epävakaille radoille. 

On oletettu, että hyvin massiiviset jupiterit alkoivat häiritä toistensa ratoja sen jälkeen kun niiden muodostamaa järjestelmää vakauttanut esiplanetaarinen kaasu oli hävinnyt. Tämä johti kaoottisten ratojen vallitessa pudotuspeliin jossa planeetat törmäilivät toisiinsa ja osa saattoi sinkoutua planeettakunnasta pois.. 

Planeettojen ratojen epävakauteen vaikuttaa niiden välinen etäisyys. Pitkällä tähtäimellä rata on epävakaa, jos Δ = 2,4\*pow(q1,1/3) + pow(q2,1/3), jossa q1 ja q2 ovat planeettojen perihelietäisyydet..

Eräiden teorioiden mukaan varsinkin hyvin soikeille radoile syntyneiden "jupitereiden" syntyhistoria eroaa tavallisen jättiläisplaneetan historiasta. Niinpä on oletettu eksentrisen jupiterin radan soikeuden syntyneen joissain tapauksissa kaksoistähdessä seuralaistähden vetovoiman takia. Myös voidaan ajatella planeettakunnan syntyvaiheessa läheltä ohi kulkevan tähden häirinneen planeettojen ratoja soikeiksi, tai jopa rikkoneen kaksoistähden joka synnytti "jupiterien" soikeat radat.

Jotkut selittävät massiivisten eksentristen jupitereiden syntyvän jo tähden ja planeetat synnyttäneessä tähtienvälisessä pilvessä kutistumalla silloin, kun niiden keskustähti on vasta syntymässä.

Katso myös
----------

* Eksoplaneetta
* Kuuma jupiter
* Migraatioteoria

Lähteet
-------

1. ↑  ORBITAL ECCENTRICITES G. Marcy, P. Butler, D. Fischer, S. Vogt 20.9.2003
2. ↑  Eccentric Exoplanet Gets Hot FlashesPage 1 Victoria Jaggard National Geographic News 28.1.2009. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Eccentric Exoplanet Gets Hot FlashesPage 2 Victoria Jaggard National Geographic News 28.1.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Leena Tähtinen, Chris Flynn, Esko Valtaoja: Universumi tietokoneessa. Ursan julkaisuja 118, Ursa ry Helsinki 2009, Gummerus kirjapaino OY Jyväskylä 2009, ISBN 978-952-5329-81-0, s. 120.
5. 1 2  Exoplanets AS3012 lecture notes *star-www.st-and.ac.uk*.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 28. toukokuuta 2007. (englanniksi)
6. ↑  On the formation of eccentric superplanets Pavel Artymowitz 1995 *tarvitaan parempi lähde*
**Ympäristöongelmat** 



Aiheeseen liittyvää 

* ekotoksikologia
* kulkeutuminen

Eliöt, maaperä ja vesistöt 

* aavikoituminen
* luontokato
* metsäkato
* eroosio
* happamoituminen
* juomavesivarojen riittävyys
* maaperän pilaantuminen
* rehevöityminen
* vesien saastuminen

Ilma ja ilmasto 

* ilman saastuminen
* ilmaston lämpeneminen
* otsonikato

Yhteiskunta 

* liikakansoitus
* liikakulutus
* valosaaste
* melu

n • k • m

**Ekotoksikologia** on tieteenala, joka on erikoistunut tutkimaan luonnossa esiintyviä ja sinne joutuvia myrkkyjä sekä niiden vaikutuksia kaikkiin eliöihin. Ekotoksikologia on laajin toksikologian ala. Tutkimuskohteita ovat muun muassa raskasmetallien pitoisuuksien mittaaminen esimerkiksi vesistä ja eliöistä sekä ympäristömyrkyt. Ekotoksikologia eroaa toksikologiasta siinä, että toksikologiassa tutkitaan myrkkyjen vaikutusta yksilöihin, kun taas ekotoksikologiassa vaikutusta ekosysteemeihin ja populaatioihin.

Historia
--------

Ekotoksikologia-termin otti ensimmäisenä käyttöön René Truhaut vuonna 1969. Termin määrittely heijasti kasvavaa huolenaihetta siitä, miten ympäristökemikaalit vaikuttavat muihin lajeihin kuin ihmiseen; aiemmin toksikologia oli painottunut ympäristökemikaalien ihmiselle haitallisiin vaikutuksiin. Ekotoksikologiaa voidaan pitää laajemman ympäristötoksikologian tieteenalana.

Lähteet
-------

* Happonen, Holopainen, Sotkas, Tenhunen, Tihtarinen-Ulmanen, Venäläinen: Bios 3: Ympäristöekologia ISBN 951-0-27631-6 (WSOY)
* Walker, C.H. et al.: *Principles of Ecotoxicology, Third Edition*. Taylor & Francis, 2006. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Walker et al. 2006: Introduction


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |