recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Yrityksen tunnus rakennuksen seinässä.
**Krauss-Maffei Wegmann GmbH & Co KG** tai lyhyemmin Krauss-Maffei on saksalainen ruiskuvalukoneita ja taisteluajoneuvoja valmistava yritys. Sen tuotantoon kuuluu taistelupanssarivaunujen, telatykkien ja panssaroitujen ajoneuvojen ohella myös veturit.

Krauss-Maffei sai alkunsa vuonna 1931, kun kaksi müncheniläistä teollisuusyritystä Maffei (perustettu 1838) ja Krauss & Co. (perustettu 1860) yhdistyivät. Molemmat olivat Saksan johtavia vetureita valmistavia tehtaita. Maffei valmisti myös muita höyrykäyttöisiä kulkuneuvoja ja myöhemmin yritys valmisti polttomoottorikäyttöisiä vetureita ja linja-autoja 1960-luvulle saakka.

Krauss-Maffei valmisti muutamia diesel-hydraulisia vetureita koekäyttöön yhdysvaltalaisille rautatieyhtiöille. Southern Pacific Railroad ja Denver and Rio Grande Western Railroad koekäyttivät niitä, mutta ne eivät soveltuneet niiden käyttöön. Vuonna 1963 Krauss-Maffei aloitti Leopard-taistelupanssarivaunun tuotannon ja vuonna 1973 sen seuraajan, Leopard 2:n tuotannon. 1970-luvulla yritys osallistui Transrapid-junan kehitystyöhön. Vuonna 1999 Krauss-Maffei sulautui Mannesmann DEMAG -yhtiön kanssa. Panssariajoneuvojen valmistaja Wegmannin sulauduttua yhtiöön nimeksi tuli Krauss-Maffei Wegmann.

Tammikuussa 2016 China National Chemical (ChemChina) osti KraussMaffein miljardin dollarin hinnalla.

Tuotteita
---------

* PzH 2000 telahaupitsi.PzH 2000 telahaupitsi.
* Leopard 1 taistelupanssarivaunu.Leopard 1 taistelupanssarivaunu.
* Leopard 2 taistelupanssarivaunu.Leopard 2 taistelupanssarivaunu.
* Gepard ilmatorjuntapanssarivaunu.Gepard ilmatorjuntapanssarivaunu.
* Boxer miehistönkuljetusajoneuvo.Boxer miehistönkuljetusajoneuvo.
* ATF Dingo-panssariauto.ATF Dingo-panssariauto.
* Mungo ESK panssariauto.Mungo ESK panssariauto.
* Fennek panssariauto.Fennek panssariauto.

Lähteet
-------

1. ↑  ChemChina-led group buys Germany's KraussMaffei for $1 billion in record deal *reuters.com*.  11.1.2016. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
Léon Bazile Perrault, *Nukkuva putto*, 1882.
**Putto** (ital. *pieni poika*) on kuvataiteessa siivekäs tai siivetön, pulska alaston poikalapsi. Muita nimityksiä ovat *amoriini* ja *erootti*. Putto symboloi joko jumalallista tai maallista rakkautta. Putot ovat tyypillisiä renessanssin, manierismin, barokin ja rokokoon taiteelle. 

Puttojen esikuvana olivat antiikin Kreikan ja Rooman taiteessa esiintyneet rakkauden henkilöitymät, Eros-hahmot. Italian 1400-luvun taiteessa Neitsyt Mariaa ja kristuslasta esittävissä maalauksissa putot kuvasivat kerubeja. Kun antiikin mytologian aiheet tulivat renessanssin myötä suosituiksi, saivat putot myös Cupidon roolin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Putto**.
1. ↑  Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja, s. 509. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
2. ↑  Putto *Taidehistorian sanasto*. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 18.2.2012.
3. ↑  putti *Art History Glossary*. About.com.  Arkistoitu 2.4.2013. Viitattu 18.2.2012. (englanniksi)
4. ↑  putto *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 19.2.2012. (englanniksi)
Vaughan Coveny vuonna 2008.
**Vaughan Coveny** (s. 13. joulukuuta 1971 Wellington) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edusti urallaan kotimaansa ja Australian seurajoukkueita. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 64 maaottelua ja on 28 maalillaan eniten miesten maaottelumaaleja tehnyt uusiseelantilainen jalkapalloilija.

Coveny edusti kotimaassaan Waterside Karoria ja Miramar Rangersia sekä vuodesta 1992 alkaen Australiassa Melbourne Knightsia, Wollongong Wolvesia, South Melbourne FC:tä, Essendon Royalsia, Newcastle Jetsiä ja Wellington Phoenixia.

Coveny pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 64 maaottelua ja teki niissä ennätykselliset 28 maalia vuosina 1992–2006. Hän pelasi Maanosaliittojen cupissa vuosina 1999 ja 2003. Oseanian-mestaruutta OFC Nations Cupissa hän oli voittamassa vuonna 2002, ja hän teki turnauksessa kolme maalia Uuden-Seelannin voittaessa Vanuatun maalein 8–1. Hän teki urallaan kaikkiaan viisi hattutemppua, edellä mainitun lisäksi Papua-Uutta-Guineaa, kahdesti Tahitia ja toistamiseen Vanuatua vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vaughan Coveny Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Mamrud, Roberto: New Zealand - Record International Players  20.12.2019. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Persoglia, Tony & Stock, Greg: Australian Player Database *ozfootball.net*. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3  Földesi, László: Vaughan Coveny - Goals in International Matches  25.3.2020. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
Simeon Styliitan ikoni 1600-luvulta.
**Simeon Styliitta** eli **Simon pylväskilvoittelija** (noin 388 Sisan – 2. syyskuuta 459) oli syyrialainen askeetikko, joka piti askeesia muiden askeetikkojen tapaan varmana tapana päästä Jumalan valtakuntaan. Kertomusten mukaan hän oli arvostetussa asemassa ja vaatimaton todenpuhuja, joka osoitti niin kuninkaille, kansalaisille kuin rikollisillekin heidän paikkansa. Hän tuli tunnetuksi asumalla pylvään päässä – ensimmäinen pylväs oli noin kolme metriä korkea, mutta viimeisten arvellaan olleen noin kaksikymmentä metriä korkeita. Hän kiristi viittansa ylleen niin tiukasti, että köysi rikkoi ihon ja aiheutti märkiviä haavoja, jotka olivat aiheuttaa hänelle kuoleman. Simeon Styliitta ei ollut ainoa pylväskilvoittelija 300–400-luvuilla.

Simeon Styliitta oli ensin tavallinen luostarimunkki, mutta hänen mielistyttyään askeesiin munkkitoverit luokittelivat hänet vaaralliseksi ja erottivat hänet luostarista. Luostarista lähdettyään hän vaelsi Antiokiaan, jossa hän jälleen oli kuolla 40 päivän kestoiseen täyspaastoonsa. Vuosia myöhemmin hän vaelsi vuorille erakoksi viettämään rauhallista elämää eläimennahkoihin pukeutuneena. Erakon elämä ei kuitenkaan ollut riittävän tuskallista, joten hän murskasi oikean jalkansa kivellä päästäkseen eroon elämän liiallisista nautinnoista. Hänen asuessaan vuoristossa ihmiset tulivat kuulemaan häntä. Elämänsä viimeiset 37 vuotta hän vietti Antiokian keskustassa pylvään päässä kesät talvet, aktiviteetteinaan laulaminen, rukoilu ja opettaminen.

Tästä toiminnasta Simon saikin lisänimensä *styliitta*, pylväskilvoittelija, joka tulee kreikan kielen sanasta *stylos* ’pylväs’. Hänestä muodostui paikallisen väestön keskuudessa tärkeä hahmo, jonka puoleen ihmiset kääntyivät tarvittaessa. Pylväänsä huipulta hän otti esille tulenaratkin aiheet valtakunnan merkkihenkilöistä tai tavallisista ihmisistä. Askeesin tuloksena uskotaan vähitellen luostarilaitoksen syntyneen askeetikkojen muodostamista yhteisöistä.

Simonin juhlapäivä katolisessa kalenterissa on 5. tammikuuta ja ortodoksisessa 1. syyskuuta.

Aiheesta muualla
----------------

Simeon Styliitan pylvään rauniot Syyriassa.
* Catholic Encyclopedia. (englanniksi)
* Tarpeettoman tiedon aarreaitta.
* Simeon Styliitasta Ortodoksi.net-sivulla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vault 7** on sarja WikiLeaksin julkaisemia tiedostoja maaliskuun 7. päivästä lähtien vuonna 2017 liittyen CIA:n elektroniseen valvontaan ja kyberturvallisuuteen. WikiLeaksin perustaja Julian Assangen mukaan Vault 7 on kattavin julkaisu Yhdysvaltain elektroniseen valvontaan liittyen. Vuosille 2013-2016 sijoittuvat tiedot keskittyvät erityisesti CIA:n työkaluihin joilla he voivat murtautua iPhone- ja Android-puhelimiin sekä kodinkoneisiin kuten älykkäisiin televisioihin. WikiLeaks on väittänyt, että CIA on voinut käyttää iPhone- ja Android-puhelimissa olevia haavoittuvuuksia päästäkseen käsiksi yksittäisten Telegramin, Signalin ja WhatsAppin kaltaisten pikaviestipalveluiden käyttäjien viesteihin.

Julkaisu
--------

Ensimmäinen julkaistu osa Vault 7:ää koostuu 7 818:sta internetsivusta ja yhteensä 943:sta liitteestä.

Lähteet
-------

1. ↑  WikiLeaks publishes huge trove of 'CIA spying secrets' *The Independent*.  7.3.2017. Viitattu 7.3.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Scott Shane, Mark Mazzetti, Matthew Rosenberg: WikiLeaks Releases Trove of Alleged C.I.A. Hacking Documents *The New York Times*.  7.3.2017. Viitattu 7.3.2017.
3. ↑  Barrett, Brian: Don’t Let WikiLeaks Scare You Off of Signal and Other Encrypted Chat Apps *Wired*.  7.3.2017. Condé Nast. Viitattu 12.3.2017.
4. ↑  Vault7 - Home *wikileaks.org*. Viitattu 7.3.2017. (englanniksi)
**Vaulammin työväentalo** oli Jokioisten kunnan Vaulammin kylässä sijainnut työväentalo. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 2007.

Historiaa
---------

Vaulammin työväenyhdistys perustettiin loppuvuonna 1904 tai alkuvuonna 1905. Se toimi alkuun torppariosastona, mutta vaihtoi nimensä työväenyhdistykseksi vuonna 1915, kun mukaan oli liittynyt jo paljon palkkatyöläisiä. Talo valmistui vuonna 1917. Tosin talo oli hankittu jo aiemmin; se oli torpan asuinrakennus. Vuonna 1917 taloon valmistui juhlasali ja näyttämö. Sisällissodan ajan talo oli takavarikossa, mutta vuonna 1919 se saatiin takaisin ja toiminta jatkui. Vuonna 1922 yhdistys päätti erota Sosialidemokraattisesta Puolueesta mutta liittyi jo kuukauden kuluttua takaisin.

Urheiluseura Vaulammin Kiusa tuli vuonna 1970 talon omistajaksi, ja viimeisinä aikoinaan talo tunnettiin urheiluseuran talona. Kiusa teki taloon perusteellisen remontin, jonka jälkeen se toimi urheiluseuralle sopivana hallina. Heinäkuussa 2007 talo tuhoutui todennäköisesti keittiöstä alkunsa saaneessa tulipalossa korjauskelvottomaksi. Palossa tuhoutuivat ilmeisesti myös yhdistyksen arkistot.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Yhdistyksen yhteydessä toimi puhujaseura, ja se järjesti kursseja esimerkiksi järjestötyöstä. Talon vihkiäisissä marraskuussa 1917 kuultiin puheita ja runoja sekä nähtiin näytelmäesitys. Vuonna 1948 Vaulammin työväenyhdistys, SKP:n Vaulammin osasto ja urheiluseura Kiusa muodostivat yhteisen näytelmäseuran. Jo tätä ennen yhdistyksen oma näytelmäseura oli toiminut aktiivisesti. Työväentalolla näytettiin jo 1930-luvun alussa myös elokuvia.

Kun talo oli urheiluseuran omistuksessa, siellä oli seuran omia tapahtumia neljänä viitenä iltana viikossa, ja lisäksi taloa vuokrattiin muun muassa yrityksille urheilutilaksi sekä juhlakäyttöön.

Rakennus
--------

Talo muodostui kolmesta osasta. Keskellä oli yksikerroksinen sali ja molemmissa päädyissä kaksikerroksiset siivet. Toinen siipi oli talonmiehen asuntona, toisessa oli muun muassa keittiö. Toinen siivistä rakennettiin vuosien 1950–1951 aikana. Taloa remontoitiin ja maalattiin myös vuonna 1935.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anttila, Olavi: *Kartanosta kunnaksi. Jokioisten historia*. {{{Julkaisija}}}, 1991. ISBN 952-90-3142-4.
2. 1 2 3 4  Pohjakallio, Lauri: *Lounaishämäläisiä työväentaloja. Julkaisussa Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys Vuosikirja 68*. Forssa: Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys, 1999.
3. 1 2  Hämeen Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  13.11.1917, no 228. Viitattu 21.12.2022.
4. 1 2  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
5. 1 2 3  Turun Sanomat *ts.fi*.  14.7.2007. Viitattu 21.12.2022.
6. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  26.6.1935, no 75. Viitattu 21.12.2022.
**Australiansuomalaiset** ovat australialaisia, jolla on suomalaiset sukujuuret. Vuonna 2015 suomalaiset sukujuuret arvioitiin olleen noin 30 000 australialaisella.

Historia
--------

Ensimmäiset suomalaiset saapuivat Australiaan 1850-luvun kultaryntäyksen aikaan. Ensimmäinen varsinainen siirtolaisaalto alkoi 1920-luvulla, jolloin Australia oli Kanadan jälkeen suosituin suomalaisten maahanmuuttokohde. Vuoden 1933 Australian väestölaskennan mukaan maassa asui 1 062 Australian kansalaiseksi otettua suomalaista, joista vain 100 oli naisia. Maahanmuuttajat olivat pääosin Pohjanmaalta.

1930-luvun lopulla suomalainen siirtolaisuus ja asutus alkoi keskittyä Queenslandiin, jossa suomalaisia työskenteli sokeri- ja hedelmäfarmeilla ja kaivoksilla. Yhteensä suomalaisia maahanmuuttajia oli tuolloin Australiassa arviolta noin 3 000. Vuodesta 1938 alkaen Brisbanessa, Queenslandissa ilmestyi suomenkielinen yleislehti "Suomi" kaksi kertaa kuussa.

Maahanmuutto Australiaan kasvoi huomattavasti toisen maailmansodan jälkeen ja jatkui vilkkaana aina 1970-luvun alkuun asti, mutta viime vuosikymmeniä maahanmuutto Australiaan on vähentynyt huomattavasti.

Tunnettuja australiansuomalaisia
--------------------------------

* Sanna Jalomäki, taiteilija
* Greg Norman, golfaaja
* Mark Rummukainen, jääkiekkoilija
* Adam Tuominen, näyttelijä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Finns in Australia and the region Embassy of Finland, Canberra. Viitattu 24.11.2014. (englanniksi)
2. 1 2  VANKISIIRTOLASTA tärkeäksi siirtolaismaaksi ja varakkaaksi liittovaltioksi.  *Veljeysviesti : Yhdistyneet suomalaiset Kaleva veljet ja sisaret -liiton kuukausijulkaisu*, 01.09.1938, nro 9, s. 26. Kansalliskirjasto. Viitattu 03.09.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomalaiset |
| --- |
|  |
| Suomi | 

|  |  |
| --- | --- |
| heimot | 
* hämäläiset
* kainuulaiset
* karjalaiset
* lappalaiset
* pohjalaiset
* savolaiset
* varsinaissuomalaiset
* lantalaiset

 |

 |
|  |
| Ruotsi | 

|  |  |
| --- | --- |
| ruotsinsuomalaiset | 
* länsipohjalaiset
* metsäsuomalaiset
* kainulaiset

 |

 |
|  |
| Venäjä | 

|  |  |
| --- | --- |
| venäjänsuomalaiset | 
* inkeriläiset
	+ äyrämöiset
	+ savakot
* kuolansuomalaiset
* pietarinsuomalaiset
* siperiansuomalaiset

 |

 |
|  |
| Muut | 

|  |  |
| --- | --- |
| ulkosuomalaiset | 
* amerikansuomalaiset
	+ fintiaanit
* australiansuomalaiset
* brasiliansuomalaiset
* kanadansuomalaiset
	+ fintiaanit
* kveenit
* saksansuomalaiset

 |

 |

 |
**Veli-Tuomas Sallinen** (16. syyskuuta 1934 Rantasalmi – 1. joulukuuta 2019 Savonlinna) oli suomalainen maanviljelijä ja maatalousalan vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Sallisen vanhemmat olivat maanviljelijä, agrologi Olli Matti Sallinen ja emäntä, kotitalousteknikko Lempi Karoliina Kärkkäinen ja puoliso vuodesta 1961 sairaanhoitaja, emäntä Ulla Maria Ekholm. Sallinen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1953 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi 1960 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1961. Hän oli Hankkijan neuvontaosaston palveluksessa 1960–1961 ja peltosiemenosaston vastaava 1962–1965 ja sitten Kokonlahden tilan isäntä Rantasalmella 1965–1993. Sallisella oli myös useita seudullisia ja valtakunnallisia luottamustehtäviä, kuten Savonlinnan Seudun Osuuskunta Tuotteen hallintoneuvoston jäsenyys 1968–1978 ja puheenjohtajuus 1970–1978 ja hallituksen puheenjohtajuus 1978–1992, Valion Meijerien Keskusosuusliikkeen hallintoneuvoston jäsenyys 1975–1992, Tuottajain Lihakeskuskunnan hallintoneuvoston jäsenyys 1978–1991 ja varapuheenjohtajuus 1988–1991 sekä Maataloustuottajain Itä-Savon Liiton johtokunnan jäsenyys 1980–1990. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2  Auvinen, Sakari: Maanviljelysneuvos Veli-Tuomas Sallinen (1934–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 15.2.2023.
2. 1 2  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 21.12.2019, nro 345, s. 72. Kansalliskirjasto. Viitattu 15.2.2023.
**RMS Arabic** oli White Star Line -laivayhtiön omistama linjalaiva, joka liikennöi Atlantin yli Liverpoolin ja Pohjois-Amerikan välillä vuodesta 1903. Se upposi ensimmäisessä maailmansodassa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen *SM U-24* torpedoimana Irlannin rannikolla 1915. Laivalla olleista 44 sai surmansa, 390 pelastettiin.

Valmistus
---------

Aluksen köli laskettiin Harland and Wolffin telakalla Belfastissa telakkanumerolla 340 Atlantic Transport Linen *SS Minnewaskana* ja alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1902 White Star Linen *Arabicina*. Alus valmistui 21. kesäkuuta 1903.

Palvelus
--------

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 White Star Linen neljä suurinta alusta pakko-otettiin laivastopalvelukseen, joten *Arabic* siirrettiin 23. joulukuuta New Yorkin reitille korvaamaan matkustajakapasiteetin vähenemistä. Aluksen ollessa 19. elokuuta 1915 matkalla Liverpoolista New Yorkiin kyydissään 434 matkustajaa ja miehistönjäsentä siihen osui Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen *SMS U-24* laukaisema torpedo. Osuman seurauksena alus katkesi ja se upposi seitsemässä minuutissa vieden mukanaan 44 mukana ollutta.

RMS Arabicin oppoamispaikka merkitty punasella ristillä

Lähteet
-------

* de Kerbrech, Richard: *Ships of the White Star Line*. Hersham, Surrey, UK: Ian Allan Publishing Ltd. 2009. ISBN 978-0-7110-3366-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  RMS Arabic II *Great Ships*. Viitattu 29.4.2012. (englanniksi)
2. ↑  de Kerbrech, Richard s. 111
3. ↑  de Kerbrech, Richard s. 112-113
Männäisten ruukki
**Männäisten ruukki** toimi Kalannissa Sirppujoen varrella vuosina 1749–1815. Ruukin perustaja oli ruotsalainen Anders Backmansson (aateloituna Nordencrantz mutta varsinaisen kukoistuskauden ruukki koki maaherra Samuel af Ugglasin omistaessa sen vuodesta 1785 alkaen.

Ruukki käytti ruotsalaista rautamalmia ja lähialueen metsistä saatua puuhiiltä. Ruukin alueelle rakennettiin myös Haudon vesisaha. Lähiseudun talonpojat vastustivat ruukin tuloa koska pelättiin että ruukin puuhiilen tarve kuluttaa alueen metsävarat loppuun. Kalannissa ja muualla lähiseudulla valmistettiin tähän aikaan suuressa mittakaavassa puuastioita myyntiä varten ja tähän tarvittiin metsistä kaadettua puuta.

Af Ugglasin aikana 1780-luvulla Männäisten ruukin masuuni, tuotantorakennukset ja ruukinpato uudistettiin kokonaan. Vuosina 1787–1788 rakennettiin Laitilan puolelle *Ugglas-fästin* nimellä tunnettu pato joka oli lähes 50 metriä pitkä, 7 metriä leveä ja kaksi metriä korkea. Lisäksi Laitilan Lukujärven ja Pitkäjärven väliseen puroon rakennettiin viisi kilometriä pitkä kanava ruukin vedensaannin turvaamiseksi. Myös Sirppujokeen rakennettiin viisi patoa ja se perattiin vesiliikenteen helpottamiseksi. Ruukilla oli oma lastauspaikka Torlahdessa Sirppujoen suulla. Tänne tuotiin malmi Ruotsista ja se kuljetettiin edelleen lotjilla ylös Sirppujokea masuunille. Masuunin tuottama takkirauta vietiin takaisin Ruotsiin jossa siitä poistettiin mellottamalla ylimääräinen hiili ja näin saatiin takomakelpoista kankirautaa.

Muita af Ugglasin uudistuksia olivat Haudon koskeen 1790 rakennettu kankivasarapaja sekä ruukilta Kalannin kirkolle johtava suora puistotie jonka rakentamiseen käytettiin masuunikuonaa.

Suomen sodan rauhasopimus vaati että Ruotsissa asuvien ruotsalaisten oli myytävä Suomessa ollut omaisuutensa. Ruukin omisti näihin aikoihin Samuel af Ugglasin Ruotsissa elänyt poika ratsumestari Pehr Gustav af Ugglas joka myi ruukin omaisuuden eri ostajille. Varsinaisen ruukinkartanon osti 1817 silloinen tilanhoitaja Gabriel Ytterberg. Raudanvalmistus päättyi koska Ruotsista ei voinut enää tuoda malmia, eikä Suomesta ollut saatavalla riittävästi malmia. Entiset ruukin rakennukset muutettiin maatalouskäyttöön.

Männäisten ruukkialue on säilynyt pääosin 1800-luvun alun asussaan. Alueella on muun muassa seuraavat rakennukset ja rakennelmat:

* slagitiilistä rakennettu ja valkoiseksi kalkittu harjakattoinen hiilihuone (pituus 48 metriä, leveys 18 metriä, korkeus 15 metriä) vuodelta 1805
* harmaakivinen entinen kalkkivarasto
* rapattu tiilinen myllyrakennus vuodelta 1796
* viinanpolttimo vuodelta 1788
* viljamakasiini vuodelta 1756
* kaksikerroksinen hirsinen päärakennus vuodelta 1769, ulkoasu vuodelta 1905
* myllyn ja viinanpolttimon välinen kivisilta ja padon kiviosat 1780-luvulta
* Kalannin keskiaikaiselle kirkolle johtava masuunikuonalle perustettu kirkkotie 1780-luvulta

Ruukin rakennuksista ovat hävinneet vain masuuni ja muutamat työväen asuintalot. Myös Ugglas-fastin pato purettiin jo 1817.

Lähteet
-------

* Museovirasto : Männäisten ruukkialue
**Veli Kustaa (V. K.) Simelius** (7. lokakuuta 1877 Haukipudas – 12. tammikuuta 1934 Oulu) oli suomalainen pankinjohtaja ja kokoomuksen kansanedustaja.

Simeliuksen vanhemmat olivat kruununnimismies Jaakko Simelius ja Matilda Amanda Slottsberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1896 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1900 ja oikeustutkinnon 1905. Simelius sai varatuomarin arvon 1909.

Simelius toimi Suomen senaatin talousosaston ylimääräisenä kopistina 1900–1902 ja kouluhallituksessa apulaiskamreerina 1902–1907 ja kamreerina 1907–1910. Hän oli Pohjoismaiden Osakepankin Kouvolan konttorin esimiehenä 1910, Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen konttorin toisena johtajana 1910–1916, Pohjoismaiden Osakepankin Oulun konttorin johtajaan 1916–1919 sekä Pohjolan Osakepankin toimitusjohtajana 1919–1934. Simelius oli myös Ranskan konsulina Oulussa ja hän toimi lisäksi eduskunnan suuren valiokunnan sihteerinä 1907–1909.

Simelius oli kansanedustajana 1922–1924 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Simelius oli presidentin valitsijamiehenä vuosien Suomen presidentinvaali 1925 ja Suomen presidentinvaali 1931 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Oulun rahatoimikamarin jäsenenä.

Veli Kustaa Simelius oli naimisissa vuodesta 1902 Elsa Irene Haapasen (k. 1934) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Veli Kustaa Simelius *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3 4  SIMELIUS Veli Kustaa. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(35) | 
* Bergroth
* Erich
* Heikinheimo
* Hiidenheimo
* Hultin
* Ingman
* Jaskari
* Junnila
* Jussila
* Järvinen
* Kaila
* Kares
* Kilpeläinen
* Kylänpää
* Mannermaa
* Nikkanen
* Nuora
* Nyberg
* Peltonen
* Pennanen
* Pesonen
* Pojanluoma
* Pulkkinen
* Rannikko
* Renvall
* Setälä
* Simelius
* Tanttu
* Thuneberg
* A. Tulenheimo
* E. Tulenheimo
* Vanhala
* Viljanen
* Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Gyldendalin palkinto** (*Gyldendalprisen*) on norjalainen kirjallisuuspalkinto, jota norjalainen kirjankustantamo Gyldendal Norsk Forlag on jakanut vuodesta 1996. Palkinto myönnetään kirjailijalle, joka on ansioitunut kaunokirjailijana. Palkinto jaetaan kirjailijalle riippumatta siitä, mikä kustantamo hänen kirjansa on julkaissut. Palkinnon edeltäjä oli Gyldendals legat, jota jaettiin vuosina 1934–1995.

Palkinnon suuruus oli 300 000 kruunua vuonna 2010. Palkinto on suurin Norjassa myönnettävä kirjallisuuspalkinto.

Palkitut
--------

* 1996 – Dag Solstad
* 1997 – Bjørn Aamodt
* 1998 – Kjartan Fløgstad
* 1999 – Jon Fosse
* 2000 – Jan Erik Vold
* 2001 – Cecilie Løveid
* 2002 – Lars Amund Vaage
* 2003 – Inger Elisabeth Hansen
* 2004 – Stein Mehren
* 2005 – Roy Jacobsen
* 2006 – Einar Økland
* 2007 – Ole Robert Sunde
* 2008 – Paal-Helge Haugen
* 2009 – Tomas Espedal
* 2010 – Vigdis Hjorth
* 2011 – Karl Ove Knausgård
* 2012 – Per Petterson
* 2013 – Øyvind Rimbereid
* 2014 – Rune Christiansen
* 2015 – Liv Køltzow
* 2017 – Tone Hødnebø

Katso myös
----------

* Sult-prisen

Aiheesta muualla
----------------

* Gyldendalprisen[vanhentunut linkki]
Simeon Hamilton
**Simeon "Simi" Hamilton** (s. 14. toukokuuta 1987 Aspen) on yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.

Hamilton sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kymmenes Roglan vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2011. Tour de Skillä 2013–2014 Hamilton voitti Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprinttikilpailun. Yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa hän selviytyi kärkikolmikkoon ensimmäisen kerran oltuaan toinen Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2015. Hän oli samassa kilpailussa toinen myös seuraavalla kaudella.

Hamilton sijoittui Vancouverin olympialaisissa 2010 perinteisen hiihtotavan sprintissä 29:nneksi. Sotšissa 2014 hän oli vapaan sprintissä 27:s ja perinteisen parisprintissä kuudes. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen sprintissä 20:nneksi ja vapaan parisprintissä kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut Oslossa 2011 vapaan hiihtotavan sprintissä 25:nneksi, Val di Fiemmessä 2013 vapaan sprintissä 34:nneksi ja Falunissa 2015 perinteisen sprintissä 12:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan parisprintissä viidenneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Simeon Hamilton Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Swan Song Records** oli Led Zeppelinin vuonna 1974 perustama levy-yhtiö. Sitä hallinnoi Led Zeppelinin manageri Peter Grant. Yhtiö oli periaatteessa yhtyeen keino mainostaa omia levyjään. Se perustettiin Led Zeppelinin ja Atlantic Recordsin sopimuksen päätyttyä vuoden 1973 lopussa. Atlantic päätyi kuitenkin Swan Songin levyjen jakajaksi.

Swan Songin ensimmäinen julkaistu albumi oli The Pretty Thingsin *Silk Torpedo*, vuoden 1974 lokakuussa. Vuoden 1975 maaliskuuhun mennessä yhtiöllä oli neljä albumia (*Bad Company*, *Silk Torpedo*, *Physical Graffiti* ja *Suicide Sal*) Billboard 200 -listalla.

Swan Song lopetti toimintansa lokakuussa 1983 Led Zeppelinin lopettamisen ja Peter Grantin terveysongelmien vuoksi. Atlantic yritti pelastaa yhtiön, mutta epäonnistui. Swan Songsin lopettamisen yhteydessä Robert Plant aloitti oman levy-yhtiönsä Es Paranza Recordsin ja Jimmy Page ja John Paul Jones palasivat Atlanticille. Swan Songin lopettaessa hyllyille jäivät koskemattomina muun muassa Iron Maidenin ja Paul Youngin yhtyeen Q-Tipsin demot.

Yhtiön tunnus perustuu William Rimmerin maalaukseen *Evening, Fall of Day*.

Henkilöstö
----------

* Peter Grant – toimitusjohtaja
* Danny Goldberg, Abe Hock – varatoimitusjohtajat (1974–1976)
* Alan Callan – vara-toimitusjohtaja (1977–1983)
* Phil Carson – Atlantic Recordsin yhteyshenkilö
* Steve Weiss, Joan Hudson – lakimiehet
* Mark London – turvamies
* Mitchell Fox, Nancy Gurskik, Carole Brown, Unity Maclean, Sian Meredith – avustajat
**Nykyaikojen kampanjat – Ars-näyttelyt ja niiden vastaanotto 1961–2006** on vuonna 2009 ilmestynyt teos, joka valottaa Ars-näyttelyiden historiaa taidekritiikin näkökulmasta. Teoksen on kirjoittanut taidekriitikko Heikki Kastemaa. Teos julkaistiin ennen vuotta 2011 avattavaa Ars-näyttelyä. Vuosien mittaan näyttelyiden tehtävä on muuttunut, mikä ilmenee Kastemaan tekstistä.

Suomessa Ars-näyttelyt ovat muuttaneet yleisön taidekäsityksiä ja suhdetta tiedotusvälineisiin on leimannut aina kohu. Kastemaan mukaan vuoden 1983 Ars oli merkittävä käännekohta, jolloin Suomeen vakiintuivat monet käsitteet, kuten videotaide, installaatio ja performanssi.

2000-luvun puolella lehtikirjoittelu nykytaiteesta on ollut hillitympää, sillä Kastemaan mukaan nykytaidetta on alettu sietää. Julkista hyväksyntää ilmentää näyttelyiden käyttäminen haastattelutilanteiden taustana. Rahan ja Arsin liitto on herättänyt arvostelua, sanoo Kastemaa.

Kun kriitikko kysyy, vieläkö Arsia tarvitaan, Kastemaa vastaa: "Kun kuulin Arsin [Ars 11] teemasta, melkein hyppäsin kattoon innostuksesta. – – On aika avata ikkunoita ulos."

Lähteet
-------

1. ↑  Ulla Vihanta, Saatteeksi. Teoksessa Kastemaa 2009, s. 7.
2. 1 2 3  Heinänen, Kaisa: Tutkija: Ars-näyttelyt nostivat Suomen taiteen umpiosta.  *Helsingin Sanomat*, 7.12.2009. Kulttuuri: Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.4.2010.
Vesijaon luonnonpuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PadasjokiSuomi |
| Lähin kaupunki | 
Padasjoki |
| Pinta-ala | 
1,14 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
LuonnonpuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1956 |
| Hallinto | 
Metsäntutkimuslaitos |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vesijaon luonnonpuisto** on Päijät-Hämeessä Padasjoen kunnan Vesijaon kylässä sijaitseva luonnonsuojelualue. Vesijaolla sijaitsee laaja valtion omistama metsäalue, jolla Metsäntutkimuslaitos on harjoittanut koetoimintaa vuodesta 1922. Luonnonpuisto perustettiin vuonna 1956, kun osa alueesta jätettiin säästömetsäksi. Vuoden 2008 alussa luonnonpuisto siirtyi Metsätutkimuslaitokselta Metsähallituksen hallintaan.

Vesijaon luonnonpuiston pinta-ala on 114 hehtaaria. Suurin osa siitä on boreaalista vanhaa kangasmetsää, joka on Etelä-Suomen oloissa poikkeuksellisen luonnontilaista. Puiston järjestyssäännön mukaan se on perustettu "*säilyttämään koskemattomana edustavaa eteläisen Järvi-Suomen metsäluontoa ensisijaisesti tieteellistä tutkimusta varten*". Puistossa on erityisen runsas kääpälajisto, johon kuuluu useita harvinaisia ja uhanalaisia lajeja. Myös linnusto on monipuolinen, sillä puistossa esiintyy monia vanhojen metsien kolopesijälajeja, kuten helmipöllö ja idänuunilintu.

Vesijaon luonnonpuisto on myös Natura 2000 -alue. Se on suljettu retkeilijöiltä.

Lähteet
-------

* Hämeen ympäristökeskus:Vesijako

### Viitteet

1. ↑  Vesijaon tutkimusmetsä  4.4.2008. Vantaa:  Metsäntutkimuslaitos.  Arkistoitu 11.8.2009. Viitattu 11.1.2010.
2. ↑  Metlan suojelualueita vuoden vaihteessa Metsähallitukselle  10.1.2008. Vantaa:  Metsähallitus. Viitattu 11.1.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Finlex: Vesijaon luonnonpuiston järjestyssääntö

Suomen luonnonpuistot

* Häädetkeidas
* Karkali
* Kevo
* Koivusuo
* Malla
* Maltio
* Olvassuo
* Paljakka
* Pelso
* Pisavaara
* Runkaus
* Salamanperä
* Sompio
* Sukerijärvi
* Sinivuori
* Ulvinsalo
* Vaskijärvi
* Vesijako
* Värriö
**Swan 65** on pietarsaarelaisen Nautorin valmistama suurehko avomerikelpoinen sluuppi- tai ketsitakilainen purjevene. Ensimmäiset 65-jalkaiset veneet valmistuivat vuonna 1973, ja niitä valmistettiin vuoteen 1989 asti yhteensä 41 runkoa. Veneen on suunnitellut Amerikkalainen Sparkman & Stephens -suunnittelutoimisto, ja sen pituus on 19,8 m, leveys 4,98 m ja uppouma 31 800 kg, josta painokölin osuus on 13 900 kg. Veneellä ei ole varsinaista edeltäjää Nautorin omassa mallistossa koska se oli huomattavasti suurempi kun mikään veistämön aikaisemmista malleista ja valmistuessaan Swan 65 oli markkinoiden suurin lujitemuovinen purjevene. Sen vuoksi kuusviitosen edeltäjänä voidaan pitää S & S:n piirtämää amerikkalaista alumiinipursi Doraa, joka oli menestynyt hyvin Bermuda Racessa ja tarjosi siten hyvän pohjan tämän mallin suunnittelulle

Swan 65 mallista tuli tunnettu vuonna 1974, kun Ramon Carlinin kipparoima runkonumerolla 03 valmistunut ketsitakilainen Swan 65 -vene *s/y Sayula II* voitti Whitbread Round the World Racen. Voitto täydensi Swan 36 -mallin Nautorille hankkimaa mainetta laadukkaiden ja nopeiden veneiden valmistajana. Swan 65 -veneellä on samassa kilpailussa saavutettu muitakin hyviä tuloksia, kun vuonna 1978 Nick Ratcliffen kipparoima *King’s Legend* -niminen Swan 65 -sluuppi sijoittui toiseksi hävittyään niukasti Cornelis van Rietschotenin Flyer-veneelle. Samana vuonna veneelle merkittiin myös neljäs tila, ja kilpailun ensimmäinen naiskippari Clare Francis sijoittui viidenneksi Swan 65 -veneellään *ADC Accutrac.* Veneen seuraaja on German Frersin suunnittelema Swan 651.

Rakenne
-------

Swan 65 Odile Marie Saloon
Swan 65 on tehty kestämään sekä aikaa, että kilpailujen tuomaa rasitusta. Sen runko on umpilaminaattia ja rakenne on jäykistetty poikittaisilla ja pitkittäisillä tophat tyyppisillä jäykisteillä. Rungot on laminoitu kaksiosaisissa muoteissa, jolloin veneeseen on saatu tehtyä syvä pilssi ja rungon kanssa yhtä kappaletta oleva skegi kannattamaan peräsinlapaa. Kansi on Divinycell/lasi komposiittia. Takilaputket on anodisioitu Nautorin omissa altaissa ja useat kansihelat on tehty veistämön omalla teräsverstaalla.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3
3. ↑
4. ↑  [ 1973-1974 / Overview, Volvo Ocean Race History. Viitattu 29.12.2013.
5. ↑
6. ↑  1977–78, Volvo Ocean Race History. Viitattu 29.12.2013.
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Pirkko Koskenkylä, *Swanien isä – Pekka Koskenkylän elämä aallonharjalla*, Tammi, 2009 ISBN 978-951-31-4997-0
* Clare Francis, *Come Wind or Weather: ADC Accutrac Races Round the World*, Pelham Books, London, 1978, ISBN 978-072-07-1104-2
* Cornelis Van Rietschoten, Barry Pickthall, *Flyer: The Quest to Win the Round the World Race*, W W Norton & Co Inc, 1980, ISBN 978-039-30-3248-2

Aiheesta muualla
----------------

* Classic Swan
* Whitbread History, Krister.tv
*
**Vesihuoltoalue** eli **toiminta-alue** on vesihuoltolaissa määritelty alue, jolla kunnallinen tai yksityinen vesihuoltolaitos (vesiosuuskunta) hoitaa puhtaan veden sekä jäteveden vesihuollon. Haja-asutusseudulla se on yleensä 100 metriä runkoputken molemmilla puolilla. Kunta vahvistaa vesihuoltoalueen joko vesiosuuskunnan pyynnöstä tai jos terveydelliset tai ympäristönsuojelulliset syyt niin vaativat. Toiminta-alueen tulee olla sellainen, että vesihuoltolaitoksen voidaan katsoa kykenevän huolehtimaan vastuullaan olevasta vesihuollosta taloudellisesti ja asianmukaisesti.

Vesihuoltoalueella kiinteisöjen tulee liittyä vesihuoltolaitoksen verkostoon. Vapautuksia myönnetään käytännössä vain kiinteistöille joilla ei ole juoksevaa vettä. Vaikka vesi- ja viemäriasiat olisivat asianmukaisesti hoidettu vapautusta ei myönnetä jos vapauttaminen vaarantaa vesihuollon taloudellista ja asianmukaista hoitamista vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella.

Vesihuoltolain tavoitteena on turvata sellainen vesihuolto, että kohtuullisin kustannuksin on saatavissa riittävästi terveydellisesti ja muutoinkin moitteetonta talousvettä sekä terveyden- ja ympäristönsuojelun kannalta asianmukainen viemäröinti.

Haja-asutusalueella keskitetty vesihuolto tulee suhteettoman kalliiksi pitkien etäisyyksien takia. Moni kiinteistö anoo vapautusta liittymispakosta. Lain määräämä kustannusten kohtuullisuus voidaan kyseenalaistaa kun liittymiskustannukset ylittävät kiinteistökohtaisen asennuksen kustannukset. Vapautuspäätökset vaihtelevat kuntakohtaisesti.

Aiheesta muualla
----------------

* vesihuoltolaki
**Britt Lundberg** (s. 19. huhtikuuta 1963) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hänen puolueensa on Ahvenanmaan keskusta.

Lundberg toimi vuosina 2005–2011 Ahvenanmaan maakuntahallituksen jäsenenä. Hän oli aluksi kansliaministeri, kunnes siirtyi koulutus- ja kulttuuriasioista vastaavaksi ministeriksi vuonna 2007. Hän oli myös maakuntahallituksen varapuheenjohtaja eli varamaaneuvos. Ennen siirtymistään maakuntahallituksen jäseneksi Lundberg toimi vuosina 1999–2004 Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä.

Lundberg palasi maakuntapäivien jäseneksi syksyn 2011 vaalien jälkeen. Hän on maakuntapäivien puhemies, kanslianeuvoston puheenjohtaja ja puhemiesneuvoston puheenjohtaja.

Lundberg on vaikuttanut myös Maarianhaminan kunnallispolitiikassa. Hän on toiminut vuosina 1995–2003 ja uudelleen vuodesta 2005 kaupunginvaltuuston jäsenenä sekä vuonna 2004 kaupunginhallituksen jäsenenä. Vuonna 2010 hän haki Maarianhaminan kaupunginjohtajan virkaa, mutta ei tullut valituksi.

Hän oli ehdolla Euroopan parlamentin jäseneksi Suomen europarlamenttivaaleissa 2009. Ruotsalaisen kansanpuolueen ehdokaslistalla ollut Lundberg sai 9 582 ääntä, eikä tullut valituksi.

Lundberg toimi Ahvenanmaan edustajana Pohjoismaiden neuvoston puheenjohtajana 2017– ja esti asemassaan suomen ja islannin ottamisen Neuvoston virallisiksi kieliksi.

Lundberg on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Ennen siirtymistään kokopäiväiseksi poliitikoksi vuonna 1999 hän työskenteli opettajana. Hän on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri.

Lähteet
-------

1. 1 2  Britt Lundberg *lagtinget.ax*. Viitattu 19.10.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  Britt Lundberg (Tallenne sivusta Internet Archivessa) *centern.ax*.  Arkistoitu 19.10.2008. Viitattu 19.10.2012. (ruotsiksi)
3. 1 2  Vicelantråd Britt Lundberg *regeringen.ax*. Viitattu 6.10.2010. (ruotsiksi)
4. ↑  Britt Lundberg haki Maarianhaminan kaupunginjohtajaksi *kuntalehti.fi*.  1.10.2010. Viitattu 6.10.2010. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Britt Lundberg åländsk kandidat på SFP:s lista *sfp.fi*.  9.4.2009. Viitattu 6.10.2010. (ruotsiksi)
6. ↑  Tulospalvelu *vaalikone.fi/euro2009*. Viitattu 6.10.2010.
7. ↑  Ahvenanmaan edustaja äänesti suomen kieltä vastaan Pohjoismaiden neuvostossa – "Emme pystyneet edes kuvittelemaan, että hän kääntyisi Suomen aloitetta vastaan", HS.fi, Julkaistu: 21.9. 13:43 , Päivitetty: 21.9. 16:12
8. ↑  135 Lundberg Britt *vaalikone.fi/euro2009*. Viitattu 6.10.2010.
**Brian George Wilde** (13. kesäkuuta 1927 Ashton-under-Lyne, Lancashire – 20. maaliskuuta 2008 Ware, Hertfordshire) oli englantilainen näyttelijä. Hänen tunneituimpia roolejaan ovat Foggy Dewhurst televisiosarjassa *Vielä virtaa* ja Mr. Barrowclough televisiosarjassa *Hilut kintuissa*.

Nuoruus ja ura
--------------

Ashton-under-Lynessä vuonna 1927 syntynyt Wilde varttui Hertfordshiressä. Hän sai näyttelijäkoulutuksensa Royal Academy of Dramatic Artsissa (RADA). Hän aloitti näyttelijänuransa repertoaariteattereissa ja pääsi lopulta West End -teatteriin, esiintyen Peter Ustinovin näytelmässä *The Moment of Truth*. Wilde teki ensiesiintymisensä televisiossa BBC:n murhamysteerielokuvassa *Black Limelight* vuonna 1952. Tämän jälkeen Wilde nähtiin muun muassa elokuvassa *The Love of Mike* (1960) sekä televisiosarjoissa *Z-Cars* ja *Me kostajat* sekä *The Dustbinmen*, jossa hän teki ensimmäisen menestysroolinsa.

Vuonna 1974 Wilde valittiin vanginvartija Mr. Barrowcloughin rooliin komediasarjaan *Hilut kintuissa*. Wilde jatkoi sarjassa sen loppuun 1977 saakka. Vuonna 1976 hän aloitti sotaveteraani Foggy Dewhurstin roolissa komediasarjassa *Vielä virtaa*, korvaten sarjassa Michael Batesin, joka oli joutunut jäämään pois sairauden vuoksi. Tästä roolista tuli Wilden pitkäaikaisin ja tunnetuin. Wilde jätti sarjan vuonna 1985, mutta hänet suostuteltiin palaamaan sarjaan viisi vuotta myöhemmin. Wilde jatkoi sarjassa vuoteen 1997 asti, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle.

Yksityiselämä
-------------

Wilde oli naimisissa Eva Stuartin kanssa ja heillä on kaksi lasta. Hän kuoli nukkuessaan 80-vuotiaana 20. maaliskuuta 2008, kaaduttuaan seitsemän viikkoa aikaisemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hayward, Anthony: Brian Wilde: Foggy in 'Last of the Summer Wine' *The Independent*.  21.3.2008. Viitattu 3.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Summer Wine star Brian Wilde dies *BBC News*.  20.3.2008. BBC. Viitattu 3.3.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Khalif Malik Ibn Shaman Brown** (s. 7. kesäkuuta 1993), taiteilijanimeltään **Swae Lee**, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja laulaja. Hän tuli aluksi tunnetuksi veljensä Slim Jxmmin kanssa perustamansa yhtyeen Rae Sremmurdin kautta. Sen ohella Brown on kehittynyt soolouralla.

Brown varttui Tupelossa, alueella, jossa oli paljon rikollisuutta. Brown ja hänen veljensä aloittivat musiikkiuransa perustamalla Dem Outta St8 Boyzin Jemiah Middlebrooksin kanssa. Heidän vanhempansa erosivat, joka johti lopulta siihen, että he joutuivat asumaan alueen hylätyissä kodeissa. Myöhemmin veljekset alkoivat tekemään kahdestaan musiikkia nimellä Rae Sremmurd.

Veljekset julkaisivat yhdessä kolme albumia, joista muun muassa kappale *Black Beatles* nousi Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Soolourallaan Brown on ollut mukana useissa kappaleissa, kuten *Sunflowerissa*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bemrose, Bekki: Swae Lee Biography *allmusic.com*. Viitattu 23.7.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Vesijättö** on ranta-alue, joka on muodostunut maan kohoamisesta, vesistön kuivatuksesta tai kuivumisesta, vedenpinnan alentamisesta tai vesistön ruoppauksesta. Seurauksena on rantaviivan siirtyminen, jolloin rantatilan ja vesirajan väliin syntyy kapea maakaistale.

Vesijättöalueen omistaa tavallisesti vesialueen haltija, joka on yleensä jakokunta. Jakokunnan muodostavat kylän yhteisen vesialueen osakastilat. Vesijättöalue haittaa ranta-alueiden käyttöä, hoitoa tai rakentamista, kun omistajuus on epäselvä. Rantakiinteistön omistajalla on oikeus tietyin edellytyksin lunastaa kiinteistön ja vesialueen välissä oleva vesijättöalue itselleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taina, Tuire: Oikeustiede:vesijättö *Tieteen termipankki*. Viitattu 08.04.2018.
2. 1 2  Vesijättömaa ei kuulu mökkitonttilaiselle *Hämeen sanomat*.  30.06.2005.  Arkistoitu 9.4.2018. Viitattu 08.04.2018.
3. ↑  Kiinteistötarinan asuntokoulu: Vesijättö *Kiinteistötarina*.  30.3.2017.  Arkistoitu 9.4.2018. Viitattu 08.04.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pauli Karvinen, Vesijätöt Suomen kiinteistöjärjestelmässä[vanhentunut linkki] (pdf)
* Markkula, Markku: Vesijätön omistuksesta III, 2008
**Rakkaita pettymyksiä rakkaudessa** on Jouko Turkan kirjoittama näytelmä. Se sai kantaesityksensä Turkan ohjaamana Tampereen Työväen Teatterin Kellariteatterissa 24. tammikuuta 1996. Jouko Turkan poika Juha toimi isänsä kirjoitus- ja ohjausassistenttina. Näytelmä on niin sanotun rakkaustrilogian toinen osa. Ensimmäinen osa oli Lappeenrannan kaupunginteatterissa esitetty *Kumpi nauttii enemmän – mies vai nainen?* (1995) ja kolmas ja viimeinen Porin Teatterin*Täysin tyydytetty nainen* (1997).

Tampereen Työväen Teatterin rooleissa nähtiin Eila Roine, Turkka Mastomäki/Valtteri Tuominen, Juhani Niemelä ja Sari Tirkkonen/Minna Hokkanen. Eritoten jo eläkkeelle ehtineen Eila Roineen roolisuoritusta ylistettiin laajalti. Roine sai myöhemmin Kallen kulttuuripalkinnon elämäntyöstään ja roolityöstään Madamena. Näytelmää esitettiin Tampereella kolme vuotta täysille katsomoille, yhteensä 147 kertaa.

Suomen Näytelmäkirjailijaliitto myönsi Jouko ja Juha Turkalle näytelmästä Lea-palkinnon.

Näytelmä vieraili lokakuussa 1996 Saksassa Chemnitzer Begegnungen -festiivaalilla, Tallinnan kaupunginteatterissa toukokuussa 1997 ja siitä tehtiin englanninkielinen tulkinta Lontoossa myöhemmin samana vuonna. *Cherished Disappointments in Love* nimisen esityksen ohjasi Sue Parrish. Esitys vieraili Espoon kaupunginteatterissa syksyllä 2001. Englanninkielinen näytelmäteksti on julkaistu myös kirjana. Englannin kielen lisäksi näytelmä on käännetty ruotsiksi ja espanjaksi.

Näytelmästä tehtiin uusi versio Seinäjoen kaupunginteatteriin vuonna 2016 Antti Mikkolan ohjaamana. Esitys vieraili samana vuonna Tampereen Teatterikesässä vain muutamia päiviä sen jälkeen kun julkisuuteen oli tullut tieto Jouko Turkan kuolemasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Saini Lehtinen: *Muistijälkiä, TTT-Kellariteatteri 1965-2005*, s. 94. Tampereen Työväen Teatteri Oy, 2006.
2. ↑  Eila Roine ja Kaarina Ripatti saivat Kallen kulttuuripalkinnon.  *Helsingin Sanomat*, 29.1.1997.  Sanoma Osakeyhtiö.
3. ↑  Välinoro, Anne: Turkka halusi ehdottomasti Eila Roineen.  *Aamulehti*, 3.8.2016.  Alma Media.
4. ↑  Määttänen, Markus: Kellariteatterin taika tehostuu.  *Aamulehti*, 2.8.2006.  Sanoma Osakeyhtiö.
5. ↑  Jouko ja Juha Turkka saivat Lea-palkinnon.  *Helsingin Sanomat*, 11.5.1996.  Sanoma Osakeyhtiö.
6. ↑  Turkan Rakkaita pettymyksiä vieraili ja menestyi Saksassa.  *Helsingin Sanomat*, 25.10.1996.  Sanoma Osakeyhtiö.
7. ↑  Rakkaita pettymyksiä rakkaudessa Tallinnaan.  *Helsingin Sanomat*, 4.5.1997.  Sanoma Osakeyhtiö.
8. ↑  Harju, Hannu: Jouko ja Juha Turkan näytelmä syksyllä Lontooseen.  *Helsingin Sanomat*, 9.1.1997.  Sanoma Osakeyhtiö.
9. ↑  Kajava, Jukka: Espooseen Turkkaa Lontoosta ja Leo Bassia Espanjasta.  *Helsingin Sanomat*, 23.8.2001.  Sanoma Osakeyhtiö.
10. ↑  Teatterin tiedotuskeskus: Rakkaita pettymyksiä rakkaudessa *tinfo.fi*.
11. ↑  Juha Vuorinen: Näytelmä, joka ansaitsee palata näyttömölle *seinajoenkaupunginteatteri.fi*.
**Eirik Brandsdal** (s. 11. marraskuuta 1986) on norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpailee enimmäkseen sprinttikisoissa.

Maastohiihdon maailmancupissa Brandsdal kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2007. Ensimmäisen kerran hän pääsi palkintokorokkeelle Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä kaudella 2009–2010 oltuaan kolmas. Ensimmäisen voittonsa Brandsdal saavutti Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä kaudella 2010–2011. Samalla kaudella hän sijoittui toiseksi Lahden perinteisen hiihtotavan sprintissä. Brandsdal voitti maailmancup-kaudella 2011–2012 Milanon vapaan ja Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintit sekä maailmancupin finaalitapahtuman sprintin Tukholmassa. Otepään perinteisen hiitotavan sprintissä hän oli kolmas. Sprintticupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2013–2014 Bransdal sijoittui toiseksi Toblachin ja kolmanneksi Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä. Sprintticupissa hän oli toinen. Kaudella 2014–2015 Bransdal voitti Kuusamon perinteisen hiihtotavan sprintin ja oli kolmas Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Maaliskuussa hän voitti Lahden vapaan ja Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintit. Sprintticupissa hän sijoittui toiseksi. Kaudella 2015–2016 hän oli kolmas Drammenin perinteisen sprintissä. Sprintticupissa hän sijoittui viidenneksi. Seuraavalla kaudella hän voitti Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintin. Kaudella 2017–2018 hän oli Drammenin perinteisen sprintissä toinen. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi ja Kuusamon perinteisen hiitotavan sprintissä kolmanneksi. Sprintticupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2019–2020 hän oli Drammenin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmas.

Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui vapaan sprintissä 17:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli perinteisen sprintissä kuudes ja Sotšin olympialaisissa 2014 vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen sprintissä yhdestoista.

Bransdsdal on voittanut Norjan-mestaruuden perinteisen hiihtotavan sprintissä 2012 ja perinteisen 50 kilometrillä 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eirik Brandsdal Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eirik Brandsdal** Wikimedia Commonsissa
Anaconda-suunnitelma vuoden 1861 kartassa. Huomaa kuvassa erityisesti Washingtonin (Yhdysvaltain lipun kohdalla) suojaksi kääriytynyt häntä, Konfederaation rannikkoa ja läntista rajaa pitkin kulkeva vartalo ja Mississippijokea pitkin kulkeva pää.
**Anakonda-suunnitelma** (engl. *Anaconda Plan*) tai **Scottin mahtava käärme** (engl. *Scott’s Great Snake*) oli Unionin armeijan käyttämä sotataktiikka Yhdysvaltain sisällissodassa. Anakonda-suunnitelman tarkoituksena oli suojata Unionin pääkaupunki Washington, saartaa kaikki Konfederaation satamat, edetä tämän jälkeen massiivisella voimalla Mississippijokea pitkin ja jakaa näin Konfederaatio kahtia.

Anakonda-suunnitelman esitteli alun perin Unionin armeijan ensimmäinen ylipäällikkö Winfield Scott. Presidentti Abraham Lincoln ryhtyi suunnitelman saatuaan välittömästi toteuttamaan Konfederaatioiden satamien saartamista. Muiden poliitikkojen vastustuksen takia Lincoln kuitenkin hylkäsi ehdotuksen laajasta hyökkäyksestä Mississippiä pitkin. Suurimpana syynä poliitikkojen vastustukselle oli se, että Washingtonissa asuneet poliitikot halusivat pitää mahdollisimman suuren osan armeijasta lähellään Konfederaation hyökkäyksen varalta, vaikka joukkoja olisi tarvittu muualla. Myös Yhdysvaltain lehdistö vastusti sodan käymistä Konfederaation itärannikolla sijaitsevan pääkaupunki Richmondin sijaan kaukana lännessä, mikä lisäsi entisestään poliitikkojen haluttomuutta siirtää sodan pääpainoa länteen. Julkisen painostuksen takia Lincoln määräsi heinäkuussa 1861 Unionin joukot valtaamaan Richmondin, mutta yritys epäonnistui pahasti.

Suunnitelma tuli yleisesti tunnetuksi Anakondana sen anakondakäärmettä muistuttavan toimintansa takia. Anakondat tappavat saaliinsa kuristamalla nämä hitaasti hengiltä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anaconda Plan *Encyclopedia Virginia*. Viitattu 20.3.2013. (englanniksi)