recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arabikristityt** (arab. ﻟﻤﺴﻴﺤﻴﻮﻥ ﺍﻟﻌﺮﺏ‎, *al-masīḥiyyūn al-ʿarab*) ovat arabeja, jotka seuraavat kristinuskoa. Suurin osa arabikristityistä on kotoisin itäisen Välimeren alueelta, vaikka pieniä alkuperäiskristittyjä yhteisöjä löytyy kaikkialta Arabian niemimaalta ja Pohjois-Afrikasta. Arabikristittyjen yhteisöjä löytyy etenkin Libanonista, Syyriasta, Jordaniasta, Irakista, Palestiinasta ja Egyptistä. Arabikristityt ovat myös muodostaneet diasporayhteisöjä esim. Yhdysvaltoihin, Latinalaiseen Amerikkaan ja Ruotsiin. 

Arabikristityt eivät ole ainoa kristitty ryhmä Lähi-idässä, ja niissä on merkittäviä kristittyjä yhteisöjä jotka eivät puhu kielenään arabiaa kuten assyrialaisia ja armenialaisia. Vaikka Lähi-idän suuret kristilliset maroniitti- ja koptiryhmät luokitellaan joskus arabikristityiksi, ne omaksuvat usein ei-arabialaisen identiteetin.

Kuvagalleria
------------

* Kristittyjä GazassaKristittyjä Gazassa
* Ortodoksipääsiäinen As-SuwaydassaOrtodoksipääsiäinen As-Suwaydassa
* Kastetilaisuus SyyriassaKastetilaisuus Syyriassa
* Arabikristittyjen häät IsraelissaArabikristittyjen häät Israelissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Arab Christians
*Acacia senegal*
**Arabikumi** on lähes väritön ja hajuton kasvikumi. Sitä saadaan kahden piikikkään akasialajin eli kumiakaasian (*Acacia senegal*) ja sudaninakaasian (*Acacia seyal*) maitiaisnesteestä, joka tihkuu puihin tehdyistä haavoista. Ilmassa kovettuva arabikumi on vesiliukoista ja se koostuu mono- ja polysakkarideista sekä glykoproteiineista.

Arabikumia käytetään esimerkiksi liimana, lääkkeiden ja väriaineiden sideaineena sekä elintarvikkeiden lisäaineena (E414) sakeuttamiseen.

Arabikumi sopii hyvin pureskeltavaksi, koska se ei tartu hampaisiin, se on hyvin liukenevaa ja sopii käytettäväksi lähes sellaisenaan. Aine tarvitsee vain puhdistaa ja murskata rakeiksi tai jauheeksi. Typpeä sitovan akasiapuun kasvamiseen riittää 300 millimetrin vuotuinen sademäärä.

Sitä kutsutaan myös Acacia-kumiksi (englanniksi *gum acacia*). Toinen nimi keksittiin pian World Trade Centerin iskujen jälkeen*milloin?*, koska sanalla "arabi" oli huono kaiku Yhdysvalloissa. Lisäksi kulki urbaanilegenda, että Osama bin Laden omistaisi osakkeita arabikumintuottajayhtiöissä Sudanissa, ja boikottejakin viriteltiin.

Käyttö
------

Arabikumi soveltuu kiinnike- ja sidosaineeksi. Arabikumia käytetään muun muassa makeisten ja lääketablettien valmistamisessa. Esimerkiksi Sisu-pastillissa on lähes puolet arabikumia. Se vähentää nesteiden pintajännitystä, mikä saa virvoitusjuomat kuplimaan villisti, jos niihin pudotetaan kovia makeisia. 

Arabikumia käytetään myös kengänkiillokkeissa ja liimana savukepapereissa. Taidetarvikkeena arabikumia käytetään muun muassa akvarellivärien sideaineena ja litografiassa. Luonnonkosmetiikassa arabikumia käytetään esimerkiksi hiuslakassa ja hiusten muotoilutuotteissa synteettisten PVA/PVC kumien sijasta antamaan kampaukselle ryhtiä ja pitoa.

Täysin kasviperäisen arabikumin vaihtoehto elintarvikkeissa on naudan luista valmistettava liivate.

Arabikumin kasvatus
-------------------

Arabikumia kasvatetaan myyntiin ennen kaikkea Sahelin alueella Senegalista Sudaniin. Sudanin keskiosissa tuotetaan noin 80 prosenttia maailman arabikumista. Neljän vuoden ikäisistä *Acacia senegal* ja *Acacia seyal* akasiapuista voidaan alkaa juoksuttaa arabikumia ja kerätä näitä pihkaa muistuttavia, punertavia möykkyjä puiden oksilta. Paljon työvoimaa tarvitseva kerääminen tapahtuu puiden lepokauden aikana marras-helmikuussa, kuivan kauden aikana, jolloin ihmisilläkin on vähän muita toimeentulolähteitä.

Katso myös
----------

* Chicle

Lähteet
-------

* Ulla Mether: Puusta pastilliin. Yliopisto 2005:14 s. 27–30.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kemiallinen joulukalenteri 3/24: Jokapaikan arabikumi | Tiedetuubi *www.tiedetuubi.fi*.  Arkistoitu 6.12.2015. Viitattu 3.12.2015.
2. ↑  "Arabikumi", *CD-Facta*. Helsinki: WSOY, 1998. ISBN 951-0-23152-5.
Heikki Halmesmäki.
**Heikki Halmesmäki** (ent. *Halminen*; 6. lokakuuta 1891 Kiikoinen – 3. toukokuuta 1959 Oulu) oli suomalainen teologi ja rovasti (1948).

Halmesmäki syntyi maanviljelijäperheeseen Kiikoisissa, suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1910 Turun klassillisessa lyseossa ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi Porvoossa 4. kesäkuuta 1914, ja pastoraalitutkinnon hän suoritti vuonna 1921. Hän toimi Viitasaaren seurakunnan ylimääräisenä pappina ja kappalaisena 1914–1957, minkä jälkeen hän siirtyi Pelkosenniemen kirkkoherraksi.

Halmesmäki osallistui Suomen sisällissotaan ja oli aktiivisesti mukana suojeluskuntatoiminnassa. Hän toimi päätoimittajana sanomalehdessä *Sisä-Suomi* vuosina 1929–1930, sekä kustantajana ja toimittajana lehdessä *Viitasaaren Seutu* vuosina 1933–1944. Hän pakinoi lehdessä nimimerkillä "Pihkurin Pekka". Halmesmäki oli Viitasaaren Rauhanyhdistyksen perustajajäsen ja toimi myös Viitasaaren rotaryklubin presidenttinä vuosina 1954–1955.

Halmesmäen ensimmäinen puoliso (1915–1946) oli Aino Eeva Ihanne (o.s. Kalima) ja toinen puoliso (1947–) Aili Maria (o.s. Strömberg). Hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta viisi lasta ja toisesta yksi.

Lähteet
-------

* Viitasaaren rotaryklubi
* Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntien ja papiston matrikkeli (1953), s. 257.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Lestadiolaisuus ja politiikka (Arkistoitu sivu) *Lestadiolaisuus.info*.  Arkistoitu 7.2.2005. Viitattu 12.12.2014.
2. ↑  Häkli, Esko: Luettelo Porvoon-Tampereen hiippakunnan pastoraalitutkielmista 1870–1960 (s. 112) *Miscellanea bibliographica VIII*.  1962. Viitattu 12.12.2014.
**Harley Norman Hotchkiss** (12. heinäkuuta 1927 Tillsonburg, Ontario, Kanada – 22. kesäkuuta 2011 Calgary, Alberta, Kanada) oli kanadalainen geologi, liikemies ja jääkiekkovaikuttaja.

Elämäkerta
----------

Hotchkiss syntyi Tillsonburgissa vuonna 1927. Hän palveli toisessa maailmansodassa vuodet 1944–1945 ja suoritti geologiasta alemman korkeakoulututkinnon Michiganin osavaltionyliopistosta vuonna 1951. Valmistuttuaan hän aloitti geologina Canadian Superior Energyllä. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Canadian Imperial Bank of Commercen maaöljy- ja -kaasuosastolle. Hotchkiss oli Alcon Petroleuminin johtaja vuodet 1959–1967. Hän myi Alconin vuonna 1967 ja toimi sen jälkeen itsenäisenä sijoittajana.

Hotchkiss oli mukana tuomassa NHL-joukkueen Calgaryyn. Hän kuului kuuden sijoittajan ryhmään, joka osti Atlanta Flamesin ja siirsi sen Calgaryyn. Hotchkiss oli vaikuttamassa Scotiabank Saddledomen rakentamiseen Calgaryyn. Jäähallista tuli Calgary Flamesin kotiareena ja siellä pelattiin myös jääkiekkoa olympialaisissa 1988. Hotchkissin aikana Flames onnistui voittamaan vuonna 1989 NHL:n mestaruuden, Stanley Cupin.

Hotchkiss oli aktiivisesti mukana myös hyväntekeväisyydessä ja vapaaehtoistyössä, erityisesti terveydenhuollon saralla. Vuosina 1994–1997 hän johti rahankeräysprojektia, joka keräsi 50 miljoonaa dollaria Calgaryn alueen terveydenhuoltoon liittyviin hankkeisiin. Hotchkiss lahjoitti itse 15 miljoonaa dollaria Calgaryn yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan aivoinstituutille, joka nimettiin Hotchkiss Brain Instituteksi.

Hotchkiss sai urastaan useita arvonimiä. Hänestä tuli vuonna 1997 Order of Canadan *officer*, ja seuraavana vuonna hän sai Alberta Order of Excellencen. Lisäksi hän on saanut Calgaryn yliopistolta ja Minnesotan osavaltionyliopistolta kunniatohtorin arvonimet, ja hänet on valittu Canadian Petroleum Hall of Fameen työstään öljyteollisuuden aprissa. Vuonna 2006 Hotchkiss valittiin Hockey Hall of Fameen. Hän kuoli kesäkuussa 2011 taisteltuaan eturauhasen syöpää vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harley Norman Hotchkiss Alberta Order of Excellence.  Arkistoitu 13.8.2011. Viitattu 23.6.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Harley N. Hotchkiss Canadian Petroleum Hall of Fame. Viitattu 23.6.2011. (englanniksi)
3. ↑  Pitts, Gordon & Duhatschek, Eric: Harley N. Hotchkiss (s. 2) *Globe and Mail*.  22.6.2011. Toronto:  The Globe and Mail Inc. Viitattu 23.6.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. 1 2  Former Flames part-owner Hotchkiss passes away *NHL.com*.  22.6.2011. National Hockey League. Viitattu 23.6.2011. (englanniksi)
5. ↑  Harley Hotchkiss *Legends of Hockey*. Hockey Hall of Fame and Museum. Viitattu 23.6.2011. (englanniksi)
6. ↑  Harley Hotchkiss was a community builder *Calgary Herald*.  23.6.2011. Postmedia Network Inc. Viitattu 23.6.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Harland David Sanders** (paremmin tunnettu nimellä **Colonel Sanders**, "*Eversti Sanders*"; 9. syyskuuta 1890 – 16. joulukuuta 1980) oli yhdysvaltalainen ravintoloitsija ja liikemies, joka perusti Kentucky Fried Chicken -pikaruokalaketjun. Hänen kuvaansa käytetään laajalti yhtiön logossa ja mainonnassa.

Elämäkerta
----------

Harland David Sanders syntyi Henryvillessä Indianassa vuonna 1890. Kun Harland oli 6-vuotias, hänen isänsä kuoli. Koska hänen äitinsä kävi töissä, Harland laittoi usein perheelle ruokaa. Hän lopetti koulunsa seitsemännellä luokalla. Teini-ikäisenä hän työskenteli monilla eri aloilla, kuten palomiehenä, ratatyöläisenä ja maanviljelijänä ja värväytyi alokkaaksi armeijaan vuonna 1906 suorittaen palveluksensa Kuubassa.

1930-luvulla Sanders aloitti North Corbinissa Kentuckyssä omistamansa huoltoaseman yhteyteen oman ravintolan, joka tarjosi paistettua kanaa. Ravintolassa poikkesi paljon etelään suuntaavia matkalaisia, mikä kasvatti ravintolan suosiota siinä määrin, että Sanders muutti ravintolan lähellä sijaitsevan motellin tiloihin. Näin hän pystyi tarjoamaan 142 istumapaikkaa ja toimimaan itse edelleen kokkina. Seuraavien vuosien aikana Sanders paranteli reseptiään, joka tunnetaan nykyisin *Original*-reseptinä KFC-ravintoloissa. Hän myös siirtyi käyttämään 
painekattilaa upporasvassa paistamisen sijaan, mikä nopeutti valmistamista huomattavasti.

Vuonna 1935 suuren suosion johdosta Kentuckyn kuvernööri antoi Harland Sandersille arvonimen *Kentucky Colonel*, mitä Sanders ryhtyi käyttämään kutsumanimenään.

1950-luvulla Sanders myi kiinteistönsä ja lähti kiertämään Yhdysvaltoja kaupatakseen reseptiään eri ravintoloille. Ehtona oli, että Sanders saa jokaisesta myydystä kanasta 5¢. Pian hän solmi franchising-sopimuksen Pete Harmanin kanssa, joka avasi ensimmäisen Kentucky Fried Chicken -nimeä kantavan ravintolan vuonna 1952 Utahiin.

1960-luvun alkuun mennessä yli 600 ravintolaa ympäri Yhdysvaltoja ja Kanadaa tarjosi Kentucky Fried Chickeniä. 1964 Sanders myi yrityksensä, joka sittemmin vaihtoi omistajaa kolme kertaa. Harland Sanders pysyi aina kuolemaansa asti Kentucky Fried Chickenin PR-henkilönä.

Harland David Sanders kuoli leukemiaan 90-vuotiaana 16. joulukuuta 1980. Sanders haudattiin puettuna julkisuudessa pitämäänsä valkoiseen pukuun ja solmukkeeseen. Hänen hautansa sijaitsee Louisvillessä Kentuckyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Chris Heasman: The tragic, real-life story of Colonel Sanders *Mashed.com*. Viitattu 28.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Colonel Harland Sanders *Biography*. Viitattu 28.1.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Christopher Klein: 8 Things You May Not Know About the Real Colonel Sanders *HISTORY*. Viitattu 28.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harland Sanders** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Artoces** oli Iberian (nykyisen Georgian) kuningas vuosina 78–63 eaa. Hänestä kerrotaan kolmatta Mithridateen sotaa käsittelevissä antiikin lähteissä (Appianus, *Bell. Mithr.* 103, 117; Dio Cassius 37.1-2; Eutropius 6.14 [Artaces]; Festus 16; Orosius 6.4.8) ja hänet on liitetty keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden nimiin **Artag** (georg. არტაგ) tai **Arik** (georg. არიკ).

Georgialaisen historiallisen perinteen mukaan hän oli Artašesiani-dynastian kuningas Aršak I:n poika ja seuraaja. Keskiaikainen georgialainen kertomus hänen valtakaudestaan on lyhyt ja keskittyy hänen valtakuntansa tuhoon iranilaisten käsissä, kun taas ajallisesti läheisemmät klassiset lähteet sisältävät yksityiskohtaisen kuvauksen hänen sodastaan Roomaa vastaan Mithridates VI:n ja Tigranes II:n puolella.

Artag huolestui Rooman miehityksestä viereisessä Albanian valtakunnassa ja lupasi roomalaisille rauhaa ja ystävyyttä. Roomalainen komentaja Pompeius sai kuitenkin tietää hänen varustautuvan salaa sotaan hyökätäkseen roomalaisia vastaan heidän marssiessaan Kaukasuksen solien läpi. Pompeius hyökkäsi maaliskuussa 65 eaa. Iberian linnoituksiin Harmozicassa ja Seusamorassa ennen lähtöään Mithridateen perään. Artag yllättyi hyökkäyksestä, poltti nopeasti Kura-joen ylittävän sillan ja vetäytyi syvemmälle metsien peittämään valtakuntaansa. Pompeius miehitti linnoitukset ja ylitti joen, mutta Iberian armeija taisteli raivokkaasti häntä vastaan. Lopulta roomalaiset kuitenkin saavuttivat voiton: kun Artag näki Pompeiuksen ylittävän myös Pelorus-joen hän antautui ja lähetti lapsensa panttivangeiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Toumanoff, Cyril: Chronology of the Early Kings of Iberia.  *Traditio*, 1969, nro 25, s. 11.
2. ↑  Rapp, Stephen H.: *Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts*, s. 282–283. Peeters Bvba, 2003. ISBN 90-429-1318-5.
3. ↑  Roman History by Cassius Dio, Book XXXVII  1917. Loeb Classical Library, Vol. V.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Aršak I** | **Iberian kuningas**78 eaa.–63 eaa. | Seuraaja:**Parnavaz II** |
**Arta** on kaupunki ja Artan alueen hallinnollinen keskus Djiboutissa. Se sijaitsee Ougoulvuorilla 40 kilometriä Djiboutin kaupungista länteen. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Artassa oli 13 300 asukasta.

Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1946 rakennetusta ulkomaisten yritysten asuinalueesta. Viileän ja kuivan ilmastonsa ansiosta siitä tuli ranskalaisten sotilaiden ja Djiboutin eliitin suosima lomanvietto- ja asuinpaikka. Myöhemmin sinne on rakennettu asuntoja myös vähävaraisille. Artasta tuli hallintoalueen keskus vuonna 2002.

Kaupungin ohi kulkee maantie RN1, josta haarautuu RN4 Artaan. Paikallisia elinkeinoja ovat kaupankäynti, liikenne, karjanhoito, kalastus ja matkailu. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo, sairaala, kulttuurikeskus ja hotelleja. Artassa toimii hotelli- ja ravintolakoulu sekä geofysiikan observatorio.

Matkailijoita houkuttelevat Tadjouranlahden hiekkarannat ja koralliriutat sekä alueen vaihtelevan luonnon tarjoamat retkeilymahdollisuudet.

Lähteet
-------

1. ↑  Djibouti *City Population*. Viitattu 16.5.2023.
2. 1 2  Alwan, Daoud A. & Mibrathu, Yohanis: *Historical Dictionary of Djibouti*, s. 12. Lanham: Scarecrow Press, 2000. ISBN 0-8108-3873-7.
3. 1 2 3  Schéma Directeur d’Aménagement et d’Urbanisme d’Arta *IGAD Land Governance Portal*. Viitattu 16.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arta (Djibouti)** Wikimedia Commonsissa
Portugalilainen hiekkalinna.
**Hiekkalinna** on hiekasta ja vedestä yleensä hiekkarannalle rakennettu hiekkaveistos, joka on nimensä mukaisesti linnan muotoinen. Hiekkalinnoja rakennetaan usein huvin tai taiteen vuoksi, mutta niiden rakentamisessa voidaan myös kilpailla.

Rakentaminen
------------

Hiekkalinnan rakentaminen hiekkarannalla aloitetaan keräämällä vettä ja kosteuttamalla sillä hiekka, jotta siitä tulee kiinteää. Sitten hiekka voidaan laittaa tiiviisti ämpäreihin, joista se kumotaan rannalle torneiksi. Seiniin tehdään ovia ja ikkunoita lapiolla, ja linnan ympärille voidaan kaivaa vallihauta. Lopuksi linna voidaan koristella esimerkiksi kivin ja kankain.

Hiekan rakenne ja koossapysyminen
---------------------------------

Hiekkalinna pysyy koossa, koska vesi muodostaa hiekanjyvien välille pieniä siltoja ja veden pintajännitys pitää hiekanjyvät yhdessä. Kun veden määrä ylittää 1 % hiekan määrästä, vesi alkaa kerääntyä yhteen, minkä seurauksena hiekka ei enää merkittävästi kiinteydy. Kun veden määrä ylittää 10 %, hiekka voi alkaa valua. Veden osuus voi olla väliltä 1–20%, jotta hiekka pysyy koossa. Hiekan ja veden ihanteellinen suhde on 8:1.

Kilpailuja ja näyttelyitä
-------------------------

Lappeenrannassa rakennetaan vuosittain Lappeenrannan Hiekkalinna, joka on Pohjolan kookkain lajissaan. Sitä ei kuitenkaan tehdä pelkästään hiekasta ja vedestä, vaan linnaa lujitetaan erityisellä liima-aineella. Australian Frankstonissa järjestetään vuosittainen hiekkaveistosnäyttely. Floridan Fort Myers Beachissa järjestetään vuosittainen hiekkaveistosten maailmanmestaruuskilpailu.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteishyvän toimitus: Hiekkalinnan rakentaminen Yhteishyvä. Viitattu 16.7.2012.  [vanhentunut linkki]
2. ↑  McCallum, B. James & Smith, Stuart M.: Science Of Sand Castles (Internet Archive)  2007. Null Hypothesis. Viitattu 16.7.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Smith, Chris: Science of Sandcastles  17.2.2008. The Naked Scientist. Viitattu 15.1.2017. (englanniksi)
4. ↑  Bournemouth to Plymouth BBC. Viitattu 16.7.2012. (englanniksi)
5. ↑  Hiekkalinna Lappeenranta 2012  2012. Hiekkalinna Lappeenranta 2012. Viitattu 16.7.2012 [vanhentunut linkki].
6. ↑  Kivimäki, Petri: Suomen suurin hiekkalinna avautui Lappeenrannassa *Yle.fi*.  3.–4.6.2012. Yleisradio. Viitattu 12.7.2014.
7. ↑  Sand Sculpting Australia – Frankston Waterfront  2012. AustralianExplorer.com. Viitattu 16.7.2012. (englanniksi)
8. ↑  World Championship of Sand Sculpting www.worldchampionshipofsandsculpting.com. Viitattu 16.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiekkalinna**.
* Volk, Willy: The World’s Tallest Sandcastle and Other Sandsculpture Marvels  11.6.2007. Gadling.com. Viitattu 16.7.2012. (englanniksi)
**Kreikka** osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen, Lontoossa, Isossa-Britanniassa vuonna 2007 järjestettyyn **Eurovision tanssikilpailuun**, jossa maa sijoittui sijalle 13. Kreikkaa edustivat tuolloin Ouranía Kollioú ja Spýros Pavlídis.

Kreikka oli vuoden 2007 kilpailun 13. pistemäärällä 31. Kreikalle pisteitä antoivat seuraavat maat: Iso-Britannia (5), Saksa (5), Itävalta (4), Liettua (4), Venäjä (4), Portugali (2), Puola (2), Sveitsi (2), Alankomaat (1), Ruotsi (1) ja Tanska (1). Vuoden 2008 kilpailussa, Britannian Glasgow'ssa, Kreikka oli 7. pistemäärällä 72. Tuolloin maata edustivat Iásonas Rodítis ja Tonja Kosovich.

Sijoitukset
-----------

| Vuosi | Sijoitus | Tanssijat | Tanssilajit |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | 13. | Ouranía Kollioú & Spýros Pavlídis | jive ja sirtaki |
| 2008 | 7. | Iásonas Rodítis & Tonja Kosovich (Tónia Kósovits) | latinalainen tanssi |

Lähteet
-------

1. ↑  Eurotanssien voittajapari uskoo pärjänneensä aitoudella  2.9.2007. Yleisradio. Viitattu 7.2.2009.
2. ↑  Participants: Spyros PAVLIDIS & Rania KOLIOU Eurovision Dance Contest. Viitattu 7.2.2009. (englanniksi)
3. ↑  Results  1.9.2007. Eurovision Dance Contest. Viitattu 7.9.2007. (englanniksi)
4. ↑  2008: Jason Roditis & Tonia Kosovich EBU.  Arkistoitu 12.9.2008. Viitattu 7.2.2009. (englanniksi)
5. ↑  Scoreboard: Eurovision Dance Contest 2008 EBU.  Arkistoitu 14.8.2009. Viitattu 7.2.2009. (englanniksi)

Eurovision tanssikilpailuun osallistuneet maat
**Alankomaat Alankomaat** 2 · **Azerbaidžan Azerbaidžan** 1 · Espanja Espanja 1 · **Irlanti Irlanti** 2 · **Yhdistynyt kuningaskunta Iso-Britannia** 2 · **Itävalta Itävalta** 2 · **Kreikka Kreikka** 2 · **Liettua Liettua** 2 · **Portugali Portugali** 2 · **Puola Puola** 2 • · **Ruotsi Ruotsi** 2 · Saksa Saksa 1 · **Suomi Suomi** 2 • · Sveitsi Sveitsi 1 · **Tanska Tanska** 2 · **Ukraina Ukraina** 2 · **Venäjä Venäjä** 2

Luku kertoo maan osallistumiskertojen määrän. **Lihavoidut** maat ovat edelleen mukana kilpailussa. Pisteellä • merkityt maat ovat voittaneet kilpailun.
Näkymä Riiassa kohti Riian radio- ja televisiotornia.
**Riian radio- ja televisiotorni** (latv. *Rīgas radio un televīzijas tornis*) on 368,5 metriä korkea torni Riiassa Latviassa. Se on Euroopan unionin korkein ilman tukea pystyssä pysyvä rakennus ja Euroopan kolmanneksi korkein rakennus (Ostankinon televisiotornin ja Kiovan televisiotornin jälkeen).

Torni rakennettiin vuosien 1979 ja 1986 välissä. 97 metrin korkeudessa sijaitsee näköalatasanne, josta näkee suurimman osan kaupungista. Torni on rakennettu Zaķusalan saarelle, joka sijaitsee keskellä Väinäjokea. Tornin on sanottu kestävän kovatkin tuulet ilman havaittavaa tärinää. Tornissa on kaksi hissiä ja yhdet portaat.

Torni aloitti lähetyksensä vuonna 1986.

Lähteet
-------

1. ↑  Riga TV Tower rigaoutthere.com. Viitattu 27.12.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riian radio- ja televisiotorni** Wikimedia Commonsissa

* TV-tornin kotisivut
* TV-torni structurae.de -sivustolla
**Erkki Heino** (14. kesäkuuta 1904 Helsinki – 9. kesäkuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja radio- ja yleisradiotoiminnan kehittäjä Posti- ja lennätinhallituksessa.

Henkilöhistoria
---------------

Erkki Heinon vanhemmat olivat esittelijäneuvos Iivar Oskar Heino ja Gerda Sofia Roschier ja puoliso vuodesta 1934 Aune Laura Aaltonen. Heino tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1925 ja valmistui sähkötekniikan alan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1932, kansainvälisen radiosähköttäjätutkinnon hän suoritti 1928. Heino toimi *Helsingin Sanomien* radiosähköttäjänä ja toimittajana 1921–1932 ja laivoissa radiosähköttäjänä 1923 ja 1928. Hän oli Helsingin radioaseman vt. hoitaja 1930–1933 ja vakinainen 1933–1937, Helsingin lentokoneviestiaseman päällikkönä hän toimi 1936–1939. Posti- ja lennätinhallituksessa Heino oli yli-insinööri, radiokonttorin päällikkö ja toimistopäällikkö 1938–1961. Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ilmailuviestijaoston päällikkönä Heino toimi vuodesta 1939. Hän oli radiosähköttäjäkurssien opettaja 1938–1950, opetti Helsingin teknillisessä koulussa 1939–1940 ja oli Sotevan radiotekniikan asiantuntija vuodesta 1947. Heino oli perustamassa useita radioalan yrityksiä ja hänellä oli kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä, kuten Radioinsinöörien seuran puheenjohtajuus 1940–1942. Sotilasarvoltaan sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistunut Heino oli insinöörikapteeni (1941), jatkosodassa hän oli Viestiosasto II:n toimistopäällikkö.

Julkaisuja
----------

* *Merikapteenin radiokirja*, 1946

Lähteet
-------

1. 1 2  Fraser, Ole (toim.): *Suomen Sähköinsinööriliitto r.y. Matrikkeli. Finlands Elektroingenjörsförbund r.f. Matrikel 1926–1951*, s. 87–88. Helsinki: Suomen Sähköinsinööriliitto, 1951.
2. 1 2  Kuolleita. Johtaja, dipl. ins. Erkki Heino. *Helsingin Sanomat*, 10.6.1964, s. 11.
**Elizabeth Ann "Liz" Carr** (s. 1972 Port Sunlight, Merseyside, Englanti) on brittiläinen näyttelijä ja vammaisaktivisti. Carr suoritti lakiopintoja Nottinghamin yliopistossa. Hän sairastaa synnynnäistä nivelten koukistumatautia artrogrypoosia (AMC), minkä vuoksi liikkuminen on mahdollista vain pyörätuolilla. 

Carrin elämä muuttui, kun hän päätyi vuonna 2001 yhteisöteatteriin Liverpoolissa ja liittyi vuonna 2005 koomikkoryhmään. Hän on esiintynyt performanssitaiteilijana ja myös televisiossa Sky TV:llä. Vanhemmat ovat tukeneet hänen esiintymistään.

Carrilla on Clarissa Mullery -nimisen tutkijan rooli tv-sarjassa *Hiljainen todistaja*. Hän on myös vieraillut yhdysvaltalaisessa tieteissarjassa *The OA*, jossa hän esittää tohtori Marlow Rhodesia.

Lähteet
-------

1. ↑  Keith Perry, David Raven: Merseyside actress attacked by man armed with SCISSORS *Liverpool Echo*.  16.8.2017. Viitattu 23.4.2019.
2. ↑  Time to stand up and be counted *Nottingham University*.  28.6.2013.  Arkistoitu 28.6.2013. Viitattu 23.4.2019 (englanniksi).
3. ↑  Neela Debnath: The OA season 2 cast: Who is Liz Carr? Who plays Dr. Marlow Rhodes? *Express*.  23.3.2019. Viitattu 23.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**Maine** (saks. *Ruhm*) on saksalaisen Daniel Kehlmannin proosateos, joka ilmestyi suomeksi Tammen kustantamana maaliskuussa 2011. Sen on suomentanut Ilona Nykyri. 

Saksalaisen kirjallisuuden tähdeksi sanottu Kehlmann nousi julkisuuteen teoksellaan *Maailman mittaajat*. Toisena suomennetun teoksen *Maine* hän on kirjoittanut romaanimaisen kertomuskokoelman muotoon, joissa kussakin on eri päähenkilö mutta joita yhdistävistä tekijöistä muodostuu kaari. Kertomusten teemana on identiteetin ongelma, ja niissä esiintyvät samat henkilöt kaleidoskooppimaisesti eri näkökulmista nähtyinä. Sinänsä vakavia asioita kuvatessaan Kehlmann käyttää pehmentäjinä huumorin ja ironian keinoja. Kehlmann tutkii informaatioteknologian ja ihmisen "aidon" elämän törmäyksiä, Hamletin kysymystä, ollako vai eikö olla, ja vastaus on että ihminen sekä on että ei ole, kun on kyse nettitodellisuudesta.

Tarinoiden päähenkilöt vaihtuvat. Ensimmäisessä mies saa kännykkänumerokseen näyttelijän numeron ja kyllästyy selittämään, ettei ole kyseinen henkilö. Toisen tarinan päähenkilö on tuo näyttelijä. Kaikkia tarinoita yhdistävänä tekijän on muun muassa se, että heillä on ihmissuhdeongelmia ja ongelmia oman minänsä kanssa. Tekstistä saa kuvan, että se on syntynyt vaivattomasti, mutta tarkastellessaan tekstiä lähemmin kriitikko Raija Hakala löytää kuitenkin perfektionistin. Otto Lappalainen taas huomaa tarinoissa eteläamerikkalaista maagista realismia.

*Maine* on ollut Saksassa Der Spiegelin ja Focusin listoilla ykkösenä ja oli Spiegelin koko vuoden 2009 bestsellerlistalla kymmenentenä.

Isabel Kleefeld on ohjannut kirjasta elokuvan *Ruhm*, jonka ensi-ilta oli teattereissa syksyllä 2011. Elokuvaa ei ole esitetty Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2  Raija Hakala, Kuka minä? Pohjolan Sanomat 17.3.2011, viitattu 1.6.2011
2. ↑  Kirsi Piha, Kirjattua, Osaksi tarinaa, Nykypäivä 1.4.2011
3. ↑  Daniel Kehlmann: Maine Tammi.fi.  Arkistoitu 18.10.2011. Viitattu 28.5.2011.
4. ↑  Hannu Waarala, Daniel Kehlmann, Maine[vanhentunut linkki], viitattu 1.6.2011
5. 1 2  Otto Lappalainen, Langattomat yhteydet solmussa[vanhentunut linkki], Parnasso 13.4.2011, viitattu 1.6.2011
6. ↑  "Ruhm": Kehlmann an Spitze der deutschen Bestsellerlisten  23.1.2009. Die Presse.com. Viitattu 28.5.2011.
7. ↑  Jahresbestsellerliste 2009 von *Der Spiegel* Buchreport.de.  Arkistoitu 12.1.2014. Viitattu 28.5.2011.
8. ↑  (saksaksi)Filmstiftung.de
9. ↑  Ruhm, Hanniwall.de[vanhentunut linkki] (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjan esittely Tammen sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Infanta Isabel** oli Espanjan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Velasco-luokka*
Alus tilattiin laivastontelakalta Cadizista, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1895 ja se valmistui joko vuonna 1888 tai 1889.

Palvelus
--------

Alus modernisoitiin vuonna 1911 ja vuonna 1921 aluksen aseistuksena oli yksi 66 millimetrin ja kymmenen 57 millimetrin tykkiä. Samalla aluksen miehistötarve nousi 194 henkeen. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1927.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Infanta Isabel

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002 s. 383

*Velasco*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Velasco* - *Gravina* - *Infanta Isabel* - *Isabel II* - *Cristóbal Colón* - *Don Juan de Austria* - *Don Antonio de Ulloa* - *Conde de Venadito* |
| Edeltäjä: Aragón-luokka – Seuraaja: Isla de Luzón -luokka |
**Inez Bertha Regina Schreck** (7. helmikuuta 1870 Pälkäne – 13. maaliskuuta 1947) oli suomalainen englanninkielen opettaja, kielenkääntäjä ja sanakirjojen tekijä.

Inez Schreckin vanhemmat olivat kruununvouti, kapteeni Karl Fredrik Wilhelm Schreck (1826–1882) ja Elise Ladau. Schreckin isä osti vuonna 1859 Pälkäneen Laitikkalasta Joensuun kartanon. Karl Fredrik Wilhelm Schreck osallistui sotilasurallaan Krimin sotaan ja Puolan kapinan kukistamiseen ja hän siirtyi sotilasuran ja yliopisto-opintojen jälkeen kruununvoudiksi.

Inez Schreck valmistui Tampereen teollisuuskoulusta 1890 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon 1905 ja englanninkielen tutkinnon 1907. Schreck opiskeli saksaa Itämeren maissa 1902 sekä englantia Lontoossa 1903–1904 ja 1907 sekä Oxfordissa ja Lontoossa 1908–1909.

Schreck oli kielenkääntäjänä Tampereen kaupungin raastuvanoikeudessa ja maistraatissa 1894–1903. Hän oli Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa englanninkielen opettajana 1910–1929 ja tuntiopettajana 1929–1933. Schreck oli myös kunnallisena ammattientarkastajana Helsingissä vuodesta 1919 alkaen. Hän jäi eläkkeelle 1937.

Inez Schreckin veli oli arkkitehti Georg Schreck.

Julkaisuja
----------

* *Englantilais-suomalainen sanakirja – English-Finnish dictionary*. WSOY 1928

Suomennoksia
------------

* J. A. Afzelius : *Englantilainen kauppakirjeenvaihto: kauppakouluja ja itseoppimista varten* ; viidennestä painoksesta suomentanut Inez Schreck. WSOY 1914

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Geni.com : Inez Bertha Regina Schreck
2. 1 2  Kulttuurihistoriaa Pälkäneen puistohautausmaalla : Tiet kaikki yhtyy täällä, Sydän-Hämeen Lehti 12.8.2016
**Hispania ulterior** (lat. *Provincia Hispania ulterior*) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Hispaniassa nykyisen Etelä-Espanjan alueella.

Maantiede
---------

Hispania ulteriorin provinssi eli "Kaukaisempi Hispania" sijaitsi alun perin Hispanian eli Iberian (Pyreneiden) niemimaan eteläosissa, ja käsitti suunnilleen nykyisen Andalusian alueen. Sen koillispuolella nykyisen Koillis- ja Itä-Espanjan alueella sijaitsi Hispania citeriorin provinssi eli "Läheisempi Hispania". Myöhemmässä vaiheessa provinssi käsitti koko Hispanian länsi- ja eteläosan, mukaan lukien nykyisen Portugalin alueen, siinä missä Hispania citerior käsitti itäosan. Provinssin hallinnollinen keskus oli Corduba.

Historia
--------

Hispania tuli roomalaisten valtaan toisen puunilaissodan myötä. Hispania ulteriorin provinssi perustettiin vuonna 197 eaa. samaan aikaan Hispania citeriorin provinssin kanssa. Ne olivat Rooman ensimmäiset provinssit, jotka perustettiin kauemmaksi Italiasta, mikä on merkittävä vaihe Rooman kehittymisessä alueellisesta tekijästä välimerelliseksi imperiumiksi.

Karthagolaisvallan vaihtuminen alueella roomalaisvallaksi sai aikaan paljon kapinoita paikallisen iberialaisen väestön keskuudessa. Ajan kuluessa provinssin alue laajeni, ja lopulta Rooma sai koko Hispanian alueen valtaansa Augustuksen aikana 20-luvulla eaa. Hispania ulteriorin provinssi lakkautettiin viimeistään vuoteen 27 eaa. mennessä, jolloin se oli jaettuna kahdeksi provinssiksi. Nämä olivat Hispania Baetica, joka käsitti suurin piirtein alkuperäisen Hispania ulteriorin alueen, sekä Hispania Lusitania.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

| Rooman valtakunta | Länsi-Rooma | Nykyinenalue tai valtio |
| --- | --- | --- |
| Tasavallan ja keisarikauden provinssitn. vuoteen 293 saakka | Myöhäisroomalaiset provinssit |
| n. vuosina 293–395 | n. vuodesta 395 |
| Hispania ulterior197–27 eaa. | Hispania Baetica | Baetica | Baetica | (Andalusia) |
| Hispania Lusitania | Lusitania | Lusitania | (Portugali) |
| Hispania citerior197–27 eaa. | Hispania Tarraconensis | Tarraconensis | Tarraconensis | (Espanja pohjoinen) |
| Insulae Baleares | (Baleaarit) |
| Carthaginensis | Carthaginensis | (Espanja kaakkoinen) |
| Gallaecia | Gallaecia | (Galicia) |
| Selitykset: 1. ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.
2. ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.

 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Adkins, Lesley & Adkins, Roy A.: *Handbook to Life in Ancient Rome*, s. 113–115, 124. Updated Edition. Facts on File Library of World History. Infobase Publishing, 2004. ISBN 978-0-8160-5026-0.
2. 1 2 3 4 5  Erskine, Andrew: *A Companion to Ancient History*, s. 329. Blackwell Companions to the Ancient World, nide 199. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 9781118581537. Teoksen verkkoversio.
**Maile Flanagan** (s. 19. toukokuuta 1965 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu näyttelijä ja koomikko, joka tunnetaan erityisesti Yhdysvalloissa englanniksi dubatusta japanilaisesta animesarjasta *Naruto*. Hän oli vuonna 2007 Naruto Uzumakin roolista ehdokkaana American Anime -palkinnon saajaksi.

Elämäkerta
----------

Flanaganin isä työskenteli vakojaana Yhdysvaltain armeijalle, ja isän töiden vuoksi perhe muutti Flanaganin ollessa 4,5-vuotias Bangkokiin, Thaimaahan. Hän oli 10-vuotias kun perhe muutti Saksaan, jossa he asuivat Nürnbergissä ja Münchenissä. Flanagan valmistui Münchenin amerikkalaisesta high schoolista vuonna 1983 ja muutti sen jälkeen takaisin Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli Bostonin collegessa.

Flanagan on kertonut julkisesti olevansa lesbo, ja hän on naimisissa Lesa Hammettin kanssa.

### Näyttelijänä

Valmistuttuaan collegesta vuonna 1987 hän muutti Washingtonin kautta Minneapolisiin, jossa Flanagan liittyi komediaseurueeseen Every Mother's Nightmare. Ryhmään kuului muun muassa Wayne Wilderson, Tom McCarthy, Andrea Beutner, Peter Civetta ja Nancy Walls. Samalla hän esiintyi teatterissa ja stand up koomikkona.

Vuonna 1996 Flanagan muutti Los Angelesiin, jossa hän jatkoi teatterissa näyttelemistä. Kaksi vuotta myöhemmin Flanagan teki ensimmäiset esiintymisensä televisiossa, kun hänellä oli vieraileva rooli sketsisarjassa *MADtv* ja cameorooli elokuvassa *Overnight Delivery*. Samana vuonna Flanagan teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioon MiB – Men in Black. Sittemmin 2000-luvulta lähtien hän on tehnyt äänirooleja näytelmäroolien ohella animaatoihin ja mainoksiin. Flanagan sai ensimmäisen pääroolin animaatiosarjasta Vekarat vuonna 2003 ja oli ehdokkaana vuonna 2005 Annie-palkinnon voittajaksi parhaasta ääniroolista animaatiosarjassa. Samaisesta ääniroolista hänet palkittiin vuotta myöhemmin Daytime Emmylla. Samoihin aikoihin Flanagan aloitti Naruto-sarjan päähahmon Naruto Uzumakin dubbaamisen englanniksi, jonka myötä hän on toiminut hahmon roolissa niin elokuvissa, kuin videopeleissä. Flanagan on vieraillut myös televisiosarjoissa *Täydelliset naiset*, *Teho-osasto*, *Greyn anatomia* ja *Reno 911!*. Vuonna 2008 hän oli käsikirjoittamassa ja tuottamassa näyttelemässään komediasarjassa *3Way*.

Lähteet
-------

1. ↑  Shauna Swartz: A Woman of Many Voices: Maile Flanagan *AfterEllen.com*.  16.5.2006. Viitattu 27.1.2009. (englanniksi)
2. ↑  32nd Annual Annie Award Nominees and Winners (2004) *annieawards.org*.  2005. Viitattu 27.1.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Maile Flanagan Myspacessa (englanniksi)
* Maile Flanagan CrystalAcidsissa (englanniksi)
* Maile Flanagan Voice Chaserissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja

 |

 |
Yleiskuva Krookilan kotiseutukeskuksesta. Kuvassa tuulimylly ja rakennuksia.
Krookilan kesäteatteri 
**Inkoinen** on Raision kaupunginosa, joka rajoittuu Turun Pernoa vasten. Siellä toimii kaupungin jätevedenpuhdistamo, ja Naantalin pikatie sekä Turun ohikulkutie menevät sen läpi. Inkoisissa on pienteollisuutta ja pientaloasutusta. Museokohde Krookilan kotiseutukeskus sijaitsee Inkoisissa. Se on Turun rajan vieressä.

Yleistietoa
-----------

Inkoisen kaupunginosaan kuuluvat asuinalueet ovat Metsäaron asuinalue, Inkoisen pientaloalue ja Krookila.
Vuonna 2015 Inkoisessa asui 2132 asukasta, eli 8,7 prosenttia Raision väestöstä.

Inkoisen kaupunginosan läpi kulkee Pernontie etelä–pohjoissuunnassa, ja länsi–itäsuunnassa Upalingontie.

Inkoisen korkein kohta sijaitsee Pernontien varella Inkoisen kaupunginosan pohjoisissa osissa. Kohta on 39,4 metriä merenpinnan yläpuolella.

Palvelut
--------

Alueella on sesonkiaikana toimiva puutarhaliike ja grillikioski. 

Inkoisissa toimii yksi ala-aste Krookilan koulu, jossa toimii vuosiluokat 1–2, lisäksi Metsäaron päiväkoti.

Aivan alueen pohjoisosassa, Pernontien varrella sijaitsee leipomo-kahvila.

Asuinalueet
-----------

Metsäaron asuinalue on pientaloasutusta, mutta alueella on 10 kerrostaloa sekä pari rivitaloa. Päiväkodin vierustassa on leikkikenttä sekä pieni hiekkakenttä.

Krookila on yksi Inkoisen asuinalueista. Alue on pääosin rivitalovoittoista, mutta rivitaloalueen itäpuolella ja pienteollisuusalueen kaakkoispuolella on myös omakotitaloja.

Alueella on iso leikkikenttä ja sen vierustassa hiekkakenttä, joka on talvisin jäädytetty ja kentällä voi pelata esimerkiksi jääkiekkoa.

Inkoisen pientaloalue on yksi Inkoisen asuinalueista. Alue sijaitsee Metsäaron asuinalueen ja Krookilan välissä. Alue on pääasiassa omakotitalovoittoista, mutta alueella on myös jokunen rivitalo.

Upalinko on asumaton alue Raision että Turun rajamailla.

Lähteet
-------

* Kivikoski Ella, Oja Aulis et al: *Raision historia I*. Raision historiatoimikunta, 1960. (sid.).
* Mäntylä R. A.: *Raision historia II*. Raision historiatoimikunta, 1965. (sid.).
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Raision vaakunaRaision kaupunginosat

|  |  |
| --- | --- |
| Länsi-Raisio | Kaanaa · Tikanmaa · Paikkari · Nuorikkala · Pirilä |
| Keski-Raisio | Ihala · Vaisaari · Varppeenseutu · Kerttula · Somersoja · Inkoinen |
| Itä-Raisio | Kuloinen · Mahittula · Kuninkoja |
**Isänmaallinen liitto** (saks. *Vaterländische Union, VU*) on liberaali-konservatiivinen puolue ja toinen Liechtensteinin kahdesta suuresta puolueesta. Puolueella on 10 paikkaa 25-paikkaisilla maapäivillä.

Historia
--------

Puolue perustettiin vuonna 1918 kristillis-sosiaalisena *Liechtensteinin Kansanpuolueena* (*Liechtensteiner Volkspartei*). Vuonna 1936 se muodosti pienen ja voimakkaan kansallissosialistisen puolueen *Liechtensteiner Heimatdienstin* kanssa *Isänmaallisen liiton* (*Vaterländische Union*). Isänmaallinen liitto ja sitä edeltävä Kansanpuolue toimivat 1900-luvun alkupuolella Liechtensteinin poliittista ja sosiaalista reformia ajanavana puolueena. Puolue aluksi piti itseään työväenpuolueena, sittemmin demokraattisena kansan oikeistopuolueena. Puolue on ajanut sosiaalista tasa-arvoisuutta ja solidaarista yhteiskuntaa. 

Puolue on ollut vallassa vuosina absoluuttisena enemmistönä 1970–1974, 1978–1993 ja 1993–2001. Vuoden 2005 vaaleissa Isänmaallinen liitto sai 10 paikkaa ja rikkoi Edistyksellisen kansanpuolueen absoluuttisen enemmistön. Puoluetta viisipaikkaisessa hallituksessa edustavat varapääministeri Klaus Tschütscher ja ministeri Hugo Quaderer.

Tunnettuja poliitikkoja
-----------------------

* Alfred Hilbe, pääministerinä 18. maaliskuuta 1970 – 27. maaliskuuta 1974
* Hans Brunhart, pääministerinä 26. huhtikuuta 1978 – 26. toukokuuta 1993
* Mario Frick, pääministerinä 15. joulukuuta 1993 – 5. huhtikuuta 2001

Aiheesta muualla
----------------

* Isänmaallisen liiton kotisivut (saksaksi)
*Tämä artikkeli käsittelee tekstiselitystä. Glossa on myös latinankielinen termi kielelle. Glóssa on kylä Kreikassa.*
Latinankielisen käsikirjoituksen marginaaliin lisätyt Glosas Emilianenses -glossat ovat ensimmäisiä lauseita, jotka on kirjoitettu hispanialais-romaanisella espanjan kielen esimuodolla.
**Glossa** (lat. *glossa* = kieli) tarkoittaa filologiassa lyhyttä yksittäisen tekstikohdan tai sanan selitystä. Usein sillä tarkoitetaan kirjan tai käsikirjoituksen marginaaliin tai rivien väliin lisättyä huomautusta, joka selittää alkuperäisen tekstin jonkin sanan tai osan merkitystä.

Glossat saattoivat vaihdella yksinkertaisista marginaaliin lisätyistä huomautuksista tai sanan käännöksistä alkuperäisen tekstin rinnalla kulkevaan laajempaan käännökseen. Ne saattoivat myös sisältää viittauksia samanlaisiin tekstikohtiin muualla teoksessa. Kokoelma glossia muodostaa *glossaarion*, selittävän sanaluettelon. Glossien kokoaminen glossaarioiksi synnytti leksikografian, ja tällä tavoin kootut glossaariot olivat itse asiassa ensimmäisiä sanakirjoja. Nykyenglannissa termi *glossary* tarkoittaa sanastoa.

Keskiajalla glossa-menetelmää käytettiin skolioiden eli tietynlaisten kommenttien kirjoittamiseen. Glossat olivat keskiaikaisen teologian keskeinen väline. Usein tietyt raamatunkohdat yhdistettiin tiettyihin tunnettuihin glossiin, joita monet teologit pitivät lähes yhtä auktoritatiivisina kuin raamatunkohtaa itseään. Glossia käytettiin myös keskiajan oikeustieteessä: roomalaisen lain ja kanonisen lain glossat kehittyivät monissa kysymyksissä yleisesti hyväksytyiksi lähtökohdiksi (*sedes materiae*) lain tulkinnalle.

Aiheesta muualla
----------------

* Gigot, Francis: Scriptural Glosses *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gloss
**Ivar Vidrik Ivask** (17. joulukuuta 1927 Riika, Latvia – 23. syyskuuta 1992 Fountainstown, Irlanti) oli virolainen runoilija ja kirjallisuudentutkija.

Ivask pakeni Virosta 1944 Saksaan ja asui vuodesta 1949 Yhdysvalloissa ja vuodesta 1991 Irlannissa. Hän toimi nykykielten ja kirjallisuuden professorina Oklahoman yliopistossa. Hän kirjoitti lähinnä espanjankielisestä kirjallisuudesta.

Ivask oli 1967–1991 kansainvälisen kirjallisuuslehden World Literature Today (ent. Books Abroad) päätoimittaja ja johti kahta siihen liittyvää kirjallisuusohjelmaa, Neustadtin kirjallisuuspalkintoa (jaettu vuodesta 1970) ja Puterbaughin kirjallisuuskokousta.

Ivask on kertonut, että hänellä on suomalaiset sukujuuret. Hän vietti paljon aikaa Suomessa. Hänen puolisonsa oli latvialainen runoilija ja kääntäjä Astrid Ivask (1926–2015).

Ivaskin runoja on julkaistu suomeksi kokoelmassa *20 nykyvirolaista runoilijaa* (Tammi, 1969) ja myös Parnassossa. Ivaskin runoja on suomentanut Martti Rauhala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ivar ja Astride Ivask - kaksi Baltian pakolaista ja maailmankansalaista, joista tuli suuria Suomen ystäviä (Arkistoitu – Internet Archive), Kokkolanseudun Suomi-Viro-seura ry, viitattu 26.4.2012
2. ↑  Lituanus. Lithuanian Quarterly Journal of Arts and Sciences. Volume 32, No. 1, Spring 1986 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 26.4.2012
3. ↑  Mirusi dzejniece Astrīde Ivaska ir.lv 25. 3,2015, viitattu 14.11.2019 (latviaksi)
4. ↑  Lahden Kaupunginkirjasto (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 26.4.2012
5. ↑  Kuolleet, Helsingin Sanomat 26.4.2011 sivu C 8 Artikkelin verkkoversio (Archive.org)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Isänmaallinen Kansanpuolue** oli suomalainen 1930-luvun alussa toiminut kansallissosialistinen puolue, jota johti muurari Ernest Hedborg.

IKP:tä edelsi syksyllä 1931 muodostettu **Kansallisen Työväenpuolueen Keskusliitto**, jolla oli vuonna 1932 Helsingissä yksi osasto, johon kuului 126 jäsentä. IKP perustettiin 16. maaliskuuta 1932. Puolueen puheenjohtajaksi valittiin Vapaan Työväenliiton puheenjohtaja Hedborg ja puoluesihteeriksi Rafael Svinhufvud. IKP oli ensimmäinen Suomeen perustetuista lukuisista kansallissosialistisista puolueista, mutta sen suosio jäi vähäisemmäksi kuin esimerkiksi SKSL:n tai SKJ:n. IKP ei osallistunut vuoden 1933 eduskuntavaaleihin ja sen kokouksiin kerääntyi huomattavasti vähemmän ihmisiä kuin esimerkiksi SKJ:n vastaaviin. Maaliskuussa 1933 IKP:n vuosikokous päätti tukea IKL:ää, vaikka SKJ nähtiinkin puolueelle läheisemmäksi. Puolueen toiminta loppui myöhemmin samana vuonna.

IKP:n puolueohjelma julkaistiin 3. joulukuuta 1932 Helsingissä pidetyssä kokouksessa. Ohjelman kirjoittajat ottivat huomattavasti vaikutteita Saksan natsien ja Italian fasistien ohjelmista. IKP kannatti esimerkiksi vahvaa johtajuutta, ja se halusi lakkauttaa parlamentarismin. Tilalle puolue tarjosi vaaleilla valittavaa valtionjohtajaa, jolla olisi vahvat toimintaoikeudet. Puolue halusi suojella suomalaista rotua, ja se vaati "juutalaisten ja muiden turmiollisten vierasmaalaisten" maahanmuuton ja -tulon estämistä. IKP kannatti myös korporatistista työelämämallia. Puolue käytti tunnuksenaan hakaristein koristeltua lippua.

IKP vastusti propagandassaan sekä vasemmistoa että IKL:ää. Kumpikaan ei puolueen mielestä ajanut työläisten etuja. IKP vastusti myös vapaamuurareita. Entinen vapaamuurari, kirjailija Örnulf Tigerstedt, pääsi puolueen jäseneksi, mutta samalla korostettiin, ettei hän voinut nousta siinä johtavaan asemaan.

IKP:n sääntöjen mukaan puolue koostui keskus-, piiri- ja paikallisjärjestöistä. IKP:llä oli myös naisjärjestö sekä nuorisojärjestö, jota johti Jaakko Somersalo. Somersalon mielestä Benito Mussolini oli hyvä esikuva Suomenkin nuorisolle.

Lähteet
-------

* Talonen, Jouko: *Esikoislestadiolaisuus ja suomalainen yhteiskunta 1900-1944*. Helsinki: Suomen Kirkkohistoriallinen Seura, 1993. ISBN 951-9021-93-0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Ekberg, Henrik: *Führerns trogna följeslagare: Den finländska nazismen 1932–1944*, s. 48–51. Helsingfors: Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1.
2. ↑  Talonen 1993, s. 113.

Aiheesta muualla
----------------

* Puolueohjelma (1932) (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto)
Franca Rame 1956 *L'Espresso*-lehdessä
**Franca Rame** (18. kesäkuuta 1928 Parabiago, Lombardia, Italia – 29. toukokuuta 2013 Milano, Italia) oli italialainen näyttelijä ja vasemmistolainen naisasia-aktiivi. Hänet tunnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaneen Dario Fon työtoverina ja puolisona. 

Franca Rame oli teatterisuvusta, jonka juuret lasketaan jopa 1600-luvulle. Ramen ja Fon avioliitto solmittiin vuonna 1954. Heillä on poika Jacopo. 

Rame ja Fo perustivat 1958 oman teatteriryhmänsä. He toimivat poliittisten vankien perheitä avustavassa järjestössä 1960-luvulla. He hylkäsivät perinteisen tavan tehdä teatteria 1968 Ranskan opiskelijalevottomuuksien aikana. He perustivat Associazione Nuova Scenan, joka esitti farssin keinoin poliittista teatteria, myös television välityksellä.

Äärioikeisto oli uhannut pariskuntaa pommi-iskulla jo 1966. Vuonna 1973 Franca Rame kidnapattiin ja pahoinpideltiin sekä joukkoraiskattiin. Tekijöitä ei tavoitettu. Vuonna 1975 hän toteutti monologin *Lo Stupro* (Raiskaus), jossa purki kokemuksiaan. Monologi kesti julkisuudessa vuosikymmeniä.

Vuonna 2006 Franca Rame valittiin Italian senaattiin Italia dei Valori -puolueesta.

Lähteet
-------

1. ↑  John Francis Lane: Franca Rame Obituary *The Guardian*.  29.5.2013. Viitattu 4.6.2013. englanti
2. ↑  Jukka Petäjä: Italialaisten teatterilavojen radikaali.  *Helsingin Sanomat - Sunnuntai*, 2.6.2013, s. C 33. Helsinki:


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |