recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ekohydrologia** on monitieteellinen tieteenala, johon kuuluu veden kiertokulun ja ekosysteemin välinen vuorovaikutus. Se käsittää veden kiertokulun vaikutuksen ekosysteemeihin ja myös ekosysteemien vaikutuksen veden kiertokulkuun. 

Maaperän kosteuteen vaikuttaa paitsi sadannan määrä, myös maaperän koostumus. Hienorakeiset maalajit pidättää vettä enemmän kuin karkearakeinen maalajit. Näin ollen maaperä on sitä kosteampaa, mitä suurempi on sen hienorakeisten maalajien osuus ja se on sitä kuivempaa mitä suurempi on sen karkearakeisten maalajien osuus. Maaperän kosteus tietyllä alueella vaikuttaa siihen, millaisia ekosysteemejä alueelle syntyy, koska jotkut kasvilajit suosivat kosteaa maaperää ja jotkut kestävät enemmän kuivuutta. Ekosysteemien vesitalouteen vaikuttavat ekosysteemien keskellä tai lähellä sijaitsevat vesistöt.

Kasvit haihduttavat vettä ja tämä vaikuttaa veden kiertokulkuun. Kasvi sisältää aina vettä ja kasvia ympäröivä ilma on harvoin vesihöyryn kyllästämä. Näin ollen kasvi luovuttaa vettä usein ympäröivään ilmakehään.

Lähteet
-------

1. ↑  7 kysymystä maaperästä *Metsälehti*.  10.3.2017. Viitattu 18.8.2023. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kasvupaikkatyypin tunnistaminen *Metsänhoidonsuositukset*. Viitattu 18.8.2023.
3. ↑  Suotyypit Metsäverkko.  Arkistoitu 13.10.2023. Viitattu 18.8.2023.
4. ↑  Antero Pankakoski: "Haihdunta", *Puutarhurin kasvioppi*, s. 74. Edita, Opetushallitus, 1996. ISBN 951-37-1932-4.
Antiikin aikaiset pidot. Fresko noin vuodelta 475 eaa.
**Pidot** (m.kreik. συμπόσιον, *symposion*) on kirjallisuuden käsitteenä peräisin antiikin ajalta. Kuuluisaksi sen on tehnyt kreikkalaisen filosofin Platonin samanniminen dialogi *Pidot*, jossa kuvataan filosofista keskustelutilaisuutta eli *symposionia*: vapaat miehet kokoontuivat iltaisin syömään, juomaan ja pitämään puheita filosofisista aiheista. Dialogissa Platon esittää käsityksensä rakkaudesta. Pidot ovat aiheena myös monissa muissa antiikin kreikkalaisissa teoksissa.

Roomalaisessa kirjallisuudessa pidot esiintyvät muun muassa Petronius Arbiterin vain katkelmina säilyneen romaanin *Satyricon* laajassa säilyneessä kohtauksessa nimeltä *Trimalchion pidot*.

Katso myös
----------

* Viini antiikin Kreikassa

Pidot-lajityypin teoksia
------------------------

* Aristoteles: *Pidot*
* Athenaios: *Deipnosofistai* (Oppineiden pidot)
* Epikuros: *Pidot*
* Ksenofon: *Pidot*
* Lukianos: *Juomingit* eli *Lapithit*, parodia filosofien pidoista kertovista teoksista
* Petronius Arbiter: *Trimalchion pidot*
* Platon: *Pidot*
* Plutarkhos: *Pitopuheita* ja *Seitsemän viisaan pidot*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pidot**.
* Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Symposium *The Internet Encyclopedia of Philosophy*.  (englanniksi)
**Sophia Gustafva (Sophie) Gyllenborg** (7. marraskuuta 1801 Malmö, Skåne, Ruotsi – 1841 Kööpenhamina, Tanska) oli ensimmäinen ruotsalainen nainen ammattikääntäjänä.

Gyllenborg oli ylhäisaatelista sukua sekä isänsä että äitinsä puolelta. Isä Henning Adolf Gyllenborg oli Malmöhusin linnan komendantti. Äiti oli nimeltään Hedvig Sophia von Dellwig. Vanhemmat olivat serkuksia, ja tytär oli heidän ainoa lapsensa. Perhe muutti vuonna 1811 Kööpenhaminaan, missä isällä oli työ ranskankielisen lehden *Le Messager du Nord* toimittajana. Isänsä työn ansiosta Sophie Gyllenborg pääsi tekemisiin Kööpenhaminan kulttuuripiirien kanssa.

Edistääkseen tyttärensä kääntäjänuraa isä-Gyllenborg oli yhteydessä vaikutusvaltaiseen kanslianeuvokseen Per Adam Wallmarkiin. Sophie Gyllenborg oli jo tehnyt käännöksiä omatoimisesti, ja Wallmarkin kehotuksesta hän tarttui irlantilaisen Maria Edgeworthin teksteihin, ensin novelleihin. Näin pääsi hänen kääntäjänuransa alkuun. Kirjeessään Wallmarkille Gyllenborg pahoitteli, että hänen pitkä oleskelunsa Tanskassa oli tuonut hänen kieleensä tanskalaisuuksia, ja siksi tekstien kieli olisi tarkistettava.

Isän kuoltua 1826 lehden toimitustyö jäi tyttären vastuulle. Hän huolehti myös äidistä ja alkoi järjestää muuttoa Tukholmaan. Hänen piti päästä myös sopimukseen suvun kanssa, joka pelkäsi nimen tahraantuvan hänen työnsä vuoksi. Isä oli ollut toista mieltä ja ilmoittanut, että tyttären nimi on oltava julkaisujen nimiösivulla, kuitenkin ilman kreivittären arvonimeä.

Ensimmäinen käännöstyö, J. A. K. Hildebrandtin *Fernando Lomelli*, ilmestyi 1827 julkaisijana linköpingiläinen Axel Petré. Alkuun oli liitetty Gyllenborgin alkusanat. Kyse ei ollut mistä tahansa ryöväriromaanista, vaan kirja oli käännetty usealle kielelle eikä rosvoa ollut kaunisteltu vaan romaani sisälsi moraalisen viestin: ensi askel paheiden polulla johtaa aina ikäviin seurauksiin. Samana vuonna julkaisi Ecksteinska tryckeriet Maria Edgeworthin kolmiosaisen teoksen *Ormond*. Kirjakäännösten lisäksi Gyllenborg teki lehtiin tekstejä kansainvälisestä aineistosta ja mahdollisesti myös käännöksiä.

Neljän vuoden Tukholman-ajan jälkeen Gyllenborg palasi Skåneen. Hän oli yhteydessä uuteen kristianstadilaiseen kirjapainoon Schmidt & Comp. joka alkoi julkaista Skånska Påsten -nimistä julkaisua, jolle myös Nils Lovén teki töitä. Gyllenborgin tehtävänä oli esitellä sosiologian edelläkävijä Harriet Martineau ja tämän teos *Statshushållningen framställd i exempel*. Teoksen kahdeksasta kaunokirjallisesta esimerkistä viisi tuli kommentteineen Gyllenborgin käännettäväksi. Viimeisen jälkeen Gyllenborgin käännöstyöstä ei ole jälkiä. Hän kuoli 1841 Kööpenhaminassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Karin Monié: Sophie Gyllenborg, 1801–1841 Svenskt översättarlexikon. Viitattu 2.5.2019. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Siedätyshoito** on allergologinen hoito, jossa potilasta altistetaan vähitellen allergeeneille sietokyvyn lisäämiseksi ja IgE-välitteisten allergisten reaktioiden lievittämiseksi.

Ominaisuudet
------------

Allergeeneista tavallisimmat siedätyshoidossa ovat koivu, timotei, ampiainen ja mehiläinen – harvoin kissa, koira ja hevonen.

Hoito on sitovaa ja pitkäjännitteistä. Hoidon aloituksessa huolellinen ohjaus on tärkeää ja sitä on jatkettava koko hoidon ajan. Hoidon aloittaa aina asiaan perehtynyt lääkäri. Ruokasiedätyksen aloitus tehdään yliopistosairaaloissa ja keskussairaaloissa.

Allergeeni voidaan annostella pistoshoitona, kielenalustablettihoitona ja ruokasiedätyksen tapauksessa kyseisellä ruoka-aineella sellaisenaan. Pistossiedätyshoito ja tablettisiedätyshoito jatkuvat yleensä kolmen vuoden ajan, ruokasiedätys noin puolen vuoden ajan. Pistossiedätyshoidossa pistetään pieniä annoksia allergeenia 6–8 viikon välein. Tablettisiedätyshoidossa tabletteja nautitaan joka päivä ympäri vuoden ajan. Ruokasiedätyksessä nautitaan päivittäin pieni annos allergeenia kohottaen annosta vähitellen.

Syyt
----

Siedätyshoitoa voidaan käyttää 3-5 ikävuodesta alkaen, kun IgE-välitteinen allerginen sairaus, kuten allerginen nuha, allerginen konjunktiviitti, pistiäisallergia ja allerginen astma, aiheuttaa potilaalle merkittävää haittaa. Hoitoa kannattaa käyttää erityisesti siitepölyn, huonepölypunkin ja eläinten aiheuttamissa allergioissa. Hoito on parasta aloittaa sairauden varhaisessa vaiheessa.

Siedätyshoidon vasta-aiheisiin kuuluu immunologiset sairaudet, syöpätaudit, vaikeat sydänsairaudet, vaikeat keuhkosairaudet, jatkuva glukokortikoidolääkitys, beetasalpaajahoito, raskaus ja imetys.

Vaikutukset
-----------

Hoidon teho on hyvä allergisen nuhan hoidossa ja mehiläis- ja ampiaisallergiassa. Joskus se voi jopa estää tai hidastaa allergisen astman puhkeamista. Hoitotulos saattaa kestää pitkäänkin, jopa 10–15 vuotta ja oireet saattavat vähentyä 80–90 prosenttia. Siitepölyvalmisteilla teho on säilynyt useimmilla hyvänä 3–6 vuotta. Yhdessä siitepölyallergian hoidosta tehdyssä tutkimuksessa haitalliset oireet olivat palanneet noin joka kolmannelle hoidetulle neljän vuoden kuluessa. Aloitettu hoito lopetetaan, ellei kahden vuoden kuluessa saada osoitettavaa hyötyä. Ruokasiedätystutkimuksissa on saatu aikaiseksi 80 %:lla hoidetuista joko täydellinen ruoka-aineen sietokyky tai ainakin osittainen sietokyvyn lisääntyminen.

Katso myös
----------

* Altistushoito

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erkka Valovirta (2016). Siedätyshoito. Lääkärin käsikirja. Duodecim Kustannus Oy.
2. 1 2 3  Mika Mäkelä, Petri Kulmala, ym. Ruokasiedätys - uusi ajattelutapa ja hoito ruoka-aineallergioihin, Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim, 2011;127(12):1263-71.

Aiheesta muualla
----------------

* Allergia- ja astmaliitto: Siedätyshoito
* Käypä hoito: Siedätyshoito
* Terveyskirjasto: Siedätyshoito
* Terveyskirjasto, Lääketieteen sanasto: Siedätyshoito
**Juho Haavisto** (14. elokuuta 1864 Kuhmalahti - 24. heinäkuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, pakinoitsija ja maallikkosaarnaaja.

Maanviljelijäperheeseen syntynyt Haavisto valmistui Jyväskylän seminaarista vuonna 1888, jonka jälkeen hän työkenteli kansakoulunopettajana Tottijärvessä ja vuosina 1890-1920 Tampereen kansakoulussa. Evankeliseen herätysliikkeeseen kuulunut Haavisto toimi maallikkosaarnaajana. Haavisto sai saarnaluvan Turun arkkihiippakunnalta 1889 ja vuosina 1893–1900 hänellä oli myös SLEY:n myöntämä kolportöörikirja.

Haavisto suhtautui kriittisesti kirkkooon ja papistoon ja oli kiinnostunut työväenaatteesta. Hän kristillisen työväenliiton merkittävimpiä hahmoja yhdessä Antti Kaarneen ja Oskari Vihantolan kanssa. Vuonna 1907 Haavisto toimi KrTL:n tamperelaisen äänenkannattajan *Työkansan* päätoimittajana ja oli puolueen ehdokkaana eduskuntavaaleissa. Haavisto oli myös kirkkovaltuuston sekä Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen. Suurlakon jälkeen Haavisto ryhtyi pakinoimaan Tampereella ilmestyneeseen sosialidemokraattiseen *Kansan Lehteen* nimimerkillä "Unilukkari". Vuodesta 1919 lähtien hän käytti nimimerkkiä "Tapani".

Haavisto vietti eläkevuotensa Helsingin Käpylässä ja pakinoi *Viikkosanomiin* nimierkillä "Setä". Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle. Haaviston veli oli tuomiorovasti K. H. Seppälä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juho Haaviston kuolinilmoitus.  *Uusi Suomi*, 26.7.1929, nro 198, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2023.
2. 1 2 3  Opettaja Juho Haavisto †.  *Opettajain lehti*, 1929, nro 31, s. 588. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2023.
3. 1 2  Sopanen, Matleena: "Työväkeä tavoittamassa : maallikkosaarnaajat, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon saarnalupatutkinto ja sisälähetyksen kenttä 1800- ja 1900-lukujen taitteessa", *Väki voimakas 35 : Henkinen työväki*, s. 61-63, 75. Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seuran vuosikirja. Helsinki: Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura, 2022. Teoksen verkkoversio (PDF).
4. ↑  Opettaja Juho Haavisto.  *Kansan Lehti*, 27.7.1929, nro 171, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2023.
5. ↑  "Setä" on kuollut.  *Viikkosanomat*, 3.8.1929, nro 30-31, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 20.10.2023.
*Tämä artikkeli kertoo suomalaisesta muusikosta. Olli Kosonen on myös suomalainen jalkapalloilija.*
**Olavi "Olli" Kosonen** (4. tammikuuta 1938 – 11. heinäkuuta 2004) oli suomalainen kontrabasisti ja pedagogi.

Kosonen aloitti muusikonuransa viulistina, opiskellen Sibelius-Akatemiassa Gustaf Thiemen ja Erik Cronvallin johdolla. 18-vuotiaana hän alkoi opiskella kontrabassonsoittoa Oiva Nummelinin johdolla ja vaihtoi pian kontrabasson pääaineekseen. Kontrabassodiplomin hän suoritti vuonna 1964. Tämän jälkeen hän aloitti jatko-opintonsa samana vuonna Pariisissa Gaston Logerot´n oppilaana (1964–1970). Ensikonserttinsa Kosonen piti Helsingissä vuonna 1969.

Kosonen toimi vuosina 1961–1964 Helsingin kaupunginorkesterin kontrabasistina; Radion sinfoniaorkesterin kontrabassoryhmän äänenjohtajana hän aloitti vuonna 1964 ja jatkoi aina eläkkeelle siirtymiseensä, vuoteen 1998 asti. Sibelius-Akatemian kontrabassonsoiton lehtorina hän toimi vuosina 1971–1998.

Kosonen esiintyi useimpien suomalaisorkestereiden solistina. Hänet tunnetaan myös Einojuhani Rautavaaran kontrabassokonserton *Angel of Dusk* kantaesittäjänä (ensiesitys toukokuussa 1981).

Lähteet
-------

* Suomen kontrabassoklubi ry:n julkaisema Kontra-C -lehti 3/2004 , ISSN 1459–7527

Aiheesta muualla
----------------

* Olli Kososen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Olli Kosonen – bassonsoiton Grand Old Man

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Elektrodi** eli **kohtio** on sähköisen virtapiirin osa, jossa sähkö siirtyy väliaineeseen tai väliaineesta virtapiiriin.

Sähkökemiassa anodi on elektrodi, jolla tapahtuu hapettuminen ja katodi elektrodi, jolla tapahtuu pelkistyminen. Sähkövirta kulkee kennon sisällä katodista anodiin ja kennon ulkopuolella anodista katodiin.

Puhekielessä anodilla usein tarkoitetaan sähköisesti positiivista elektrodia ja katodilla negatiivista elektrodia. Elektroniputken positiivinen elektrodi on anodi ja negatiivinen elektrodi on katodi; ohjauselektrodi on nimeltään hila.

Lääketieteessä elektrodeja käytetään kehon virtojen välittämisessä mittalaitteelle, esimerkiksi EEG- ja EKG-tutkimuksissa. Yleisin elektrodityyppi on hopea-hopeakloridielektrodi, joka muuttaa kehon ionivälitteisen virran mittalaitteelle luettavaan elektronivälitteiseen muotoon. Anodien ja katodien reaktioita käytetään hyväksi myös galvanoinnissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mikä on anodi ja katodi?  9.2.2019. Elektrician Expert.com. Viitattu 20.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elektrodi** Wikimedia Commonsissa
Walid Jumblatt vuonna 2010.
**Walid Jumblatt** (s. 7. elokuuta 1949 Moukhtara*lähde?*) on libanonilainen poliitikko. Hän on yksi Libanonin druusien johtohahmoista, ja saa tukea myös muilta maan uskonnollisilta vähemmistöiltä.

Jumblattin isä Kamal Jumblatt perusti vasemmistopuolueen Progressive Socialist Party (PSP) vuonna 1949, ja Walid Jumblatt siirtyi sen johtoon 1977.

Jumblatt on vaihtanut liittolaissuhteitaan usein. Kun syyrialaiset miehittivät Libanonia, Jumblatt oli heidän läheinen liittolaisensa, mutta syyrialaisten lähdettyä hän liittyi maan arvostelijoihin. Hän oli mukana Yhdysvaltojen ja Saudien tukemassa liittoumassa, joka voitti vuoden 2009 vaalit, mutta erosi siitä pian vaalivoiton jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Who is Who in Lebanon *BBC*. Viitattu 11.10.2020.
2. ↑  Khodr M. Zaarour: Jumblatt, Walid (1949–) *Biographical Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa*. Viitattu 11.10.2020.
3. ↑  Refugee Review Tribunal Response *Ref World*.  2005. Viitattu 11.10.2020.
4. ↑  Meris Lutz: LEBANON: Walid Jumblatt's exit could weaken U.S.-backed coalition *Babylon & Beyond - LA Times*.  2009. Viitattu 11.10.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Kouvola-pyörä Tykkimäellä.
Silloinen Helsinki-pyörä Linnanmäellä.
**Kouvola-pyörä** on Tykkimäen huvipuistossa sijaitseva maailmanpyörä. Laite oli alun perin **Boston-pyöränä**, ja sittemmin **Helsinki-pyöränä** vuosikymmeniä tunnettu Linnanmäen maailmanpyörä, kunnes se myytiin maaliskuussa 2006 Tykkimäen huvipuistolle Kouvolaan. Siellä laite otettiin käyttöön kunnostuksen jälkeen kesällä 2007 ja nimi muutettiin Kouvola-pyöräksi. Linnanmäki osti kesällä 2006 käyttöön otetun uuden Rinkeli-maailmanpyörän.

Maailmanpyörän kehän halkaisija on 21 metriä. Jalustan päälle pystytetty maailmanpyörä nousee noin 25 metrin korkeuteen. Vuoteen 1998 se oli Suomen suurin maailmanpyörä, kunnes Suomen Tivolin hankkima maailman suurin siirrettävä maailmanpyörä vei ennätyksen.

Historiaa
---------

Maailmanpyörä tunnettiin Linnanmäellä aluksi Boston-pyörän nimellä. Se kantoi samannimisen tupakkamerkin logoa, jota mainostettiin muutenkin laajasti kaupungilla. Nimi muutettiin Helsinki-pyöräksi uuden, tiukemman tupakkalain myötä 1970-luvun alussa.

Rakentamisaikaan 1964 Linnanmäen maailmanpyörää mainostettiin maailman toiseksi suurimmaksi. Vain Itävallan Wienissä sijaitsevan Praterin huvipuiston maailmanpyörän piti olla suurempi. Helsinki-pyörän pystyttäjät tulivat Saksasta. Silloisten lehtitietojen mukaan maailmanpyörä oli rakennettu Hollannissa. Se oli ollut aikaisemmin käytössä Münchenissä, Bremenissä ja Hampurissa. Se oli aikanaan maailman suurin siirrettävä maailmanpyörä.

Vuonna 1964 Helsingin Sanomat kertoi, että uuteen maailmanpyörään kiinnitettiin 9 200 lamppua. Maalia pyörään kului peräti 2 500 markan edestä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kouvola-pyörä Tykkimäen sivuilla
**Ike Joseph Udanoh** (s. 2. elokuuta 1989) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä tai sentteri.

Ura
---

Udanoh pelasi itävaltalaisessa WBC Raiffeisen Welsissa syksyllä 2013. Hän pelasi kaudella 2012–2013 myös Uruguayssa ja Qatarissa. Suomeen Udanoh saapui talvella kesken kauden 2013–2014. Hän pelasi läntisen alueen II divisioonassa. Kauden lopulla hän nousi loukkaantumisista kärsineen ja Korisliigaa pelanneen Nilan Bisonsin kokoonpanoon ja sai kauden päätteeksi SM-pronssia. Ensiesiintymisensä Korisliigassa Udanoh teki 5. maaliskuuta 2014 tehden 12 pistettä ja ottaen kuusi levypalloa.

Elokuussa 2014 Udanoh teki pelaajasopimuksen Tapiolan Hongan kanssa. Hänen merkityksensä joukkueen kokoonpanossa kasvoi merkittävästi edelliskaudesta.

Kauden 2014–2015 jälkeen Tapiolan Hongan edustusjoukkue ajautui pahoihin talousvaikeuksiin ja luopui sarjapaikastaan Korisliigassa. Elokuussa Udanoh palasi Loimaalle. Helmikuussa 2016 myös loimaalaisjoukkue joutui vakaviin talousongelmiin, ja Udanoh siirtyi italialaiseen Pallacanestro Ferrara 2011:een. Huhtikuussa hän siirtyi italialaiseen Pallacanestro Mantovanaan. Heinäkuussa 2016 hän teki sopimuksen ranskalaisen pääsarjajoukkue Hyères-Toulonin kanssa.

Pelityyli
---------

Muun muassa Loimaan päävalmentaja Greg Gibsonin ja Hongan päävalmentaja Tuomas Iisalon mukaan Udanoh on poikkeuksellisen kova harjoittelija, joka on keskittynyt elämässään täysin koripalloon.

Lähteet
-------

* Ike Udanoh (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  eurobasket.com
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2
4. ↑
5. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ike Udanoh basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
**Georg ja Janka Kollmann** olivat Suomeen pakolaisina muuttaneita juutalaisia, jotka Suomi lähetti natsi-Saksaan marraskuussa 1942.

Kuva Gunter Demnigin kolmesta Kompastuskivi-muistolaatasta, omistettu Georg, Janka ja Franz Olof Kollmannille Helsingin Munkkinimen puistotie 18:n oven edessä olevalla jalkakäytävällä, asennettu 2018. Kuva: Heikki Kastemaa.
Georg Kollmann ja Janka (os. Holčerová) pakenivat juutalaisvainoja Wienistä Helsinkiin vuonna 1938 Georgin pikkuveljen Stefanin kanssa. Georg ja hänen veljensä olivat opiskelleet hammaslääketiedettä. Perheen lapsi Franz Olof Kollman syntyi Helsingissä vuonna 1941.

Franz Olof oli vain 1,5-vuotias, kun Suomen valtiollinen poliisi luovutti hänet perheineen natsi-Saksan salaiselle poliisille Gestapolle vuonna 1942.

Kollmannin perhe ja viisi muuta juutalaispakolaista vietiin marraskuussa 1942 S/S Hohenhörn-laivalla Helsingistä Tallinnaan, josta he päätyivät erilaisten vaiheiden kautta Auschwitzin keskitysleirille.

Suomesta natsi-Saksaan lähetetyistä kahdeksasta juutalaisesta vain Georg Kollmann selvisi tuhoamisleiriltä hengissä. Hän asettui Israeliin. Vuonna 1912 syntynyt Georg kuoli vuonna 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kimmo Oksanen HS: Suku istui iltaa Espoossa, kun sedän kysymys Auschwitzista muutti Orna Kollmann-Grinbergin käsityksen isästään täysin *Helsingin Sanomat*.  24.3.2019. Viitattu 23.9.2023.
2. ↑  1-vuotias poika Helsingistä kohtasi loppunsa Auschwitzin kaasukammiossa – Suomi luovutti kahdeksan juutalaista keskitysleireille *Ilta-Sanomat*.  6.11.2022. Viitattu 23.9.2023.
3. 1 2 3  Keskitysleirille viety perhe sai muistokivet Munkkiniemeen – nuorin luovutetuista oli 1,5-vuotias *Länsiväylä*.  2.7.2018. Viitattu 23.9.2023.
**Real Oviedo** on jalkapalloseura Oviedosta, Espanjasta. Seura perustettiin vuonna 1926, ja sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2018–2019 Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Real Oviedo on pelannut asturialaisseuroista eniten kausia maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa.

Real Oviedon kotipeliasu on väritykseltään sinivalkoinen. Seuran kotikenttänä toimii Carlos Tartieren stadion, jolla on 30 500 istumapaikkaa.

Historia
--------

Carlos Tartieren stadion.
Real Oviedo perustettiin 26. maaliskuuta 1926 Real Stadium Club Ovetensen ja Real Club Deportivo de Oviedon yhdistyessä. Kun kansallinen jalkapalloliiga perustettiin kaudella 1928–1929, sai seura paikan toiseksi korkeimmalta sarjatasolta Segunda Divisiónista, ja kaudeksi 1933–1934 se nousi ensimmäistä kertaa korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin.

Espanjan sisällissodan aikana ei pelattu kansallisia jalkapallosarjoja, ja kun pelit jatkuivat kaudella 1939–1940, Real Oviedo ei pystynyt osallistumaan kotikentän tuhouduttua sodassa. Seura sai kuitenkin sarjapaikkansa takaisin seuraavaksi kaudeksi. Seuran paras sijoitus korkeimmalla sarjatasolla on kolmas kausilta 1934–1935, 1935–1936 ja 1962–1963.

1950-luvulta 2000-luvulle Real Oviedon historia oli aaltoliikettä korkeimman ja toiseksi korkeimman sarjatason välillä, ja kaudella 1978–1979 seura käväisi myös kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Edellisen kerran Real Oviedo pelasi korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti vuodet 1988–2001, ja yhteensä seuralla on takanaan 38 kautta sarjassa. 2000-luvulla seura kärsi talousvaikeuksista, ja pelasi vaihdellen Segunda División B:ssä ja neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa, kunnes se varmisti pääsynsä takaisin Segunda Divisióniin kaudelle 2015–2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Spanish Premier Division All-Time Table RSSSF. Viitattu 10.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Estadio Carlos Tartiere Real Oviedo.  Arkistoitu 25.4.2013. Viitattu 16.8.2007. (espanjaksi)
3. 1 2 3  Historia Real Oviedo.  Arkistoitu 27.1.2010. Viitattu 16.8.2007. (espanjaksi)
4. 1 2 3  Datos del club Futbolme. Viitattu 10.7.2009. (espanjaksi)
5. ↑  Real Oviedo take 'impossible step' in road to salvation - CNN.com *CNN*. Viitattu 11.7.2015. englanti

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Real Oviedo**.
* Real Oviedon sivusto (espanjaksi)

  

Segunda División 2019–2020

* Albacete
* Alcorcón
* Almería
* Cádiz
* Deportivo La Coruña
* Elche
* Extremadura
* Fuenlabrada
* Girona
* Huesca
* Las Palmas
* Lugo
* Málaga
* Mirandés
* Numancia
* Oviedo
* Ponferradina
* Racing Santander
* Sporting Gijón
* Tenerife
* Vallecano
* Zaragoza
**Riuttajärvi** on metsäjärvi Lieksassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 47 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 81 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Riuttajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 1,95 kilometriä. Järvi on pitkänkapea, valtaosin leveys on 100–200 metriä, mutta keskikohdastaan se laajenee noin puoli kilometriä leveäksi. Vähintään kymmenen metriä syvä vyöhyke ulottuu yhtenäisenä alueena Riuttajärven keskivaiheilta kohti luodetta ja se kattaa noin viidesosan järven pinta-alasta. Järven eteläpuolisko ja läntiosan lahti ovat matalia.

Riuttajärven ainoa saari on noin 20 aarin laajuinen karttanimeä vailla oleva saari järven pohjoispuoliskolla. Riuttajärven ranta-alueet ovat metsää ja suota. Itärannalla on joitakin rakennuksia rykelmittäin, länsiranta on lähes rakentamaton. Vaaroista korkein on järven itäpuolinen Heinävaara, joka on ylänköä. Järven itärannalla, syvimmän kohdan tuntumassa, sijaitsee jyrkkä Riutankallio.

Riuttajärveen laskee mutkitteleva Ritojoki Ritojärveltä (164,5 metriä mpy), joka sijaitsee noin kilometrin kaakkoon. Riuttajärvi laskee Riuttajokea Petronlampeen (163,8 metriä mpy), joka sijaitsee noin kilometrin luoteeseen. Petronlampi kerää vesiä myös koillisesta Pentujärveltä ja laskee Hanhijokea luoteeseen Pankajärveen.

Riuttajärven vesitilavuus on 2 750 000 kuutiometriä.

Riuttajärvi (04.427.1.028) kuuluu Hanhijoen valuma-alueeseen (04.427), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Lieksanjoen alue (04.42) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Riuttajärvi on kolmanneksi laajin Hanhijoen valuma-alueen 28:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Ritojärvi ja Pentujärvi. Neljänneksi laajin on Koiteroinen.

Lieksassa on toinenkin Riuttajärvi. Se sijaitsee Kortepuron valuma-alueella noin 32 kilometriä Hanhijoen Riuttajärveltä luoteeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Riuttajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.9.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 11.9.2023.
3. ↑  Riuttajärvi (04.427.1.028) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 11.9.2023.
4. ↑  Hanhijoen valuma-alue (04.427) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 11.9.2023.
5. ↑  Riuttajärvi (04.425.1.003) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 11.9.2023.
**Valokaarirele** on suojarele, jota käytetään toteamaan valokaarivika sähköasemalla sijaitsevissa kojeistoissa. Valokaarireleen toiminta perustuu tyypillisesti valokaaressa syntyvän valon havaitsemiseen ja vika yleensä varmistetaan mittaamalla vikavirta samanaikaisesti.

Valokaarioikosulun seuraukset pien- ja keskijännitekojeistoissa voivat olla vakavia. Valokaari voi tuhota arvokkaita laitteita ja aiheuttaa pitkäaikaisia ja kalliita seisokkeja. Lisäksi valokaari voi aiheuttaa vakavia vammoja henkilöstölle.

Synty ja ehkäisy
----------------

Valokaari voi syntyä esimerkiksi eristysvian, laitteen virheellisen toiminnan, väärien väylä tai kaapeliliitosten, ylijännitteen, syöpymisen, likaantumisen, kosteuden, ferroresonanssin (mittamuuntajat) ja jopa sähköisen kuormituksen aiheuttaman vanhenemisen seurauksena. Useimmat näistä tekijöistä voidaan ehkäistä asianmukaisella huollolla. Varotoimenpiteistä huolimatta inhimilliset erehdykset voivat johtaa valokaarivikoihin.

Jotta valokaaren vaikutukset saadaan minimoitua, on tärkeää että se huomataan mahdollisimman nopeasti. Valokaari, joka kestää 500 ms, voi aiheuttaa vakavia vaurioita laitteistolle. Alle 100 ms:n valokaaren aiheuttamat vahingot ovat usein vähäisempiä. Jos taas valokaari sammutetaan alle 35 ms:ssa, vahinko on miltei olematon.

Tavallisimmin käytetty kiskostonsuojareleistys voi olla liian hidas varmistamaan valokaarivikojen eliminoimisen turvallisen ajan kuluessa. Esimerkiksi syötön katkaisijaa ohjaavan ylivirtareleen toiminta-aikaa voidaan joutua viivästyttämään satoja millisekunteja selektiivisyyden takia. Viive on vältettävissä käyttämällä oikein valittua valokaarisuojausta. Parhaimmilta valokaarireleiltä vikatilanteen havaitsemiseen menee pari kolme millisekuntia, johon katkaisijan toiminta-aika lisättynä, saadaan kokonaisaika suojauksen toiminnalle.

Lisäksi valokaarisuojalla voidaan estää jälleenkytkennät kaapelitilassa tapahtuvien vikojen yhteydessä.

Valokaarireleet, yleisen käsityksen mukaan, on suunniteltu ilmaeristeisten pien- ja keskijännitekojeistojen suojaukseen. Valokaarireleistyksessä on yleensä erilaisia yksiköitä toimintatarkoituksesta riippuen. Eri yksiköiden avulla voidaan käyttää useampia sensorikuituja ja/tai linssityyppisiä sensoreita ja ulottaa suojaus siten laajemmalle alueelle. Valokaarireleessä käytetään usein tavallisen releen laukaisukoskettimelle asetetut kriteerit täyttävää puolijohdetekniikkaan perustuvaa laukaisulähtöä. Tämä mahdollistaa suojaukselle erittäin nopean toiminnan.
**Kemijärven kaupunginkirjasto** toimii Kemijärven alueella. Kemijärven kaupunginkirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan, johon kuuluva kaikki Lapin 21-kunnan yleiset kirjastot.

Kemijärven kirjaston kokoelmiin kuului vuonna 2022 57 756 nidettä, joista 46 606 on kirjoja. Lainauksia tehtiin 66 365 kappaletta ja fyysisiä käyntejä 35 818.

Historia
--------

Vuonna 1929 kirjasto toimi Kemijärven kunnallistalon yläkerrassa. Vuonna 1951 Kemijärvellä toimi kantakirjasto (eli pääkirjasto) ja kahdeksan piirikirjastoa (eli sivukirjastoa) Halosenrantaan, Isokylään, Juujärvelle, Luusualle, Oinaalle, Räisälään, Tapionniemeen ja Vuostimolle.

Vuonna 1956 perustettiin uusia piirikirjastoja Joutsijärvelle, Kostamoon, Tohmoon ja Tonkopurolle.

Vuonna 1957 Kemijärven kunta jaettiin Kemijärven kauppalaan ja Kemijärven maalaiskuntaan. Kauppala sai kantakirjaston (eli pääkirjaston) kokoelman ja sivukirjastojen kokoelmat jäivät maalaiskunnalle. Sivukirjastoista Halosenranta ja Tohmo kuuluivat kauppalan alueelle. Isokylän kirjastosta tuli maalaiskunnan pääkirjasto. Kauppala ja maalaiskunta yhdistettiin jälleen vuonna 1973 Kemijärven kaupungiksi.

Vuonna 1974 Kemijärvi hankki kirjastoauton ja lakkautti neljä sivukirjastoa. Loput neljä sivukirjastoa muutettiin lainausasemiksi.

Vuonna 1987 aloitti pääkirjasto toimintansa kulttuurikeskuksen yhteydessä. Kirjasto otti myös käyttöön ATK-pohjaisen lainauksenvalvontajärjestelmän ensimmäisenä kirjastona Lapin läänissä.

Vuonna 1989 kirjastoauto uusittiin ja uusi auto nimettiin Kulkuriksi.

Vuonna 1997 Kemijärven kirjasto liittyi Lapin kirjastojen Aurora-kimppaan (nykyinen Lapin kirjasto -ryhmään).

Vuosina 2000–2002 Kulkuri-projektin aikana kirjastoauto Kulkuri muunnettiin monipalveluautoksi.

Vuonna 2003 Kemijärvi lakkautti Luusuan, Isokylän ja Tohmon kirjastot.

Helmikuussa 2015 Kemijärven kirjasto otti käyttöön uuden kirjastoauton, joka nimettiin Kyläluudaksi.

Huhtikuussa 2017 otettiin käyttöön kirjastojärjestelmä Koha. Lapin kirjasto laajeni koskemaan koko Lapin maakuntaa.

Kesäkuussa 2020 kirjastoautotoiminta loppui Kemijärvellä.

Toukokuussa 2021 otettiin kirjastossa käyttöön omatoimikirjautuminen eli laajentunut asiointiaika.

Tammikuussa 2022 yhdistyivät Lapin, Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun e-kirjastot Pohjoisen e-Kirjastoksi. Nyt voi lainata myös elokuvia verkkokirjaston kautta.

Lähteet
-------

* Kemijärven kirjaston historiaa

### Viitteet

1. ↑  Tilastohaku *kirjastot.fi*.  3.4.2023. Viitattu 28.4.2023.
Nostosiltaan törmännyt veturi kuvattuna onnettomuuden jälkeen.
**Raisionjoen junaonnettomuus** tapahtui 12. elokuuta 1933 Pansion satamaradalla, kun veturi törmäsi ylös käännettyyn Raisionjoen nostosiltaan. Onnettomuudessa kuoli yksi junamies, lisäksi kolme junamiestä loukkaantui.

Veturi lähti Turun rautatieasemalta kello 10.40 hakemaan kahta öljyvaunua Pansion öljysatamaan. Veturi palasi sitten Pansiosta tenderi edellä vetäen viittä avovaunua ja kahta öljyvaunua. Kello 11.45 oli Pansion radalla oleva Raisionjoen ylittävä nostosilta nostettu ylös, jotta pari moottorivenettä olisi päässyt joen yläjuoksulla olevalle Pahaniemen veneveistämölle. Juna saapui paikalle juuri, kun veneet olivat sivuuttaneet sillan ja siltaa oltiin taas laskemassa alas. Tenderi edellä kulkeneesta veturista ei nähtävästi huomattu, että silta oli vielä ylhäällä, sillä silta oli ollut harvoin ylös nostettuna. 

Veturi ajoi täyttä vauhtia pystyssä ollutta siltaa ylös ja putosi sitten sieltä alas, niin että sen etuosa meni kasaan ja veturi rikkoi samalla myös osan siltaa ja rataa. Veturin kattilasta purkautunut höyry peitti paikan sakeaan pilveen, ja tenderissä ollut polttoaine syttyi tuleen. Kolme junamiestä vietiin sairaalaan, jonne yksi heistä joutui jäämään. Törmäyksessä junamies Väinö Edvard Alho lensi jokeen ja hukkui, ennen kuin hänet ehdittiin pelastaa. 

Nostosilta saatiin laskettua alas 19. elokuuta, ja sen jälkeen sillalla ollut onnettomuusveturi n:o 313 voitiin viedä pois korjattavaksi. Veturi oli jo aiemmin ollut mukana Pitäjänmäen junaonnettomuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Junaonnettomuus Pansiosta, Helsingin Sanomat, 13.08.1933, nro 214, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Juna syöksynyt pystysä olleen nostosillan päälle, Aamulehti, 13.08.1933, nro 214, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3  Huolimattomuuden aiheuttama tuhoisa rautatieonnettomuus Turussa eilen, Turun Sanomat, 13.08.1933, nro 216, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Raisionjoen silta paikoillaan, Turun Sanomat, 20.08.1933, nro 223, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Virginia Raggi** (s. 18. heinäkuuta 1978) on italialainen asianajaja ja poliitikko. Hän toimi Rooman pormestari vuosina 2016–2021. Raggi edustaa Beppe Grillon perustamaa protestipuoluetta Viiden tähden liikettä. Raggin katsotaan edustavan tämän eurokriittisen sekä korruptionvastaisen protestipuolueen vakavimmin otettavaa osastoa.

Raggi ilmoitti tärkeimmiksi tavoitteikseen saada jätehuollon ja julkisen liikenteen toimimaan ja kitkeä korruptiota.

Raggi kasvoi Rooman keskustassa, mutta on asunut yli kymmenen vuotta Ottavian lähiössä. Hän on naimisissa radiojohtaja Andrea Severinin kanssa, ja heillä on yksi poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Profile: Virginia Raggi, Rome's first woman mayor *ANSA*.  20.6.2016. Viitattu 17.12.2018.
2. ↑  Tommi Hannula: Virginia Raggista Rooman ensimmäinen naispormestari – protestipuolue löi pääministeripuolueen myös Torinossa *Helsingin sanomat*.  19.6.2016. Viitattu 11.3.2018.
3. ↑  Profile: After 2,500 years of kings, emperors and popes, Rome gets its first female mayor -Virginia Raggi *The Telegraph*. Viitattu 11.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Virginia Raggi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee tehdasta. Ornó on myös vuori Kreetalla.*
**Orno** on Keravalla toiminut valaisintehdas. Se perustettiin 1921 Helsingissä ja siirtyi Keravalle 1937. Orno lopetti toimintansa vuonna 2001.

Historiaa
---------

Taidetakomo Orno Konstsmideri perustettiin 1921, kun taidetakomo Korussa oppinsa saanut A. V. Widén (A=August,V=Villehard) sekä G. F. Rosenberg ja E. Lagerqvist aloittivat työt pienessä, alle 30 neliömetrin tilassa ja alkoivat pian erikoistua valaisimiin. Vuonna 1936 Stockmann tuli mukaan Ornon omistajaksi ja alkoi kehittää valaisinpajaa voimakkaasti. Tehdas siirrettiin Keravalle Stockmannin omistaman Keravan Puusepäntehtaan tiloihin. Vuonna 1950 Ornossa oli jo 120 työntekijää.

Orno panosti vahvasti valaisinten muotoiluun. Tehtaan valaisimia suunnittelivat ennen sotia ja sotien aikana muun muassa Bertil Lindholm, Gunilla Jung-Pircklén ja Gunnel Nyman. 1940-luvun lopulta aina 1960-luvulle Ornon keskeisimmät valaisinmuotoilijat olivat Lisa Johansson-Pape ja Yki Nummi. 1950–1960-lukujen vaihteessa mukaan tulivat Svea Winkler ja Heikki Turunen. 1960-luvun puolivälissä Ornossa harjoitteli sittemmin tunnetuksi tullut japanilainen valaisinsuunnittelija Motoko Ishii. Ornon piirustuskonttori muotoilijoineen sijaitsi Stockmannin Helsingin-tavaratalossa ja tekninen piirustuskonttori Keravalla tehtaan yhteydessä.

Valaisinten materiaaleina Orno käytti lasia, metalleja ja jalopuuta sekä 1950-luvulta alkaen myös muovia. Kangasvarjostimia tehtiin omassa ompelimossa. Kodinvalaisimia tärkeämpi mutta vähemmän tunnettu osa Ornon toimintaa olivat julkisten kohteiden tekniset valaisimet ja tehokkaat ulkovalaisimet, joiden osuus liikevaihdosta oli noin 75 prosenttia vuonna 1950 ja 1980-luvulla vieläkin isompi.

Stockmann myi Ornon 1980-luvun puolivälissä ruotsalaiselle Asealle, jolta Orno siirtyi englantilaisen Thorn-Emin omistukseen. Toiminta loppui vuonna 2001. Ornon valaisinmalleja valmistavat nykyisin ainakin Keraplast Oy ja Innojok Oy.

Keravan museon Stockmann-Orno-kokoelma sisältää tehtaan toiminnasta ja tuotannosta kertovaa esineistöä sekä arkistoa. Kokoelmasta koottiin erikoisnäyttely Orno – Valoa, joka on esillä syyskuusta 2012 maaliskuun alkuun 2013.

Lähteet
-------

* Karttunen, Leena & Mykkänen, Juri & Nyman, Hannele *Orno : valaisinmuotoilua* (Siltala 2019). ISBN 978-952-234-582-0

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Anna-Kaisa Huusko ja Pekka Järveläinen: *Muotoilun aarteet: Suomalaisia valaisimia*, s. 162. Painettu EU:ssa: WSOY, 2012. ISBN 978-951-0-37040-7.
2. 1 2  ORNO — VALOA -näyttely 26.9.2012–3.3.2013 Uudenmaan museo-opas. Viitattu 3.11.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Anu Vertanen: Klassikkoja valmistetaan yhä satoja vuosittain.  *Keski-Uusimaa*, 9.5.2010, 2010. vsk, nro 124, s. 5. Lehden verkkoversio. Viitattu 3.11.2012. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Antti Nuortio: Senaattorin valossa, Glorian Antiikki esittelee Lisa Johansson-Papen Senaattori-valaisimen, joka valaisi presidentti Kekkosenkin työpöytää Glorian Antiikki. Viitattu 3.11.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Keravan museo Muistaja-museotietokanta.  Arkistoitu 13.4.2013. Viitattu 3.11.2012.
**Oksynion** (m.kreik. Ὀξύνιον, myös *Oksyneia*, Ὀξύνεια, lat. *Oxyneia*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Thessaliassa Kreikassa.

Strabon kuvasi Oksynionin sijainneen 120 stadioninmitan eli noin 21 kilometrin päässä Azoroksesta. Tarkkaa sijaintia ei kuitenkaan tunneta. Sijantipaikaksi arvellaan nykyisin erästä kukkulaa Deskátin kunnan Dasochórin lähellä. Se on suunnilleen oikealla etäisyydellä Azoroksen paikasta, ja sieltä on löydetty joitakin jäänteitä 300-luvulta eaa. roomalaiselle kaudelle saakka. Perinteisesti Oksynion on sijoitettu lähelle Kalampákan kunnan Oxýneian kylää (aiempi Merítsa), joka on myös ottanut nykyisen nimensä antiikin aikaisesta kaupungista. Se sijaitsee kuitenkin liian kaukana.

Oksynionin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi polikseksi perustuu lähinnä yhteen piirtokirjoituslöytöön. Kaupungin oletetaan olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "406 Oxynion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Smith, William: "Oxyneia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Strabon: *Geografia* 7.7.9.
4. ↑  Meritsa -- Oxyneia *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.2.2018.
**Sita Sofia Salminen** (s. 16. lokakuuta 1992 Rovaniemi) on suomalainen tubettaja, sisällöntuottaja ja kirjailija. Hänellä on kaksi YouTube-kanavaa, joista *ASMR Sita Sofia* -kanavalla oli alkuvuodesta 2021 yli 240 000 tilaajaa. Salmisen eroottinen novellikokoelma *Lupa* julkaistiin marraskuussa 2019. Hän on tehnyt *POKS*-podcastia Veronica Verhon kanssa.

Salminen on puoliksi thaimaalainen. Hän on kertonut saavansa paljon vihapostia, joka sisältää rasismia ja naisvihaa.

Ura
---

Salminen on opiskellut suomen kieltä Oulun yliopistossa ja valmistunut humanististen tieteiden kandidaatiksi. Opiskeluaikanaan Salminen työskenteli alusvaatemyyjänä ja OP:n Pivolla. Hän aloitti bloginsa *Starry eyes* vuonna 2011. Vuonna 2016 hän alkoi tehdä videoita YouTubeen omaa nimeään kantavalle kanavalle ja keväällä 2019 perusti toisen, rentoutusvideoita sisältävän YouTube-kanavansa *ASMR Sita Sofia*.

Salmisen esikoisteos, eroottinen novellikokoelma *Lupa*, julkaistiin marraskuussa 2019, ja sen kustansi Kosmos. Salminen on korostanut seksuaalisuudesta puhumisen tärkeyttä. *Lupa*-kirjan tärkein sanoma on hänen mukaansa se, että kaikilla on lupa nauttia omasta kehostaan ja seksuaalisuudestaan juuri niin kuin haluaa – ja myös olla nauttimatta, jos niin haluaa.

Salminen osallistui *Tanssii tähtien kanssa* -ohjelmaan syksyllä 2021. Hänen parinaan toimi Aleksi Seppänen. Pari putosi kuudentena kisasta 12 kilpailijan joukosta.

Salminen on myös julkaissut kolme kalenteria vuosille 2020–2021, 2022 ja 2022–2023. Kalenterit kantavat nimeä "Sitan kalenteri".*lähde?*

Teokset
-------

* *Lupa*. Kosmos, 2019. ISBN 978-952-352-008-0.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Sometähti Sita Salminen avautuu kokemastaan naisvihasta ja rasimista – "Se on seksuaalista vallankäyttöä" *mtvuutiset.fi*.  26.3.2021. Viitattu 9.4.2021.
3. ↑  Orgasmi, rinnat, häpyhuulet – Sita Salminen tietää, mitä nuoret suomalaiset häpeävät sängyssä ja nyt hän kertoo, mikä seksipuheessa on pielessä *Helsingin Sanomat*.  18.12.2019. Viitattu 9.4.2021.
4. ↑  Kuka on Sita Salminen | Sita SalminenSita Salminen *sitasalminen.fi*. Viitattu 9.4.2021.
5. ↑  "Istu mun päälle", kuiskaan ja sinä nyökkäät - Sita Salminen, 27, kirjoitti seksikirjan, koska kaikilla on lupa nauttia *www.iltalehti.fi*. Viitattu 9.4.2021.
6. ↑  Tanssii Tähtien Kanssa -kisaan osallistuva Sita Salminen paljastaa, mikä koitoksessa jännittää eniten *mtvuutiset.fi*.  8.8.2021. Viitattu 1.10.2021.
7. ↑  Välske, Silja & Silander, Iriz: TTK-pudotus herkisti Sita Salmisen *mtvuutiset.fi*.  24.10.2021. Viitattu 2.4.2022.
**Arghandabin taistelu** oli Afganistanin sodan aikainen Afganistanin kommunistihallinnon ja Neuvostoliiton joukkojen operaatio *mudžahid*-joukkoja vastaan Arghandabin alueella lähellä Kandaharia toukokuun ja kesäkuun välillä 1987. Taistelut päättyivät Neuvostoliiton ja Afganistanin hallinnon joukkojen vetäytymiseen.

Tausta
------

Afganistanissa Neuvostoliittoa ja Afganistanin kommunistihallintoa vastaan taistelleet useisiin eri järjestöihin kuuluneet *mudžahid*-joukot olivat keväällä 1987 tehneet sarjan iskuja Kandaharin kaupungin lähistöllä. Neuvostoliitto ja Afganistanin hallinto olivat kärsineet iskuissa huomattavia tappioita. Neuvostoliitto ja Afganistan päättivät puuttua tilanteeseen operaatiolla, jonka tavoite oli saartaa pihtiliikkeellä *mudžahid*-joukot Arghandabin alueella muutaman kilometrin päässä Kanfdaharista. Arghandabin alueelta tehtiin paitsi iskuja Kandaharin lähettyvillä, mutta *mudžahid*-joukoille se muodosti myös tärkeän huoltoreitin Pakistanista.

Operaatio Arghandabissa alkoi toukokuussa 1987. Operaation neuvostoliittolaiset suunnittelijat olivat koonneet operaatiota varten kokoon 6 000 miehen osaston, joiden pääosa koostui Afganistanin asevoimien sotilaista ja kalustosta. Joukon kärjessä oli mekanisoitu prikaati. Pihtiliikkeen onnistuminen edellytti nopeutta ja vihollisen yllättämistä. Tätä hankaloitti kuitenkin alueen maasto aluetta halkovine kastelukanavineen, sekä sateiden pehmentämä maa. *Mudžahid*-joukot olivat lisäksi rakentaneet alueelle bunkkereita ja juoksuhautoja. Todennäköisille etenemissuunnille oli asetettu miinoja. Monet hyökkäyksessä käytetyistä ajoneuvoista jäivät kiinni mutaiseen maastoon, jossa ne olivat helppoja maaleja.

Hyökkäävät joukot saivat ilmatukea Neuvostoliiton taisteluhelikoptereilta, joiden tehoa vähensivät kuitenkin *mudžahid*-joukkojen olalta laukaistavat Stinger-ilmatorjuntaohjukset. Useita helikoptereita ammuttiin alas. Etenevien joukkojen edelle annettiin tulikeskityksiä tykistöllä, mutta alueen puolustusvarustukset osoittautuivat oletettua kestävämmäksi. Keskityksen alaiset juoksuhaudat ja muut varustukset hylättiin ja sen loppuessa ne miehitettiin uudelleen, jolloin etenevälle jalkaväelle tehtiin suuria tappioita. Afganistanina asevoimien joukkojen taistelutahto mureni nopeasti, ja kokonaiset yksiköt alkoivat jättää taistelun. Kesäkuussa osa joukoista oli ryhtynyt avoimeen kapinaan kieltäytyen enää osallistumasta etenemiseen. 34 päivää kestäneen operaation jälkeen Afganistanin ja Neuvostoliiton joukot vetäytyivät.

Seuraukset
----------

Neuvostoliiton ja Afganistanin joukkojen tappiot olivat noin 500 kaatunutta tai haavoittunutta. Niiden lisäksi noin 1 000–1 200 sotilasta oli joko jäänyt vangiksi tai jättänyt taistelun. *Mudžahid*-joukkojen tappiot olivat noin 150 kaatunutta ja tuntematon määrä haavoittuneita. Huoltoreitti Pakistaniin oli operaation jälkeen edelleen avoin ja tukialue Arghandabissa oli säilytetty.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tom Lansford (toim.): *Afghanistan at war : from the 18th-century Durrani dynasty to the 21st century*, s. 56-57. ABC-CLIO, 2017. ISBN 978-1-59884-760-4. (englanniksi)
**Gecko Moria** (jap. ゲッコー･モリア) on yksi Kaapparilordeista ja Luffyn vihollinen One Piece -nimisessä manga- ja anime-sarjassa.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**

Moria
-----

Moria on entinen merirosvo kapteeni, nykyään Kaapparilordi ja maailman suurimman laivan Thriller Barkin omistaja. Hänellä on myös tähän asti sarjassa toiseksi korkein kiinniottopalkkio: 320,000,000 berryä. Palkkion syytä ei vielä selvinnyt sarjassa.
Morian historiasta ei tiedetä paljoa, paitsi sen että hän hävisi taisteltuaan yhtä Yonkouta, Kaidouta vastaan Uudessa maailmassa ja
samalla hänen miehistönsä tuhottiin. Moria asustelee Thriller Barkissa, Florian Kolmiossa, hyvin pahalla merialueella, ja luo voimillaan suuren zombi-armeijan ja tullakseen Merirosvokuninkaaksi.

Ulkonäkö
--------

Morian rodusta ei tiedetä mitään, mutta hän on suurikokoinen mies (692 senttimetriä), jolla on valkoinen iho ja sarvet päässä muistuttaen paholaista ja gekkoa.

Persoona ja suhteet
-------------------

Moria vaikuttaa laiskalta taistelijalta, joka ei luule häviänsä ikinä. Ennen hänellä oli monia hyviä ystäviä ja luottamus tovereihinsa, kunnes miehistön menetettyään hänen persoonansa muuttui. Nyt hän on ilkeä kaikille, kohtelee muita kuin roskaa ja ajattelee vain itseään. Hänen mielestään todellinen piraatti ei pelkää mitään, ei edes kuolemaa.

Nykypäivä
---------

Menetettyään toverinsa, tultuaan Kaapparilordiksi, Moria perusti Thriller Barkin jossa hän Hoghbackin, Absalomin ja Peronan avulla luo ja ylläpitää suurta zombi-armeijaa, kunnes paikalle tulee Olkihattupiraatit jotka hakevat toverinsa varjon takaisin ja päihittääkseen Morian.

Voimat
------

Moria on syönnyt varjovarjomarjan, joka voi varastaa muiden varjoja, luoda niillä zombeja ja hallita omaansa.
**Kuokkalan kartano** on kauppaneuvos Julius Johnsonin rakennuttama ja arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema kivitalo, joka valmistui vuonna 1904. Se kuuluu pihapiirinsä kanssa Keski-Suomen maakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kauppaneuvos Julius Johnson omisti Kuokkalan sahan, jonka viereen hän rakennutti perheelleen asuintalon. Vuonna 1904 valmistuneen jugendia edustavan kivisen talon suunnitteli Wivi Lönn. Se sijaitsee Äijälänjoen ja Päijänteen vesistömaisemassa.

Talo oli alkujaan asuinrakennus, mutta vuosina 1948–1967 se toimi Jyväskylän maalaiskunnan synnytyssairaalana. Kauko Sorjosen säätiö hankki talon vuonna 1998, ja se on sen jälkeen entisöity. Säätiö myi Kuokkalan kartanon joulukuussa 2020 yhteensä 1,2 miljoonalla eurolla perustettavalle yhtiölle. 

Syyskuussa 2021 Kartano avasi ovensa uudistuneena. Kartanon sisäpuoli on täysin saneerattu sekä sisustettu muun muassa antiikkihuonekaluin sekä valaisimin. Kartanolla palvelee tänä päivänä huippuarvosanoja saanut Kuokkalan kartanon ravintola.  Ravintolatoiminnan lisäksi Kartanolla on järjestetty tapahtumia sekä konsertteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maakunnallisesti arvokkaat rakennetut kulttuuriympäristöt Keski-Suomessa (s. 12) Keski-Suomen liitto.  Arkistoitu 5.7.2016. Viitattu 25.3.2018.
2. ↑  Greta Virranniemi: Kartanon uudet vaatteet  28.9.2021. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 28.9.2021.
3. ↑  Kuokkalan kartano Kauko Sorjosen Säätiö.  Arkistoitu 25.3.2018. Viitattu 25.3.2018.
4. ↑  "Se oli hetken päähänpisto": kaveriporukka osti yli satavuotiaan kartanon ja metsästi huonekaluja pitkin Eurooppaa – tältä se näyttää remontin jälkeen *Yle Uutiset*.  28.9.2021. Viitattu 6.9.2022.
5. ↑  Kuokkalan Kartano *dinnerbooking.com*. Viitattu 6.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

Kuokkalan kartanon verkkosivut