**Ranskan monarkia (Kapeting-dynastia, Bourbon-haara)** 

Henrik IV 

* Ludvig XIII
* Gaston Orléans
* Henriette-Marie


Ludvig XIII 

* Ludvig XIV
* Filip I, Orléansin herttua


Ludvig XIV 

* Ludvig, Grand Dauphin
	+ Ludvig, Burgundin herttua
	+ Filip V, Espanjan kuningas
	+ Kaarle, Berryn herttua
		- Ludvig XV


Ludvig XV 

* Ludvig, Dauphin
	+ Ludvig XVI
	+ Ludvig XVIII
	+ Kaarle X


Ludvig XVI 

* Ludvig XVII


Ludvig XVII 

Ludvig XVIII 

Kaarle X 

**Henrik IV** (13. joulukuuta 1553 Pau, Béarn, Navarran kuningaskunta – 14. toukokuuta 1610 Pariisi, Ranskan kuningaskunta) oli ensimmäinen Bourbon-sukuinen Ranskan kuningas. Hän hallitsi vuosina 1589–1610. Hän oli Navarran kuningas **Henrik III** vuodesta 1572 lähtien.

Suku ja lapsuus, kasvatus - Béarnin prinssi
-------------------------------------------

Henrikin vanhemmat olivat Vendômen herttua Anton Bourbonilainen ja Navarran kuningatar Jeanne d’Albret. Henrikillä oli viisi sisarusta, joista vain nuorempi sisar Catherine de Navarre (1559–1604) eli aikuiseksi asti; tämä oli Navarran kruununperijä, kunnes Henrikin ensimmäinen poika syntyi vuonna 1601. Lisäksi hänellä oli avioton velipuoli Charles (1554–1610), josta tuli Rouenin arkkipiispa.

Nuori Henrik III, Navarran kuningas n. 1575
Henrik IV, Ranskan ja Navarran kuningas, Didier Descouens n. 1600Henrik periytyi isänsä kautta suoraan alenevassa polvessa Ranskan Kapetingien-suvun kuninkaista. Tuskin oli kuitenkaan odotettavissa, että hän jonakin päivänä nousisi Ranskan valtaistuimelle, sillä Katariina de' Médici oli jo synnyttänyt kolme poikaa kuningas Henrik II:lle ja synnyttäisi pian neljännen. Prinssi Henrik vietti suurimman osan varhaislapsuudestaan ​​Béarnissa. Vuosina 1561–1567 hän asui pikkuserkkujensa Ranskan kuninkaan lasten kanssa, joiden joukossa oli hänen tuleva vaimonsa Margareeta Valoisilainen.

Uskonnollinen kriisi katolisten ja protestanttisten hugenottien välillä oli kärjistymässä, mikä johti pitkään sisällissotaan. Isä Antoine de Bourbon liittoutui väliaikaisesti protestanttien kanssa, mutta vaihtoi puolta ja haavoittui kuolettavasti taistelussa heitä vastaan vuonna 1562. Henrikin äiti Navarran kuningatar Jeanne d’Albret piti kiinni periaatteistaan ja julkisti kääntymyksensä kalvinismiin ​​vuonna 1560. Henrik oli juuri täyttänyt 13 vuotta, kun äiti toi hänet takaisin Béarniin. Älyllisen kehityksensä ratkaisevina vuosina hänet kasvatettiin protestanttisuuden tiukoilla periaatteilla. Suunnilleen samaan aikaan hän aloitti sotilaskoulutuksensa. Syksyllä 1567 Henrik toimi nimellisenä johtajana Ala-Navarran kapinallista katolista aatelista vastaan ​​tehdyssä rangaistusmatkassa, joka päättyi helppoon voittoon.

Vuonna 1568 äiti lähetti poikansa lankonsa Louis I de Bourbonin, Condén prinssin luokse, joka oli protestanttien joukkojen johtaja. Nuori Anjoun herttua, tuleva Henrik III, yllätti protestantit ja voitti heidät Jarnacin lähellä 13. maaliskuuta 1569 ja Condén prinssi Louis surmattiin. Jeanne d’Albret vei Henrikin protestanttisten joukkojen uuden johtajan Gaspard de Colignyn luo, joka antoi nuorelle prinssille sotilaskoulutuksen. Henrik kunnostautui Arnay-le-Ducin taistelussa 26. kesäkuuta 1570, johtaessaan hugenottien ratsuväen ensimmäistä hyökkäystä. Pitkä matka tuhoutuneiden provinssien läpi, joka ulottui Poitousta Burgundin sydämeen, karaisi hänet sotilaallisuuteen, jonka hän säilytti koko elämänsä, ja sai hänet pohtimaan valtakuntaa kohdannutta katastrofia.

Navarran kuningas 1572-
-----------------------

Rauha solmittiin elokuussa 1570, ja protestanteille suotiin erittäin liberaaleja myönnytyksiä uskontonsa suhteen. Monet ihmiset, kuten kuningatar Katariina de' Médici, toivoivat sisällissodan päättyneen. Rauhan vahvistamiseksi järjestettiin avioliitto prinssi Henrikin ja Ranskan prinsessa Marguerite de Valoisin välillä. Äitinsä kuoltua kesäkuussa 1572, prinssi Henrikistä tuli Navarran kuningas ja Béarnin herra. Hän ja Marguerite avioituivat Pariisissa 18. elokuuta 1572, mutta jo viisi päivää myöhemmin 24. elokuuta koitti Pärttylinyön verilöyly, jossa kuninkaalliset joukot murhasivat tuhansia ranskalaisia ​​protestantteja. Verenvuodatuksen vuoksi avioliittoa kutsuttiin julkisesti "verenpunaisiksi-häiksi".

Henrik myöntyi lankonsa Kaarle IX:n käskyyn luopua protestanttisesta uskonsa. Hänen kääntymisensä vapaaehtoisesti katolisuuteen oli ilmeisen epäilyttävää ja siksi häntä pidettiin vankina kolme ja puoli vuotta ensin Kaarle IX:n ja sitten Henrik III:n hovissa. Hän kätki huolellisesti kärsimättömyytensä ja salasi voimakkaan persoonallisuutensa vangitsijoiltaan. Helmikuussa 1576 hänen kuitenkin onnistui paeta Ranskan hovista, minkä jälkeen hän perääntyi ja liittyi protestanttien ja katolisten kapinallisten yhdistettyihin joukkoihin Henrik III:tta vastaan. Vapauduttuaan hän osoitti terävää älyä ja poliittista älykkyyttä roolissaan protestanttisten kirkkojen suojelijana. Hänen maalaisjärkensä – yksi hänen erinomaisista piirteistään, paitsi rakkaussuhteissa – ilmeni sisällissodan syttyessä uudelleen vuoden 1576 lopulla. Hugenotit menestyivät huonosti, ja tilannetta arvioinut Henrik onnistui taivuttelemaan uskonveljensä luopumaan kamppailusta ja hyväksymään Bergeracin rauhansopimus 17. syyskuuta 1577 huolimatta sen heille aiheuttamista uhrauksista.

Ranskan kuningas 1594
---------------------

Henrikistä tuli Ranskan laillinen kruununperijä Henrik III:n nuorimman veljen François, Anjoun herttuan kuoltua vuonna 1584, koska hän oli Ludvig IX:n jälkeläinen ja Kapetingien dynastian viimeinen miespuolinen perillinen. Hän joutui kuitenkin taistelemaan kruunusta katolista liigaa vastaan, joka ei hyväksynyt protestanttista kuningasta. Edellinen kuningas Henrik III liittyi lopulta Henrik IV:n joukkoihin, mutta hänet murhattiin pian. Henrik IV oli Henrik III:n kuoltua nimellisesti kuningas vuodesta 1589, mutta katolinen liiga vastusti häntä yhä.

Henrik IV löi katolisen liigan joukot vuonna 1589 Arquesin ja vuonna 1590 Ivryn taistelussa, mutta joutui luopumaan Pariisin piirityksestä, kun katolinen liiga liittoutui espanjalaisten kanssa. Lopulta Henrik suostui ainakin nimellisesti luopumaan protestanttisuudesta – hänen kerrotaan sanoneen "Pariisi on aina yhden messun arvoinen" (ransk. *Paris vaut bien une messe)* – ja hän tuli käytännössäkin kuninkaaksi vuonna 1594. Hän antoi Nantesin ediktin, joka lisäsi protestanttien uskonnonvapautta huomattavasti ja käytännössä lopetti Ranskan uskonsodat. Henrik IV kävi menestyksekkään sodan Espanjaa vastaan vuosina 1595–1598, lisäsi ulkomaankauppaa kauppasopimuksilla Osmanien valtakunnan, Englannin ja Espanjan kanssa sekä edisti Kanadan uudisasuttamista.

Kuningas Henrik IV:n murha 1610, Gaspar Bouttatsin kaiverrus

Murha
-----

Vaikka Henrikistä pidettiin yleisesti ottaen, jotkut katolilaiset pitivät häntä harhaoppisena vallananastajana ja jotkut protestantit uskonpetturina. Hän oli ainakin 12 kertaa salamurhayrityksen kohteena, esimerkiksi Pierre Barrièren yritys elokuussa 1593 ja Jean Châtelin yritys joulukuussa 1594.

Henrikin murhasi Pariisissa 14. toukokuuta 1610 katolinen kiihkoilija François Ravaillac, joka puukotti häntä, kun hänen avovaununsa pysäytettiin Rue de la Ferronneriella. Kulun pysäytti kuningatar Maria de'Medicin kruunajaisseremoniaan liittyvä ruuhka, kuten Gaspar Bouttatsin tekemässä kaiverruksessa on kuvattu. Hercule de Rohan, joka matkusti vaunuissa kuninkaan kanssa, haavoittui hyökkäyksessä, mutta selvisi hengissä. Ravaillac otettiin kiinni välittömästi ja hänet teloitettiin muutamaa päivää myöhemmin.

Henrik IV haudattiin Saint-Denisin basilikaan.

Perintö
-------

Henrik IV oli aikaansa nähden suvaitsevan ja kansasta välittävän asenteensa sekä ulkopoliittisen menestyksensä takia varsin pidetty, mistä syystä hän on saanut lempinimiä kuten *Suuri* ja *Hyvä kuningas*.

Puolisot ja lapset
------------------

Henrik IV:n ensimmäinen puoliso oli Ranskan prinsessa Margareeta Valoisilainen (ransk. *Marguerite de Valois*), lapseton avioliitto mitätöitiin vuonna 1599.

Toinen puoliso oli häntä yli 20 vuotta nuorempi italialainen upporikas perijätär, prinsessa Maria de’ Medici. Henrik suunnitteli avioliittoa myös rakastajattarensa Gabrielle d’Estrées’n kanssa, mutta tämä kuoli keskenmenoon vuonna 1599 ennen kuin avioliittoa ehdittiin solmia.

Avioliitosta Maria de’ Medicin kanssa syntyivät lapset:

* Ludvig XIII (1601–1643), Ranskan kuningas
* Élisabet (1602–1644), Espanjan kuningatar, kuningas Filip IV:n puoliso
* Christine (1606–1663), Savoijin herttuatar, herttua Viktor Amadeus I:n puoliso
* Nicolas (1607–1611), nelivuotiaana kuollut vammainen lapsi, jota ei kastettu
* Gaston (1608–1660), Orléansin herttua
* Henriette-Marie (1609–1669), Englannin kuningatar, kuningas Kaarle I:n puoliso.

Suhteesta rakastajatar Gabrielle d’Estrées’n (1571 tai 1573–1599) kanssa syntyi kolme aviotonta lasta, jotka Henrik tunnusti:

* César de Bourbon (1594–1665), Vendômen herttua
* Catherine-Henriette de Bourbon (1596–1663), Mademoiselle de Vendôme, d’Elbeufin herttuatar; avioiutui Elbeufin herttua Charles II:n kanssa
* Alexandre de Vendôme (1598–1629), Vendômen ritari (*Chevalier de Vendôme*)

Yksityiselämä
-------------

Henrikillä oli elämänsä aikana yli 50 rakastajatarta, joista neljän lapset hän tunnusti omikseen. Catherine Henriette de Balzac d'Entragues, Verneuilin markiisitar (1579–1633) oli Gabrielle d'Estrées'n jälkeen suosikkirakastajatar. Henrietten vanhemmat neuvottelivat niin, että kuningas, joka oli hyvin rakastunut heidän tyttäreensä, maksaa tälle 100 000 écua vastineeksi neitsyydestään, mikä kirvoitti kuninkaan ministeri Maximilien de Béthunelta, Sullyn herttualta vastalauseen. Kuningas meni vihdoin niin pitkälle, että lupasi naiselle avioliittoa kirjeessään. Kuningas näytti tämän avioliittolupauksen Sullyn herttualle, joka repi sen, raivoissaan joutuessaan ottamaan "rakkauden lunnaat" valtakunnan jo ennestään tyhjästä kassasta. Kuningas esitti uuden avloliittolupauksen kirjeessään 1. lokakuuta 1599 ehdolla, että Henriette synnyttää poikalapsen vuoden sisällä. Myös Catherine Henrietten nuorempi sisar, Marie-Charlotte de Balzac d’Entragues (1588–1664) oli kuninkaan rakastajatar.

Henrik IV:llä oli ainakin yhdeksän aviotonta lasta, joista viisi hän tunnusti omikseen:

Suhteesta Louise Borrén kanssa, mahdollisesti poika:

* Hervé Borré (1576–1643)

Suhteesta Françoise de Montmorency-Fosseux'n (1566–1641), kuningatar Marguerite de Valoisin hovinaisen kanssa:

* kuolleena vuonna 1581 syntynyt tytär

Suhteesta Esther Imbertin (tai Ysambertin), Rochelaisen (1570– n. 1593) kanssa:

* Gédéon, *Gédéon Monsieur,* (1587/1588 vaihde – marraskuu 1588)

Suhteesta Catherine Henriette de Balzac d'Entraguesin, markiisitar de Verneuilin (1579–1633) kanssa:

* Henri de Verneuil (1600–1600)
* Henri de Bourbon, Verneuilin herttua (1601–1682), Metzin piispa, Languedocin käskynhaltija, laillistettu 1603
* Gabrielle-Angélique de Verneuil (21. tammikuuta 1603–1627), Mademoiselle de Verneuil, avioitui Bernard de Nogaret de La Valette d'Epernonin kanssa, lailistettu 1603

Suhteesta Jacqueline de Bueil'n, Moret'n kreivittären (1588–1651) kanssa:

* Antoine de Bourbon-Bueil (1607–1632), Moret'n kreivi, laillistettu 1608

Suhteesta Charlotte des Essarts'n, Mademoiselle de La Haye'n (1580 ja 1588 välillä –1651) kanssa kaksostyttäret, jotka Henrik laillisti vuonna 1608:

* Jeanne-Baptiste de Bourbon (11. tammikuuta 1608–1670), Nôtre-Dame de Fontevraudin luostarin abbedissa
* Marie Henriette de Bourbon (11. tammikuuta 1608–1629), Chellesin luostarin abbedissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Henry IV | 1st Bourbon King of France, Biography, Achievements & Legacy | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 13.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Raymond Ritter & Victor-Lucien Tapié: Henry IV. King of France britannica.com. Viitattu 23.3.2018. (englanniksi)
3. 1 2  de La Croix, Rene Duc de Castries: *The Lives of the Kings & Queens of France.* New York: Alfred A. Knopf, 1979. ISBN 978-0-3945-0734-7. ss. 179-182
4. 1 2  Gabrielle d’Estrées, duc(englanniksi) Viitattu seura30.4.2022.
5. ↑  Chisholm, Hugh: (toim.) "Entragues, Catherine Henriette de Balzac d'". *Encyclopædia Britannica*. Vol. 9 (11th ed.). Cambridge University Press 1911. s. 660.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Henrik III** | **Ranskan kuningas**1589–1610 | Seuraaja:**Ludvig XIII** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
	+ 2
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |