recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Hakusana "Midea" ohjaa tänne. Midéa on myös nykyinen kylä Kreikassa.*

**Mideia** (m.kreik. Μίδεια) eli **Midea** (Μιδέα) oli mykeneläisaikainen kaupunki Argoliin maakunnassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Náfplion kunnassa noin 1,5 kilometriä etelään siitä nimensä saaneesta nykyisestä Midéan kylästä.

Mideian arkeologista aluetta.
Mideia oli asuttuna varhaishelladiselta kaudelta 3000–2000 eaa. noin vuoteen 1200 eaa. Se oli Argoliin alueen kolmanneksi merkittävin mykeneläinen linnoitettu akropolis eli linnavuori Mykenen ja Tirynsin jälkeen. Antiikin aikana Mideia oli Argoksen alainen kylä.

Mideia oli rakennettu noin 270 metriä korkean kukkulan huipulle. Se sijaitsee suurin piirtein Mykenen ja Tirynsin puolessa välissä. Kaupunki oli ympäröity kauttaaltaan kyklooppimuurilla lukuun ottamatta luonnostaan jyrkkää kaakkoisosaa, ja sen alue oli noin 24 000 neliömetriä. Muurissa on kaksi porttia. Mideian hautausmaa oli nykyisen Dendrán kylän alueella.

Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1907 ja jatkuvat edelleen. Niitä suorittivat ensin saksalaiset arkeologit ja sitten Ruotsin Ateenan-instituutti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Mide(i)a", *Antiikin käsikirja*, s. 342. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3  Archaeological Site of Midea *Greek Travel Pages*. Viitattu 9.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mideia** Wikimedia Commonsissa
**Tiedustelupatteristo** (*TiedPsto*) oli Kankaanpään Niinisaloon sijoitettu tykistöprikaatin joukkoyksikkö, joka koulutti varusmiehiä ja kantahenkilökuntaa kenttätykistön tiedustelutehtäviin sekä maa- ja merivoimien sääalan tehtäviin. Patteristo muodostettiin 1. maaliskuuta 1992 yhdistämällä Mittauspatteriston tiedustelutoiminta ja Suojelu- ja Sääkoulun ballistinen säätoiminta. 

Vuoden 2001 alussa Tiedustelupatteristoon yhdistettiin lakkautettu Kankaanpään patteristo, minkä jälkeen tehtäväkenttä laajeni kattamaan myös sotilaspoliisien, koiranohjaajien ja sotilaskuljettajien koulutuksen. Kussakin saapumiserässä saapui noin 300 varusmiestä.

Tiedustelupatteristo lakkautettiin vuoden 2015 alussa, kun Tykistöprikaati yhdistettiin Porin prikaatiin. Tiedustelupatteriston organisaatiosta TVM-osasto ja Lentotiedustelupatteri siirrettiin uuteen Pohjanmaan jääkäripataljoonaan, Raskas raketinheitinpatteri Satakunnan tykistörykmenttiin ja Kuljetuspatteri luovutettiin Varsinais-Suomen huoltopataljoonalle. Vuonna 1958 käyttöön vihitty Tiedustelupatteriston, alkujaan Mittauspatteriston, lippu luovutettiin Sotamuseon kokoelmiin tammikuussa 2015.

Organisaatio
------------

Patteriston kokoonpanoon vuonna 2014 kuuluivat:

* Toimisto
* TVM-osasto
* Lentotiedustelupatteri, jonka kalustona Ranger-tiedustelulennokit
* 3. jääkärikomppania
* Kuljetuspatteri
* Raskas raketinheitinpatteri

Komentajat
----------

Patteristonkomentajina ovat olleet:

* everstiluutnantti Pasi Saarikoski 15.9.2013 – 31.12.2014
* everstiluutnantti Harri Uusitalo 1.6.2011 – 15.9.2013
* everstiluutnantti Janne Sarpoma 2009–2011
* everstiluutnantti Tapio Palmunen 2005–2008
* everstiluutnantti Pertti Yrjölä 2002–2005
* everstiluutnantti Sakari Wallinmaa 2000–2002
* everstiluutnantti Matti Sandelin 1.3.1998 – 2000
* majuri Petri Lammi (vt.) 1.2.–1.3.1998
* everstiluutnantti Raimo Jyväsjärvi 1996 – 1.2.1998
* everstiluutnantti Pentti Kuosa 2.4.1993 – 1996
* majuri Tapani Friman (vt.) 1.3.–2.4.1993
* everstiluutnantti Timo Kopra 1. maaliskuuta 1992 – 1. maaliskuuta 1993

Perinteet
---------

Patteristo vaalii vuonna 1924 perustettujen Mittauspatteriston ja Keskussääaseman perinteitä. Näiden lisäksi se vaalii Kankaanpään patteriston perinteitä. Perinnepäivää vietetään vuosittain Mittauspatteriston perustamisen vuosipäivänä 11. kesäkuuta. Joukkoyksikön perinteiden vaalimiseen osallistuvat mm. Mittamies- ja Topografikilta ry ja Tykistöprikaatin kilta.

Lähteet
-------

* Paulaharju, Jyri: *Mittauspatterista Tiedustelupatteristoon 1924-1994*. Hämeenlinna: Karisto, 1994. ISBN 951-25-0687-4.

### Viitteet

1. ↑  Mauno Lassila (toim.): *Tykkimies-vuosikirja 2002*, s. 147. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2002.
2. ↑  Pohjanmaan Jääkäripataljoona heräsi henkiin *yle.fi*.  2.1.2015. Viitattu 28.1.2018.
3. ↑  Antti Pirinen ja Tero Mäenpää (toim.): *Tykkimies-vuosikirja 2016*, s. 146–147. Helsinki: Suomen Kenttätykistön Säätiö, 2016. ISSN 0787-2186.
4. ↑  Tykistöprikaatin organisaatio (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Puolustusvoimat (Arkistoitu – Internet Archive)
**Rövşən Bayramov** (s. 7. toukokuuta 1987 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari.

Bayramov on kaksinkertainen Euroopan mestari: hän voitti kultaa 55 kilogramman painoluokassa Sofian EM-kisoissa 2007 ja uusi mestaruutensa vuotta myöhemmin Tampereen kisoissa. Myöhemmin samana vuonna Pekingin kesäolympialaisissa hän jäi hopealle hävittyään loppuottelussa Venäjän Nazir Mankijeville. Bayramov on lisäksi saavuttanut maailmanmestaruuden Istanbulissa 2011, MM-hopeaa Guangzhoussa 2006 ja Las Vegasissa 2015 sekä MM-pronssia Herningissä 2009. Vuonna 2006 hän saavutti myös EM-pronssia Moskovan kisoissa.

Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Bayramov sai toisen olympiahopeansa. Hän hävisi tällä kertaa loppuottelun Iranin Hamid Soryanille.

Vuonna 2006 Bayramov voitti kultaa sotilaiden MM-kilpailuista. Hänellä on lisäksi lukuisia mitaleita nuorten ikäluokkien kisoista, kirkkaimpana juniorien MM-kulta vuodelta 2003. Bayramov on 160 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa Neftçi Bakua.

Lähteet
-------

* Profiili painitietokanta foeldeak.com:issa (englanniksi)
* Rövşən Bayramov Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi)
* Profiili FILA:n tirtokannassa[vanhentunut linkki] (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  ROVSHAN BAYRAMOV *Athletes*. International Olympic Committee (IOC). Viitattu 2.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Dehghan, Saeed Kamali: Iran wins its first gold medal at London 2012 thanks to wrestler Hamid Sourian *The Guardian*.  5.8.2012. Guardian News and Media Limited. Viitattu 12.8.2012. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rövşən Bayramov**.
**Röntgenputki** on röntgensäteilyn tuottamiseen tarkoitettu elektroniputki. Se on historiallisesti ensimmäinen tunnettu tapa synnyttää röntgensäteilyä laboratoriossa. Röntgenputki on edelleen yleisin tapa tuottaa säteilyä lääketieteellisessä röntgenkuvauksessa.

Toimintaperiaate
----------------

Tyhjiöputkessa olevasta hehkulangasta irtoaa elektroneja, jotka kiihdytetään putkessa olevassa sähkökentässä. Suurinopeuksiset elektronit iskeytyvät putken keskellä olevaan metallilevystä tehtyyn anodiin ja jarruuntuvat voimakkaasti. Sähködynamiikan yhtälöiden mukaan kiihtyvässä liikkeessä oleva sähköisesti varattu hiukkanen lähettää sähkömagneettista säteilyä. Elektronin liike-energiasta osa muuttuu säteilyenergiaksi, niin sanotuksi jarrutussäteilyksi (*bremsstrahlung*). Jarrutussäteilyn spektri on jatkuva. Törmäyslevyn materiaalista ja elektronien kiihdytysjännitteestä riippuen voi syntyä myös niin sanottua karakteristista säteilyä, joka on spektrityypiltään viivaspektri. Toisin kuin jarrutussäteilyn tapauksessa, jossa jarruuntuva elektroni lähettää säteilyä, karakteristisen säteilyn lähteenä toimivat anodimateriaalin atomit. Kun suureen nopeuteen kiihdytetyt elektronit iskeytyvät anodimateriaalin atomeihin, osa atomeista siirtyy elektroniseen viritystilaan. Viritystilan purkautuessa atomi tyypillisesti säteilee alkuaineelle ominaista sähkömagneettista säteilyä. Röntgenalueella olevaa karakteristista säteilyä käytetään hyväksi muun muassa röntgenkristallografiassa.

Keskeltä halkaistu moderni kiinteäanodinen röntgenputki.

| Coolidgen vesijäähdytteinen röntgenputki |
| --- |
|  |
| Röntgenputken osat:* **K** Hehkulanka josta irtoaa lämmitettäessa elektroneja (Katodi).
* **A** Pysäytyslevy johon suurinopeuksiset elektronit törmäävät (Anodi).
* **Ua** Kiihdytysjännite.
* **C** Vesijäähdytin
* **Uh** Hehkujännite.
* **X** Röntgensäteily.
 |

Katso myös
----------

* Elektroniputki

Lähteet
-------

* Cullity, B.D. & Stock, S.R.: *Elements of X-ray Diffraction*. 3rd Edition. Prentice Hall, 2001. ISBN 0-201-61091-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Röntgenputki** Wikimedia Commonsissa
**Ohansk** (ven. Оха́нск) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla 119 kilometriä Permistä lounaaseen. Kaupunki on Ohanskin piirin keskus. Asukkaita on 7 600 henkeä (vuonna 2009).

Paikalla sijainnut Ohanskojen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1547. Vuonna 1781 siitä tuli kaupunki ja Permin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, jokiliikennettä ja kalastusta.

Nykyään Ohanskissa toimii ompelimo, elintarviketeollisuutta, sahalaitos ja maatalousyritys. Kaupungissa on kotiseutumuseo ja biologian tutkimusasema.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 339. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 23.2.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ohansk** Wikimedia Commonsissa

Permin vaakuna**Permin aluepiirin kaupungit**
Permin aluepiiriPermin aluepiiri
**Pääkaupunki: Perm**  

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
Ohanskin piiri Permin aluepiirin kartalla.
**Ohanskin piiri** (ven. Оханский район, *Ohanski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 1 516 neliökilometriä. Asukkaita on 17 100 henkeä (vuonna 2009).

Ohanskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Otšorin ja Nytvan, idässä Permin, etelässä Osan ja Tšastyjen sekä lännessä Bolšaja Sosnovan piireihin. Kaman muodostama Votkinskin tekojärvi jakaa piirin kahteen osaan. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora ja tiilisavi.

Piiriin kuuluu Ohanskin kaupunki ja 7 maalaiskuntaa: Andrejevka, Beljajevka, Dubrovo, Kazanka, Ostrožka, Tabory ja Tulumbaiha. Hallinnollinen keskus on Ohansk. Asutuskeskuksia on yhteensä 61.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 94,3 % venäläisiä, 1,5 % komipermjakkeja ja 1,1 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 44,5 %.

Pääelinkeinot ovat maatalous ja puunhankinta. Ohanskissa on ompelimo ja elintarviketeollisuutta.

Piirissä toimii lasten luomistyön keskus ja taidekoulu, Bolšaja Sosnovan ja Tšaikovskin ammattikoulujen filiaalit, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja paikallinen TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy *Ohanskaja storona* ("Ohanskin puoli").

Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Ohanskin historialliset rakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Entsiklopedija Permi: Ohanski munitsipalnyi raion *enc.permkultura.ru*. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Permski regionalnyi server: Ohanski munitsipalnyi raion *perm.ru*.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ohanskin piiri** Wikimedia Commonsissa

Permin aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirikunnat*
Aleksandrovsk • Barda • *Berezniki* • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • *Kudymkar* • Kujeda • Kungur • *Kungur* • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • *Perm* • Siva • Solikamsk • *Solikamsk* • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • *Zvjozdnyi*
**Oh Uganda, Land of Beauty** ("Oi Uganda, kauneuden maa") on Ugandan kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut George Wilberforce Kakoma. Laulu otettiin käyttöön vuonna 1962.

Sanat englanniksi
-----------------

Oh Uganda! may God uphold thee,
We lay our future in thy hand.
United, free,
For liberty
Together we'll always stand.
Oh Uganda! the land of freedom.
Our love and labour we give,
And with neighbours all
At our country's call
In peace and friendship we'll live.
Oh Uganda! the land that feeds us
By sun and fertile soil grown.
For our own dear land,
We'll always stand,
The Pearl of Africa's Crown.
### Käännös

Oi, Uganda! Varjelkoon Jumala sinua,
me uskomme kohtalomme käsiisi.
Yhtenäisinä, vapaina,
vapauden puolesta,
me seisomme aina yhdessä.
Oi, Uganda! Vapauden maa.
Annamme sinulle rakkautemme ja työmme,
ja kaikkien lähimmäistemme kanssa
maamme kutsusta
elämme rauhassa ja ystävyydessä.
Oi, Uganda! Maa, joka meitä ruokkii
auringolla ja viljavan maan kasvulla.
Oman rakkaan maamme puolesta
me taistelemme aina,
Afrikan kruunun helmen puolesta.

Lähteet
-------

1. ↑  UGANDA : Uganda National Anthem Pearl of Africa *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Uganda National Anthems.info. Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Uganda *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
Malá fatran kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Žilinan alueSlovakia |
| Pinta-ala | 
223,8 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1. huhtikuuta 1988View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Malá fatran kansallispuisto** on Slovakiassa Länsi-Karpaateilla sijaitseva kansallispuisto. Puiston alueella on jyrkkäseinämäisiä kanjoneita. Terchovasta pääsee puiston poluille, missä on mahdollisuus kulkea köysiratojen tai tuolihissien avulla. Matalassa mäkimaastossa kasvaa pyökkejä, mutta korkeammalla vuoristossa kasvaa kuusta ja pihtaa. Puiston kukkakasveja ovat vuorikatkero, kultaesikko, neilikka ja pyöreälehtikihokki. Puistossa esiintyy myös tikankonttia. Puistossa esiintyviä lintuja ovat maakotka, huuhkaja ja mustahaikara. Puiston ylängöillä ja vuoristossa elää karhuja, ilveksiä, susia, villikissoja, saukkoja ja kivinäätiä. Puistossa on luola nimeltä Kryštálová jaskyňa, missä on kalsiittimuodostumia.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Nationally designated areas (CDDA)View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Justin Kavanagh: "Malá fatra", *Pohjois- ja Itä-Euroopan kansallispuistot*, s. 190. Suomentanut Jarkko Iisakka, Lauri Sallamo, Heidi Tihveräinen. Tammi, 2022. ISBN 978-952-04-4495-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Karl (Kaarlo) Sakeus Juuri-Oja** (sukunimi vuoteen 1906 *Järvinen*; 1. syyskuuta 1890 Helsinki – 28. elokuuta 1926 Fitchburg, Yhdysvallat) oli suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä, muusikko ja näytelmäkirjailija. Juuri-Ojan sukunimi esiintyy kirjoitettuna myös muodoissa *Juurioja* ja *Juuri-oja*.

Juuri-Oja hankki elantonsa muusikkona ja näyttelijänä. Hänellä oli myös oma näytelmänvälitystoimisto ja hän toimi Lahteen 1914 perustetun Juttu-Tupa nimisen seuranäyttämöille ja näytelmäseurille tarkoitetun lehden toimittajana. Hän toimi vuodesta 1914 alkaen Lahden, Pietarsaaren ja Kuokkalan työväennäyttämöiden johtajana. Vuonna 1917 Juuri-Oja oli perustamassa Työväen Näyttämöiden Liittoa.

Suomen sisällissodan loppuvaiheissa Juuri-Oja pakeni Venäjälle yhdessä vaimonsa kanssa. Hän palasi Suomeen 1921 ja toimi Hämeenlinnan Työväen Näyttämön johtajana muutaman vuoden. Juuri-Oja muutti sitten Yhdysvaltoihin ja toimi siellä paikallisilla suomalaisnäyttämöillä.

Teoksia
-------

* *Naamioimiskoulu : näyttelijöille ja vasta-alkajille*, Zimmermann’in mukaan Sakeus Juuri-Oja. Tieto ja taito 38. WSOY 1923
* *Siperian kauhu* : tuokiokuva 3:ssa näytöksessä. Kustannusliike Kirjasto, Hämeenlinna 1923

Lähteet
-------

* Sakeus Juuri-Oja SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* SukuForum: Sakeus Juuri-Oja
* Mikko-Olavi Seppälä: Teatterin hyväksi. Työväenteatterien keskusjärjestön perustaminen 1910-luvulla teoksessa Pia Houni – Pentti Paavolainen – Heta Reitala – Hanna Suutela (toim.) : Esitys katsoo meitä. Näyttämö ja tutkimus 1. Teatterin tutkimuksen seura, Juuri-Ojasta s. 197 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Rakastavia pareja** (*Älskande par*) on Mai Zetterlingin ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1964. Se perustuu ilmestymisensä aikoihin kohua aiheuttaneeseen Agnes von Krusenstjernan romaanisarjaan *Fröknarna von Pahlen* (1930–1935), joka kertoi aatelisnaisten elämästä ja erotiikasta uskalletusti. Sen pohjalta käsikirjoituksen laati Zetterling yhdessä David Hughesin kanssa.

Elokuva oli näyttelijänä paremmin tunnetun Mai Zetterlingin esikoisohjaus, ja siinä näyttelee monia Ingmar Bergmanin suosimia näyttelijöitä: Gunnar Björnstrand, Harriet Andersson, Jan Malmsjö ja Eva Dahlbeck. Elokuvan on kuvannut Bergmanin luottokuvaaja Sven Nykvist.

Juoni
-----

Mustavalkoinen elokuva alkaa tukholmalaisesta synnytyssairaalasta 1900-luvun alussa, helteiseen juhannusaikaan. Sitten siirrytään takaumiin, jotka kertovat ruotsalaisen aatelissuvun vaiheista. Päähenkilöksi nousee Angela (Gio Petré), josta on lapsesta saakka huolehtinut hänen tätinsä Petra (Anita Björk). Heidän välinsä viilenevät, kun Petra saa tietää Angelan olevan raskaana hänen entiselle rakastajalleen. Elokuvaan sisältyy myös tyttökoulun opettajan ja oppilaan välinen lesbolainen episodi. Elokuvan pääjaksossa vietetään juhannusjuhlia suvun kartanon terassilla ja luodaan uusia eroottisia suhteita.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Harriet Andersson  | … |  Agda Frideborg
  |
|  Gunnel Lindblom  | … |  Adele Homlström
  |
|  Gio Petré  | … |  Angela von Pahlen
  |
|  Anita Björk  | … |  Petra von Pahlen
  |
|  Gunnar Björnstrand  | … |  tohtori Jacob Lewin
  |
|  Eva Dahlbeck  | … |  rouva Landborg
  |

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai Ruotsissa erittäin hyvän vastaanoton ja valittiin seuraavana vuonna Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun saajaehdokkaaksi. Cannesissa elokuva jakoi mielipiteitä kriitikkosukupolvien kesken – nuoret ymmärsivät, vanhemmat elokuvatoimittajat eivät.

Elokuvan televisioesityksen alla vuonna 1978 *Helsingin Sanomien* Mauri Taviola kirjoitti sen olevan paikoin raskas ja vaikeasti seurattava, koska viitteet naishahmojen lapsuuteen ovat hämäriä ja vihjailevia. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti vuonna 1994: "Elokuvan mukaan naisten vapautuminen on luokkakysymys. Perimä, raha ja kauneus määrittelevät naisen kohtalon." Hän kehui loistavia ruotsalaisia näyttelijöitä ja heidän äidinkielensä ääntämystä. Fräntin mielestä elokuvassa on myös visuaalisuutta, joka puhaltaa teatterimaiset kohtaukset eloon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Taviola, Mauri: Suhteita vuosisadan vaihteessa.  *Helsingin Sanomat*, 27.10.1978, s. 43. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Ruotsalaisfilmille viileä vastaanotto.  *Helsingin Sanomat*, 20.5.1965, s. 12. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Fränti, Mikael: Naisia vuosisadan alun Ruotsissa.  *Helsingin Sanomat*, 13.10.1994, s. 51. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Sougoulbé** on maalaiskunta Moptin alueen Ténenkoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kora sijaitsee Nigerjoen tulva-alueella kymmenen kilometriä Ténenkousta pohjoiseen. Kunnassa on 9 100 asukasta (vuonna 2009).

Sougoulbén kunta rajoittuu pohjoisessa Ténenkoun piirin Diondiorin, idässä Ouro Ardon, Ouro Guirén ja Ténenkoun, etelässä Diakan ja lännessä Karérin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 17 kylää ja kolme pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, heidän entisiä orjiaan rimaibeja sekä bozoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Palveluihin kuuluu kaksi alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 15.10.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.10.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Sougoulbe 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 15.10.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Me and White Supremacy. How to Recognize Your Privilege, Combat Racism and Change the World** on Layla Saadin vuonna 2020 ilmestynyt kirja. Teos on antirasistinen harjoituskirja, jonka Saad julkaisi alun perin vapaasti saatavana omakustanteena internetissä vuonna 2018 yhdessä antirasistisen Instagram-haasteen kanssa, missä kannustettiin valkoisia tutkimaan omia valkoista ylivaltaa kannattavia asenteitaan. Puolessa vuodessa verkkojulkaisua ladattiin 100 000 kertaa. Vuonna 2020 Quercus Editions julkaisi verkkojulkaisusta painetun version kirjailijanimellä Layla F. Saad. Kirjasta tuli kansainvälinen bestseller. Vuonna 2022 siitä julkaistiin Yhdysvalloissa ja Britanniassa nuorille lukijoille suunnatut versiot.

Kirjailija Robin Diangelo kirjoittaa kirjan esipuheessa, että teos on briljantin mustan naisen kirjoittama myötätunnon lahja valkoisille avuksi syvälliseen tutkiskeluun, joka voi vapauttaa heidät valkoisesta rasismista.

Saad katsoo, että valkoinen ylivalta on maailmankuva, johon valkoiset syntyvät. Vaikka suora rasistinen sorto, kuten orjuus, apartheid ja muu rotusyrjintä on laitonta, hienovarainen tai avoin syrjintä, marginalisaatio ja BIPOC-ihmisten tappaminen jatkuvat valkoisten hallitsemissa yhteiskunnissa. Tämä johtuu siitä, että valkoinen ylivalta on näiden yhteiskuntien hallitseva paradigma. Se takaa valkoisille ansaitsemattomia erioikeuksia, suojelua ja valtaa. Niiden tiedostamiseen voi kuitenkin herätä.

Lähteet
-------

* Saad, Layla F.: *Me and White Supremacy. How to Recognize Your Privilege, Combat Racism and Change the World*. London: Quercus, 2020. ISBN 978-1-52940-508-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Elisabeth Egan: These Authors Are Glad You’re Buying Their Books. Now Do the Work. *The New York Times*.  11.6.2020.
2. ↑  The New York Times Best Sellers *The New York Times*.
3. ↑  Barbara Vandenburgh: Anti-racist book dethrones 'Hunger Games' prequel on best-seller list amid mass protests USA Today. Viitattu 16.7.2022.
4. ↑  Céline Semaan: Layla Saad Started an Instagram Challenge to Dismantle White Supremacy. Now It’s a Best-Selling Book. *elle.com*. Viitattu 16.3.2022.
5. ↑  Layla F. Saad-verkkosivusto *laylafsaad.com*. Viitattu 16.3.2022.
6. ↑  About Layla *laylafsaad.com*. Viitattu 16.3.2022.
7. ↑  Me and White Supremacy *Academized*.  14.03.2023.
8. ↑  DiAngelo 2020, s. xiii Teoksessa Saad 2020.
9. ↑  Saad 2020, s. 13-14
**Plummerinterrieri** (*Plummer Terrier*) on englantilainen koirarotu, jota FCI ei ole toistaiseksi tunnustanut.

Ulkomuoto
---------

Plummerinterrieri muistuttaa working russellinterrieriä, joskin on tätä korkeampi ja vankkarakenteisempi. Sen karvapeite on lyhyt ja sileä. Sen pääväri on tuleen vivahtava kuparinpunainen, jossa on valkoiset merkit. Uroksen säkäkorkeus on 31,5-36,5 cm (ihanne 34 cm) ja nartun 28,5-33,5 cm (ihanne 31 cm).

Alkuperä
--------

Plummerinterrieri on edelleen tehokas rottien tappaja.
Plummerinterrieri syntyi 1960-luvulla, kun Englantiin muuttanut walesilaissyntyinen kirjailija-opettaja David Brian Plummer risteytti rohkeisiin mutta hiljaisiin eteläwalesilaisiin terriereihin wiltshireläisiä koiria - sekä myöhemmin working russell-terrierin (tavoitteena oikeanlaiset olkapäät), patterdalenterrierin (vähentääkseen aggressiota), bullterrierin (tavoitteena voimakkaampi pää), kettuterrierin ja beaglen (tavoitteena vahvempi ääni ja parempi hajuaisti). Hän käytti jalostamaansa terrierilinjaa kaniinin ja rotan, mutta myös ketun metsästykseen. Alun perin rotua pidettiin russellinterrierin muunnoksena, minkä jälkeen sitä kutsuttiin toisinaan nimellä *Huddlesford Working Terrier*. Vuoden 1976 jälkeen Jack Russell Club ei enää rekisteröinyt sitä, ja se saavuttikin myöhemmin tunnustuksen omana rotunaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 173. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
2. 1 2 3  Krämer, E.-M. (2009). *Der grosse Kosmos Hundeführer*, s. 59. Kosmos: Stuttgart.
**Sotatoimialue** on alue, jossa käydään sotaa ja joka on julistettu tämän vuoksi sotatoimialueeksi. Sotatoimialueella vallitsee sotilashallinto, jolloin sotilasviranomaiset saavat määräämisvallan myös alueella oleviin siviiliviranomaisiin nähden.*lähde?*

Sotatoimialueet Suomessa
------------------------

Suomen talvisodan aikana puolustusministeriön esittelystä joulukuun 1939 alussa määrättiin 13. elokuuta 1939 annetun asetuksen *läänin- ja poliisinhallinnosta* 6. pykälän perusteella Viipurin läänissä kaikki muut kunnat, kauppalat ja kaupungit lukuun ottamatta Suomenniemen kuntaa, Valkealan kuntaa, Sippolan kuntaa, Miehikkälän kuntaa, Vehkalahden kuntaa, Kymin kuntaa, Pyhtään kuntaa, Virolahden kuntaa, Kouvolan kauppalaa, Kotkan kaupunkia ja Haminan kaupunkia sotatoimialueeksi. Kuopion läänissä sotatoimialueeksi julistettiin Valtimon kunta, Nurmeksen kunta, Rautavaaran kunta, Pielisjärven kunta, Juuan kunta, Enon kunta, Ilomantsin kunta, Tuupovaaran kunta, Värtsilän kunta, Pälkjärven kunta, Nurmeksen kauppala ja Lieksan kauppala. Oulun läänissä sotatoimialueeksi julistettiin Kuusamon kunta, Taivalkosken kunta, Suomussalmen kunta, Puolangan kunta, Hyrynsalmen kunta, Ristijärven kunta, Paltamon kunta, Säräisniemen kunta, Vuolijoen kunta, Kajaanin maalaiskunta, Sotkamon kunta, Kuhmon kunta ja Kajaanin kaupunki. Lapin läänissä sotatoimialueeksi julistettiin Utsjoen kunta, Inarin kunta, Sodankylän kunta, Savukosken kunta, Pelkosenniemen kunta, Sallan kunta, Kemijärven kunta ja Posion kunta. 

Jatkosodan aikana Suomen takaisin valtaamien alueiden lisäksi Suomen haltuun tuli Neuvostoliittoon kuuluneita alueita, joiden hallinto sotatoimialueella järjestettiin Itä-Karjalan sotilashallinnoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi Suomi 4. joulukuuta 1939, sivu 2
**Öhmanin tavaratalo** (*Varuhuset*) on Peter Emanuel Falckin ja Ola Olssonin kehittämä ruotsalainen television draamasarja, jota tuotettiin 60 jaksoa vuosina 1987–1989. Laajaa henkilögalleriaa näyttelevät kymmenet ruotsalaisnäyttelijät, muun muassa Lena Endre, Nina Gunke, Fredrik Ohlsson ja Margreth Weivers. Monissa jaksoissa näyttelee myös suomalainen Pirkko Mannola.

Sarjaa esitettiin Suomessa Mainostelevision sunnuntai-iltojen ohjelmistossa marraskuusta 1987 alkaen, ja MTV oli myös sarjan osatuottaja. Kukin 45 minuutin jakso oli jaettu kahtia *Kymmenen uutisten* molemmin puolin. *Helsingin Sanomien* televisioarvostelija Jukka Kajava luonnehti sarjaa yleismaailmallisten saippuaoopperalakien puitteissa tuotetuksi, joten odotettavissa ei ensijaksojen perusteella ollut mitään kovin laadukasta. Hänestä *Öhmanin tavaratalo* hortoilee komedian, melodraaman ja trillerin välimaastossa kiusallisen epäuskottavasti: "Henkilöihin vielä voisi jotenkuten uskoakin, mutta ei siihen mitä he sanovat tai mitä heille tapahtuu."

Sarja julkaistiin DVD:llä vuonna 2009 ja SVT:n Öppet arkiv -palvelussa 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Kajava, Jukka: Ruotsalainen halpahalli.  *Helsingin Sanomat*, 2.11.1987, s. 59. Näköislehti (maksullinen).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Varuhuset
**Õisu järv**  on Virossa Viljandimaalla Mulgin kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 194 hehtaaria ja se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 45,5 metriä mpy. Järveen laskee Kõpu jõgi, joka on samalla sen läpivirtausjoki. Muita järveen laskevia ojia ovat Mõõnaste kraav, Raadi oja ja Vidva oja, joka laskee järveen Mäeküla järvestä Õisun kylässä sijaitsevan Veskejärven läpi. Järven valuma-alueen laajuus on 199,0 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys 4,3 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0054 kuutiokilometriä eli 5,4 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 7,0 kilometriä ja se on pääasiassa suota, rantaheinikkoa tai soistunutta metsää. Järven lähiympäristössä on runsaasti viljelymaata, joiden kuivatusvesiä ojat tuovat järveen. Õisun kylä sijaitsee järven kaakkoispuolella.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei mataluudestaan johtuen lämpötilakerrostu ollenkaan (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea samalla kun sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat.

* Vene järvelläVene järvellä
* Talvinen näkymä lintutornistaTalvinen näkymä lintutornista

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Õisu järv (vee2089700) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Uskon ritari** on Søren Kierkegaardin filosofiassa henkilö, joka on laittanut uskon kokonaisuudessaan itseensä ja Jumalaan. Uskon ritari on esimerkki henkilöstä, joka määrittää itse oman olemassaolonsa luonteen. Täten uskon ritari vertautuu mm. Friedrich Nietzschen yli-ihmiseen.

Kierkegaard käsitteli ajatusta useissa teoksissaan, laajimmin ja yksityiskohtaisimmin teoksessaan *Pelko ja vavistus*.

Kolme tasoa
-----------

Kierkegaard katsoi yksilön olemassaolon koostuvan kolmesta tasosta: nämä olivat esteettinen, eettinen ja uskonnollinen taso. *Pelossa ja vavistuksessa* Silentio viittaa kullakin tasolla oleviin yksilöihin nimillä "orja", "loputtoman alistumisen ritari" ja "uskon ritari". Jokainen näistä tasoista sisältää alemmat tasot: esimerkiksi eettinen ihminen kykenee silti esteettisiin nautintoihin. On myös tärkeää huomata, että näiden elämäntapojen erot ovat sisäisiä, eivät ulkoisia. Näin ei ole olemassa mitään ulkoisia merkkejä, joista voisi päätellä, millä tasolla kukin on.

Uskon ritarit käytännössä
-------------------------

Johannes de Silentio uskoi, että Abraham oli eräs esimerkki uskon ritarista. Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa Jumala käski Abrahamia uhraamaan poikansa Iisakin. Abraham rakasti kauan odotettua poikaansa syvästi, ja vaikka valitti kohtaloaan katkerasti, totteli käskyä uskollisesti. Juuri kun hän oli surmaamaisillaan poikansa, enkeli pysäytti hänet ja palkitsi tämän uskon.

Silentio uskoi itse, että historiassa on ollut vain kaksi uskon ritaria: Abraham ja Neitsyt Maria. Hän kuitenkin myöntää, että jossain saattaa olla olemassa uskon ritareita joista emme tiedä; toisaalta oli myös mahdollista, ettei koskaan ole ollut olemassa yhtään uskon ritaria. Tämä johtuu siitä, että uskon ritarit ovat olemassa vain eristyneisyydessä. Vain Jumala on siinä asemassa, että voi arvioida ovatko jonkun henkilön teot jumalallisesti inspiroituneita vai demonisia; meille muille nämä teot saattavat vaikuttaa identtisiltä.

Aiheesta muualla
----------------

* Eronen, Annika: Usko Arkhimedeen pisteenä (Arkistoitu – Internet Archive), *Niin & näin* 3/2001.
* Kierkegaard, Søren: *Fear and Trembling* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Knight of faith
Näkymä Gullkronan saarelta
**Saaristomeren biosfäärialue** on toinen Suomen biosfäärialueista. Se sijaitsee Saaristomerellä Paraisten ja Kemiönsaaren kunnissa Nauvon, Korppoon ja Dragsfjärdin alueella. Alue on laajuudeltaan 5400 neliökilometriä, joista vettä on 4580 neliökilometriä. Sen ydinalueen muodostaa Saaristomeren kansallispuisto ja loppuosa alueesta on yksityisomistuksessa. Biosfäärialueen tittelin se sai vuonna 1994. Alueella elää noin 3800 ihmistä.

Saaristomeri on mielenkiintoinen kokonaisuus tuhansine pienine saarineen ja luotoineen. Sisämeren saarilla on metsää, mutta ulkosaaristossa luodot ovat puuttomia. Jotkut saarista ovat hyvin kalkkipitoisia. Näillä saarilla on reheviä niittyjä, joilla kasvaa mm. harvinaisia seljakämmekkää, varsankelloa ja verikurjenpolvea.

Saaristomeren suolapitoisuus on pieni. Alueella elää sekä suolaisen että makean veden kalalajeja. Lintulajeista alueella tavataan sellaisia saaristolintuja kuten haahka, riskilä, ruokki, kalalokki, lapintiira, karikukko, meriharakka, kirjokerttu, luotokirvinen ja merikotka. Lisäksi se on merkittävä muuttolintujen kannalta. Alueelta löytyy myös harmaahylkeitä ja norppia.

Yksi biosfäärialueen tarkoituksista on myös säilyttää Saaristomeren kulttuurihistoriallinen arvo. Alueella onkin vedetty hankkeita, joilla pyritään säilyttämään alueen perinnearvo.

Lähteet
-------

* UNESCO - Biosphere Reserve Information (englanniksi)
* Saaristomeren biosfäärialue - Yleistä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Saaristomeren biosfäärialue - Luonto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Saaristomeren biosfäärialue - Maisemanhoito (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Saaristomeren biosfäärialue
**Saarisenjärvi** on järvi Paltamossa Kainuun länsiosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 31 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Saarisenjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,4 kilometriä. Järven keskiosan leveys on 1,2 kilometriä, etelässä ja pohjoisessa järvi on kapeampi. Järven kaakkoisosassa sijaitsee Hietapää ja luoteisosassa Pohjoislahti. Noin seitsemän hehtaaria Saarisenjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä, syvin kohta sijaitsee järven luoteisosassa. Järven eteläosassa on kaksi pientä syvännettä. Noin 40 hehtaaria järvestä on kuudesta seitsemään metriä syvä.

Saarisenjärven itäosassa sijaitsee runsaan kahden hehtaarin laajuinen saari. Järven itä- ja etelärannalla on metsämaata ja peltoalueita, luoteisrannalla sijaitsee Leväsuo. Kantatie 78 kulkee Saarisenjärven itäpuolitse.

Saarisenjärvi laskee Kaipaalanpuroa kaakkoon Väljänjokeen, joka virtaa kaakkoon Uurajärveen, joka on Kiehimänjoen läpivirtausjärvi.

Saarisenjärven vesitilavuus on 8 435 000 kuutiometriä.

Saarisenjärvi (59.413.1.001) kuuluu Siltajoen valuma-alueeseen (59.413), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kiehimäjoen alue (59.41) ja ensimmäinen on Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4). Saarisenjärvi on Siltajoen valuma-alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu 20 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista toiseksi laajin on Heiluanjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Saarisenjärvi, vakavesi, Paltamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 8.4.2022.
3. ↑  Saarisenjärvi. Järviwiki. Viitattu 8.4.2022.
4. ↑  Siltajoen valuma-alue (59.413). Järviwiki. Viitattu 8.4.2022.
**Somersara** (*Carex glareosa*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on matala ja kasvutavaltaan mätästävä saralaji. Somersara muistuttaa eniten riekonsaraa (*Carex lachenalii*), mutta sen varret ja lehdet ovat erilaisia. Somersaran varret ovat kaarelle taipuneita sekä usein melko maanmyötäisiä. Lehdet ovat harmaanvihreitä sekä hyvin kapeita ja ohuita, lankamaisia. Suorina ollessaan lehdet ovat varrenmittaisia, mutta ne voivat olla myös osin rullautuneina, jolloin ne ovat vartta lyhyempiä. Lehtitupet ovat tummanruskeita.

Somersara on yhtäläistähkäinen saralaji ja sen kukinto koostuu kahdesta tai kolmesta tiiviisti yhdessä olevasta tähkästä. Tähkät ovat pyöreitä ja ylimmän tähkän alaosassa on muutamia hedekukkia, kun loput ylimmästä tähkästä sekä alemmat tähkät ovat emikukallisia. Emikukat ovat kaksiluottisia. Tähkäsuomut ovat ruskeita, kalvolaitaisia, tylppäkärkisiä sekä vaaleanruskean keskisuonen omaavia. Pullakot ovat vihertäviä ja niissä on selvästi näkyvät suonet molemmin puolin. Somersara tuleentuu aikaisin, ja tämän myötä sitä voi olla vaikeaa havaita, sillä tuleentuessaan pullakot varisevat tähkistä maahan.

Somersara kasvaa kivisillä sekä soraisilla merenrannoilla ja on melko yleinen Pohjanlahden rannikoilla. Suomen puolella somersaraa kasvaa yleisimmin Selkämeren ja Perämeren rannikoilla sekä jonkin verran myös Suomenlahden rannikolla. Ruotsin puolella somersaraa kasvaa koko rannikolla, joskin laji on harvinainen etelässä, Gotlannin korkeudelta etelään päin. Suomessa somersara on silmälläpidettävä (NT) laji.

Somersara on löydetty Pohjanlahden rannalta Norlannista, Pohjois-Ruotsista 1700-luvun lopussa.

Somersaran tieteellisen nimen lajinimi (*glareosa*) tarkoittaa soralla kasvavaa, mikä viittaakin lajin kasvupaikkaan.

Lähteet
-------

* Den virtuella floran:  (ruotsiksi)
* Lampinen, R. & Lahti, T. 2016, Kasviatlas 2015 – Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki:

### Viitteet

1. ↑  *Carex glareosa* *IUCN Red List of Threatened Species*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2016: Somersaran (*Carex glareosa*) levinneisyys Suomessa
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Somersara (*Carex glareosa*)
* Laji.fi: Somersara (*Carex glareosa*)
* ITIS: *Carex glareosa* (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Carex glareosa* (englanniksi)
* Flora of North America: *Carex glareosa* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10546025
* Wikispecies: Carex glareosa
* CoL: R9FF
* EoL: 1124375
* EPPO: CRXGS
* EUNIS: 187821
* FNA: 242357208
* GBIF: 2728183
* iNaturalist: 159961
* IPNI: 299945-1
* IRMNG: 11304841
* ITIS: 39395
* IUCN: 64271217
* NatureServe: 2.141293
* NCBI: 513295
* Open Tree of Life: 544905
* Plant List: kew-226909
* PLANTS: CAGL4
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:299945-1
* Tropicos: 9900186
* VASCAN: 4882
* WFO: wfo-0000347006

 |

 |
**Forbes–Corin tauti** (myös *Forbesin tauti*, *Corin tauti*) on tyypin III glykogeenin varastoitumistauti.

Oireet
------

Forbes–Corin taudissa elimistön soluihin kertyy glykogeenia, joka on rakenteeltaan poikkeavaa ja heikentää tiettyjen elinten sekä kudosten toimintaa. Forbes–Corin tauti on jaoteltu neljään alatyyppiin, joista ensimmäinen ja kolmas aiheuttavat ongelmia pääasiassa maksassa ja lihaksissa. Toinen ja neljäs tyyppi koskevat yleensä vain maksaa. Ensimmäinen ja toinen alatyyppi ovat yleisimmät; tyyppien IIIc ja IIId glykogeenin varastoitumissairaudet ovat äärimmäisen harvinaisia. Forbes–Corin tautia sairastavilla voi esiintyä vauvaiästä asti hypoglykemiaa ja hyperlipidemiaa sekä kohonnut maksaentsyymien taso. Yleensä kasvun myötä lapselle kehittyy hepatomegalia. On kuitenkin tyypillistä, että maksan koko normalisoituu nuoruusiällä. Osalle potilaista silti kehittyvät myöhemmässä elämänvaiheessa kirroosi ja maksan vajaatoiminta. Forbes–Corin tautia sairastavilla lapsilla on usein hidastunut pituuskasvu, ja potilaat saattavat jäädä lyhytkasvuisiksi. Pienellä osalla potilaista esiintyy maksan adenoomia.

Forbes–Corin taudin ensimmäisessä tyypissä yleisiä varhaislapsuuden oireita ovat hypotonia ja lievä lihasheikkous, myopatia. Myopatia voi vaikeutua nuoreen aikuisikään tai keski-ikään mennessä. Lihasten heikkenemistä voi ilmetä sekä sydänlihaksessa että luurankolihaksissa. Mahdollisesta kardiomyopatiasta huolimatta Forbes–Corin tautiin ei yleensä liity sydämen vajaatoimintaa.

Syyt ja esiintyvyys
-------------------

Forbes–Corin tauti johtuu *AGL*-geenin mutaatiosta, jonka seurauksena glykogeenia haaroittava entsyymi toimii puutteellisesti tai ei toimi lainkaan. Sairaudella on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa.

Yhdysvalloissa Forbes–Corin taudin ilmaantuvuudeksi on arvioitu 1/100 000. Pohjois-Afrikan juutalaista syntyperää olevilla on kuitenkin kuvattu poikkeuksellisen laajaa esiintyvyyttä; näistä yhden henkilön 5 400:sta arvioidaan sairastavan Forbes–Corin tautia. Tyypin a Forbes–Corin taudilla on vielä korkeampi esiintyvyys (1/3 600) Färsaarilla. Tämä johtuu perustajavaikutuksesta. Tyypin a Forbes–Corin tauti on taudin ilmenemismuodoista yleisin; se kattaa noin 85 % kaikista tapauksista. Tyyppi b todetaan noin 15 %:lla potilaista. Tyypit c ja d ovat niin harvinaisia, että niiden oirekokonaisuudet ovat jääneet puutteellisesti kuvatuiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Glycogen storage disease type III MedlinePlus Genetics, viitattu 21.7.2023
2. ↑  Molecular genetic basis and prevalence of glycogen storage disease type IIIA in the Faroe Islands European Journal of Human Genetics 21.6.2001, viitattu 21.7.2023
**Roquetailladen linna** (*Château de Roquetaillade*) (ʁɔk.tɑ.jad) on linna Ranskan Gironden departementissa Mazères'ssa lähellä Bordeaux'ta.

Ensimmäisen linnoituksen sinne rakensi Kaarle Suuri ollessaan menossa Rolandin kanssa Pyreneille. Vanhasta linnasta on jäljellä enää mahtavat rauniot.

Englannin kuninkaan Edward I:n luvalla, paavi Klemens V:n veljenpoika kardinaali de la Mothe rakensi 1306 toisen linnoituksen (*le Château Neuf*), jonka neliömäisessä pohjakaavassa on kuusi tornia ja keskeistorni. Rakennuksen entisti Viollet-le-Duc oppilaansa Duthoit'n kanssa 1850–1870. Upean sisustuksen kalusteineen ja maalauksineen on tehnyt Viollet-le-Duc, ja ne kuuluvat Ranskan kansallisperintöön.

Linnan puistossa on jäänteitä keskiaikaisesta suojamuurista kurtiinista ja sen portista, Pesqueyjoki rantoineen, pikkulinna 1800-luvulta ja kyyhkyslakka.

Linnassa on kuvattu useita elokuvia, esimerkiksi *Fantomas uhkaa maailmaa* ja *Susien klaani*. Se on vuodesta 1840 kuulunut Ranskan kulttuuriministeriön ylläpitämään *monument historique* -luetteloon.

Linnassa on asunut sama suku yli 700 vuotta. Se on ollut vuodesta 1956 avoinna yleisölle, ja on Bordeaux'n alueen suosituimpia matkailunähtävyyksiä. Linna on avoinna ympäri vuoden, ja esittely on tarvittaessa myös englanniksi.

Linna tuottaa viiniä nimeltä Chateaufort de Roquetaillade ja kasvattaa Bazadais-karjaa.

Lähteet
-------

* www.culture.gouv.fr

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roquetailladen linna**.
* Official site in English
* Article and photos on the Château de Roquetaillade
* Ministry of Culture listing (ranskaksi)
**Frederik van Zyl Slabbert** (2. maaliskuuta 1940 Pretoria – 14. toukokuuta 2010 Johannesburg) eteläafrikkalainen tieteilijä, poliitikko ja liikemies, joka tunnetaan erityisesti apartheidin ajan pääoppositiopuolueen, Edistyspuolueen, puheenjohtajana.

Van Zyl Slabbert opiskeli Witwatersrandin ja Stellenboschin yliopistoissa ja suoritti tohtorintutkinnon vuonna 1967. Hän kiinnostui politiikasta sosiologisen tutkimuksensa kautta. Vuonna 1974 van Zyl Slabbert asettui Edityspuolueen kansanedustajaehdokkaaksi ja voitti Kansallispuolueen ehdokkaan Rondeboschin vaalipiirissä. Hän uudisti kansanedustajapaikkansa vuosina 1977 ja 1981. Van Zyl Slabbertista tuli keskeinen Edistyspuolueen vaikuttaja; hän muotoili puolueen poliittista linjaa muun muassa sen perustuslaillisen komitean puheenjohtajana. Vuonna 1979 hänestä tuli puolueen puheenjohtaja ja samalla pääoppositiojohtaja.

Vuonna 1986 hän erosi puheenjohtajuudesta ja kansanedustajan tehtävistä, koska katsoi parlamentin olleen merkityksetön maan poliittisten ongelmien ratkaisemisessa. Vuonna 1987 hän aloitti keskustelut ANC:n kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Frederik Van Zyl Slabbert dies *digitaljournal.com*.  14.5. 2010. Viitattu 14.5.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Frederik Van Zyl Slabbert Speakers of Note.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 2.8. 2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Eino Henrik Mykkänen** (2. helmikuuta 1909 Lapinlahti – 1947 Sodankylä) oli suomalainen kirjailija, metsätyönjohtaja ja toimittaja.

Ura
---

Mykkänen pääsi ylioppilaaksi 1928 Terijoen yhteiskoulusta ja opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1929−1933. Samaan aikaan hän toimi Kadettikoulun nyrkkeilyn opettajana ja teki nyrkkeilijänä kilpailumatkoja Viroon ja Skandinavian maihin. 1933 Mykkänen siirtyi Pohjois-Suomeen, ensin metsätyömieheksi ja sitten Kemi-yhtiön metsätyönjohtajaksi. 1936 hän palasi Helsinkiin, toimien Helsingin Sanomien oikolukijana ja uutistoimittajana. 1943−1944 hän oli Pohjolan Sanomien toimittaja Sodankylässä, jossa hänellä oli asutustila. Mykkänen oli reservin luutnantti (1940), joka haavoittui vakavasti talvisodan alkupäivinä ja vietti useita jaksoja sotasairaalassa jääden pysyvästi sotainvalidiksi.

Yksityiselämä
-------------

Mykkäsen vanhemmat olivat työmies Juho Heikki Mykkänen ja Liisa Leinonen ja puoliso vuodesta 1937 Martta Rissanen. Eino Mykkäsen poika on entinen kansanedustaja Jouni Mykkänen ja pojanpoika kansanedustaja ja entinen ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Kai Mykkänen.

Teokset
-------

* *Takaisintulo, romaani ajasta osa 1*. WSOY 1945, 2. painos 1946
* *Takaisintulo, romaani ajasta osa 2*. WSOY 1946, 2. painos 1947

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia: Eino Mykkänen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Iisalmelaisia kirjailijoita: Eino Mykkänen

### Viitteet

1. ↑  Toivo Pekkanen, Reino Rauanheimo (toim.): *Uuno Kailaasta Aila Meriluotoon. Suomalaisten kirjailijain elämäkertoja: Eino Mykkänen*, s. 640-645. Porvoo: WSOY, 1947.
2. ↑  Mykkänen 2007, s. 184


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |