recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lumokierrot** (*Turbina*) on kiertokasveihin kuvattu suku, joka nykyään luetaan osaksi elämänlankoja (*Ipomoea*).

Suvun lajeja
------------

Turbina abutiloides = Ipomoea abutiloides

Turbina amazonica = Ipomoea amazonica

Turbina bracteata = Ipomoea porphyrea

Turbina cordata = Ipomoea sericosepala

*Turbina corymbosa* = atsteekkilumokierto *Ipomoea corymbosa*

Turbina holubii = Ipomoea holubii

Turbina inopinata = Ipomoea inopinata

Turbina longiflora = Ipomoea mozambicensis

Turbina oblongata = Ipomoea oblongata 

Turbina oenotheroides = Ipomoea oenotheroides

Turbina perbella = Ipomoea perbella

Turbina racemosa = Ipomoea racemosa

Turbina robertsiana = Ipomoea robertsiana

Turbina shirensis = Ipomoea shirensis 

Turbina stenosiphon = Ipomoea stenosiphon 

Turbina stenosiphon var. pubescens = Ipomoea stenosiphon var. pubescens 

Turbina suffruticosa = Ipomoea suffruticosa

Lähteet
-------

1. ↑  Paul S. Manos, Richard E. Miller, Paul Wilkin: Phylogenetic Analysis of *Ipomoea*, *Argyreia*, *Stictocardia*, and *Turbina* Suggests a Generalized Model of Morphological Evolution in Morning Glories.  *Systematic Botany*, 2001, 26. vsk, nro 3, s. 585–602. ISSN 0363-6445. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Pablo Muñoz-Rodríguez, Tom Carruthers, John R. I. Wood, Bethany R. M. Williams, Kevin Weitemier, Brent Kronmiller, Zoë Goodwin, Alex Sumadijaya, Noelle L. Anglin, Denis Filer, David Harris, Mark D. Rausher, Steven Kelly, Aaron Liston, Robert W. Scotland: A taxonomic monograph of *Ipomoea* integrated across phylogenetic scales.  *Nature Plants*, 11.11.2019, 5. vsk, nro 11, s. 1136–1144. doi:10.1038/s41477-019-0535-4. ISSN 2055-0278. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
**Edustajainhuone** (holl. *Tweede Kamer der Staten-Generaal*) on Alankomaiden kaksikamarisen parlamentin, *Staten-Generaalin*, alahuone. Parlamentin molempien kamarien istuntosali sijaitsee Haagissa.

Historia
--------

Kaksikamarinen parlamentti otettiin Alankomaissa käyttöön vuonna 1815, jolloin perustettiin 110-jäseninen edustajainhuone ja 40–60:stä jäsenestä koostuva senaatti. Provinssien valtuustot valitsivat jäsenet edustajainhuoneeseen, kun taas senaattorit nimitti kuningas.

Vuoden 1848 perustuslain myötä edustajainhuoneessa tuli olla yksi edustaja 45 000 asukasta kohti ja edustajien valinta siirtyi niille asukkaille, jotka olivat maksaneet tietyn määrän veroja. Senaattorien valinta puolestaan siirtyi provinssien valtuustoille. Vuonna 1887 edustajainhuoneen koko kasvoi 100-jäseniseksi.

Miesten yleinen äänioikeus otettiin käyttöön Alankomaissa vuonna 1917. Naisten ja miesten yleinen äänioikeus lisättiin perustuslakiin vuonna 1922. Toisen maailmansodan aikana 1940–1945 parlamentti ei kokoontunut. Sodan jälkeen perustettu väliaikainen parlamentti toimi 4. kesäkuuta 1946 asti.

Vuodesta 1956 lähtien edustajainhuoneessa on ollut 150 jäsentä.

Suhteellinen vaalitapa
----------------------

Kaikki 150 edustajaa valitaan suhteellisella puoliavoimella listavaalilla yhdestä vaalipiiristä ilman äänikynnystä. (Siis 0,67 % äänistä riittää edustajapaikkaan.) Äänestäjien valinnat muuttavat listan ehdokkaiden järjestystä, jos ehdokas saa ainakin neljänneksen yhden paikan äänimäärästä. Yhden paikan äänimäärä tarkoittaa listan saamaa äänimäärää jaettuna listan saamien paikkojen määrällä.

Vaalikausi on 4 vuotta, kuten senaatissakin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The States General Alankomaiden parlamentti. Viitattu 4.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2  IFES Election Guide | Elections: Netherlands Parliament 2021 *www.electionguide.org*. Viitattu 30.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edustajainhuone (Alankomaat)** Wikimedia Commonsissa

* Edustajainhuoneen sivusto (hollanniksi, englanniksi)
**Petrus Schroderus** (s. 1973 Oulu) on suomalainen tenori ja poliisi.

Schroderus voitti vuonna 2004 Timo Mustakallio -laulukilpailun ja aloitti laulamisen solistina Kansallisoopperassa. Hän esiintyi myös kolmena kesänä Savonlinnan oopperajuhlilla. Schroderus palasi 2012 Ouluun jatkamaan poliisin uraansa. Sittemmin hän on saavuttanut suosiota YouTuben ja sosiaalisen median julkaisujen kautta. Niissä hän on esittänyt muun muassa Georg Otsin lauluja.

Schroderus kääntyi vuonna 2020 vanhoillislestadiolaiseksi kuuluttuaan aiemmin kalvinistiseen yhteisöön. Hän on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on kolme poikaa sekä kaksi tytärtä. Syksyllä 2020 Schroderus ryhtyi abortin kieltämistä kannattavan kansalaisaloitteen vastuuhenkilöksi.

Schroderuksen "Rakastan elämää" -YouTube-video näytettiin 23. helmikuuta 2021 Venäjän Kansallisen Puolustuksen päivänä Kremlissä. Venäläisten lähteiden mukaan on hyvin poikkeuksellista, että ulkomaalaisen esitys näytetään kyseisessä juhlassa.

Schroderus palkittiin vuonna 2020 Poliisin hopeisella ansiomitalilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kun miljoonat ihailivat poliisi Petrus Schroderuksen lauluvideota, mies itse kärvisteli eron keskellä – vanhoillislestadiolaisista kollegoista löytyi tuki Yle
2. ↑  Turhautunut tenori palasi poliisiksi Helsingin Sanomat
3. ↑  Oopperalaulaja-poliisi Petrus Schroderus on yksi aborttia tiukasti vastustavan lakialoitteen vastuuhenkilöistä: "Sikiö ei ole osa naista" MTV Uutiset
4. ↑  Oulu ja Schroderuksen Rakasta elämää -video näkyi ja kuului Kremlin palatsissa Moskovassa MunOulu
5. ↑
**Jämsänjoen yhtenäiskoulun** yläkoulu on Jämsässä toimivan yhtenäiskoulun yläkoulu. Aiemmin nimellä **Paunun koulu** toimineessa koulurakennuksessa opetetaan vuosiluokkia 6-9. Rinnakkaisluokkia on useita. Yläkoulun välittömässä läheisyydessä sijaitsee yhtenäiskoulun alakoulu (aiempi Vitikkalan koulu) ja Jämsän jäähalli. 

Yläkoulun koulurakennus on otettu käyttöön vuonna 2012 Paunun koulun nimellä. Nimeen päädyttiin koulun sijainnin perusteella. Paunun koulurakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Seppo Markku ja Anneli Hellsten (H&M Arkkitehdit) Lahdesta. Rakennus mitoitettiin alkujaan 421 oppilaalle.  Rakennuksen suunnittelussa kiinnitettiin huomiota tilojen valoisuuteen ja avaruuteen. Koulu rakennettiin sisäilmaongelmaisen Seppolan koulun (entinen Jämsän yläaste) tilalle. Paunun koulun rakennutti Jämsän kaupunki. Rakennuskustannukset olivat noin 13 miljoonaa.

Paunun koulun lakkauttamisesta uutisoitiin keväällä 2018. Koulu yhdistettiin osaksi Jämsänjoen yhtenäiskoulua.

Jämsän yhtenäiskoulussa opiskeli vuonna 2019 noin 860 oppilasta, jossa on mukana myös luokka-asteiden 1-5 alakoulu eli aiempi Vitikkalan koulu. Yhtenäiskoulua edeltäneessä Paunun koulussa opiskeli vuonna 2017 noin 380 oppilasta ja Vitikkalan koulussa 552 oppilasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhtenäiskoulut Jämsän kaupunki, jamsa.fi. Viitattu 21.7.2020.
2. 1 2  Perusopetuksen oppilaat (xlsb) (Perusopetuksen oppilaitokset - Jämsän kaupunki; vuotta vaihtamalla saadaan silloisten koulujen oppilasmäärät) Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen, vipunen.fi. Viitattu 25.5.2020.
3. ↑  Jämsänjoen yhtenäiskoulu Jämsän kaupunki via peda.net. Viitattu 21.7.2020.
4. ↑  Jämsän uudesta yläkoulusta Paunun koulu  9.11.2011. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 21.7.2020.
5. ↑  Petra Thúren: Paunun koulu varautuu liikennehässäkkään  9.1.2012. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 21.7.2020.
6. ↑  Paunun koulu hm-arkkitehdit.fi. Viitattu 21.7.2020.
7. 1 2 3  Paunun koulu *Projektiuutiset 1–2012, s. 112-121*. Viitattu 21.7.2020.
8. ↑  Laura Tolonen: Jämsä lakkauttaa Paunun ja Vitikkalan koulut – tilalle yhtenäiskoulu  8.5.2018. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 21.7.2020.

### Muut lähteet

Rehtorin Tuija Huikurin haastattelu 25.10.2012 *lähde tarkemmin?*
**Pirkko "Piitu" Uski** (s. 30. joulukuuta 1967 Rovaniemi) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Laura Kivirannan roolia saippuasarjassa *Salatut elämät* vuosina 1999–2008 sekä loppuvuodesta 2012. Hän siirtyi keväällä 2009 näyttelemään sarjassa *Kotikatu* Laura Mäkimaan naisystävää, Krisse Karria, jossa esiintyi sarjan loppuun, joulukuuhun 2012 asti. Lisäksi hän näyttelee rooleja teatterissa.

Uski esitti lapsena pääroolin nuorten televisioelokuvassa *Iris Klewe*, ja hän on näytellyt myös televisioelokuvassa *Liian paksu perhoseksi* ja sarjassa *Ratikka-Raimo*. Hän on toiminut ääninäyttelijänä Disneyn piirroselokuvassa *Topi ja Tessu*, missä hän dubbasi nuorta Tessua. Lisäksi hänen ääntään on kuultu Siwan mainoksissa.

Uski on kirjoittanut keittokirjan *Salatut (keittiö) elämät* (2001) yhdessä sarjan käsikirjoittaja Susanna Laaksosen kanssa. Hän myös kirjoittaa mm. kolumneja lehtiin, ja vuonna 2010 hän juonsi Liv-kanavalla keskusteluohjelmaa *Naisen suusta – Piitu Uski*.

Uskilla on kaksi tytärtä.

Filmografia
-----------

### Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1994 | *Kati* | Kati |
| 1996 | *Viiva* |  |
| 1998 | *Liian paksu perhoseksi* | Anna |
| *Vapahtaja* | lukija |
| *Vuoden viimeinen kesä* | Paula |
| 2000 | *Sotamies Jokisen vihkiloma* | Tuuli |
| 2005 | *2* |  |

### Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1981 | *Iris Klewe* | Iris |
| 1995 | *Kotikatu* | nuori äiti |
| 1999–2000 | *Ratikka-Raimo* | Miia Rantala |
| 1999–2008, 2012 | *Salatut elämät* | Laura Kiviranta |
| 2009–2012 | *Kotikatu* | Krisse Karri |
| 2016, 2018 | *Sorjonen* | Karoliina Lahti |
| 2019 | *Syke* | Tuula |
| 2022 | *Helsinki-syndrooma* | Susanna Simonen |

### Dubbaukset

*Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.*

Julkaisut
---------

* *Salatut (keittiö)elämät*, 2001, ISBN 951-0-26206-4

Lähteet
-------

1. ↑  Piitu Uski jättää Salkkarit Iltasanomat. Viitattu 7.8.2007.
2. ↑  Vanha suosikkihahmo tekee pikapaluun Salkkareihin *MTV3*.  16.11.2012. Viitattu 16.11.2012.
3. ↑  Piitu Uski loikkasi Kotikadulle! Iltasanomat.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Yle

 |

 |
**Tomi Lemminkäinen** (s. 27. lokakuuta 1971) on suomalainen lentopallovalmentaja. Hän on kaikkien aikojen menestynein naisten lentopallovalmentaja Suomessa mestaruuksien sekä mitalien määrässä mitattuna.

Lemminkäinen pelasi kasvattajaseuransa Vihdin Lentopallon riveissä SM-sarjaa, Supersarjaa, 1-sarjaa sekä 2-sarjaa vuosina 1991-1999. Pelipaikaltaan hän oli passari ja liigaotteluita kertyi kaudella 1995-1996 33 kappaletta. Peliuransa aikana hän jo valmensi juniorijoukkueita sekä parhaimmillaan samaan aikaan myös seuran molempia aikuisten joukkueita maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Valmentajauran ensimmäinen liigakausi oli 1997-1998 Vihdin Lentopallon naisten joukkueessa.

Saloon Lemminkäinen siirtyi kaudeksi 1999-2000, jolloin valmensi Salon Viestin naisten joukkueen Supersarjasta SM-liigaan.

Kaudesta 2000-2001 lähtien Lemminkäinen on ollut mukana LP Viestin naisten Mestaruusliigan joukkueessa joko päävalmentajana, apuvalmentajana tai urheilutoimenjohtajana sen kaikilla kausilla sen kaikissa 20 mestaruudessa (cup + Mestaruusliiga) ja kaikkiaan 34 mitalissa.

Lemminkäinen johti seuran ja joukkueen ensimmäisenä Pohjoismaisena joukkueena Mestarien liigaan kaudelle 2014-2015. Kaudella 2012-2013 LP Viesti saavutti Lemminkäisen johdolla välieräpaikan Challenge Cupissa.

Lemminkäisen valmentamana LP Viesti saavutti kaikkien aikojen suomalaisten palloilujoukkueiden pisimmän voittoputken voitettuaan kotimaan kentillä vuosina 2008-2012 peräti 114 ottelua perättäin. Kotivoittojen putki oli myös ennätyksellinen 74.

Saavutukset
-----------

* Vuoden naisten valmentaja 2007, 2009, 2010, 2011, 2017
* Suomen mestaruus 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2017, 2019, 2021
* SM-hopeaa 2001, 2003, 2006, 2007, 2016, 2018
* SM-pronssia 2008
* Suomen Cup 2002, 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014, 2015, 2016
* Suomen Cupin hopeaa 2001, 2005, 2006, 2012, 2013, 2019, 2020
**Mikael Jantunen** (s. 20. huhtikuuta 2000 Helsinki) on suomalainen koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Lapsena aluksi jalkapalloa pelannut Jantunen huomasi olevansa joukkueessaan poikkeuksellisen pitkä ja alkoi 11-vuotiaana pelata koripalloa. Wartti Basketin kasvatti Jantunen pelasi vuodet 2014–2016 kasvattajaseuransa joukkueessa B-poikien SM-sarjaa. Ensimmäisellä kaudellaan hän saavutti ikäluokan SM-pronssia, ja jälkimmäisellä kaudellaan hän teki sarjan kärkikeskiarvoja muun muassa levypalloissa. Vuosina 2016–2019 Jantunen pelasi HBA-Märskyssä miesten I-divisioona A:ta. Vuosina 2019–2021 hän pelasi yhdysvaltalaisessa Utahin yliopistossa.

Huhtikuussa 2021 Jantunen ilmoitti keskeyttävänsä yliopistouransa ja siirtyvänsä ammattilaiseksi. Heinäkuussa 2021 hän valitsi muutamasta joukkuevaihtoehdosta ja teki yksivuotisen sopimuksen Belgian pääsarjassa ja Mestarien liigassa pelanneen BC Oostenden kanssa.

### Maajoukkue

Jantunen on pelannut kymmeniä nuorten maaotteluita. Hän kuului Suomen turnauskokoonpanoihin vuoden 2016 U17-MM-kilpailuissa, U16-EM-kilpailuissa 2016 ja U18-EM-kilpailuissa 2017. Suomen miesten maajoukkueessa Jantunen debytoi Viroa vastaan 21. kesäkuuta 2018 tehden neljä pistettä. Elokuussa hän teki miesten maajoukkueuransa ensimmäisen tupla-tuplan.

Pelityyli ja ominaisuudet
-------------------------

Jantunen on varsinkin laitahyökkääjäksi erinomainen hyökkäyslevypallojen ottaja. Hänen sylivälinsä on 206–207 senttimetriä. Jantunen pystyy pelaamaan sekä ison että pienen laitahyökkääjän pelipaikalla. Hän on kertonut kehittävänsä kaukoheittojensa tarkkuutta. Jantusen peliälyä, muun muassa sijoittumista kentällä, on arvostettu.

Lähteet
-------

* Mikael Jantunen Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. 1 2 3
2. ↑  Mikael Jantunen – Suomen Koripalloliitto
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Mikael Jantunen basketball profile eurobasket.com (englanniksi)

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2022
1 Little |
7 Huff |
9 Salin |
11 Koponen |
14 Kantonen |
18 Jantunen |
19 Valtonen |
20 Madsen |
21 Maxhuni |
23 Markkanen |
35 Seppälä |
41 Palmi |
Valmentaja Tuovi
**Radiotelevizija Slovenija** tai **RTV Slovenija** eli RTV (ennen **RTV Ljubljana**) on Slovenian yleisradioyhtiö.

Yhtiö tuottaa ohjelmia kahdelle kansalliselle televisiokanavalle, kahdelle alueelliselle televisiokanavalle ja kahdelle televisiokanavalle, jotka on tarkoitettu italialaisille ja unkarilaisille väestöryhmille. Yhtiöllä on kolme kansallista radiokanavaa, ja se tuottaa radio-ohjelmia myös ulkomaalaisille. Yhtiö saa rahoitusta televisiomaksuista, valtion budjetista ja myyntitoiminnalla hankituista varoista.

Historia
--------

Yhtiö aloitti radiolähetykset 1. syyskuuta 1928 nimellä Radio Ljubljana. Vuonna 1939 tehtiin sopimus Radio Ljubljanan laajentamisesta ja uusi lähetysasema oli tarkoitettu Mariboriin. Toinen maailmansota esti kuitenkin näiden suunnitelmien toteutumisen. Natsi-Saksa tuhosi 11. huhtikuuta 1941 Radio Ljubljanan lähettimen Domžalessa, ja samana vuonna Italian radioyhtiö EIAR otti haltuunsa Radio Ljubljanan. Yhtiö aloitti taas radiolähetykset Ljubljanan vapautuspäivänä 9. toukokuuta 1945.

Televisiolähetykset alkoivat 11. lokakuuta 1958 nimellä TV Ljubljana. Se lähetti alun perin lähetyksiä serbokroaatiksi, mutta vuonna 1968 lähetettiin ensimmäinen uutislähetys sloveeniksi.

RTV Ljubljana uudelleennimettiin RTV Slovenijaksi 24. huhtikuuta 1990.

Lähteet
-------

1. ↑  Management Radiotelevizija Slovenija. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  About RTV Slovenija Radiotelevizija Slovenija. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
3. ↑  Statute Radiotelevizija Slovenija. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  A Look Back Into the Rich History of RTV Slovenija *RTV*. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
5. ↑  Bartolj, Jaka: In 1968, Slovenian television broadcast the main evening news in the Slovenian language for the first time *RTV*. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut (sloveeniksi)
**Diklooridimetyylisilaani** eli **dimetyylidikloorisilaani** (C2H6SiCl) on silaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää siloksaanien ja silikonipolymeerien valmistukseen, sekä orgaanisessa kemiassa reagenssina ja piiyhdisteiden valmistuksessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa diklooridimetyylisilaani on väritöntä nestettä. Se liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja bentseeniin, mutta reagoi veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa, jolloin muodostuu vetykloridia. Yhdisteen hydrolysoituessa muodostuu erityisesti rengasrakenteisia siloksaaneja. Diklooridimetyylisilaani voi reagoida veden kanssa myös suoraketjuisiksi siloksaanioligomeereiksi. Yhdiste reagoi myös alkoholien ja amiinien kanssa.. Diklooridimetyylisilaani ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Iholle tai silmiin joutuessaan se voi aiheuttaa syövytysvammoja. Aineelle altistumisesta voi seurata yskää, hengenahdistusta ja kurkkukipua.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Diklooridimetyylisilaania valmistetaan johtamalla kloorimetaania piin ja kuparin seokseen. Reaktiossa muodostuu myös muita kloorisilaaneja ja selektiivisyyden parantamiseksi kuparin sijasta käytetään usein kuparin, sinkin, tinan ja alumiinin seoksia ja tämä parantaa myös reaktiivisuutta. Seokseen voidaan lisätä myös fosforia tai booria parantamaan selektiivisyyttä.

Dimetyylidikloorisilaania käytetään valmistettaessa erityisesti rengasrakenteisia siloksaaneja reaktiolla veden kanssa. Reaktion lämpötilaa, liuotinta, reaktioaikaa ja lähtöaineiden ainesuhteita vaihtelemalla voidaan saada aikaiseksi myös lineaarisia siloksaanioligomeereja ja -polymeerejä. Yhdistettä käytetään myös alkoholien, amiinien ja amidien silyloimisreagenssina, suojaryhmänä karbonyyliyhdisteille ja dioleille sekä niin kutsutussa pinakolisyklisointireaktiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Dichlorodimethylsilane – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.2.2016.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 788. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Matthew Butts, James Cella, Christina Darkangelo Wood, Gregory Gillette, Rachid Kerboua, John Leman, Larry Lewis, Slawomir Rubinsztajn, Florian Schattenmann, Judith Stein, Denyce Wicht, Suresh Rajaraman & Jeffrey Wengrovius :*Silicones, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2002. Viitattu 19.2.2016
4. 1 2 3  Lutz Rösch, Peter John & Rudolf Reitmeier: *Silicon Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 19.2.2016
5. 1 2  David J. Ager: *Dichlorodimethylsilane, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 19.2.2016
6. 1 2  Herman F. Mark: *Encyclopedia of Polymer Science and Technology*, s. 1103. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-0470073698. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.2.2016). (englanniksi)
7. ↑  Diklooridimetyylisilaanin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 19.2.2016
**Ligue Nationale de Basketball** on Sveitsin koripallon miesten kaksiosainen pääsarja. Sarjaa on pelattu kaudesta 1932–1933 lähtien, ja ylemmän sarjan (Ligue Nationale A, lyh. LNA) voittaja on koripallon Sveitsin mestari.

Eniten Sveitsin mestaruuksia on Fribourg Olympicilla, vuoteen 2017 mennessä 16 kappaletta. Urania Genève Sport ja Lugano Tigers edeltäjineen ovat myös voittaneet kaksinumeroisen määrän mestaruuksia. 2010-luvulla mestaruuskantaan on yltänyt useamman kerran myös Lions de Genève.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Sveitsin koripalloliitto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) (ranskaksi) (italiaksi)
* LNA eurobasket.com (englanniksi)

FIBA Europen pääsarjat
Alankomaat |
Albania |
Armenia | 
Azerbaidžan |
Belgia |
Bosnia ja Hertsegovina |
Bulgaria |
Espanja |
Georgia |
Irlanti |
Islanti |
Iso-Britannia |
Israel |
Italia |
Itävalta | 
Kreikka | 
Kroatia |
Kypros |
Latvia |
Liettua | 
Luxemburg |
Makedonia |
Malta |
Moldova |
Montenegro |
Norja |
Portugali |
Puola |
Ranska |
Romania | 
Ruotsi |
Saksa |
Serbia |
Skotlanti |
Slovakia |
Slovenia | 
Suomi |
Sveitsi |
Tanska |
Tšekki |
Turkki |
Ukraina |
Unkari |
Valko-Venäjä | 
Venäjä |
Viro

**Entisiä sarjoja:** Englanti | Espanja | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Venäjä
**Ruotsin Suomalainen** on Ruotsissa viikoittain (joka torstai) ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti. Lehden perusti vuonna 1964 Ruotsin suomalaisseurojen keskusliitto, ja sen levikki oli vuonna 2008 Ruotsin virallisen levikintarkastuksen (*Tidningstatistik*) mukaan 9 600 maksavaa tilaajaa. Toimituksen arvion mukaan lehdellä on 30 000 lukijaa viikoittain.

Lehti on sitoutumaton Ruotsin noin 450 000 henkilöä käsittävän suomenkielisen väestön joukkotiedotusväline. Lehti keskittyy kertomaan raportoinnissaan ruotsinsuomalaisten tapahtumista ja asioista, joista Ruotsin ja Suomen lehdistö ei kerro ja joita kummankaan maan valtaväestön mediat eivät välttämättä tunne. Kyseessä on media, jonka tehtävänä on tuoda esiin ruotsinsuomalainen näkökulma Ruotsin ja Suomen mediakentässä. Lehden päätoimitus sijaitsee Tukholmassa, ja sillä on 10 aluetoimitusta eri puolilla Ruotsia suurimmilla suomalaispaikkakunnilla.

Lehden päätoimittajana ja vastaavana julkaisijana on vuodesta 2000 lähtien toiminut Tapani Kekki.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden kotisivu
**Viljo Johannes Hirvonen** (18. helmikuuta 1916 – 24. maaliskuuta 1975) oli suomalainen metalliseppämestari-sähköteknikko, joka tunnetaan erityisesti Alvar Aallon suunnittelemien valaisinten rakentajana vuosilta 1953–1975.

Hirvosen vuonna 1952 Helsingissä perustama Valaistustyö Ky oli alusta asti Alvar Aallon suunnittelemien valaisinten pääasiallinen valmistaja. Valaisimet kehittyivät usein monien kokeiluvaiheiden kautta yhteistyössä arkkitehdin kanssa. Valaisimia tehtiin sekä räätälintyönä Aallon suunnittelemiin rakennuksiin että sarjatuotantona myytäväksi muun muassa Artekin kautta. Tunnetuimmat Aallon ja Hirvosen yhteistyönä syntyneet valaisimet saivat lempinimiä kuten *Kultakello, Juolukka, Lentävä lautanen* ja *Mehiläispesä*.

Hirvonen valmisti yrityksessään myös muita pienesineitä Artekin myyntivalikoimaan, pääosin kuparista ja messingistä: koruja, kahvipannuja, sokerikkoja ja kermakkoja, kynttilänjalkoja, tarjottimia ja kastelukannuja. Näitä suunnittelivat Aallon ja Hirvosen itsensä lisäksi muiden muassa Maija Heikinheimo ja Hellevi Ojanen.

Valaistustyön toiminta hiipui pian Hirvosen kuoleman jälkeen. Tehtaan jäämistö pakattiin laatikoihin ja varastoitiin - ja unohdettiin. Varasto tuli ajankohtaiseksi vasta vuonna 2008, Viljo Hirvosen lesken Toini Hirvosen (1916–2007) kuoleman jälkeen. Perheen tytär Helena Ruokojärvi päätti tuolloin siirtää Valaistustyön jäämistön Alvar Aalto -museoon Jyväskylään. Tehtaan jäämistöstä muodostettiin vuonna 2009 Valaistustyö Viljo Hirvosen kokoelma.

Vuosina 2010–2011 Viljo Hirvosen töitä oli esillä "Valovoimaa" näyttelyssä Jyväskylän Alvar Aalto -museossa. Hirvosen perhe lahjoitti Alvar Aalto -säätiölle Valaistustyö Ky:n esineistöä kaikkiaan noin 400 prototyyppiä, työkalua ja muottia. Kokoelman toisen osan muodostaa tehtaan hyvin säilynyt asiakirja-aineisto. Valaistustyön prototyyppivalaisimet, jotka olivat jääneet verstaan hyllyille yli 30 vuodeksi, myytiin Helsingissä huutokaupoissa.*lähde?*

Viljo Hirvonen sai Taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1969.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirkko Helsingissä: Hirvonen Viljo Johannes, Helsingin seurakuntayhtymä, Honkanummen hautausmaa, Vantaa, alue 00, kortteli 010, rivi 02, paikka 00034 *hautahaku.fi*. Viitattu 27.10.2022.
2. ↑  BillionGraves: Viljo Johannes Hirvonen, Honkanummen hautausmaa, Vantaa *billiongraves.com*. Viitattu 27.10.2022.
3. 1 2  Kaarina Mikonranta, Valaistustyö Viljo Hirvosen -kokoelma Alvar Aalto -museolle, alvaraalto.fi Alvar Aalto -säätiön, -museon ja -akatemian yhteinen tiedotuslehti, sivu 2, julkaistu 12.5.2010
4. 1 2 3 4  Alvar Aalto & Viljo Hirvonen & Valaistustyö Ky Alvar Aalto -museon Galleriassa 2.6.2010 - 16.1.2011 *alvaraalto.fi*.  Arkistoitu 11.6.2015. Viitattu 29.12.2013.
5. ↑  Merkittävä kokoelma Alvar Aalto -säätiölle  8.10.2012. STT. Viitattu 13.10.2022.
**Mollwitzin taistelu** käytiin 10. huhtikuuta 1741 Preussin ja Itävallan välillä. Se oli osa ensimmäistä Sleesian sotaa.  Mollwitz (nykyinen Małujowice) sijaitsee Puolassa, Opolen voivodikunnassa lähellä Brzegin kaupunkia. Taistelu päättyi Preussin voittoon.

Taistelun kulku
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VI oli vailla miespuolista perillistä. Hän aikoi siirtää Itävallan kruunun ja Habsburgien perintömaat tyttärelleen Maria Teresialle. Asiasta oli solmittu vuonna 1713 kansainvälinen sopimus, jota nimitetään pragmaattiseksi sanktioksi. Preussi ei kuitenkaan allekirjoittanut sitä. 

Ensimmäinen Sleesian sota syttyi vuonna 1740, kun Kaarle VI kuoli ja Preussin kuningas Fredrik Suuri alkoi vaatia, että Itävalta luovuttaisi Sleesian Preussille. Tarkoituksena oli vahvistaa Preussin asemaa Euroopassa ja Saksassa. Heti sodan alussa Preussi miehitti Sleesian, eivätkä Itävallan vastatoimet auttaneet. Sota päättyi Breslaun rauhaan 11. kesäkuuta 1742. Rauhansopimuksen mukaan Preussi sai Ala- ja Ylä-Sleesian.

Lähteet
-------

1. 1 2  Die schlesischen Kriege Friedrich des Großen. Reinhard Carnation. Viitattu 3.2.2023.(saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Interaktiivinen kartta Sleesian sotien taistelupaikoista. Mollwitz on kartassa numero 1. Englanninkielinen Wikipedia.
Holosijivin piirin vaakuna
Holosijivin piirin sijainti Kiovassa, alinna vaaleanpunaisena.
**Holosijivin piiri** (ukr. Голосіївський район, *Holosijivskyi raion*) on yksi Kiovan kaupungin kymmenestä hallinnollisesta piiristä Ukrainassa. Sen pinta-ala on 156 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 251 895. Vuonna 2001 perustettu Holosijivin piiri perustuu alueellisesti entiseen Moskovan piiriin, joka oli perustettu 1921.*lähde?* Se on Kiovan piireistä eteläisin. Pohjoisessa piirin alue liittyy Kiovan pääkadun H’reštšatykin eteläpäähän, josta piiri ulottautuu etelään Dneprin länsirantaa seuraten.

Piiriin sijoitettiin 1930-luvulla Metsätalous- ja metsätekninen instituutti sekä Ukrainan maatalousakatemia. Maatalousakatemian lähellä puistossa sijaitsee Ukrainan kansallinen näyttelykeskus, jota oli aikaisemmin Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantalouden saavutusten näyttely. 

Piirin alueella on myös 1834 perustettu Baikoven hautausmaa, jonne on haudattu tunnettuja henkilöitä.

* Kansallisen näyttelykeskuksen pääpaviljonki.Kansallisen näyttelykeskuksen pääpaviljonki.
* Baikoven hautausmaan portti.Baikoven hautausmaan portti.

Lähteet
-------

1. ↑  Hosiïvs'kyj *citypopulation.de*. Viitattu 12.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  Baikove-cemetery Touristlink.com. Viitattu 6.3.2023 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Holosijivin piiri** Wikimedia Commonsissa

* Holosijivin piirihallinnon sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Topologiassa **metristyvä avaruus** on topologinen avaruus joka on homeomorfinen metrisen avaruuden kanssa. Topologista avaruutta {\displaystyle (X,\tau )} sanotaan siten metristyväksi jos on olemassa metriikka {\displaystyle d\colon X\to [0,\infty )}, jolle *d*:n indusoima topologia on \tau. **Metristyvyyslauseet** antavat riittävät ehdot sille, että topologinen avaruus on metristyvä.

Metristyvät avaruudet perivät kaikki alkuperäisen avaruuden topologiset ominaisuudet metriseen avaruuteen. Ne ovat esimerkiksi Hausdorff parakompakteja (ja siten normaaleja), Tihonoveja N1:siä.

Ensimmäinen todella merkityksellisen metrisoituvuuslause on Urusohnin metristyvyyslause. Sen mukaan jokainen N1 säännöllinen avaruus on metristyvä. (Historiallinen huomautus: Tämän lauseen todisti Andrei Tihonov vuonna 1926. Pavel Urusohn osoitti, kuolemansa jälkeen julkaistussa paperissaan vuonna 1925, heikomman tuloksen, jonka mukaan jokainen N2 normaali Hausdorffin avaruus on metristyvä.)

Useita muita metristyvyystuloksia seuraa Urysohnin lauseesta. Esimerkiksi kompakti Hausdorffin avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on N2.

Urusohnin lause voidaan muotoilla myös seuraavasti: topologinen avaruus on separoituva ja metristyvä jos ja vain jos se on N2, säännöllinen ja Hausdorff. **Nagatan-Smirnovin metristyvyyslause** laajentaa tulosta ei-separoituviin avaruuksiin Sen mukaan topologinen avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on säännöllinen, Hausdorff ja sillä on σ-lokaali äärellinen kanta. σ-lokaali äärellinen kanta on kanta, joka on yhdiste numeroituvan monesta lokaalisti äärellisestä kokoelmasta avoimia joukkoja

Avaruutta sanotaan **lokaalisti metristyväksi** jos jokaisella pisteellä on metristyvä ympäristö. Smirnov todisti, että lokaalisti metristyvä Hausdorffin avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on parakompakti. Erityisesti monisto on metristyvä jos ja vain jos se on parakompakti.
**Eero Antero Raitio** (s. 24. elokuuta 1937 Pielisensuu) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Raitio syntyi veturinkuljettaja Jalmari Raition ja Siiri Elina Häkkisen perheeseen ja avioitui 1962 Lea Ester Tuulikki Kauppisen kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1956 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähköteknilliseltä osastolta 1962.

Raitio oli Suomen Sähkölaitosyhdistyksen toimistoinsinööri Helsingissä 1962–1965, Lahden kaupungin sähkölaitoksen käyttöinsinööri 1965–1967 ja apulaisjohtaja ja käyttöosaston päällikkö 1967–1974, Riihimäen Saha Oy:n, vuodesta 1977 Paloheimo Oy, sähkölaitoksen johtaja 1974–1987, Paloheimo-ryhmän rakennustuoteyksikön päällikkö 1985–1987 ja Paloheimo Oy:n, H. G. Paloheimo Oy:n ja Kolsan tiilitehdas Oy:n toimitusjohtaja 1987–2001. Hän on toiminut myös Teknillisen korkeakoulun assistenttina, Lahden Lämpövoima Oy:n projektijohtajana ja Riihimäen Kaukolämpö Oy:n toimitusjohtajana ja hallituksessa. Raitiolla on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrjänä, Jouni: Teollisuusneuvos Eero Raitio (1937–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 8.12.2023.
2. ↑  Arvonimet.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 31.12.1996, nro 353, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 9.12.2023.  (ei-vapaa)
**Kalantšak** (ukr. Каланчак; ven. Каланчак) on kaupunkityyppinen taajama Hersonin alueen Skadovskin piirissä Ukrainan eteläosassa. Taajaman asukasluvuksi arvioitiin 9 124 (2021). Kalantšakista on maanteitse noin 35 kilometriä piirikeskus Skadovskiin ja noin 85 kilometriä aluekeskus H’ersoniin. Noin 4 kilometriä Kalantšakin pohjoispuolitse kulkee eurooppatie **E 97**, joka yhdistää (Venäjän 2014 miehittämän) Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan H’ersoniin. Lähin rautatieasema sijaitsee Myrnen kaupunkityyppisessä taajamassa noin 14 kilometriä itään.

Heinäkuun 2020 alueuudistukseen saakka Kalantšak oli Kalantšakin piirin hallintokeskus. Uudistuksessa taajamasta tuli osa laajentunutta Skadovskin piiriä.

Osana Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, Venäjän armeijan sotilasosastot miehittivät Kalantšakin maaliskuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Je. L. Makarevitš (redaktor): *Atlas avtomobilnyh dorog. Zapadnaja Jevropa. Strany Baltii, Rossija, Belarus, Ukraina, Moldova* 1:700 000. s. 165, 166, 172.  Minsk, Valko-Venäjä: Izdatelstvo Jansejan, 2005.  ISBN 985-6501-12-1.  (venäjäksi)
2. 1 2  Novi raiony: karty + sklad  17.7.2020. minregion.gov.ua. Viitattu 22.7.2022. (ukrainaksi)
3. 1 2  Marija Timoninoija & Olena Vyšnevska (editors): Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2021 - Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2021 (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2021)  2021. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny, Devstat Ukrajiny / Statistics Ukraine (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 14.2.2022. Viitattu 22.7.2022. (ukrainaksi), (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalantšak** Wikimedia Commonsissa

Hersonin alueen vaakunaHersonin alue
Piirit:Beryslav | Henitšesk | Herson | Kah’ovka | Skadovsk
  

Kaupungit (keskus **lihavoitu**): Beryslav | **H’erson** | Henitšesk | Hola Prystan | Kah’ovka | Nova Kah’ovka | Olešky | Tavrijsk | Skadovsk
  

Taajamat: Antonivka | Arh’anhelske | Askanija-Nova | Bila Krynytsja | Bilozerka | Brylivka | Dniprjany | Hornostajivka | Ivanivka | Kalantšak | Kalynivske | Karjerne | Komyšany | Kozatske | Lazurne | Ljubymivka | Myrne | Naddniprjanske | Nova Majatška | Novooleksijivka | Novotrojitske | Novovorontsovka | Nyžni Sirohozy | Rykove | Syvaske | Tšaplynka | Velyka Lepetyh’a | Velyka Oleksandrivka | Verh’ni Rohatšyk | Vysokopillja | Zelenivka
Jakovlev Jak-28.
Sivukuva Jakovlev Jak-28 -taistelukoneesta.
JAK-28R
**Jakovlev Jak-28** (ven. Яковлев Як-28) on neuvostoliittolainen monikäyttöinen suihkukone, joka palveli kylmän sodan aikana. Konetyypistä oli olemassa eri versioita eri käyttötarkoituksiin. Koneen perusversio on taktinen pommittaja, josta on myös tiedustelu- ja elektronisen sodankäynnin versiot. Jak-28P (Nato-raportointinimi *Firebar*) rakennettiin pitkänmatkan torjuntahävittäjäksi. Se käytti keskikantaman ilmataisteluohjuksia, tyypiltään Kaliningrad K-8.

Konetyyppi oli varustettu Tumanskin R-11-suihkumoottoreilla, suunnilleen samalla mallilla kuin MiG-21. Konetyyppi teki ensilentonsa 5. maaliskuuta 1958 nimellä Jak-129.
Jak-28:n tuotanto jatkui vuoteen 1967, ja se vedettiin pois palveluksesta 1980-luvun keskivaiheilla.

Jak-28 esiteltiin ensi kerran Tushinon ilmailunäyttelyssä 1961.
Läntinen tiedustelu luuli sitä aluksi uudeksi hävittäjäkoneeksi ja Jakovlev Jak-25:n seuraajaksi ja se sai koodinimen *Flashlight*.
Koneen todellisen käyttötarkoituksen paljastuttua se sai pommittajakoodinimen *Brewer*.

Konetyypin saavuttama lakikorkeus oli tiedustelukäyttöä ajatellen jo tuohon ajankohtaan nähden varsin vaatimaton 16 000 m.

### Jakovlev Jak-28:n tuotantomallit

* Jak-28B "Brewer-A"
* Jak-28L "Brewer-B"
* Jak-28I "Brewer-C"
* Jak-28BI
* Jak-28N
* Jak-28IM
* Jak-28R "Brewer-D"
* Jak-28RL
* Jak-28SR
* Jak-28RR
* Jak-28PP "Brewer-E" elektronisen sodankäynnin versio
* Jak-28U "Maestro"
* Jak-28P "Firebar"
* Jak-28PM
* Jak-28-64
* Jak-28URP

* *Firebar* – hävittäjä
* *Brewer* – pommittaja
* *Maestro* – tiedustelukone

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&020.065000020,65 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&011.064000011,64 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.09500003,95 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&037.060000037,6 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&09700.&&&&009 700 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Tumanski R-11 -suihkuturbiinia; &&&&&&&&&&&&&046.&&&&0046 kN per moottori kuivana, &&&&&&&&&&&&&062.&&&&0062 kN jälkipolttimella

**Suoritusarvot**

* **Matkalentonopeus:** &&&&&&&&&&&01890.&&&&001 890 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&02630.&&&&002 630 km

**Aseistus**  

* 4 × ilmataisteluohjusta, eri tyyppisiä (IR- ja tutkahakuisia)

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2  Crosby, Francis: *Modern Fighter Aircraft – an illustrated history of war planes from 1945 to the present day*, s. 125. Lontoo, Englanti: Southwater/Anness Publishing, 2004. ISBN 1-84215-991-7. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jakovlev Jak-28**.
* A.S.Yakovlev design bureau: Supersonic jets: Yak-28PM
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Psykiatrisella vankisairaalalla on yksikkö myös Vantaan vankilassa.
**Psykiatrinen vankisairaala** (entinen **Vankimielisairaala**) on psykiatrinen sairaala, jossa hoidetaan psykiatrista hoitoa tarvitsevia vankeja, ja tehdään mielentilatutkimuksia ja vaarallisuusarvioita.

Psykiatrisen vankisairaalan vuonna 1911 toimintansa aloittanut Turun yksikkö (aikaisempi nimi Vankimielisairaala) sijaitsee Turun vankilan vieressä Saramäessä. Yksikössä on 40 hoitopaikkaa, ja henkilökunnan vahvuus on 49, joista hoitajia on 39. Psykiatrinen vankisairaala Turussa on vankeinhoidossa ainoa päivystävä sairaala, joka ottaa vastaan tahdosta riippumattomaan hoitoon tulevat potilaat valtakunnallisesti. Valtaosa potilaista on kuitenkin hoidossa vapaaehtoisesti. Psykiatrisella vankisairaalalla on yksikkö myös Vantaan vankilassa. Vantaan yksikössä on 15 paikkaa, joista yksi varattu naispaikaksi. Vantaan yksikkö hoitaa ainoastaan vapaaehtoisesti hoitoon tulevia vankipotilaita. Kummallakin yksiköllä on myös vankilan yhteydessä toimiva poliklinikka, ja lääkäreitä on yhteensä kuusi.*lähde?*

Laitos kuuluu Rikosseuraamuslaitoksen terveydenhuoltoyksikön organisaatioon, eikä siten ole osa Länsi-Suomen aluevankilaa. Psykiatrisen vankisairaalan vastaava ylilääkäri on Hannu Lauerma.

Vuosittain sairaalassa toteutetaan noin 450 hoitojaksoa, ja valtaosa potilaista on miehiä. Psykiatrista sairaanhoitoa kaipaavat naisvangit hoidetaan joko Psykiatrisen vankisairaalan Turun yksikössä tai Vankisairaalassa Hämeenlinnassa. Tahdosta riippumattomasti voidaan naispotilaita hoitaa ainoastaan Psykiatrisen vankisairaalan Turun yksikössä.*lähde?* Hoitojaksojen keskimääräinen kesto oli vuonna 2012 32,5 vuorokautta.

Psykiatrisen vankisairaalan lisäksi Suomessa on kaksi valtiollista psykiatrista sairaalaa, Niuvanniemen sairaala ja Vanhan Vaasan sairaala. Niissä toteutetaan pitkäaikaista kuntouttavaa hoitoa, eivätkä potilaat ole vankeinhoidon piirissä.

Katso myös
----------

* Oikeuspsykiatrinen sairaala

Lähteet
-------

1. 1 2  Psykiatrinen vankisairaala Vankiterveydenhoidon yksikkö – VTH. Viitattu 6.7.2020.
2. 1 2 3  Historian hämäristä Turun Saramäkeen ja Vantaalle – Psykiatrinen vankisairaala täyttää 100 vuotta.  28.9.2011, päivitetty 26.7.2013. Rikosseuraamuslaitos – RISE.  Arkistoitu 6.4.2020. Viitattu 6.7.2020.
3. ↑  Suistomaa, Matti: *Selvitys vankiterveydenhuollosta*, s. 22. Helsinki: Sosiaali- ja terveysministeriö, 2014. ISBN 978-952-00-3510-5. Teoksen verkkoversio (viitattu 26.2.2021).
4. ↑  Kostiainen, Riikka: Oikeuspsykiatrisen potilaan hoito on kokonaisvaltaista.  *Haaste -lehti*, 2018, nro 2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.2.2021.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Lauerma, Hannu: Asianajaja voi vahingoittaa sairasta vankia *Turun Sanomat*.  18.8.2015. Viitattu 26.2.2021.
**Elizabeth line** on rautatieyhteys Kaakkois-Englannissa. Rautatie yhdistää Berkshiren ja Buckinghamshiren kreivikunnat Suur-Lontoon kautta Essexin ja Kentin kreivikuntiin. 24 miljardia euroa maksanut rautatieyhteys rakennettiin helpottamaan Keski-Lontoon ylikuormittunutta metro- ja paikallisjunaverkkoa. Linjan ensisuunnitelmat esitettiin jo vuonna 1970. Sittemmin suunnitelmat hyllytettiin liian kalliina. Uusi linja alkaa Maidenheadista Lontoon länsipuolelta ja kulkee Lontoon lävitse Essexin Shenfieldiin. Radalta tulee myös haara Heathrow’n lentoasemalle sekä Itä-Lontoon Isle of Dogsin Canary Wharfin rautatieasemalle. Crossrailin nimi muutettiin Elizabeth-linjaksi.

Elizabeth linen ensimmäinen osuus Liverpool Streetiltä Shenfieldiin avattiin toukokuussa 2015 nimellä TfL Rail..

Elizabeth line avattiin yleisölle käyttöön 24. toukokuuta 2022 Paddingtonin ja Abbey Woodin välillä. Avajaistilaisuus järjestettiin 17. toukokuuta, ja kuningatar Elisabet kunnioitti tilaisuutta läsnäolollaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Crossrail: Is the Elizabeth line a London Underground line? Reason why it's on the Tube map My London, viitattu 24.5.2022 (englanniksi)
2. ↑  Repo, Harri: Lontoon poikittainen rautatieyhteys etenee  5.10.2007. Tekniikka&Talous. Viitattu 28.1.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  TfL Rail Transport for London. Viitattu 29.11.2016. (englanniksi)
4. ↑  All aboard the Elizabeth Line! 65,000 take historic journey between Paddington and Abbey Wood as London's newest line finally opens Daily Mail. Viitattu 24.5.2022. (englanniksi)
5. ↑  Mikko Juuti, Lontoossa avattiin Elisabetin nimeä kantava metrolinja, Ilta-Sanomat 18.5.2022, viitattu 24.5.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elizabeth line** Wikimedia Commonsissa
**Kukka Ranta** (s. 1982 Lappeenranta) on suomalainen vapaa toimittaja, kuvajournalisti, tietokirjailija, ja väitöskirjatutkija Lapin yliopistossa.

Ranta on opiskellut yleistä historiaa ja kehitysmaatutkimusta Helsingin yliopistossa, sekä visuaalista journalismia Taideteollisessa korkeakoulussa. "*Ryöstetty meri - Euroopan unioniin kalastussopimusten vaikutukset Senegalin pienkalastajien ruokaturvaan ja elinkeinoon*" -pro gradu tutkielma palkittiin vuonna 2014 Kehitystutkimuksen seuran ja Yliopistojen kehitysyhteistyöverkosto UniPID:n kansallisen gradupalkinnon toisella sijalla. Vuonna 2012 Ranta sai yhdessä Emma Karin kanssa Kehys ry:n Kelpoa kehitystä -palkinnon kirjastaan *Kalavale – Tyhjenevä meri ja ihmiset sen rannalla*. Teos oli myös WWF:n Vuoden luontokirja -finalisti.

Lokakuussa 2019 Kustantamo S&S julkaisi Kukka Rannan ja Jaana Kannisen kirjoittaman tietokirjan *Vastatuuleen - Saamen kansan pakkosuomalaistamisesta.* Suomen Saamelaisnuorten puheenjohtaja Petra Laiti totesi blogikirjoituksessaan, että "Vastatuuleen – Saamen kansan pakkosuomalaistamisesta on kirja, joka koko Suomen pitäisi lukea".

Ranta sai 1. kunniamaininnan Suomen Kuvajournalistit ry:n järjestämässä Kuvajournalismi 2022 -kilpailussa vuoden uutiskuvan sarjassa. Palkittu valokuva käsittelee rasistisiin rotutkimuksiin ryöstettyjen saamelaisten vainajien uudelleen hautaamista Inarin Vanhalla hautuumaasaarella elokuussa 2022.

Teokset
-------

* *Muutaman töhryn tähden.* Brunila, Mikael & Ranta, Kukka & Viren, Eetu. Into Kustannus 2011. ISBN 9789522640895.
* *Kalavale - tyhjenevä meri ja ihmiset sen rannoilla.* Kari, Emma & Ranta, Kukka. Into Kustannus 2012. ISBN 978-952-264-177-9.
* *Suomalainen kalasoppa*. Ranta, Kukka. Long Play Media Oy 2013. ISBN 9789526686097.
* *Vastatuuleen - Saamen kansan pakkosuomalaistamisesta.* Ranta, Kukka & Kanninen, Jaana. Kustantamo S&S 2019. ISBN 978-951-52-4866-4.

Lähteet
-------

1. ↑  Kukka Ranta *Helsingin yliopisto*.  Arkistoitu 25.10.2019. Viitattu 25.10.2019.
2. ↑  Master’s Award in Development Studies 2014 *UniPID*. Viitattu 16.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Kalavale toi kirjoittajilleen Kelpoa kehitystä -palkinnon *ts.fi*.  26.11.2012. Viitattu 25.10.2019.
4. ↑  Teos Ahman kintereillä voitti WWF:n Vuoden luontokirja -palkinnon *WWF*.  5.12.2012. Viitattu 16.12.2019.
5. ↑  » Vastatuuleen *kustantamo.sets.fi*. Viitattu 16.12.2019.
6. ↑  » Kukka Ranta *kustantamo.sets.fi*. Viitattu 25.10.2019.
7. ↑  Uutiskuva 2022 1. Kunniamaininta *Kuvajournalismi 2022 -kilpailu*. Viitattu 8.5.2023.
8. ↑  Kuvajournalismi 2022 -kilpailu *Kuvajournalismi 2022 -kilpailu*. Viitattu 8.5.2023.
9. ↑  Ihmisoikeudet | "Sahatut kallot olivat järkyttäviä" – Lapissa toteutettiin tieteen nimissä "tyrmistyttävä" haudanryöstö, jonka uhrit saivat vihdoin rauhan *Helsingin Sanomat*.  13.8.2022. Viitattu 8.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

Kukka Rannan kotisivu

Vastatuuleen-tietokirja
Fluorokinolonien yleinen rakenne
**Fluorokinolonit** ovat mikrobilääkkeitä, jotka estävät bakteerien DNA:n monistumisen. Fluorokinolonit estävät DNA-gyraasia.
Fluorokinolonit ovat bakteriosidisiä eli ne eivät ainoastaan estä bakteeria lisääntymästä vaan myös tappavat ne. Fluorokinolonit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa alaryhmään J01MA.

Käyttöaiheet
------------

Fluorokinolit ovat hyviä gramnegatiivisia bakteereita vastaan. Ne tehoavat muun muassa *Pseudomonas aeruginosa*an, mutta resistenttejä kantoja on löytynyt. Fluorokinolonit eivät tehoa hyvin pneumokokkiin, joten siihen niitä ei käytetä paljoakaan. Tosin on pyritty kehittämään pneumokokin aiheuttamiin hengityselinten infektioihin tehoavia fluorokinoleita, kuten moksifloksasiini ja levofloksasiini. Fluorokinoloniryhmään kuuluvia lääkeaineita käytetään erityisesti virtsatie- ja suolistotulehduksien hoitoon ja myös tippurin hoitoon.

Haitta- ja yhteisvaikutukset
----------------------------

Fluorokinolit estävät aivoissa GABA-välittäjäainetta, joten ne voivat aiheuttaa psyykkisiä haittavaikutuksia. Ryhmän lääkeaineet estävät entsyymiä, joka vastaa kofeiinin ja teofylliinin metaboliasta. Tämän takia ei pitäisi kuurin aikana ylenmäärin juoda kahvia tai käyttää muita kofeiinipitoisia valmisteita. Allergisia reaktioita on harvoin. Raskauden aikana fluorokinololeita ei saa käyttää. *Clostridium difficile* -infektio on harvinainen haitta, kuten muillakin bakteerilääkkeillä

Fluorokinoleita
---------------

* Difloksasiini
* Enoksasiini
* Enrofloksasiini
* Fleroksasiini
* Garenoksasiini
* Gatifloksasiini
* Gemifloksasiini
* Grepafloksasiini
* Ibafloksasiini
* Levofloksasiini
* Lomefloksasiini
* Marbofloksasiini
* Moksifloksasiini
* Norfloksasiini
* Ofloksasiini
* Orbifloksasiini
* Patsufloksasiini
* Pefloksasiini
* Pradofloksasiini
* Prulifloksasiini
* Rufloksasiini
* Siprofloksasiini
* Sitafloksasiini
* Sparfloksasiini
* Temafloksasiini
* Trovafloksasiini

Lähteet
-------

1. 1 2  Raimo K. Tuominen ja Pekka T. Männistö: 53. Nukleiinihappoihin vaikuttavat mikrobilääkkeet (pdf) *Farmakologia ja toksikologia*. Medicina.  Arkistoitu 6.2.2005. Viitattu 01.03.2013.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fluorokinolonit**.
* Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea, Anatomis-terapeuttis-kemiallinen luokitus: J01MA Fluorokinolonit (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tanja Puumalainen: Beetalaktaamien ja fluorokinolonien käyttö koiralla ja kissalla, Kirjallisuuskatsaus, Eläinlääketieteen lisensiaatin tutkielma, Helsingin yliopisto, Eläinlääketieteellinen tiedekunta, Helsinki 2014
* Yleisellä antibiootilla hurjat sivuvaikutukset – useita kuolemantapauksia: "Näistä ei saa puhua Suomessa" Yle 4.3.2015.
* Vaarallisia sivuvaikutuksia aiheuttavan antibiootin käyttöä rajattu Suomessa – silti potilaat kertovat saaneensa sitä yleisimpiin tulehduksiin: "Peruskunto romahti täysin" Yle, 2018
**Henna Pohjola** (s. 1976 Varkaus) on suomalainen kuvataiteilija, joka työskentelee installaation, kuvanveiston, maalaamisen ja piirtämisen parissa. Hän on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta ja on toiselta ammatiltaan graafinen suunnittelija. Pohjolan teokset käsittelevät identiteettirooleja kulutuskeskeisessä ja informaatiorikkaassa kulttuurissa sekä moraalifilosofiaa ja eksistentialistisia kysymyksiä elämän tarkoituksesta nivoutuen aasialaisen ja länsimaalaisen jumala- ja maisemakuvauksen historiaan. Teoksissa voi nähdä viitteitä kuvataiteen historiasta, kuten renessanssitaiteesta, pyhimyskuvastoista ja Édouard Manet'n *Olympiasta* lähtien. Pohjola oli Taidekeskus Salmelan nuori taiteilija vuonna 2002. 

Pohjolan teoksia on ollut esillä monissa museoissa ja gallerioissa kuten Galleria Heinossa, Helsingissä. Pohjola on työskennellyt kuvataiteilijan ohella useissa palveluammateissa, joissa työnä on ollut ylittää asiakkaiden odotukset.

Aiheesta muualla
----------------

* Henna Pohjolan CV Galleria Heinon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)