recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ville Saukkonen** on suomalainen oopperaohjaaja, joka on vuodesta 2016 toiminut Opera BOXin taiteellisena johtajana. Saukkonen valmistui oopperaohjaajaksi Moskovan teatteritaiteen akatemiasta vuonna 1993. Sen jälkeen hän on ohjannut yli 140 ensi-iltaa eri puolilla Suomea. 

Saukkosen tuotanto käsittää teoksia barokista kantaesityksiin ja harvinaisista opereteista oopperakirjallisuuden suuriin klassikoihin.

Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet useat musiikkiopistot ja konservatoriot, Sibelius-Akatemia, Suomalainen Kamariooppera, Savonlinnan Oopperajuhlat, Kansallisooppera sekä lukuisat vapaankentän oopperaryhmät, kuten Turun-, Porin-, Mikkelin-, Jyväskylän-, Lahden ja Vaasan oopperat.

Suomen lisäksi Saukkosen ohjauksia on nähty Virossa, Venäjällä ja Saksassa. Luennoitsijana ja opetustehtävissä hän on toiminut muun muassa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa ja Viron teatteri- ja musiikkiakatemiassa. Vuonna 2000 Suomen Wagner-seura myönsi hänelle Bayreuth-stipendin ensimmäisenä suomalaisena oopperaohjaajana, ja vuonna 2019 hän sai Pacius-palkinnon Suomen oopperakulttuurin kehittämisestä.
**Poikanen** on sana, jota käytetään monesti eläinten lapsista, vaikka joidenkin lajien osalta käytetään muita nimityksiä, kuten pentu, varsa, karitsa tai porsas. Kaikkien eläinten poikaset eivät ole vanhempien huollettavana, vaan joidenkin lajien, kuten kanan ja kilpikonnan poikaset lähtevät omille teilleen heti munasta kuorittuaan. Kuitenkin nisäkkäiden poikaset ja muidenkin eläinten poikaset ovat emonsa hoivaamia jonkin aikaa. Jotkut eläinlajit ovat laumaeläimiä ja tällöin poikaset emoineen seuraavat lauman johtajaa lauman liikkuessa. Lintujen poikaset pysyvät monesti pesän lähellä keväästä loppukesään tai syksyyn ja lähtevät kauemmas pesästä hieman ennen kuin muuttolinnut lähtevät muuttomatkalle. Esimerkiksi harmaasorsan poikueet on nähtävissä elokuun ja syyskuun aikana. Joillakin lintulajeilla nuoret yksilöt ovat väriltään ruskeita tai harmahtavia, kuten kyhmyjoutsenen ja kyhmyhaahkan poikaset.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuutti, pentu, karitsa ja porsas - eläinlapsilla on monta nimeä *Elävä arkisto*.  27.1.2015. Yle. Viitattu 25.2.2024.
2. ↑  Lasse J. Laine: *Suomen linnut*, s. 24, 41, 53. Otava, 2015. ISBN 978-951-1-27650-0.
**America America** on Elia Kazanin käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1963. Siinä hän kertoo kreikkalaissukuisen setänsä tarinan, jonka tuloksena hänen omakin perheensä muutti Turkista Yhdysvaltoihin vuonna 1913, mukana nelivuotias Elia. Samasta tarinasta Kazan kirjoitti 1960-luvun alussa myös kirjan ja näytelmän.

Juoni
-----

Turkkilaiskylässä varttunut nuori kappadokiankreikkalainen mies Stavros (Stathis Giallelis) lähtee 1890-luvulla töihin setänsä mattokauppaan Istanbuliin. Hänen tulevaisuuttaan yritetään varmistella muun muassa järjestämällä avioliittomahdollisuus rikkaan miehen tyttären kanssa, mutta nuorukaisen mieli halajaa vapautta ja haaveilee pääsystä siirtolaiseksi Amerikkaan. Puille paljaille joutuva Stavros pääsee lopulta Atlantin ylittävälle valtamerilaivalle *SS Kaiser Wilhelm der Grosse*, mutta matkan aikana hän jää kiinni armenialaisen liikemiehen vaimon liehittelystä. Perillä New Yorkissa Stavros aloittaa uuden elämän kengänkiillottajana ja vaurastuu lopulta sen verran, että hänen perheensä (mukana pieni Elia Kazan) pääsee sekin matkustamaan Amerikkaan.

Vastaanotto
-----------

*America America* valittiin vuonna 1963 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti ja kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kiteytti *America American* tv-sivulla 1983 "sosialistiseksi mestariteokseksi". Matti Salo kirjoitti elokuvan kärsivän siitä, että siirtolaisten omat kielet on elokuvassa jälkiäänitetty englanniksi, kun esimerkiksi *Kummisetä*-trilogiassa, Bo Widerbergin *Joe Hillissä* ja Jan Troellin siirtolaiseepoksessa kielierot ja -ongelmat ovat keskeinen osa kerrontaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Savolainen, Erkki: Sulatusuuniin ja jälleensyntymään.  *Helsingin Sanomat*, 14.9.1964, s. 15. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Salo, Matti: Elia Kazanin Amerikka.  *Helsingin Sanomat*, 19.8.1973, s. 23. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Complete National Film Registry Listing *National Film Preservation Board, Library of Congress*. Viitattu 4.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 4.5.2022. (englanniksi)
5. ↑  Fränti, Mikael: Hollywoodin ikuinen sivullinen. Henkilökuva Elia Kazanista, elokuvaohjaajasta ja näyttelijästä.  *Helsingin Sanomat*, 27.11.1983, s. 95. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Niuhalan kansakoulu** on suojeltu vanha kansakoulurakennus Vihdin kirkonkylässä. Sen on suunnitellut lohjalainen K. Kronqvist, ja se valmistui 1874 pappilasta erotetuille maille. Se toimi alkuun tyttökouluna, koska kuvernööri oli muistuttanut hyvästä "vaimonkasvatuksesta", mutta jo vuonna 1877 se muuttui "sekakouluksi". Varsinainen kansakoulu lopetettiin 1955, ja sen jälkeen siellä oli eri koulujen toimintoja.

Rakennuksessa oli myös opettajan asunto, ja siellä pidettiin kuntakokouksia 1900-luvun alkupuolella tehdyssä laajennusosassa. Rakennuksen toiseen päähän tuli vuonna 1977 taiteilija Seija Rustholkarhun ateljee, ja kuvanveistäjien Alpo ja Nina Sailon museo avattiin rakennukseen 1978. Rakennus on vuodesta 1987 ollut Vihdin museotoimen käytössä, ja vuonna 1991 tiloissa avattiin museon konservointilaitos. Vihdin museon näyttelyistä rakennuksessa on esillä Evakkonäytely.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niuhalan vanha kansakoulu, Vihti.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Näyttelyt Vihdin kunta. Viitattu 14.3.2013.
Pyhä Brigid. Liber Chronicarumin eli Nürnbergin kronikan kuvitusta vuodelta 1493.
**Pyhä Brigid Kildarelainen**, (myös **Pyhä Brigit** tai **Pyhä Bridget**, kuollut noin 525) oli Kildaren abbedissa sekä yksi Irlannin suojeluspyhimyksistä.

Tiedot Brigidin elämästä perustuvat pyhimyslegendoihin. Perimätiedon mukaan Brigidin isä oli ylimys ja äiti orja. Brigid myytiin äitinsä kanssa druidille, jonka Brigid legendojen mukaan käännytti kristinuskoon. Saatuaan vapautensa Brigid palasi isänsä luo, joka yritti naittaa tytön Ulsterin kuninkaalle. Brigidin syvä hurskaus teki kuninkaaseen vaikutuksen ja hän vapautti tytön isänsä holhouksesta. *Liber hymnorum*in mukaan Leinsterin kuningas lahjoitti Brigidille Curraghin tasangon, ja sinne Pyhä Brigid perusti Irlannin ensimmäisen nunnaluostarin. Siitä tuli pian kaksoisluostari, jossa oli sekä munkkeja että nunnia, ja jossa abbedissa oli ylempiarvoinen kuin apotti. Brigidin ystävästä Conlethista tuli alueen piispa, ja Brigid perusti myös useita muita nunnaluostareita.

Pyhä Brigid esiintyy monissa tarinoissa, mm. *Book of Lismore*ssa, *Breviarium Aberdonense*ssa, ja *Bethada Náem n-Éren*issä. Legendojen mukaan Pyhä Brigid paransi nunna Daran sokeuden, muutti leprayhteisön veden olueksi sekä sai yhden oluttynnyrin riittämään 18 kirkolle. Pyhää Brigidiä pidetäänkin joskus yhtenä oluen suojeluspyhimyksistä.

Muistopäivä
-----------

Pyhä Brigidin juhlapäivää 1. helmikuuta juhlitaan Irlannin lisäksi myös Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Sama päivää on Irlannissa jo esikristillisenä aikana vietetty juhlapäivänä kelttiläisen Brigit-jumalattaren kunniaksi (imbolc). Toisinaan onkin arveltu, että abbedissa Brigid olisi alkujaan ollut Brigit-jumalattaren pappi ja saanut siitä nimensä. 

Koska nimi Riitta on käsitetty Brigid-nimen suomenkieliseksi vastineeksi, on sama päivä nykyisin Suomessakin Riitan nimipäivä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  St. Brigid of Ireland *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 30.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Pentti Lempiäinen: "Brigida", *Suuri etunimikirja*, s. 64. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29400-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä Brigid** Wikimedia Commonsissa
**Musica**, tunnetaan myös nimellä **Viulunsoittaja**, on suomalaisen kuvanveistäjän Wäinö Aaltosen kullattu puuveistos vuodelta 1926. Tyyliltään se on kubistissävyinen.

Veistos liittyy Tampereen Aleksis Kiven muistomerkkikilpailuun ja yhteen Aaltosen kolmesta palkitusta ehdotuksesta nimeltä *Futuri*. *Musica* on loppuun asti hiottu versio aiheesta. Veistoksessa runoilija nojaa päätään katkaistuun viuluun pää kuuntelevasti kallellaan. Vasemmassa silmässään hänellä on helmiäissiru. Huomioitavaa teoksessa on myös sen korkea jalusta, joka on yli kolme kertaa itse veistosta korkeampi. Itse veistos on 52 cm korkea, jalustan korkeus on 174 cm. Ateneumin taidemuseo osti veistoksen vuonna 2000.

Ensimmäisissä versioissa veistoksessa oli viulun paikalla lyyra. Aaltonen oli tehnyt ulkomaanmatkoja Saksaan ja Italiaan vuonna 1923 sekä Ranskaan ja Englantiin vuonna 1925. Nämä matkat innostivat häntä pelkistettyihin teoksiin, mitä hän toteutti *Musicassa*. Veistoksen valmistuessa Aaltonen oli jo Suomessa suuri nimi Paavo Nurmen juoksijapatsaan tekijänä (1924).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ahtola-Moorhouse, Leena: "*Wäinö Aaltonen: Musica (Viulunsoittaja)*". Teoksessa Huusko, Timo (toim.): *Ateneum-opas*, s. 89. Valtion taidemuseo, 2007. ISBN 9789515329943.
2. ↑  Ilvas, Juha: *Wäinö Aaltonen*. Teoksessa *Kansallista taidetta – Suomalaista taidetta Kansallis-Osake-Pankin kokoelmissa*, s. 140. Helsinki: Kansallis-Osake-Pankki, 1989. ISBN 951-889-000-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Musica (Viulunsoittaja).[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wäinö Aaltosen veistoksia |
| --- |
|  |
| 1919–1926 | Graniittipoika · Paavo Nurmi · Musica · Lilja · R. W. Ekmanin muotokuvahermi · V. Westerholmin muotokuvahermi |  |
|  |
| 1927–1945 | Runoilija ja muusa · Hämeensillan Pirkkalaisveistokset · Suomen neito · Torpedovene S2:n muistomerkki · Työ ja tulevaisuus · Aleksis Kiven muistopatsas |
|  |
| 1946–1966 | Kun ystävyyssuhteet solmitaan · Vapauden Hengetär · Genius ohjaa nuoruutta |
|  |
| Muut | Myrsky |

 |
**Vihdin seurakuntatalo** (ruots. *Vichtis församlingshus*) on Vihdin seurakunnan seurakuntatalo Vihdin kirkonkylässä.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Ensimmäisen kerran tarve seurakuntatalosta nostettiin esiin Vihdin seurakunnassa jo 1920-luvulla, kun Vihdin pikkupappila, eli Kuortilan talo havaittiin liian pieneksi suurten juhlien järjestämistä varten. Kuitenkin vasta vuonna 1979 arkkitehti Touko Saaren suunnittelema seurakuntatalo valmistui kirkonkylään Vihdin pappilan alapuolelle.

Vihdin seurakuntatalossa on kaksi juhlasalia; seurakuntasali ja suuri juhlasali, johon voidaan tarpeen tullen liittää myös toimituskappeli. Juhlasalin päätyseinällä on kuvanveistäjä Uuno Poikosen puureliefi "Pääsiäisfuuga". Saliin mahtuu 200 henkeä ja seurakuntasaliin noin 50 henkeä. Salien lisäksi rakennuksessa on suuri keittiö, takkahuone, kokoushuone, sekä kirkkoherranvirasto ja taloustoimisto. Talon yhteydessä on myös muutamia asuntoja.

Nykytilanne
-----------

2010-luvulla kirkkoherranvirasto ja taloustoimisto muuttivat Vihdin seurakuntatalolta Nummelaan johtuen rakennuksen sisäilmaongelmista. Rakennusta remontoitiin, mutta seurakunta ei ole saanut sisäilmaongelmia kuriin ja rakennus suljettiin käytöltä vuoden 2019 alussa. Vihdin seurakunnan kirkkoneuvosto teki päätöksen rakennuksen purkamisesta ja uuden rakennuksen rakentamisesta paikalle, sillä rakennuksen korjauksen ei ole katsottu olevan kannattavaa. Asiassa kuitenkin tuli täyskäännös vuoden 2021lokakuussa, jolloin Luoteis-Uusimaa uutisoi, että Vihdin kirkkoneuvosto aikoo saada seurakuntatalon uudelleen käyttöön muun muassa sisäilmapuhdistimilla ja tiivistysremontilla.

Lue myös
--------

* Vihdin seurakunta
* Vihdin kirkko
* Vihti

Lähteet
-------

1. 1 2  Vihdin seurakuntatalo *Vihdin seurakunta*. Viitattu 27.4.2021.
2. 1 2  *Keskeneräinen tehtävä*, s. 156. Vihdin seurakunta, 2006. ISBN 952-92-0854-5.
3. ↑  Kirkkoneuvosto yksimielinen: Vihdin kirkonkylän seurakuntatalo puretaan ja uuden suunnittelu aloitetaan *Luoteis-Uusimaa*.  25.10.2019. Viitattu 27.4.2021.
4. ↑  Kirkonkylän seurakuntatalon kohtalo sittenkin vielä auki *Vihdin seurakunta*. Viitattu 27.4.2021.
5. ↑  Keski-Luopa, Marja: Seurakuntatalo uudelleen käyttöön.  *Luoteis-Uusimaa*, 31.10.2021.
**Joanna Truffaut** on ranskalainen digitalisaation konsultti ja yrittäjä. Truffautilla on ollut merkittävä rooli tietoisuuden luomisessa ja ilmaisten Wi-Fi-verkkojen kehittämisessä kaupunkialueilla Yhdysvalloissa ja Ranskassa, ja internet startup-yritysten käynnistämisessä Lähi-idässä. Hän on erikoistunut neuvomaan julkisia laitoksia, kaupunkeja ja mediayrityksiä digitaalisuuden ja teknologian mahdollisuuksista ja uhkista niiden yleisessä liiketoimintastrategoissa. Truffaut on Institut Mines-Télécomin ja Virginia Techin alumni.

Ura
---

Yhdessä Anthony M. Townsendin kanssa, Truffautista tuli vuonna 2001 New Yorkin langattoman johtoryhmän jäsen, joka on voittoa tavoittelematon järjestö ja joka tukee ja mahdollistaa vapaan, julkisen langattoman Internet-yhteyden kasvun New Yorkissa ja sen lähialueilla. 

Myöhemmin vuonna 2003 Truffaut perusti Pariisin avoimen verkon, jonka tavoitteena oli mahdollistaa ilmaisten Wi-Fi-verkkojen kasvu Pariisin kaupungissa. Hänestä tuli tunnustettu hahmo Ranskassa kaupunkien ilmaisten Wi-Fi-verkkojen herättämisen ja ensimmäisen kirjansa jälkeen. Tämän ajanjakson aikana hän työskenteli tieto- ja viestintäteknologian alan innovaatioiden siirto -kentässä Ranskan teollisuus- ja talousministeriön sivuliikkeeseen ja sen jälkeen startup-yritys Cityneossa, jonka Pure Agency myöhemmin osti.

Kun hän siirtyi Lähi-itään, Truffaut perusti Ibtikaratin, ensimmäisen Lähi-idän startup-yrityksen vuonna 2012, mikä mahdollisti sen että yrittäjät pystyivät myymään sovelluksiaan verkkoportaalin kautta. 

Vuonna 2013 hän perusti Ejaba.comin verkkoliiketoiminnan kysymys- ja vastausalustan Lähi-idässä, joka antoi yrittäjille mahdollisuuden kysyä liiketoimintaan liittyviä kysymyksiä asiantuntijaverkostolta maksua vastaan. 

Truffaut on Ernst & Youngin julkisten instituutioiden ja mediayritysten digitaalinen muutosjohtaja ja on edelleen aktiivinen startup-yritysten kanssa mentorointi- ja hackathon-arviointitoimintojensa kautta.

Lähteet
-------

* Joanna Truffautin, Guy de Lussignyn, Bertrand Grossirin - Espo-julkaisun, tammikuu 2004 - opas  ISBN 2747206165
* L'annee des TIC: Joanna Truffaut, Michel Berne - INT - Laboratoire OSTIC, 2005
* Territoires et sociétés de l'information en Ranska Bruno Salguesin kanssa Joanna Truffautin rahoitusosuudella - CRITIC, 2003

### Viitteet

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑   Le guide du Wi-Fi et du Bluetooth *lähde tarkemmin?*
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Konferenssipuhe älykkäästä hallituksesta - video englanniksi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sirkusartisti** on ammatillisessa oppilaitoksessa suoritettava sirkusalan perustutkinnon tutkintonimike. Opinnot suoritetaan sirkusalan koulutusohjelmassa. Koulutuksen laajuus on 180 opintopistettä. Opinnot kestävät 3 vuotta. Koulutusta on järjestänyt esimerkiksi Koulutuskeskus Salpaus Lahdessa.

Koulutus antaa valmiudet sirkusalan osaamista edellyttäviin tehtäviin muun muassa sirkus-, teatteri- ja musiikkialalla. Mahdollisia työpaikkoja ovat sirkus, teatteri ja erilaiset esiintyjäryhmät.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkistoitu kopioHumanistiset ja taidealat sekä taideteollisuusalat ammatillisessa koulutuksessa *opintopolku.fi*.  Arkistoitu 6.5.2021. Viitattu 6.5.2021.
2. 1 2  Sirkusalan perustutkinto, sirkusartisti 2014. Määräys 78/011/2014 *finlex.fi*. Viitattu 6.5.2021.
3. ↑  Sirkusartisti. Sirkusalan perustutkinto *salpaus.fi*. Viitattu 6.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* OPH: Sirkusalan uudistettu perustutkinto 1.8.2021-, luonnos (opintopolku.fi)
* Sirkusalan perustutkinto. 321902 (Arkistoitu – Internet Archive) (aavo.fi)
Sotkan myymälä Kotkan Jumalniemen kauppakeskuksessa.
**Sotka** on suomalainen huonekalukauppaketju, jolla on Suomessa noin 50 myymälää. Huonekaluvalikoiman lisäksi Sotka-myymälät tarjoavat myös palveluita, kuten kotiinkuljetusta.

Historia
--------

Osuustukkukauppaan kuulunut OTK:n Puu Oy perustettiin Hämeenlinnaan vuonna 1941. Yritys laajeni Lahteen vuonna 1958 ostamalla konkurssiin ajautuneen Salpausselän Huonekalutehdas Oy:n tuotantolaitokset ja liiketoiminnan. Vuodesta 1964 Sotka Oy:nä toimineella yhtiöllä oli laaja tuotevalikoima, ja se oli 1990-luvun vaihteessa Suomen kolmanneksi suurin huonekalujen valmistaja.

Sotka-nimi tuli Sotkian kylästä, josta OTK oli vuonna 1938 hankkinut naulatehdas *Sotkia Oy*:n. OTK valmisti Sotkialla lastuvillalevyjä, joita alettiin kutsua Sotka-levyiksi. Tehdasta alettiin kutsua Sotkalevytehtaaksi. Sotka rekisteröitiin tavaramerkiksi vuonna 1956. Sillä ruvettiin myymään myös kattohuopia ja -laattoja sekä OTK Puun valmistamia ovia, ikkunoita, keittiökalusteita ja huonekaluja. Vuonna 1964 OTK:n Puu Oy:n nimi vaihdettiin Sotka Oy:ksi. Uutta nimeä perusteltiin OTK:n lehdessä sillä, että nimi sisälsi kirjaimet OTK.

Sotkan pääomistaja vaihtui OTK:sta E-osuuskunta Ekaksi suuressa osuusliikefuusiossa vuonna 1983. Vuonna 1993 oma henkilöstö osti Sotkan liiketoiminnan yrityssaneeraukseen joutuneelta Eka-yhtymältä ja jatkoi yhtiön toimintaa Sotka Finland Oy:n nimissä. Nykyään Sotka on osa Indoor Group Oy:tä, joka syntyi, kun Sponsor Capital Oy:n hallinnoima pääomarahasto hankki omistukseensa Sotka Finland Oy:n vuonna 1999. Vuosina 2005–2017 Indoor Group Oy on ollut osa Kesko-konsernia, kunnes Kesko myi Indoor Groupin kesäkuussa 2017 sijoittajaryhmälle, johon kuuluvat Sievi Capital, kolmen Sotka-ketjun franchising-yrittäjää ja eläkeyhtiö Etera.

Lähteet
-------

1. ↑  Sotka avaa Karjaalla uuden myymälän kesko.fi. Viitattu 4. helmikuuta 2016. (suomeksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Tiendeo.fi: Sotka
3. 1 2 3 4  Indoor Group: Historia indoorgroup.fi. Viitattu 2. helmikuuta 2016. (suomeksi)
4. ↑  Leppänen, Timo: *Merkilliset nimet. Tarinoita yritysten ja tuotteiden nimistä*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2016. ISBN 978-952-222-720-1.
5. ↑  Kallenautio, Jorma: *Eka ja Tradeka-yhtymä 1983–2008*, s. 3. Helsinki: Osuuskunta Tradeka-yhtymä, 2008. Teoksen verkkoversio (PDF).  (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Kesko myy Indoor Groupin – Sotka ja Asko siirtyvät Sievi Capitalin, Eteran ja Sotka-yrittäjien omistukseen, *Talouselämä* 21.6.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Sotkan kotisivut
* Hämewiki: Sotka Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
**Juhana I** (Jan I Olbracht; 27. joulukuuta 1459 – 17. kesäkuuta 1501) oli Jagello-sukuun kuulunut Puolan kuningas vuosina 1492–1502.

Juhana I oli Puolan kuningas Kasimir Jagiellon ja Elisabet Itävaltalaisen kolmas poika. Isän kuoltua hänestä tuli Puolan kuningas. Vanhimmasta veljestä Vladislaus II:sta oli tullut Unkarin ja Böömin kuningas jo aiemmin, ja nuoremmasta Aleksanteri I:sta tuli Latvian suuriruhtinas.

Puolan kuninkaana Juhana vahvisti aateliston asemaa. Hän ei mennyt koskaan naimisiin mutta piti monia rakastajattaria, ja kuoli vuonna 1501 sairastettuaan neljä vuotta pitkäaikaista sairautta, jonka on arveltu olleen kuppa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Jagiellonians: A List *The Jagiellonians: Dynasty, Memory, and Identity*.  2013-2018. Faculty of History at the University of Oxford. Viitattu 23.9.2021.
2. ↑  Jan Olbracht (1459-1501) *Ciekawostki Historyczne*. Viitattu 23.9.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Mariupolin Iljitšin metallurginen kombinaatti** (ukr. Маріу́польський металургі́йний комбіна́т і́мені Ілліча́) on Mariupolissa toimiva metallurginen tehdas.

Vuonna 1896 amerikkalaiset Rothstein ja Smith saivat luvan perustaa *Nikopol-Mariupol Mining and Metallurgical Societyn*. Iljitšin terästehtaan juuret ovat vuodessa 1897 kun yhtiö perusti putkia valmistavan tehtaan. 1920-luvun lopulla tehdas tuotti teräslevyjä. 1940-luvulla tuotanto käsitti panssarilevyjä. 1950- ja 1960-luvuilla investoitiin teräksen valmistukseen ja kuuma- ja kylmävalssaukseen. NKMZ toimitti kuumavallassauslinjan ja Uralmaš kylmävalssauslinjan. Jatkuva valu otettiin käyttöön 1993. Tehdas yksityistettiin vuonna 2000.
Tehdas päätyi Metinvestin käsiin, joka hankki myöhemmin myös Mariupolin Azovstalin ja Jenakijevon metallitehtaan.

Mariupolin piirityksessä Iljitšin tehdas oli Ukrainan merijalkaväen viimeinen tukikohta, joista osa pakeni Azovstalille Azov-joukkojen mukana. Donetskin kansantasavalta on takavarikoinut ukrainalaisten oligarkkien omaisuuden. DNR ilmoitti että tehtaan tuotanto on käynnistetty uudelleen joulukuussa 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Mansur Mirovalev: Will the war with Russia rein in Ukraine’s oligarchs? *Al Jazeera*. Viitattu 22.2.2024. (englanniksi)
3. ↑
**Valtiosääntö** käsittää kaikki ne keskeiset oikeussäännöt, jotka sääntelevät tietyssä oikeusjärjestelmässä noudatettavia perusoikeuksia. Valtiosäännön sisältämät yksilön perusoikeudet koskevat turvallisuutta, vapautta ja koskemattomuutta, ylimpien valtioelinten valitsemista ja toimivaltaa sekä valtion aluetta ja kansalaisuutta. Valtiosääntö on valtiosääntöoikeuden keskeisin käsite.

Valtiosäännön käsite poikkeaa perustuslaista siten, että se kattaa kaikki tietyn sisältöiset säännökset riippumatta siitä, mikä niiden normihierarkkinen asema on. Valtiosäännön ydinsäädös voi tietysti olla tavanomaisesta lainsäädäntömenettelystä poikkeavassa järjestyksessä säädettävä perustuslaki. Suomen valtiosäännössä tällainen keskeinen säädös on Suomen perustuslaki.

Valtiosäännöllä tarkoitetaan useimmiten oikeudellista valtiosääntöä, joka merkitsee poliittisen vallan käyttöä, sen ehtoja ja siihen kuuluvia velvoitteita sääntelevää oikeussääntöjen kokonaisuutta. Oikeudellisen valtiosäännön ohella on kuitenkin olemassa myös poliittinen valtiosääntö. Se koostuu käytännöistä, jotka osoittavat, mille tahoille poliittinen tai yleensä julkinen valta tosiasiassa kuuluu ja miten sitä tosiasiassa käytetään. Päätösvaltaa voi käyttää esimerkiksi eduskuntaryhmä tai ministerivaliokunta. Yhteiskunnallista valtaa käyttävät suuressa määrin myös muut kuin suoranaisesti poliittiset toimijat, kuten elinkeinoelämä, ammattiyhdistysliike ja media.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hallberg, Pekka ym.: *Perusoikeudet*, s. 65. Helsinki: WSOY, 1999.
2. ↑  Jyränki, Antero: *Valta ja vapaus*, s. 213. Helsinki: Talentum, 2003.
**Juuso Tervonen** (s. 2. maaliskuuta 1994) on suomalainen jääpalloilija.

Suomessa Tervonen edusti Bandyliigan Mikkelin Kamppareita kausina 2017–2020 ja Botniaa kausina 2012–2017. Vuosina 2020-2022 Tervonen edusti Allsvenskanissa pelaavaa Åby/Tjureda IF:ää. Keväällä 2022 Tervonen siirtyi Elitserieniin nousseeseen Gripen Trollhättan BK:hon. Joulukuussa 2023 Tervonen purki sopimuksensa Gripenin kanssa kesken kauden oltuaan tyytymätön vähäiseen peliaikaansa Elitserienissä.

Tervonen debytoi Suomen A-maajoukkueessa harjoitusotteluissa Ruotsia vastaan Vetlandassa vuonna 2016. Hän on edustanut Suomea myös nuorten maajoukkueissa.

Tervonen on palkittu Bandyliigan kuukauden pelaajana maaliskuussa vuonna 2016.

Saavutukset
-----------

Seurajoukkueessa:

* SM-kultaa kaudella 2016 Botniassa.
* SM-hopeaa kaudella 2018 Kamppareissa.
* SM-pronssia kaudella 2019 Kamppareissa.
* SuperCup Mestaruus 2020 Åby/Tjuredassa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
**Peter (Petter, Pehr) Johan Bladh** (3. joulukuuta 1746 Vaasa – 1. maaliskuuta 1816 Närpiö) oli suomalainen liike- ja valtiopäivämies. 

Bladh kävi Vaasan triviaalikoulua ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1763. Bladh meni 1766 Ruotsin Itä-Intian kauppaseuran palvelukseen ja yleni superkargööriksi. Hän teki useita matkoja Kiinaan ja oli kauppaseuran Kantonin konttorin johtajana 1778–1783. Hän palasi Suomeen 1784 ja asettui Närpiöön Benvikin kartanoon, jonka maanviljelyn hän järjesti kuntoon. Hän hankki Kaskisille tapulioikeudet ja kävi ulkomaankauppaa ja harjoitti laivaliikennettä. Suomen sodan aikana venäläiset polttivat 1808 hänen talonsa ja vangitsivat hänet ja hänen poikansa, kun hänen epäiltiin yllyttäneen talonpoikia aseisiin. 

Bladh oli aikansa merkittäviä talousajattelijoita. Hän otti osaa valtiopäiville 1786, 1789, 1792, 1800 ja 1809, jolloin hänet kutsuttiin myös hallituskonseljin jäseneksi. Hän kirjoitti talouskysymyksistä artikkeleita, joita on myös julkaistu. Hänet kutsuttiin 1779 Ruotsin tiedeakatemian jäseneksi. Bladh sai kanslianeuvoksen arvon 1812.

Petter Johan Bladhin vanhemmat olivat kauppias Johan Bladh ja Katarina Juvelius. Lääkäri ja numismaatikko Anders Bladh oli hänen veljensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Pehr Johan Bladh. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 27.10.2019)
2. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 1296

Aiheesta muualla
----------------

* Georg Haggrén: Kauppaneuvos Petter Johan Bladh (1746–1816). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Leiskunsyvä** on järvi Sauvossa Varsinais-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 13,5 hehtaaria. Etäisyys Turusta on 29 kilometriä kaakkoon.

Maantiede
---------

Leiskunsyvän rantaviiva on epämääräinen ja ilmakuvan perusteella järvi on rehevöitynyt. Mainittavia saaria ja niemiä ei ole. Järvi on osa luonnonsuojelualuetta. Sen itäpuolella kohoaa Heskelinmäki, jonka laki on noin 60 metriä merenpinnan yläpuolella. Leiskunsyvä laskee Sauvonjokeen, joka puolestaan laskee Saaristomereen.

Leiskunsyvä (82.035.1.001) kuuluu Sauvonjoen valuma-alueeseen (82.035), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen päävesistössä (82). Sauvonjoen valuma-alueeseen kuuluu kolme vähintään hehtaarin laajuista vakavettä: Silkkilänjärvi, Leiskunsyvä ja Koorlanjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 23.2.2024.
2. ↑  Leiskunsyvä (82.035.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.2.2024.
3. ↑  Sauvonjoen valuma-alue (82.035) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.2.2024.
**Heikki Orama** (s. 1953) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan basso.

Orama varttui Espoon Laurinlahdessa. Hän aloitti laulamisen Cantores Minoresissa vuonna 1962. Vuonna 1973 Orama aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa, josta hän valmistui vuonna 1978 opettajanaan Pekka Salomaa. Hän täydensi opintojaan muiden muassa Luigi Riccin ja Kim Borgin johdolla. Orama sai vuonna 1978 toisen palkinnon Lappeenrannan laulukilpailussa ja tunnustuspalkinnon Timo Mustakallio -laulukilpailusta. Hänet kiinnitettiin Suomen kansallisoopperaan vuosiksi 1978–1980, minkä jälkeen hän työskenteli kymmenen vuoden ajan Saksan oopperataloissa. Saksasta palattuaan Orama asettui Inkooseen. Hän on esiintynyt vierailijana Suomen kansallisoopperassa, suomalaisilla musiikkifestivaaleilla ja ulkomaisissa tapahtumissa. Orama sai director cantuksen arvonimen vuonna 2008 ja tuli valituksi Lohjan Tenoripäivien Vuoden taiteilijaksi vuonna 2014.

Orama on lukuisten oopperarooliensa lisäksi esiintynyt keskeisissä oratorioissa ja passioissa. Hänellä on myös laaja yksinlauluohjelmisto. Orama on pitänyt suosikkiroolinaan Sarastroa Wolfgang Amadeus Mozartin *Taikahuilusta*. Hän työskenteli kanttorina Lohjan seurakunnassa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2018. Hän on myös ollut taiteellisena koordinaattorina Karjalohjan kirkon kesäkonserteissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Benjamin Lundin, Oopperalaulaja Heikki Orama viihtyy Inkoossa Kirkkonummen Sanomat 9.2.2018, viitattu 29.2.2024
2. 1 2 3 4 5  Heikki Orama Hailuodon Musiikkipäivät, viitattu 29.2.2024
3. ↑  Siru Väisänen, Tu­ris­ti­kant­to­ri Heik­ki Ora­mas­ta tuli tänä tal­ve­na kant­to­ri­tu­ris­ti – katso mitä miel­tä hän on nyt vuo­sis­taan Kar­ja­loh­jan kant­to­ri­na Länsi-Uusimaa 6.1.2023, viitattu 29.2.2024

Aiheesta muualla
----------------

* Heikki Oraman esiintymishistoria Suomen kansallisoopperan ja -baletin tietokannassa
* Heikki Orama Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Suomen Hyönteistieteellinen Seura ry** on vuosina 1935–2022 toiminut hyönteistieteellinen yhdistys. Seuran tarkoituksena oli toimia hyönteisten tutkijoiden ja hyönteistieteen harrastajien yhdyssiteenä ja edistää hyönteisten tutkimusta.

Historia
--------

Seura sai alkunsa vuonna 1935, kun osa Helsingin Hyönteistieteellisen Yhdistyksen suomenkielisistä jäsenistä irtautui yhdistyksestä ja perusti oman seuran. Vuonna 2022 Helsingin Hyönteistieteellinen Yhdistys muutti sääntöjään ja nimi vaihtui Suomen Hyönteisseuraksi. Samalla Suomen Hyönteistieteellinen Seura, siirsi varansa Suomen Hyönteisseuralle ja lakkautti toimintansa. Jäsenistö sai ilmoituksella siirtyä Suomen Hyönteistieteellisestä Seurasta uudistuneeseen Suomen Hyönteisseuraan.

Seuran julkaisuja
-----------------

Seura julkaisi Annales Entomologici Fennici -lehteä eli Suomen hyönteistieteellistä aikakauskirjaa vuosina 1935–1989 sekä Acta Entomologica Fennica -monografiasarjaa vuosina 1947–1989.

1. 1 2  Kangas, Esko: *Suomen Hyönteistieteellisen Seuran 50-vuotishistoria*, s. 1–115. Suomen Hyönteistieteellisen Seura, 1986.
2. ↑  Etusivu *Suomen Hyönteisseura*. Viitattu 25.2.2024.
Martin Wierig vuonna 2012 Hampurissa
**Martin Wierig** (s. 10. kesäkuuta 1987 Beckendorf-Neindorf, Saksa) on saksalainen kiekonheittäjä. Hänen ennätyksensä kiekonheitossa on 68,33 metriä, joka on heitetty Saksassa vuonna 2012. Wierig sijoittui yleisurheilun MM-kilpailuissa Moskovassa 2013 neljänneksi tuloksella 65,02 metriä jääden vain 17 senttimetrin päähän pronssimitalista. Wierig on yltänyt finaalipaikkaan kertaalleen myös olympialaisten kiekonheitossa. Tämä tapahtui Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Wierig sijoittui kuudenneksi. EM-kilpailuissa hän on ollut seitsemäs Barcelonassa 2010 ja yhdestoista Zürichissä 2014. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Wierig sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 64,98 m ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022 yhdeksäs.

Wierig voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2007 ja saavutti samassa ikäluokassa EM-pronssia Kaunasissa 2009. Alle 20-vuotiaissa hän sai EM-pronssia Kaunasissa 2005 ja MM-pronssia Pekingissä 2006.

Lähteet
-------

* 
* Martin Wierig Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Martin Wierig Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**3. armeijakunta** (ven. 3-й армейский корпус) on Venäjän maavoimien yksikkö, joka muodostettiin kesäkuussa 2022 osallistumaan hyökkäykseen Ukrainaan.

Joukot koottiin kokonaisuudessaan vapaaehtoisista. Venäjän vakinaisen armeijan joukot olivat kuluneet ja kärsineet tappioita hyökkäyksen ensimmäisten kuukausien aikana, eikä syksyn liikennekannallepanoa oltu vielä tehty. Eri alueiden viranomaisia pyydettiin keräämään vapaaehtoisia, joita muodostettiin vapaaehtoispataljoonia.
Elokuussa 2022 vahvuudeksi arvioitiin 15 000 miestä.

Alkuperäinen harjoitusalue ja päämaja oli Läntisen sotilaspiirin Mulinossa Nižni Novgorodin alueelle.
72. prikaati muodostettiin paikallisten viranomaisten mukaan Totskojessa Orenburgin aluella.

ISW luonnehti tammikuussa 2023 6. divisioonan muodostuvan 10 000–15 000 huonosti koulutetusta mobilisoidusta, jotka Ukrainan joukot löivät syksyllä 2022 Harkovan vastahyökkäyksessä. Tässä vaiheessa näitä joukkoja koulutettiin Valko-Venäjällä, ja oli epäselvää oliko 3. armeijakunta enää olemassa yhtenä yksikkönä.

Toukokuussa 2023 72. prikaatin joukot jättivät asemansa Bahmutin etelälaidalla ja pakenivat.

Organisaatio
------------

* 6. moottoroitu divisioona
	+ 54. moottoroitu rykmentti
	+ 57. moottoroitu rykmentti
	+ 10. panssarirykmentti
	+ 27. tykistörykmentti
	+ 52. erillinen ilmatorjuntaohjusprikaati
* 72. erillinen moottoroitu prikaati
* 17. rakettitykistöprikaati

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  ISW, Russian Offensive Campaign Assessment, August 7, August 07, 2022
4. ↑  ISW, Russian Offensive Campaign Assessment, January 28, 2023,
5. ↑  Ministry of Defence 🇬🇧, Latest Defence Intelligence update on the situation in Ukraine - 13 May 2023.
**Mikko Asunta** (22. marraskuuta 1909 Petäjävesi – 18. marraskuuta 1992) oli suomalainen kuvataiteilija ja kuvaamataidon opettaja. Hän oli luonnonkuvaaja ja teki pääasiassa vesiväritöitä. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1931–1934.

Pidettyään 1950-luvulta lähtien tauon taiteellisessa työssä hän palasi siihen kuvanveiston kautta 1969. Hän asetteli pieniä ihmishahmoja pinnoille ja tutki siten tilavaikutuksen aikaansaamista. Lisäksi hän teki puuveistoksia. Hän kirjoitti myös runoja, suomensi ja kirjoitti itse lauluja kuoroille sekä osallistui Mieskuoroliiton alaisten kuorojen toimintaan.

Hänen puolisonsa Elina Asunta (1913–2011) oli kuvaamataidon opettaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita suomalaisia. Mitä Missä Milloin 1994 s. 147. Otava 1993 ISBN 951-1-12765-9
2. 1 2 3 4  Mikko Asunta. Keski-Suomen taide. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 23.8.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Mikko Asunta, Kuvataiteilijamatrikkeli
* Mikko Asunta, Kuka kukin on 1978 (Projekti Runeberg)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Diisoteria** (m.kreik. Διισωτήρια, *Diisōtēria*, lat. *Disoteria*) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Zeus Soterille ja Athene Soteiralle. Sitä vietettiin Skiroforion-kuun viimeisenä päivänä eli 29. tai 30. päivä eli attikalaisen kalenterin vuoden viimeisenä päivänä, nykyisen kesä-heinäkuun aikoihin.

Juhla liittyi erityisesti Pireuksessa sijainneeseen Zeus Soterin ja Athene Soteiran temppeliin. Se perustettiin vasta Themistokleen linnoitettua Pireuksen vuonna 472 eaa. Erään teorian mukaan juhla olisi liittynyt alueen vapauttamiseen persialaisilta Salamiin taistelun vuonna 480 eaa. jälkeen. Juhlaan kuului eponyymin arkontin johtama kulkue, joka sai mahdollisesti alkunsa Agoralta Zeuksen stoalta, sekä myöhemmin hellenistisellä kaudella efebien purjehduskilpailu.

Lähteet
-------

1. ↑  Kyle, Donald G.: *Athletics in Ancient Athens*, s. 194. Mnemosyne : Bibliotheca Classica Batava: Supplementum 95. Brill, 1993. ISBN 9004097597. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *IG* II3 1 903: Honours for the priest of Zeus Soter (272/1 BC) (Alaviite 2) *Attic Inscriptions Online*. Viitattu 5.11.2018.
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön toimitusjohtaja Henrik Ramsay, kenraali C. G. E. Mannerheim ja Harry Rönngren *S/S Adrianen* kannella vuonna 1934.
**Claes Henry "Harry" Rönngren** (26. tammikuuta 1875 Grimsby, Iso-Britannia – 2. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka tunnetaan Itämerellä purjehtineen matkustaja-aluksen *S/S Ariadnen* pitkäaikaisena päällikkönä. Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama *Adriane* oli aikakautensa loistokkain suomalainen matkustajalaiva, jota kutsuttiin myös "Itämeren kuningattareksi".

Elämä
-----

Myöhemmin Ahvenanmaalla vaikuttaneen ruotsalaisen laivameklarin Algot Walfrid Rönngrenin ja Karolina Isabella Conradsonin perheeseen Ison-Britannian Grimsbyssä syntynyt Rönngren suoritti perämiestutkinnon Turun merenkulkuopistossa 1898 ja valmistui merikapteeniksi 1901. Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön palvelukseen hän tuli vuonna 1908. Hän toimi vuosina 1908–1915 *S/S Polariksen*, 1915–1919 *S/S Oihonnan* viimeksi vuodesta 1919 aina eläkkeellejäämiseensä vuoteen 1947 saakka *Adrianen* päällikkönä.

Suomen sisällissodan aikana Rönnberg oli luotsina saksalaiselle laivasto-osastolle, joka kuljetti Ahvenanmaan miehittäneitä joukkoja helmi–maaliskuun vaihteessa 1918. Myöhemmin hän oli *Adrianen* päällikkönä muun muassa kuljettamassa Suomeen Itävallasta lähteneitä juutalaispakolaisia vuonna 1938. Rönngren oli vielä eläkevuosinaan kymmenen vuoden ajan Helsingissä ravintola Royalin tarkastajana ja Svenska Teaternin isännöitsijänä.

Perhe
-----

Rönngrenin puoliso oli Gerda Dorothea Oldenburg. Hänen veljensä oli teatterinjohtaja ja professori Nicken Rönngren.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vem och vad? Biografisk handbok 1967 Projekt Runeberg. Viitattu 11.11.2017. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 5.12.1967, HS Aikakone. Viitattu 4.4.2018.
3. 1 2  Berner, Anna-Sofia: Jouluna 1944 luotsi teki virheen ja unelmien laiva Ariadne ajoi karille  24.12.2016. Helsingin Sanomat. Viitattu 11.11.2017.
4. ↑  Ahto, Sampo: "Saksan sotatoimet Suomessa", *Itsenäistymisen vuodet 1917-1920 2. Taistelu vallasta*, s. 358–364. Helsinki: VAPK-kustannus, 1993. ISBN 951-37072-8-8.
5. ↑  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) : Who's who in Finland / 1954 Projekt Runeberg. Viitattu 13.11.2017.
6. ↑  Rönngren, Nicken hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi) Viitattu 11.11.2017.
**Ludwig August Schwindt** (13. maaliskuuta 1872 Inkerinmaa – 23. syyskuuta 1936 Viipuri) oli suomalainen eversti ja yritysjohtaja.

Schwindtin vanhemmat olivat Spankkovan ja Kolppanan kirkkoherra Paul Theodor Schwindt (1813–1876) ja Anna Amanda Alopaeus (k. 1884). Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1896 ja palveli venäläisen kenttätykistön upseerina Itä-Siperiassa 1896–1907. Schwindt otti osaa muun muassa Kiinan boksarikapinan kukistamiseen 1900–1901 ja Port Arthurin puolustukseen Venäjän-Japanin sodan aikana 1904–1905. Siviiliin siirryttyään hän oli Kone- ja Siltarakennus Oy:n palveluksessa 1908-1910 ja Hietalahden Telakka- ja Konepaja Oy:n johtajan apulaisena 1910–1917.

Suomen sisällissodan aikana Schwindt oli tykistöpäällikkönä Karjalan rintamalla. Sodan jälkeen hän toimi puolustusministeriön taisteluvälineosaston päällikkönä 1918–1924 ja sen jälkeen Oy Crichton-Vulcanin apulaisjohtajana Turussa 1925–1928 sekä Viipurissa Bruno Procopé Oy:n prokuristina ja Waldhof Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1929 aina kuolemaansa saakka. Schwindt oli Ranskan kunnialegioonan upseeri.

Ludwig Schwindt oli naimisissa vuodesta 1900 Siviä Aurora Amanda Langolainin kanssa. Schwindtin veljiä olivat Kolppanan kansakouluseminaarin johtaja Paul Alexander Schwindt (1854–1884), Moloskovitsan kirkkoherra Johan Edvard Schwindt (1857–1911) ja Viipurin suomalaisen klassillisen lyseon kollega Fredrik Maximilian Schwindt (1861–1936).

Lähteet
-------

1. ↑  Schwindtin kuolinilmoitus, Karjala, 25.09.1936, nro 259, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
3. 1 2 3  Eversti L. A. Schwindt kuollut, Karjala, 25.09.1936, nro 259, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Paul Teodor Schwindt. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 26.2.2022.
JAT Airwaysin Boeing 737-300 vanhassa värityksessä.
**Jat Airways** (IATA: **JU**, ICAO: **JAT**, kutsukoodi: **JAT**) oli Serbian kansallinen lentoyhtiö. Se toimi aiemmin myös entisten Jugoslavian sekä Serbia ja Montenegron kansallisena lentoyhtiönä. Yhtiö perustettiin vuonna 1927 Aeroput (serbokro. *Аеропут*) -nimisenä. Vuonna 1947 nimeksi vaihdettiin **Jugoslovenski aerotransport – JAT** (serbokro.*Југословенски аеротранспорт*), sitten **JAT Yugoslav Airlines** ja lopuksi Jat Airways tammikuussa 2003.

Jat Airways ei kuulunut mihinkään allianssiin, mutta teki code sharingia joillakin reiteillä Lufthansan, Austrian Airlinesin, Air Francen, Alitalian ja Aeroflotin kanssa. Jat Airwaysilla oli myös sopimuksia Emiratesin kanssa Australian ja Yhdysvaltojen lennoista. Vuonna 2004 IATA nimesi Jat Airwaysin yhdeksi Euroopan turvallisimmista lentoyhtiöistä.

Entinen JAT:n lentoemäntä Vesna Vulović selvisi 10 160 metrin vapaapudotuksesta hengissä vuonna 1972, kun JAT:n lento 364, jolla hän työskenteli, joutui terrori-iskun kohteeksi, ja kone räjäytettiin ilmassa.

Etihad Airways ja Serbian valtio solmivat vuonna 2013 yhteistyösopimuksen, jonka myötä Jat Airways lakkautettiin. Sen laivasto poistui käytöstä, ja lentotoiminta siirtyi uudelle Air Serbia -yhtiölle.

Laivasto
--------

Jat Airwaysin laivasto marraskuussa 2006.

**Jat Airwaysin laivasto**| Lentokone | Määrä |
| --- | --- |
| ATR 72 | 4 |
| Boeing 737-300 | 10 |
| Boeing 737-400 | 2 |
| Airbus A319 | 8 tilauksessa |
| Boeing 767-200ER | 2 tilauksessa (vuokra) |
| Bombardier CRJ700 | 2 tilauksessa |
|

Lähteet
-------

1. ↑  History Jat Airways.  Arkistoitu 16.10.2013. Viitattu 21.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Vesna Vulovic: how to survive a bombing at 33000 feet Green Light.  Arkistoitu 10.8.2017. Viitattu 21.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  Etihad Airways and Government of Serbia unveil strategic partnership to secure future of Serbian National Airline  1.8.2013. Etihad Airways.  Arkistoitu 5.8.2013. Viitattu 21.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jat Airways** Wikimedia Commonsissa
**Piispajärvi** on kylä Suomussalmella. Vuonna 2014 kylässä on vakituisia asukkaita 83. Piispajärven alueella sijaitsee kaksi järveä, Vellijärvi ja Piispajärvi. Piispajärvellä toimi vuoteen 2015 asti vuonna 1923 perustettu Piispajärven koulu. 

Piispajärven alueen rajaa etelässä Mustajoki ja pohjoisessa Perangan tienhaara. Kylään lasketaan etelästä päin luetellen Hallasenaho, Haapovaara, Mökinvaara, Alassalmi, Piispajärven ympärillä sijaitsevat tilat, Runtti, Vasarantien varsi (Piispajärven perukka), sekä Viitostien varsi Perangan tienhaaraan saakka.

Nähtävyydet
-----------

Piispajärvellä on ainoastaan yksi nähtävyys, Alassalmen muistomerkki. Muistomerkki on pystytetty talvisodassa kaatuneiden muistolle. Muistomerkki sijaitsee Valtatie viiden varrella.

Etäisyydet
----------

* Ämmänsaari 55 km
* Kuusamo 84 km
* Kajaani 162 km

Lähteet
-------

1. ↑  Hukkanen, Jarmo: Kyläkoulut esittelyssä *Suomussalmen kyläkoulut -sivusto*. Viitattu 9.12.2017.
2. ↑  Piispajärven koulun lakkauttaminen 1.8.2015 alkaen Suomussalmen kunta.  Arkistoitu 10.12.2017. Viitattu 9.12.2017.
3. ↑  Kainuun kylät *kainuu.fi*.  Arkistoitu 15.5.2013.
Hilla Uusimäki Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
**Hilla Maria Uusimäki** (s. 12. kesäkuuta 1996 Vantaa) on suomalainen yleisurheilija. Hän edustaa Kenttäurheilijat-58 Vantaata ja häntä valmentaa Petra Stenman. Aikaisemmin hän on valmentanut Milla Kelo.

Porin Kalevan kisoissa 2015 Uusimäki voitti 400 metrillä ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa. Oulun kalevan kisoissa 2016 hän voitti Suomen-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Uusimäki voitti hopeaa 400 metrillä. Jyväskylässä 2018 hän sai hopeaa 400 metrin aitajuoksussa. Kuopiossa 2014 hän voitti SM-pronssia sekä 400 metrillä että 400 metrin aitajuoksussa juosten molemmissa kilpailuissa silloisen ennätysaikansa: 400 metrillä 55,29 ja 400 metrin aidoissa 1.00,24. Lahdessa 2023 Uusimäki saagvutti hopeaa 400 metrin aidoissa. Sisäratojen SM-kisoissa Uusimäki voitti kultaa 400 metrillä vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2018 sekä 300 metrin aitajuoksussa 2015 ja 2016. 800 metrillä hän sai pronssia 2018. Vuonna 2024 Hillamäki voitti sisäratojen SM-kultaa 400 metrin aitajuoksussa ylipitkän radan kaikkien aikojen toiseksi parhaimmalla ajalla 53,27. Lisäksi hän voitti kultaa myös 300 metrin aitajuoksussa, parantaen tuoretta Suomen ennätystään tulokseen 39,70. Aikaisempi Suomen ennätys 39,99 oli syntynyt vain viikkoa aikaisemmin.

Uusimäki osallistui Suomi–Ruotsi-maaotteluun ensimmäisen kerran vuonna 2014. Hän juoksi 400 metrin aidat ja osuuden 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän voitti maaottelussa 400 metriä 2015 ja 2016 sekä 400 metrin aitajuoksun 2016. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän oli 4 × 400 m viestijoukkueen varaedustaja. Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän selviytyi 400 metrin aitajuoksussa välieriin. Hän juoksi aitajuoksun välierissä myös Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016.

Uusimäki on kilpaillut myös seitsenottelussa, jossa hänen ennätyksensä on syyskuussa 2014 oteltu 4801 pistettä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 400 m: 53,14 (2016)
* 400 m aitajuoksu: 56,33 (2016)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hilla Uusimäki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 3.6.2021.
2. ↑  Uusimäki valitsi pienemmän riskin *TS.fi*.  1.8.2015. Viitattu 2.8.2015.
3. ↑  Hilla Uusimäki juoksi kaikkien aikojen toiseksi *Yle Urheilu*.  17.2.2024. Viitattu 20.2.2024.
4. ↑  Yleisurheilu | SM-halleissa tykitettiin Suomen ennätyksiä *Helsingin Sanomat*.  18.2.2024. Viitattu 20.2.2024.
5. ↑  Tässä on Suomen joukkue Zürichin EM-kisoihin *Yle Urheilu*.  3.8.2014. Viitattu 3.8.2014.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |