recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lucia Berlin** (s. **Lucia Brown**, 12. marraskuuta 1936 Juneau, Alaska – 12. marraskuuta 2004 Marina del Rey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Elinaikanaan Berlin julkaisi 76 novellia. Niitä ilmestyi yhdysvaltalaisissa aikauslehdissä ja antologioissa. Laajemmin tunnetuksi Berlin tuli kuitenkin vasta kuolemansa jälkeen, kun vuonna 2015 julkaistiin valikoima novelleja. *A Manual for Cleaning Women* nousi heti New Yorkin bestseller-listalle. Kokoelma on julkaistu suomeksi kahdessa osassa; *Siivoojan käsikirja ja muita kertomuksia* (2017) ja *Siivoojan käsikirja 2: Tanssia ruusuilla ja muita kertomuksia* (2018).

Elämä
-----

Alaskassa syntyneen Lucia Berlinin isä työskenteli kaivoksilla, ja perhe muutti usein. Toisen maailmansodan jälkeen he muuttivat Santiago de Chileen. Vuonna 1955 Berlin aloitti opinnot New Mexicon yliopistossa ja suoritti loppututkinnon 1960-luvun lopulla. Berlin työskenteli elämänsä aikana lukion opettajana, siivoojana, puhelinvaihteen hoitajana, sairaanhoitajana ja lääkärin apulaisena. Asuinpaikka vaihtui usein myös Berlinin aikuisiällä. Vuonna 1994 runoilija Edward Dorn kutsui Berlinin Coloradon yliopistoon Boulderiin, jossa Berlin toimi ensin vierailevana kirjailijana ja sittemmin professorina. Hän oli hyvin suosittu opettaja.

Berlin oli kolmesti naimisissa, ja hän oli neljän pojan äiti. Berlinillä todettiin kymmenvuotiaana skolioosi, jonka vuoksi hän joutui käyttämään usein metallista korsettia. Skolioosikorsetti puhkaisi hänen toisen keuhkonsa, ja 1990-luvun puolivälin jälkeen hän kulki aina happisäiliö mukanaan. Ison osan elämästään Berlin oli alkoholisti. Hän kuoli syöpään 68-vuotiaana.

Ura kirjailijana
----------------

Berlin sai 24-vuotiaana ensimmäisen kerran tekstejään kirjallisiin aikakauslehtiin *Noble Savage* ja *The New Strand*. Myöhemmin novelleja ilmestyi myös muissa lehdissä, kuten *Atlantic Monthlyssa* ja *New American Writingissa*. Useimmat Berlinin novelleista on julkaistu kolmessa kokoelmassa *Homesick* (1991), *So Long* (1993) ja *Where I Live Now* (1999). Kokoelma *Homesick* sai American Book Award -palkinnon.

Monet Berlinin novelleista perustuvat jollain tavalla hänen omaan elämäänsä. Kirjoitukset eivät ole omaelämäkerrallisia, mutta Berlin luonnollisesti sai aineistoa kirjoituksiinsa värikkäästä elämästään; lukuisista asuinpaikoista eri puolilla Yhdysvaltoja ja Etelä-Amerikkaa, vaihtelevista työpaikoistaan, puolisoistaan ja lapsistaan.

Lähteet
-------

* Berlin, Lucia: *Siivoojan käsikirja ja muita kertomuksia*, s. 7–21, 289–293. Alkusanat Lydia Davis: "Tärkeintä on hyvä tarina". Suomentanut Kristiina Drews Kristiina. Aula & Co, 2017. ISBN 978-952-7190-69-2.

### Viitteet

1. ↑  Best Seller Hardcover Fiction Books *The New York Times*.  13.9.2015. Viitattu 22.9.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Aki Aleksanteri Mikkonen** (helmikuu 1972 Kemijärvi) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko.

Mikkonen aloitti laulamisen eri yhtyeiden keulakuvana ollessaan 15-vuotias. Viimeinen kokoonpano Rockamania teki kolme EP-levyä, jotka noteerattiin ulkomailla musiikkinsa ja muun muassa Mr Lordin tekemän kansitaiteen ansiosta. Mikkonen siirtyi soolouralle 2012 ja julkaisi ensimmäisen albuminsa 12 kappaletta sisältävän *Poltetta*-levyn vuonna 2017. Tuottajina toimivat Sampsa Astala ja Sami Auranen. 2018 ilmestyi "Ilo on ilmaista" -single, joka on hänen musiikillisen uransa toistaiseksi eniten streamattu kappale Spotifyssa ja eniten katsottu musiikkivideo Youtubessa.

Vuoden 2020 keväällä Mikkonen julkaisi omasta elämästään kertovan erokappaleen "Anna Anteeksi". Se oli ensimmäinen kappale yhteistyössä tuottaja Artismon eli Ismo Koskelan kanssa. Tammikuussa 2021 yhteistyön toinen kappale "Usvaa" ilmestyi saaden runsaasti radiosoittoa paikallisradioissa. Vuoden 2020 kesällä Mikkonen julkaisi neljä kappaletta sisältävän EPn *Mikään ei oo mahdotonta*. Kyseisellä julkaisulla on "Aavejuna"-niminen kappale, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Esa Eloranta. EP:n muut kappallet ovat "Betty Boop", "Anna Anteeksi" ja "Mikään ei oo mahdotonta". 27.6.2020 ilmestyi Rakasta Kovempaa single - julkaisu. 

Ajankohtainen Mikkonen on Aki Mikkosen ohjelman nimi Radio Scoopilla. Kyseisessä ohjelmassa haastatellaan lähinnä artisteja, keskustellaan musiikista ja muustakin elämästä. Ajankohtaisen Mikkosen vieraina ovat olleet mm. Pate Mustajärvi , Mikko Alatalo, Esa Eloranta, Samae Koskinen, Sampsa Astala, Sami Oksman ja Mr Lordi. Pate Mustajärvestä Ajankohtainen Mikkonen teki trilogian. 

Mikkonen näytteli Rovaniemen teatterissa *Pukin Punainen* -joulumusikaalissa vuosina 2000–2002 pellolaista taksikuski Heikki Pernua. Ohjaajina toimivat Ahti Ahonen ja Jukka Virtanen. Pääroolissa joulupukkia näytteli Matti Esko.

Mikkonen juonsi yhdessä toimittaja Tapio Räihän kanssa kansanjuhlan Rovaniemellä, kun Lordi voitti Euroviisut. Vuonna 2016 Mikkonen osallistui Suomen Euroviisukarsintaan omalla kappaleella "Muistatko yhä mua".

Mikkonen esiintyi MTV3:n *Suomen Tähti* -ohjelmassa vuonna 1999 "Saavuthan"-nimisellä kappaleella, jonka sävelsi Rami Alanko. Mikkonen lauloi Rovaniemen kuorossa Nelosen *Kuorosota* -ohjelmassa vuonna 2011. Mikkonen on toiminut urheiluselostana muun muassa Yle Puheen *Jalkapallokierros*-urheiluohjelmassa sekä kuuluttanut useita urheilukilpailuita, jalkapallo- ja lentopallo-otteluita. Hän toimi useita vuosia Rovaniemen Palloseuran ja Perungan Pojat ottelukuuluttajana.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Salo, Dimi: Aki Mikkonen laulaa suomalaisuudesta ylpeästi ja tunteella: "Laulunteko antaa onnen kimpaleita" *munoulu.fi*.  18.12.2022.  Arkistoitu 12.3.2023. Viitattu 12.3.2023.
Ito vuonna 2018
**Futaba Ito** (japaniksi 伊藤ふたば, s. 25. huhtikuuta 2002) on japanilainen ammattikiipeilijä. Vuonna 2017 ollessaan 14-vuotias hänestä tuli nuorin Japaninbouldercupin voittanut kiipeilijä. Vuonna 2020 hän voitti Japanincupin boulderoinnissa ja nopeuskiipeilyssä. Vuonna 2018 ja 2022 hän voitti Aasianmestaruuden boulderoinnissa.

Ito aloitti kiipeilyn 10-vuotiaana ja alkoi osallistua kilpailuihin vuonna 2014. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden omassa ikäluokassaan boulderoinnissa vuonna 2017 ja vuonna 2016 hän sijoittui toiseksi. Aasian nuortenmestaruuden hän voitti boulderoinnissa vuonna 2017 ja vuonna 2016 hän voitti boulderoinnin lisäksi kultaa lead-kiipeilyssä.

Lähteet
-------

1. ↑  Futaba Iton nettisivut *futaba-ito.com*. Futaba Ito. Viitattu 13.4.2024.
2. 1 2  [ A PORTRAIT OF THE NEXT-GEN
FUTABA ITO] *goldwin.co.jp*. The North Face. Viitattu 13.4.2024.
3. ↑  Kyodo: Futaba Ito, Meichi Narasaki win bouldering gold for Japan *japantimes.co.jp*.  10.11.2018. the japan times. Viitattu 13.4.2024.
4. 1 2  Futaba Ito *ifsc-climbing.org*. IFSC. Viitattu 13.4.2024.
**Ignaz Schuppanzigh** (20. heinäkuuta 1776 Wien – 2. maaliskuuta 1830) oli itävaltalainen viulisti, joka toimi Ludwig van Beethovenin opettajana ja sitten yhteistyökumppanina.

Schuppanzigh syntyi italian kielen professorin pojaksi. Hän aloitti uransa alttoviulistina, mutta siirtyi teini-ikäisenä viulun pariin. Hän työllistyi myös kapellimestarina. Schuppanzigh ryhtyi Beethovenin viulunsoiton opettajaksi vuonna 1794. Beethovenin tiedetään käyneen hänen tunneillaan kolmesti viikossa, mutta opetussuhteen kestoa ei tiedetä. Schuppanzigh ystävystyi Beethovenin kanssa nopeasti, ja Joseph Franz von Lobkowitzin säveltäjältä tilaamat jousikvartetot op. 18 olivat Schuppanzighin kvartetin kantaesittämiä. Schuppanzighin prinssi Karl Lichnowskyn palveluksessa johtama kokoonpano oli ensimmäinen ammattimainen jousikvartetti. Kreivi Andrei Razumovskin vuonna 1808 tekemästä tilauksesta Schuppanzigh kokosi uudessa muodossa kvartettinsa, josta oli määrä tulla "Euroopan hienoin jousikvartetti". 

Schuppanzighin ja Beethovenin välit ilmeisesti heikkenivät välillä, sillä Beethoven sävelsi vuonna 1801 Schuppanzighille lyhyen kuoroteoksen *Lob auf den Dicken* (Lihavan miehen ylistys, WoO 100), jonka sanoissa pilkataan Schuppanzighille aikuisiällä kertynyttä huomattavaa lihavuutta. Tämän ylipaino oli muutenkin pilkan kohteena, sillä wieniläinen kustantaja julkaisi miehestä liu'utusmekanismilla varustetun pahvikarikatyyrin. Schuppanzigh valitti Beethovenille useampaan otteeseen tämän myöhäisten jousikvartettien teknisistä haasteista, jotka vaativat esittäjiltä suurta omistautumista. Kaikesta huolimatta hän ja Beethoven pysyivät ystävyksinä jälkimmäisen kuolemaan saakka.

Schuppanzighin muihin yhteistyökumppaneihin lukeutui Franz Schubert, joka omisti tälle Rosamunde-kvartettonsa. Schuppanzigh esiintyi kansainvälisestikin; hän asui vuosien ajan Pietarissa, josta matkusti esiintymään Puolaan, Preussiin ja Pohjois-Saksaan. Vuonna 1823 hän palasi Wieniin, jossa jatkoi yhteistyötä Beethovenin kanssa.

Österreichische Galerie Belvederessä on Josef Danhauserin Schuppanzighistä maalaama muotokuva.

Lähteet
-------

1. 1 2  Four More Months for Ignaz Schuppanzigh Michael Lorenz
2. 1 2 3 4 5  Ludwig van Beethoven, s. 419 PediaPress
3. 1 2 3 4  In Praise of the Fat One! Ignaz Schuppanzigh Interlude
4. ↑  Ignaz Schuppanzigh and Beethoven's Late Quartets The Musical Quarterly


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee rakennustarviketta. Paneeli voi tarkoittaa myös paneelikeskustelun osanottajia.*
Vasemmalla 5-sorminen paneeli, oikealla helmipaneeli.
**Paneeli** on yleisnimike toisiinsa ponttiliitoksin yhdistettäville verhouskappaleille. Paneeli on valmistettu yleisimmin puusta höyläämällä. Paneeleita voidaan valmistaa myös puukuitumateriaaleista kuten mdf:stä, tai vaikkapa muovista suulakepuristamalla. Yleisimmät puupaneelimateriaalit ovat mänty ja kuusi, mutta käytännössä paneeli voidaan valmistaa mistä tahansa sahatavarana saatavilla olevasta puulajista, kuten haavasta, tervalepästä, tai keisaripuusta. Puupaneeleita voidaan käsitellä lakkaamalla, vahaamalla, öljyämällä ja maalaamalla. Puupinnan sävyä voidaan myös muuttaa petsaamalla tai pintakäsittelemällä sävytetyillä lakoilla, öljyillä tai vahoilla. Puukuitupaneelit ovat joko maalattuja tai pinnoitettuja laminoimalla. 

Paneelia käytetään yleisimmin rakennusten ulkoverhouksissa, sekä kattojen ja seinien sisäverhouksissa. Yleinen paneelin käyttötapa on ns. puolipaneeli, joka tarkoittaa sisäseinän paneloimista pystyyn n. 1 000–1 200 mm:n korkeudelle lattiasta. 

Puupaneelit luokitetaan koon, puumateriaalin, pinnanlaadun, oksaisuuden, käyttötarkoituksen, ponttityypin ja profiilin mukaan. Esimerkiksi merkintä 15×95 STV/OK tarkoittaa 15 mm paksua, 95 mm leveää oksaista kuusipaneelia, jonka tarkennus STV tarkoittaa sisäpaneeli-täyspontti-vinokantti. HS 18×120 UYS tarkoittaa taas 18 mm paksua, 120 mm leveää hienosahattua paneelia, jonka tarkenne UYS tarkoittaa Ulkopaneeli-yksinkertainen pontti-suora kantti. Ulkoverhouspaneelit ovat yleensä kuusipaneeleita mäntyä paremman kosteudenkeston takia.

Paneelien yleisimmät leveydet Suomessa ovat 95 ja 120 mm. Pituudet noudattavat yleisiä sahatavaramittoja, toisin sanoen paneelien pituudet ovat tyypillisesti 1 800–6 000 millimetriä, 300 millimetrin välein.

Suomessa käytössä olevista paneeleista ja profiileista on olemassa RT-kortteja. 2006 aikana on julkaistu EN-sarjan standardi, jossa on määritetty muun muassa paneelien mittatoleransseja.

Katso myös
----------

* Höylätavara

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paneeli** Wikimedia Commonsissa

Aiheesta muualla
----------------

* Muotohöylätyt laudat ja listat Puuinfon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sanna Kurronen** (s. 1982 Espoo) on suomalainen ekonomisti. Hänen erityisosaamisalueitaan ovat muiden muassa Suomen talouspolitiikka, rahoitussektorin rooli taloudessa ja Venäjän talous.

Kurronen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen laitokselta vuonna 2017. Väitöskirjassaan hän tutki rahoitussektorin toiminnan vaikutusta raaka-ainekiroukseen.

Kurronen on työskennellyt Danske Bankissa, Pohjola Pankissa, OKOssa ja Suomen Pankissa. Vuosina 2014–2020 hän työskenteli pankkiekonomistina Nordeassa makrotalousanalyysin ja valuuttamarkkinoiden parissa. Hän aloitti EVA:n ekonomistina maaliskuussa 2020. 

Vuodesta 2020 lähtien hänen toimintansa on herättänyt laajempaa huomiota. Kurronen on tullut tunnetuksi kärkeviksikin yltyvistä kannanotoistaan. Hän on saanut aikaan keskustelua esimerkiksi kirjoittamalla polttomoottoriautojen arvon alenemisesta liikenteen sähköistyessä.

Kurrosen mukaan suomalaisten työuria tulisi pidentää niin alusta, keskeltä kuin lopustakin. Kotihoidon tuki olisi hänen mukaansa syytä poistaa ja ansiosidonnaista työttömyysturvaa heikentää, jotta työnteko olisi nykyistä houkuttelevampaa. Eläkeikä olisi nostettava 65:sta 67:ään vuoteen.

Kurronen siirtyi EVA:sta Suomen Pankin Rahapolitiikka- ja tutkimusosastolle vanhemmaksi ekonomistiksi syyskuussa 2022 .

Kurronen oli Liberaalipuolueen ehdokkaana Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ja sai 2386 ääntä, muttei tullut valituksi.

Yksityiselämä
-------------

Kurrosen puoliso on ammatiltaan sisätautilääkäri. Heillä on kolme lasta. He asuvat Espoossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sanna Kurronen Evan ekonomistiksi *Eva*.  10.3.2020. Viitattu 16.7.2022.
2. 1 2 3 4  Eeva-Stiina Pesonen: EVA:n ekonomistiksi ryhtynyt Sanna Kurronen on tutustunut työkavereihinsa vain etäyhteyden päästä – "Tällaisissa tilanteissa oppii ammatillisesti eniten" *Talouselämä*. Viitattu 16.7.2022.
3. 1 2 3  Henkilö | Bensakriitikko Sanna Kurronen kertoo nyt, miksi suomalaisten pitää vain niellä köyhtyminen. *Helsingin Sanomat*.  16.7.2022. Viitattu 16.7.2022.
4. ↑
5. ↑  Google Trends *Google Trends*.  Arkistoitu 16.7.2022. Viitattu 16.7.2022.
6. ↑  Sami Noponen: Evan ekonomistilta räväkkä avaus: kotihoidontuki pois ja eläkeikä ylös *Ilta-Sanomat*.  28.9.2021. Viitattu 16.7.2022.
7. ↑  Elli Harju: Bensa-autojen loppu häämöttää – muutos tapahtuu niin nopeasti, että käytettyjen autojen hinnat voivat romahtaa *Tekniikka&Talous*. Viitattu 16.7.2022.
8. 1 2 3  Työvoima hupenee Suomessa hälyttävän nopeasti – pelkkä maahanmuuttokaan ei riitä paikkaamaan pulaa *Eva*.  28.9.2021. Viitattu 16.7.2022.
9. ↑  EVAn ekonomisti vaihtuu – Sanna Kurronen Suomen Pankkiin *Eva*.  5.7.2022. Viitattu 16.7.2022.
10. ↑  Sanna Kurronen: Sanna Kurronen - ehdolla eduskuntaan Uudellamaalla *sites.google.com*. Viitattu 25.1.2023.
11. ↑  Uudenmaan vaalipiiri, ehdokaskohtaiset tulokset *tulospalvelu.vaalit.fi*. Viitattu 13.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Twitter-tili
* *Natural Resources and Finance* Väitöskirja
Franklin vuonna 2006
**Ursula Franklin** (16. syyskuuta 1921 – 22. heinäkuuta 2016) oli Saksassa syntynyt kanadalainen metallurgian ja materiaalitieteen professori. Näiden tieteenalojen lisäksi hän oli kehittämässä fysikaalisia menetelmiä arkeologisten kohteiden iän määrittämiseksi, ja tutki teknologian sosiaalisia vaikutuksia. Franklin oli myös vakaumuksellinen pasifisti, feministi ja kveekari.

Franklin syntyi Münchenissä Saksassa ja aloitti opintonsa Berliinissä. Natsien valtaan nousu keskeytti hänen opintonsa, ja hän joutui työleirille 18 kuukaudeksi. Vapauduttuaan hän jatkoi opintojaan, väitteli vuonna 1948 kokeellisesta fysiikasta ja lähti Kanadaan tekemään väitöstyön jälkeisiä opintojaan. Hän aloitti työskentelyn Toronton yliopiston metallurgian ja materiaalitieteen laitoksella vuonna 1967, ja sai professorin viran vuonna 1973. Franklin julkaisi yli 70 tieteellistä artikkelia ja useita kirjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Brennan Dohery: Renowned University of Toronto scientist Ursula Franklin dead at 94 *Toronto Star*.  23.7.2016. Viitattu 9.3.2018.
2. ↑  Ursula Franklin Biography *Ursula Franklin Academy*. Viitattu 9.3.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
Progerialapsen solun tuma (alhaalla oikealla) on epämuodostunut. Yläpuolella terveen ihmisen tuma.
**Progeria** eli **Hutchinsonin–Gilfordin syndrooma** on mutaation aiheuttama tauti, jonka seurauksena lapsi vanhenee 6–10 kertaa normaalia nopeammin. Jo 5-vuotiaina potilailla on monia vanhuuden tunnusmerkkejä kuten kaljuuntumista ja ryppyjä. Progeriapotilailla ei kuitenkaan tavata kaikkia vanhuuden ominaisuuksia kuten syövän esiintymistiheyden kasvua tai hermosolujen tuhoutumista, neuropatiaa. Progeriaa sairastavat elävät keskimäärin 13-vuotiaiksi, vain harva elää yli 16-vuotiaaksi. Vanhimmaksi elänyt progeriaa sairastava henkilö on 45-vuotias Tenacious Tiffany. Progeria aiheuttaa ainoastaan ennenaikaisen fyysisen vanhenemisen; sairaus ei vaikuta ihmisen henkisiin ominaisuuksiin. Progeria ei siis kasvata todennäköisyyttä dementoitua poikkeuksellisen nuorena.

Progeria havaitaan yleensä lapsen ollessa 18–24 kuukauden ikäinen. Progeriasta kärsivä lapsi kuolee tavallisimmin sydänvikaan. Erään tutkimuksen mukaan syövän hoidossa käytettävät farnesyylitransferaasi-inhibiittorit saattaisivat auttaa progeriaan tai jopa parantaa sen.

Sairauden totesivat ensimmäisinä Jonathan Hutchinson vuonna 1886 ja Hastings Gilford 1904. Vahvistetut progeriatapaukset ovat perinteisesti olleet satunnaisia mutaatioita. Sen vuoksi tieteellisen mielenkiinnon kohteeksi on päätynyt intialainen perhe, jossa on viisi progeriasta kärsivää lasta.

Progerian aiheuttaa 50 aminohapon deleetio lamiini-A:ta koodaavassa geenissä. Lamiini-A on proteiini, joka polymerisoituu tumassa muodostaen tumakalvon sisäpuolelle laminan, tumalevyn. Lamina tukee tuman arkkitehtuuria ja osallistuu tärkeisiin tehtäviin kuten DNA:n ja RNA:n synteesiin. Progeriapotilailla on progressiivisia poikkeavuuksia tuman muodossa ja tumakotelossa.*lähde?*

Muita ennenaikaista vanhenemista aiheuttavia harvinaisia sairauksia on muun muassa Cockaynen oireyhtymä. Wernerin oireyhtymä on samantyyppinen sairaus, mutta siinä nopea vanheneminen ilmenee vasta murrosiän jälkeen. Myös siitä kärsivien kohtalona on ennenaikainen kuolema.*lähde?*

Taudin kasvoina on julkisuudessa usein esiintynyt brittiläinen Hayley Okines, joka kuoli 17-vuotiaana huhtikuussa 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Progeria, Texasin yliopiston, Arlington (Internet Archive)
2. ↑  News-medical.net
3. ↑  Hayleyspage.com (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  bbc.com
5. ↑  100-vuotiaan ruumiissa vankina ollut Hayley, 17, menehtyi eilen  3.4.2015. Iltasanomat.fi.  Arkistoitu 5.4.2015. Viitattu 4.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* The Progeria Research Foundation (englanniksi)
**Karl Emil Lindberg** (31. maaliskuuta 1869 Vaasa – 4. helmikuuta 1940 Eurajoki) oli suomalainen metsänhoitaja ja metsäneuvos.

Karl Lindbergin vanhemmat olivat varatuomari, pankinkomissaari Carl Henrik Lindberg (1820-1885) ja Betty Antoinette Granqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yksityislyseosta 1889 ja suoritti metsänhoitajatutkinnon Evon metsäopistossa 1892.

Lindberg oli 1903–1912 Suomusjärven hoitoalueen metsänhoitajana ja metsähallituksessa 1912–1918 metsäinsinöörinä ja 1918–1920 metsäneuvoksena. Sen jälkeen hän toimi yksityisenä neuvonantajana metsä- ja uittoasioissa ja oli mukana useissa valtion ja yksityisissä toimikunnissa. Lindberg oli Suomen Metsänhoitoyhdistyksen puheenjohtajana 1912–1918 ja Suomen Uittajainyhdistyksen puheenjohtajana 1918–1928 ja hänestä tuli Suomen Uittajainyhdistyksen kunniajäsen vuonna 1930. Lindberg oli mukana perustamassa vuonna 1918 puutavaran uitossa tarvittavien koneiden, tarpeiden, työkalujen ja raaka-aineiden sekä metsätyökalujen ja metsänhoidollisten koneiden kauppaa harjoittanutta Uittokalusto Oy:tä ja oli eräiden puunjalostusyhtiöiden, muun muassa Kemi-yhtiön hallituksen jäsenenä. Hän kirjoitti omasta alastaan ammatti- ja päivälehtiin.

Karl Lindberg oli naimisissa vuodesta 1900 Milma Maria (Mary) Borgin (k. 1940) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Karl Emil Lindberg
2. 1 2 3  70-vuotias. Metsäneuvos Karl Lindberg, Helsingin Sanomat, 31.03.1939, nro 87, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Karl Lindberg död, Åbo Underrättelser, 11.02.1940, nro 40, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 09.02.1940, nro 38, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Henrik Lindberg. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 31.3.2024.
6. ↑  Uittokalusto : Keitä me olemme
7. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Uittokalusto Oy - Ab Flottningsmaterial, Pörssitieto G. Kock
**Jooa** on suomalainen miehen, toisinaan naisenkin etunimi. Nimi on todennäköisesti syntynyt muunnelmana Raamatussa esiintyvästä nimestä Joas (vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Jooas), joka oli Vanhan testamentin mukaan sekä yhden Juudan että yhden Israelin muinaisen kuninkaan nimenä.

Suomessa nimi Jooa tuli käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella ja on yleistynyt vasta 2000-luvulla. Vuosina 1980–2019 nimi annettiin kaikkiaan 1 916 pojalle ja 16 tytölle. Lisäksi muodossa Joa nimi annettiin samana aikana 436 pojalle ja 20 tytölle. Sekä Jooa- että Joa-nimisistä suurin osa on 2010-luvulla syntyneitä. Ennen vuotta 1960 nimeä Jooa ei ollut annettu kenellekään, ennen vuotta 1940 ei myöskään nimeä Joa.. Vuodesta 2015 lähtien Jooan nimipäivä on 20. maaliskuuta.

Tunnettuja Jooa- ja Joa-nimisiä
-------------------------------

* Joa Elfsberg (s. 1980), suomalainen laulaja, kitaristi ja taidemaalari
* Joa Korhonen (s. 1979), ruotsalainen jääkiekkoilija
* Jooa Ronkainen (2011-2024) budoseura Kamiza judoka

Lähteet
-------

1. ↑  2. Kun. 12:1–19
2. ↑  2. Kun. 13:9–13
3. ↑  Juri Nummelin, Elina Teerijoki: *Eemu, Ukri, Amelie : 2000 kaunista ja harvinaista etunimeä, 3. painos*. Nemo, 2008. ISBN 978-952-5613-88-9.
4. ↑  Nimipalvelu Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 20.3.2030.
5. ↑  Uusia nimiä vuoden 2015 kalenteriin (pdf) Helsingin yliopiston almanakkatoimisto. Viitattu 20.3.2014.
**Hilary John Deacon** (10. tammikuuta 1936 Kapkaupunki – 25. toukokuuta 2010) oli eteläafrikkalainen arkeologi ja professori. Hän oli eteläafrikkalaisen Stellenboschin yliopiston arkeologian professori. Hän keskittyi tutkimuksessaan nykyihmisen syntyyn ja Afrikan arkeologiaan. Hän oli päätutkija Klasiesjoen luolilla, joka on siellä noin 125 000 vuotta sitten eläneiden anatomisesti nykyaikaisten ihmisten vanhimpia tunnettuja asuinpaikkoja.

Deacon suoritti maantieteen ja arkeologian alkuopinnot Kapkaupungin yliopistossa, josta hän valmistui 1955. Hän aloitti uransa kentällä geologina Itä- ja Länsi-Afrikassa ennen kuin hänet nimitettiin arkeologiksi ja apulaisjohtajaksi Grahamstownin Albany Museumiin, vuosiksi 1963-1971. Hän perusti sitten arkeologian osaston Stellenboschin yliopistoon, jossa hän työskenteli eläkkeelle jäämiseensä saakka. 

Vuonna 1967 hän toimi vuoden British Councilin tutkijana Lontoon yliopistossa. Hän sai filosofian tohtorin arvon Kapkaupungin yliopistosta 1974. Hän työskenteli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä (1986); stipendiaattina Australian valtionyliopistossa Canberrassa (1984) ja vierailevana professorina Chicagon yliopistossa (1978).

Deacon opetti arkeologiaa Stellenboschin yliopistossa ja kirjoitti toistasataa julkaisua, lehtiartikkeleita, kirjoja, monografioita ja kokousselostuksia. Hän oli naimisissa Janette Deaconin kanssa, joka myös opetti Stellenboschin yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  In Memoriam: Prof. Hilary Deacon. ("Professor Hilary John Deacon died peacefully on 25 May at his home in Stellenbosch after a short battle with cancer.") *Eikestadnuus*, 28.5.2010. Stellenbosch:   (englanniksi)
2. 1 2  Klein, Richard G.: In Memoriam: Hilary John Deacon 1936–2010.  *South African Archaeological Bulletin*, 2010, nro 191, s. 109–110.  (englanniksi)
3. ↑  Deacon, H. J. Deacon, J. 1999. *Human beginnings in South Africa: uncovering the secrets of the Stone Age.* Altamira Press. ISBN 9780761990864
4. ↑  Schrire, Carmel: Hilary John Deacon: Archaeologist (1936–2010).  *South African Journal of Science*, 2010, nro 11. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Who’s Who of Southern Africa 24.com.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hilary Deacon at PBS Archive
* Hilary Deacon at Stellenbosch Writers
* Janette Deacon at Stellenbosch Writers

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
EICAR:n logo.
**EICAR**, **European Institute for Computer Antivirus Research** on vuonna 1990 perustettu organisaatio, jonka tavoitteena on edistää virustorjuntaa ja tehostaa virustorjuntaohjelmiston kehittämistä. Viime aikoina EICAR on enemmässä määrin keskittynyt haittaohjelmien tutkimiseen kuin perinteisiin tietokoneiden viruksiin sekä laajentanut työskentelyään myös muille tietoturvallisuuden osa-alueille.

EICAR testitiedosto
-------------------

EICAR -organisaation julkaisema vaaraton haittaohjelman testirivi on yksi maailman eniten käytetty pikatesti varmistamaan virustorjuntaohjelmiston toiminnan. EICAR -testin voi ladata myös kaikkien tunnettujen virustorjuntaan erikoistuneiden ohjelmistotalojen internetsivuilta.

EICAR -testirivi:

```
 X5O!P%@AP[4\PZX54(P^)7CC)7}$EICAR-STANDARD-ANTIVIRUS-TEST-FILE!$H+H*

```

Tallenna yllä oleva rivi tietokoneelle `.com`-tiedostopäätteisenä tiedostona. Virustorjuntaohjelmistosi tulisi ilmoittaa Eicar -testitiedoston löytymisestä.

Aiheesta muualla
----------------

* EICAR Home Page
"Mademoiselle Maupin de l'Opéra". Tekijä tuntematon. Kokoelmassa Michel Hennin : Estampes relatives à l'Histoire de France
**Julie d'Aubigny** (n. 1673–1707) oli ranskalainen oopperalaulajatar, joka tunnettiin myös nimellä **La Maupin**. Hän oli myös erittäin hyvä miekkailija. Hän oli intomielinen kaksintaistelija ja puoliksi rikollinen, mutta välttyi tuomiolta.

Julie d'Aubignyn isä oli Ludvig XIVin ratsumestarin, kreivi d’Armagnacin sihteeri. Isä oli hyvä miekkailija, koulutti hovin paasipoikia ja heidän rinnallaan omaakin lastaan. Julie d'Aubigny meni naimisiin verovirkailija Maupinin kanssa, mutta karkasi Marseilleen, missä hän esiintyi ensin miekkailunäytöksissä ja myöhemmin oopperassa. Hänellä oli useita myrskyisiä rakkaussuhteita joista yksi johti koelauluun ja kiinnitykseen Pariisin oopperaan vuosiksi 1690–1694.

D'Aubignystä on kirjoitettu monia kirjoja ja näytelmiä ja ainakin yksi elokuva. Théophile Gautierin romaani *Mademoiselle de Maupin* perustuu löyhästi hänen elämänvaiheisiinsa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jade Cuttle: The Story of Julie d'Aubigny: the French Opera-Singing Sword Fighter *Cukture Trip*.  2018. Viitattu 3.4.2021.
2. ↑  Marika Kataja: Naisia, jotka saattoivat olla täysiä paskiaisia, mutta jotka muuttivat maailmaa – Maria Pettersson kokosi jännittäviä naiskohtaloita merirosvopäälliköistä miekkamestareihin ja matemaatikkoihin *Yle*.  2020. Viitattu 3.4.2021.
3. 1 2  The real life of Julie d’Aubigny *Kelly Gardiner*. Viitattu 3.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Otto Graf von Zedlitz und Trützschler** (23. maaliskuuta 1873 Schwentnig, Sleesia – 4. joulukuuta 1927 Varberg, Ruotsi) oli saksalaissyntyinen kreivi, joka muutti Ruotsiin.

Von Zedlitz opiskeli ja suoritti asepalveluksensa Breslaussa. Nuoresta pitäen hän oli kiinnostunut urheilusta ja luonnonhistoriasta. Vuonna 1900 hän teki tutkimusretken Norjaan ja Huippuvuorille, ja selvitys retken tuloksista julkaistiin 1902. Hän matkusteli Tunisiassa vuosina 1904, 1905 ja 1906, ja keräsi huomattavan lintukokoelman, josta hän kirjoitti kuvauksen *Journal für Ornithologie*-lehteen 1909. Vuosina 1908 ja 1909 hän vietti joitakin kuukausia Punaisenmeren rannikolla Eritreassa ja Etiopiassa ja 1912 Siinaissa, jonka jälkeen hän kävi Algeriassa, missä tapasi ornitologit Ernst Hartertin ja Walter Rothschildin.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen von Zedlitz muutti Ruotsiin, missä hän asui loppuelämänsä ajan.

Von Zedlitz liittyi Saksan lintutieteelliseen yhdistykseen 1907 ja toimi jonkin aikaa yhdistyksen varapuheenjohtajana. Hän kuvaili ja nimesi joitakin lintujen alalajeja, muun muassa afrikankalliopääskyn alalajin *pusilla*.

Ennen kuolemaansa hän lahjoitti 7 000 nahan lintukokoelmansa Tukholman museoon.

Lähteet
-------

* Obituary: Otto von Zedlitz und Trützschler.  *The Ibis*, 1928, 70. vsk, nro 2, s. 328–329. doi:10.1111/j.1474-919X.1928.tb08724.x. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Zoonomen


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Mariem Alaoui Selsouli** (arab. مريم علوي سلسولي‎, s. 8. heinäkuuta 1984 Marrakech) on marokkolainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 1 500 ja 3 000 metrille. Hän on juossut myös 5 000 metriä ja osallistunut kuudesti maastojuoksun MM-kilpailuihin (2002–2007). Hän on jäänyt kahdesti kiinni dopingin käytöstä.

Alaoui Selsouli oli 3 000 metrin viides Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 ajalla 9.26,27. Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 hän voitti 3 000 metrin hopeaa ajalla 9.16,28 ja sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi ajalla 4.16,08. Vuonna 2006 hän oli Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa 3 000 metrin kuudes ajalla 8.55,97 ja Bambousin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 5 000 metrin viides ajalla 15.58,50. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi ajalla 4.01,52. Vuonna 2008 hän voitti 3 000 metrin pronssia Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 8.41,66, mutta karsiutui 5 000 metrin alkuerissä Pekingin olympialaisissa.

Alaoui Selsouli oli kilpailukiellossa 22.8.2009–21.8.2011 jäätyään kiinni EPO:n käytöstä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti 1 500 metrin hopeaa ajalla 4.07,78. 6. heinäkuuta 2012 Pariisin Timanttiliigan kilpailussa hän voitti 1 500 metrin juoksun ajalla 3.56,15. Aika olisi ollut kauden kärkitulos ja Marokon ennätys, mutta hänen kisan jälkeen antamassaan dopingnäytteessä todettiin nesteenpoistoainetta. Hän sai kahdeksan vuoden kilpailukiellon ajalle 25.7.2012–24.7.2020.

Alaoui Selsouli on juossut ulkoradoilla 1 500 metriä aikaan 4.00,77 Brysselissä 16. syyskuuta 2011 ja 3 000 metriä aikaan 8.29,52 Monacossa 25. heinäkuuta 2007. Sisäradoilla hän on juossut 1 500 metriä aikaan 4.03,67 (Marokon ennätys) Liévinissä 14. helmikuuta 2012 ja 3 000 metriä aikaan 8.35,86 (Marokon ennätys) Valenciassa 9. helmikuuta 2008. 800 metrillä hänen ennätyksensä on 2.01,55 (juostu Milanossa 18. syyskuuta 2011) ja 5 000 metrillä 14.36,52 (juostu Roomassa 13. heinäkuuta 2007).

Lähteet
-------

* Mariem Alaoui Selsouli Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Mariem Alaoui Selsouli Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ramsak, Bob: Rudisha’s 1:41.54 one of five world leads in Paris – REPORT – Samsung Diamond League  6.7.2012. iaaf.org. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Marokon olympiatoivo kärähti dopingista mtv3.fi.  Arkistoitu 1.3.2014. Viitattu 23.7.2012.
3. ↑  Positive cases in athletics (PDF) *IAAF Newletter 152*.  28.4.2014. IAAF. Viitattu 27.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**W. Earl Godfrey** (18. maaliskuuta 1910 Wolfville Nova Scotia – 8. kesäkuuta 2002 Ottawa Ontario) oli kanadalainen lintutieteilijä.

Godfrey opiskeli biologiaa Acadian yliopistossa Wolfvillessa ja valmistui 1934. Hän keräsi lintuja Kanadan kansallismuseolle 1935 ja 1939. Jonkin aikaa hän toimi yksityisopettajana Clevelandissa ja opiskeli Clevelandin Western Reserve opistossa 1939 ja 1940, mutta ei suorittanut oppiarvoa. 1942-1945 hän työskenteli sotateollisuudessa General Electricin tuotekehityslaboratoriossa. Kaikkina näinä vuosina hän oli toiminut Harry Church Oberholserin ja Clevelandin luonnonhistoriallisen museon palkattomana vapaaehtoisena. Sodan jälkeen hän sai apulaisornitologin paikan museossa. Hän avioitui Jane Vivianin kanssa 1946.

Austin L. Randin lähdettyä Kanadan kansallismuseosta (nykyisin Canadian Museum of Nature) sai Godfrey hänen paikkansa lintutieteen kuraattorina. Hän muutti vaimonsa ja pienen tyttärensä Barbaran kanssa Ottawaan. Avioliitto päättyi eroon 1955. Godfrey julkaisi noin 82 tieteellistä artikkelia, joista ensimmäisissä hän keskittyi lintujen luokitteluun ja uusien alalajien kuvailemiseen. Hän laati 130 kirja-arvostelua ja kirjoitti kymmenen muistokirjoitusta. Hän keräsi noin 35 000 näytettä kansallismuseolle. 

Godfrey liittyi American Ornithologists' Unioniin 1942 ja hän palveli useissa yhdistyksen komiteoissa. 1962 hänet valittiin Kanadan viralliseksi edustajaksi Kansainvälisen ornitologian kongressiin ja British Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäseneksi 1976. Hän oli *Canadian Field-Naturalist* lehden avustava toimittaja 1947–1976 ja 1990–2002. Myös rengastajien *Bird-Banding* lehteä hän oli toimittamassa 1948–1955. Acadia-yliopisto vihki Godfreyn kunniatohtoriksi 1969.

Godfrey avioitui Marilyn Leggen kanssa syyskuussa 1970. Marion kuoli 1987. Jäätyään eläkkeelle 1976 Godfrey jäi yliopistoon palkattomaksi emeritus kuraattoriksi ja 1993 hän ryhtyi tutkimusavustajaksi.

Linnuista hän nimesi muun muassa sarvipöllön (*Asio otus*) alalajin *tuftsi* esikuvansa Robie W. Tuftsin kunniaksi.

Teoksia
-------

* *Birds of Canada* (1966).

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (BioOne)

### Viitteet

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Auttamisesta Arkea** on vuonna 2020 perustettu suomalainen lahjoituspalvelu. Toimintaa ylläpitää Influenssi Oy.

Palvelussa voi lahjoittaa itse tai antaa lahjoituskortin ystävälleen, asiakkaille tai työntekijöilleen. Lahjoituskortin avulla saaja valitsee itselleen merkityksellisen lahjoituskohteen.

Palvelussa on mukana noin 350 suomalaista lahjoituskohdetta sosiaali-, terveys-, nuoriso-, luonto-, eläin- urheilu- ja kulttuurijärjestöjä. Vaihtoehtoisia avustettavia ovat muun muassa Seta, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Sininauhasäätiö, Luonto-Liitto, SEY Suomen eläinsuojelu, Mielenterveyden keskusliitto, A-klinikkasäätiö ja Ensi- ja turvakotien liitto.
Seta, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Sininauhasäätiö, Luonto-Liitto, SEY Suomen eläinsuojelu, Mielenterveyden keskusliitto, A-klinikkasäätiö ja Ensi- ja turvakotien liitto.

Yhtiön on perustanut yksityishenkilö Ville Mäkilä.
Lahjoituspalvelun toiminnan tukemiseksi on perustettu advisor board, johon kuuluvat 2024 Mika Leskinen, Marjukka Parpola ja Tarja Ilvonen.

Lähteet
-------

1. ↑  Leipäjonossa seissyt Ville vaurastui ja perusti palvelun, jonka avulla pankki jakaa voittoja yhteiseen hyvään

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivut
*Tämä artikkeli kertoo taidemaalauksesta. Crunch time kertoo työskentelystä.*

**Crunch** -maalaus on Paul Osipowin (s. 1939) maalaama akryylityö kankaalle vuodelta 1965–1966. Kooltaan tämä poptaiteen edustaja on 110×163 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1996.

Maalauksessa on sileä pinta ja poptaiteelle ominainen persoonaton kädenjälki. Asettelultaan siinä on kuin sarjakuvamaista etenevää tarinaa sanan Crunch ympärillä. Maalauksessa poikittaiset ihmishahmot sulassa sovussa kahden avaruusolion sekä pyöreiden ja laatikkomaisten esineiden kanssa kuin leijailevat ja ponkailevat kilpaa Crunch-sanan yläpuolella. Maalauksessa, jonka ruskea raja jakaa kahteen osaan, on liikettä jännitystä ja uhkaakin. Maalaus on värikäs, ja siinä käytetty musta väri, huppupäiset hahmot ja kuin pimeyteen valaistut keltaiset alueet luovat siihen aimo annoksen sodan, jännityksen ja kamppailun tunnetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Timo Huusko, 2007, Paul Osipov: Crunch, teoksessa Ateneum- opas, s.133

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria – Taidekokoelmat: Crunch[vanhentunut linkki]
Andersonin ottama valokuva Luoteisterritorioiden eskimoiden inuksukeista
**Rudolph Martin Anderson** (30. kesäkuuta 1876 Decorah, Iowa – 21. kesäkuuta 1961 Ottawa) oli kanadalainen eläintieteilijä ja tutkimusmatkailija.

Rudolph Andersonin isä oli John E.A. Anderson. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Iowan yliopistossa 1906. Väitöksen nimi oli *The birds of Iowa*.

Anderson osallistui Espanjan ja Yhdysvaltain sotaan 1898 korpraalina 52. Iowan vapaaehtoisjoukoissa.

Anderson osallistui Natural History Museumin organisoimalle Stefansson-Andersonin arktisen alueen retkikuntaan, joka tutki Alaskaa ja Yukonin pohjoisosia 1908–1912. Retkikunta löysi ennestään tuntemattoman eskimokansan Victoria Islandilta. He nimittivät heimon "vaaleiksi eskimoiksi" ("blonde eskimos"), nykyisin *Kitlinermiut*. Anderson toi mukanaan noin tuhat eläintieteellistä näytettä ja kokoelman eskimoiden aseita ja tarvikkeita.

Anderson osallistui Kanadan ja Yhdysvaltain solmiman Muuttolintusopimuksen (Migratory Birds Convention) valmisteluihin 1916. Hän toimi Kanadan Kansallismuseon Biologian osaston johtajana 1920–1946.

Lähteet
-------

* Rudolph M. Anderson; S.A.E. bio 1912 (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  New York Times, 28.11.1912 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kaupan liiton toimisto on Helsingin Eteläranta 10:ssä.
**Kaupan liitto** on suomalainen kaupan alan edunvalvontajärjestö, joka aloitti toimintansa vuonna 2005 kun Kaupan Keskusliitto ja Kaupan Työnantajaliitto yhdistyivät. Liiton tavoitteena on kaupan alan yritysten toimintaedellytysten kehittäminen ja elinkeino- ja työnantajaeduista huolehtiminen.

Liiton jäsenenä on noin 1800 yritystä ja 19 jäsenliittoa tai kumppanuusyhdistystä. Kaupan liiton jäsenet ovat samalla myös Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) jäseniä. Jäsenyritykset toimivat vähittäis- ja tukkukaupassa ja edustavat päivittäistavara- ja erikoiskaupan, teknisen kaupan sekä autokaupan toimialoja.

Kaupan liitto neuvottelee työnantajajärjestönä kaupan alan työehtosopimukset, ratkaisee työriitoja, palvelee jäseniään työsuhdeasioissa ja järjestää koulutusta. Lisäksi liitto huolehtii kaupan alan edunvalvonnasta ja vaikuttamisesta sekä välittää päättäjille tietoa kaupan alan tilanteesta ja tarpeista sekä merkityksestä yhteiskunnassa. Liitto tuottaa tutkimuksia ja selvityksiä päätöksenteon ja jäsenten toiminnan tueksi.

Kaupan liiton hallituksen puheenjohtajana toimii Jorma Rauhala (Keskon pääjohtaja) ja varapuheenjohtajana Bang & Bonsomer Group Oy:n toimitusjohtaja Mikko Teittinen. Liiton toimitusjohtaja on Kari Luoto

. Liiton keskustoimisto sijaitsee Helsingissä osoitteessa Eteläranta 10.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toiminta, strategia ja arvot Kaupan liitto. Viitattu 25.11.2021.
2. ↑  Kaupan liiton jäsen- ja kumppanuusyhdistykset Kaupan liitto. Viitattu 25.11.2021.
3. ↑  Organisaatio Kaupan liitto. Viitattu 22.2.2024.
4. ↑  Yhteystiedot Kaupan liitto. Viitattu 11.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kaupan liiton verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Elinkeinoelämän keskusliitto |
| --- |
|  |
| Jäsenliitot | 
* Elintarviketeollisuusliitto
* Energiateollisuus
* Finanssiala
* Henkilöstöpalveluyritysten liitto
* Hyvinvointiala HALI
* Kaupan liitto
* Kemianteollisuus
* Kiinteistötyönantajat
* Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa
* Medialiitto
* Palvelualojen työnantajat Palta
* Puusepänteollisuus
* Rakennusteollisuus RT
* Rannikko- ja Sisävesiliikenteen Työnantajaliitto RASILA
* Satamaoperaattorit
* Sivistystyönantajat
* Suomen Tekstiili & Muoti
* Teknologiateollisuus
* Yhteinen Toimialaliitto

 |
|  |
| Yritykset | 
* EK Tieto
* Työsuhdejuristit
* Julkaisumonistamo Eteläranta

 |

 |
**Vornedskab** (tansk. *vorned* = toisen suojassa oleva) on maaorjuuden lievempi muoto. Se levisi 1400-luvun puolivälin tienoilta alkaen eräillä Tanskan saarilla: Sjællandissa, Lollandissa, Falsterissa, Mønissa ja Bogøssa, ja se esiintyi siinä muodossa, että tällä niin sanotulla sjællandilaisella oikeusalueella tilojen miespuolinen talonpoikaisväestö ei saanut muuttaa syntymäseudultaan ilman isännän suostumusta ja oli velvollinen ottamaan hoitoonsa haltijattoman vuokratalon tai yleensä asunnolla varustettua maata. Usein vornedskabia väärinkäytettiin siten, että isäntä piti oikeutenaan myydä tai antaa pois joutilaita talonpoikia vastoin näiden tahtoa, kunnes tapa kiellettiin laisia. Päävaikuttimena vornedskabin toimeenpanemiseen oli ollut halu saada autiotilat viljellyiksi. Vornedskab lakkautettiin 1702.

Noin 30 vuotta myöhemmin saatettiin voimaan stavnsbånd, joka muutamissa suhteissa oli kovempi kuin vornedskab.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vornedskab, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1500. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
**Romanian parlamenttitalo** (romaniaksi *Palatul Parlamentului*), alkuperäiseltä nimeltään **Kansan talo** (*Casa Poporului*), joskus myös tasavallan palatsi (Casa Republicii), on Romanian entisen diktaattori Nicolae Ceaușescun aikana rakennettu talo Bukarestissa. Ceaușescun entinen hallintopalatsi avattiin yleisölle maaliskuussa 2016.

Rakentaminen
------------

Rakennustyöt aloitettiin 1984. Rakennus sijoitettiin entisen kukkulan paikalle Centrul Civicin ja Unirii-bulevardin länsipäähän. Suurella koollaan se jakaa kaupungin keskustan käytännössä kahtia. Rakennuksesta oli alun perin tarkoitus tulla Ceaușescun uudistussuunnitelman kohokohta, palatsi, johon keskittyisivät kaikki sosialistisen valtion johtoelimet ja jossa hän suunnitteli myös asuvansa. Palatsi oli juuri valmistumassa 1989, kun Ceaușescut syrjäytettiin ja teloitettiin.

Mitat
-----

Rakennus on kooltaan 270 × 240 m ja 86 m korkea, ja se ulottuu 92 m maan alle. Sen lattiapinta-ala on 365 000 neliömetriä, siellä on 1 100 huonetta, 12 maanpäällistä kerrosta ja kuusi kellarikerrosta.

Sisätilat
---------

Parlamenttitalo on sisustettu ylellisesti. Rakennukseen käytettiin 3 500 tonnia kristallia muun muassa 480 kattokruunuun. Sisukseen on käytetty puuta, terästä ja pronssia. Romanian parlamentti muutti rakennukseen 1994 ja senaatti 2004 oltuaan aiemmin entisessä kommunistisen puolueen keskuskomitean rakennuksessa. Rakennuksessa on myös lukuisia eri tarkoituksiin käytettyjä luentosaleja ja näyttelytiloja.

Lähteet
-------

1. ↑  Romanian Ceausescun ökypalatsi avattiin yleisölle *Ilkka.fi*.  12.3.2016. Viitattu 13.3.2016.
2. ↑  Palace of Parliament Bucharest Life.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Romanian parlamenttitalo**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Ari-Pekka Koivisto vuonna 2006
**Ari-Pekka Koivisto** (s. 18. marraskuuta 1964 Kankaanpää) on suomalainen juristi, joka on toiminut valtakunnansyyttäjänä vuodesta 2022 alkaen.

Elämä ja ura
------------

Koivisto valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1990. Hänellä on myös varatuomarin arvo.

Koivisto on työskennellyt Uudenmaan lääninhallituksen poliisi- ja rikostarkastajana 1995–1996, Vaasan talousrikossyyttäjänä 1997–2002, valtionsyyttäjänä 2003–2011, Rajavartiolaitoksen esikunnassa oikeudellisen osaston päällikkönä 2011–2020 sekä oikeusministeriön kriminaalipolitiikka- ja rikosoikeusosaston osastopäällikkönä vuosina 2020–2022. Lisäksi vuonna 1994 Koivisto toimi sotilaslakimiehenä YK:n suomalaisissa valvontajoukoissa Libanonissa.

Vuosina 1999–2022 Koivisto oli syyttäjänä pesäpallon sopupeliskandaalissa.

Koivisto nimitettiin valtakunnansyyttäjäksi lokakuussa 2022 alkaen viran edellisen haltijan Raija Toiviaisen jäädessä eläkkeelle. Valtakunnansyyttäjänä hän otti Annelli Auerin seksuaalirikostuomion purkuasian ajaakseen vuoden 2023 alussa.

Koivisto on naimisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2019*, s. 313–314. Helsinki: Alma Talent, 2019.
2. 1 2 3 4 5  Riihimäki, Juha: Ari-Pekka Koivisto on ollut 32 vuotta rosvojen perässä: "Aloitin 90-luvun alussa apulaisnimismiehenä, ja nyt palaan juurilleni" *Alma Talent*.  5.10.2022. Viitattu 29.11.2023.
3. ↑  Valtioneuvosto esittää valtakunnansyyttäjäksi Ari-Pekka Koivistoa *Oikeusministeriö*.  12.5.2022. Viitattu 29.11.2023.
4. ↑  Pesäpallon sopupelirangaistukset eivät muuttuneet  6.2.2003. MTV Uutiset.
5. ↑  Joensuu, Jenni: Valtakunnansyyttäjä otti ajaakseen Anneli Auerin tuomionpurkuasian *Yle Uutiset*.  15.3.2023. Viitattu 23.2.2024.


|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Raija Toiviainen** | **Valtakunnansyyttäjä**2022–

 |
Avattu perhosveitsi.
**Perhosveitsellä** voidaan tarkoittaa eurooppalaista tai itämaista perhosveistä.

Eurooppalainen perhosveitsi, balisong, koostuu kolmesta osasta; kahdesta kahvakappaleesta (safe handle, bite handle), jotka on kiinnitetty terän takareunan kulmiin. Kahvat voi kääntää veitsenterän suojaksi silloin kun itse veistä ei tarvita.

Itämainen perhosveitsi sen sijaan on suuri, noin 20–30 
cm pitkä leveäteräinen veitsi, joka painaa jopa puoli kiloa. Terä on joko tasaisen suora tai kärkeä kohti hieman levenevä. Terä on teroitettu joissakin malleissa molemmilta puolilta, mutta niissä on suurin piirtein etusormen kohdalla tylsistetty kohta. Joissakin malleissa on silti vain toinen puoli teroitettu ja veitsenterän tylsä reuna on joko täysin suora tai jopa hieman eteenpäin kaartuva. Itämaisen perhosveitsen kädensijassa on tylsällä sivulla koukkumainen väistin, johon voi vangita vihollisen aseen. Toisella puolella väistin taipuu kahvan taakse muodostaen suojan sormille.

Itämainen perhosveitsi on kung fussa käytössä kahdenkäden tekniikoissa. Toinen veitsi on puolustava ja toinen hyökkäävä.

Jotkut harrastelijat harjoittelevat huvikseen erilaisia hienolta näyttäviä temppuja ja sarjoja perhosveitsillä. Tätä varten on myynnissä myös tylppäteräisiä veitsiä, joiden avulla harrastuksen voi aloittaa loukkaamatta itseään liian vakavasti.

Ensimmäiset perhosveitset valmistettiin Espanjassa 1500-luvulla. Vanhin säilynyt on ranskalainen veitsi vuodelta 1710. 1980-luvulla Fiskars markkinoi perhosveistä Eräpuukon tuotenimellä Suomessa. Malli suunniteltiin alun perin Hackmanilla vuonna 1942, ja siinä oli alun perin puiset kahvanpuolikkaat.