recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aleksandr Pavlovitš Ragulin** (ven. Александр Павлович Рагулин; 5. toukokuuta 1941 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 17. marraskuuta 2004 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailmanmestari. Hän oli yksi parhaista Neuvostoliiton puolustajapelaajista kansainvälisellä tasolla. Ragulin tunnettiin isokokoisena pelaajana, sillä hänellä oli pituutta 185 cm ja painoa 100 kg. Hän aloitti jääkiekkouransa ollessaan 14-vuotias, vuonna 1955. Hän pelasi TsSKA-nimisessä joukkueessa vuodesta 1962. Parhaimmillaan hän oli 1960- ja 1970-luvulla. Hän kuoli sydäninfarktiin Moskovassa vuonna 2004.

Seuraura
--------

Ragulin lahjoitti presidentti Putinille vanhan pelipaitansa vuonna 2001.
Seurajoukkuetasolla Ragulin pelasi Moskovan TsSKA:ssa (vuosina 1962–1973) ja Himik Voskresenskissa. Ragulin voitti Neuvostoliiton liigamestaruuden yhdeksän kertaa vuosina 1963–66, 1968, 1970–73.

Saavutukset
-----------

Ragulin voitti olympiakultaa vuosina 1964, 1968, 1972. Ragulin voitti maailmanmestaruuden vuosina 1963–1971 ja 1973 – yhteensä kymmenen maailmanmestaruutta. Ragulin pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuosina 1960-1973. Ragulin pelasi 239 maaottelua ja teki 29 maalia

Pelaajana
---------

Ragulin oli vahva ja kookas pelaaja, puolustuksen organisoija ja lukko, korkean taktisen ja teknisen taitotason pelaaja. Ragulinin oli tunnettu nopeista ja tarkoista pelinavauksista vastahyökkäyksissä. Hänellä oli myös voimakas lyöntilaukaus.

Erikoispalkintoja
-----------------

* Paras puolustaja jääkiekon MM-kisoissa vuonna 1966.
* Valittu jääkiekon MM-kisojen All Stars -joukkueeseen vuosina 1963, 1964, 1965, 1966, 1967.
* Neuvostoliiton Hall of Fame vuonna 1963.
* IIHF Hall of Fame vuonna 1997.

Lähteet
-------

1. ↑  Aleksandr Ragulin Olympedia. Viitattu 6.7.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Carlton Trail** on 1880-luvun loppupuolelle saakka käytössä ollut vankkuritie Kanadassa, Red River Colonyn (nykyinen Winnipeg) ja Fort Carltonin välillä. Useissa lähteissä jatko-osuus Fort Carltonin ja Fort Edmontonin (nykyinen Edmonton) välillä katsotaan kuuluvaksi samaan reittiin. Carlton Trail oli merkittävä läntisen Kanadan asuttamisessa. Sen pituus Winnipegistä Fort Carltoniin oli noin 700 kilometriä ja Edmontoniin saakka noin 1680 km.

Reitti on ollut käytössä 6 000 vuoden ajan. Alkujaan reitti muodostui viimeisen jääkauden loppuvaiheessa muodostuneen Agassiz-jääjärven tyhjennyttyä, kun villieläimet kulkivat alueella, jolla paleointiaanit metsästivät. Myöhemmin reitillä kulkivat alueen intiaanit ja 1820–1870-luvuilla eurooppalaiset turkiskauppiaat, tutkimusmatkailijat, lähetystyöntekijät, maanmittaajat. Sen suurin käyttäjäryhmä oli eurooppalaiset siirtolaiset, jotka matkustivat reittiä pitkin läntiseen Kanadaan.

Kansallis historiallinen Carlton Trail
Yleisimmin käytetty kulkuneuvo reitillä oli Red River cart, joka oli yksinkertaisilla työvälineillä maastossa helposti korjattava härkävankkuri. Suurin osa vankkureista oli rakennettu kuljettamaan viisi standardiksi muodostunutta rahtipaalia. Yhden rahtipaalin paino oli noin 41 kilogrammaa. Paali vastasi vesireiteillä turkiskauppiaiden yleisesti käytössä ollutta standardipainoa, jonka yksi henkilö pystyi helposti kuljettamaan kannaksen yli toiseen vesistöön. Canadian Pacific Railway rakensi rautatien läntiseen Kanadaan ja lukuisia pistoraiteita Carlton Trailin varrella sijaitseviin kyliin vuosien 1880–1890 välillä. Rautatien valmistuttua liikenne vankkurireitillä lakkasi lähes kokonaan. Ironistisesti osa rautatien pistoraiteista rakennettiin vankkurireitin viereen samalle linjaukselle ja myöhemmin jopa osa Trans-Canada Highway -tiestä rakennettiin reitin varrelle.

Vuonna 1972 Carlton Trail määriteltiin kansallishistorialliseksi reitiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  James Winkel: Carlton Trail Encyclopedia of Saskatchewan.  Arkistoitu 26.8.2011. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Frank Hall: Carlton Trail - First Western Highway.  *Manitoba Pageant*, 1969, 14. vsk, nro 3.  Manitoba Historical Society. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.5.2011.  (englanniksi)
3. ↑  Before the Railway: Trails, Canoes and York Boats *Atlas of Alberta Railways*.  2005. University of Alberta. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi)
4. ↑  Harry Baker Brehaut: The Red River Cart and Trails: The Fur Trade *MHS Transactions*.  5.12.2010. Manitoba Historical Society. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi)
5. ↑  Carlton Trail Parks Canada. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi), (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Along the Carlton trail : a history of Speers and the following districts: Oral, Speers, Keatley, Corbett, Lakeview, Wanganui, Tillotson, Springbank, Greenbluff *Our Roots*.  1984. University of Calgary.  Arkistoitu 24.10.2008. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi)
**Kémékafo** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Senou sijaitsee 50 kilometriä Dioïlasta lounaaseen. Kunnassa on 24 400 ja keskuskylässä 600 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Kémékafon kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin N’Garadougoun, idässä Dégnékoron ja N’Golobougoun, etelässä Massiguin ja lännessä Sikasson alueen Bougounin piirin Dogon ja Méridiélan kuntiin. Länsirajalla virtaa Baouléjoki.

Kuntaan kuuluu 32 kylää. Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita ja djulia.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
3. ↑  Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
4. 1 2  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Kémékafo 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 7.7.2018.
**Íñigo Ruiz de Galarreta Etxeberria** (s. 6. elokuuta 1993 San Sebastián, Guipúzcoan maakunta) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Ruiz de Galarreta liittyi Athletic Bilbaon junioreihin vuonna 2003. Hän saavutti seuran alle 19-vuotiaiden joukkueen kanssa nuorten Copa del Reyn mestaruuden keväällä 2010. Kaudeksi 2011–2012 Ruiz de Galarreta nostettiin seuran Segunda División B:ssä pelanneeseen reservijoukkueeseen Athletic B:hen, mitä ennen hän ehti pelata vuoden 2010 lopulla yhden Tercera Divisiónin ottelun Athleticin sisarseurassa Basconiassa.

Athleticin edustusjoukkueessa Ruiz de Galarreta debytoi 14. joulukuuta 2011 Eurooppa-liigan ottelussa Paris Saint-Germainia vastaan. Kaudeksi 2013–2014 hänet lainattiin Segunda Divisiónin Mirandésiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Player Athletic Club. Viitattu 23.8.2012. (englanniksi)
2. ↑  Statistics Athletic Club. Viitattu 23.8.2012. (englanniksi)
3. ↑  Statistics Athletic Club. Viitattu 23.8.2012. (englanniksi)
4. ↑  Ruiz de Galarreta, al CD Mirandés  6.8.2013. Athletic Club. Viitattu 13.8.2013. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Íñigo Ruiz de Galarreta Athletic Clubin sivustolla (englanniksi)
* Íñigo Ruiz de Galarreta BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Mallorca – Primera División
1 Rajković |
2 Nastasić |
3 Cufré |
4 Ruiz de Galarreta |
5 Russo |
6 Copete |
7 Muriqi |
8 Grenier |
9 Abdón |
10 Sánchez |
12 Baba |
13 Greif |
14 Rodríguez |
15 Maffeo |
16 Battaglia |
17 Kadewere |
18 Costa |
19 Lee |
20 González |
21 Raíllo |
22 Ángel |
23 Ndiaye |
24 Valjent |
29 Gayá |
31 Román |
34 Llabrés |
Valmentaja Aguirre
Murin veistos, joka esittää Artiota. Bernin historiallinen museo.
**Artio** oli gallialaisten ja helvetialaisten palvoma metsän ja metsästyksen jumalatar. Hänen tunnuseläimensä oli karhu.[1] Hänen nimensä merkitsee itse asiassa "karhu" gallin kielellä ja korostaa tiivistä yhteyttä suojelemaansa eläimeen. Sveitsin Murista löydetyssä pronssisessa pienoispatsaassa jumalatar on esitetty istumassa vieressään hedelmämalja, josta hän ojentaa hedelmiä edessään seisovalle suurelle karhulle. Karhun takana on puunrunko. Veistoksen jalustaan on kaiverrettu kirjoitus "jumalatar Artiolle". Hedelmät viittaavat siihen, että Artio oli metsästyksen lisäksi myös runsauden ja hedelmällisyyden jumalatar.[2]

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9
* Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. ISBN 0-500-27975-6

### Viitteet

1. ↑  Lurker 1987, s. 20
2. ↑  Green 1997, s. 34-35
**Firhun** (*Firhoun*, 1885 – 25. kesäkuuta 1916 Andéramboukane) oli Iwellemmeden Kel Ataram -tuaregiliiton päällikkö. Hän taisteli ranskalaisia siirtomaavalloittajia vastaan 1900-luvun alussa nykyisten Malin ja Nigerin alueella.

Firhunin johtamat tuaregit antautuivat ranskalaisille Gaossa vuonna 1903. Kuivuudesta kärsineet paimentolaiset nousivat kapinaan kuultuaan Ranskan tappioista ensimmäisessä maailmansodassa. Firhun pidätettiin marraskuussa 1914 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan. Hänet armahdettiin vuonna 1916, minkä jälkeen hän ryhtyi johtamaan pyhää sotaa ranskalaisia vastaan. Tuaregit kärsivät tappioita Ménakassa ja Filinguéssa. Kel Ahaggar -tuaregiryhmän edustajat tappoivat Firhunin Andéramboukanessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilahiane, Hsain: *Historical Dictionary of the Berbers (Imazighen)*, s. 45. Lanham, Maryland – Toronto – Oxford: The Scarecrow Press, 2006. ISBN 0-8108-5452-X.
2. 1 2  Imperato, Pascal James & Imperato, Gavin H.: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 117. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
3. 1 2  *Encyclopédie berbère XXV*, s. 3825. Aix-en-Provence: Édisud. ISBN 2-85744-201-7.
**Kéné Ndoye** (20. marraskuuta 1978 – 13. helmikuuta 2023) oli senegalilainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kolmiloikka.

Ndoye voitti Afrikan-mestaruuskilpailuissa Yaoundéssa 1996 kultaa kolmiloikassa ja pronssia pituushypyssä. Kaksi vuotta myöhemmin Dakarin Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia kolmiloikassa. Hän oli samassa lajissa kolmas myös Johannesburgin Afrikan kisoissa 1999, mutta karsiutui saman vuoden Sevillan MM-kisoissa tuloksella 13,90. Seuraavana vuonna hän voitti Alger'ssa Afrikan-mestaruuden pituushypyssä ja sijoittui kolmiloikassa kolmanneksi, mutta karsiutui Sydneyn olympialaisissa loikittuaan 13,94. Vuonna 2002 hän sai Radésin Afrikan-mestaruuskisoissa hopeaa kolmiloikassa ja pituushypyssä sekä pronssia 100 metrin aitajuoksussa.

Ndoye sai kolmiloikan MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 tuloksella 14,72. Myöhemmin samana vuonna hän voitti samassa lajissa kultaa Abujan Afrikan kisoissa, sijoittui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa kymmenenneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksanneksi. Ndoye karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 kolmiloikassa. Hän voitti samana vuonna Afrikan-mestaruuskisoissa kultaa pituushypyssä tuloksella 664 ja hopeaa kolmiloikassa. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui pituushypyssä ja sijoittui kolmiloikassa neljänneksitoista. Seuraavana vuonna hän loikki Helsingin MM-kisoissa kuudenneksi. Ndoye karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 kolmiloikassa ja voitti myöhemmin samana vuonna hopeaa Bambousin Afrikan-mestaruuskisoissa sekä pituushypyssä että kolmiloikassa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metrin aitajuoksu: 13,79 (2002)
* Pituushyppy: 664 (2004)
* Kolmiloikka: 15,00 (2004)

Lähteet
-------

1. ↑  Nécrologie : L’ancienne athlète Kene Ndoye est décédée. *DAKARACTU.COM*. Viitattu 14.2.2023.
2. 1 2 3  Athletics African Championships Women: Triple Jump *sports123.com*. Viitattu 22.10.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Athletics African Championships Women: Long Jump *sports123.com*. Viitattu 22.10.2009. (englanniksi)
4. 1 2  Athletics All Africa Games Women: Triple Jump *sports123.com*. Viitattu 22.10.2009. (englanniksi)
5. 1 2 3 4  Kéné Ndoye Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Firmus** (hallitsijanimeltään *Firmus perpertuus victor semper Augustus*, k. 374 tai 375) oli roomalainen sotilas ja usurpaattori, joka julistautui Rooman keisariksi Mauretaniassa vuonna 372 keisari Valentinianus I:n hallituskaudella. 

Hän oli maurilaisen ruhtinaan Nubelin poika, ja toimi Valentinianuksen alaisena Mauretanian rajajoukkojen komentajana, *dux Mauretaniae*, julistautuessaan augustukseksi vuonna 372. Piirtokirjoituksissaan Firmus toteaa olevansa *perpertuus victor semper augustus*, suom. *ikuinen voittaja ja ainainen augustus*. Tästä huolimatta roomalainen sotapäällikkö, ratsuväenkomentaja Flavius Theodosius, myöhemmän keisari Theodosius Suuren isä, kukisti hänet jo vuoden tai viimeistään kahden kuluttua. 

Kukistumisensa jälkeen Firmus teki luultavasti itsemurhan vuonna 374 tai 375. Hänellä oli viisi veljeä, joista vanhin, nimeltään Gildo, loi myöhemmin menestyksekkään sotilasuran Rooman armeijassa.

Lähteet
-------

* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*. Karisto, 2005. ISBN 951-23-4546-3.
**Vironhaiku** on tavallista haikua suppeampi uudehko runouden laji. Kun tavallisessa haikussa on 5 + 7 + 5 tavua, on vironhaikussa kolmella rivillä vain 4 + 6 + 4 tavua.

Vironhaiku on keksitty Virossa, kuten nimestä voi päätellä. Runoilijat Asko Künnap, Jürgen Rooste ja Karl Martin Sinijärv julkaisivat vuonna 2010 teoksen *Eesti haiku*, ensimmäisen kirjan, jossa vironhaikuja ilmestyi.

Teoksen esipuheessa kirjan toimittanut Jürgen Rooste määrittää vironhaikun tehtäväkentän ja tulevaisuuden seuraavasti: "Vironhaiku koostuu kolmesta säkeestä, joilla on 4 + 6 + 4 tavua, näin yhteensä 14 tavua, ja se kuvaa sattuvan lakonisessa muodossa jotain sellaista, joka on luonteenomaista tai eksistentiaalisesti keskeistä ennen kaikkea virolaiselle itselleen, virolaiselle elämälle ja elämänmuodolle sekä Viron luonnolle. Vironhaikuja kirjoitetaan 2010-luvulla ja siitä lähtien aina siihen asti, kunnes kielellis-kirjallinen maailmamme saavuttaa päätepisteensä." Lainaus on esipuheessa merkitty katkelmaksi "toistaiseksi kirjoittamattomasta virolaisen runouden historiasta".

Maailman ensimmäisen vironhaikukokoelman jälkeen ilmestyi Turun kirjamessuilla 2011 ensimmäinen käännöskokoelma Aika sattuu. Vironhaikuja. Teosta varten suomentaja Hannu Oittinen loi käsitteen vironhaiku genren suomenkieliseksi nimitykseksi.

Lokakuussa 2012 ilmestyi Hannu Oittisen Assamallan asemalla. Vironhaikuja, ensimmäinen alun perin suomeksi kirjoitettu vironhaikuteos, vaikka siinä on myös vironkielisiä vierasrunoja ja kielellisiä kokeiluja. Teos on tiettävästi maailman ensimmäinen kirja, jonka julkaisupaikka on Hellinna (Helsingin ja Tallinnan muodostama kuvitteellinen kaksoiskaupunki).

Vironhaikuista järjestettiin kirjoituskilpailu Helsingin kirjamessuilla lokakuussa 2011, kun Viro oli messujen teemamaa. Kirjallinen aikakauskirja Looming on julkaissut joitakin vironhaikuja. Facebookissa toimii lähinnä suomalaisten ja virolaisten kirjoittajien voimin ryhmä Vironhaiku.

Julkaistut vironhaikukokoelmat
------------------------------

* Asko Künnap, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv: *Eesti haiku*. Esipuhe Jürgen Rooste. Näo Kirik, Tallinn, 2010. ISBN 978-9949-21-073-2.
* *Aika sattuu. Vironhaikuja.* Tekijät Asko Künnap, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv. Kuvittanut Asko Künnap. Suomentanut ja alkusanat: Hannu Oittinen. Palladium Kirjat, 2011. ISBN 978-952-9893-67-6.
* Hannu Oittinen: *Assamallan asemalla. Vironhaikuja*. Näo Kirik, Hellinna, 2012. Kuvitus ja taitto: Asko Künnap. Vierasrunot: Asko Künnap, Mari-Liis Roos, Jürgen Rooste, Karl Martin Sinijärv. Jälkisanat suomeksi ja viroksi: Hannu Oittinen. ISBN 978-9949-9172-6-6.

Lähteet
-------

1. ↑  Eesti haiku, s. 17.

Aiheesta muualla
----------------

* Vironhaiku Facebookissa
**Kéméné Tambo** on maalaiskunta Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ambidédi poste sijaitsee Senegaljoen rannalla noin 40 kilometriä Kayesista luoteeseen. Kunnassa on 17 000 ja keskuskylässä 1 500 asukasta (vuonna 2009).

Kéméné Tambon kunta rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Guidimakan Keri-Kaffon, Bangassin ja Somankidyn, idässä ja etelässä Samé Diomgoman ja lännessä Falémén ja Sonyn kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 14 kylää. Niistä suurin on 4 300 asukkaan Dramané. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Lisäksi on bambaroita. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.

Ambidédin kautta kulkee Dakarin–Nigerin rautatie sekä Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN1. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 18.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 18.2.2018.
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kéméné Tambo 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 18.2.2018. [vanhentunut linkki]
"You’ll Never Walk Alone" Anfieldin stadionin portissa.
**You’ll Never Walk Alone** on vuonna 1945 sävelletty amerikkalainen musikaalikappale, joka nykyään tunnetaan parhaiten englantilaisen Liverpool FC:n jalkapallojoukkueen kannattajien laulamana kannatuslauluna ja seuran tunnuskappaleena. Alkuperäisen laulun sävelsi *Carousel*-nimiseen musikaaliin Richard Rodgers, ja sen sanoituksen teki Oscar Hammerstein II.

Jalkapallohymni
---------------

Vuonna 1963 kappaleen levytti liverpoolilainen yhtye Gerry and the Pacemakers ja se nousi välittömästi Britannian singlelistan ykköseksi neljän viikon ajaksi. Liverpool FC:n kannattajat omivat kappaleen pian itselleen ja alkoivat laulaa sitä katsomossa ennen jokaisen pelin alkua. Se on myöhemmin levinnyt myös usean muun jalkapallojoukkueen kannattajien keskuuteen, sitä laulavat muun muassa skotlantilaisen Glasgow Celticin sekä useiden hollantilaisten ja saksalaisten joukkueiden fanit. Yleisesti "You’ll Never Walk Alone" yhdistetään kuitenkin nimenomaan Liverpoolin kannattajiin.

Nykyään lause löytyy myös seuran tunnuksesta sekä kirjoitettuna yhden Anfieldin stadionille johtavan portin yläpuolelle. Se on nimetty seuran entisen managerin Bill Shanklyn mukaan "Shankly Gateksi". Shankly oli yksi ensimmäisistä henkilöistä, joka kuuli Gerry and the Pacemakersin levyttämän version ennen sen julkaisua.

Kappaleen levytettyjä versioita
-------------------------------

Kappaleen ovat vuosien mittaan levyttäneet kymmenet artistit. Tunnetuimpia esittäjiä ovat Alicia Keys, Aretha Franklin, Barbra Streisand, Elvis Presley, Frank Sinatra, Johnny Cash, Kiri Te Kanawa, Louis Armstrong, Ray Charles, Gerry and the Pacemakers ja Pink Floyd. 

Jalkapalloaiheisena sen ovat tehneet muun muassa saksalainen Die Toten Hosen sekä italialainen Los Fastidios. Liverpoolin joukkue puolestaan levytti kappaleen 1975. Vuonna 1985 "You’ll Never Walk Alone" ilmestyi useiden brittiläisten julkisuuden henkilöiden esittämänä hyväntekeväisyyssinglenä, jolla kerättiin rahaa Bradfordin katsomopalon uhreille.

Hyväntekeväisyys
----------------

Jerry Lewis esitti kappaleen Yhdysvalloissa lihassurkastumaa potevien ihmisten hyväksi pidetyn vuosittaisen Telethon-hyväntekeväisyyskeräyksen lopuksi vuosina 1966–2010.

Lähteet
-------

1. 1 2  "You’ll Never Walk Alone" BBC. Viitattu 20.11.2013.
2. ↑   CBSNEWS.COM: Jerry Lewis to retire from MDA telethon after 45 years *CBS News*.  17.5.2011. Viitattu 31.7.2019. (englanniksi)
**Firmin Ngrébada** (s. 1968) on keskiafrikkalainen poliitikko, jonka presidentti Faustin-Archange Touadéra nimitti Keski-Afrikan tasavallan pääministeriksi helmikuun lopussa 2019. Ennen nimitystään Ngrébada oli presidentin esikunnan johdossa, ja johti hallituksen ryhmää rauhanneuvotteluissa, jotka johtivat rauhansopimuksen allekirjoittamiseen hallituksen ja 14 aseistetun ryhmän välillä 6. helmikuuta 2019.

Levottomuudet voimistuivat jälleen 2020, kun korkein oikeus esti Francois Bozizen ehdokkuuden joulukuun presidentinvaaleissa. Presidentti Faustin-Archange Touadéra valittiin uudelle kaudelle vaaleissa, joiden äänestysprosentti oli huono.
Maa jakaantui Bozizen ja Touaderan kannattajiin. Ngrébadan ja Touaderan puolue menetti enemmistön parlamentissä, ja Ngrébadan eroa vaadittiin laajasti. Kun maassa olleet ranskalaiset sotilaskouluttajat lähtivät, poliittinen kriisi paheni ja Ngrébadan hallitus jätti eronpyyntönsä kesäkuussa 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Central African Republic *worldstatesmen.org*. Viitattu 23.11.2019.
2. ↑  CAR president names new Prime Minister *Journal du Cameroun*.  25.2.2019.  Arkistoitu 26.2.2019. Viitattu 23.11.2019.
3. ↑  CAR Prime Minister Firmin Ngrebada and cabinet resig *Al Jazeera*. Viitattu 15.8.2021.
**Yozgat** on kaupunki ja piirikunta Turkin Yozgatin maakunnassa Anatolian keskiosissa. Kaupunki on saanut alkunsa 1700-luvulla. Yozgatin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 104 079 ja kaupungin 90 206.

Maantiede
---------

Näkymä kohti kaupunkia.
Yozgat sijaitsee Turkin Yozgatin maakunnassa Anatolian keskiosan pohjoisosassa. Kaupungin läpi kulkee Delice-joen sivujoki. Paikan korkeus merenpinnasta on 1 320 metriä.

Historia
--------

Çapanoğlu-moskeija.
Nykyisen Yozgatin alue oli pääosin maaseutua ennen sen kaupungin petustamista 1700-luvun puolivälissä. Yozgatin perustivat Çapanoğlu-suvun jäsenet. Suku tunnettiin Keski-Anatolian mahtisukuna, ja sen vaikutusvalta ulottui myös alkuperäisen tukialueen Bozokin sancakin ulkopuolelle. Paikalle alettiin houkutella siirtolaisia, joista osa oli muitakin kuin muslimeja. Tällaisten uusien kaupunkien perustamiseen saatiin tukea valtiolta. Kaupunkiin rakennutettiin vuonna 1778 esimerkiksi sen pääasiallinen*selvennä* moskeija ja perustajasuvun mausoleumi. Vuonna 1892 kaupungissa oli noin 15 000 asukasta.

Yozgat liittyy Turkin itsenäisyyssodan tapahtumiin. Edelleen merkittävissä asemissa olleet Çapanoğlu-suvun jäsenet kapinoivat Mustafa Kemalin johtamia Turkin kansallismielisiä vastaan osmanisulttaani Mehmed VI:n nimissä. Çerkes Ethemin komentamat kansallismieliset joukot kukistivat kapinan, mutta Kemalin kieltäydyttä luovuttamasta Ethemille kapinoinnin aloittajana nähtyä kuvernööriä parin välille syntyi sittemmin paisuvia erimielisyyksiä.

Väestö
------

Turkin tilastokeskuksen mukaan Yozgatin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 104 079, joista itse kaupungissa asui 90 206.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  P. J. Bearman, Th. Bianquis, C. E, Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopedia of Islam New Edition*, s. 341. Volume 11 W–Z. Leiden: Koninklijke Brill, 2002. ISBN 90 04 12756 9. (englanniksi)
2. ↑  Population of province/district centers, towns/villages and annual growth rate of population by provinces and districts, 2020 (xls) Turkish Statistical Institute. Viitattu 5.3.2021. (englanniksi) (turkiksi)
Simeon I Suuri, Bulgarian ensimmäinen tsaari ja ensimmäinen, joka käytti itsestään "tsaari"-arvonimeä.
**Tsaari** on muutamissa slaavilaisissa maissa käytetty hallitsijan arvonimi. Nimi johtuu latinan sanasta *caesar*.

Arvonimi on ollut virallisessa käytössä:

* Bulgariassa vuosina 913–1018, 1185–1422 ja 1908–1946
* Serbiassa vuosina 1346–1371
* Venäjällä 1547–1721; eräiden Venäjän keisarikuntaan kuuluneiden alueiden osalta myöhemminkin vuoteen 1917 saakka.

Tsaarin puolison tai keisarinnan arvonimi on *tsarina* (ven. царица). Kruununperillinen on *tsesarevitš* (ven. цесаре́вич), poika *tsarevitš* (ven. царе́вич) ja tyttö *tsarevna* (ven. царевна).

Venäjän tsaarit
---------------

Venäjän hallitsijalle arvonimi omaksuttiin Bysantista sen jälkeen, kun Venäjä julistautui kolmanneksi Roomaksi ja Itä-Rooman perinteen jatkajaksi.

Terminä tsaari jäi slaavilaisen kulttuuripiirin sanaksi, kun saksalainen kielialue käytti muotoa *Kaiser* ja muissa Euroopan kielissä käytettiin eri kantasanasta *imperator* johdettuja sanamuotoja.

Pietari I:n laajennettua ja länsimaistettua Venäjää 1700-luvun alussa Venäjä nousi suurvallaksi ja keisarikunnan hallitsija Pietari Suuri julistettiin Isänmaan Isäksi ja Koko Venäjänmaan Keisariksi (*Vserossijski Imperator*). Arvonimi "tsaari" säilyi ennallaan, mutta ei koko Venäjän keisarikunnan, vaan lukuisten muiden siihen kuuluneiden alueiden hallitsijan nimenä. Näitä olivat muun muassa Kasanin tsaari, Astrakanin tsaari, Siperian tsaari, Taurian Kersoneson tsaari muiden arvonimien ohessa. Matti Klingen mukaan Venäjän imperiumin keisari oli Suomen suuriruhtinaskunnan hallitsija nimenomaan keisarin arvonimellä, kun taas venäläisille hän oli ja on edelleen puhekielessä tsaari.

Amerikkalaisen historioitsija ja Romanovien tuntija Robert K. Massien mukaan Nikolai II käytti arvonimenään juuri tsaaria siksi, että hän piti sitä venäläisempänä.

Venäjän hallitsijoista onkin syytä puhua Venäjän keisareina Pietari Suuren jälkeen, koska juuri Pietari liitti Venäjän länsimaisuuteen ja eurooppalaiseen kulttuuriperintöön luomalla virka-asteikon *tabel o rangah* ja Ruotsin mallista mukaillun aluehallinnon. Venäläisen rahvaan näkökulmasta termien "keisari" ja "tsaari" välillä ei käytännössä ollut eroa. Suomalaisessa historiankirjoituksessa on käytetty yleisesti kumpaakin nimitystä.

Katso myös
----------

* Venäjän keisari
* Venäjän hallitsijat

Lähteet
-------

1. ↑  Aatelisarvot Katajala.net

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tsaari** Wikimedia Commonsissa
**Tsakonian kieli** on Kreikassa Peloponnesoksen alueella puhuttu kreikan kielen murre, tosin sen asemasta kiistellään. Jotkut kielentutkijat luokittelevat sen omaksi kielekseen, koska kreikan ja tsakonian kielten puhujat eivät täysin ymmärrä toisiaan, noin 70 prosenttia tsakonian kielen sanoista on yhteneviä normaalin kreikan kielen kanssa.

Levinneisyys
------------

Peloponnesoksen etninen kartta, tsakonialaisten alueet sinisellä.
Nykyisin tsakoniaa puhutaan Peloponnesoksen itäosan vuoristokylissä. Kieltä puhuttiin aiemmin laajemmalla alueella myös Peloponnesoksen eteläisemmissä ja läntisemmissä osissa muun muassa muinaisen Spartan alueella sekä muutamissa kreikkalaisten asuttamissa kylissä Marmaranmeren rannoilla. Marmaranmeren tsakonialaisyhteisö muutettiin Kreikkaan Turkin ja Kreikan väestönvaihdoissa 1928. Marmaranmeren tsakonian murre kuoli Kreikassa 1970-luvulla. Kreikassa tsakonialla ei ole virallista asemaa. Kielellä oli vuoden 1981 arvion mukaan 1 200 puhujaa.

Kielen piirteet
---------------

Tsakonialaisen laulun sanat tsakoniaksi ja kreikaksi:  
  

**Tsakoniaksi**  

Poulaki ema echa t-tho klouvi tse meroute oi ema echa  

tachigha ni ema zachari pokicha ema mosko  

tse apo to mosko to persu tse apo ta mirodia  

eskantaliste to klouvi ts efitze mi taidine.  

Tsafegi si ni tsinighou me to klouvi t-tha chera  

Ela pouli t-tho topo oti ela t-tha katitsia  

o alatsou ta koudhounia oti na valou alla tsenourza  

**Kreikaksi**  

Poulaki icha sto klouvi ke meromeno to icha  

to taiza zachari ke to potiza moscho  

ke apo ton poli ton moscho ke tin mirodia tou  

eskantalisti le to klouvi ke mou efyghe taidoni.  

ke o afegis to kinigai me to klouvi sto cheri  

Ela pouli ston topo sou, ela stin katikia sou  

Nallaxo ta koudounia sou na valo alla kenourgia

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ethnologue report on language code: tsd

Aiheesta muualla
----------------

* Incubator Tsakoniankielinen Wikipedia hautomossa
**Suuri-Säyneinen** on järvi Kuopion koillisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 54 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Suuri-Säyneisen pituus järven kaakkoisosan Konttilahdesta luoteisosan Pakomaanlahteen on 3,6 kilometriä. Pääaltaan leveys lounaasta koilliseen on noin 1,5 kilometriä. Sen koillispuolella sijaitsee noin puolen neliökilometrin laajuinen Saunalahti, jota erottaa pääaltaasta Kylvöniemi. Noin viidesosa Suuri-Säyneisestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta sijaitsee järven luoteisosassa. Lounaisosan Lehdonselkä on hyvin matala, sitä erottaa järven syvemmästä keskiosasta Pitkäniemi ja joukko saaria, joista laajin on noin neljähehtaarinen Suurisaari. Myös Saunalahti on sangen matala.

Suuri-Säyneiseen virtaa suo-ojia ja laskuoja pohjoisesta Suuri-Valkeisesta (116,1 metriä mpy). Suuri-Säyneisen ja Suuri-Valkeisen välisen kannaksen leveys on alle sata metriä. Koillisesta laskee Kumpunen (116,9 metriä mpy) Kumpusenjokea. Suuri-Säyneinen kääntyy alavirtaan luoteisrannalla, josta alkaa länteen Pieni-Säyneiseen (96,1 metriä mpy) virtaava Ryöpänjoki. Pieni-Säyneinen laskee edelleen länteen Ala-Siikajärveen (95,6 metriä mpy).

Säyneis-järvien välissä sijaitsee Säyneisen kylä peltoineen. Myös Suuri-Säyneisen itäpuolella on peltomaata.

Suuri-Säyneisen vesitilavuus on 21 001 000 kuutiometriä.

Suuri-Säyneinen (04.625.1.003) kuuluu Ryöpänjoen valuma-alueeseen (04.625), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Vuotjärven alue (04.62) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Ryöpänjoen valuma-alueeseen kuuluu 12 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Suuri-Säyneinen, Kumpunen ja Pieni-Säyneinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suuri-Säyneinen, vakavesi, Kuopio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.2.2022.
3. ↑  Suuri-Säyneinen. Järviwiki. Viitattu 24.2.2022.
4. ↑  Ryöpänjoen valuma-alue (04.625). Järviwiki. Viitattu 24.2.2022.
Trần Hưng Đạon patsas Hồ Chí Minhin kaupunkissä
**Trần Hưng Đạo** (n. 1229 – 1300, Van Kiep, Vietnam), alkujaan **Trần Quốc Tuấn** ja tunnettu myös nimellä **Hung Dao Vuong**, oli vietnamilainen sotapäällikkö, joka kukisti kaksi mongolien valloitusyritystä 1200-luvulla. Hän oli eräs ensimmäisistä merkittävistä vietnamilaisista sotilasstrategeista. Nykyisinkin häntä pidetään merkittävänä kansallissankarina Vietnamissa.

1280-luvun alkuvuosina Vietnamin kuningaskunta kohtasi kasvavan uhan Kublai-kaanin johtamien mongolien taholta. Tultuaan valituksi Vietnamin asevoimien ylipäälliköksi Tran kannusti joukkonsa taistelemaan valloittajia vastaan. Kun mongoliarmeija valtasi Punaisenjoen laakson Vietnamin pohjoisosissa suurella armeijalla vuosina 1283–1284, Tran aluksi väisti maahantunkeutujia ja vastasi uhkaan puolustavalla strategialla. Hän käytti mongoleja vastaan sissitoimintaa ja poltetun maan taktiikkaa, minkä jälkeen hän ryhtyi vastahyökkäykseen, vapautti Vietnamin pääkaupungin valloittajien otteesta ja ajoi nämä takaisin Kiinan alueelle.

Mongolit yrittivät Vietnamin valloitusta toiseen otteeseen vuonna 1287. Jälleen Tran joukkoineen antoi mongoleiden ensin vallata pääkaupungin ennen ryhtymistään vastahyökkäykseen. Ratkaisutaistelut käytiin Bạch Đằng -joella vuonna 1288. Kublai-kaanin džonkit houkuteltiin hyökkäämään pitkin vesistöä, jonka pohjaan oli upotettu rautakärkisiä keihäitä: strategia, joka oli peräisin aikaisemmalta vietnamilaiselta soturilta Ngô Quyêniltä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tran Hung Dao – Vietnamese military leader *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 29.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Trần Hưng Đạo** Wikimedia Commonsissa

* TRAN HUNG DAO (1213-1300)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Väinö Henrik Juustila** (17. huhtikuuta 1884 Liminka – 27. tammikuuta 1933 Oulu) oli suomalainen Nuorsuomalaisen Puolueen ja sitten kokoomuksen poliitikko. Hän istui kansanedustajana Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä marraskuusta 1918 syyskuuhun 1922.

Väinö Juustila oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, ja hän sai kunnallisneuvoksen arvon vuonna 1932. Hänelle myönnettiin myös Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki (1928). Hänen isänsä oli maanviljelijä Juho Juustila ja äitinsä Elisabet Pietilä. Hän meni vuonna 1904 naimisiin Anna Katariina Sohlon kanssa.

Juustila kävi joitakin vuosia oppikoulua Oulussa mutta ryhtyi sitten maanviljelijäksi hoitaen isältään perinnöksi saamaansa taloa Limigan Ketunmaassa. Juustila oli nuorena mukana nuorisoseuran toiminnassa. Hän oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1916 ja Pellervo-Seuran hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1918, Hän oli lisäksi muun muassa Limingan kunnanvaltuuston jäsenenä, Oulun läänin Kotiteollisuusyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1914, Oulun läänin Talousseuran johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä Oulun osuuskauppapiirin piiritoimikunnan ja puheenjohtajana vuodesta 1916.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Väinö Juustila *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3  Kunnallisneuvos Väinö Juustila, Helsingin Sanomat, 28.01.1933, nro 26, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  KirjastoVirma (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1917–1918 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(24) | 
* Ahmavaara
* Alopaeus
* Astala (1918)
* Arokallio
* Brander (1918)
* Erkko
* Holsti (1917–1918)
* Hultin
* Hälvä
* Juustila (1918)
* Kaitila
* Laine
* E. Linna
* H. Linna
* Lundson
* Löthman-Koponen
* Mikkola (1917–1918†)
* Nissinen
* Paavolainen
* Pennanen
* Setälä
* Sinkko
* Snellman
* Ståhlberg (1917–1918)
* Särkkä
* Talas
* Vekara

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Edvard Nikolai (Edv. N.) Jokela** (aikaisemmin **Astrén**) (10. lokakuuta 1889 Ulvila – 8. syyskuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja kansanedustaja.

Jokelan vanhemmat olivat vuokraaja Juho Edvard Astrén ja Josefina Friberg. Käytyään kansakoulun Jokela työskenteli saha- ja rautatierakennustyömiehenä Ulvilassa vuoteen 1914 saakka ja sen jälkeen satamatyömiehenä Helsingissä. Jokela toimi ammattiyhdistysliikkeessä Suomen saha-, kuljetus- ja sekatyöväen liiton matka-asiamiehenä ja 1927–1929 Suomen kuljetustyöläisten liiton puheenjohtajana. Jokela hoiti myös Suomen Ammattijärjestön (SAJ) puheenjohtajuutta joulukuusta 1926 joulukuuhun 1927 kun varsinainen puheenjohtaja Matti Paasivuori oli ministerinä Väinö Tannerin hallituksessa.

Vasemmistososialisti Jokela kuului eduskunnassa 1924–1926 Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmään.

Jokelan Kuljetusliiton puheenjohtajakaudella käyty pitkä ja raskas satamalakko 1928–1929 päättyi keväällä 1929 työantajien antamaan palkankorotuslupaukseen. Lakon aikana Kuljetusliitto oli saanut taloudellista tukea muiden Pohjoismaiden, varsinkin Tanskan, kuljetusliitoilta mikä oli mahdollistanut työtaistelun jatkamisen. Pitkä lakko ja ammattiyhdistysliikkeen sisäiset kiistat kuluttivat tuberkuloosia sairastaneen Jokelan voimia niin että hän kuoli kesken puheenjohtajakautensa syyskuussa 1929.

Lähteet
-------

* .aspx Edvard Jokela *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1924–1927 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(18) | 
* Allila
* Asikainen
* Huttunen
* Isaksson
* Jokela
* Komulainen (1924–1927†)
* Kulmala
* Liedes (1924–1927)
* Nurminen
* Pitkänen (1927)
* Ramstedt
* Rosenberg
* Räsänen
* Savenius
* Soikkeli
* Strengell (1924–1927)
* Tabell
* Tenhunen (1924)
* Varho (1925–1927)
* Virta
* Vuokila (1924)
* Vuorio (1924–1925)

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Biografiasampo

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo runoilijasta. Kymmenottelijasta kertoo artikkeli Eduard Hämäläinen.*
**Edvard "Eetu" Hämäläinen** (18. tammikuuta 1864 Rautalampi – 4. syyskuuta 1908 Viipuri) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija. Hän käytti nimimerkkejä *Lohipoika* ja *Eetu Lohipoika*.

Hämäläisen isä oli seppä Antti Hämäläinen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1887 ja toimi sitten opettajana Viipurissa.

Teoksia
-------

* *Vihurissa. Kimppunen runoelmia vuodelta 1899*. Tekijä, Viipuri 1900
* *Kotipuronen. Kiehkura runoelmia*. E. E. Sundvall, Helsinki 1903

Lähteet
-------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Edvard Hämäläinen*** 

* Suomen kirjailijat -tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia – Eetu Lohipoika (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  Kuopion kaupunki : Eetu Lohipoika (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Väinö Kustaa Ikonen** (17. helmikuuta 1898 Ruokolahti – 2. heinäkuuta 1988 Lahti) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Ikosen vanhemmat olivat kauppias Kalle Kustaa Ikonen ja Albertina Pylkkänen ja puoliso 1927–1963 käsityökoulun johtaja Martta Mathilda Berg. Lappeenrannassa 1918 ylioppilaaksi tullut Ikonen valmistui sähkötekniikan alan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1923 ja työskenteli sitten kolme vuotta Yhdysvalloissa General Electricin ja Westinghousen palveluksessa. Suomeen 1927 palattuaan Ikonen meni töihin Valtionrautateiden konepajalle Viipuriin, mutta siirtyi jo seuraavana vuonna käyttöinsinööriksi vaneria valmistaneen Oy Suolahden Tehtaiden palvelukseen Suolahdelle.

Sieltä hän meni vuoden 1934 lopussa Laatokan Puu -yhtiön teknilliseksi johtajaksi Lahdenpohjaan, mutta palasi vajaan vuoden kuluttua takaisin Suolahden Tehtaille, nyt tehtaan isännöitsijäksi. Ikonen johti vuonna 1942 osaksi Rauma-Raahea tullutta ja vuonna 1952 Rauma-Repolaan liitettyä vaneritehdasta aina vuoteen 1964 asti. Hän sai Rauma-Repolan johtajiston edustajana vuonna 1958 vastuulleen paitsi yhtiön vaneriteollisuuden, myös sen Päijänteen alueella sijaineet muut toiminnot. Paikallisjohtajan tehtävät 1964 jätettyään hän toimi vielä lyhyen aikaa yhtiön pääkonttorissa Helsingissä, kunnes jäi eläkkeelle. Teollisuusneuvoksen arvonimi Ikoselle myönnettiin vuonna 1961. Ikosella oli alansa luottamustehtäviä ja hän oli myös Suolahden kauppalanvaltuutettu ja kauppalanhallituksen jäsen 1932–1957.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Väinö Ikonen *Biografiasampo*. Viitattu 9.1.2022.
2. ↑  Kuolleita. Teollisuusneuvos Väinö Ikonen. *Helsingin Sanomat*, 9.7.1988, s. 14.
**Clifton James** (29. toukokuuta 1920 – 15. huhtikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

James valmistui The Actors Studiosta. Hän näytteli sivuosia Manhattanilla kuvatussa elokuvassa *Alaston satama* (1954) ja yli sadassa televisio-ohjelmassa. Hänen roolinsa olivat pieniä, eikä hänen nimeään yleensä mainittu lopputeksteissä. Tämä muuttui, kun James näytteli louisianalaista seriffi J.W. Pepperiä vuoden 1973 James Bond -elokuvassa *Elä ja anna toisten kuolla*. Hänen hahmonsa teki vielä paluun seuraavassa Bond-elokuvassa *007 ja kultainen ase*. Jamesistä tuli 1970-luvulla etelävaltiolaisen punaniskaseriffin tunnetuin näyttelijä. Bond-elokuvien myötä James sai näkyviä rooleja muun muassa elokuvissa *Hopeanuoli* (1976), *Karhukopla vauhdissa jälleen* (1977) ja *Teräsmies II* (1980). James näytteli vakituisesti lyhytaikaisessa komediasarjassa *Lewis and Clark* vuonna 1981. Hän oli myös mukana elokuvassa *Turhuuksien rovio* (1990).

Lähteet
-------

1. ↑  Clifton James, Sheriff in James Bond Films, Dies at 96 *Variety*.  15.4.2017. Viitattu 15.4.2017.
2. ↑  Clifton James Biography *Rotten Tomatoes*. San Francisco:  Flixster. Viitattu 2.1.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
TsKB Rubinin suunnittelema Sea Launch.
Kauko-ohjattava "Talisman" by "Rubin" aikana "Armiya 2021" näyttely.
**Tsentralnoje konstruktorskoje bjuro morskoi tehniki "Rubin"** eli **TsKB MT Rubin** (ven. ЦКБ "Рубин") on Venäjän suurin meritekninen suunnittelutoimisto. Se on perustettu vuonna 1901 ja yhtiön kotipaikka on Pietari. TsKB Rubin on yhtiön oman ilmoituksen mukaan suunnitellut 80% Neuvostoliiton ja Venäjän laivastoissa käytetyistä ydinsukellusveneistä.

TsKB Rubin luetaan meriteollisuuskonserni OSK:n (OAO Objedinennaja sudostroitelnaja korporatsija eli United Shipbuilding Corporation) ohjauksessa oleviin yrityksiin.

Rubin on suunnitellut myöhemmin öljynporauslauttoja ja tehnyt yhteistyötä mm. Halliburtonin kanssa ja italialaisen Fincantierin kanssa S1000-sukellusveneen osalta. Merkittävä toimiston projekteista on myös päiväntasaajalta käsin lautalta raketteja laukaiseva Sea Launch.

Toimisto on myös suunnitellut Pietarin–Moskovan välille tarkoitetun korkeanopeusjunan ja matalalattiaisen raitiovaunun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  O TsKB О MT "Rubin" TsKB Rubin, ckb-rubin.ru. Viitattu 11.10.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Rubin's website (englanniksi)
* Five colors of the Time - Igor Spasskyn kirja (englanniksi)
**Azoros** (m.kreik. Ἄζωρος, myös *Azorion*, Ἀζώριον, lat. *Azorus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Elassónan kunnassa noin 20 kilometriä luoteeseen Elassónan kaupungista ja noin 1,5 kilometriä eteläkaakkoon nykyisestä, kaupungista nimensä ottaneesta Ázoroksen kylästä.

Historia
--------

Azoros sijaitsi Olympos-vuoren juurella sen länsipuolella. Se muodosti yhdessä kahden muun kaupungin, Dolikhen ja Pythionin, kanssa Perrhaibian Tripoliin nimellä tunnetun kaupunkiliiton. Livius ja Klaudios Ptolemaios mainitsevat kaupungin teoksissaan.

Kartta kolmannen makedonialaissodan aikaisesta Thessaliasta, jossa näkyvät Azoroksen sekä muiden Perrhaibian Tripoliin kaupunkien sijainnit.
Azoria kukoisti klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. Makedonialaiset valtasivat kaupungin kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 171 eaa. Kaupungin paikka säilyi asuttuna ainakin varhaisbysanttilaiselle kaudelle saakka.

Perrhaibian Azorosta ei tule sekoittaa myös antiikin aikaiseen Azoraksen kaupungiin Pelagoniassa.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Azoroksen akropolis eli linnavuori sekä alakaupunki oli ympäröity linnoitusmuurilla. Azoroksen arkeologinen alue käsittää paikat, jotka tunnetaan nykyisin nimillä Kastrí, Ágios Athanásios, Paliokklísi ja Kopána. Kaikissa näissä paikoissa on joitakin kaupungin raunioita. Akropoliina toimi Kastrín kukkula. Siellä on jäänteitä linnoitusmuureista 400- ja 200-luvuilta eaa. Merkittävin muurin osa on noin 47 metriä pitkä ja säilynyt noin 1,5–2,5 metrin korkeudelta. Paikalta on löydetty myös Nikarkhoksen kartanoksi kutsutun suuren talon rauniot; jäänteitä joonialaistyylisestä, Apollon Lykeiokselle omistetusta temppelistä 200-luvulta eaa.; sekä varhaiskristillisen, kolmilaivaisen basilikakirkon jäänteet.

Paliokklísissä arkeologinen alue on kooltaan noin 2 400 neliömetriä, ja sieltä on löydetty toisen kirkon jäänteet sekä varhaiskristillisen ja bysanttilaisen ajan hautausmaa, jonka haudoista on löydetty kulta- ja hopeakoruja. Myös Kopánasta on löydetty kirkon jäänteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "459 Azoros", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Azorus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Azoros *Pleiades*. Viitattu 4.9.2017.
4. 1 2 3 4  Ακρόπολη Αζώρου: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 4.9.2017.
5. ↑  Ακρόπολη Αζώρου: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 7.2.2018. Viitattu 4.9.2017.
6. 1 2  Περραιβική Τρίπολη: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 25.2.2018. Viitattu 4.9.2017.
7. ↑  Περραιβική Τρίπολη: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 7.4.2016. Viitattu 4.9.2017.
Bohlinin teos *Konkret transcendens* vuodelta 2012 Tukholmassa.
**Ebba Bohlin** (s. 1976) on ruotsalainen nykytaiteilija.

Taiteellinen työskentely
------------------------

Ebba Bohlinin taiteelle ovat tyypillisiä paikkasidonnaiset teokset, jotka muuttavat arkisia ympäristöjä tai näyttelytilan arkkitehtuuria. Toisinaan ne ovat hyvinkin hienovaraisia: teos voi olla kiillotettu alue gallerian lattiassa tai ulkona kallion graniitissa (Teos *1.5 x 2.1573733...*; toteutettu vuosina 2005, 2006, 2008, 2010 ja 2013). Toisissa teoksissaan Bohlin on tuonut näyttelytilaan suuria rakenteita, kuten rakennustelineitä (*Bauwerk I* ja *II*, 2008 ja 2009), trailerille nostetun purjeveneen (*Vereiste Häfen am Weissen Meer*, 2008) tai kokonaan uuden seinän, joka on naamioitu esittämään moottorin tärisyttämää autolautan kylkeä (*The Turning*, 2009).

Ebba Bohlin on tehnyt useita julkisia taideteoksia Ruotsissa.

Koulutus ja uran alku
---------------------

Ebba Bohlin on valmistunut taiteen maisteriksi Tukholman Konstfackista vuonna 2008. B.A.-tutkinnon hän suoritti samassa koulussa keramiikka- ja lasitaiteesta (2003). Hän on esitellyt teoksiaan näyttelyissä vuodesta 2005.

Ebba Bohlin Suomessa
--------------------

Ebba Bohlinin ensiesiintyminen Suomessa oli kolmen taiteilijan yhteisnäyttely *Copy, Paste, Add Layer* helsinkiläisessä Galleria Sinnessä keväällä 2013. Hänen teoksensa *Hygge (Homely)* oli puupino, joka näytti jatkuvan ikkunan läpi galleriatilasta kadulle. Tilakokemuksen ja -illuusion lisäksi oleellinen osa teosta oli galleriaan leviävä tuoreen puun tuoksu.

Teos synnytti pienimuotoisen taidekeskustelun Helsingin Sanomien yleisönosastossa. Keskiössä oli kysymys, miten puupino galleriassa voi olla taidetta, kun puupinot pihoilla ja teiden varsilla eivät ole. Kuvataidekasvatuksen professori Helena Sederholm liitti omassa puheenvuorossaan teoksen käsitetaiteen perinteeseen. Hän korosti, että teos on tärkeää kokea omassa ympäristössään ja suhteessa esimerkiksi muihin näyttelyn teoksiin: "tai­tees­ta yk­si ku­va ker­too yh­tä vä­hän kuin pelk­kä ot­te­lu­tu­los 4–3 pal­lo­pe­lin ku­lus­ta".

Bohlinin teos *1.5 x 2.1573733…* oli mukana Nykytaiteen museo Kiasman *Kiasma Hits* -näyttelyssä 2013–2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  , EbbaBohlinin verkkoportfolio, viitattu 12.9.2014.
2. ↑  , viitattu 5.5.2013
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 5.5.2013
4. ↑  , viitattu 5.5.2013
5. 1 2  , viitattu 5.5.2013
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 5.5.2013


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |