recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vincent Anselmo "Vince" Gironda** (9. marraskuuta 1917 Bronx, New York, Yhdysvallat – 18. lokakuuta 1997 Venturan piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kehonrakentaja, personal trainer ja kuntosaliyrittäjä, joka tunnettiin myös lempinimellä "Iron Guru". Hän toimi muun muassa ensimmäisen Mr. Olympia -kehonrakennuskilpailun voittaneen Larry Scottin valmentajana.

Vuonna 1948 Gironda perusti vaatimattoman vanhanaikaisen kuntosalin nimeltä Vince’s Gym Los Angelesiin. On sanottu, että 1960-luvulla hänen kuntosalinsa tuotti enemmän kehonrakennusmestareita kuin mikään muu sali kyseisenä ajanjaksona. Se tunnettiin "kehonrakennuksen Mekkana", mutta myöhemmin kyseisen arvonimen sai Venicen kaupunginosassa Los Angelesissa sijaitseva Joe Goldin perustama Gold’s Gym.

Girondan kuntosalilla on treenannut moni tunnettu kehonrakentaja, kuten Arnold Schwarzenegger, Don Howorth, Dave Draper, Larry Scott, Mohammed Makkawy, Rick Wayne ja Frank Zane.

Gironda valmensi myös näyttelijöitä huippukuntoon, ja hän toimi muun muassa Denzel Washingtonin, Clint Eastwoodin ja Erik Estradan valmentajana.

Gironda tunnettiin myös suorasanaisena ja tiukkana valmentajana: jos hänen oppilaansa ei treenannut hänen metodiensa mukaan, hän erotti uppiniskaisen kyseenalaistajan saliltaan lähes poikkeuksetta. Girondan harjoitusmetodeja ja näkemyksiä ruokavaliosta on pidetty ristiriitaisina.

Kirjallisuutta
--------------

* Robert Kennedy and Vince Gironda, *Unleashing the Wild Physique*, 1984, Sterling Pub. Co, ISBN 0-8069-7888-0
* Alan Palmieri, *Vince Gironda Legend And Myth*, CD-ROM, 2004
* Daryl Conant, "InVINCEable, 2009
* Randy Roach, "Muscle, Smoke and Mirros" Vol,1 (2008) Vol,2 (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Vince Gironda, Call him-ironguru, Ironguru.com
2. ↑  Larry Scott remembers Vince Gornda. Ironguru.com
3. ↑  Ironguru.com
4. ↑  Training methods of Larry Scott, Ironguru.com
5. 1 2 3  Trulyhuge.com
6. 1 2  Vince's Gym, Ironguru.com
7. ↑  Arnold Schwarzenegger on Vince Gironda, Ironguru.com
8. ↑  Vincegironda.com

Aiheesta muualla
----------------

* Tom Venuto Speaks About Vince Gironda. Bodybuildingsecrets.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Gains. Vince Gironda. Criticalbench.com
* Vince Gironda, Criticalbench.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Viirulehtimittari** (*Scopula immorata*) on yleinen lehtimittarilaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Viirulehtimittari on yleisvaikutelmaltaan harmahtava perhonen. Siipien pohjaväri on harmaanvalkoinen, mutta kaikki viisi harmaata ja mutkittelevaa poikkijuovaa ovat leveitä ja voivat joillakin yksilöillä peittää suurimman osan vaaleasta väristä. Siivissä on lisäksi vihertävänharmaita pitkittäisjuovia, ja ne ovat kauttaaltaan mustanharmaiden, pienten pisteiden kirjomat. Aivan siiven reunassa on ohut, tumma viiru, ja siiven reunan ripset ovat täplikkäät. Naaraat ovat koiraita vaaleampia. Siipiväli on 21–29 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Viirulehtimittarin levinneisyys ulottuu Etelä-Euroopasta Siperiaan. Suomessa viirulehtimittaria tavataan yleisenä suurimmassa osassa maata, ja levinneisyys ulottuu ainakin Keski-Lappiin saakka. Perhonen lentää yleensä yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun puoleen väliin. Joinakin vuosina lajilla on toinen sukupolvi elokuun lopulta syyskuun loppuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Pääasiassa iltapäivästä hämärään lentävä laji, joka tulee myös valolle. Lähtee helposti lentoon päivällä mutta toisaalta ei lennä mainittavasti enää pimeässä. Elää avoimilla niityillä, joutomailla ja muilla aukeilla paikoilla, mutta puuttuu vuoristoista. Toukka talvehtii keskenkasvuisena heinäkuun lopulta toukokuuhun.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö monia matalia niittykasveja.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Peder Skou: The geometroid moths of North Europe (Lepidoptera, Drepanidae and Geometridae). Brill 1986 ISBN 978-9004078598 s. 39
3. 1 2  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint. ISBN 951-99620-7-7.
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* UK Moths (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q138682
* BioLib: 52367
* BOLD: 110101
* CoL: 4VW3M
* EoL: 272163
* Fauna Europaea: 444291
* Fauna Europaea (new): 671fc05d-6144-4101-b476-9bf73c61c786
* GBIF: 5145260
* iNaturalist: 207713
* IRMNG: 10292469
* LepIndex: 215858
* LoB: 4727
* NBN: NBNSYS0000005756
* NCBI: 104444

 |

 |
Charles Mungoshi
**Charles Mungoshi** (2. joulukuuta 1947 – 17. helmikuuta 2019 Harare) oli zimbabwelainen prosaisti ja runoilija.

Mungoshi syntyi yhtenä maanviljelijäperheen kahdeksasta lapsesta ja varttui Chivhun alueella. Hän työskenteli vuosina 1975–1981 maansa kirjallisuusvirastossa ja tämän jälkeen hararelaisen Zimbabwe Publishing Housen palveluksessa. Vuosina 1985–1987 Mungoshilla oli Zimbabwen yliopiston kirjallisuusresidenssi, jonka jälkeen hän palasi työskentelemään Zimbabwe Publishing Houseen. Vuonna 1990 hän oli Floridan yliopiston residenssikirjailija.

Mungoshi kirjoitti romaaneja, novelleja ja runoutta; lisäksi hän toimi näytelmäkirjailijana sekä käsikirjoittajana ja esiintyi useissa elokuvissa sekä videojulkaisuissa. Hänen novellikokoelmansa *Coming of the Dry Season* (1972) oli kielletty Rhodesiassa vuosina 1974–1978. Mungoshi sai vuosina 1988 ja 1998 Commonwealth Foundationin kirjailijapalkinnot parhaasta kirjasta Afrikassa novellikokoelmillaan *The Setting Sun and the Rolling World* (1987) ja *Walking Still* (1997). Romaanit *Waiting for the Rain* (1975) ja *Ndiko kupindana kwamazuva* (1975) toivat Mungoshille Kansainvälisen Penin palkinnot. Lisäksi hänelle myönnettiin Noma Award for Publishing in Africa lapsille suunnatusta tarinakokoelmasta *One Day Long Ago: More Stories from a Shona Childhood* (1991). Vuonna 2003 Zimbabwen yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon. Mungoshi kirjoitti sekä shonan että englannin kielillä.

Mungoshi oli vuodesta 1976 naimisissa Jesesi Mungoshin kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä poikaa: Farai, Graham, Nyasha ja Charles. Mungoshi kuoli 71-vuotiaana Parirenyatwan sairaalassa neurologiseen tautiin, jota oli sairastanut kymmenen vuoden ajan.

Teoksia
-------

* *Makunun'unu maodzamwoyo* (1970)
* *Coming of the Dry Season* (1972)
* *Waiting for the Rain* (1975)
* *Ndiko kupindana kwamazuva* (1975)
* *Inongova njake njake* (1980)
* *Some Kinds of Wounds* (1980)
* *The Setting Sun and the Rolling World* (1987)
* *Stories from a Shona Childhood* (tarinoita lapsille, 1989)
* *One Day Long Ago: More Stories from a Shona Childhood* (tarinoita lapsille, 1991)
* *Walking Still* (1997)
* *Branching Streams Flow in the Darkness* (1998)
* *The Milkman Doesn't Only Deliver Milk* (runokokoelma, 1998)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Charles Mungoshi (1947-2019) Gale
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Prolific Zimbabwean Writer Charles Mungoshi Dies VOA Zimbabwe
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Charles Mungoshi African Books Collective


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Georg Francis Hagerup** (22. tammikuuta 1853 Horten – 8. helmikuuta 1921 Kristiania) oli norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan pääministerinä vuosina 1895–1898 ja uudelleen 1903–1905. Lisäksi hän oli oikeus- ja valtiovarainministeri. Poliittisen uransa jälkeen hän työskenteli diplomaattina.

Hagerup alkoi ensin opiskella lääkäriksi, mutta vaihtoi parin vuoden jälkeen oikeustieteeseen. Hän opiskeli Münchenissä, Pariisissa ja Leipzigissa. Vuonna 1885 hän väitteli tohtoriksi ja pari vuotta myöhemmin hänet nimitettiin professoriksi. Hän paitsi opetti, myös kirjoitti oikeustieteen oppikirjoja. Vuonna 1893 hänet valittiin oikeusministeriksi.

Toimittuaan ensin oikeusministerinä Hagerup nousi vuonna 1895 pääministeriksi. Taustalla olivat Ruotsin ja Norjan kiristyneet välit unionipolitiikan takia, mihin unionimyönteisen Hagerupin toivottiin tuovan liennytystä. Hagerupin I hallitus oli sisäisesti hyvin erimielinen lähes kaikesta paitsi neuvottelujen tärkeydestä Ruotsin kanssa, ja unioniasia olikin hallitusta koossa pitävä voima. Neuvotteluissa ei kuitenkaan päästy tyydyttävään lopputulokseen, ja hallitus erosi vuoden 1898 alussa kärsittyään syksyllä vaalitappion. Hagerup pyrki tässä vaiheessa luopumaan politiikasta, mutta Emil Stangin jätettyä Høyren puheenjohtajuuden hänestä tuli tämän seuraaja vuonna 1899.

Hagerup kannatti unionin pysymistä, mutta vuoden 1903 vaaleissa hän haastoi Venstren kannattamalla Norjalle omia konsulaatteja, mitä Venstre oli jo aiemmin vaatinut. Tämä sekä parin uuden puolueen – Samlingspartietin ja Työväenpuolueen – parlamenttiin johti Venstren vaalitappioon ja Hagerupin nousuun uudelleen pääministeriksi. Hallituksen johtajana hän ei kuitenkaan saanut ruotsalaisia taipumaan Norjan omien konsulaattien perustamiseen. Hagerup pelkäsi tilanteen kärjistyvän sodaksi ja kieltäytyi yksipuolisista toimista konsulaattien perustamiseksi, mikä saattoi hänet epäsuosioon omassa puolueessaan. Hagerup erosi ja hänen poliittinen uransa oli ohi. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään diplomaattina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Harald Kjølås: Francis Hagerup *Store norske leksikon*.  8.3.2023. Viitattu 15.7.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Francis Hagerup** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kateřina Holubcová** (s. 28. kesäkuuta 1976 Ústí nad Labem) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä, maailmanmestari.

Holubcová aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1989 ja debytoi maailmancupissa kaudella 1994–1995. Hän osallistui ensimmäisen kerran arvokisoihin MM-kilpailuissa 1996. Hän osallistui olympialaisiin kolme kertaa: Naganoon 1998, Salt Lake Cityyn 2002 ja Torinoon 2006, parhaana sijoituksenaan viestin kuudes tila Naganon kisoista 1998.

Hanti-Mansijsk MM-kilpailuissa 2003 Holubcová saavutti kultaa normaalimatkalla. Ampumapaikat ilman sakkominuutteja selvittänyt Holubcová kukisti yhden sakkominuutin ensimmäiseltä pystypaikalta ampuneen, hopealle yltäneen Olena Zubrylovan 8 sekunnilla – pronssimitalisti Gunn Margit Andreassen selvitti myös ammunnan ilman sakkominuutteja häviten Holubcoválle 37,5 sekuntia. Sprintissä hän saavutti pronssia nolla-ammunnalla Sylvie Becaertin ja Olena Petrovan jälkeen. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui myös takaa-ajossa kahdeksanneksi, yhteislähdössä viidenneksi.

Hanti-Mansijskin kultamitalihiihto on myös Holubcován ainoa osakilpailuvoitto maailmancupissa. MM-kisojen kahden mitalisijan lisäksi hän ylti maailmancupin kilpailuissa palkintokorokkeelle kolme kertaa. Hän sijoittui kauden 2002–2003 kokonaispisteissä kahdeksanneksi. Hän lopetti kilpailu-uransa kauteen 2005–2006.

Lähteet
-------

* Kateřina Holubcová Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Charles Hewes Moore, Jr.** (12. elokuuta 1929 Coatesville, Pennsylvania – 8. lokakuuta 2020 Laporte, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiavoittaja.

Charles Moore hallitsi 400 metrin aitajuoksua vuodet 1949–1952. Hän voitti tuona aikana kaikki 23 aitakilpailuaan. Jo uransa kolmannessa aitakilpailussa vuonna 1949 hän sivusi maailman kaikkien aikojen toiseksi parasta aikaa 51,1 s. Hän oli maailmantilaston ykkönen myös vuosina 1950 (51,5 s), 1951 (51,4 s) sekä 1952, jolloin hän olympiakarsinnoissa juoksi uransa parhaan ajan 50,7 s jääden vain yhden kymmenyksen päähän maailmanennätyksestä. Kaikkiaan hän alitti 51 sekunnin rajan viisi kertaa.

Helsingin 1952 olympialaisissa Moore voitti kultaa ajalla 50,8 s, johon hän ylsi loppukilpailun lisäksi jo puolivälierissä. Hän sai hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa hän kolmannella osuudella joutui päästämään Jamaikan Herb McKenleyn ohitseen.

Moore käytti ensimmäisenä aitajuoksijana 13 askeleen rytmiä aitaväleillä. Hän totesi leikkisästi aitajuoksussa menestymisensä salaisuudeksi, että hänen 6-vuotiaana loukkaamansa jalan tikkeihin oli käytetty kengurunnahkaa. Hänen isänsä Charles "Crip" Moore oli 110 metrin aitajuoksussa Yhdysvaltain joukkueen varamiehenä Pariisin 1924 olympialaisissa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 400 metrin aitajuoksu 50,7 s
* 220 jaardin aitajuoksu (suoralla) 22,7 s
* 440 jaardia 47,0 s

Lähteet
-------

* Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*, s. 204, 651. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
* Quercetani, Robert L.: *Kilpakenttien kuninkaat*, s. 252, 391. 4. painos. , 1966.

### Viitteet

1. ↑  Charles Moore *Olympedia*.  (englanniksi)

  

Miesten 400 metrin aitajuoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1900: John Walter Tewksbury |
1904: Harry Hillman |
1908: Charles Bacon |
1920: Frank Loomis |
1924: Morgan Taylor |
1928: David Burghley |
1932: Robert Tisdall |
1936: Glenn Hardin |
1948: Roy Cochran |
1952: Charles Moore |
1956: Glenn Davis |
1960: Glenn Davis |
1964: Warren Cawley |
1968: David Hemery |
1972: John Akii-Bua |
1976: Edwin Moses |
1980: Volker Beck |
1984: Edwin Moses |
1988: Andre Phillips |
1992: Kevin Young |
1996: Derrick Adkins |
2000: Angelo Taylor |
2004: Félix Sánchez |
2008: Angelo Taylor |
2012: Félix Sánchez |
2016: Kerron Clement |
2020: Karsten Warholm |
Märchenbrunnen-suihkulähdettä Volkspark Friedricshainissa.
Espanjan sisällissodan vapaaehtoisten muistomerkki Volkspark Friedrichshainissa. Fritz Cremerin veistos vuodelta 1968.
**Volkspark Friedrichshain** on puisto Berliinin Friedrichshainin kaupunginosassa. Se oli Berliinin ensimmäinen kunnallinen puisto. Puisto perustettiin vuosina 1846–1848 kansanpuistoksi kaupungin asukkaille, ja sitä laajennettiin 1874. Sen suunnitteli Gustav Meyer. Puiston pinta-ala on 49 hehtaaria.

Fridrichshainin puiston tunnetuin nähtävyys on arkkitehti Ludwig Hoffmannin suunnittelema, vuonna 1913 valmistunut Märchenbrunnen ("Satusuihkulähde"), joka käsittää useita terassimaisesia vesialtaita, holvikaaria ja satuhahmojen patsaita. Puisto kärsi toisessa maailmansodassa, minkä jälkeen sitä on uudistettu. Puistoon muodostettiin hävitettyjen bunkkereiden kivimurskasta kaksi keinotekoista kukkulaa, 78 metriä korkea Grosse Bunkerberg ("Suuri bunkkerivuori") ja 48 metriä korkea Kleine Bunkerberg ("Pieni bunkkerivuori"). Puiston alueella on useita urheilukenttiä ja leikkipuistoja sekä joutsenlammikko.

Puiston alueella sijaitsee vuoden 1848 maaliskuun vallankumouksessa kuolleiden vallankumouksellisten hautausmaa Friedhof der Märzgefallenen. Sinne on haudattu yhteensä 183 maaliskuun vallankumouksen yhteydessä surmansa saanutta sekä 33 paikalle vuonna 1957 siirrettyä vuoden 1918 marraskuun vallankumouksen työläisvainajaa. Muualla puistossa ovat myös Espanjan sisällissotaan osallistuneiden vapaaehtoisten muistomerkki, saksalais-puolalainen muistomerkki sekä niin sanottu rauhankello.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Volkspark Friedrichshain (saksaksi) Berlin.de (Internet Archive). Viitattu 2.8.2014.
2. ↑  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 79. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volkspark Friedrichshain** Wikimedia Commonsissa

* Volkspark Friedrichshain (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin: Denkmaldatenbank
Ken Hechler
**Ken Hechler** (20. syyskuuta 1914 Roslyn, New York – 10. joulukuuta 2016) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.

Hechler syntyi Roslynissä, New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Swarthmore Collegesta ja Columbian yliopistosta. Hän julkaisi vuonna 1957 toiseen maailmansotaan sijoittuvan kirjan *The Bridge at Remagen*, josta tehtiin vuonna 1969 samanniminen menestyselokuva (suomeksi *Viimeinen silta yli Reinin*).

Hechler istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Länsi-Virginian neljännestä vaalipiiristä vuosina 1959–1977 ja tuli tänä aikana tunnetuksi liberaalisilla näkökannoillaan. Hän oli vuonna 1965 ainoa Martin Luther Kingin marssiin Selmassa, Alabamassa osallistunut kongressin jäsen.

Hechlerillä oli 1970-luvun loppupuolella epäonnistunut pyrkimys päästä ehdolle Länsi-Virginian kuvernööriksi. Hän kuitenkin toimi vuosina 1985–2001 osavaltion ulkoministerinä ja oli jälleen ehdolla vuonna 2004, mutta hävisi republikaaniehdokas Betty Irelandille. Hän vietti samana vuonna 90-vuotispäiväänsä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nyden, Paul J.: Longtime WV public servant Ken Hechler dies at 102 *Charleston Gazette-Mail*.  10.12.2016. Viitattu 11.12.2016. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kaupunginosasta. Järvestä katso Enäjärvi (järvi Porissa).*

**Enäjärvi** on Porin 39. kaupunginosa. Enäjärven naapurikaupunginosat ovat Pihlava, Metsämaa ja Kyläsaari.

Enäjärvi koostuu omakotitaloista, metsästä ja kaupunginosalle nimensä antaneesta Enäjärvestä. Enäjärvellä on myös oma ala-aste, jonka alueella sijaitsee urheilukenttä. Enäjärviläiset ja metsämaalaiset käyvät samaa ala-astetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Konsernihallinto, Taloushallinto: Porin kaupungin tilastollinen vuosikirja 2013 (PDF) (3.6 Väestö osa-alueittain ja kaupunginosittain vuosina 2004–2013, sivut 14–15)  toukokuu 2013. Porin kaupunki.  Arkistoitu 17.8.2013. Viitattu 29.11.2013.
2. ↑  Porin kaupungin karttapalvelu Viitattu 14.3.2013

Aiheesta muualla
----------------

* *Enäjärvi* Pori-tiedossa (poritieto.com)

  

Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
**Volkswagen Arena** on Saksan Wolfsburgissa sijaitseva monitoimiareena. Se toimii jalkapallojoukkue Wolfsburgin kotistadionina.

Historia
--------

Stadion avattiin 13. joulukuuta 2002 ja sen kapasiteetti on 30 000. Kauden 2008–2009 päätteeksi Wolfsburg juhli stadionilla historiansa ensimmäistä Saksan pääsarjamestaruutta, joka varmistui vasta viimeisellä sarjakierroksella.

15. syyskuuta 2009 stadionilla pelattiin ensimmäistä kertaa Mestarien liigaa, kun Wolfsburg kohtasi venäläisen TsSKA Moskovan. Wolfsburg voitti ottelun 3–1, Grafiten tehtyä hattutempun.

### Tulevaisuus

Stadion on käytössä vuoden 2011 naisten MM-kilpailuissa, jotka järjestetään ensimmäistä kertaa Saksassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Good interim progress FIFA report for venues and stadiums[vanhentunut linkki] FIFA. Viitattu 19.9.2009.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volkswagen Arena**.
Bundesliigan stadionit
Allianz Arena • BayArena • Borussia-Park • Deutsche Bank Park • Europa-Park Stadion • Merck-Stadion am Böllenfalltor • Mewa Arena • MHPArena • PreZero Arena • Red Bull Arena • RheinEnergieStadion • Signal Iduna Park • Stadion An der Alten Försterei • Voith-Arena • Volkswagen Arena • Vonovia Ruhrstadion • Wohninvest Weserstadion • WWK Arena
**Jussi Penttala** (s. 9. lokakuuta 1993) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän edustaa Freestyleseura Moebiusta..

Penttala saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa parikumparelaskussa Jyväskylässä 2011 ja kumparelaskussa Valmalencossa 2012. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli kumparelaskussa 16:s ja parikumpareissa 17:s Deer Valleyssa 2011, kumparelaskussa 18:s ja parikumpareissa 19:s Voss-Myrkdalenissa 2013 sekä yhdeksäs kumparelaskussa ja viidestoista parikumpareissa Kreischbergissä 2015. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli kumparelaskussa 27:s.

Penttala kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Suomulla joulukuussa 2009 sijoittuen kumparelaskussa 31:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai seuraavan päivän kumparelaskukilpailussa oltuaan neljästoista. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Åren parikumparelaskussa maaliskuussa 2012. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijoituksensa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jussi Penttala Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. 1 2  Jussi Penttala Suomen olympiakomitea.  Arkistoitu 27.2.2014. Viitattu 31.1.2014.
**Volkert van der Graaf** (s. 9. heinäkuuta 1969) on alankomaalainen eläinoikeusaktivisti, joka murhasi poliitikko Pim Fortuynin 6. toukokuuta 2002. Vuonna 2003 hänet tuomittiin teosta kahdeksantoista vuoden vankeuteen. Hän vapautui vankilasta ehdonalaiseen vapauteen vuonna 2014.

Van der Graaf ampui Fortuynin Hilversumissa tämän poistuttua studiosta, jossa häntä oli haastatellut murhan todistajaksi joutunut toimittaja Ruud de Wild. Van der Graaf tunnusti teon ja kertoi syyksi sen, että koki oikeistopopulistina tunnetun Fortuynin kasvavaksi yhteiskunnalliseksi uhaksi. Hän myös väitti yrittäneensä suojella Alankomaiden muslimeja vainolta. Van der Graafin kotoa löydettiin etsinnöissä rikkihappoa sekä kalsiumkloraatin ja sokerin sekoitusta. Van der Graaf toimi syyntakeisena ja oli harkinnut tekoaan mutta pohti kuitenkin jälkikäteen, oliko hänen tekonsa oikeutettu. Vankilassa hän on toiminut lainopillisena neuvonantajana muille vangeille.

Van der Graaf oli ennen Fortuynin murhaa pitkään omistautunut eläinten oikeuksille. Hän oli perustamassa Vereniging Milieu Offensief -ympäristöjärjestöä. Hän asui Harderwijkissä tyttöystävänsä ja vuonna 2001 syntyneen tyttärensä kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Töyrylä, Katriina: Populistijohtaja Pim Fortuynin murhaaja vapautetaan vankilasta *Yle Uutiset*.  2.5.2014. Viitattu 2.5.2014.
2. ↑  Killer Of Right-Wing Dutch Politician Freed *Sky News*. Viitattu 8.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  Evans-Pritchard, Ambrose & Clements, Joan: Fortuyn killed 'to protect Muslims' *Telegraph*.  28.3.2003. Viitattu 6.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  Profile: Fortuyn killer *BBC News*.  15.4.2003. Viitattu 6.8.2009. (englanniksi)
5. ↑  Fortuyn Murderer Runs 'Law Firm' in Prison *NIS News*.  4.5.2007.  Arkistoitu 2.2.2012. Viitattu 6.8.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kenneth W. Meyer** (14. heinäkuuta 1925 Erie, Pennsylvania – 14. elokuuta 2016 Gadsden, Alabama) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hänet tunnetaan etenkin NFL-joukkue San Francisco 49ersin päävalmentajana kaudella 1977 ja Suomen maajoukkueen päävalmentajana 1990-luvulla.

Meyer oli kotoisin Pennsylvaniasta. Hän liittyi ilmavoimiin heti valmistuttuaan lukiosta vuonna 1943 ja palveli toisen maailmansodan ajan 8th Air Force -pommilaivueessa. Hän toimi taka-ampujana Boeing B-17 Flying Fortressissa ja osallistui 25 pommituslentoon Saksan ylle. Sodan jälkeen Meyer opiskeli ja pelasi amerikkalaista jalkapalloa Denisonin yliopistossa.

Meyerin aloitti apuvalmentajana Denisonin yliopistossa 1952, josta ura kehittyi nopeasti ja hän siirtyi Wake Forestin ja Floridan osavaltionyliopistojen kautta Alabaman yliopistoon vuosiksi 1963–1967. Alabamassa Meyer valmensi tulevia tähtipelaajia, kuten Joe Namathia ja Steve Sloania. Hän voitti myös NCAA:n korkeimman sarjan mestaruuden kahdesti.

Yliopistouran jälkeen Meyer siirtyi NFL:ään, jossa hän valmensi 20 vuotta. Hän toimi San Francisco 49ersin, New York Jetsin, Los Angeles Ramsin, Chicago Bearsin ja Seattle Seahawksin apuvalmentajana tuona aikana. Kaudella 1977 Meyer toimi San Franciscon päävalmentajana, kun edellinen valmentaja sai potkut kesken kauden. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1992.

Meyer tapasi sattumalta Euroopan matkallaan suomalaisen valmentajan, joka kutsui Meyerin Suomeen. Hän valmensi ja kehitti suomalaisia pelinrakentajia yhdessä lajiliiton kanssa ja toimi sekä Turku Trojansin että Suomen maajoukkueen päävalmentajana. Meyerin johdolla Suomi voitti kolme peräkkäistä amerikkalaisen jalkapallon Euroopan mestaruutta vuosina 1993, 1995 ja 1997. Meyer palasi Yhdysvaltoihin 1990-luvun lopulla ja toimi vielä kahdeksan vuotta Kansas City Chiefsin kykyjenetsijänä. Hän jäi lopullisesti eläkkeelle vuonna 2008 ollessaan 83-vuotias. Meyer kuoli kotonaan Alabamassa 91-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kenneth Meyer Orbituary The Gadsden Times. Viitattu 20.9.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Juha Liedes: Huippuvalmentaja vei Suomen Euroopan mestaruuksiin Helsingin Sanomat. Viitattu 20.9.2016.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Monte Clark** | **San Francisco 49ersin päävalmentaja**1977–1978 | Seuraaja:**Pete McCulley** |
**Kenneth "Kenny" (Ken) Flaton** (28. kesäkuuta 1940 New York – 7. marraskuuta 2004) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Yhden WSOP-turnauksen urallaan voittaneen Flatonin vahvimpana pelimuotona pidettiin seitsemän kortin avopokeria. Stu Ungar keksi Flatonin lempinimen "Skyhawk".

Flaton voitti World Series of Pokerin $1,000 seven-card stud -turnauksen vuonna 1983. WSOP:n pääturnauksessa hän sijoittui rahoille kolme kertaa: 1988 (23.), 1990 (31.) ja 1997 (18.). Vuonna 1996 Flaton voitti Yhdysvaltain pokerimestaruuden (United States Poker Championship). World Poker Tourilla hän oli kahdesti rahasijoilla.

Flaton kuoli sydäninfarktiin marraskuussa 2004 Rose Dominicanin sairaalassa. Hän oli sairastanut keuhkosyöpää vaikkei tupakoinut.

Flatonin uran turnausansiot ylittivät 2,4 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Ken Flaton - Bio The Hendon Mob. Viitattu 16. maaliskuuta 2007.
2. ↑   : Prominent poker player 'Skyhawk' Flaton dies at 64 Las Vegas Sun. Viitattu 16. maaliskuuta 2007.
3. ↑   : The Hendon Mob Poker Database The Hendon Mob. Viitattu 4. toukokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Ken Flaton The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* CardPlayer.com:n muistokirjoitus (luettu 16.3.2007)
**Jussi Niemelä** (s. 1. toukokuuta 1969*lähde?*) on suomalainen, yritysten kasvattamiseen erikoistunut yritysjohtaja. 

Niemelä on koulutukseltaan yo-merkonomi, joka on suorittanut myös liiketoimintajohtamisen maisterin tutkinnon (EMBA).
Uransa alkuaikana hän on toimi toimitusjohtajana A-Vakuutuksessa (nykyään osa OP:ta) ja Helsingin KTK:ssa sekä johtotehtävissä Machineryssa.

Pääomasijoittaja Intera Partners palkkasi Niemelän vuonna 2010 perustamansa Delete Groupin toimitusjohtajaksi. Yhtiö osti Niemelän johdolla kolmessa vuodessa yli 20 yhtiötä, ja sen liikevaihto nousi runsaaseen sataan miljoonaan euroon. Kasvu jatkui seuraavan tanskalaisen omistajan aikana. Kun Niemelä lopetti Deletessä, liikevaihto lähestyi kahtasataa miljoonaa.

Toukokuussa 2018 hän siirtyi Kotikatu Groupin (entisen KH-Kiinteistöpalveluiden) johtoon. Kiinteistönhuoltopalveluihin keskittynyt Kotikatu työllisti tuolloin noin 600 henkeä ja sen liikevaihto oli 50 miljoonaa euroa. Vuoden 2019 loppuun mennessä Kotikadun henkilöstömäärä oli noussut yrityskauppojen jälkeen 1400:een ja liikevaihto yli 100 miljoonaan euroon.

Lähteet
-------

1. ↑  JP Raeste: Jussi Niemelä rakensi jätekasojen hoitamisesta sadan miljoonan euron liiketoiminnan – Seuraavaksi hän aikoo ketjuttaa talonmiesbisnekset *HS Rakennuslehti*.  2018. Viitattu 21.5.2020.
2. ↑  JP Raeste: Jussi Niemelä rakensi jätekasojen hoitamisesta sadan miljoonan euron liiketoiminnan – Seuraavaksi hän aikoo ketjuttaa talonmiesbisnekset *Helsingin Sanomat*.  2018. Viitattu 21.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Pääomasijoittajat heräsivät talkkaribisnekseen – Kotikatu-konserni on vuoden aikana haalinut jo kymmenen pientä kiinteistöhuoltoyhtiötä, ja sama tahti jatkuu Talouselämä
**Wayne’s World** on Mike Myersin käsikirjoittama komediaelokuva, jossa hän myös näyttelee toista nimiosaa. Vuonna 1992 ensi-iltansa saanut elokuva kertoo kaveruksista Waynestä ja Garthista, jotka kuvaavat kellarissa ohjelmaansa *Wayne’s World*. Elokuva sai myös jatko-osan *Wayne’s World 2*. Elokuvan ohjauksesta vastasi Penelope Spheeris.

Elokuva pohjautuu  Saturday Night Livessä esitettyyn samannimiseen sketsiin. Elokuvassa on useita cameo-rooleja, mm. Meat Loaf ja Alice Cooper. Elokuvassa esiintyy myös Robert Patrick, joka parodioi rooliaan elokuvassa *Terminator 2*. Vuonna 1993 elokuvan pohjalta tehtiin videopeli NES:lle, SNES:lle, Sega Mega Drivelle ja Game Boylle.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva kertoo kahdesta nuoresta kaveruksesta, jotka kuvaavat omaa tv-show'taan kellarissa. Poikien elämä on helppoa ja koulun lomassa he vain lorvailevat. Kaikkien yllätyksesi eräs tuottaja, Benjamin Kane näkee poikien lähetyksen. Kane kiinnostuu ohjelmasta oitis ja ehdottaa pojille sopimusta. Empimättä pojat suostuvat ja Wayne saa jopa kauniin Cassandran ihastumaan häneen. Kuitenkin bisnesmaailmassa meno on vaikeampaa ja totisempaa kuin omassa kellarissa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Mike Myers  | … |  Wayne Campbell
  |
|  Dana Carvey  | … |  Garth Algar
  |
|  Rob Lowe  | … |  Benjamin Caine
  |
|  Tia Carrere  | … |  Cassandra
  |
|  Lara Flynn Boyle  | … |  Stacy
  |
|  Brian Doyle-Murray  | … |  Noah Vanderhoff
  |
|  Robert Patrick  | … |  T-1000
  |
|  Ed O'Neill  | … |  Glen
  |
|  Ione Skye  | … |  Elyse
  |
|  Chris Farley   | … |  Vartija
  |
|  Alice Cooper  | … |  Alice Cooper
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvaa ratkiriemukkaaksi kohellukseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Kenneth Low Wai-kwong** (s. 17. maaliskuuta 1959 Laosin kuningaskunta) on hongkongilainen elokuvanäyttelijä, sijaisnäyttelijä ja entinen thainyrkkeilijä. Hän oli yksi Jackie Chan Stunt Teamin jäsenistä.

Varhaisvuodet
-------------

Ken Lo syntyi Laosin kuningaskunnassa, josta hän muutti perheensä mukana Kambodžaan, mutta pakeni Thaimaahan vuonna 1975, kun punaiset khmerit valloittivat Kambodžan. Thaimaassa Lo alkoi harjoitella thainyrkkeilyä ja taekwondoa idolinsa Bruce Leen innoittamana ja voitti vuonna 1978 Thaimaan amatöörien mestaruuden. Lo tappeli myös koulussa luokkakavereidensa kanssa välillä leikillä ja toisinaan tosissaan. Vuonna 1980 Lo muutti Hongkongiin ja oli muuttaa Ranskaan etsiessään uutta elämää. Hänen äitinsä oli kuitenkin huolissaan poikansa muutosta ja Lo päätti jäädä Hongkongiin. Hän työskenli oppaana hongkongilaisessa hotellissa thaimaalaisille turisteille. Samoihin aikoihin Lo otteli myös Hongkongissa thainyrkkeilyn parissa vuosina 1982–1984. Tuona aikana Lo otteli eri thainyrkkeilyturnauksissa, myös joukkueturnauksissa. Hän saavutti lopulta seitsemän mestaruutta thainyrkkeilyuransa aikana.

### Näyttelijänä

Lon ensimmäinen elokuvarooli oli Tsui Harkin ohjaamassa komediassa *Working Class* (1985). Tuottajat halusivat pääosassa esiintyneen Sam Huin tappelevan elokuvassa kilpaottelijaa vastaan, minkä myötä Lo sai mahdollisuuden rooliin. Kuvaukset kestivät kolme päivää ja Ken Lo esiintyi elokuvassa kahden minuuten verran. Tämän jälkeen Lo innostui elokuvaurasta ja päätti työskennellä aluksi osa-aikaisena elokuvissa. Samalla hän työskenteli järjestyksenvalvojana eräässä yökerhossa, jossa hän tapasi Jackie Chanin. Chan pyysi Lota työskentelemään hänen stunttiryhmässään elokuvassa *Project A II – Iskuryhmä A* (1987). Elokuvan myötä Lo esiintyi pitkään pienissä sivurooleissa Jackie Chanin elokuvissa, useimmiten toimintaosuuksissa. Lo nousi suuremman yleisön tietoisuuteen *The Legend of Drunken Master* (1994) elokuvan myötä. Sittemmin Lo on tunnettu roiston rooleista ja on uransa aikana tehnyt toimintaosuuksia tunnettujen hongkongilaisten näyttelijöiden kanssa, kuten Yuen Biao (*Circus Kid*), Jet Li (*Enforcer*), Vincent Zhao (*Mahjong Dragon*) ja Donnie Yen (*Special ID*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  龙的敌人——专访卢惠光（以七届泰拳冠军身份谈各功夫明星的功夫！） (Arkistoitu – Internet Archive) *zhan.renren.com* 23.9.2013 Viitattu 20.5.2014 (kiinaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  KEN LO *hongkongaction.free.fr* Viitattu 18.5.2014 (ranskaksi)
3. 1 2  當年李小龍熱 成就盧惠光陳文義武打人生 *sportsroad.hk* 15.7.2013 Viitattu 20.5.2014 (kiinaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Wayne’s Coffee** on ruotsalainen kahvilaketju, jolla on toimintaa Ruotsissa, Suomessa ja Virossa. Ensimmäinen Wayne’s Coffee avattiin Tukholmassa vuonna 1994.

Suomessa Wayne’s Coffeen kahviloita on Helsingissä, Hyvinkäällä, Kuopiossa, Tampereella ja Vantaalla. Virossa Wayne’s Coffeen kahviloita on Tallinnassa. Wayne’s Coffeen toiminta on laajinta Ruotsissa, jossa kahviloita on Avestassa, Borlängessä, Bollnäsissä, Boråsissa, Eskilstunassa, Falunissa, Gävlessä, Göteborgissa, Halmstadissa, Helsingborgissa, Hudiksvallissa, Härnösandissa, Jönköpingissä, Kalmarissa, Karlskronassa, Karlstadissa, Kristianstadissa, Kungsbackassa, Lidköpingissä, Linköpingissä, Lundissa, Luulajassa, Malmössä, Morassa, Norrköpingissä, Piitimessä, Sandvikenissä, Skellefteåssa, Skövdessä, Sundsvallissa, Sälenissä, Söderhamnissa, Södertäljessä, Tukholmassa, Uppsalassa, Uumajassa, Visbyssä, Västeråsissa, Örebrossa, Örnsköldsvikissä ja Östersundissa.

Suomessa useimmat kahvilat toimivat aiemmin franchising-sopimuksella. Wayne’s Coffeen Suomessa omistanut Tammimetsä hakeutui yrityssaneeraukseen syyskuussa 2011, ja sen korvasi Aschan Coffee & Deli. Vuonna 2012 Restamax osti ketjun maaoikeuden Wayne’s Coffeen ruotsalaiselta emoyhtiöltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kahvilat Wayne’s Coffee. Viitattu 9.6.2017.
2. ↑  Wayne's Coffeen seuraaja tulee jo maanantaina *Taloussanomat*.  13.4.2012. Viitattu 24.1.2016.
3. ↑  Wayne's Coffee tekee pikapaluun *Kauppalehti*.  20.8.2012. Viitattu 24.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Wayne’s Coffeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
* Wayne’s Coffeen kotisivut (suomeksi)
* Wayne’s Coffeen kotisivut (ruotsiksi)
Frank-Starlingin käyrä. Kuvaajassa esitettynä Frank-Starlingin lain mukainen sydämen oikean kammion loppudiastolisen täytön (x-akseli) ja sydämen pumppaaman verimäärän (y-akseli) välinen suhde.
**Frank-Starlingin laki**, myös **Frank-Starlingin mekanismi** kuvaa sydänlihaksen iskutilavuuden ja diastolisen esitäytön välistä suhdetta. Lain mukaan sydämen pumppaama verimäärä kasvaa vasteena sydämen eteisen supistusta edeltävän täytön kasvaessa. Eteisen sydänlihassolujen lisääntynyt venyttyminen kasvattaa tiettyyn rajaan saakka sydämen supistusvoimaa. Sydämen supistuvuuteen eli inotropiaan vaikuttavat tekijät siirtävät Frank-Starlingin käyrää joko ylöspäin supistuvuuden kasvaessa tai alaspäin supistuvuuden heiketessä.

Sydämen vajaatoiminta johtaa yleensä supistuvuuden laskuun ja Frank-Starlingin käyrän latistumiseen. Elimistön normaali vaste on tällöin kasvattaa sydämen nestemäärää täyttöä lisäämällä, jonka pitäisi johtaa sydämen suurempaan supistuvuuteen. Vajaatoiminnassa sydämen supistuvuus ei kuitenkaan tehostu, jolloin nestemäärän kasvu näkyy turvotuksena sekä vasemman eteisen ja keuhkolaskimon paineen nousuna, joka pitkittyessä johtaa keuhkopöhön kehittymiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Olli-Pekka Nuuttila: Sykevaihtelu ja sen yhteys kestävyyssuorituskyvyn kehitykseen yhdistetyn kestävyys. ja voimaharjoitusjakson aikana  2015. Jyväskylän yliopisto.
2. ↑  Anthony V. Delicce, Amgad N. Makaryus: *StatPearls*. Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2020. Teoksen verkkoversio (viitattu 29.7.2020).
**Württemberger Lied** eli **Württembergisches Vaterlandslied** on Württembergin kuningaskunnalle sävelletty laulu.

Laulun on säveltänyt Peter Joseph von Lindpaintner. Sanat on kirjoittanut Friedrich Ritter.

Sanat
-----

1. Von dir, o Vaterland, zu singen

Muß wahrer Liebe wohl gelingen,

Da dich des Himmls Liebe hält.

/: Mein Württemberg, das du seit lange

Gefeiert und mit gutem Klange

Genannt bist in der weiten Welt,

Genannt bist in der weiten Welt. :/

2. Du sendest aus der Kinder viele;

An nahem wie an fernem Ziele

Stellt sich der Württemberger ein.

/: Erträgt, wo irgend Menschen wohnen,

Sein Heimatland nach allen Zonen,

Und draußen denkt er liebend sein,

Und draußen denkt er liebend sein. :/

3. Doch deine holden Töchter leben

Daheim in frommer Zucht und streben,

Daß Heil und Glück im Hause sei,

/: Auch dessen Stütz und Schmuck zu werden.

Und sagt, welch andres Land auf Erden

Hat eine Burg „die Weibertreu?"

Hat eine Burg „die Weibertreu?" :/

4. Dein Volk liebt Freiheit, Lust und Frieden;

Doch ist das Kriegslos ihm beschieden,

So übt es kühn des Krieges Pflicht.

/: Und seine Denker, seine Weisen

Hört man von tausend Zungen preisen,

Und wer kennt Schwabens Sänger nicht?

Und wer kennt Schwabens Sänger nicht? :/

5. Land, das man lieben muß und loben,

Gewiß, du bist beschirmt von oben,

Und dein Gedeihn ist Gottes Werk!

/: So hebe dich, du Wunderblume,

Empor zu immer neuem Ruhme;

Denn allweg „Hie gut Württemberg!"

Denn allweg „Hie gut Württemberg!" :/

Lähteet
-------

1. 1 2  Peter Joseph von Lindpaintner *Deutsches Lied*. Viitattu 24.2.2018. (saksaksi)
**Kuusamon keskustaajama** (myös *Kuusamon kirkonkylä* ennen vuonna 2000 tapahtunutta kaupunkinimityksen käyttöönottoa) on Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsevan Kuusamon kaupungin hallinnollinen keskus. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli 8 479 asukasta, ja sen maapinta-ala oli 16,39 neliökilometriä. Kuusamon keskustaajaman välittömässä läheisyydessä kaakon suunnassa sijaitsee Tolpanniemi, joka muodostaa keskustaajamasta erillisen taajaman. Tolpanniemen asukasluku on 1 235 ja maapinta-ala 2,07 neliökilometriä. Keskustaajaman asuinalueita ovat etelässä Toranki ja Torangintaus, pohjoisessa Nilonkangas.

Taajamassa ja sen läheisyydessä on useita järviä. Kuusamon Pyhän Ristin kirkko sijaitsee Kuusamojärven ja Torangin välisellä alueella. Taajaman länsipuolella on Nilonjärvi, joka tunnetaan myös nimellä Leskelänjärvi. Taajaman halki tästä järvestä Kuusamojärveen virtaa lyhyt Nilonjoki. Pidempi Kolvanginjoki yhdistää taajaman koillispuolella olevan Kolvangin Kuusamojärveen. Keskustaajaman pohjoispuolella on useita pieniä lampia.

Merkittävimmät tieyhteydet Kuusamon keskustaajamaan ovat kaksi valtatietä ja yksi kantatie. Etelästä Suomussalmelta tulee valtatie 5, joka jatkuu keskustaajaman ohi pohjoiseen Kemijärvelle. Lounaasta Oulun ja Taivalkosken suunnasta Kuusamoon tulee valtatie 20, joka yhtyy valtatiehen 5 keskustaajaman eteläosassa. Valtatiestä 5 erkanee hiukan keskustaajaman pohjoispuolella länteen Posiolle ja edelleen Rovaniemelle vievä kantatie 81. Pienempi tieyhteys on keskustaajamasta Kuusamon itäosiin vievä seututie 8690. Keskustaajamasta koilliseen sijaitsee Kuusamon lentoasema.

Kirkon lisäksi Kuusamon keskustaajaman palveluita ovat Kuusamon kaupungintalo, posti, ammattioppilaitos, useat koulut ja Kuusamon terveyskeskus. Virkistyskohteita ovat urheilukenttä, lintutorni, kuntorata, hyppyrimäki, kesäteatteri ja taajaman pohjoisosassa sijaitseva kylpylä. Ravirata sijaitsee Hirsikankaalla keskustaajamasta koilliseen.

Lähteet
-------

* Karttapaikka (Tarkasteltu karttaa Kuusamon keskustaajaman kohdalta) Maanmittauslaitos.

### Viitteet

1. 1 2 3  027 -- Taajamat väkiluvun ja väestöntiheyden mukaan 31.12.2016 Tilastokeskus.  Arkistoitu 12.2.2018. Viitattu 11.2.2018.

Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset

|  |
| --- |
| Alavieskan kirkonkylä • Asemanseutu (Kempele) • Haapajärven keskustaajama • Haapaveden keskustaajama • Hailuodon kirkonkylä • Iin Hamina • Kalajoen kirkonkylä • Kurenalus (Pudasjärvi) • Kuusamon keskustaajama • Kärsämäen kirkonkylä • Limingan kirkonkylä • Lumijoen kirkonkylä • Merijärven kirkonkylä • Muhoksen kirkonkylä • Nivalan keskustaajama • Oulaisten keskustaajama • Oulun keskustaajama • Pulkkilan kirkonkylä (Siikalatva) • Pyhäjoen kirkonkylä • Pyhäsalmi (Pyhäjärvi) • Pyhännän kirkonkylä • Raahen keskustaajama • Reisjärven kirkonkylä • Ruukki (Siikajoki) • Sievin kirkonkylä • Taivalkosken kirkonkylä • Tyrnävän kirkonkylä • Utajärven kirkonkylä • Vaalan kirkonkylä • Ylivieskan keskustaajama |
| Katso myös: Luettelo Suomen taajamista • Luettelo Suomen kunnista |
**Wayne Maki** (myös muodossa **Mäki**) (20. marraskuuta 1944 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada – 12. toukokuuta 1974 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti NHL:ssä Chicago Black Hawksia, St. Louis Bluesia ja Vancouver Canucksia. Hän oli yksi Canucksin varhaisia tähtipelaajia aina kuolemaansa saakka. Taustaltaan hän oli kanadansuomalainen ja puhui myös suomea jonkin verran.

Maki pelasi urallaan runkosarjassa yhteensä 246 NHL-ottelua, teki niissä 57 maalia, antoi 79 maaliin johtanutta syöttöä ja teki näin yhteensä 136 tehopistettä. Jäähyminuutteja hänelle kertyi 184. Kahdesta pudotuspeliottelusta hänelle tilastoitiin yksi maali ja kaksi rangaistusminuuttia.

Wayne Makin vanhempi veli Chico Maki oli myös NHL-jääkiekkoilija. Hän pelasi 841 NHL-ottelua, kaikki Chicago Blackhawksin joukkueessa.

Ura
---

### Varaus ja uran alku

St. Louis Blues varasi Mäen NHL:ään vuonna 1969. Hän oli pelannut ammattilaistasolla CPHL-liigassa St. Louis Braves -seurassa vuodesta 1964 alkaen. Ennen kauden alkua käydyssä ottelussa Boston Bruinsin kanssa Maki ja Bruinsin puolustaja Ted Green ajautuivat veriseen tappeluun, jossa Green sai iskun päähänsä. Seurauksena hänen kallonsa murtui ja hän sai aivovaurion. Maki lähetettiin välittömästi Buffalo Bisons -farmiseuraan AHL-liigaan.

### Vancouver Canucksissa

Canucks varasi Makin vuoden 1970 laajennus-draftissa. Makista tuli yksi seuran ensimmäisistä suurista tähdistä hänen oltuaan joukkueensa parhaiden pisteidentekijöiden joukossa molempina täysinä kausinaan, 1970–1971 ja 1971–1972.

### Uran loppu ja kuolema

Makin upaavasti alkanut ura päättyi, kun kahden ja puolen Canucksissa pelatun kauden jälkeen hänellä diagnosoitiin aivokasvain joulukuussa 1972. Hän kuoli sairauteen 12. toukokuuta 1974 vain 29-vuotiaana. Canucks jäädytti epävirallisesti hänen pelinumeronsa 11. Kukaan ei käyttänyt Canucksissa kyseistä numeroa ennen kuin Mark Messier liittyi joukkueeseen kaudeksi 1997–1998.

Lähteet
-------


1. 1 2  KOVIN JA KILTEIN *www.nordicbet.com*. Viitattu 3.2.2022.
ITapsan logo.
**iTapsa** (viralliselta nimeltään *iTapsa Services Oy*) on Helsingistä lähtöisin oleva puhelinhuoltoliike, joka perustettiin vuonna 2012. Yrityksen nimi juontaa juurensa perustajastaan Tapio Marjasesta, joka korjasi puhelimia aluksi harrastusmielessä. Pieni i-kirjain nimen alussa viittaa Applen iPhoneen, joiden näytön vaihtoon Marjanen oli erikoistunut.

Myöhemmin harrastus muuttui liiketoiminnaksi, ja yritys laajentui usealle paikkakunnalle eri puolelle Suomea sekä Viroon. Asiakas voi korjauttaa puhelimen myös postitse. Vuoden 2017 lokakuussa avattiin iTapsan 16. liike Helsingin Kallioon.

Toimipisteet
------------

* Helsinki, Kamppi
* Helsinki, Itäkeskus
* Helsinki, Kallio
* Espoo, Leppävaara
* Espoo, Matinkylä
* Vantaa, Tikkurila
* Vantaa, Kaivoksela
* Turku
* Tampere
* Lahti
* Porvoo
* Joensuu
* Oulu
* Hämeenlinna
* Sipoo
* Tallinna (Viro)

Lähteet
-------

1. ↑  Kauppalehti *kauppalehti.fi*.
2. ↑  Iltalehti *iltalehti.fi*.  Arkistoitu 15.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* iTapsan verkkosivut
* Iltalehti: Tapio Marjanen räjäyttää iPhonen markkinoiden suurimmalla raketilla
**YK:n onnellisuusraportti**  (World Happiness Report) on Yhdistyneiden kansakuntien (YK) kestävän kehityksen verkoston vuodesta 2012 alkaen vuosittain julkaisema raportti. Siinä laitetaan kaikkiaan 156 valtiota paremmuusjärjestykseen niiden onnellisuuden mukaan, perustuen kunkin maan asukkaiden omiin arvioihin hyvinvoinnistaan. Pohjoismaat ovat sijoittuneet onnellisuusraportissa aina hyvin.

Maiden paremmuusjärjestys perustuu kysymyksiin, joilla ihmiset arvioivat omaa tilannettaan asteikolla 0-10. Raportin eri osissa on näitä kokemuksia verrattu selittäviin tilastollisiin tekijöihin kuten bruttokansantuotteen rakenteeseen, elinajanodotteeseen ja korruptioon. Vuoden 2020 raportin erityisteemana oli ympäristö.

Maailman onnellisimmat maat
---------------------------

Vuoden 2020 listan kärjessä oli Suomi, jonka ero toisella sijalla olleeseen Tanskaan oli kasvanut edellisestä vuodesta.

1. Suomi
2. Tanska
3. Sveitsi
4. Islanti
5. Norja
6. Alankomaat
7. Ruotsi
8. Uusi-Seelanti
9. Luxembourg
10. Itävalta

Katso myös
----------

* Kestävän kehityksen tavoitteet (2015-2030)

Lähteet
-------

1. ↑  Mikael Mikkonen: YK:n raportti: Suomi on maailman onnellisin maa *Yle*.  2018. Viitattu 17.10.2020.
2. ↑  John F. Helliwell: Social Environments for World Happiness *World Happiness Report*. Viitattu 17.10.2020.
3. ↑  Environments for Happiness: An Overview *World Happiness Report*. Viitattu 17.10.2020.
4. ↑  It’s a Three-Peat, Finland Keeps Top Spot as Happiest Country in World *World Happiness Report*.  20.3.2020. Viitattu 17.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

*