recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Benjamin Roy "B. J." Armstrong jr.** (s. 9. syyskuuta 1967 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

Armstrong pelasi yliopistokoripalloa Iowan yliopiston paidassa, jossa hän teki viimeisenä kautenaan 18,6 pistettä ottelua kohden. Hän ilmoittautui vuoden 1989 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa hän oli Chicago Bullsin 18:s varaus. Armstrong pelasi Chicago Bullsissa aina vuoteen 1995 saakka, jolloin Toronto Raptors varasi hänet laajentumisvaraustilaisuudessa. Hän ei kuitenkaan siirtynyt seuraan, vaan liittyi Golden State Warriorsiin. Kahden kauden jälkeen Armstrong lähti seurasta ja liittyi Charlotte Hornetsiin. Hän pelasi seurassa maaliskuuhun 1999 saakka, jolloin Hornets vaihtoi hänet Los Angeles Lakersin kanssa. Vielä saman päivän aikana Lakers luopui hänen oikeuksistaan. Uuden sopimuksen Armstrong teki Orlando Magicin kanssa muutamaa päivää myöhemmin ja pelasi kauden loppuun seurassa. Armstrong lopetti ammattilaisuransa Bullsin paidassa kaudella 1999–2000.

Lähteet
-------

1. 1 2  B.J. Armstrong Basketball-Reference.  Arkistoitu 11.10.2012. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  Laying the Groundwork for the NBA in Toronto National Basketball Association. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)
3. ↑  B. J. Armstrong National Basketball Association. Viitattu 11.1.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1991
2 Dennis Hopson ·
5 John Paxson ·
10 B. J. Armstrong ·
14 Craig Hodges ·
23 Michael Jordan ·
24 Bill Cartwright ·
32 Will Perdue ·
33 Scottie Pippen ·
34 Stacey King ·  

42 Scott Williams ·
53 Cliff Levingston ·
54 Horace Grant   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Johnny Bach · Jim Cleamons

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1992
5 John Paxson ·
10 B. J. Armstrong ·
14 Craig Hodges ·
20 Bob Hansen ·
21 Stacey King ·
23 Michael Jordan ·
24 Bill Cartwright ·
32 Will Perdue ·
33 Scottie Pippen ·
42 Scott Williams ·  

53 Cliff Levingston ·
54 Horace Grant   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Johnny Bach · Jim Cleamons

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1993
5 John Paxson ·
6 Trent Tucker ·
10 B. J. Armstrong ·
20 Darrell Walker ·
21 Stacey King ·
22 Rodney McCray ·
23 Michael Jordan ·
24 Bill Cartwright ·
32 Will Perdue ·  

33 Scottie Pippen ·
42 Scott Williams ·
54 Horace Grant   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Johnny Bach · Jim Cleamons
**Gustaf Adolf (Kyösti Aatu) Kanniainen** (22. helmikuuta 1871 Oulu – 22. kesäkuuta 1915 Ruovesi) oli suomalainen päätoimittaja ja Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustaja.

Kanniaisen vanhemmat olivat maalari Karl Adolf Kanniainen ja Maria Ulrika Rosengren. Hän kävi koulunsa Oulussa ja pääsi ylioppilaaksi 1890. Kanniainen opiskeli ensin vähän aikaa Helsingissä mutta ryhtyi sitten lehtimieheksi. Kanniainen oli Jyväskylässä ilmestyneen Keski-Suomi -lehden päätoimittajana 1893–1906 ja Tampereen Sanomien päätoimittajana 1906–1915.

Kanniainen oli kansanedustajana 1914–1917 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän osallistui jo aiemmin Jyväskylän edustajana porvarissäädyssä säätyvaltiopäiville 1905–1906.

Kanniainen oli naimisissa vuodesta 1897 Jenny Julia Revon kanssa. Kanniainen harrasti kuorolaulua ja hän toimi jyväskyläläisen Mieskuoro Sirkkojen kuoronjohtajana 1903–1906. Kanniainen oli mukana perustamassa kuoroa 1899 ja osallistui sen toimintaan vuoteen 1906 saakka.

Lähteet
-------

* .aspx Kyösti Kanniainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Mieskuoro Sirkat: historia

### Viitteet

1. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 160. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1914–1917 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(29) | 
* Ahmavaara
* Arokallio
* Brander
* Castrén
* Erkko
* Heiskanen
* Hirvensalo
* Holsti
* Hultin
* Hälvä
* Kanniainen
* Kaskinen
* Killinen
* Kykkling
* Laine
* Latva
* Lilius
* Linna
* Löthman-Koponen
* Nikula
* Paavolainen
* Pennanen
* Ritavuori
* Sinkko
* Sopanen
* Ståhlberg
* Svinhufvud
* Talas
* Tanttu

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta

 |

 |
Guy Lombardo, William Paul Gottliebin valokuva, 1947
**Gaetano Alberto "Guy" Lombardo** (19. kesäkuuta 1902 London, Kanada – 5. marraskuuta 1977 Houston, Texas, Yhdysvallat) oli kanadalais-yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja ja viulisti. Lombardo perusti vuonna 1924 **The Royal Canadians** -yhtyeen yhdessä veljiensä Carmenin, Lebertin ja Victorin sekä paikallisten muusikoiden kanssa. Lombardojen uskotaan myyneen 100–300 miljoonaa äänitettä elinaikanaan. Guy oli aluksi tanssiyhtyeen viulisti, mutta pian hänestä tuli sen johtaja ja kapellimestari. Saavutettuaan kohtalaista menestystä Kanadassa, yhtye siirtyi Yhdysvaltoihin Ohion Clevelandiin ja alkoi käyttää itsestään nimeä Guy Lombardo & His Royal Canadians. Clevelandin jälkeen yhtye siirtyi Chicagoon ja sitten New Yorkiin.

New Yorkissa Royal Canadians esiintyi lukuisissa radio-ohjelmissa ja se levytti useita hittisävelmiä alkaen vuodesta 1927 aina vuoteen 1954. Guy Lombardosta tuli tunnettu julkisuuden henkilö 1930-luvun alussa sekä musiikkinsa että radio-ohjelmiensa kautta. Hänen vuosittainen uudenvuodenaaton radioshownsa teki "Auld Lang Synesta" klassikon Yhdysvalloissa. Yhtyeuransa jälkeen Lombardo työskenteli New Yorkin Jones Beach Marine Theaterissa, jossa hän esiintyi kuolemaansa saakka.

Lombardo menestyi myös kilpaveneilijänä. Vuonna 1946 hän voitti APBA Gold Cupin Tempo VI -veneellään.
Vuosina 1946–1949 hän oli hallitseva Yhdysvaltain mestari. Vuonna 1959 hän oli yrittämässä absoluuttista vedessä liikkumisen maailmanennätystä suihkumoottorisella Tempo Alcoa -veneellä, kunnes se tuhoutui radio-ohjatussa testissä, jossa se kulki yli 250 mailin tuntivauhtia (400 km/h).

Lombardolla on Hollywoodin Walk of Famella kolme tähteä (Star of Television, Star of Recording ja Star of Radio), jotka kaikki paljastettiin 9. helmikuuta 1960.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stephen Thomas Erlewine: Artist Biography by Stephen Thomas Erlewine *allmusic.com*. All Music. Viitattu 16.12.2013.
2. ↑  Fred Farley: Tempo VI: THE GOLD CUP CHAMPION *ACBS Rudder*.  Arkistoitu 4.1.2011. Viitattu 16.12.2013.
3. ↑  Guy Lombardo Hollywood Walk of Fame:  Hollywood Chamber of Commerce. Viitattu 16.12.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* The Guy Lombardo Societyn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC

 |

 |
**John Randolph** (1. kesäkuuta 1915 – 24. helmikuuta 2004) oli amerikkalainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä.

Aiempi elämä
------------

Randolphin syntymänimi oli **Emanuel Hirsch Cohen**. Hän syntyi New York Cityssä, ja hänen vanhempansa olivat juutalaiset vakuutusasiamies Dorothy (o.s. Shore) ja hatuntekijä Louis Cohen. Randolphin isäpuoli oli nimeltään Joseph Lippman. 1930-luvulla Randolph oli aktiivinen niin politiikassa kuin näyttelemisessäkin. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1938 näytelmässä *Coriolanus*. Toisen maailmansodan sytyttyä Randolph liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin.

Ura
---

Randolph oli mukana sellaisissa New Yorkin alkuperäisesityksissä, kuin *The Sound of Musicissa* (Von Trappin hovimestari Franzina), *Paint Your Wagonissa* ja *The Visitissä*.

Vuonna 1987 Randolph voitti Tony-palkinnon esiintymisestään Neil Simonina *Broadway Boundissa*. Randolphin viimeinen Broadway-esiintyminen oli vuonna 1991 näytelmässä *Prelude to a Kiss*.

Randolph esiintyi vuonna 1993 elokuvassa *A Foreign Field*, jossa hän esitti toisen maailmansodan veteraania. Yksi hänen viimeisistä elokuvarooleistaan oli Tom Hanksin isoisänä vuonna 1998 elokuvassa *Sinulle on postia*. Hän esitti myös Jack Nicholsonin näyttelemän Charlie Partanan isää elokuvassa *Prizzin kunnia* ja Clark W. Griswold vanhempaa elokuvassa *Joulupuu on kärvennetty* Chevy Chasen kanssa.

Koska Randolph oli esiintynyt monesti televisiossa ja elokuvissa – lukuun ottaen hänen roolinsa Donna Pescowin isäpuolena televisiosarja Angiessa – hänen kasvonsa olivat tunnetut. Hänet pysäytettiin usein kadulla ja häneltä kysyttiin, tunsivatko ihmiset hänet. Hän vastasi usein "Yes, I've been in your living room many times". (*Kyllä, olen ollut usein teidän olohuoneessanne.*)

Randolph esiintyi televisiosarja Roseannessa nimikkonäyttelijän isänä mutta jätti sarjan ja esiintyi lopulta vain ensimmäisen ja toisen tuotantokauden jaksoissa. Hän esiintyi George Costanzan isänä Frank Costanzana tilannekomediasarja *Seinfeldin* aikaisessa jaksossa "The Handicap Spot", mutta hänet korvattiin myöhemmin Jerry Stillerillä. Vuonna 1995 kohtaukset, joissa Randolph esiintyi, kuvattiin uudestaan korvaten Randolph Stillerillä.

24. helmikuuta 2004 Randolph kuoli 88 vuoden iässä luonnollisen kuoleman. Hänen jäännöksensä tuhkattiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Film Reference bio
2. ↑  *People's Weekly World*: "John Randolph's life and legacy" (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  CNN.com, February 27, 2004

Aiheesta muualla
----------------

* Character actor John Randolph dead at 88

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Evl./Wg Cdr Guy P. Gibson
**Guy Penrose Gibson** (12. elokuuta 1918 – 19. syyskuuta 1944) oli brittiläinen lentoupseeri. Everstiluutnantiksi (Wing Commander) ylenemisen ohella hänelle myönnettiin Distinguished Service Order- ja Distinguished Flying Cross -sotilasansiomitalit, jotka kummatkin ansiosoljin lisättyinä, sekä Viktorian risti. Gibson suoritti vähintään 170 lentotaistelutehtävää tai pommitustehtävää.

Eräs Gibsonin laivueista oli 617. raskas erikoispommituslaivue (*617 Squadron*), joka käytti Avro Lancaster -pommikoneita. Gibson oli sen ensimmäinen operatiivinen päällikkö. Hän johti niin kutsuttuja patopommituksia Ruhrin alueelle, toisen maailmansodan natsi-Saksaan. Pommitukset toteutettiin Barnes Wallisin suunnittelemilla kimmahtavilla syvyyspommeilla.

Guy Gibson sai surmansa 19. – 20. syyskuuta 1944, kun hänen ohjaamansa De Havilland Mosquito ammuttiin alas pommituslennon aikana. Seitsemän vuotta Guy Gibsonia vanhempi aviovaimo, Evelyn Mary jäi leskeksi, neljän avioliittovuoden jälkeen.

Upkeep-tyypin kimpoava syvyyspommi on Avro Lancaster-pommikoneen alle asennettuna.

Katso myös
----------

* Operaatio Chastise

Lähteet
-------

* Holmes, Harry: *Combat Legend - Avro Lancaster*, s. 45-46, Airlife Publishing, 2002, Shrewsbury England, ISBN 1-84037-376-8 (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The Dambusters (617 Squadron): Guy Gibson (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Humble, R.: 1975/1976. s.24

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Guy Gibson** Wikimedia Commonsissa

* RAF - 617 Squadron

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Commonwealth War Graves Commission
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Guy Gibson
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista veneenrakentajaa, muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*
Björn "Nalle" Nyberg
**Björn "Nalle" Nyberg** (5. toukokuuta 1933 Viitasaari – 30. elokuuta 2010 Luvia) oli suomalainen veneenrakentaja ja -suunnittelija. Hän oli alkuperäiseltä koulutukseltaan sahateknikko ja työskenteli alalla Ruotsissa ja Englannissa. 1960-luvulla Nyberg alkoi valmistaa veneitä Satakunnassa Luvialla.

Nyberg suunnitteli Scylla-purjeveneen. Sen esikuvana Nyberg käytti muun muassa norjalaisen Colin Archerin suunnittelemia luotsikuttereita. Hän yhdisti norjalaiset ja ruotsalaiset vaikutteet vanhaan luvialaiseen veneenrakennusperinteeseen ja onnistui luomaan venetyypin, josta tuli suosittu purjehtijoiden keskuudessa. Nybergin veneveistämö valmisti neljänkymmenen vuoden aikana yli 70 Scylla-venettä.

Scylla-veneillä purjehtivat muun muassa näyttelijä Antti Litja sekä kirjailija Antti Tuuri. Vuonna 1985 elokuvaohjaaja Pekka Parikka julkaisi Scylla-veneen rakentamisesta ja ensipurjehduksesta kertovan kirjan *Myrskylintu nousee siivilleen*.

Nybergille myönnettiin vuonna 1994 puuvenemestarin arvonimi, Suomenlahden puuveneilijät ry puolestaan myönsi vuonna 2010 hänelle vuotuisen Pro Puuvene -palkinnon. Nyberg oli myös mukana rakentamassa ja suunnittelemassa vuonna 2010 Luvialla vesille laskettua kaljaasi Ihanaa.

Lähteet
-------

* Antti Tuurin laatima Björn Nybergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

### Viitteet

1. ↑  Unelmia veistämässä  30.3.2000. Kauppalehti. Viitattu 6.5.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Myrskylintu Suomenlahden Puuveneilijät ry. Viitattu 6.5.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Laivanrakennushistoria Perinnelaivayhdistys Ihana ry. Viitattu 6.5.2012.
**Björn Albert Schildknecht** (7. kesäkuuta 1905 Tukholma – 10. heinäkuuta 1946 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja. Hänen isoisänsä oli musiikin kustantaja Albert Schildknecht ja tätinsä näyttelijä Maria Schildknecht. Schildknecht opiskeli sävellystä yksityisesti Oskar Lindbergin johdolla ja kontrapunktia opettajanaan muun muassa Ernst Ellberg Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1923–26. Hän sai vielä vuosina 1929–34 orkestroinnin opetusta Nils Grevilliukselta, jonka kanssa myös teki myöhemmin yhteistyötä.

Ura ja tuotanto
---------------

Schildknecht oli säveltäjänä monipuolinen, sillä hänen teoksiinsa kuuluu muiden muassa sinfonista musiikkia, iskelmää sekä näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Hänen oopperaansa *Giorgione* ei ole esitetty. Hänen neliosainen sinfoniansa g-mollissa (1937) sai kuitenkin huomiota. Teoksessa on vaikutteita Ture Rangströmiltä ja Hugo Alfvénilta. Schildknecht sävelsi myös kamarimusiikkia, kuten kaksi jousikvartettoa.

Schildknecht toimi Dramatenin kapellimestarina ja sekä sävelsi että sovitti musiikkia kyseistä teatteria varten. Vuonna 1935 hän sävelsi musiikin Aiskhyloksen *Agamemnonin* esitykseen Helsingin Svenska Teaternissa. Schildknecht myös näytteli kymmenessä pienessä roolissa Dramatenissa vuosina 1927–29. Samoihin aikoihin hän toimi säveltäjänä Ernst Rolfin vuoden 1929 revyytä varten. Elokuvamusiikin alalla Schildknecht toimi säveltäjänä elokuvissa *Säg det i toner* (1929) ja *Den blomstertid* sekä Gösta Wernerin lyhytelokuvissa *Morgonväkt* (1945) ja *Midvinterblot* (1946).

Yhdessä Nils Grevilliuksen kanssa Schildknecht teki lastenlaulun "Sjung med oss mamma". Kaksikko sovitti myös ruotsalaisen kansanmusiikin melodioita. Schildknechtin sovituksiin kuuluu lisäksi orkesteriversioita Evert Tauben balladeista. Hänen omiin iskelmätyylisiin kappaleisiinsa kuuluu "Jämtlandsjazzen", jonka ovat myöhemmin levyttäneet muiden muassa Ewert Granholm, Olle Johnnys dragspelsorkester, Margareta Kjellberg, Andrew Walters spelmanslag, Bertil Englund, Sven-Ingvars, Roland Cedermark ja Östen med Resten.

Toisinaan Schildknecht käytti pseudonyymejään "Schild" ja "Boy Grizzle". Tribuutti- ja muistotapahtuma "Björn Schildknecht in memoriam" järjestettiin hänen kunniakseen vuonna 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Swedish Musical Heritage: Björn Schildknecht

Aiheesta muualla
----------------

* Björn Schildknecht Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Elonet: Björn Schildknecht
**Björn Leukemans** (s. 1. heinäkuuta 1977 Deurne) on belgialainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt pääasiassa yhden päivän kilpailuissa.

Leukemans aloitti ammattilaisuransa Vlaanderen-joukkueessa 2000–2001. Seuraavat kaksi kautta hän edusti Palmans-Collstrop-tallia ja 2004 MrBookmaker.com-Palmans-joukkuetta. Vuosina 2005–2007 hän kilpaili belgialaisessa Davitamon-Lotto/Predictor-Lotto-tallissa.

Leukemans jäi kilpailun ulkopuolisessa dopingtestissä kiinni liian korkeista testosteroniarvoista syyskuussa 2007. Hän vakuutti syyttömyyttään, ja ilmoitti testosteroniarvojensa olevan luontaisesti korkeat. Lisäksi hän sanoi harrastaneensa seksiä testiryhmän saapuessa. Myöhemmin hän sanoi syyn testitulokseen olleen Predictor-Lotto-tallin lääkärin määräämässä lääkkeessä. Leukemans sai alun perin kahden vuoden kilpailukiellon, mutta Belgian valtioneuvosto kumosi kilpailukiellon toukokuussa 2008, ja määräsi uuden tutkinnan aloitettavaksi. Hän osallistui kilpailuihin jo samalla kaudella. 

Vuosina 2009–2013 hän edusti Vacansoleil-DCM-joukkuetta ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2014–2015 Wanty - Groupe Gobert -tallia.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives

2000
Dekra Open, 2. etapin voitto
2002
Course de la Solidarité Olympique, 3. etapin voitto
2004
Belgian ympäriajo, 6. etapin voitto
2005
Amstel Gold Race, seitsemäs
2007
Itävallan ympäriajo, 4. etapin voitto
Pariisi–Roubaix, neljäs
MM-kilpailut, maantieajossa 13:s
2009
Etoile de Bessèges, 4. etapin voitto
Flanderin ympäriajo, kahdeksas
2010
Druivenkoers - Overijse, voitto
Flanderin ympäriajo, neljäs
Pariisi–Roubaix, kuudes
2011
Flanderin ympäriajo, seitsemäs
Belgian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Tour du Limousin, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Druivenkoers - Overijse, voitto
2012
Druivenkoers - Overijse, voitto
2013
Brabantse Pijl, kolmas
Druivenkoers - Overijse, voitto
2014
Tour du Limousin, 1. etapin voitto
2015
Ronde van Limburg, voitto
Grote Prijs Jef Scherens, voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bjorn Leukemans *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 15.2.2012. Viitattu 23.8.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Bjorn Leukemans *cyclingarchives.com*. Viitattu 18.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  "B" samples positive for Iban Mayo and Björn Leukemans *cyclingnews.com*.  22.4.2009. Viitattu 3.4.2011. (englanniksi)
4. ↑  Leukemans suspended for two years *cyclingnews.com*.  22.4.2009. Viitattu 3.4.2011. (englanniksi)
5. ↑  Leukemans ban overturned *bikeradar.com*.  15.5.2008.  Arkistoitu 6.7.2008. Viitattu 3.4.2011. (englanniksi)
6. 1 2  Bjorn Leukemans » Wanty - Groupe Gobert *procyclingstats.com*. Viitattu 5.1.2016 ´. (englanniksi)
**Larsa**, nykyinen *Tell as-Senkereh*, ehkä Raamatun Ellasar oli muinainen kaupunki Mesopotamian eteläosissa, nykyisessä Dhi Qarin maakunnassa Irakissa. Tämä muinaisen Sumerin eteläosan kaupunki oli merkittävä poliittinen keskus Uus-Sumerin luhistuttua joskus 2000 eaa. Larsa mainitaan jo varhaisdynastisen Ur-Gurin aikoina 2800–2700 eaa. ja oli Uus-Sumerin aikoina osa Lagashin provinssia.

Larsa itsenäistyi, kun Isinin amorilainen kuvernööri Gungunum julisti kaupungin irronneeksi Lagašista. Gungunum valtasi myös Urin, joka oli merkittävä Persianlahden kaupan keskus. Gungunumin kapinan väitetään johtuneen muun muassa siitä, että isiinin johto olisi sallinut kastelukanavien rämettyä. Larsa oli Isinin kilpailija Isin-Larsa-kaudella Sumerin hajottua, ja valtasi ajan kuluessa Isiniltä alaa. Gungunumin seuraajat Abisare ja Sumu-el pyrkivät valtaamaan Isiniltä kastelukanavien hallinnan.

Larsasta tuli merkittävä mahti viimeistään Warad-Sinin ja varsinkin hänen seuraajansa Rim-Sinin aikoina 1822–1763 eaa, jolloin kaupunki hallitsi 15 muuta kaupunkia, muttei ehtinyt kasvaa suurvallaksi, koska nousevan mahdin Babylonian kuningas Hammurabi kukisti lopulta liittolaisensa Larsan kuninkaan.

Larsan kuninkaat
----------------

Larsan kuninkaat lyhyemmän kronologian mukaan. Katso myös Isin-Larsa-kausi

| Nimi | Hallitsemiskausi | Kommentti |
| --- | --- | --- |
| Naplanum | n. 1961—1940 eaa. | Hallitsi samaan aikaan Urin kolmas dynastian Ibbi-Suenin kanssa |
| Emisum | n. 1940—1912 eaa. |  |
| Samium | n. 1912—1877 eaa. |  |
| Zabaia | n. 1877—1868 eaa. | Samiumin poika. |
| Gungunum | n. 1868—1841 eaa. | Saavutti itsenäisyyden Isinin hallitsijalta Lipit-Eshtarilta |
| Abisare | n. 1841—1830 eaa. |  |
| Sumuel | n. 1830—1801 eaa. |  |
| Nur-Adad | n. 1801—1785 eaa. | Hallitsi samaan aikaan Babylonian Sumu-la-Elin kanssa |
| Sin-Iddinam | n. 1785—1778 eaa. | Nur-Adadin poika |
| Sin-Eribam | n. 1778—1776 eaa. |  |
| Sin-Iqisham | n. 1776—1771 eaa. | Hallitsi samaan aikaan Isinin Zambiyan kanssa, Sin-Eribamin poika |
| Silli-Adad | n. 1771—1770 eaa. |  |
| Warad-Sin | n. 1770—1758 eaa. | Hallitsi mahdollisesti isänsä Kudur-Mabukin kanssa |
| Rim-Sin I | n. 1758—1699 eaa. | Hallitsi samaan aikaan Urukin Irdanenen kanssa. Warad-Sinin veli ja hävisi Hammurabiille |
| Hammurabi | n. 1699—1686 eaa. | Virallinen Babylonian hallitsija |
| Samsu-iluna | n. 1686—1678 eaa. | Virallinen Babylonian hallitsija |
| Rim-Sin II | n. 1678—1674 eaa. | Kuoli babyloniavastaisessa kapinassa |

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Larsa** Wikimedia Commonsissa
**Lars Hermansson von Willebrand** (2. maaliskuuta 1910 Helsinki – 28. huhtikuuta 1955 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen radiotoimittaja, mainospäällikkö ja lehtimies. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja oli koulutukseltaan lakitieteen kandidaatti.

Lars von Willebrandin vanhemmat olivat ylilääkäri Herman Viktor von Willebrand (1876–1935) ja Gertrud Elisabeth Schulte (1881–1964). Hänen veljensä oli lentokapteeni Bo von Willebrand. Lars von Willebrand oli naimisissa 1934–1936 Regi Nybomin kanssa ja avioeron jälkeen vuodesta 1939 kirjailija Rita von Willebrandin o. s. Winckelmann kanssa.

Von Willebrand oli 1930-luvulla neljä vuotta Suomen Tietotoimiston ulkomaanosaston toimitussihteerinä. Sen jälkeen hän oli työssä Yleisradiossa ja toimi Suomen Tietotoimiston radiouutisten lukijana sekä radioselostajana ohjelmissa. Hän oli myös Helsingissä 14. toukokuuta 1938 avatun Suomen Ilmapuolustusliiton kansainvälisen ilmailunäyttelyn SILIn pääsihteerinä.

Julkaisuja
----------

* Hugo Valpas : *Finska flygare i strid*; valokuvat TK-kuvaajat Hämäläinen, Johnsson, Kivi, Manninen, Valpas, v. Willebrand. Holger Schildts förlag, Helsingfors 1942

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni.com : Lars Hermansson von Willebrand
2. 1 2  Adelsvapen-Wiki : Adliga och friherrliga ätterna von Willebrand nr 1834 och 344, tabell 14
3. ↑  "Silin" asioiden silittäjä, Kuva, 05.01.1938, nro 1, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kansainvälinen ilmailunäyttely Sili, Moottori : Autoliiton äänenkannattaja, 01.04.1938, nro 4, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Radiotoimittaja, lehtimies Lars von Willebrand, valokuva vuodelta 1937. Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Valokuvaamo Pietisen kokoelma (Finna)
**SM Unterseeboot 20** oli Saksan keisarikunnan laivaston tyypin U19 sukellusvene, joka upotti brittiläisen matkustajahöyrylaiva *RMS Lusitanian* 7. toukokuuta 1915.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Danzigin (nyk. Gdańsk) keisarilliselta telakalta. Se laskettiin vesille 18. joulukuuta 1912.

Palvelus
--------

Palvelukseen oton jälkeen alus sai ensimmäisen tehtävänsä seuraavan vuoden elokuussa. ensimmäisessä maailmansodassa vene teki seitsemän partiomatkaa.

Saksa aloitti 4. helmikuuta 1915 Yhdistyneen kuningaskunnan saarron sukellusveneillä ja julistanut alueen jokaisen aluksen lailliseksi sotakohteeksi. Alus partioi 7. toukokuuta Irlannin etelärannikolla päällikkönään kapteeniluutnantti Walther Schwieger. Noin kello 13.40 Schwieger näki periskoopillaan lähestyvän aluksen. Arviolta 700 metrin päässä hän havaitsi aluksella olevan neljä savupiippua ja kaksi mastoa, mikä teki aluksesta jonkinlaisen linjalaivan. Schwieger tunnisti aluksen *RMS Lusitaniaksi* ja laukaisi yhden torpedon, joka osui *Lusitanian* oikeaan kylkeen, lähes suoraan komentosillan alapuolelle. Torpedon räjähdystä seurasi toinen räjähdys, mahdollisena aiheuttajana hiilipöly, ammukset ruumassa tai höyrykattiloiden räjähdys. Toinen räjähdys oli niin voimakas, että Schwieger hämmästyi sitä itsekin. Tuhoon tuomittu alus upposi nopeasti vain 18 minuutissa. *Lusitanian* mukana kuoli 123 yhdysvaltalaista matkustajaa ja tapaus ajoi maan entistä jyrkemmälle törmäyskurssille Saksan kanssa. Kesti kuitenkin vielä lähes kaksi vuotta, ennen kuin Yhdysvallat liittyi sotaan.

Viisitoista minuuttia torpedon laukaisun jälkeen Schwieger kirjoitti sotapäiväkirjaansa: "Näyttää siltä, että laiva pysyy pinnalla vain vähän aikaa. [Annoin määräyksen] sukeltaa 25 metriin ja poistua alueelta merelle. En voinut ampua toista torpedoa tähän ihmisjoukkoon, joka epätoivoisesti pyrki pelastautumaan." Kapteeniluutnantti Walther Schwieger siirtyi myöhemmin *SM U-88*:n päälliköksi ja menehtyi aluksen ajettua ilmeisesti miinaan Ranskan rannikolla 5. syyskuuta 1917.

*U-20* juuttui 4. marraskuuta 1916 matalikolle Tanskan rannikolla (arvioidut koordinaatit 56°33′N, 08°08′E) ja sen oma miehistö tuhosi aluksen seuraavana päivänä. Se upotti sodan aikana 37 laivaa, yhteensä 145 829 tonnia.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 176
**Filadelfeia** (m.kreik. Φιλαδέλφεια, lat. *Philadelpheia, Philadelphia*) oli antiikin aikainen kaupunki Kilikiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan itään nykyisestä Karamanin maakunnan Gokcesekistä.

Filadelfeiasta löydettyjä rintakuvia. Karamanin arkeologinen museo.
Filadelfeian kaupunki sijaitsi lähellä Kalykadnos-jokea (nyk. Göksu) Kilikian sisäosissa, roomalaisella kaudella Cilicia Asperana tunnetulla alueella. Kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Filadelfeus* (Φιλαδελφεύς), latinaksi *Philadelpheus*. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin.

Kaupunkia ei tule sekoittaa tunnetumpaan Lyydian Filadelfeiaan eikä antiikin muihin Filadelfeia-nimisiin kaupunkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Philadelpheia (2)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Philadelpheia? *Pleiades*. Viitattu 2.11.2020.
3. ↑  Philadelpheia (Commagene) 5 Gokceseki - Φιλαδέλφεια *ToposText*. Viitattu 2.11.2020.
4. ↑  Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 5.8.5; Hierokles: *Synekdemos* s. 710.
**Lars Erik Winter** (s. 13. toukokuuta 1962 Lappeenranta) on suomalainen miekkailija. Hän voitti kalpamiekkailussa Suomen-mestaruuksia 1980- ja 1990-luvuilla ja edusti Suomea miekkailun arvokilpailuissa.

Winter kilpaili kalpamiekkailussa Soulin olympialaisissa 1988 ja karsiutui toisella alkukierroksella. Kisojen päättäjäisissä hän oli joulupukiksi pukeutuneena. Hän kilpaili maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1986 ja 1987. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Winter voitti joukkuekilpailussa kultaa vuonna 1988 sekä saavutti hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa vuosina 1985 ja 1986.

Seuratasolla Winter edusti Helsingin Miekkailijoita ja Habdaa. Hän voitti kalpamiekkailun henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden vuosina 1983, 1987, 1991, 1992, 1994, 1998 ja 2002 sekä useita joukkuemestaruuksia. Hänet valittiin vuonna 2006 Suomen Miekkailuliiton valmennuspäälliköksi.

Winterin isä Lars Elias Winter (1937–2017) toimi Suomen Nykyaikaisen viisiottelun liiton valmentajana ja johtotehtävissä.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 374. Graface, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Siukonen 2001, s. 374
2. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 10*, s. 73–74. Sporttikustannus Oy, 1989. ISBN 951-8920-07-9.
3. ↑  Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*, s. 325. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
4. ↑  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 24*, s. 212. Kopijyvä Kustannus Oy, 2003. ISBN 952-5092-92-5.
5. ↑  Lars Winter jr. – liiton uusi valmennuspäällikkö  9.8.2006. Oulun Miekkailuseura ry. Viitattu 10.6.2020.
6. ↑  Santanen, Pekka: Upseeri ja herrasmies: Lars Elias Winter In Memoriam (1937–2017) *fencing-pentathlon.fi*.  9.1.2017. Viitattu 11.6.2020.
**SMS Tb 93F** oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus luovutettiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle, joka nimesi sen *T6:ksi*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tb 82F -luokka*
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1915. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta ja valmistui 16. huhtikuuta 1916.

Palvelus
--------

Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint Germain en Layen rauhassa. Alus luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin laivastoon nimellä *T6*. Vuonna 1925 alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla. Alus osallistui touko-kesäkuussa 1929 laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizerteen. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä *Dalmacija*, sukellusveneiden emälaiva *Hvar* ja sukellusveneet *Hrabri* ja *Nebojša*.

Huhtikuussa 1941 akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan, jolloin alus kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana osallistumaan hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen. Viimeisen pommituksen jälkeen osasto siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä alukset olivat 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä laivue kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat alukset.

Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Aluksen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Syyskuussa 1943 Italian antauduttua liittoutuneille aluksen miehistö upotti 11. syyskuuta aluksen 30 kilometriä Riministä pohjoiseen.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Greger, René: *Austro-Hungarian Warships of World War I*. Lontoo, Englanti: Ian Allan Limited, 1976. ISBN 0-7110-0623-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Greger, René s. 60
**Audrey Azoulay** (4. elokuuta 1972 La Celle-Saint-Cloud, Ranska) on ranskalainen virkamies ja poliitikko, joka valittiin marraskuussa 2017 Unescon pääsihteeriksi. Sitä ennen hän on toiminut Ranskan kulttuuriministerinä ja Ranskan elokuvainstituutin varajohtajana.

Nuoruus ja opiskelu
-------------------

Azoulay syntyi vuonna 1972 Essaouirasta kotoisin olevaan Marokon juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä André Azoulay on marokkolainen pankkiiri ja kuningas Muhammad VI:n neuvonantaja ja hänen äitinsä kirjailija Katia Brami.

Azoulay opiskeli Ranskassa Sciences Po -yliopistossa ja Englannissa Lancasterin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 2000 ENA:sta eli kansallisesta hallintokoulusta, jossa monet Ranskan korkeimmista johtajista ja virkamiehistä ovat opiskelleet.

Ura
---

Valmistuttuaan Azoulay työskenteli 2000–2003 Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa esittelijänä ja toimi Euroopan komissionn lainsäädännön asiantuntijana kulttuurin ja viestinnän aloilla. Hän aloitti 2006 Ranskan elokuvainstituutin talousjohtajana. Hänestä tuli 2011 instituutin apulaisjohtaja, minkä ansiosta hän nousi Ranskan elokuvatuotannon keskeiseen rooliin. Azoulay edisti instituutissa elokuvien digitalisointia.

Ranskan presidentti François Hollande nimitti Azoulayn 2014 kulttuurineuvonantajakseen. Hän nousi hieman yllättäen helmikuussa 2016 kulttuuriministeriksi Fleur Pellerinin korvaajaksi. Hän oli suurelle yleisölle melko tuntematon, mutta varsinkin elokuva-alan ihmiset kiittivät valintaa. Ministerinä hän onnistui takaamaan kulttuuriministeriölle lisää budjettirahaa vuosien leikkauspolitiikan jälkeen. Hänen aikanaan hyväksyttiin myös laki, joka takaa taiteellisen vapauden ja suojelee Ranskan historiallisia kohteita.

Azoulay toimi kulttuuriministerinä toukokuulle 2017. Hän oli yksi yhdeksästä ehdokkaasta, jotka hakivat Irina Bokovan seuraajaksi Unescon pääsihteeriksi. 58-jäseninen hallintoneuvosto valitsi lokakuussa 2017 Azoulayn Bokovan seuraajaksi. Yleiskokous hyväksyi marraskuussa valinnan ja nimitti Azoulayn järjestön uudeksi pääsihteeriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Audrey Azoulay, France's 'passionate' arts defender to Unesco chief *The Local*.  14.10.2017. The Local Europe AB. Viitattu 12.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Audrey Azoulay: Biography (pdf) Unesco. Viitattu 12.11.2017. (englanniksi)
3. ↑  Gester, Julien: Qui est Audrey Azoulay, remplaçante surprise de Fleur Pellerin ? *Libération*.  11.2.2016. Viitattu 12.11.2017. (ranskaksi)
4. ↑  Audrey Azoulay nominated by UNESCO Executive Board for the post of Director-General  13.10.2017. Unesco. Viitattu 12.11.2017. (englanniksi)
5. ↑  Audrey Azoulay appointed as Director-General of UNESCO  10.11.2017. Unesco. Viitattu 12.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Audrey Azoulay** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Montolan kalkkirata** oli Pieksämäen maalaiskunnassa ja Virtasalmella kulkenut kapearaiteinen rautatie. Se kulki Montolan kaivoksen ja Loukolammen rautatieaseman välillä. Radan pituus oli noin kuusi kilometriä ja raideleveys oli 600 millimetriä.

Kalkkirata oli käytössä vuosina 1933–1953. Rataa pitkin kuljetettiin Montolan kaivoksesta louhittu kalkkikivi Savon radan varressa sijainneelle Loukolammen kalkkitehtaalle käsiteltäväksi. Radalla oli käytössä seitsemän veturia, kaikki höyryvetureita, 4 kpl 0-4-0WT, 1 kpl 0-4-0T ja 2 kpl 0-6-0T. Itse louhoksessa oli sekalainen valikoima moottorikalustoa. Kaksi uusinta kolmeakselista Couillet-veturia hankittiin Belgiasta vuonna 1947. Veturitalli sijaitsi Montolassa. Yksikään radan vetureista ei kelvannut sotakorvauksina.

Rata suljettiin 1. kesäkuuta 1953 sattuneen ratapenkan sortumaonnettomuuden jälkeen. Onnettomuuden jälkeen kalkkikiveä alettiin kuljettaa kuorma-autoilla ja radan liikenne päättyi.

Artikkeleja
-----------

* Montolan kalkkirata: Resiina-lehti 4/1985

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva Loukolammen kalkkitehtaasta
* Montolan kaivoksen torneja
**SPC Steelband** on suomalainen steelband-orkesteri, jonka musiikki ammentaa vaikutteita karibialaisesta steelband-musiikista yhdistellen sitä länsimaisiin musiikkityyleihin. Orkesterin soittimina ovat pääasiassa tyhjistä öljytynnyreistä valmistetut melodia-asteikkoihin viritetyt steelpan-rummut.

Historia
--------

Orkesterin perusti Satu Jämsä Kirkkonummella vuonna 1995. Alkuaikoina orkesterin nimenä oli muun muassa Stainless Steelband. Vuonna 1997 aloitti saman projektin tiimoilta toinen orkesteri nimeltään Pannukakku. Vuonna 2002 sulautuivat nämä kaksi orkesteria muodostaen kokoonpanon nimeltään Stainless Pancake. Orkesterin nimeksi vaihdettiin myöhemmin muotoon SPC Steelband.

Alkuaan kirkkonummelaisen koulun musiikkiprojektista muodostunut maailmanmusiikkiorkesteri alkoi saada tuulta purjeisiinsa levytysten ja ulkomaankeikkailun myötä. Orkesterin myötä perustettiin myös yhdistys nimeltään Kirkkonummen Steel Band ry.

Steelband-musiikki on Suomessa harvinainen musiikin laji. Karjaalla toimii Steel Pan Lovers, joka 1990-luvulla lainasi soittimiaan tuolloin aloittelevalle Stainless Steelbandille. Alkuaikoina Stainless Steelbandillä oli käytössä vain viisi steelpania. Nykyinen SPC Steelband on täysikokoinen steelband, johon kuuluu parikymmentä soittajaa ja jossa on myös steel-rumpujen lisäksi rumpusetti, congarummut ja muita lyömäsoittimia.

Diskografia
-----------

* The Magic of Pans (kinucd-01,1997)
* Pantastico! (kinucd-02, 1999)
* Lifespan (kinucd-03, 2003)
* Joulu-EP (kinucd-04, 2010)
* Sensitive Saguaro (kinucd-05, 2011)

Vuonna 2006 Stainless Pancake teki yhteistyötä Don Johnson Big Bandin kanssa levyttäen kappaleen Island girl kahdelle DJBB:n levyjulkaisulle. Kappaleen esitti yhdessä Don Johnson Big Bandin ja Stainless Pancaken kanssa laulajatar Emma Salokoski.

Oheen listattuna Don Johnson Big Bandin kanssa tehtyjä yhteistyöprojekteja:

* Private Intensions (Beat Back / Universal Music 171 871-8, 2006, single)
* Busy Relaxin (Beat Back / Universal Music 170 126-8, 2006, single)

Lähteet
-------

* Kirkkonummen Steelband ry:n juhlajulkaisu, (22 sivua, Kirkkonummi 2002)
* Yhtyeen kotisivut
* Starsign artistit (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3 4
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Äänite-esimerkki "Island Girl" (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä** (engl. *International Convention for the Safety of Life at Sea; SOLAS*) on kansainvälinen meriturvallisuutta käsittelevä sopimus. Se takaa, että kaikki sopimuksen allekirjoittajamaissa rekisteröidyt laivat läpäisevät tietyt minimiturvallisuusmääräykset, jotka koskevat niin rakennetta, välineistöä kuin laivan toimintaa. Sopimusta kaikkine siihen tehtyine muutoksineen pidetään kaikkein tärkeimpänä kauppa-alusten turvallisuutta koskevana sopimuksena.

Sopimusta ja siihen tehtyjä muutoksia hallinnoi IMO. Huhtikuussa 2013 tarkastellessa kaikkein uusin muutos on toukokuulta 2011.

Sopimuksen on allekirjoittanut 159 valtiota, joiden lipun alla matkustaa noin 99 prosenttia maailman kauppa-aluksista bruttovetoisuudella laskettuna.

Ensimmäinen SOLAS-sopimus solmittiin RMS *Titanicin* haaksirikon jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  LEG/MISC.7 *Implications of the United Nations Convention on the Law of the Sea for the International Maritime Organization, Study by the Secretariat of the International Maritime Organization (IMO)*. IMO, 19. tammikuuta 2012.  s. 11. Standardin verkkoversio (viitattu 30.7.2014).
2. ↑  SOLAS 1974: Brief History – List of amendments to date and where to find them IMO.  Arkistoitu 25.7.2014. Viitattu 30.7.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä, 1974 (SopS 11/1981) – sopimuksen suomenkielinen käännös

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:SOLAS Convention
Monti Sibillinin kansallispuistoMonti Sibillini.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
UmbriaItalia |
| Pinta-ala | 
697,2 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1993, 1988View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Monti Sibillinin kansallispuisto** (*Parco nazionale dei Monti Sibillini*) on Keski-Italiassa Marchen ja Umbrian alueilla sijaitseva kansallispuisto. Puisto perustettiin vuonna 1993. Tällä Appeniineilla olevassa puistossa on useita korkeita vuoria, joista korkein on 2 476 metriä korkea Monte Vettore. Puistossa on paljon hyviä patikointi- ja pyöräilyreittejä.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) Nationally designated areas (CDDA)View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Norcian matkailusivut (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Joonas Konstig: Vuoren ja meren Marche.  *Mondo*, 9/2012, s. 34.
**Cheringoman piiri** on Mosambikin Sofalan maakuntaan kuuluva piiri (port. *distrito*). Hallintokeskus on Inhamingan kaupunki, joka sijaitsee maakuntakeskus Beirasta pohjoiseen, Sambesijoen lähellä sijaitsevaan Caiaan johtavien rauta- ja maanteiden varrella.

Cheringoma on maakunnan harvimmin asuttuja piirejä, jonka väkiluku oli 58 542 (VL 2017), ja asukastiheys 7 asukasta neliökilometrillä. Väestö oli kuitenkin vahvassa kasvussa, sillä vuosikymmen aiemmin väkiluku oli 34 133 as. VL 2007).

Piirin pinta-ala on 8 739 neliökilometriä (12,8 % maakunnasta). Cheringoman piirin naapurina on etelässä Muanzan piiri, lännessä Gorongosan piiri, luoteessa Maringuen piiri, pohjoisessa Caian piiri ja koillisessa Marromeun piiri. Cheringoman piiri rajoittuu kaakossa Intian valtameren lounaisosaan kuuluvaan Mosambikin kanaaliin. Cheringoman piirin läntisin nurkkaus kuuluu useaan piiriin ulottuvaan Gorongosan kansallispuistoon.

Maaliskuun 14.-15. päivien välisenä yönä 2019 maakuntakeskus Beiran lähellä rantautunut sykloni Idai ja sen varhaisempi esiaste (TD 11) vaurioitti myrkytuulineen, päiväkausien ukkossateineen ja niistä seuranneine tulvineen aluetta. Myös useat liikenneyhteydet vaurioituivat tulvien johdosta. Yhdistyneiden kansakuntien koulutus- ja tutkimuslaitos UNITAR arvioi 20. maaliskuuta 2019 otettujen satelliittikuvien perusteella alustavasti, että Cheringoman piirin asuinpaikoista (settlement) noin 16 prosenttia ja väestöstä noin 21 prosenttia kärsi myrskyn ja siihen liittyvien tulvien seurauksista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anuário Estatístico, Província de Sofala, 2017 (pdf) Instituto Nacional de Estatística. Viitattu 22.3.2019. (portugaliksi)
2. ↑  Perfis dos Distritos do Cheringoma Província de Sofala  2005. Província de Sofala, sofala.gov.mz.  Arkistoitu 21.3.2019. Viitattu 22.3.2019. (portugaliksi)
3. ↑  População da Provícia de Sofala, 2007 (pdf)  2007. Instituto Nacional de Estatística.  Arkistoitu 19.12.2007. Viitattu 22.3.2019. (portugaliksi)
4. ↑  Perfis dos Distritos Província de Sofala, sofala.gov.mz.  Arkistoitu 21.3.2019. Viitattu 22.3.2019. (portugaliksi)
5. ↑  Mozambique Access Constraints as of 20 March 2019 (pdf)  20.3.2019. Maailman ruokaohjelma (WFP) via Reliefweb, reliefweb.int. Viitattu 22.3.2019. (englanniksi)
6. ↑  Tropical Cyclone IDAI 19 Population and Settlement Exposure Analysis in Central of Mozambique 20 March 2019 (pdf)  21.3.2019. YK:n koulutus ja tutkimuslaitos (UNITAR/UNOSAT), unitar.org. Viitattu 22.3.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cheringoma District
**Karl Theodor (Teodor) Broberg** (18. lokakuuta 1849 Sipoo – 4. lokakuuta 1901 Helsinki) oli suomalainen pappi ja opettaja, joka yhtenä ensimmäisistä Suomessa kannatti tyttöjen ja poikien yhteistä opetusta.

Brobergin vanhemmat olivat talollinen Karl Gustaf Broberg ja Ulrika Charlotta Lindroos ja puoliso vuodesta 1879 Emilia Aurora Uggla. Broberg tuli ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1872 ja vihittiin papiksi 1878. Hän työskenteli Helsingissä sekä pappina että opettajana. Broberg toimi vuosina 1883–1901 Suomen ensimmäisen yhteiskoulun, helsinkiläisen ruotsinkielisen Läroverket för gossar och flickor -koulun johtajana ja uskonnonopettajana (tunnettiin myös nimellä *Brobergska skolan*). Hän kävi Yhdysvalloissa tutustumassa yhteiskouluihin ja palattuaan raportoi havainnoistaan useissa kirjoituksissa.

Broberg kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön edustaen valtakirjalla Getan kuntaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uppslagsverket Finland
2. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, I osa: A–E*, s. 331. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1927.
3. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 1497
4. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 302. WSOY, 1999.

Kirjallisuutta
--------------

* *Karl Teodor Broberg, samskolans förkämpe*, 1949, J. M. Granit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Sadamu Komachi, alkuvuodesta 1942 lentotukialus *Shokakulla*.
**Sadamu Komachi** (jap. 小町 定 18. huhtikuuta, 1920 Ishikawan prefektuuri – 15. heinäkuuta, 2012) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien hävittäjälentäjä sekä hävittäjä-ässä. Hän oli arvoltaan sotilasmestari. Hän aloitti ilmailu-uransa kesäkuussa 1940 valmistuttuaan lentokoulusta. 

Sota-aikana Komachi oli kotimaassaan melko kuuluisa. Hänen saavutuksistaan kirjoitettiin usein, muiden muassa kotiprefektuurin sanomalehdissä. Lisäksi hän oli japanilaiseksi huomattavan pitkä, yli 180 cm. Hän osallistui muiden muassa Korallimeren taisteluun, Salomonsaarten taisteluihin Guadalcanalilla sekä Mariaanien taisteluun, missä hönet ammuttiin alas. Hän lensi Mitsubishi A6M Reisenillä sekä Kawanishi N1K1 Shiden-Kailla. Urallaan Sadamu Komachi lensi arviolta 2 500 tuntia sekä osallistui 180 taisteluun. Hän teki kaksi pakkolaskua ja hänet ammuttiin alas kerran. Komachin lentäjätoverit arvioivat hänen saaneen noin 40 ilmavoittoa, mutta Komachin oman arvion mukaan, määrä olisi ollut vain puolet tästä.

Komachi selvisi sodasta hengissä. Hän osallistui myös veteraanitapaamisiin USA:ssa.

Lähteet
-------

* Sakaida, Henry: *Japanin laivaston ilmavoimien ässät.* Osprey 5. Koala-Kustannus, 2002. ISBN 952-5186-25-3. (s. 30-32)

### Viitteet

1. ↑  Sakaida, H. 2002: s. 30
2. ↑  Sakaida, H. 2002: s. 30-32


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Sai Yokin kansallispuistoKhwae Noi -joki kansallispuiston alueella

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kanchanaburin provinssi, Thaimaa |
| Lähin kaupunki | 
Kanchanaburi |
| Pinta-ala | 
500 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
Thaimaan kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1980 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sai Yokin kansallispuisto** (thaiksi อุทยานแห่งชาติไทรโยค) on kansallispuisto Kanchanaburin provinssissa Thaimaassa. Suojelualue sijaitsee noin 100 kilometriä provinssin pääkaupungista, Kanchanaburista. Puisto perustettiin vuonna 1980 ja sen pinta-ala on 500 neliökilometriä. Alueella elää muun muassa uhanalainen siankuonolepakko, joka on yksi maailman pienimmistä nisäkkäistä. Alueella on tavattu myös yli kymmenen muuta lepakkolajia ja 141 lintulajia.

Lähteet
-------

1. ↑  Elliott, Stephen: *The national parks and other wild places of Thailand*, s. 57. Lontoo: New Holland, 2005. ISBN 1-84537-313-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sai Yokin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa