recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**LaGuardia Airport** on lentoasema, joka sijaitsee Queensissa, New Yorkissa. Sen alkuperäinen nimi oli **Glenn H. Curtiss Airport** ja myöhemmin se nimettiin uudelleen nimelle **North Beach Airport**, kunnes se lopulta nimettiin New Yorkin pormestarin Fiorello H. La Guardian mukaan. Vuonna 2011 lentokentän läpi kulki noin 24,1 miljoonaa matkustajaa.

LaGuardian lentoaseman kokonaispinta-ala on noin 2,8 neliökilometriä. Lentokenttä työllistää suoraan noin 10 000 ihmistä, minkä lisäksi sen on arvioitu tuovan alueelle epäsuorasti jopa 103 000 työpaikkaa.

Terminaalit
-----------

LaGuardianin lentoasemalla on nykyisin yhteensä neljä terminaalia.

### Terminaali A

Terminaali A, joka on aiemmin tunnettu nimillä Overseas Terminal ja Marine Air Terminal, oli lentokentän ensimmäinen terminaali, joka toimi alkujaan kansainvälisten lentojen terminaalina.

### Terminaali B

Terminaali B eli Central Terminal Building (CTB) otettiin käyttöön huhtikuussa 1968. Terminaalin rakentaminen maksoi noin 36 miljoonaa dollaria. Suurin osa lentokentän kotimaan lennoista kulkee terminaali B:n läpi. Terminaalin pinta-ala on yhteensä noin 70 000 neliömetriä.

### Terminaali C

Terminaali C avattiin syyskuussa 1992. Sen rakentaminen maksoi yhteensä noin 200 miljoonaa dollaria. Terminaalin pinta-ala on noin 28 000 neliömetriä.

### Terminaali D

Terminaali D avattiin heinäkuussa 1983. Terminaali sijaitsee lentokentän itäpuolella ja sen rakennutti alun perin Delta Air Lines omaa käyttöään varten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **LaGuardian lentoasema** Wikimedia Commonsissa

* LaGuardia Airport (Viralliset sivut)
* LaGuardian lentoasema (Form 5010 PDF) (englanniksi)

Liikennöinti: New York ja New Jersey

|  |  |
| --- | --- |
| Satamat | Port Jersey Marine Terminal • Howland Hook Marine Terminal • Port Newark-Elizabeth Marine Terminal • Brooklynin satama |
| Lentokentät | John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema • LaGuardian lentoasema • Stewartin kansainvälinen lentoasema • Teterboron lentoasema • Downtown Manhattanin helikopterikenttä |
| Sillat ja tunnelit | Bayonne Bridge • Goethals Bridge • George Washington Bridge • Holland Tunnel • Lincoln Tunnel • Outerbridge Crossing |
| Joukkoliikenne | Port Authority Trans-Hudson (PATH) • Port Authority Bus Terminal • George Washington Bridge Bus Station • Journal Square Transportation Center |
| Kiinteistöt | World Trade Center New York |
**Autuaat metsästysmaat**, yleensä: **autuaammat metsästysmaat**, on tietyissä yhteyksissä eri intiaanikansojen kuoleman jälkeiseen elämään liitettyjä uskomuksia kuvaava nimi, jota on käytetty erityisesti viihdeteollisuudessa.

Termiä autuaat metsästysmaat käytettiin todennäköisesti ensimmäistä kertaa James Fenimore Cooperin vuonna 1826 julkaistussa kirjassa *Viimeinen mohikaani*. Suosituksi tulleesta teoksesta termin käyttö levisi myös laajalti muuhun kulttuuriin ja etenkin sittemmin viihdeteollisuuteen.

Toisin kuin termin käytöstä saattaa usein ymmärtää, eri intiaanikansoilla oli hyvin erilaisia käsityksiä kuolemasta ja kuoleman jälkeisestä elämästä. Useiden intiaanikansojen uskossa kuolema on ylipäätään ollut varsin toissijainen asia, kun taas suurin osa uskon piirteistä keskittyy elävään elämään. Kuitenkin voidaan myös sanoa, että uskomus siitä, että asiat sujuvat kuoleman jälkeen samaan tapaan tai ehkä paremmin, on ollut myös varsin yleinen piirre.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rani-Henrik Andersson, Riku Hämäläinen ja Saara Kekki: *Intiaanikulttuurien käsikirja : Kulttuurin, historian ja politiikan sanastoa*, s. 20. Gaudeamus Helsinki University Press, 2013. ISBN 978-952-495-284-2.
**Sergio Oliva** (4. heinäkuuta 1941 Havanna, Kuuba – 12. marraskuuta 2012 Chicago, Yhdysvallat) oli kuubalaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa tehnyt kehonrakentaja ja kolminkertainen Mr. Olympia -kilpailun voittaja. Olivan lempinimi oli "The Myth", "El Mito" eli Myytti.

Ura
---

Oliva liittyi 16-vuotiaana isänsä kehotuksesta Fidel Castron vastaisiin joukkoihin. Castron voitosta huolimatta Oliva jäi Kuubaan, missä hän aloitti voimailijan uransa. Erään kilpailumatkan yhteydessä Jamaicalla Oliva pakeni Yhdysvaltain konsulaattiin ja anoi poliittista turvapaikkaa. Hän muutti pakolaisena Yhdysvaltain Miamiin, josta hän siirtyi 1963 FBI:n neuvosta Chicagoon.

Oliva keskittyi Chicagossa kehonrakennukseen ja menestyi: hän voitti Mr. Chicago -kilpailun 1963 ja Mr. Illinois -kilpailun 1964. Huomattavimmat voitot olivat Mr. Universe 1966 ja 1967 ja Mr. Olympia 1967, 1968 ja 1969. Oliva osallistui viimeisen kerran Mr. Olympiaan vuonna 1985, jolloin hän sijoittui kahdeksanneksi. Häntä kutsuttiin tuolloin "The Eighth Wonder of The World", maailman kahdeksanneksi ihmeeksi.

Olivan merkittävin kilpapari oli Arnold Schwarzenegger, jonka hän voitti Mr. Olympia -kilpailussa 1969 ja jolle hän hävisi samaisen kilpailun 1970. Tuolloin Oliva sijoittui toiseksi.

Oliva työskenteli 27 vuotta poliisina Chicagossa. Hänen työasunsa oli räätälöity, sillä hänen rinnanympäryksensä oli suurimmillaan lähes 150 senttimetriä. Olkavarren ympärys oli 57 senttimetriä ja vyötärön 69 senttimetriä.

Oliva näytteli 1970-luvulla neljässä elokuvassa: *O Doce Esporte do Sexo* (1971), *O Capitão Bandeira Contra o Dr. Moura Brasil* (1971), *El poder negro* (1975) ja *Los temibles* (1975).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sergio Oliva Greatest Physiques. Viitattu 22.4.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Sergio Oliva, ‘El mito’ que derrotó a Schwarzenegger  17.11.2012. Ediciones El País S.L.. Viitattu 22.4.2021. (espanjaksi)
3. ↑  Sergio Oliva Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Oldschoollabs.com: Sergio Oliva: Diet & Workout Tips from The Myth



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Vesitykki mellakantorjunnassa Berliinissä
**Vesitykki** on palontorjunnan väline, jota joissakin maissa on käytetty myös mellakantorjuntaan.

Rakenne
-------

Yksinkertaisimmillaan vesitykki on käännettävään telineeseen asennettu suihkutussuutin, johon liittyy vesisuihkun säätö- ja ohjailumahdollisuus. Useimmissa vesitykeissä on kiinteä liitäntä palopumppuun tai esimerkiksi teollisuuslaitoksissa myös vesijohtoverkkoon.

Pieni vesitykki yhteysalukseksi muutetun entisen pelastusalus *Sälgrund II*:n ulko-ohjaamossa
Esimerkiksi suurilla lautatarhoilla on erityisiä sammutustorneja, joihin on asennettu vesitykit. Niillä voidaan tehokkaasti kastella kuivia lautatapuleita mikä ehkäisee alkaneen tulipalon leviämistä, varsinaisen palon sammuttamisesta puhumattakaan.

Nostolavalla varustetuissa paloautoissa vesitykkiä syöttää erillinen auton pumpusta, vesisäiliöautosta tai joskus suoraan vesijohtoverkostosta vedetty paloletku.

Käyttötavat
-----------

### Palontorjunta

Palovene toiminnassa
Vesitykkiä käytetään palontorjunnassa useimmiten silloin kun tarvitaan suuri määrä vettä joko suorana suihkuna tai vesisumuna jäähdyttämään palavaa kohdetta. Myös hankalasti lähelle päästävän kohteen sammuttaminen on helpompaa vesitykillä. Esimerkiksi autolautta m/s Finnhansan palaessa Hietalahden telakan laiturissa sammutustyön teki mahdolliseksi vain palovene HELSINKI 22:n ja pelastusristeilijä Harmajan vesitykkien suuri teho, joka jäähdytti palavaa alusta niin paljon että palomiehet pääsivät alukseen sammuttamaan palopesäkkeet.

### Mellakantorjunta

Vesitykki mellakantorjunnassa Rostockissa
Vesitykkejä on ulkomailla käytetty myös mellakoiden hajottamiseen. Ensimmäiset vesitykein varustetut kuorma-autot rakennettiin 1930-luvun aikana Saksassa.

Menetelmä vaatii ammattitaitoa ja on tietyssä mielessä riskialtis. Sitä on kuitenkin käytetty mm. Yhdysvalloissa runsaasti, koska sitä pidetään vähemmän riskialttiina kuin kyynelkaasua tai kumiluoteja.

Lähteet
-------

1. ↑   Suomen Meripelastusseuran vuosijulkaisu 1965, s. 24: *Finnhansa paloi pahasti*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesitykki** Wikimedia Commonsissa
**Healing Rooms Finland ry** on tunnustuskuntiin sitoutumaton uuskarismaattinen yhteiskristillinen yhdistys, joka perustettiin vuonna 2006. Toiminnanjohtaja on Markku Laitinen.

Toiminta-alue
-------------

Espoo, Helsinki, Lieto, Nurmijärvi, Salo, Tampere, Vääksy, Vantaa, Seinäjoki, Hämeenlinna, Kouvola, Jämsä, Lappeenranta, Lapua, Turku

Historia
--------

Ensimmäinen Healing Room aloitti toimintansa Espoon Leppävaarassa Albergan kartanossa heti perustamisvuonna. Healing Room on seurakuntien yhteinen palvelumuoto, jossa rukoillaan parantumisen puolesta. Healing Room ei ole seurakunta, vaan toiminnassa mukana olevia kannustetaan palvelemaan myös heidän omissa kotiseurakunnissaan. 

Taustana toiminnalle on John G. Laken aloittama Healing Room toiminta Yhdysvalloissa vuonna 1915. Toiminta lopahti 1930-luvulla, mutta 1990-luvulla se elvytettiin uudelleen aktiiviseksi. Healing Rooms Finland ry kuuluu International Association of Healing Rooms'iin (IAHR), joka on apostolinen järjestö. IAHR:n näkynä on, että Healing Room rukouspalvelua syntyy jokaiseen kansakuntaan ja jokaiseen kaupunkiin.

Toiminta-ajatus ja visio
------------------------

Rukousklinikalla koulutetut rukoilijat rukoilevat parantumisen puolesta. Seurakuntien yhteiset palvelutiimit koostuvat Healing Room -työhön koulutetuista, seurakunnan valtuuttamista vapaaehtoisista. Tiimin jäsenet koulutetaan ja haastatellaan ennen palvelutehtävän aloittamista. Jokaisessa palvelutiimissä on kolme henkilöä. 

**Healing Rooms Finland ry** on Suomen Healing Rooms -rukousklinikoiden katto-organisaatio, joka tavoitteena on mahdollistaa Healing Rooms -toiminta eri puolella Suomea ja uusien Healing Room -klinikoiden synnyttäminen näyn pohjalta Suomessa jokaiseen kaupunkiin ja mahdollisesti myös Suomen lähialueille.

Healing Rooms Finland on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteisöjäsenet *Suomen Evankelinen Allianssi*. Viitattu 22.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Ministryn omat sivut
* Uskonnot Suomessa-hanke, 05.03.2008[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Evankelinen Allianssi (SEA) |
| --- |
|  |
| Jäsenyhteisöt | 
* Avainmedia
* Bergvikin säätiö
* ESY Church
* GNN Finland
* Healing Rooms Finland
* International Evangelical Church
* IRR-TV
* Kansan Raamattuseura
* Kristillissosiaalinen Missio
* Kristityt Yhdessä
* Linkkiseurakunta
* Lähetysyhdistys Kylväjä
* Majakka-seurakunta
* Marttyyrien Ääni
* Missionskyrkan i Finland
* Operaatio Mobilisaatio
* One Way Mission
* Patmos Lähetyssäätiö
* Raamattu Puhuu -seurakunta
* Seurakunnan kasvu
* Suomen Ev.lut. Kansanlähetys
* Suomen Ev.lut. Opiskelija- ja Koululaislähetys
* Suomen Helluntaikirkko
* Suomen Pelastusarmeijan Säätiö
* Suomen Raamattuopiston Säätiö
* Suomen teologinen instituutti
* Suomen Vapaakirkko
* Suomen Vineyard-kirkko
* Suur-Helsingin seurakunta
* XEE - Evankeliointi elämäntapana
* YWAM Finland

 |  |
|  |
| Jäsenyydet: Maailman Evankelinen Allianssi • Euroopan Evankelinen Allianssi • Lausannen liike (Lausannen julistus) |

 |
Náströnd. Lorenz Frölichin piirros vuodelta 1895.
**Naströnd** tai **Nastrand** on skandinaavisessa mytologiassa vainajien ranta kaukana pohjoisessa, jonne joutuivat kuolemansa jälkeen valapatot, murhaajat ja lainrikkojat. Siellä on synkkä sali, jonka ovi aukeaa pohjoiseen ja jonka seinät on tehty käärmeiden selistä. Lohikäärme Nidhöggr imee siellä vainajien verta. 

Gylfaginningissä Naströndiä kuvataan seuraavasti:

> »Ruumisrannalla (Nástrandir) on suuri, mutta paha sali, jonka ovi on pohjoiseen. Se on kokonaan punottu käärmeitten selistä kuten pajuista tehty huone. Kaikki käärmeenpäät kääntyvät sisään huoneeseen ja ruiskuttavat myrkkyä, niin että salin läpi juoksee myrkkyvirtoja. Niiden yli kahlaavat valapatot ja murhaajat. Mutta Hvergelmissä on pahinta: siellä piinaa Nidhoggr vainajain ruumiita.» 
> 
> 

.

Lähteet
-------

* Eddan jumalrunot. Suomentanut Aale Tynni. WSOY 1982. ISBN 951-0-11503-7

### Viitteet

1. ↑  Tynni 1982, s. 27
2. ↑  Nastrand *Nationalencyklopedin*. Viitattu 22.10.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Snorri Sturluson: Edda: taruopillinen alkuosa Gylfin harhanäky (Gylfaginning) *www.gutenberg.org*. Project Gutenberg. Viitattu 22.10.2016.
**Ilmari Tamminen** (17. joulukuuta 1879 Hämeenkoski – 30. heinäkuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja konepaja- ja puunjalostusteollisuudessa työskennellyt yritysjohtaja.

Ilmari Tammisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Emanuel Tamminen ja Serafina Salin ja puoliso vuodesta 1909 Elli Hollström. Rovasti, virsirunoilija K. V. Tamminen oli hänen veljensä. Ilmari Tamminen tuli ylioppilaaksi Turun lyseosta 1899 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1905. Hän toimi valmistuttuaan Karhulan konepajan apulaisjohtajana, v.t. johtajana 1906–1907, piirustus- ja suunnittelukonttorin johtajana 1909–1910, Karhulan puuhiomon johtajana 1910–1912, Enson tehtaan teknisenä johtajana vuodesta 1912 ja Enso Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1924. Amerikkaan Tamminen teki opintomatkan 1907–1908. Hän työskenteli Enso Gutzeitin Enson tehtaan johtajana ja yrityksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1927 vuoteen 1939. Tammisella oli myös useita alansa luottamustehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aikalaiskirja 1934, s. 668 (Viitattu 28.12.2018)
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 28.12.2018)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Emathia** (m.kreik. Ἠμαθίη, *Ēmathiē* ja Ἠμαθία, *Ēmathia*) oli antiikin aikainen alue Makedoniassa pohjoisessa Kreikassa. Se oli roomalaisaikainen nimi Makedonian valtakunnan aikaiselle Bottiaian alueelle.

Emathia oli alun perin Homeroksella esiintynyt nimitys, joka käsitti yhdessä Pierian kanssa alueen Thessalian kreikkalaiskaupunkien sekä Paionian ja Traakian välissä. Varhaisina aikoina nimellä viitattiin Makedonian Argeadien hallitsijasuvun alkuperäisiin alueisiin, jotka käsittivät tasangon Haliakmon-joen ja Pierian vuorten tienoilla Thermainlahden länsirannikolla. Alueella sijaitsi myös valtakunnan vanha pääkaupunki Aigai.

Myöhemmin Emethian alue käsitettiin laajemmaksi, ja se ulottui pohjoisessa Aksios-joelle saakka. Roomalaisella kaudella Emathia kuului neljään osaan jaetun Makedonian kolmanteen osaan. Siellä sijaitsivat Aigain lisäksi polikset Beroia, Edessa, Europos ja Kyrrhos. Muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan Almopia, Gortynia, Eidomene ja Kition.

Nykyinen samalla seudulla sijaitseva Keski-Makedonian alueen osa Imathían alueyksikkö on ottanut nimensä alueesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Emathia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Nautasalaattia
**Salată de boeuf** (suom. *"nautasalaatti"*) on Moldovassa ja Romaniassa syötävä salaatti. Sitä syödään lähtökohtaisesti lisukkeena erityisesti juhlissa kuten jouluna ja pääsiäisenä. Salaatin uskotaan olevan peräisin 1860-luvulta peräisin oleva muunnos venäläiseen keittiöön kuuluvasta Olivier-salaatista. Sitä tehdään sekä kotikeittiöissä kuin myös hienommissa ravintoloissa.

Salaatti valmistetaan säilötyistä vihanneksista, naudanlihasta ja majoneesista. Osa vihanneksista voi myös olla tuoreita tai keitettyjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Moldovan Food: 13 Must Try Dishes of Moldova *Travel Food Atlas*.  6.7.2022. Viitattu 23.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Drăgoi, Valentina: Adevărul despre salata de boeuf. Ce trebuie să pui, de fapt, în ea. Este obligatoriu *Capital*.  21.12.2021. Viitattu 23.2.2024. (romaniaksi)
3. ↑  Stoica, Gabriel: Salată boeuf - rețete pas cu pas pentru salată făcută în casă *Libertatea*.  29.12.2022. Viitattu 23.2.2024. (romaniaksi)
4. ↑  Boeuf salad *Delicious Romania*.  2024. Viitattu 23.2.2024. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee olotilaa. Yhdysvaltalaisesta grunge-yhtyeestä katso Nirvana (yhtye). Sanan muita merkityksiä luetellaan täsmennyssivulla.*

|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Buddhalaisuus |
|  |
| * Historia

* Siddhartha Gautama
* Buddhalaiset neuvostot

 |
| * Dharma  ·  Käsitteet

* Neljä jaloa totuutta
* Jalo kahdeksanosainen polku
* Skandha
* Anicca
* Dukkha
* Anatta
* Pratītyasamutpāda
* Śūnyatā
* Buddhalainen etiikka
* Samsara
* Jälleensyntymä
* Kolme olemassaolon merkkiä
* Kolme jalokiveä

 |
| Kirjoitukset
* Tripitaka
* Paali-kaanon

 |
| * Käytännöt

* Buddhalainen filosofia
* Buddhalainen meditaatio
* Buddhalainen kasvissyönti
* Pāramitā
* Sati

 |
| * Nirvana

* Arhat
* Bodhisattva

 |
| Suuntaukset
* Theravada
* Paali
* Mahajana
* Hinajana
* Vajrayana
* Lamalaisuus
* Navayana

 |
| * n
* k
* m
 |

**Nirvana** (sanskr, *nirvāṇa*; paali: *nibbāna*, ’sammuksiin puhallettu’) tarkoittaa buddhalaisen harjoituksen päämäärää eli valaistumista. Buddhalaisessa traditiossa nirvana nähdään yleensä seurauksena siitä, kun sammutetaan mielen "kolmen tulta" tai "kolmen myrkkyä"; takertuminen (*raga*), viha (*dvesha)* ja tietämättömyys (*avidyā).* Niiden lakkauttaminen johtaa vapautumiseen uudelleensyntymisestä.

Buddhalaisessa traditiossa nirvana jaetaan kahteen eri osaan, elämän aikana saavutettavaan ja kuoleman jälkeiseen. Tässä elämässä saavutettavassa nirvanassa fyysinen olemassaolo jatkuu, mutta mieli on vapaa kaikista negatiivisista tiloista, rauhallinen ja onnellinen. Kuolemanjälkeinen nirvana, *paranirvana,* viittaa fyysisen elämän katoamiseen ilman, että uudelleensyntyminen luo uuden kehon.

Theravadassa nirvana on kaikkein korkein saavutus. Mahajanassa taas korkein saavutus on keskeyttää oma valaistumiseen siirtyminen ja asettaa muiden valaistuminen omaa valaistumista tärkeämmäksi, eli auttaa kaikki muut olennot valaistumiseen ja vasta sen jälkeen siirtyä sinne itse.

Buddhalaisuuden keskeinen päälähtökohta on, että jokaisella olennolla on oma buddhaluonto eli potentiaali saavuttaa valaistuminen ja tulla Buddhaksi oikean harjoituksen myötä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nirvana | religion *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 9.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Divisions of Buddhism - Buddhist beliefs - Edexcel - GCSE Religious Studies Revision - Edexcel *BBC Bitesize*. Viitattu 9.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nirvana** Wikimedia Commonsissa

* Encyclopedia of Spiritual Knowledge: Nirvana (englanniksi)
**Long Islandin yliopisto** (*Long Island University, LIU*) on yksityinen yliopistojärjestelmä Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltion eteläosassa. Sen kaksi pääkampusta sijaitsevat Long Islandin Brookvillessä (LIU Post) ja New Yorkin kaupungin Brooklynissä (LIU Brooklyn). Muita oppilaitoksen yksiköitä ovat Suffolkin piirikunnassa toimivat LIU Brentwood ja LIU Riverhead sekä Rocklandin ja Westchesterin piirikunnissa toimiva LIU Hudson.

LIU Post -kampuksen suosituimpia pääaineita ovat liiketaloustiede, rikosoikeus, psykologia ja kasvatustiede. Vuonna 2020 siellä aloittaa eläinlääketieteen laitos. Opiskelijoita on noin 7 900, joista noin kymmenesosa ulkomaisia.. LIU Brooklyn tunnetaan parhaiten sairaanhoitajien ja farmaseuttien koulutuksesta. Opiskelijoita on noin 7 000, joista yli 400 ulkomaisia..

Lähteet
-------

1. ↑  Long Island University (LIU) *mastersportal.com*.  Arkistoitu 7.2.2019. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Whitford, Emma: A New Vet School Professors Don't Want *Inside Higher Ed*.  7.9.2018.
3. ↑  You know what you want from life. LIU Post will help you achieve it. LIU Post. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Choose America’s greatest city as your classroom LIU Brooklyn. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Long Islandin yliopisto** Wikimedia Commonsissa
**Vierastila** on kirjailija Miki Liukkosen postuumisti ilmestynyt viides romaani. Teoksen on julkaissut WSOY syyskuussa 2023.

Liukkonen sai käsikirjoituksen valmiiksi ennen kesän 2023 alkua. Hän kuoli heinäkuun 4. päivänä. Arvioidessaan teosta *Helsingin Sanomissa* Herman Raivio sijoittaa Liukkosen jälkimodernin maksimalismin luokkaan lajin tunnetuimpien nimien David Foster Wallace ja Thomas Pynchon rinnalle.

Yleisradion toimittaja Miia Gustafsson kirjoittaa arviossaan, että teoksen kirjailijahahmon ajatukset ja maailmankuva ovat paljolti autofiktiivisiä, vaikka tarina itsessään on sepitteellinen. Liukkosen kustannustoimittajana lähes alusta asti, 12 vuotta, toiminut Samuli Knuuti vahvistaa, että hahmon ajatukset ovat pitkälti Mikin ajatuksia.

Teoksen synty
-------------

Knuuti kertoo teoksen syntyvaiheista, että siitä piti tulla tiivis ja kirkas, esikuvina Albert Camus'n *Sivullinen* ja Marguerite Durasin *Rakastaja*, mutta Liukkonen huomasi pian, etteivät lyhyet lauseet onnistu häneltä, ja teos paisui yli viisisataasivuiseksi, joskin lauseet ovat aiempaa lyhyempiä. Liukkonen kirjoitti nopeasti mutta puuskittaisesti, ja sekä aloituksen että päätöksen kirjoittaessaan hän oli Auroran sairaalassa psykiatrisessa hoidossa.

Teoksen kimmokkeena toimi Martin Amisin romaani *Tiedoksi*, jonka Knuuti toi Liukkoselle Auroran sairaalaan sen jälkeen kun edellinen romaanialoitus oli epännistunut. Liukkosella "jokin naksahti paikoilleen", ja kirjoittaminen lähti vauhtiin. Kun 150 liuskaa oli valmiina, "vastaan oli tullut tiiliseinä". Knuuti ehdotti erilaisia vaihtoehtoja työn jatkamiseksi, ja tiiliseinän mursi ehdotus, että Miki "kirjoittaisi itsestään, toisi itsensä mukaan romaaniin". Teos syntyi sitten nopeasti.

Kun teos alkoi olla valmis, Liukkonen lisäili ensin itse joukkoon irrallisia mieleenjohtumia mutta keksi sitten pyytää Knuutia lisäämään ne satunnaisiin kohtiin, mihin Knuuti pitkin hampain suostui. Ajatus alkoi sittemmin tuntua nerokkaalta.

Teoksen nimi
------------

Kun Liukkonen pääsi kirjoittamisessa vauhtiin, teoksen työnimeksi tuli Knuutin ehdotuksesta *Pettymys du jour*. Työn aikana hän hylkäsi Knuutin ehdotuksen ja löysi sille nimen *Vierastila*, joka tarkoittaa puhelimen tilaa, jonka voi laittaa päälle, jos lainaa puhelinta toiselle. Silloin puhelimella voi soittaa mutta ei pääse käsiksi sisältöön. Knuuti tulkitsee sen kirjan nimenä kuvastavan "tunnetta siitä, että on jotenkin väärässä paikassa, itsensä vieressä".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Miia Gustafsson, Miki Liukkosen viimeinen romaani julkaistiin, Yle.fi, uutiset 18.9.2023, viitattu 18.9.2023
2. ↑  Herman Raivio: Miki Liukkonen: Vierastila.  *Helsingin Sanomat*, 18.9.2023. Naurulla ulos.
3. 1 2 3 4  Samuli Knuuti, Jälkisanat, teoksessa *Vierastila*, s. 550–554
Kirjan toinen kirjoittaja, suomalainen Timo Parvela vuonna 2014.
Kirjan toinen kirjoittaja, norjalainen Bjørn Sortland
**Kepler 62 kirja yksi: Kutsu** on ensimmäinen osa *Kepler 62* -kirjasarjaa. Kirjan on kirjoittanut suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija Timo Parvela ja norjalainen Bjǿrn Sordland. Kirjan kuvittaja on suomalainen Pasi Pitkänen ja graafinen suunnittelija Riikka Turkulainen. Kirjan julkaisi WSOY 15. heinäkuuta 2015. Kirjan päähenkilöt ovat 13-vuotias Ari ja hänen pikkuveljensä Joni.

Käännökset
----------

| Kieli | Vuosi | Kääntäjä |
| --- | --- | --- |
| Norja | 2015 | Tor Tveite |
| Korea | 2016 |  |
| Unkari | 2016 | Kovacs Ottilia |
| Viro | 2016 |  |
| Turkki | 2016 |  |
| Ranska | 2017 |  |
| Fääri | 2016 |  |
| Ruotsi | 2021 | Marjut Hökfelt |

* Lähde:

Äänikirja
---------

Kirjasta on tehty Mp3-äänikirja Lokakuussa, 2015. Kirjan kertoja on Antti L. J. Pääkkönen. Kustantaja oli WSOY.

E-Kirja
-------

Kirjasta on tehty E-Kirja Heinäkuussa, 2015. Julkaisija oli WSOY.

Osana julkaisua
---------------

### Kepler62 - Ga­lac­tic edi­tion: Kir­jat 1 Kut­su ja 2 Läh­tö­las­ken­ta

Kepler 62 kirja yksi: Kutsu on myös mukana kirjassa Kepler62 - Ga­lac­tic edi­tion: Kir­jat 1 Kut­su ja 2 Läh­tö­las­ken­ta, joka julkaistiin vuonna 2020. Galactic edition on kirja, jossa on kirjat yksi ja kaksi Kepler 62 -kirjasarjasta. Kirjan on kirjoittanut Timo Parvela ja Bjǿrn Sordland ja sen kuvittajana toimi Pasi Pitkänen.

Kirjasarjan ensimmäinen kausi
-----------------------------

* **Kepler 62 Kirja yksi: Kutsu (2015)**
* Kepler 62 Kirja kaksi: Lähtölaskenta (2015)
* Kepler 62 Kirja kolme: Matka (2016)
* Kepler 62 Kirja neljä: Pioneerit (2016)
* Kepler 62 Kirja viisi: Virus (2017)
* Kepler 62 Kirja kuusi: Salaisuus (2018)

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirja - WSOY *www.wsoy.fi*. Viitattu 7.5.2022.
2. ↑  Käännökset *Timo Parvela, kirjailija*. Viitattu 27.10.2022.
3. ↑  Kepler62 - Bok ett: Inbjudan *www.kirjasampo.fi*. Viitattu 28.10.2022.
4. ↑  Kepler62 - Galactic edition: Kirjat 1 Kutsu ja 2 Lähtölaskenta *Kirja-verkkokauppa*. Viitattu 28.10.2022.
5. ↑  Kepler 52 - Project *Timo Parvela, kirjailija*. Viitattu 30.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* WSOY:n PDF kirjan ensimmäisistä sivusta ja kansista (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bysanttilainen hospitaali** oli bysanttilaisaikainen hospitaali Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin itäosassa itään kaupallisesta agorasta.

Bysanttilaisen hospitaalin raunioita sisältä.
Hospitaali rakennettiin varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla. Rakennuksen tunnistus ei ole täysin varma, mutta tunnistuksen puolesta puhuvat toisaalta se, että keisari Justinianuksen tiedetään rakennuttaneen hospitaalin johonkin päin Pamfyliaa, ja se, että monet myöhemmät varmuudella hospitaaleiksi tiedetyt rakennukset vaikuttavat käyttäneen rakennusta arkkitehtonisena esikuvanaan.

Hospitaalirakennus oli kaksikerroksinen ja koostui viidestä pitkänomaisesta huoneesta, joissa oli tynnyriholvattu katto. Jokainen huone jakaantui kolmeen osaan, joiden välillä oli ovet. Rakennuksen pituus oli noin 27 metriä ja leveys noin 16,5 metriä. Ylempään kerroksen johtanut portaikko sijaitsi oletettavasti rakennuksen länsipäässä, joka ei ole säilynyt nykyaikaan. Hospitaalin rakentamiseen on uudelleenkäytetty Siden varhaisempien rakennusten kiviä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Byzantine hospital in Side *Turkish Archaeological News*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Byzantine hospital (?) (Arkeologisen kohteen opastaulu) Wikimedia Commons. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bysanttilainen hospitaali** Wikimedia Commonsissa
**Amoralismi** tarkoittaa välinpitämätöntä suhtautumista oikeaan ja väärään tai moraalin suoranaista puutetta. Sanalla voidaan kuvailla myös ilmiöitä, joiden kannalta moraali on epärelevantti. Esimerkiksi luonnontieteitä ja markkinataloutta kuvaillaan toisinaan amoraalisiksi toimijoiksi.

Useimmille ihmisille hyvän ja pahan olettaminen on itsestäänselvää ja vaistomaista. Amoraalinen filosofia sen sijaan kiistää moraalisen realismin: oikea ja väärä eivät ole olemassa ihmisestä riippumattomina ilmiöinä vaan pelkästään instituutioina ja sosiaalisina konstruktioina. Tällainen maailmankatsomus ei välttämättä kuitenkaan sulje pois eettisen pohdinnan mahdollisuutta. Amoralismia ei myöskään tule sekoittaa moraalittomaan käytökseen: se ei tarkoita tietoista väärin toimimista vaan moraalin huomioimatta jättämistä.

Katso myös
----------

* Libertiinit
* Nihilismi

Lähteet
-------

1. 1 2  Amoral (adjective) *Merriam-Webster Online*. Springfield, Massachusetts:  Merriam-Webster, Inc.. Viitattu 23.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  Amoral *Dictionary.com*. Viitattu 23.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Galles, Gary M.: Why the Amorality of Markets Is Preferable to the Immorality of Coercion *Foundation for Economic Education*.  15.6.2019. Viitattu 23.9.2019. (englanniksi)
4. ↑  Marks, Joel: *Ethics Without Morals: In Defence of Amorality*. Ks. esim. esipuhe, ss. 1-3. New York: Routledge, 2013. ISBN 9780415635561. (englanniksi)
**Artūrs Šingirejs**, (s. 10. huhtikuuta 1984 Brocēni, Latvian SNT, Neuvostoliitto) tunnettu paremmin taiteilijanimellään **Dons** on latvialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on yksi Latvian kuuluisimmista laulajista. Šingirejs on voittanut seitsemän kertaa soitetuimman kappaleen palkinnon *Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva* -palkinnonjakotilaisuudessa, jossa palkitaan Latvian musiikkialan henkilöitä. Dons edustaa Latviaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Hollow".

Šingirejs on julkaissut kahdeksan sooloalbumia ja hän on voittanut useita palkintoja, kuten muun muassa *Latvijas Radion* jakaman *Muzikālās Banka* -palkinnon vuoden kappaleelle. *Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva* -palkinnonjakotilaisuudessa hän on voittanut kaksi ehdokkuutta viidestä "Paras popalbumi" -kategoriassa albumeilleen *Varanasi* ja *Tūrists*, jotka julkaistiin vuosina 2014 ja 2020. "Paras rockalbumi" -kategoriassa hän on voittanut yhden ehdokkuuden kahdesta albumillaan *Lelle* (2008) ja on saanut yhden ehdokkuuden "Paras pop rock -albumi" -kategoriassa albumillaan *Signāls* (2023). Vuonna 2024 Šingirejs voitti Latvian euroviisukarsinnan Supernovan englanninkielisellä kappaleellaan "Hollow". Šingirejs on aiemmin yrittänyt edustaa maataan kahdesti: vuosina 2010 ja 2014. Vuonna 2010 hän osallistui Supernovaan kappaleellaan "My Religion is Freedom" sijoittuen toiseksi. Vuonna 2014 hän osallistui kilpailuun kappaleellaan "Pēdējā vēstule" sijoittuen jälleen toiseksi.

Šingirejs on syntynyt Latvian Saldusin piirissä sijaitsevassa Brocēnin kaupungissa. Hänen isänsä on valkovenäläinen ja äitinsä latvialainen. Šingirejs nousi kuuluisuuteen osallistuttuaan *Talantu Fabrikā* -kilpailuun vuonna 2003. Vuonna 2004 hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltään *Viens Otram*, joka oli tehty yhteistyössä toisen *Talantu Fabrikā* -kilpailuun osallistuneen kilpailijan Lilyn (Linda Kalniņa) kanssa. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa *Lights On* julkaistiin vuonna 2006 ja se oli suurimalta osin englanninkielinen. Seuraavat seitsemän latviankielistä albumia menestyivät hyvin Latvian musiikkimarkkinoilla. Nämä albumit olivat nimeltään *Lelle* (2008), *Signāls* (2013), *Varanasi* (2014), *Sibīrija* (2015), *Tepat* (2016), *Namiņš. Kaste. Vārdi* (2018) ja *Tūrists* (2020). Vuonna 2021 Šingirejs allekirjoitti levytyssopimuksen Universal Music Groupin kanssa.

Lähteet
-------

* Dons wins 'Supernova' and will represent Latvia in May *eurovision.tv*.  10.2.2024. EBU. Viitattu 19.2.2024.

### Viitteet

1. ↑  Vautrey, Jonathan: Dons wins Supernova 2024 and will sing "Hollow" at Eurovision for Latvia  10.2.2024. wiwibloggs.com. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Maldonado, Yesaac: 🇱🇻 Latvia: Dons to Eurovision 2024  10.2.2024. eurovoix.com. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Sturtridge, Isaac: Dons wins Supernova 2024 with Hollow!  10.2.2024. escxtra.com. Viitattu 19.2.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Dons (Singer)
Voisarvi
**Voisarvi** eli **kroissantti** (ransk. *croissant,* laus. [kruaˈsã]) on yleensä puolikuun muotoinen lehtevä leivonnainen. Voisarvitaikinan sisään kaulitaan useampia voikerroksia. Valmis voisarvitaikina kaulitaan ympyräksi, joka jaetaan sektoreiksi. Sektorit leikataan tämän jälkeen irti ja kierretään löysälle rullalle reunasta keskustaa kohti. Näin syntyy voisarvelle ominainen kuunsirpin muoto, josta leivonnainen on saanut ranskalaisen nimensä.

Voisarvia syödään sellaisenaan, voin tai marmeladin kera taikka täytettyinä esimerkiksi juustolla, salaatilla tai katkaravuilla. Ranskalainen aamiainen sisältää usein voisarven ja kupin kahvia.

Alkuperä
--------

Voisarven edeltäjänä pidetään itävaltalaista Kipferlia, joka oli tunnettu jo 1200-luvulta. Ranskalaiset pitivät voisarvea Vielä 1800-luvulla ulkomaisena erikoisuutena, jota myytiin lähinnä Pariisin kalliimmissa wieniläisissä leipomoissa.

Voisarven reseptin kerrotaan tulleen Ranskaan Marie-Antoinetten leipurin mukana. Voisarvi on mainittu ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä kuitenkin vasta puoli vuosisataa myöhemmin eli 1850-luvulla.

Erään tarinan mukaan voisarvi on puolikuun muotoinen sen vuoksi, että sillä juhlistettiin voittoa muslimien piirityksen jälkeen joko Puolassa, Budapestissa tai Wienissä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Tiedätkö, mitä naapurissa syödään? Tällaisia ovat eri maiden aamiaiset *Makuja.fi*.  26.11.2012. Viitattu 2.4.2014.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2
5. 1 2  Trivia from the Food Cultures of the World: Part 3: The Birth and Evolution of the Croissant (pdf) Kikkoman.co.jp.  Arkistoitu 13.10.2020. Viitattu 2.4.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Voisarvi** Wikimedia Commonsissa
**Tykhen temppeli** oli antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Siden kaupungissa Pamfyliassa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi keskellä kaupungin kaupallista agoraa.

Siden agoraa ja osittain ennallistettu Tykhen temppeli.
Temppelirakennus on tulkittu Tykhelle, roomalaisittain Fortunalle, omistetuksi temppeliksi. Tämä perustuu kaupungin lyömissä rahoissa oleviin kuviin. Temppeli ajoitetaan muun agoran tavoin roomalaiselle kaudelle 100-luvulle.

Temppeli on monopteros-pyörötemppeli, jossa on pyöreä keskuskammio ja sen ympärillä 12 korinttilaista pylvästä. Temppeli on sijoitettu podiumille, ja sen sisälle johtaa yhdeksän porrasta. Sisäpuolen katto oli koristeltu eläinradan merkeillä. Katon muodosti 12-sivuinen pyramidi. Koko rakennelman korkeus oli 15 metriä.

Rakennus oli aiemmin täysin raunioina. Se ennallistettiin osittain vuosina 2012–2013. Työ maksoi lähes miljoona liiraa ja rahoitettiin lahjoituksilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SIDE (Selimiye, formerly Eski Antalya) Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Ancient temples and Byzantine basilica in Side *Turkish Archaeological News*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Ancient temples in Turkey, Side: Tyche *On the traces of ancient cultures*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tykhen temppeli** Wikimedia Commonsissa
Viipale appelsiinista, limestä, sitruunasta ja verigreipistä.Vasemmalta vastapäivään: appelsiini, sitruuna, limetti eli lime ja greippi.
**Sitrushedelmät** ovat sitruspuiden ja niiden risteymien hedelmiä. Niissä on tyypillisesti päällimmäisenä ohut aromaattinen kuori ja sen alla valkoinen huokoinen aluskuori, ja sisäosa jakautuu lohkoihin, joita peittää sitkeä kalvo. Siemenet sijaitsevat näissä lohkoissa. Monet sitrushedelmät ovat hyvin happamia. Niissä on paljon hivenaineita ja vitamiineja, erityisesti C-vitamiinin määrä on kaikissa sitrushedelmissä korkea. Sitrushedelmistä puristetaan mehua, ja vähemmän happamia hedelmiä, kuten appelsiineja, mandariineja ja pomeloita syödään myös sellaisenaan. Lisäksi sitrushedelmien kuorta käytetään mausteena ruuanlaitossa.

Sitrushedelmillä on myös tärkeä merkitys lääketieteen ja ravitsemustieteen historiassa, koska skotlantilainen lääkäri James Lind todisti 1700-luvulla limetti- ja sitruunamehun parantavan keripukin, vaikka vitamiinien olemassaoloa ei vielä tunnettu. Tätä koetta on sanottu maailman ensimmäiseksi kliiniseksi tutkimukseksi. Pian tämän jälkeen James Cook lisäsi sitrushedelmät merimiesten ruokavalioon maailmanympärysmatkoillaan.

Yleisimpiä sitrushedelmiä
-------------------------

* appelsiini
	+ veriappelsiini
* greippi
	+ verigreippi
* limetti
* mandariini
	+ klementiini
	+ satsuma
	+ tangeriini
* pomelo
* sitruuna

* AppelsiinejaAppelsiineja
* GreippejäGreippejä
* LimettejäLimettejä
* Mandariineja(satsuma-mandariineja)Mandariineja(satsuma-mandariineja)
* PomeloitaPomeloita
* SitruunoitaSitruunoita
**Klaus Korhonen** (s. 1961) on suomalainen suurlähettiläs, joka toimii tällä hetkellä Suomen Nato-erityisedustuston päällikkönä Brysselissä. Hän on toiminut tehtävässä kesäkuusta 2019 alkaen.

Ura
---

Korhonen valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1986. Hän tuli Suomen ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1987.

Korhonen työskenteli vuosina 2009-2013 Suomen Alankomaiden-suurlähettiläänä ja pysyvänä edustajana Kemiallisten aseiden kieltojärjestössä Haagissa.

Korhonen työskenteli vuosina 2013-2018 ulkoministeriössä asevalvontasuurlähettiläänä ja vuosina 2018–2019 Venäjä-asioiden parissa ministeriön suunnittelu- ja tutkimusyksikössä. Hän oli vuosina 2016–2017 kansainvälisen asekauppasopimuksen (ATT) puheenjohtaja.

Korhonen jättää Suomen Nato-jäsenyyshakemuksen Naton pääsihteeri Stoltenbergille Brysselissä. Taustalla Ruotsin Nato-suurlähettiläs Axel Wernhoff.
Korhosen toimiessa Suomen erityisedustuston päällikkönä Suomi teki päätöksen liittyä Natoon. Korhonen toimitti ulkoministeri Pekka Haaviston allekirjoittaman Suomen jäsenhakemuksen henkilökohtaisesti Naton pääsihteerille Jens Stoltenbergille 18. toukokuuta 2022.

Helmikuussa 2024 Korhonen nimettiin Ulkopoliittisen instituutin hallituksen puheenjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Naton antama turva on laajempi kuin pelkät turvatakuut, sanoo Suomen Nato-suurlähettiläs *Helsingin Sanomat*.  23.4.2022. Viitattu 22.5.2022.
2. 1 2  Uusia edustuston päälliköitä Natoon ja Rabatiin *Ulkoministeriö*.  29.3.2019. Viitattu 22.5.2022.
3. ↑  Tiina Kirkas: Suurlähettiläs oivalsi, että kaiken ei tarvitse olla valmista *Kehityslehti*.  28.9.2017. Viitattu 13.2.2024.
4. ↑  Klaus Korhonen toimitti Suomen Nato-hakemuksen perille *MTV Uutiset*.  18.5.2022. Viitattu 22.5.2022.
5. ↑  Klaus Korhonen valittiin UPIn hallituksen puheenjohtajaksi *FIIA – Finnish Institute of International Affairs*.  5.2.2024. Viitattu 13.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Klaus Korhonen (diplomaatti)** Wikimedia Commonsissa
Nikolai Haritonov (2024)
**Nikolai Mihailovitš Haritonov** (ven. Николай Михайлович Харитонов; s. 30. lokakuuta 1948) on venäläinen poliitikko. Hän on entinen Venäjän agraaripuolueen jäsen ja Venäjän federaation kommunistinen puolueen ryhmässä Venäjän duumassa.

Haritonov opiskeli Novosibirskissä maatalousinstituutissa ja työskenteli agronomina 1972–1994 ja johti sovhoosia Novosibirskin alueella.

Hänet valittiin 1990 Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kansanedustajaksi. Hän oli perustamassa Agraaripuoluetta ja hänet valittiin Mihail Lapšinin varapuhemieheksi. Lapšin ei itse päässyt duumaan 1995, joten Haritonov johti agraariryhmää. Haritonov tuki kommunistien ehdokasta Gennadi Zjuganovia vuoden 1996 presidentinvaaleissa. Hänet valittiin myös kolmanteen duumaan 1999.

Haritonov riitautui Lapšinin kanssa ennen vuoden 1999 vaaleja Agraaripuolueen lähdettyä yhteistyöhän entisen pääministeri Jevgeni Primakovin *Isänmaa – Koko Venäjän* -puolueen kanssa, jolloin Haritonovin kannattajat liittyivät kommunistien riveihin. Vaalien jälkeen Haritonovin kannattajat ja kommunistit muodostivat duumassa "agroteollisen ryhmän", jotka Haritonov johti.

Haritonov valittiin 2004 kommunistien presidenttiehdokkaaksi hänen voittaessaan äänestyksessä jopa Zjuganovin ja hän sijoittui toiseksi saaden 9,4 miljoonaa ääntä (13,7 %).

Venäjän federaation kommunistinen puolue asetti Haritonovin ehdolle Venäjän vuoden 2024 presidentinvaaleihin.

Näkemyksiä
----------

Vuonna 2017 Haritonov kannatti Josif Stalinin oppeja reaalitalouden kehittämiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän presidentinvaali 2004 |
| --- |
|  |
| Ehdokkaat | 
* Sergei Glazjev(Sit.)
* Oleg Malishkin (Liberaalidemokraatit)
* Sergei Mironov (Elämän puolue)
* Vladimir Putin (Sit.)
* Irina Hakamada (Oikeistovoimien liitto)
* Nikolai Haritonov (Kommunistit)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Héctor Licudi** oli gibraltarilainen kirjailija, kääntäjä ja lehtimies. Hänen tunnetuin teoksensa on espanjankielinen romaani *Barbarita* vuodelta 1929. Se oli ensimmäinen gibraltarilainen romaani. Osittain omaelämänkerrallinen teos kertoo nuoren miehen elämästä Gibraltarilla. Barbarita on laaja 35 lukua kattava teos, joka kertoo päähenkilönsä rakkauselämää. Hän rakastaa monia naisia, mutta etenkin kolmea: vaimoaan Margaretia ja Lilyä ja Barbaraa. Juonen lisäksi teoksen tärkeäksi osaksi nousee aikalaiskuvaus 1920-luvun elämästä Gibraltarilla (jota kutsutaan teoksessa Gibramonteksi).

Oman kirjoittamisensa lisäksi hän käänsi teoksia italiasta ja englannista espanjaksi.

Licudi syntyi Gibraltarilla tunnetutun gibraltarilaissukuun, mutta hän liittyi tiiviimmin Sevillan ja Madridin kirjallisiin piireihin. Espanjan sisällissodan jälkeen hän asettui Madridiin ja työskenteli siellä *Times*in kirjeenvaihtajana kunnes kuoli 1950-luvun alkuvuosina.

Lähteet
-------

1. ↑  Culture & People Alloexpat.  Arkistoitu 23.10.2012. Viitattu 12.9.2012. (englanniksi)
2. 1 2  La creación literaria en Gibraltar Centro Virtual Cervantes (espanjaksi)
3. ↑  Licudi, Héctor Worldcat

Aiheesta muualla
----------------

* La ciudad perdida Gibraltar en la obra de Héctor Licudi. (espanjaksi)
**Mies lännestä** (*Man of the West*) on vuonna 1958 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut Anthony Mann. Pääosassa näyttelee Gary Cooper viimeisessä suuressa roolissaan. Muissa päärooleissa esiintyvät Julie London, Jack Lord, Arthur O'Connell ja Lee J. Cobb. Elokuvan on käsikirjoittanut Reginald Rose, ja se perustuu Will C. Brownin vuonna 1955 julkaistuun romaaniin *The Border Jumpers*.

Arviot
------

Elokuvahistorioitsija Philip Frenchin mukaan *Mies lännestä* on Anthony Mannin mestariteos, joka sisältää Cooperin hienoimman esityksen. Tv-maailman nimimerkki PA kirjoittaa, että elokuvan ongelma on monien Cooperin 1950-luvun elokuvien tapaan, että hän on rooliin liian vanha.

Juoni
-----

Entinen lainsuojaton Link Jones (Gary Cooper) matkustaa Texasiin palkkaamaan kotikaupunkiinsa opettajaa. Juna joutuu ryöstön kohteeksi, ja pian Link on vasten tahtoaan kasvokkain entisten kumppaniensa kanssa. Ryhmän sadistinen johtaja Dock Tobin (Lee J. Cobb), joka oli kaksikymmentä vuotta sitten Linkille kuin isä, toivottaa tämän tervetulleeksi takaisin joukkoon. Selviytyäkseen hengissä Linkin on palattava vanhoihin tappajan maneereihinsa. Entisestä "perheestä" on nyt tullut miehen maanpäällinen helvetti. Linkin seurana on kapakkatyttö Billie (Julie London), jota rosvot uhkaavat raiskauksella. Lopullinen välienselvittely sijoittuu vanhaan aavekaupunkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  French, Philip: Anthony Mann and Man Of The West *The Guardian*.  5.4.2015. Viitattu 24.9.2019.
2. ↑  Viikon tv-elokuvia: Mies lännestä. Tv-maailma no 1/2020, s. 7
3. ↑  *Mies lännestä* -elokuvan DVD-julkaisun takakansiseloste. MGM, 2005.
4. ↑  Schneider, Steven Jay (toim.): *1001 elokuvaa, jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 343. WSOY, 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* *Mies lännestä* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Vihdin Salisudet** on vihtiläinen salibandyn erikoisseura, rekisteröitynyt yhdistys ja Suomen Salibandyliiton jäsenyhdistys. Seuran toiminta alkoi vuonna 1992 ja varsinainen perustava kokous pidettiin vuonna 1994.

Perustamisen aikaan seurassa oli yksi joukkue ja noin 25 jäsentä. Kahdenkymmenen vuoden taipaleen aikana Salisudet on kasvanut 14 joukkueen, lasten sählykerhojen ja kaikkiaan lähes 300 jäsenen seuraksi.

Paikallisesti Salisudet on merkittävä ja aktiivinen toimija vihtiläisessä urheilu- ja liikuntakentässä. 

Valtakunnallisessa mittakaavassa Salisudet on lisenssipelaajien määrällä mitattuna Salibandyliiton 50. suurimman jäsenseuran joukossa, kaikkiaan lähes 900 jäsenseurasta

Salibandykerhot
---------------

Seuran järjestämät salibandykerhot tarjoavat mahdollisuuden harjoitella leikkimielisesti salibandyn perustaitoja ja tietenkin pelata. Salibandyn lisäksi kerhoissa opitaan ja harjoitetaan yleisiä aktiivisesti liikkuvan ihmisen ja ryhmässä toimimisen taitoja. Kerhoista nuori pelaaja voi iän ja taitojen karttuessa jatkaa edelleen Salibandyliiton toimintaan osallistuviin joukkueisiin. Kerhojen vetäjinä toimivat osaavat aikuiset ja ne ovat avoinna peruskoulujen lukukausien mukaisesti.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. ↑  Seuran esittely, Vihdin Salisudet (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Vihdin Salisudet, Vihdin Uutiset (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Jäsenseurat lisenssien mukaan 11.1.2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Salibandyliiton tunnusluvut (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Salibandykerhot, Vihdin Salisudet (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Salibandyliiton tulossivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kitara kainalossa** (engl. *King Creole*) on Michael Curtizin elokuva vuodelta 1958. Sen miespääosassa on Elvis Presley.

Työryhmä
--------

Elokuvan unkarilaissyntyinen ohjaaja Michael Curtiz oli ohjannut muun muassa Casablancan vuonna 1940.

Käsikirjoituksesta vastasivat Herbert Baker (Loving You, Don't Give Up the Ship) ja Michael V. Gazzo (The Godfather). Käsikirjoitus pohjautui Harold Robbinsin romaaniin *A Stone for Danny Fisher*.

Kuvaajana toimi kuusi Oscar-ehdokkuutta saanut Russell Harlan (Rio Bravo, Hatari), 
tuottajina yhteistyökumppanit Hal B. Wallis ja Paul Nathan. Lavastajina toimivat yhteensä 29 Oscar-ehdokkuutta saavuttaneet Sam Comer ja Frank R. McKelvy.

Näyttelijät
-----------

Elokuvan pääosaan palkattiin tiettävästi noin 150 000–200 000 dollaria roolisuorituksestaan ansainnut Elvis Presley, Walter Matthau, Dolores Hart ja Carolyn Jones.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Elvis Presley  | … |  Danny Fisher
  |
|  Carolyn Jones  | … |  Ronnie
  |
|  Walter Matthau  | … |  Maxie Fields
  |
|  Dolores Hart  | … |  Nellie
  |

Työvaiheet
----------

Romaanissa *A Stone for Danny Fisher* Elviksen roolihahmon Danny Fisherin ammatti oli nyrkkeilijä. Tämä ei kuitenkaan ollut tuottajien mielestä yhtä rahakas idea kuin tehdä Presleystä jälleen laulaja. Presley kyllä näytteli nyrkkeilijää, mutta vasta vuonna 1962 valmistuneessa elokuvassaan Kid Galahad, joka perustui löyhästi *King Creolen* ohjanneen Curtizin 1930-luvun Kid Galahad -filmaukseen.

Elokuvaa oli suunniteltu filmattavaksi jo vuosia aikaisemmin, ja Presleyn rooliin oli tuolloin ollut ehdolla, James Dean. *A Stone for Danny Fisher* oli vielä tuolloin projektin nimenä. Nimi muuttui sittemmin Elvis-filmauksessa *Dannyksi* – josta Presley levytti nimikappaleenkin, joka julkaistiin vasta tähden kuoleman (1977) jälkeen – jonka kautta *Sing, You Sinners* -muotoon ja lopulta *King Creole* -muotoon, suomeksi *Kitara kainalossa*.

Elokuvan kuvaukset aloitettiin 20. tammikuuta 1958 ja päätettiin samana vuonna 10. maaliskuuta. Presley sai lykkäystä kuvausten viimeistelyä varten 60 päivää armeijan alkamisesta, jonka hän suoritti osittain Yhdysvalloissa ja suurimmaksi osin Länsi-Saksassa.

Ohjaajan mielipiteet Elvis Presleystä
-------------------------------------

Elvis Presleyn maine oli vielä tuolloin 1950-luvulla aikuisten keskuudessa erittäin ristiriitainen. Hänen TV-esiintymisensä olivat vuoden katsotuimpia, ja keräsivät ruutujen ääreen lähes koko Yhdysvaltain nuorison. Presleyn lanneliikehdintä ja luoma rock & roll -musiikki saivat vanhemmat ihmiset näkemään punaista, kuten myös *King Creolen* ohjaajan, Michael Curtizin. Curtiz kertoi kuitenkin myöhemmin, että työskentely Presleyn kanssa oli miellyttävää, ja että tämä osoittautui hyvin kohteliaaksi ja empaattiseksi nuoreksi mieheksi.

Musiikki
--------

Tunnuskappaleen "King Creole" lisäksi elokuvasta on peräisin mm. listaykkönen "Hard Headed Woman".

Aiheesta muualla
----------------

* *Kitara kainalossa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)