recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ismaël Bennacer** (s. 1. joulukuuta 1997 Arles, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Milania.

Bennacer aloitti uransa Arlesin joukkueessa, josta hän siirtyi Arsenalin junioriakatemiaan vuonna 2015. Hän pelasi Arsenalin edustusjoukkueessa vain yhden ottelun liigacupissa ja vietti kevätkauden 2017 lainalla Toursissa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kesällä 2017 Bennacer siirtyi italialaiseen Empoliin, ja auttoi nostamaan joukkueensa kauden 2017–2018 päätteeksi Serie A:han. Seuraavalla kaudella hän pelasi 37 Serie A -ottelua. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi Milaniin 16 miljoonan euron siirtosummalla. Hän on pelannut Milanissa jouluun 2023 mennessä 115 Serie A:n ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia ja antanut kuusi maalisyöttöä. Milanin mestaruuskaudella 2021–2022 hän pelasi 31 ligaottelua ja teki kaksi maalia. Mestarien liigassa pelaamissaan 16 ottelussa hän on tehnyt yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kuusi ottelua.

Maajoukkuetasolla Bennacer edusti Ranskaa alle 18- ja alle 19-vuotiaiden joukkueissa, mutta alkoi edustaa Algeriaa A-maajoukkuetasolla. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Lesothoa vastaan syyskuussa 2016. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Meksikoa vastaan lokakuussa 2020. Hän pelasi avauskokoonpanossa kaikissa seitsemässä ottelussa ja syötti loppuottelun voittomaalin Algerian voittaessa Afrikan-mestaruuden 2019. Hän pelasi kaksi ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Ismaël Bennacer Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Romano, Fabrizio: Ismael Bennacer from Empoli to AC Milan. Done deal for €16M + €1M add ons. He's ready to sign a 5-years contract. Former Arsenal player. Here we go! 🔴⚫️ #transfers #ACMilan *Twitter*.  5.9.2019. Viitattu 29.1.2022. (englanniksi)

Milan – Serie A
2 Calabria |
4 Bennacer |
7 Adli |
8 Loftus-Cheek |
9 Giroud |
10 Leão |
11 Pulisic |
14 Reijnders |
15  Jović |
16 Maignan |
17 Okafor |
18 Romero |
19 Hernández |
20 Kalulu |
21 Chukwueze |
23 Tomori |
24 Kjær |
28 Thiaw |
30 Caldara |
31 Pellegrino |
32 Pobega |
33 Krunić |
42 Florenzi |
57 Sportiello |
69 Nava |
70 Traorè |
80 Musah |
83 Mirante |
Valmentaja: Pioli
Yleinen esimerkki Shapiro-reaktiosta
**Shapiro-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa tosyylihydratsoni reagoi voimakkaasti emäksisten organolitiumreagenssien kanssa muodostaen alkeenin. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Robert H. Shapiro vuonna 1967, ja se on nimetty hänen mukaansa.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Reaktion lähtöaineena on tosyylihydratsoni, joka muodostuu aldehydin tai ketonin reagoidessa tosyylihydratsidin kanssa. Reaktio vaatii tapahtuakseen hyvin vahvasti emäksiset olosuhteet, ja emäksisenä reagenssina käytetään tyypillisesti butyylilitiumia. Shapiro-reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa organolitiumreagenssi ottaa vastaan protonin tosyylihydratsoniryhmän typpiatomilta. Tämän jälkeen toinen emäsekvivalentti ottaa vastaan protonin hydratsoniryhmän viereiseltä hiileltä, niin kutsutusta α-asemasta. Näin muodostuneesta karbanionista eliminoituu ensin p-tolueenisulfinaattiryhmä ja tämän jälkeen typpimolekyyli. Näin muodostuu vinyylilitiumyhdiste. Tämä vinyylilitiumyhdiste on reaktiivinen ja reagoi happojen kanssa muodostaen alkeenin. Yhdiste voi reagoida myös muiden elektrofiilien, esimerkiksi karbonyyliyhdisteiden, kanssa. Mekanismin on varmistettu tapahtuvan näin isotooppileimauskokeiden avulla.

Katso myös
----------

* Bamford–Stevens-reaktio

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1293–1295. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
2. 1 2  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 454–457. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
3. 1 2  Jie Jack Li, E. J. Corey: *Name reactions for functional group transformations*, s. 405–412. Wiley-Interscience, 2007. ISBN 978-0-471-74868-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.5.2018). (englanniksi)
**Kaaranneskosken masuuni** (käytetty myös nimiä **Kaaraneksen masuuni** tai **Kaaraneskosken masuuni**) toimi Pellossa Miekojärven itäpuolella, Miekojärven ja Vähä Vietojärven välisen kanavan rannalla noin 350 metriä itään nykyisestä Kaaranneskosken voimalaitoksesta. Masuuni oli toiminnassa vuosina 1805–1807.

Pajalan Köngäksen ruukin omistanut ruukinpatruuna Erik Christiernin osti Kaaraneksen tilan 1795 ja myi sen 1803–1804 Olof Ekströmille joka rakensi sitten masuunin 1804–1805. Masuunin toiminta-aika ji lyhyeksi sillä sen laattakivistä muurattu uuni hajosi jo vuonna 1806 ja masuunin käyttö loppui talouden taantuman ja sotien vuoksi 1807. Masuunin tuotaamia rautaharkkoja kuljetettiin poroilla Kaaraneksesta Turtolaan reittiä joka tunnetaan kansanperinteessä ja kirjallisuudessa nimillä *Kalttitie* tai *Malmitie*. Turtolasta harkot päätyivät Svansteinin ruukille.

Masuunista on jäänteinä Kaaraneksen kankaalla rakennusten pohjia ja hiilimiiluja. Miiluissa tuotettiin masuunin ja pajojen tarvitsemat puuhiilet. Lähiseuduilta löytyy myös masuunin toimintaan liittyneitä malmin ottopaikkoja, hiilimiiluja ja potaskanvalmistuspaikkoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museovirasto : Kultturiympäristön rekisteriportaali : Pello, Kaaraneksen masuuni (Arkistoitu – Internet Archive)
Prinssi Constantijn
**Prinssi Constantijn**  (koko nimi **Constantijn Christof Frederick Aschwin**) (11. lokakuuta 1969 – 5. joulukuuta 2023) oli Alankomaiden entisen kuningattaren Beatrixin ja tämän aviomiehen Claus von Amsbergin nuorin poika. Constantijnin kaksi veljeä ovat nykyinen kuningas Willem-Alexander ja elokuussa 2013 kuollut Johan Friso.

Constantijn opiskeli lakia Leidenin yliopistossa ja oli töissä Brysselissä Alankomaiden EU-komissiossa. Jonkin aikaa hän opiskeli taloutta Ranskassa ja oli töissä Maailmanpankilla Washington D.C.:ssä.

Constantijn nai Laurentien Brinkhorstin 17. toukokuuta 2001. Pariskunta muutti Lontooseen, jossa Laurentien työskenteli. Heillä on kolme lasta. 

Constantijn oli innokas jalkapalloilija. Hän harrasti muun muassa tennistä, golfia, hiihtoa, piirtämistä, ruoanlaittoa ja lukemista. Constantijn asui Brysselissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Prinssi Constantin on kuollut yllättäen *www.iltalehti.fi*. Viitattu 7.12.2023.
2. ↑  Prins Constantijn Christof Frederik Aschwin *De Huizen van Oranje en Nassau*.  Arkistoitu 25.3.2016. Viitattu 31.5.2016.
3. ↑  The wedding of Prince Constantijn of the Netherlands and Laurentien Brinkhorst *Netty Royal*.  Arkistoitu 30.6.2016. Viitattu 31.5.2016.
Norjalainen pinnekjött-annos perunoiden ja lanttusoseen kera
**Pinnekjött** (norj. *pinnekjøtt*), "tikkuliha", on norjalainen perinteinen jouluruoka. Ruoka valmistetaan lampaan kyljestä, jonka osat höyrytetään koivutikkujen (joista ruokalaji on saanut nimensä) tai metalliritilän päällä. Ruoka tarjoillaan usein lanttusoseen ja keitettyjen perunoiden kanssa.

Valmistus
---------

Lampaan kyljet säilötään suolanesteeseen pariksi viikoksi, tai ne voidaan myös kuivasuolata. Tämän jälkeen ne kuivataan 6–8 viikon ajan tai pidempäänkin. Kylkiosat voidaan haluttaessa myös savustaa. Näin säilöttynä lihat pysyivät elintarvikekelpoisina aitassa pitkään.

Kypsää pinnekjöttiä
Päivää ennen valmistusta kylki leikataan pitkin kylkiluita ja lihat upotetaan kylmään veteen yön yli. Liotetut kylkiosat höyrytetään kattilassa koivutikkujen (tai metalliritilän) päällä, noin 3–4 tuntia, kunnes liha on mureaa. Koivu ei tartuta makua lihaan. Nykyisin lihan esikypsytys tapahtuu teollisesti.

Alkuperä ja merkitys
--------------------

Ruokalaji on kotoisin Vestlandetista, mutta sen suosio kasvaa myös muualla. Jouluaattona noin 31 % norjalaisista syö pinnekjøttiä. 82 % sanoo syövänsä ruokaa perinteen vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Anne Paljakka: Sika meillä ja muualla.  *Helsingin Sanomat*, 25. marraskuuta 2008. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.12.2008.
2. ↑  Dampet pinnekjøtt - god norsk tradisjon! DatabaseSør. Viitattu 29.12.2008. (norjaksi)
Sonyn Emotion Engine -suoritin.
**Emotion Engine** oli Sonyn PlayStation 2 -konsolissa käyttämä suoritin, joka tehtiin eritysesti konsolia varten. Yhteensopivuuden vuoksi piiri oli mukana myös muutamissa alkuperäisissä PlayStation 3 -konsolin malliversioissa ennen ohjelmistoemulaation valmistumista.

Kehitys
-------

Toisin kuin yleiskäyttöiset suorittimet tietokoneissa joissa on useita apusuorittimia, PlayStation 2:n suoritin suunniteltiin tiettyä tarkoitusta ja järjestelmää varten. Suorittimessa on yhdistetty digitaalisen signaaliprosessorin piirteitä.

Suoritin on superskalaarinen ja sisältää SIMD-vektoriyksiköitä. Suoritin perustuu MIPS III (R4000) -arkkitehtuurille, mutta lisänä on MIPS IV (R5000/R10000) -käskyjä. Matematiikkasuorittimen vektoriyksiköt ovat yhteydessä MIPS-ytimeen 128-bittisen dedikoidun väylän kautta ja toimivat ytimen apusuorittimina.

Lähteet
-------

1. ↑  Imtiaz, Khurram: Kitase on Emotion Engine for PS2: "PS2 really was a very high performance graphics machine" *Gearnuke*.  11.10.2013.  Arkistoitu 24.4.2018. Viitattu 24.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Stokes, Jon "Hannibal": Sound and Vision: A Technical Overview of the Emotion Engine *Ars Technica*. Viitattu 24.5.2019. (englanniksi)
3. ↑  Diefendorff, Keith: Sony’s Emotionally Charged Chip (PDF) *Microprocessor Report*.  19.4.1999. Viitattu 24.5.2019. (englanniksi)
Kaarlo Slöör
**Kaarlo (Karl) Aleksanteri Slöör** (18. tammikuuta 1833 Viipuri − 21. syyskuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen hovineuvos, runoilija, suomentaja ja Suomen virallisen lehden päätoimittaja. Slöör käytti nimimerkkejä *Santala* ja *Kaarlo Santala*.

Slöörin vanhemmat olivat seppämestari Gustaf Adolf Slöör ja Johanna Sofia Tammelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1851 ja valmistui filosofian maisteriksi 1857. Slöör toimi Pietarin suomalaisen seurakunnan koulujen tarkastajana 1857−1865, Suomen virallisen lehden toimittajana ja päätoimittajana 1865−1905 ja Finlands Allmänna Tidningin päätoimittajana 1900−1905. Slöör oli myös kenraalikuvernöörinkanslian kassanhoitajana 1884−1899.

Slöör sai kansallisen herätyksen jo Viipurin ruotsalaisessa lukiossa opiskellessaan, ylioppilasaikanaan vuonna 1854 hän keräsi runoja Kannakselta ja Inkerissä.

Slöör julkaisi runoja salanimellä Santala, muun muassa *Mansikoita ja mustikoita* -nimisessä kalenterissa 1860, ja suomensi William Shakespearen Macbethin 1864 ja osia Vänrikki Stoolin tarinoista sekä Henrik Ibsenin Nukkekoti-näytelmän. Ensin mainittu oli ensimmäinen Suomessa koskaan tehty Shakespeare-suomennos. Slöör sai Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran palkinnon samana vuonna eli 1864.

Slöörin vaimo vuodesta 1863 oli Aina Emilia Ehrnström (s. 1845, k. 1929), heidän tyttärensä Mary Helena Slöör (s. 1868, k. 1947) oli naimisissa Akseli Gallen-Kallelan (s. 1865, k. 1931) kanssa.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Karl Alexander Slöör. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Suomen kirjailijat -tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 696.

### Viitteet

1. ↑  Kansallisbiografia Viitattu 22.2.2015
2. ↑  Walter Gallén: *Släktregister för släkten Gallen*. Vammala: , 1940. (ruotsiksi)
3. ↑  Espoon paikannimistö: Kiseleffinpolku – Kiseleffsstigen (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 22.2.2015

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Kaarlo Slöör*** 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Kaikki pääsevät taivaaseen: Välttämättömiä tarkistuksia kristillisiin opinkohtiin** on luterilaisen pastorin Antti Kylliäisen teologinen pamfletti vuodelta 1997. Kirjan väittämän mukaan helvettiä ei ole olemassa ja kaikki ihmiset pääsevät taivaaseen. Näkemys edustaa kristinuskossa universalismia. Valtaosa kirkoista ei hyväksy näkemystä, vaikka teologien keskuudessa ajatus on ajoittain esillä.

Kylliäinen ei usko Jeesuksen sovittaneen ihmisten syntejä, mutta sanoo arvostavansa Jeesusta siitä, että ilman häntä ihmisillä ei olisi vieläkään tietoa Jumalan armosta. Kylliäisen mukaan Jumala armahtaa ihmiset tarvitsematta korvaukseksi sovitusta.

Kirja myytiin loppuun samalla viikolla ja se sai osakseen runsaasti huomiota tiedotusvälineissä. Kylliäinen sai sekä ihailua että paheksuntaa. Esillä oli myös vaatimuksia Kylliäisen erottamisesta.

Kirjan perusteella Kylliäisestä tehtiin viisi kantelua tuomiokapituliin. Kantelijat epäilivät Kylliäisen poikenneen Raamattuun perustuvasta kristillisestä uskosta ja evankelis-luterilaisen kirkon tunnustuksesta. Piispa Eero Huovisen ja Kylliäisen välisen keskustelun jälkeen tuomiokapituli päätti ettei ole tarvetta toimenpiteisiin. Tuomiokapitulin päätös syntyi äänin 4–1.

Lähteet
-------

* Kylliäinen, Antti: *Kaikki pääsevät taivaaseen: Välttämättömiä tarkistuksia kristillisiin opinkohtiin*. Helsinki: Nemo, 1997. ISBN 952-5180-05-0.

### Viitteet

1. 1 2  Pastori Kylliäinen jätetään rauhaan (artikkeli) MTV3.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 4.02.2009.
**Kalle Löfström** (s. 28. elokuuta 1984 Helsinki) on suomalainen muusikko ja säveltäjä. Löfström tuli alun perin tunnetuksi Idols-laulukilpailussa sarjan neljännellä tuotantokaudella vuonna 2008. Löfström joutui jättämään kisan 30. marraskuuta 2008 sijoittuen kilpailussa neljänneksi.Vuonna 2009 Löfströmilta ilmestyi albumi *Born In 1984*.

Ura
---

### Nuoruusvuodet

Kalle kiinnostui lapsena pianonsoitosta joten hän pääsi pianontunnille. 13-14-vuotiaana hän teki ensimmäiset kappaleet itse, joista osa löytyy hänen debyyttialbumiltaan. Kallen esikuvista tärkeimpänä hän pitää Guns N’Rosesia. Klassisen musiikin tekijät kuten Mozart ovat toimineet myös vaikuttajina Kallen sävellystaidolle. Lisäksi hän on laulanut jo lapsesta asti heviä. 12-vuotiaana Kalle vaihtoi pianon rumpuihin ja kitaroihin.  Kalle oli valmistunut ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta. 

### Idols ja sooloura

Kalle päätti osallistua Idols-kilpailuun. Kilpailussa hän on esittänyt erilaisia rock-kappaleita. Kuitenkin Kalle sijoittui neljänneksi. 

Kilpailun jälkeen Kalle julkaisi debyyttialbuminsa "Born In 1984" vuonna 2009. Kalle on osallistunut albumin tekemiseen. Myös Gary Keskinen on ollut mukana sävellys- ja sanoitustyössä. 

Kalle kokeili myös suomenkielistä uraa jolloin hän julkaisi singlet "Matka" ja "Paetaan".
Kalle päätti vaihtaa laulukielen suomeen ja nyt hän suunnittelee julkaisevansa seuraavan albumin suomeksi.

Yksityiselämä
-------------

Kalle on siviiliammatiltaan maalari ja hänellä on oma remonttiyritys.

Yhtyeen jäsenet
---------------

* Kalle Löfström – laulu, koskettimet kappaleessa 9, akustinen kitara kappaleessa 2
* Gary Keskinen – kitara
* Mikko Kaija – kitara
* Rale Tiiainen – rummut
* Panu Keskinen – basso

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Born in 1984*  (2009)

### Singlet

* "Tears Don’t Fall" (2009)
* "Wheels on the road" (2009)
* "Run run" (2009)
* "Matka" (2011)
* "Paetaan" (2012)
* "Viimeinen sana" (2017)

### Musiikkivideot

* "Tears Don’t Fall"
* "Matka"
* "Paetaan"

Lähteet
-------

1. ↑  Ville Kuitunen: Kalle Löfström: Born In 84 *Desibeli.net*. Viitattu 12.07.2009.
2. ↑  Kalle Löfström vannoo melodian nimeen *Dome.fi*. Otavamedia. Viitattu 2.6.2009.
3. ↑  Idols-Kalle lauloi heviä jo pikkupoikana *Iltasanomat.fi*. Otavamedia.  Arkistoitu 10.8.2014. Viitattu 8.8.2014.
4. ↑  Idols-Kalle julkaisee toisen albumin: Laulan rakastamisen vaikeudesta *mtv.fi*.  Arkistoitu 11.8.2014. Viitattu 21.09.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kalle Löfströmin viralliset sivut Facebookissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kana tikka masala** on mausteinen, intialaistyyppinen ruokalaji, jossa on tikka-kanaa ja kermainen kastike. Kerrotaan, että se on kehitetty alun perin 1970-luvun alussa Glasgow’ssa, mutta intialaiset väittävät tikka masalaa tehdyn Intiassa jo paljon aiemmin. Se on Britannian suosituimpia aterioita, ja sitä myydään vuodessa 23 miljoonaa annosta. Ulkoministeri Robin Cook sanoi sitä vuonna 2001 Britannian kansallisruoaksi.

Britannia vie tikka masala -kanaa Intiaan.

Alkuperä
--------

Tandooriuunissa valmistettua kanaa tarjoiltiin Britanniassa ensimmäisen kerran Lontoossa vuonna 1966. Sieltä resepti kulkeutui seuraavien vuosien aikana Glasgow’hun. 1970-luvun alkuvuosina eräs asiakas ravintola Shish Mahalissa totesi kanan olevan maukasta mutta hieman kuivaa. Ravintolan kokki improvisoi tällöin kastikkeen tomaattikeitosta, mausteista ja kermasta, jolloin syntyi kana tikka masalan tavallisin resepti. Sen jälkeen muunnelmia on tullut huomattavasti lisää: 2000-luvulla tehdyssä testissä maistettiin 48 eri tikka masala -reseptiä ja todettiin, että ainoa yhteinen ainesosa niissä kaikissa oli kana. Ei voidakaan enää sanoa, että tikka masalalle olisi olemassa vakioreseptiä.

On myös väitetty, että kana tikka masala olisi kehitetty Intiassa. Joidenkin väitteiden mukaan se olisi peräisin Suurmogulien valtakunnan ajoilta, toisten mukaan se olisi kehitetty 1960-luvulla Punjabissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kana Tikka Masala - nopea versio  18.1.2017. MTV.  Arkistoitu 29.5.2018. Viitattu 28.5.2018.
2. 1 2 3 4 5  Lloyd, John & Mitchinson, John: *Tietoa kaikkitietäville*, s. 49–50. Suomentanut Tarja Kontro. Otava, 2008. ISBN 978-951-1-30600-9.
3. 1 2 3  Nelson, Dean & Andrabi, Jalees: Chicken tikka masala row grows as Indian chefs reprimand Scottish MPs over culinary origins  4.8.2009. New Delhi:  The Telegraph. Viitattu 28.5.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kana tikka masala** Wikimedia Commonsissa
Puustellinmetsän joukkohaudan muistokivi Suutarilassa.
Joukkohaudasta siirrettyjen vainajien hautakivi Malmin hautausmaalla.
**Puustellinmetsän joukkohauta** oli Helsingin Suutarilan Puustellinmetsässä sijainnut sisällissodan aikainen joukkohauta. Haudasta löytyneet vainajien jäänteet siirrettiin vuonna 1971 Malmin hautausmaalle.

Historia
--------

Sisällissodan päättymispäivänä 15. toukokuuta 1918 Tapanilassa sattui ampumavälikohtaus, jonka yhteydessä suojeluskuntalainen Karl Lindström sai surmansa. Ampujaa tai tarkkaa tapahtumankulkua ei ole saatu selville. Myös tätä seuranneiden kostotoimenpiteiden kulku on epäselvä, mutta ilmeisesti Malmin suojeluskunnan jäsenet ottivat yön ja seuraavan aamun aikana kiinni suuren joukon punakaartilaisia, jotka vietiin Malmin poliisikamarille kuulusteltavaksi. Ainakin osa kiinniotoista tapahtui summittaisesti pidättämällä Tapanilan asemalta aamujunalla töihin lähdössä olleita miehiä. Seuraavana yönä 17. toukokuuta 1918 osa kiinniotetuista marssitettiin Puustellinmetsään, jossa heidät ammuttiin ja haudattiin joukkohautaan. Teloitettujen henkilöllisyyttä ei tunneta varmuudella.

Toisen maailmansodan jälkeen paikalliset työväenjärjestöt järjestivät vuosittain muistokulkueen Tapanilan torilta hautapaikalle. Perinne loppui viimeistään 1971 kun ruumiit siirrettiin Malmin hautausmaalle. Tällöin haudasta löytyi "seitsemän kokonaista luurankoa ja lisäksi erillisiä luita".

Joukkohaudan sijaintipaikalle pystytettiin muistomerkki lokakuussa 2012. Muistomerkkiin kiinnitetty tapahtumista kertova teräslaatta varastettiin 2014, mutta löytyi myöhemmin.

Katso myös
----------

* Pohjois-Haagan veljeshauta
* Luettelo punaisten muistomerkeistä Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2  Teloitetuille muistokivi Helsingin Puustellinmetsään *Kansan uutiset*.  22.10.2012. Viitattu 9.8.2015.
2. ↑  Punaisten joukkohauta Puustellinmetsässä *helsinki.fi*. Viitattu 9.8.2015.
3. ↑  Puustellinmetsän teloitettujen muistokivi *helsinki.fi*. Viitattu 9.8.2015.
4. ↑  Raimo Parikka, Helsingin pitäjän punakaarti 1918, s.19 *mv.helsinki.fi*.  Arkistoitu 26.8.2018. Viitattu 23.8.2015.
5. ↑  Pirjo Pihlajamaa: Teloitettujen muistolaatta on varastettu.  *Koillis-Helsingin lähitieto*, 2014, nro 40, s. 6. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 9.8.2015.
6. ↑  Pikku-Oliver löysi "Röllimetsästä" traagisen muiston *Ilta-Sanomat*.  31.5.2015.  Arkistoitu 26.7.2015. Viitattu 9.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Puustellinmetsän joukkohauta** Wikimedia Commonsissa

* Työväen arkisto Werstas, Punaisten muistomerkit (Arkistoitu – Internet Archive)
* Punaisten hautojen kunnostusryhmä Puustellin metsässä, valokuva vuodelta 1918 (www.arjenhistoria.fi)
* Muistojuhla Puustellin metsässä, valokuva vuodelta 1926 (www.arjenhistoria.fi)
* Muistojuhla Puustellin metsässä, valokuva vuodelta 1958 (www.arjenhistoria.fi)
**Sytostaattien haittavaikutuksille** ovat altteimpia tiuhaan jakautuvat solut, kuten limakalvojen, luuytimen, karvatuppien ja sikiön solut. Pahoinvointi on myös yleinen sivuvaikutus. Eri sytostaateilla on lisäksi omia erityisiä elimiä, joille ne aiheuttavat vauriota. Useat solunsalpaajista ovat lisäksi sikiövaurioita aiheuttavia (teratogeenisia).

Verisolumuutokset
-----------------

Johtuvat solunsalpaajahoitojen aiheuttamista muutoksista luuytimen nopeasti jakautuvissa, verisoluja muodostavissa kantasoluissa.

### Neutropenia

*Pääartikkeli: Neutropenia*
Alentuneen valkosolumäärään liittyy suurentunut infektiovaara. Voidaan vähentää antamalla valkosolukasvutekijää (G-CSF tai GM-CSF). Hoito on tehokkain kun se aloitetaan ennalta ehkäisevästi, 24–48 tunnin sisällä ensimmäisen solunsalpaaja-annoksen annosta, kun valkosoluarvot ovat vielä normaalit.

### Trombosytopenia

*Pääartikkeli: Trombosytopenia*
Yleensä odotetaan spontaania korjautumista, joskus hoidetaan verihiutalesiirroilla.

### Anemia

*Pääartikkeli: Anemia*
Korjataan punasolusiirroilla, joskus pitkittyneeseen anemiaan erytropoietiinia (punasolukasvutekijää).

Hiustenlähtö
------------

Liittyy useimpiin solunsalpaajahoitoihin, hiukset lähtevät 3–5 viikon kuluttua solunsalpaajahoidon aloittamista ja kasvavat yleensä takaisin hoitojen loputtua, joskus jo niiden aikana. Hiuspohjan voimakas jäähdyttäminen kylmäpäähineen avulla solunsalpaajan annon aikana ja jonkin aikaa annon jälkeen vähentää hiusten lähtöä.

Pahoinvointi
------------

Eri sytostaatit ja yhdistelmät aiheuttavat pahoinvointia hyvin vaihtelevasti. 
Akuutisti hoitona ensisijaisesti metoklopramidi (20 mg). Voimakkaampaan pahoinvointiin serotoniinireseptorin (5-HT-3) salpaaja (ondansetroni 8 mg, tropisetroni 5 mg tai granisetroni 3 mg). Tehoa voidaan parantaa deksametasonilla (10 mg i.v.). 
Pitkittyneessä pahoinvoinnissa metoklopramidi (3 × 10–30 mg), tarvittaessa yhdessä kortikoidin kanssa. Jos tästä ei ole apua, kannattaa serotoniinireseptorisalpaajia käyttää.
Ennakoivaan pahoinvointiin (liittyy hoidon pelkoon, pelkkä ajatus tai sairaalaympäristö voi laukaista) voidaan käyttää bentsodiatsepiineja (loratsepaami 1–5 mg p.o.).

Elinvauriot
-----------

Antrasykliinit – sydänlihasvaurioita, viivästyneitä

Metotreksaatti, bleomysiinin mitomysiini, busulfaanin – keuhkojen kaasujen vaihdoin heikentyminen, vaikea erottaa syövän aiheuttamista muutoksista

Sisplatiini, metotreksaatti (suuret annokset) – munuaisvauriot

Vinkristiini, sisplatiini ja taksaanit – perifeerinen neuropatia → parestesia, lihaskivut ja –heikkous

Syklofosfamidi, ifosfamidi (suurina annoksina) – rakkoärsytystä l. kystiittiä

Useat solunsalpaajat – välitön kudostuho infuusion mennessä kudokseen.

Useat solunsalpaajat – limakalvovaurioita, maksan toimintahäiriöitä, elektrolyyttihäiriöitä, toiminnallisia sydänoireita ja allergisia reaktioita

Lähteet
-------

1. ↑  Syöpäpotilaan hiustenlähtö vähenee tutkitusti tällä keinolla *mtvuutiset.fi*.  1.3.2017. Viitattu 4.8.2023.
**Daichi Kamada** (jap. 鎌田 大地, *Kamada Daichi*; s. 5. elokuuta 1996 Ehime) on japanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa roomalaisseura Laziota.

Kamada siirtyi Japanista saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin kesällä 2017. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla belgialaisseura Sint-Truidenissa. Ensimmäisellä kaudellaan Frankfurtissa Kamada pelasi Bundesliigassa vain kolme ottelua, mutta Belgiassa hän pelasi 34 liigaottelua ja teki niissä 15 maalia, ja Saksaan paluunsa jälkeen hän on kausittain pelannut 28, 32 ja 32 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä vastaavasti kaksi, viisi ja neljä maalia. Kahdella Eurooppa-liigan kaudella, joista jälkimmäinen kausi 2021–2022 päättyi Frankfurtin mestaruuteen, Kamada on 23 ottelussa tehnyt 11 maalia. Kauden 2022–2023 alussa hän on 11 bundesliigaottelussa tehnyt jo seitsemän maalia ja kuudessa Mestarien liigan ottelussa kolme maalia. Elokuussa 2023 Kamada teki kaksivuotisen sopimuksen vuoden jatko-optiolla Lazion kanssa.

Kamada debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 2019. Hän on pelannut lokakuun 2022 loppuun mennessä 21 maaottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia: lokakuussa 2019 MM-karsintaottelussa Mongoliaa, maaliskuussa 2021 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa ja MM-karsintaottelussa Mongoliaa, toukokuussa 2021 MM-karsintaottelussa Myanmaria, kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Paraguayta sekä syyskuussa 2022 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.

### Saavutukset

Päivitetty 6. elokuuta 2023.

#### Eintracht Frankfurt

* Eurooppa-liigan voittaja: 2021-2022
* Saksan cupin voittaja: 2017-2018

### Muuta

Daichi Kamadalla on pikkuveli nimeltä Hiromu Kamada (s. 2001) joka pelaa jalkapalloa Japanin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Daichi Kamada Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Japan midfielder Kamada moves to Lazio on free transfer *Reuters*.  4.8.2023. Viitattu 6.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  National Football Teams
4. ↑  Daichi Kamada - Titles & achievements *www.transfermarkt.com*. Viitattu 6.8.2023. (englanniksi)
5. ↑  Transfermarkt, Hiromu Kamadan syntymävuosi *transfermarkt.com*.

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Kawashima |
2 Yamane |
3 Taniguchi |
4 Itakura |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Dōan |
9 Mitoma |
10 Minamino |
11 Kubo |
12 Gonda |
13 Morita |
14 J. Itō |
15 Kamada |
16 Tomiyasu |
17 Tanaka |
18 Asano |
19 Sakai |
20 Machino |
21 Ueda |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
24 Sōma |
25 Maeda |
26 H. Itō |
Valmentaja Moriyasu



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**The Magnet** on brittiläinen Ealing Studios -yhtiön koko perheen komediaelokuva vuodelta 1950. Se kertoo nuoresta Johnny-pojasta, joka saa vilpin kautta käsiinsä magneetin, tulee sen avulla alueen sankariksi mutta tuntee asiasta syyllisyyttä. Elokuva oli tuolloin 11-vuotiaan James Foxin ensimmäinen pääosa (nimellä William Fox).

Juoni
-----

Johnny toipuu tulirokosta ja on poissa koulusta tartuntavaaran takia. Hän narraa rannalla tapaamaansa pikkupoikaa vaihtamaan tämän omistaman ison magneetin "näkymättömään kelloonsa". Pojan hoitaja alkaa syyttää Johnnya varkaaksi, mikä saa Johnnyn karkaamaan kotoa ja yrittämään hankkiutua eroon magneetista. Muuan isompi poika lainaa magneettia huijatakseen flipperipeliä. Johnny tapaa eksentrisen miehen, joka kerää varoja paikalliselle sairaalalle hengityskoneen hankkimiseksi. Johnny lahjoittaa rahan sijasta magneettinsa, minkä jälkeen mies alkaa kertoa Johnnystä esimerkkinä ihmisestä, joka antaa vähästään.

Palatessaan kouluun Johnny näkee taas naapurin pojan hoitajan ja kuulee tämän sanovan jonkun kuolleen murheeseen. Lastenhoitaja puhuu lemmikkieläimestä, mutta Johnny luulee tämän tarkoittavan magneetin omistanutta pikkupoikaa ja uskoo aiheuttaneensa kuoleman. Johnny pakenee pakettiauton tavaratilassa Liverpooliin, jossa pelastaa erään pojan kuolemalta satamassa. Johnny menee tapaamaan poikaa sairaalaan, jossa tämä on kytkettynä juuri siihen hengityskoneeseen jota varten rahaa kerättiin. Johnny näkee magneettinsa kiinnitettynä koneeseen lahjoitusten symbolina. Johnny tapaa uudelleen myös rahaa keränneen miehen, joka sanoo etsineensä sankaripoikaansa kaikkialta. Johnny palkitaan hengenpelastuspalkinnolla, jonka hän lahjoittaa magneetin alkuperäiselle omistajalle.

Tuotanto
--------

Mustavalkoisen *The Magnetin* ulkokohtaukset kuvattiin Liverpoolin lähellä ja sisäkuvia Ealing-studioilla Lontoossa.

Vastaanotto
-----------

Elokuvaa pidetään tunnetumpiin Ealing-komedioihin verrattuna "mietona" ja hieman turhan moralisoivana.

Rooleissa
---------

* Stephen Murray – Dr Brent
* Kay Walsh – Mrs Brent
* William Fox – Johnny Brent
* Meredith Edwards – Harper
* Gladys Henson – lastenhoitaja

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Magnet, The (1950), www.screenonline.org.uk. Viitattu 11.2.2014.
2. ↑  Halliwell, Leslie: *Halliwell's Film and Video Guide*, Harper Collins 1997, s. 466. ISBN 0-00-638779-9.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Magnet (film)
Sergei Vasilenko
**Sergei Nikiforovitš Vasilenko** (ven. Серге́й Никифорович Василенко; 30. maaliskuuta 1872 – 11. maaliskuuta 1956) oli venäläinen, sittemmin neuvostoliittolainen säveltäjä ja kapellimestari.

Vasilenko sai sävellyksen perusopetusta Aleksandr Gretšaninovilta. Hän opiskeli oikeustiedettä Moskovassa ja sitten musiikkia Moskovan konservatoriossa Sergei Tanejevin sekä Mihail Ippolitov-Ivanovin johdolla. Vasilenko sai tukijakseen myös Vasili Safonovin. Hän sävelsi suurimuotoisia teoksia 1890-luvulta lähtien ja omaksui lokakuun vallankumousta edeltäneeseen tuotantoonsa vaikutteita impressionistisesta musiikista. Vasilenko oli kiinnostunut laajalti eri kansojen kulttuuriperinteistä ja ammensi niistä vaikutteita tuotantoonsa. Vasilenko opetti vuodesta 1906 Moskovan konservatoriossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Dmitri Kabalevski, Aram Hatšaturjan, Anatoli Aleksandrov, Aleksandr Aleksandrov, Nikolai Golovanov, Vladimir Netšajev, Dmitri Rogal-Levitski ja Nikolai Tšemberdži.

Vasilenko sävelsi muun muassa lauluja, musiikkia näytelmiin, elokuvamusiikkia, viisi sinfoniaa ja kuusi oopperaa. Sinfonioista ensimmäinen on vuodelta 1906. Vasilenko teki myös kansanlaulusovituksia ja sävelsi venäläisille kansansoittimille. Hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi balalaikkakonsertto, jonka hän sävelsi Nikolai Osipovia varten. Vasilenko piti luentoja radiossa ja julkaisi kirjoja muun muassa soitinnuksesta. Hän sai Venäjän SFNT:n ja Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Сергей Никифорович Василенко Belcanto.ru, viitattu 7.1.2024 (venäjäksi)
2. 1 2  Сергей Василенко (II) Kino-teatr.ru, viitattu 7.1.2024 (venäjäksi)
**Édouard Fritch** (s. 4. tammikuuta 1952) on ranskalainen insinööri ja poliitikko, joka on toiminut Ranskan Polynesian presidenttinä vuodesta 2014 alkaen.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

Fritch syntyi Papeetessa vuonna 1952. Hän opiskeli insinööriksi Pariisissa 1970-luvulla.

Poliittinen ura
---------------

Ranskan Polynesian parlamenttiin Frich valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1986 ja hän uusi paikkansa aina vuoteen 2007, jolloin hänet valittiin parlamentin puhemieheksi ja uudestaan vuonna 2013.

Vuosina 1986–2004 Fritch toimi myös useammassa ministerinvirassa vastuualueenaan mm. energia, asuminen ja sisäasiat.

Vuonna 2016 Fritch oli mukana perustamassa uutta puoluetta nimeltä Tapura Huiraatira, jonka puheenjohtajana hän on toiminut alusta alkaen. Tätä ennen hän edusti Tahoera'a Huiraatira -puoluetta (nyk. Amuitahira'a o te Nuna'a Maohi), jonka puheenjohtaja, Gaston Flosse, toimi pitkään Fritchin mentorina ja Fritchin arveltiin jopa nousevan tämän tilalle puolueen uudeksi johtajaksi. Fritchin presidenttikausi päättyi, kun hänen puolueensa hävisi vuoden 2023 vaalit. Uudeksi presidentiksi nousi Moetai Brotherson, joka aloitti virassaan 12. toukokuuta.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Tahiti Nuin ritarikunta (Ranskan Polynesia, 2006)
* Kunnialegioona (Ranska)
* Ordre des Palmes Académiques (Ranska, 2000)
* Ordre National du Mérite (Ranska, 1996)

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2  Édouard Fritch *Pacific Islands Forum Secretariat*.  2022. Viitattu 19.12.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  Le président *Assemblée de la Polynésie française*.  2022. Viitattu 19.12.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Tapura Huiraatira (Political party, French Polynesia) *crwflags.com*.  2022. Viitattu 19.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Moetai Brotherson has been elected as the new President of French Polynesia *RNZ*.  13.5.2023. Viitattu 7.1.2024. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Sycomore

 |

 |
**Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Διονυσίου Αρεοπαγίτου, *Naós Agíou Dionysíou Areopagítou*) on ortodoksinen kirkko Kolonákin kaupunginosassa Ateenassa Kreikassa. Se on omistettu kaupungin suojeluspyhälle Dionysios Areopagitalle.

Arkkienkeli Gabriel kirkon seinämaalauksissa.
Pyhän Dionysios Areopagitan kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1923, ja se vihittiin käyttöön 24. toukokuuta 1931. Sen paikalla oli aikaisemmin pieni kirkko, joka rakennettiin vuosina 1880–1886 ja purettiin uuden kirkon tieltä pieneksi käyneenä jo vuonna 1900. Uuden kirkon suunnitteli Anastásios Orlándos, ja työn loppuun saattaneiksi arkkitehdeiksi mainitaan sekä Dimítrios Filippákis että Geórgios Nomikós.

Kirkko sijaitsee Skoufá-kadulla. Kirkkorakennuksen tyylissä yhdistyy uusbarokkia, uusklassista arkkitehtuuria ja bysanttilaisia vaikutteita. Kirkko on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen, ja siinä on suuri kupoli ja kaksi tornia. Kooltaan kirkko on yksi kaupungin suurimmista.

Kirkko toimi Ateenan väliaikaisena katedraalina Neitsyt Marian ilmestyksen katedraalin kunnostustöiden aikana 1999–2016. Kirkkoa ei tule sekoittaa Ateenan katoliseen Pyhän Dionysios Areopagitan katedraaliin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ι.Ν. Αγίου Διονυσίου Αρεοπαγίτου Ιερά Αρχιεπισκοπή Αθηνών. Viitattu 1.9.2022.
2. 1 2 3  Ο εν Αθήναις Ναός του Αγίου Διονυσίου Αρεοπαγίτου (Κολωνάκι) *Τα Αθηναϊκά*. Viitattu 1.9.2022.
3. 1 2 3  Ι.Ν. Αγίου Διονυσίου Αεροπαγίτου *Ενωμένη Ρωμηοσύνη*.  Arkistoitu 15.11.2022. Viitattu 1.9.2022.
4. 1 2  Οι πολύ μεγάλες εκκλησίες της Αθήνας *Αθηνοδρόμιο*. Viitattu 1.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Dionysios Areopagitan kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Pyhän Gerasimoksen luostari** (kreik. Μονή Αγίου Γερασίμου, *Moní Agíou Gerasímou*) on ortodoksinen luostari Kefalonián saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Gerasimokselle, joka on Kefalonián suojeluspyhä. Luostari sijaitsee Omalássa lähellä Valsamátan kylää.

Pyhän Gerasimoksen luostaria.
Pyhän Gerasimoksen luostari sijaitsee samalla paikalla, johon Gerasimos perusti "Uudeksi Jerusalemiksi" kutsumansa nunnaluostarin vuonna 1560 kunnostamalla varhaisemman Neitsyt Marialle omistetun luostarin. Hän kuoli vuonna 1597 ja hänet julistettiin pyhäksi vuonna 1622. Luostari on sittemmin rakennettu uudelleen. Pyhän Gerasimoksen luostari on saaren merkittävin uskonnollinen ja pyhiinvaelluskohde ja merkittävimpiä kulttuurinähtävyyksiä. Vuonna 2011 luostarissa oli 15 asukasta.

Luostarin kirkko on uusi ja koristeltu rikkaasti muun muassa seinämaalauksin. Luostarin alapuolella on luola, jossa Pyhä Gerasimos asui, ja pihalla tämän istuttama vanha plataanipuu. Luostarissa on myös tämän hauta ja pyhäinjäännöksiä varten tehty rakennus, jossa jäännökset ovat lasiarkussa. Luostari juhlii vuosittain 16. elokuuta sekä 20. lokakuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 20.2.2017. (kreikaksi)
2. 1 2 3  Agios Gerasimos Monastery *Greeka.com*. Viitattu 20.2.2017.
3. ↑  Saint Gerasimos Monastery *Ionian Islands*. Viitattu 20.2.2017.
4. ↑  The Monastery of Saint Gerasimos Omala in Kefalonia *Kefalonia Visit*.  Arkistoitu 13.8.2016. Viitattu 20.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Gerasimoksen luostari** Wikimedia Commonsissa
Nikola Mandić.
**Nikola Mandić** (15. tammikuuta 1869 Dolac, lähellä Travnikia, Osmanien valtakunta – 7. kesäkuuta 1945 Zagreb, Jugoslavia) oli kroaattipoliitikko, joka toimi toisen maailmansodan aikana Itsenäisen Kroatian valtion pääministerinä vuosina 1943–1945.

Mandić syntyi Bosniassa. Hän hankki oikeustieteellisen koulutuksen Wienin yliopistossa ja toimi asianajajana Sarajevossa. Hän kuului aluksi kroaattinationalisti Ante Starčevićin perustamaan oikeuspuolueeseen. Mandić osallistui vuonna 1908 Bosnian kroaattien talonpoikaispuolueen perustamiseen. Hänet valittiin vuonna 1910 puolueen edustajaksi Bosnian maapäiville ja maapäivien puhemieheksi. Hän oli edustajana Jugoslavian perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa, mutta ei hyväksynyt Jugoslavian vuoden 1921 perustuslakia ja vetäytyi politiikasta.

Mandić ei koskaan kuulunut äärinationalistiseen Ustaša-puolueeseen eikä osallistunut Kroatian valtion perustamiseen vuonna 1941. Ustaša-hallinnon johtaja Ante Pavelić nimitti kuitenkin iäkkään Mandićin pääministeriksi 2. syyskuuta 1943, mitä osa Ustašan johdosta vastusti. Lokakuussa 1944 Mandić yritti laajentaa hallituspohjaa kutsumalla myös Kroatian talonpoikaispuolueen edustajia ministereiksi. Koko valtion romahdettua sodan lopussa hän pakeni Zagrebista 6. toukokuuta 1945, mutta jäi pian brittien vangiksi. Hänet luovutettiin takaisin Jugoslaviaan, jossa kommunistihallinto tuomitsi hänet kuolemaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wojciech Roszkowski & Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 1997. Routledge 2016. Google Books (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
Talin siirtolapuutarha ilmasta.
Talin siirtolapuutarha

**Talin siirtolapuutarha** sijaitsee Helsingissä Pitäjänmäellä. Siirtolapuutarha perustettiin vuonna 1936 ja palstoja siellä on 241. Vuonna 1993 Museovirasto luetteloi Talin siirtolapuutarhan valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kaupungin yleiskaavassa 2002 alue on merkitty kulttuurihistoriallisesti, rakennustaiteellisesti ja maisemakulttuurin kannalta merkittäväksi virkistysalueeksi. Helsingin kaupunki vuokrasi siirtolapuutarhan vuonna 1997 Talin siirtolapuutarhayhdistys ry:lle kolmeksikymmeneksi vuodeksi.

Siirtolapuutarhan pääportti Pitäjänmäentien puolella on avoinna kaikille kesäkautena. Palstat ovat kuitenkin jäsenten yksityisaluetta ja kaikki palstalla olevat kasvit, marjapensaat sekä hedelmäpuut viljelijöiden henkilökohtaista omaisuutta.

Aluetta hallinnoi Tali Siirtolapuutarhayhdistys ry. Yhdistys vuokraa palstat jäsenilleen ja vuokraaja voi siirtää vuokrasopimuksen edelleen. Vuokrasopimuksen voi tehdä vain Helsingissä vakituisesti asuva henkilö. Palstoista maksetaan vuosittain maanvuokra Helsingin kaupungille sekä jäsenmaksu ja erilaisia hoito- ja kulutusmaksuja yhdistykselle. 

Yhdistys järjestää vuosittain yleisölle avoimia tapahtumia, joista juhannusjuhla lavatansseineen ja kokkoineen on perinteisin. Satotilanteen mukaan yhdistys järjestää myös marja- ja omenamarkkinat, jossa myydään siirtolapuutarhassa luonnonmukaisesti kasvatettua satoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Historia. Talin siirtolapuutarha. Viitattu 1.2.2018.[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Talin siirtolapuutarhayhdistyksen kotisivut
**Arve Johnsen** (18. helmikuuta 1934 Borre – 6. joulukuuta 2023) oli Norjan valtiollisen öljy-yhtiö Statoilin (nyk. Equinor) ensimmäinen pääjohtaja vuosina 1972–1988. Hän valmistui ekonomistiksi Norjan kauppakorkeakoulusta 1957 ja juristiksi Oslon yliopistosta 1960. Vuonna 1965 hän liittyi työväenpuolueeseen ja 1971 hänestä tuli elinkeinoministeriön valtiosihteeri. Kyseisessä virassa hän oli vaikuttamassa Statoilin perustamiseen ja tuli valituksi sen johtajaksi seuraavana vuonna. Hän johti yhtiötä yli viisitoista vuotta, kunnes joutui eroamaan 1988, kun Mongstadin öljyjalostamon laajennustyöt olivat aiheuttaneet mittavan alijäämän valtionbudjettiin. Tämän jälkeen Johsen työskenteli konsulettina muun muassa YK:ssa ja oli mukana useiden yritysten hallituksissa. Johnsenille myönnettiin vuonna 2023 Pyhän Olavin ritarikunnan komentajan arvonimi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hoemsnes, Ole N. & Smith-Solbakken, Marie: Arve Johnsen *Store norske leksikon*.  8.12.2023. Viitattu 9.12.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arve Johnsen** Wikimedia Commonsissa
Ruskeasuon siirtolapuutarha 2014.
**Ruskeasuon siirtolapuutarha** (ruots. *Brunakärr koloniträdgård*) on 115 palstasta koostuva siirtolapuutarha Helsingin Ruskeasuolla.

Ebba Tallgren perusti tämän Suomen vanhimman samassa paikassa pysyneen siirtolapuutarhan vuonna 1918, jotta kaupunkilaiset voisivat rentoutua ja kasvattaa itselleen terveellistä ruokaa. Nykyisin viljelyn painopiste on kukissa ja muissa koristekasveissa.

Ruskeasuon siirtolapuutarha talviunilla maaliskuussa 2019.
Kuten muissakin siirtolapuutarhoissa, siirtolapuutarhayhdistys vuokraa maa-alueen kaupungilta ja jakaa mökkipaikat jäsenilleen. Ruskeasuon siirtolapuutarhayhdistyksen erityispiirre on, että yhdistyksen virallinen kieli on ruotsi. Myös kaikkien yhdistyksen jäsenten tulee sääntöjen mukaan puhua ruotsia.

Siirtolapuutarha on Helsingin vanhin ja Suomen siirtolapuutarhoista vanhin alkuperäisellä paikallaan toimiva siirtolapuutarha.

Maatiainen – Det lantliga kulturarvet ry on nimennyt Ruskeasuon siirtolapuutarhan vuoden 2018 kulttuuriympäristöksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Koloniträdgård i Brunakärr *Yle*.  2003/2012. Viitattu 3.8.2017. (ruotsiksi)
2. ↑  Kielimuuri Ruskeasuolla - suomenkielisille ei myydä mökkejä *Iltalehti*.  22.8.2008. Viitattu 16.8.2022.
3. 1 2  Maatiainen ry on valinnut Helsingissä sijaitsevan Ruskeasuon siirtolapuutarhan Vuoden 2018 kulttuuriympäristöksi (PDF) Maatiainen – Det lantliga kulturarvet ry. Viitattu 16.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Brunakärr Koloniträdgårdsförening (ruotsiksi)
**Paavo Juhani Marttila** (10. toukokuuta 1916 Konginkangas – 4. marraskuuta 1986 Kokkola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Marttilan vanhemmat olivat kaupanhoitaja Paavo Albert Marttila ja Vappu Augusta Berggrén ja puoliso vuodesta 1940 Kerttu Marjatta Ypyä. Marttila kävi keskikoulun Kannuksen yhteiskoulussa 1932 ja sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1935. Hän oli Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan mainoshoitaja 1935–1944, Sotainvalidien Keski-Pohjanmaan piirin piirisihteeri 1944–1946, Pukumies Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1946–1977 ja hallituksen puheenjohtaja 1977–1986 sekä Pohjan Puku Oy:n toimitusjohtaja 1946–1950. Marttilalla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri. Vapaamuurarina tunnettu Marttila oli myös lahjoittaja. Hän tuki taloudellisesti merkittävällä tavalla muun muassa sotainvalideja. Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahastoon perustettiin Kerttu ja Juhani Marttilan nimikkorahasto. Kauppaneuvoksen arvonimen Marttila sai 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hemminki, Tiina: Kauppaneuvos Juhani Marttila (1916–1986). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 26.11.2022.
2. 1 2  Juhani Marttila *Biografiasampo*. Viitattu 26.11.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Biografiasampo

 |

 |
**Isaias Afewerki** (tigrinjaksi ኢሳይያስ ኣፈወርቅ, s. 2. helmikuuta 1946 Asmara) on Eritrean ensimmäinen presidentti. Hänestä tuli presidentti maan itsenäistyessä 1993, mutta hän oli ollut *de facto* -johtaja jo ennen valintaa. 

Seuraavia vuodeksi 1997 suunniteltuja presidentinvaaleja ei koskaan käyty. Afewerkiä onkin pidetty yksipuoluejärjestelmäisessä maassa käytännössä diktaattorina. Hänen hallintonsa on vaientanut arvostelua maassa kieltämällä yksityiset sanomalehdet.

Afewerki liittyi Eritrean Liberation Front (ELF) -itsenäisyysliikkeeseen vuonna 1966 saaden samana vuonna sotilaskoulutuksen Kiinassa. Hänestä tuli Eritrean People's Liberation Front (EPLF) -järjestön pääsihteeri 1987.

Vuonna 2013 armeija yritti kapinoida Afewerkia vastaan mutta kapina tukahdutettiin. Varsinkin sen jälkeen Afewerkin valtaa on pönkittänyt palkkasotureista koostuva Tigray People’s Democratic Movement (TPDM).

Etiopian entinen pääministeri
Meles Zenawi oli Afewerkin serkku.

Lähteet
-------

1. ↑  Eritrean resistance steps up pressure on President Isaias Afewerki The Guardian. Viitattu 19.4.2015.
2. ↑  Brothers divided by war The Guardian. Viitattu July 9, 2018.
3. ↑  Letter from Africa: Emptying Eritrea BBC. Viitattu July 9, 2018.

Aiheesta muualla
----------------

* BBC:n artikkeli Afewerkistä (10. elokuuta 2005)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Yoonie Han
**Yoonjung "Yoonie" Han** (hangul: 한윤정; hanja: 韓侖廷; uudistettu latinisaatio: *Han Yun-jeong*; s. 12. tammikuuta 1985) on eteläkorealainen pianisti.

Han teki ensimmäisen solistisen esiintymisensä Soulin filharmonikkojen kanssa Soulin taidekeskuksessa 13-vuotiaana. Hänet palkittiin kansallisessa musiikkikilpailussa Etelä-Koreassa vuonna 2001. Etelä-Korean kulttuuriministeriö valitsi hänet "lupaavimmaksi nuoreksi esiintyjäksi". Han sai kandidaatin arvon Curtis Institute of Musicista, musiikin maisterin arvon Juilliard Schoolista ja tohtorin arvon Stony Brook Universitysta. Hän on kiertänyt lukuisten eurooppalaisten, pohjoisamerikkalaisten ja aasialaisten orkesterien solistina. Hän on myös pitänyt resitaaleja muun muassa Berliinin filharmoniassa, Concertgebouwissa, Lincoln Center for the Performing Artsissa ja Carnegie Hallissa.

Han voitti Gaon-musiikkipalkinnon vuonna 2009. Lisäksi hän on voittanut ensimmäiset palkinnot muun muassa Washingtonin kansainvälisessä pianokilpailussa, World Piano Competitionissa ja Kansainvälisessä Tzína Bacháouer -pianokilpailussa. Han eteni finaaliin vuoden 2007 Maj Lind -pianokilpailussa. Hänen ensimmäisenä albuminaan ilmestyi *Romantic Piano* (Concert Artists Guild) vuonna 2013. Myöhemmin hän on levyttänyt Steinway Recordsille ja Universal Music Groupille. Han on Steinway-artisti.

Han perusti Gloriosa-nimisen pianotrion, joka julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 2019. Hän on perustanut myös Istanbulin kansainvälisen pianofestivaalin ja toiminut sen taiteellisena johtajana. Han on opettanut Bilkent-yliopistossa, Hongkongin baptistisessa yliopistossa ja New York University Shanghaissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yoonie Han AllMusic, viitattu 21.12.2023 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Festive Korea 2021 x Collegium Musicum Hong Kong Hong Kong Baptist University 12.11.2021, viitattu 21.12.2023 (englanniksi)
3. ↑  2007 Maj Lind -pianokilpailu, viitattu 21.12.2023
4. ↑  About Yoonie Han, viitattu 21.12.2023 (englanniksi)
5. ↑  Yoonie Han, Yoonie Han: On Enriching Students’ Musical Experience Interlude 19.9.2022, viitattu 21.12.2023 (englanniksi)
6. ↑  Yoonie Han NYU Shanghai, viitattu 21.12.2023 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)