recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Garry Trudeau vuonna 1999.
**Garretson Beekman** (**Garry**) **Trudeau** (s. 21. heinäkuuta 1948 New York) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä. Hänet tunnetaan parhaiten satiirisesta ja poliittisesti kantaa ottavasta strippisarjakuvastaan *Doonesbury*, jota hän on piirtänyt vuodesta 1968.

Trudeau syntyi varakkaaseen perheeseen ja opiskeli taideaineita Yalen yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1970. Hän piirsi opiskelijalehti *Yale Daily Newsissä* ilmestynyttä *Bull Tales* -nimistä sarjakuvaa, josta tuli *Doonesburyn* varhainen muoto. Trudeaun esikuvia olivat sarjakuvapiirtäjät Jules Feiffer ja Walt Kelly, jotka tunnettiin myös poliittisesta kannanotostaan liberaalien näkemysten puolesta. *Bull Tales* saavutti opiskelijapiireissä kulttimaineen, joten vuonna 1970 Universal Press Syndicate otti sen levitykseensä ja se alkoi ilmestyä valtakunnallisesti nimellä *Doonesbury*. Sarjasta tuli suosittu ja kriitikkojen kehuma. Trudeau sai vuonna 1975 Pulitzer-palkinnon pilapiirtäjien sarjassa, ensimmäisenä sarjakuvapiirtäjänä. Trudeau piti 1980-luvun alussa kaksi vuotta kestäneen tauon eli niin sanotun sapattivapaan *Doonesburyn* piirtämisestä, minä aikana hän työsti muun muassa sarjaansa pohjautunutta Broadway-musikaalia. Palattuaan piirtämään *Doonesburya* vuonna 1984 hän muutti tyyliään, siirsi sarjansa hahmot opiskelijamaailmasta työ- ja perhe-elämään, ja antoi heidän tästä alkaen vanheta luonnollisesti ajan kuluessa.

Trudeau käsikirjoitti vuonna 1977 *Doonesburyyn* perustuneen lyhytanimaation *A Doonesbury Special*, joka voitti Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston palkinnon ja sai Oscar-ehdokkuuden parhaan lyhytanimaation sarjassa. Hän on käsikirjoittanut myös Robert Altmanin ohjaamat poliittiset dokumenttiparodiat *Tanner ’88* (minisarja, 1988) ja *Tanner on Tanner* (elokuva, 2004). Vuosina 2013–2014 Trudeau on käsikirjoittanut Amazon.com-internetsivulla julkaistavaa *Alpha House* -nimistä poliittiseen satiiriin keskittyvää televisiosarjaa, ja on keskeyttänyt sen vuoksi *Doonesburyn* piirtämisen kahdesti. *Doonesbury* on tällä hetkellä edelleen tauolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Garry Trudeau (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.12.2014.
2. ↑  Doonesbury (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alppilan yläasteen koulu** oli Helsingin Alppilassa sijaitseva noin 270 oppilaan peruskoulun yläaste.

Koulu perustettiin vuonna 1959. Yläaste syntyi 1970-luvulla, kun Alppilan yhteislyseo jaettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä yläasteeksi ja Alppilan lukioksi. Koulun rehtorina toimi Maria Uutaniemi.

Huhtikuussa 2014 Helsingin kaupunginvaltuusto päätti koulun lakkauttamisesta. Yläasteen oppilaat siirtyvät Pasilan peruskouluun syksyllä 2016.

Koulu nousi julkisuuteen, kun erityisluokan opettaja Antti Korhonen poisti ruokalasta voimakeinoin siellä häiriköineen oppilaan. Korhonen erotettiin tapauksen johdosta, mutta irtisanominen muutettiin myöhemmin kirjalliseksi varoitukseksi.

Lähteet
-------

WikiuutisetWikiuutiset
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: 
***Opettaja Antti Korhosen erottaminen*** 

1. ↑  Alppilan yläasteen koulu: Koulun esittely  27.3.2014. Helsingin kaupunki.  Arkistoitu 12.5.2013. Viitattu 23.4.2014.
2. ↑  Alppilan yläasteen koulu: Yhteystiedot ja palaute Helsingin kaupunki.  Arkistoitu 4.8.2014. Viitattu 23.4.2014.
3. ↑  Alppilan yläaste lopetetaan *HS.fi*.  23.4.2014. Viitattu 23.4.2014.
4. ↑  Syy potkuille: Alppilan opettaja menetti malttinsa *HS*.  16.4.2013. Viitattu 21.4.2013.
5. ↑  Alppilan erityisopettajan potkut muutettiin kirjalliseksi varoitukseksi  7.5.2013. YLE. Viitattu 30.5.2013.
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1972** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grenoblessa 1972.

Suomen joukkue koostui kuudesta miesurheilijasta ja yhdestä naisurheilijasta. Nämä olivat ensimmäiset sisäratojen EM-kisat, joihin osallistui suomalainen naisurheilija. Suomen joukkue saavutti yhden pronssimitalin.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Pronssia** | Antti Kalliomäki | seiväshyppy |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **50 metriä** | Raimo Vilen | loppukilpailussa viides (5,93) |
| Erik Gustafsson | välierässään kuudes (6,05) |
| **korkeushyppy** | Asko Pesonen | kuudes (217) |
| **seiväshyppy** | Antti Kalliomäki | kolmas (530) |
| **pituushyppy** | Reijo Toivonen | ilman tulosta |
| **kuulantyöntö** | Seppo Simola | seitsemäs (18,97) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **50 metriä** | Tuula Rautanen | alkuerässään viides (6,55) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 428. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
Geir Zahl vuonna 2005.
**Geir Zahl** (s. 19. toukokuuta 1975) on norjalainen muusikko. Hänet tunnetaan kitaristin roolistaan norjalaisessa rockbändi Kaizers Orchestrassa. Yhtyeen perustivat Geir Zahl ja hänen ystävänsä sekä yhtyeen keulahahmo Janove Ottesen. Zahl on säveltänyt ja laulanut useita yhtyeen kappaleita sekä livenä että levyllä.

Zahl syntyi Brynessä, Norjassa. Hän ystävystyi Ottesenin kanssa jo nuorena ja yhdessä he esiintyivät useissa yhtyeissä. Zahl ja Ottesen kirjoittivat kappaleita itsekseen, nauhoittivat ne toisen kuultavaksi ja sitten työstivät niitä yhdessä. Julkaistuaan kaksi kasettia Blod, snått & juling-yhtyeenä kaverusten inspiraatio haihtui ja heidän kolmas julkaisunsa hylättiin keskeneräisenä. Ottesen lähti armeijaan.

Hänen palattuaan hän ja Zahl muodostivat uuden yhtyeen, gnomin. He julkaisivat vain yhden albumin nimeltään Mys. Sitä myytiin todella heikosti, mutta kun heidän uusi yhtyeensä, Kaizers Orchestra, perustettiin, Geir ja Janove alkoivat tehdä taas musiikkia.

Vuonna 2007 Geir Zahl julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa taiteilijanimellä Zahl. Albumi on nimeltään *Nice for a Change*. Albumilla ja livenä hän esiintyi Christer Knutsenin, Pål Hauskenin ja Bård Halsnen kanssa.

Vuonna 2008 Zahl kirjoitti kappaleita *Mannen som elsket Yngve* -nimistä norjalaista elokuvaa varten John Erik Kaadan kanssa.

Vuonna 2009 hän ohjasi ja kuvasi lyhytelokuvan "Die Polizei" -kappaleen tuotantoprosessista. Kappale oli ensimmäinen single Kaizers Orchestran albumilta Våre demoner.

Vuonna 2010 Zahl kertoi uudesta sooloprojektista nimeltä Uncle Deadly. Albumi *Monkey Do* julkaistiin 2. helmikuuta 2010.

Filmografia
-----------

* *Kaizers Orchestra - Die Polizei* (2009)
* *Kaizers Orchestra - Våre Demoner Week* (2009)
* *Violeta Violeta - The Making of Vol. I* (2011)
* *Veien til Spektrum* (Matkalla Spektrumille) (2011)

Diskografia
-----------

### Zahl

* *Nice for a Change* (2007)

### Uncle Deadly

* *Monkey Do* (2010)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
WikisanakirjaWikisanakirjaWikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: **sahanpuru**.
Sahanpurua
**Sahanpuru** on mekaanisen metsäteollisuuden eräs sivutuote. Varsinainen sahanpuru syntyy sahauksen sivutuotteena, **kutterinpuru** höyläyksen sivutuotteena. Suurin osa sahanpurusta päätyy energiakäyttöön. Muutoin sahanpurua käytetään lämpöeristeenä rakentamisessa ja kuivikkeena eläintaloudessa. On myös tutkittu hemiselluloosan uuttamista sahanpurusta ennen energiakäyttöä ja sahanpurun käyttöä vedenpuhdistusmateriaalina jätevedenpuhdistuksessa.

Lypsykarjataloudessa sahanpurun kuivikekäytön ongelmana on kasvualustana toimiminen utaretulehdusta aiheuttaville Klebsiella-suvun bakteereille.

Katso myös
----------

* Pykriitti

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sahanpuru – arvokas sivuvirta Biotalous ry. Viitattu 28.2.2022.
2. 1 2  Sahanpuru ja Kutterinpuru Tamminiemen saha ja höylä. Viitattu 28.2.2022.
3. ↑  Kautonen, Mirva: *Hiehoajan olosuhteiden merkitys ensikon varhaiseen utaretulehdukseen*, s. 20. Opinnäytetyö. Maaseutuelinkeinojen koulutusohjelma, Luonnonvara- ja ympäristöala. Jyväskylä: Jyväsktlän ammattikoorkeakoulu, 2012. Verkkojulkaisu (pdf) (viitattu 28.2.2022).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sahanpuru** Wikimedia Commonsissa
**Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1977** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa San Sebastianissa 1977.

Suomen seitsemästä miehestä ja kahdesta naisesta koostuva joukkue saavutti kolme mitalia. Mitalisteista Arto Bryggare oli ensimmäistä kertaa palkintokorokkeella, kun taas Pekka Päivärinnalle EM-hallimitali oli jo kolmas ja Antti Kalliomäelle peräti viides. Tuleva EM-hallimenestyjä Reijo Ståhlberg oli ensimmäisissä sisäratojen EM-kisoissaan neljäs.

Mitalistit
----------

| Mitali | Nimi | Laji |
| --- | --- | --- |
| **Hopeaa** | Pekka Päivärinta | 3 000 metrin juoksu |
| **Hopeaa** | Antti Kalliomäki | seiväshyppy |
| **Pronssia** | Arto Bryggare | 60 metrin aitajuoksu |

Joukkue
-------

### Miehet

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metriä** | Arto Bryggare | alkuerässään viides (6,90) |
| **800 metriä** | Markku Taskinen | alkuerässään kuudes (2.31,6) |
| **3 000 metriä** | Pekka Päivärinta | loppukilpailussa toinen (7.59,3) |
| **60 metrin aidat** | Arto Bryggare | loppukilpailussa kolmas (7,79) |
| **seiväshyppy** | Antti Kalliomäki | toinen (530) |
| Tapani Haapakoski | kahdeksas (580) |
| **kuulantyöntö** | Reijo Ståhlberg | neljäs (19,83) |
| Markku Tuokko | kymmenes (18,53) |

### Naiset

| Laji | Nimi | Sijoitus ja tulos |
| --- | --- | --- |
| **60 metrin aidat** | Ulla Lempiäinen | alkuerässään viides (8,60) |
| **korkeushyppy** | Susann Sundkvist | kymmenes (180) |

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo (toim.): *Suomi voittoon – kansa liikkumaan. Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 429. Yleisurheilun tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa
1967 • 
1969 • 
1970 • 
1971 • 
1972 • 
1973 • 
1974 • 
1975 • 
1976 • 
1977 • 
1978 • 
1979 • 
1980 • 
1981 • 
1982 • 
1983 • 
1984 • 
1985 • 
1986 • 
1987 • 
1988 • 
1989 • 
1990 • 
1992 • 
1994 • 
1996 • 
1998 • 
2000 • 
2002 • 
2005 • 
2007 • 
2009 • 
2011 • 
2013 • 
2015 • 
2017 •
2019
**Geir Hallgrímsson** (16. joulukuuta 1925 – 1. syyskuuta 1990) oli islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 1974–1978 ja kansanedustajana Alþingissa vuosina 1970–1983. Lisäksi hän toimi ulkoministerinä sekä Reykjavíkin pormestarina.

Geir syntyi Reykjavíkissä. Hänen isänsä Hallgrímur Benediktsson oli kansanedustajana vuosina 1945–1949. Geir valmistui lakimieheksi Islannin yliopistosta vuonna 1948 ja suoritti jatko-opintoja oikeustieteessä ja taloustieteessä Harvardin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Asianajaja hänestä tuli 1951, ja vuonna 1957 hän sai oikeuden toimia asianajajana korkeimmassa oikeudessa. Vuosina 1951–1959 hän työskenteli asianajajana. Vuonna 1954 hänet valittiin Reykjavíkin kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1959 Reykjavíkin pormestariksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1972 asti.

Vuonna 1970 Geir valittiin Alþingiin. Hän toimi itsenäisyyspuolueen varapuheenjohtajana vuosina 1971–1973 ja puheenjohtajana vuosina 1973–1983. Vuonna 1974 hänet nimitettiin pääministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 1978 asti. Jäätyään pois Alþingista vuonna 1983 hän toimi vuosina 1983–1986 ulkoministerinä. Vuodesta 1986 kuolemaansa asti hän toimi Islannin keskuspankin johtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Hallgrímur Benediktsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022. (islanniksi)
2. 1 2  Geir Hallgrímsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022. (islanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Enrique Fernández Viola** (10. kesäkuuta 1912 Montevideo, Uruguay – 6. lokakuuta 1985) oli uruguaylainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Fernández on Radomir Antićin ohella ainoa valmentaja, joka on valmentanut sekä Barcelonaa että Real Madridia, ja ainoa valmentaja, joka on voittanut Espanjan liigamestaruuden molempien kanssa.

Peliura
-------

Fernández edusti suurimman osan peliurastaan uruguaylaista Nacionalia. Hän kuului myös Etelä-Amerikan-mestaruuden vuonna 1935 voittaneeseen Uruguayn maajoukkueeseen. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi Espanjaan Barcelonan joukkueeseen, jossa hän voitti kahdesti Katalonian-mestaruuden ja ylsi Espanjan cupin loppuotteluun.

Barcelonan-vuosinaan Fernández pelasi myös muutamia otteluita epävirallisessa Katalonian maajoukkueessa. Espanjan sisällissodan alkaessa Fernández oli vierailemassa kotimaassaan, jonne seura kehotti häntä jäämään. Peliura päättyi lopulta vakavaan polvivammaan.

Valmennusura
------------

Päätettyään peliuransa Fernández ryhtyi valmentajaksi, ja vuonna 1946 hän luotsasi Nacionalin Uruguayn liigamestariksi. Seuraavana vuonna hän palasi Barcelonaan ja johti joukkueen kahteen peräkkäiseen liigamestaruuteen vuosina 1948 ja 1949. Kesällä 1949 joukkue voitti myös Espanjan, Italian, Portugalin ja Ranskan mestarijoukkueiden välillä ensimmäistä kertaa pelatun Copa Latinan. Kaudella 1949–1950 sijoitus Espanjan liigassa oli vasta viides ja aiemmasta menestyksestä huolimatta Fernández sai lähteä kauden loputtua. Hänen alaisuudessaan Barcelonassa pelasivat muun muassa vuoden 1950 MM-kilpailuihin osaa ottaneet Basora, César, Gonzalvo II, Gonzalvo III ja Ramallets. Fernándezin korvasi Ferdinand Daučík.

Vuosina 1950–1952 Fernández valmensi jälleen Nacionalia, ja tuloksena oli Uruguayn liigamestaruus vuonna 1950. Kaudeksi 1953–1954 hänet nimitettiin Real Madridin valmentajaksi, ja hän sai johdettavakseen joukkueen, johon kuuluivat muun muassa Di Stéfano, Gento, Muñoz ja Molowny sekä myöhemmin liittynyt Rial. Fernándezin johdolla Real Madrid voitti ensimmäisen liigamestaruutensa sitten vuoden 1933. Hän valmensi joukkuetta vielä 14 ottelun ajan kauden 1954–1955 alussa kunnes José Villalonga korvasi hänet.

Kaudella 1959–1960 Fernández valmensi kolmatta espanjalaisjoukkuetta Real Betisiä kymmenen ottelun ajan. Hän valmensi myös Uruguayn maajoukkuetta ainakin kahdessa Boliviaa vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. ↑  Fallecio Enrique Fernandez.  *El Mundo Deportivo*, 7.10.1985, s. 17. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 11.12.2011.  (espanjaksi)
2. ↑  Southamerican Championship 1935 RSSSF. Viitattu 26.3.2008.
3. ↑  Jugadores LFP. Viitattu 26.3.2008.
4. 1 2  Managers FC Barcelona. Viitattu 26.3.2008.
5. 1 2  Uruguay - Winning Coaches Professional Era RSSSF. Viitattu 26.3.2008.
6. 1 2  Entrenadores LFP. Viitattu 26.3.2008.
7. ↑  Uruguay – World Cup Qualifiers RSSSF. Viitattu 26.3.2008.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Josep Samitier** | **FC Barcelonan päävalmentaja**1947–1950 | Seuraaja:**Ramón Llorens** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Juan Antonio Ipiña** | **Real Madridin päävalmentaja**1953–1954 | Seuraaja:**José Villalonga** |
*Tämä artikkeli käsittelee Jimmy Webbin kappaletta. Kappale on mukana The Highwaymen-yhtyeen albumilla* Highwayman*, josta on eri artikkeli.*

| "Highwayman"Jimmy Webb |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *El Mirage* |
|  Julkaistu | toukokuussa 1977 |
|  Tekijä(t) | Jimmy Webb |
|  Tuottaja(t) | George Martin |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 03.51 |
|  Levy-yhtiö | Atlantic |

**Highwayman** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Jimmy Webbin säveltämä ja sanoittama kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran Webbin albumilla *El Mirage* vuonna 1977.

Suomeksi kappale on levytetty nimellä "Mä elän vieläkin". Kappale julkaistiin vuonna 2000 Pate Mustajärven sooloalbumilla *Ukkometso*, ja Mustajärven itsensä lisäksi siinä laulavat Harri Marstio, Jorma Kääriäinen ja Topi Sorsakoski.

Sävellys
--------

Webbin mukaan kappale syntyi Lontoossa, kun hän oli viimeistelemässä *El Mirage* -albumiaan tuottaja George Martinin kanssa. Hän oli ollut illalla ystävänsä Harry Nilssonin kanssa juomassa alkoholia, ja Nilssonin lähdettyä Webb oli nähnyt hyvin todentuntuisen unen, jossa hän oli ollut maantierosvo. Webb kuvaili untaan seuraavasti:

> »Minulla oli pari vanhaa pistoolia vyölläni, ja minä ratsastin, täyttä nahkaa, pitkin maanteitä hien valuessa ruumiistani. Olin kauhuissani, sillä minua jahtasi poliisi, joka oli lähellä ampua minut. Se oli äärimmäisen todellista. Nousin istumaan sängyssäni hikoillen pyjamani läpi. Ajattelematta harhailin sängystäni pianolle, ja aloin soittaa "Highwaymania". Muutamassa tunnissa minulla oli ensimmäinen säkeistö.» 
> 
> 

Webbin mukaan uni oli kuin kokemus edellisestä elämästä. Webb kuitenkin tunsi, ettei maantierosvo kuollutkaan, vaan syntyi uudelleen ensin merimiehenä, sitten padonrakentajana. Lopulta laulun sanat siirtyvät kauas ihmiskunnan tulevaisuuteen, jossa entinen maantierosvo kuljettaa avaruusalusta.

The Highwaymenin versio
-----------------------

| "Highwayman"The Highwaymen |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Highwayman* |
|  Julkaistu | 6. toukokuuta 1984 |
|  Tekijä(t) | Jimmy Webb |
|  Tuottaja(t) | Chips Moman |
|  Tyylilaji | country |
|  Kesto | 03.06 |
|  Levy-yhtiö | Columbia |

Johnny Cashin, Waylon Jenningsin, Willie Nelsonin ja Kris Kristoffersonin muodostama country-yhtye The Highwaymen soitti kappaleen esikoisalbumillaan *Highwayman*, joka julkaistiin vuonna 1985. The Highwaymenin versio oli kaupallinen menestys, joka nousi country-listojen kärkeen ja auttoi myös Jimmy Webbin uran uuteen nousuun.

Kappaleen kirjoittajana Jimmy Webb palkittiin The Highwaymenin versiosta vuonna 1985 parhaan country-kappaleen Grammy-palkinnolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  The Highwayman by Jimmy Webb *Songfacts*. Viitattu 12.12.2020.
2. 1 2  Hutchinson, Lydia: Jimmy Webb’s Story Behind "The Highwayman" *Performing Songwriter*.  15.8.2012. Viitattu 12.12.2020. (englanniksi)
**Arkadi Dmytrovytš Fylypenko** (ukr. Аркадій Дмитрович Филипенко, ven. Аркадий Дмитриевич Филиппенко, *Arkadi Dmitrijevitš Filippenko*; 8. tammikuuta 1912 Puštša-Vodytsja – 24. elokuuta 1983) oli ukrainalainen säveltäjä.

Fylypenko oppi kouluaikanaan soittamaan useita soittimia. Vuonna 1926 hän aloitti jokikuljetuksen kurssin suorittamisen. Valmistuttuaan hän aloitti työskentelyn laivanrakennustehtaassa, mutta vapaa-ajallaan hän esiintyi harrastelijateatteriesityksissä ja ohjasi niitä. Fylypenko saavutti paikallisen musiikkikoulun johtaja, säveltäjä Ilja Vilenskin huomion ja pääsi tämän kouluun. Siellä hän oppi soittamaan pianoa ja suoritti musiikin teorian sekä sävellyksen opintoja. Samanaikaisesti hän jatkoi tehtaalla työskentelyä. Fylypenko edistyi nopeasti, ja Vilenski lähetti tämän Mykola Lysenkon musiikki-instituuttiin, josta Fylypenko lopulta sai luvan täysiaikaiseen opiskeluun. Fylypenkon pääasialliset opettajat olivat Lev Revutskyi, Viktor Kosenko ja Borys Ljatošynskyi.

Fylypenko valmistui musiikki-instituutista vuonna 1939. Hän joutui tämän jälkeen puna-armeijan palvelukseen, mutta onnistui pysymään toisen maailmansodan ajan sotilasorkesterissa. Sodan päätyttyä Fylypenko loi uraa säveltäjänä Kiovassa. Hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon toisesta jousikvartetostaan vuonna 1948. Fylypenko oli yksi Ukrainan säveltäjäliiton organisoijista. 1950-luvun puolessavälissä hän toimi sen toimeenpanevana sihteerinä ja varapuheenjohtajana.

Fylypenkon tuotantoon kuuluu jousikvartettoja, muita kamarimusiikkiteoksia, sinfonioita, ooppera ja sadoittain lauluja. Kenties suurimman maineensa Neuvostoliitossa Fylypenko kuitenkin saavutti elokuvamusiikilla. Hän sävelsi musiikin muun muassa elokuvaan *Korolevstvo krivyh zerkal* (1963).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkady Filippenko String Quartet No.3 Edition Silvertrust
2. 1 2  Аркадий Филиппенко Kino-teatr.ru (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Harry Viktor Österberg** (9. elokuuta 1922 Helsinki – 31. joulukuuta 2011 Turku) oli suomalainen merenkulkuneuvos ja Oy Silja Line Ab:n toimitusjohtaja vuosina 1976–1985.

Harry Österberg 
Österberg suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1950, ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuonna 1952. Hän toimi Suomen Laivanvarustajain Yhdistyksen sihteerinä ja lakimiehenä vuosina 1950-1964 sekä 1956-1964 ensin Merenkulun Työnahtajaliiton sihteerinä ja sitten viimeiset neljä vuotta apulaisjohtajana. Vuonna 1965 Österberg valittiin Höyrylaiva Oy Boren hallintojohtajaksi ja jo seuraavana vuonna yhtiön varatoimitusjohtajaksi. Varatoimitusjohtajana hän osallistui Oy Siljavarustamon hallituksen toimintaan ja vastasi monin tavoin Silja Linen huollosta.

Silja Linen toimitusjohtajaksi Österberg tuli vuonna 1976. Varustamo oli huonossa talouskunnossa, mutta Österbergin tervehdyttämistoimet käänsivät yhtiön tuloksen voitolliseksi jo vuonna 1976. Österbergin suunnitelmissa oli tervehdyttämisen lisäksi myös uusi investointiohjelma. Se käynnistyikin 1980-luvun alussa jolloin Helsingin linjalle valmistuivat vuonna 1981 uuden aikakauden laivat M/S Finlandia ja M/S Silvia Regina sekä Turku-Tukholma-linjalle M/S Svea (1985) ja M/S Wellamo (1986). Lisäksi Gts Finnjet siirtyi vuonna 1987 Silja Linen liikennöitäväksi. Österbergin toimitusjohtajakauden päättyessä 1985 Silja Line oli nostanut bruttoliikevaihtonsa ennätykselliseen 833 miljoonaan markkaan ja kannattavuus oli hyvä.

Östergillä oli myös lukuisia luottamustoimia, joista useimmat liittyivät merenkulkuun. Hän toimi muun muassa puheenjohtajana Oy Silja Line Ab:n hallituksessa, Suomen Varustamoyhdistyksessä ja Marina Palace Oy:ssä sekä hallituksen jäsenenä Merenkulun Työnantajaliitossa ja Suomen Merivakuutusyhdistyksessä. Hän oli myös varustamojen edustajana Vakuutusoikeudessa sekä Islannin konsuli Turussa 1966-1991. Österberg osallistui myös aktiivisesti yhteiskunnalliseen keskusteluun Suomen merenkulun tulevaisuudesta. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1983.

Perhe
-----

Österbergin vanhemmat olivat rautatievirkailija John Viktor Österberg ja Martha Vilhelmina o.s. Rosenqvist. Hän tapasi opiskeluvuosinaan näyttelijä Anne-Marie Hellmanin, jonka kanssa avioitui vuonna 1947. Hänen tytär on kääntäjä Janina Orlov

Lähteet
-------

1. ↑  Döda.  *Hufvudstadsbladet*, 17.1.2012. Pressreader. Viitattu 10.12.2017.  (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Sakari Auvinen: Merenkulkuneuvos Harry Österberg (1922–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Julkaistu 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Kafo Faboli** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Péguéna sijaitsee 65 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 14 200 ja keskuskylässä 2 000 asukasta (vuonna 2009).

Kafo Fabolin kunta rajoittuu idässä Koutialan piirin M’Pessoban, etelässä Karagouana Mallén ja Miénan, lännessä Ségoun alueen Blan piirin Falon ja pohjoisessa Beguenén kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Niistä suurin on 3 900 asukkaan Togoba. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja bambaroita. Lisäksi on fulbeja.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.3.2018.
3. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.3.2018.
4. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Kafo Faboli 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 9.3.2018.
**Kaelakee hääl** (suom. *Kaulakorun ääni*) on Maarja-Liis Ilusin ja Ivo Linnan esittämä kappale, jolla he edustivat Viroa Eurovision laulukilpailussa 1996. Kappale sai 94 pistettä ja sijoittui viidenneksi.

Ilusin sijasta kappaleen naisosuus oli tehty Evelin Samuelin laulettavaksi, mutta hän joutui hylkäämään tarjouksen, koska hänellä oli samaan aikaan kiertue Japanissa. Säveltäjä Priit Pajusaar pyysi hänen tilalleen Ilusia, joka suostui lyhyellä varoitusajalla.

Käännökset
----------

Kappaleesta tehtiin kaksi englanninkielistä versiota: Ilusin ja Linnan esittämä "Away from home" sekä Maarja ja Morgan Johanssonin esittämä "Just a dream away". Maarja Johansson nauhoitti kappaleen myös osittain kreikaksi Yiorgos Dukasin kanssa nimellä "Just a dream away – Πάλι εσένα θα ονειρευτώ".

Kappaleen suomenkielisen version nimi on "Kaulakoru", ja sanoituksen on tehnyt Turkka Mali.

"Kaelakee hääl" on käännetty lisäksi muun muassa ruotsiksi ja espanjaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaelakee hääl The Diggiloo Thrush. Viitattu 30.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Eurovision Song Contest 1994 *Eurovision.tv*. EBU. Viitattu 30.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  Ernits, Rutt: Kaari Sillamaa meenutab "Eurolaulu" konkurssi: ühe finaalürituse puhul olin mina teinud viis teksti  28.5.2015. err.ee. Viitattu 30.6.2015. (viroksi)
4. ↑  Away from home The Diggiloo Thrush. Viitattu 3.7.2015. (englanniksi)
5. ↑  Just a dream away The Diggiloo Thrush. Viitattu 3.7.2015. (englanniksi)
6. ↑  Just a dream away - ‏Pali esena tha onirefto The Diggiloo Thrush. Viitattu 3.7.2015. (englanniksi)
7. ↑  Kaulakoru *fono.fi*. Äänitetietokanta. Viitattu 3.7.2015.
Tuaregimies litham päässään
**Litham** eli **tagelmust** on tuaregien käyttämä päähine. Se on noin kolmen metrin pituinen ja puolisen metriä leveä indigonsininen kangas. Se kiedotaan pään ympäri kuin turbaani, mutta loppupää kiedotaan peittämään kasvojen alaosa niin, että vain silmät ja nenän yläosa jäävät näkymiin.

Lithamia pitävät vain aikuiset tuaregimiehet. He eivät riisu sitä julkisesti koskaan; jopa ruoka ja juomakin työnnetään suuhun lithamin reunan alitse. Jos päähine pitää sitoa uudelleen, se tehdään teltan pimeimmässä nurkassa niin, ettei kukaan näe kasvoja. 

Lithamin käyttöoikeus on aikuisuuteen astumisen merkki nuorelle tuaregipojalle.

Käytännön merkitys on se, että lithamin kasvo-osa estää hiekan pääsyn suuhun ja hengityselimiin. Uskomus on, että se suojaa myös pahoilta hengiltä.

Katso myös
----------

* Shemagh

Lähteet
-------

* Fuchs, Peter: *Hunnutettujen miesten maassa*. Suomentanut Matti Kilpeläinen. Porvoo: WSOY, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Litham** Wikimedia Commonsissa
**Lisämaa** eli **lisäalue** on kiinteistön maa-alan suurentamiseksi hankittu tai hankittava maanpinnan määräosa. Aiemmin se oli pienen maatilan omistajalle luovutettu maa-alue, jolla tilasta pyrittiin tekemään entistä elinkelpoisempi. Lisämaita hankittiin asutuslainsäädännön ja vuoden 1958 maankäyttölain nojalla viljelys-, asuntoviljelys- kalastus- ja asuntotiloille ja erityisestä syystä myös kiinteistön pinta-alan kasvattamiseen. Lisämaata voitiin luovuttaa enintään niin paljon, että tilasta tuli lain mukainen viljelytila. Samalla tavoin voitiin hankkia maata tietä tai soran tai muun tarveaineen ottoa varten. Lisäalue voi olla myös vesialue tai osuus yhteiseen vesialueeseen. Lisäalueen hankkimiseksi oli tehtävä hakemus kunnan asutuslautakunnalle.[1][2]

Lisämetsämaa tarkoitti lisämaana luovutettua metsää tai vuoden 1886 metsälain tarkoittamaa metsää, joka luovutettiin valtio metsistä naapuritiloille manttaalin korotusta ja metsäveroa vastaan.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana lisämaa.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana lisäalue.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja,* hakusana lisämetsämaa.
Udelnajan rautatieasema.
**Udelnaja** (ven. Уде́льная) on historiallinen kaupunginosa Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Viipurin piirissä Suomeen johtavan rautatien varrella (Udelnajan asema). Pohjoisessa Udelnaja rajoittuu Ozerkiin ja Suvalaan, lännessä Kolomäkeen, idässä Sosnovkaan ja Lesnoihin.

Paikkakunta on saanut nimensä apanaasimaiden virastosta (ven. *Departament udelov*), jolle se kuului 1700-luvun lopulta lähtien. 1800-luvun alussa siellä toimi mallimeijeri ja myöhemmin maatalousopisto. Rautatien rakentamisen jälkeen seudulle syntyi huvila-asutusta. Vuonna 1922 Udelnaja liitettiin Pietarin kaupunkiin. 1940-luvun lopulla sinne alettiin rakentaa asuinalueita. Udelnajan metroasema avattiin vuonna 1982.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 3.12.2015.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 628. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Udelnaja Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
**Lisärangaistus** on rangaistusmuoto, jota ei voida tuomita yksinään, vaan varsinaisen rangaistuksen eli päärangaistuksen ohella.

Lisärangaistukset Suomessa
--------------------------

Suomessa rikosoikeudessa käytettyjä lisärangaistuksia olivat aiemmin kansalaisluottamuksen menettäminen, todistajaksi kelpaamattomuus, kelpaamattomuus maan palvelukseen ja asianajajalle langetettava kelpaamattomuus ajamaan jonkun toisen henkilön asiaa oikeudessa tai viranomaisessa. Rikokseen syyllistynyt virkamies voitiin viraltapanon ohella tuomita maan palvelukseen kelpaamattomaksi määräajaksi, vähintään yhdeksi ja enintään 15 vuodeksi. Tänä aikana kyseistä henkilöä ei voinut nimittää tai valita mihinkään sellaiseen virkaan, toimeen tai tehtävään, jonka haltijaa oli rikoslain 2. luvun 14. pykälän mukaan pidettävä virkamiehenä. 

Lisärangaistukset poistettiin 1969. Elinkautiseen vankeuteen tuomituille lisärangaistuksena määrätty valoisa yksinäishuone kumottiin rangaistusmuotona 1975.

### Sotilasarvon menettäminen

Vuonna 1944 rikoslakiin lisättiin edelleen voimassa oleva määräys (rikoslain 2. luvun 14a §), jonka mukaan henkilö, joka tuomitaan valtio- tai maanpetoksesta vankeuteen tai muusta rikoksesta vähintään kahdeksi vuodeksi vankeuteen, on lisäksi tuomittava menettämään sotilasarvonsa. Alinta sotilasarvoa ei kuitenkaan voida tuomita menetettäväksi. 

Aiheesta väitelleen oikeustieteen lisensiaatti Jussi Koskisen mukaan sota-ajan poikkeusoloissa annettua määräystä sovellettiin alun perin vain vakinaisessa palveluksessa oleviin sotilashenkilöihin ja sen tarkoituksena on ollut estää rikoksesta tuomitun pääsy tärkeisiin sota-ajan tehtäviin. Koskinen on vaatinut kyseisen kohdan poistamista rikoslaista, koska sitä voidaan hänen mukaansa käyttää mielivaltaisesti. 

### Lisärangaistukset urheilussa

Myös urheilussa käytetään lisärangaistuksia. Esimerkiksi jääkiekko-ottelussa tapahtuneesta tappelusta seuraa erotuomarin antama ottelurangaistus, jonka lisäksi SM-liigan kurinpitopäällikkö voi määrätä yhden tai useamman ottelun pelikiellon lisärangaistuksena.

Katso myös
----------

* Ajokielto

Lähteet
-------

1. ↑  *Nykysuomen sanakirja*, WSOY 1951–1961
2. ↑   Otavan iso tietosanakirja, osa 5. Helsinki: Otava, 1963.
3. ↑  Laki 1/1969
4. ↑  Asetus rangaistusten täytäntöönpanosta, 39/1889, 3:6–9, kumottu lailla 612/1974
5. ↑   *Tutkija: Sotilasarvon menettäminen poistettava rikoslaista.* Ilta-Sanomat 27.6.2011.
Udmurtian vaakuna
**Udmurtian vaakuna** on yksi Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan valtiollista tunnuksista. Sen on suunnitellut Kutšyran Juri. Vaakuna on pyöreä kilpi, joka jakautuu kahteen osaan: yläosa on punainen ja alaosa musta. Kilven keskellä on valkoinen joutsen levitettyine siipineen. Joutsenen keskellä on punainen aurinkosymboli, kannuksenpyörä, jollainen on myös Udmurtian lipussa. Joutsenen siipien yläpuolella on samanlaiset aurinkosymbolit, mutta ne ovat pienemmät ja väriltään valkoiset. Kilpeä ympäröi neljä kapeaa raitaa, jotka ovat sisältä päin lueteltuna: valkoinen, punainen, valkoinen ja musta. 

Vaakunassa on kaiken kaikkiaan kolmea väriä, jotka ovat samat kuin Udmurtian lipussa. Väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Vaakunassa oleva valkoinen joutsen tai ihmislintu puolestaan kuvaa elpymistä, viisautta, urheutta ja täydellisyyttä. Se perustuu Udmurtian eri väestönryhmien, pääasiassa udmurtien, venäläisten ja tataarien, mytologioihin. Perinteisesti aurinkosymbolin katsotaan tuovan ihmisille hyvää onnea.

Katso myös
----------

* Udmurtin kieli

Lähteet
-------

1. ↑  Hannula, Milla: Suomalais-ugrilaisilla on etnofuturismi.  *Alkukoti*, 2000 (nro 1).  Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan sukukansavaliokunta.

Aiheesta muualla
----------------

* Tietoa Udmurtian tasavallan virallisista tunnuksista(englanniksi)
**Kaabu** (myös *Gabu, Kabu*) oli mandinkavaltakunta Länsi-Afrikassa 1200-luvun puolivälistä vuoteen 1867 saakka. Sen pääkaupunki oli Kansala nykyisen Gabún kaupungin lähellä Guinea-Bissaussa.

Kaabun perustajana pidetään Malin hallitsijan Sundiata Keitan sotapäällikköä Tiramakhan Traoréa. Toisten tietojen mukaan valtakunnan perusti sen ensimmäinen hallitsija eli *mansa* Sama Coli, joka oli Traorén poika tai pojanpoika. Kaabu koostui aluksi nykyisen Guinea-Bissaun koillisosassa sekä Gambia- ja Casamancejokien keskijuoksulla sijainneista kolmesta maakunnasta, jotka olivat Pachana, Jimara ja Sama. Maakuntien päälliköillä eli *farimeilla* oli merkittävä asema. Malin vasallina Kaabu välitti suolaa, kultaa ja orjia.

Malin heikennyttyä Kaabusta tuli voimakas valtakunta. Sen vaikutusvalta ulottui Gambiajoelta nykyisen Guinea-Bissaun itäosaan ja Guinean luoteisosaan. 1600- ja 1700-luvuilla Kaabu kävi jatkuvia sotia ja Amerikkaan suuntautunutta orjakauppaa. 1700-luvun lopulta lähtien se joutui Futa Djallonin fulbejen hyökkäysten kohteeksi. Guinea-Bissaun alueelle syntyi pieniä fulbevaltioita, ja vuonna 1867 Kaabun viimeinen *mansa* Waali antautui Alfa Molon armeijalle Kansalassa. Kaabun alue liitettiin Futa Djallonin alaiseen uuteen Fuladun valtioon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mendy, Peter Karibe & Lobban, Richard A. Jr.: *Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau: Fourth Edition*, s. 243–244. Landam, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-5310-2.
2. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume II*, s. 79. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5270-0.
3. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume III*, s. 92–93. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5271-9.
**Lithakiá** (kreik. Λιθακιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Zákynthoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Lithakiá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Λιθακιάς, *Dimotikí Koinótita Lithakiás*). Kylän väkiluku on 1 307 (vuonna 2011).

Lithakián kylä sijaitsee Zákynthoksen eteläisissä sisäosissa linnuntietä noin 10 kilometriä lounaaseen Zákynthoksen kaupungista ja noin 2,5 kilometriä sisämaahan saaren etelärannikon Laganáksenlahdesta. Kylän tärkeimmät kirkot ovat Neitsyt Maria (*Panagía*) *Faneroménin* kirkko 1300-luvulta ja Pyhän Johannes Teologin (*Ágios Ioánnis Theológos*) kirkko 1500-luvulta.

Aiemmin kylä kuului Laganáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Zákynthoksen kunnan Laganáksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Δημοτικές Ενότητες Ζακύνθου Δήμος Ζακύνθου. Viitattu 1.9.2020.
**KaMu-kuorot** on kolmesta kuorosta koostuva kaarinalainen kuororyhmittymä. Kuoroa johtaa musiikkikasvattaja-laulupedagogiopiskelija Iida Aarnio.

KaMu-kuorojen logo 2015.
KaMu-kuoro oli alun perin luokkakuoro. Sen pohjana on kaarinalaisen Valkeavuoren koulun lukuvuoden 2013–2014 musiikkiluokka 6b:n oppilaista muodostuva kuoro. Laulajia kuorossa oli 27 eli luokan kaikki oppilaat, poikia 9 ja tyttöjä 18. Vuonna 2014 kuoron luonne yläkouluun siirtymisen myötä muuttui koulun ulkopuoliseksi harrastustoiminnaksi ja mukaan otettiin muitakin laulajia. Samassa yhteydessä kuorolle perustettiin kannatusyhdistys, jota pyörittävät kuoron vanhemmat. 

KaMu-kuorot pyrkii tarjoamaan mahdollisimman monipuolisia harrastusmahdollisuuksia, ja tästä syystä kuoroilla on tarjolla aina niin tavoitteellista kuin rennompaa kuoroharrastustoimintaa. Kaudella 2022-2023 KaMu-kuorot tarjoaa tavoitteellista diskanttikuorotoimintaa, harjoituskuorotoimintaa sekä vanhempikuorotoimintaa.

KaMua johti vuoteen 2021 saakka Pekka Nebelung, joka toimi myös alkuperäisen musiikkiluokan luokanopettajana. Pekka Nebelung tähtäsi 3. luokalta asti luokan kanssa laadukkaaseen musiikkikasvatukseen ja keskittyi erityisesti kuorolauluun.

Toistaiseksi parhaana osoituksena kuoron korkeasta tasosta on voitto 62. kerran järjestetyssä European Music Festival for young people -tapahtuman kuorolaulukilpailussa Belgian Neerpeltissä. Kaarinan kaupunki muisti voittajia myöhemmin Kaarina-mitalilla. Lisäksi meriittinä on Turussa järjestetyn 4. JSFest -musiikkitapahtuman kuorosarjan voitto

KaMu-kuoro voitti Pietarissa Venäjällä 21:n laulajan kokoonpanolla ja Pekka Nebelungin johdolla 17.-21. helmikuuta 2016 järjestettyyn Children and Youth Choral World Championships -kilpailun sarjassa 11-16-vuotiaat eli oli sarjansa maailmanmestari.

Suuri osa KaMun lauluista on kuoronjohtajan KaMulle tekemiä omia sovituksia. Ohjelmistossa on paljon suomalaisille tuttuja lauluja, mutta hieman myös ulkomaalaisia.

|  |  |
| --- | --- |
| KaMu nuorisodiskanttikuoro | Nuorisokuoro diskanttiäänille, tavoitteellinen ja mahdollisuuksien mukaan kilpaileva kokoonpano |
| KaMu harjoituskuoro | Nuorille ja aloitteleville laulajille |
| KaMu aikuiskuoro | Kaikille täysi-ikäisille tarkoitettu hyvän mielen kokoonpano |

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Kaarinan kaupunki: KaMu:lle voitto kansainvälisessä kuorokilpailussa
2. ↑  KaMu-kuorolle myönnettiin Kaarina-mitali
3. ↑  Kaarinalainen nuorten kuoro paras Turussa *ts.fi*.  Arkistoitu 7.2.2016. Viitattu 7.2.2016. fi-FI
4. ↑  Suomalaiselta kuorolta kova temppu: maailmanmestaruus! *www.iltalehti.fi*. Viitattu 9.3.2016. fi-FI

Aiheesta muualla
----------------

* Valkeavuoren koulujen musiikkiluokkien sivut
* Harjoitus voittoisaa Belgian kilpailumatkaa varten
* Kuoron esiintyminen Kaarina-mitalin julkistamisen yhteydessä
**Dhakan yliopisto** on Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa sijaitseva yliopisto, joka perustettiin vuonna 1921. Se on maansa vanhin ja suurin yliopisto, jonka vuoksi sillä on ollut huomattava rooli Bangladeshin kehitykselle. Dhakan yliopisto tuottaa arviolta 70 prosenttia Bangladeshin korkeakoulutetuista, jotka työskentelevät koulutuksen-, tieteen-, hallinnon- ja kaupan aloilla. Yliopiston yhteydessä oleva kirjasto, joka jakautuu kolmeen rakennukseen, on niin ikään Bangladeshin suurin kirjasto.

Vuonna 2011 Dhakan yliopisto palkittiin itsenäisyyspäivän palkinnolla tunnustuksena sen työstä itsenäisyyssodassa sekä ansioista Bangladeshin tieteelle ja tutkimukselle.

Tiedekunnat
-----------

Dhakan yliopiston kemian osasto
Dhakan yliopistossa on kolmetoista tiedekuntaa:

* Filosofinen tiedekunta
* Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta
* Oikeustieteellinen tiedekunta
* Kauppatieteellinen tiedekunta
* Valtiotieteellinen tiedekunta
* Biotieteellinen tiedekunta
* Farmasian tiedekunta
* Maa- ja ympäristötieteellinen tiedekunta
* Teknillinen tiedekunta
* Taiteiden tiedekunta
* Kasvatustieteellinen tiedekunta
* Lääketieteellinen tiedekunta
* Lääketieteen jatko-opiskelijoiden ja tutkimuksen tiedekunta

Vertailut
---------

Times Higher Education 2018 Global University Ranking -yliopistovertailu asetti Dhakan yliopiston sijalle +1001. QS Global World Ranking -vertailussa yliopisto on maailmanlaajuisesti sijalla 801–1000, aasialaisten yliopistojen kesken sijalla 127.

Aasian yliopistojen keskuudessa Times Higher Education arvioi Dhakan yliopiston olevan vuonna 2018 sijalla 301–350.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dhaka University at a glance *du.ac.bd*. Viitattu 29.10.2019.
2. 1 2  University of Dhaka *Banglapedia*. Viitattu 29.10.2019.
3. 1 2  Times Higher Education University Rankings *The Worl University Ranking*.  2018. Viitattu 29.10.2019.
4. ↑  QS Top Universities *topuniversities.com*. Viitattu 29.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dhakan yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Yliopiston verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
**M’Bouna** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Goundamin piirissä Malissa. Se sijaitsee kuivuneen Faguibinejärven etelärannalla 45 kilometriä Goundamista luoteeseen. Kunnassa on 5 500 asukasta (vuonna 2009).

M’Bounan kunta rajoittuu pohjoisessa Tin Aïchan, idässä Issabéryn, etelässä Gargandon ja lännessä Adarmalanen kuntiin. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin alueeseen.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja, fulbeja ja bambaroita.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Molemmat ovat kärsineet suuresti Faguibinejärven kuivumisesta. Kaupankäynnin ja käsityöammattien merkitys on vähäinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de M’Bouna 2006-2009 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 2.8.2012. (ranskaksi)
Matematiikassa luku *q* on **neliönjäännös** modulo *n*, jos on olemassa kokonaisluku *x*, jolle

{\displaystyle {x^{2}}\equiv {q}{\mbox{ (mod }}n{\mbox{)}}.}
muutoin lukua *q* sanotaan **neliönepäjäännökseksi**.

Toisin sanoen neliönjäännös modulo *n* on luku, jolla on neliöjuuri modulaarisessa aritmetiikassa. Neliönjäännöslause ja Gaussin lemma kertoo hieman lisää neliönjäännösten ja alkulukujen teoriasta. Neliönjäännöksiä käytetään Legendren symbolissa.

Neliönjäännökset ja -epäjäännökset jakaantuvat kahteen osaan. Toisin sanoen jokaiselle alkuluvulle *n* on olemassa

(*n* − 1)/2
neliönjäännöstä ja -epäjäännöstä. Se, kumpaan luokkaan tietty luku kuuluu, on varsin sattumanvaraista. 

Neliönjäännös modulo *n* on sellainen luku, jolla on neliöjuuri modulo n. Tätä käsitettä käytetään paljon klassisessa lukuteoriassa.

Neliöjuuren etsiminen modulaariaritmetiikassa, yllä olevan yhtälön ratkaiseminen annetuilla *q* ja *n*, on vaikea ongelma. Yleisesti yhdistetylle luvulle *n* ongelma tiedetään olevan ekvivalentti *n*:n tekijöihinjaon kanssa. Siten, jos toiseen ongelmaan pystytään kehittämään tehokas ratkaisumenetelmä, samalla pystytään toinenkin ongelma ratkaisemaan tehokkaasti. Toisaalta on NP-täydellinen ongelma selvittää se, onko ongelmalla ratkaisua *x<c* jollakin annetulla positiivisella kokonaisluvulla *c*.

Neliönjäännöksillä on keskeinen rooli seuraavissa käsitteissä:

* Legendren symboli
* Neliönjäännöslause
* Gaussin lemma
* Zolotarevin lemma
* Paleyn verkko
* neliönjäännösten jakauma
* neliöiden kongruenssi
* Goldwasser-Micali-salausjärjestelmä

Esimerkkejä
-----------

Luku 4 on neliönjäännös modulo 5, koska

{\displaystyle {3^{2}}\equiv {4}{\mbox{ (mod }}5{\mbox{)}}.}
Myös luku 1 on neliönjäännös modulo 5:

{\displaystyle {4^{2}}\equiv {1}{\mbox{ (mod }}5{\mbox{)}}.}
Sen sijaan luku 3 on epäneliönjäännös modulo 5, koska ei ole olemassa kokonaislukua *x*, joka toteuttaisi yhtälön

{\displaystyle {x^{2}}\equiv {3}{\mbox{ (mod }}5{\mbox{)}}.}

Lähteet
-------

* MathWorld: Quadratic Residue
David Berg.
**David Brandt Berg** (1919–1994) tunnetaan Kansainvälinen perhe -yhteisön (aiemmin *Jumalan lapset* ja *Rakkauden Perhe*) perustajana. Hän perusti lahkonsa Kalifornian Huntington Beachissä 1968 yhdessä vaimonsa ja neljän teini-ikäisen lapsensa kanssa.

Berg kuoli lokakuussa 1994 Portugalissa, mutta kuolinsyy ei ole yleisessä tiedossa. Kansainvälistä Perhettä johtavat nykyään Karen Zerby ja Steven Douglas Kelly.

Varhaiselämä
------------

David Berg syntyi vuonna 1919 Virginia ja Hjalmer Brandt Bergin kristittyyn perheeseen. Hänen äitinsä Virginia oli aikansa tunnetuimpia radiosaarnaajia. 

Ensimmäisen vaimonsa Jane Millerin kanssa Berg avioitui 1944 ja he saivat neljä lasta. Vuonna 1969 hän aloitti suhteen itseään yli puolet nuoremman Karen Zerbyn kanssa ja teki hänestä toisen vaimonsa.

Uskonnollinen yhteisö
---------------------

Yhteisössään Berg tunnettiin muun muassa nimillä Isä, Isä David, Moses David sekä Isä Mo. Elämänsä aikana hän kirjoitti lähes 3 000 kirjettä (*Mo's Letters*), jotka käsittelivät hänen näkemyksiään uskonasioista. Hänen opetuksensa, etenkin seksualisuuteen liittyvät, saivat paljon kritiikkiä ja Bergiä on hänen kuolemansa jälkeen syytetty insestistä sekä lukuisista lapsiin kohdistuneista raiskauksista.
Tunnetuin syytös Bergia ja hänen yhteisöään vastaan tuli entiseltä jäseneltä Ricky Rodriguezilta, joka vuonna 2005 puukotti kuoliaaksi yhden häntä lapsuudessaan seksuaalisesti hyväksikäyttäneen jäsenen, minkä jälkeen hän ampui itsensä. Ennen tekoaan hän kuvasi videon, jossa kertoi kokemistaan kauhuista. Myös toinen Bergin tyttäristä on avoimesti puhunut isänsä taipumuksista seksuaaliseen väkivaltaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Van Horn, Charisse: The Children of God: Mo Letters, David Berg and Flirty Fishing (part 3) *examiner.com*.  10.3.2011. Viitattu 14.2.2016. (englanniksi)
6. ↑
7. ↑   Noah Thomson: Children of God: Lost and Found *imdb.com*.  2007.  (englanniksi)
8. ↑  Schadler, Jay & Yiu, Karson: The Tragic Legacy of the Children of God *absnews.go.com*.  1.11.2007. Viitattu 14.2.2016. (englanniksi)
9. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |