recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Carl Eldh ateljeessa, noin 1935.
**Carl Johan Eldh** (10. toukokuuta 1873 Film, Uplanti – 26. tammikuuta 1954 Tukholma), oli ruotsalainen kuvanveistäjä. 

Eldhin isä oli seppä, ja 19-vuotiaana Carl aloitti opinnot Tekniska högskolanissa. Vuosina 1897–1904 hän oleskeli Pariisissa. Hän sai vaikutteita Auguste Rodinilta. Eldh teki aikansa poliitikoista ja taiteilijoista rinta- ja kokovartalokuvia veistoksellisten monumentaalitöiden ohella. 

Tultuaan kotiin Pariisista hän tapasi Elise Perssonin, ja vuonna 1907 heille syntyi tytär Brita. Vuonna 1921 vaimo ja lapsi muuttivat Kaliforniaan. Carl Eldhin kuoleman jälkeen Brita Eldh vaikutti tarmokkaasti Eldhin ateljeemuseon perustamiseen. Ateljeemuseo toimii 1918 valmistuneessa Eldhin entisessä ateljeessa, joka sijaitsee Tukholman keskustan pohjoislaidalla Bellevueparken-puistossa.

Eldh oli Christian Erikssonin ja Carl Millesin kanssa Ruotsin huomattavimpia kuvanveistäjiä 1900-luvun alkupuolella. Eldh työskenteli monien arkkitehtien, kuten Ivar Tengbomin, Erik Lallerstedtin ja Ragnar Östbergin kanssa.

Kuvia
-----

* "August Strindberg", Tegnérlunden, Tukholma"August Strindberg", Tegnérlunden, Tukholma
* "Sången", Stadshusparken, Tukholma"Sången", Stadshusparken, Tukholma
* "Strömkarlen", Strömkarlsbron, Trollhättan"Strömkarlen", Strömkarlsbron, Trollhättan
* "Den unge Strindberg i Skärgården""Den unge Strindberg i Skärgården"
* Veistos Filmstadenissa RåsundassaVeistos Filmstadenissa Råsundassa

Lähteet
-------

* Åsa Cavalli-Björkman, Petra Gröminger m.fl. *Carl Eldhs Ateljémuseum*, ISBN 91-631-7296-8
* Karl Asplund *Carl Eldh*, Stockholm 1943
* Konstnärsförbundets årshäfte 1904
* bukowskis.com: Carl Eldh (1873-1955)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Eldh**.
* Carl Eldhs Ateljémuseum
* Lisää Carl Eldhistä (SIC)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
	+ 2
* Musée d'Orsay
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Mieczysław Kolinski** (5. syyskuuta 1901 Varsova – 7. toukokuuta 1981 Toronto) oli puolalaissyntyinen etnomusikologi ja säveltäjä. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974.

Kolinski opiskeli Berliinissä ja sai siellä filosofian tohtorin arvon vuonna 1930. Hän teki 1930-luvulla transkriptiokokoelmia muun muassa togolaisesta ja alkuperäisamerikkalaisesta musiikista. Hän asui vuosina 1938–1951 Brysselissä ja vuosina 1951–1966 New Yorkissa, jossa hän toimi musiikkiterapeuttina, Hargail Music Pressin toimittajana ja Society for Ethnomusicologyn puheenjohtajana (1958–1959). Kolinski opetti etnomusikologiaa Toronton yliopistossa vuosina 1966–1976.

Kolinskin johdolla opiskelivat muiden muassa Beverley Diamond, Peter Goddard, Alison Mackay, Jay Rahn, Doug Riley, George Sawa, Bang-song Song ja Lu-lien Wang.

Kolinskin omien sävellysten joukossa on *Dance Fantasy* (jousiorkesterille, 1969).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Mieczyslaw Kolinski


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
Carnallin hauta Noormarkun kirkkomaalla.
**Carl Constantin de Carnall** (2. syyskuuta 1757 Kemi – 6. elokuuta 1832 Noormarkku) oli suomalainen sotilas ja Vaasan läänin maaherra vuosina 1808–1822. Hän myös perusti Noormarkun ruukin.

Elämä
-----

De Carnall kuului ruotsalaiseen de Carnallin aatelissukuun. Hänen isänsä, kenraalimajuri Carl Constantin de Carnallin saama vapaaherran arvo jäi introdusoimatta Ruotsin ritarihuoneeseen eikä siten periytynyt, mutta de Carnall korotettiin vuonna 1778 ritariluokkaan. Hänen äitinsä oli Catarina Elisabet von Knorring. De Carnall aloitti sotilasuransa faanjunkkarina Suomen kevyessä rakuunarykmentissä vuonna 1771. Vuosina 1772–1791 hän palveli Porin rykmentissä ja yleni majuriksi. Sen jälkeen hän palveli Kajaanin pataljoonassa, vuosina 1793–1796 sen komentajana. Hän sai 1793 everstiluutnantin ja 1796 kenraaliadjutantin arvon. De Carnall osti Porin seudulta vuonna 1793 Lyttylän ja vuonna 1795 Herrgårdin kartanon. Vuonna 1806 hän sai kuninkaallisen privilegion kankivasaran ja ahjon rakentamiseen Herrgårdin maille Makkarakosken rannalle, jolloin syntyi Noormarkun rautaruukki. Hän erosi samana vuonna armeijasta.

Suomen sodan aikana vuonna 1808 de Carnall ryhtyi nopeasti yhteistoimintaan venäläisten miehittäjien kanssa ja matkusti Pietariin, jossa hän sai samana vuonna nimityksen Vaasan läänin maaherraksi. Hän osallistui seuraavana vuonna sukunsa edustajana Porvoon valtiopäiville. Hän jäi eläkkeelle maaherran virasta vuonna 1822 ja palasi hoitamaan ruukkiaan Noormarkkuun, jossa kuoli vuonna 1832.

De Carnallin puolisona oli vuodesta 1784 Ulrika Charlotta Rehnström. Senaattori Axel Gustaf Mellin oli de Carnallin vävy.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tor Carpelan: *Ättartavlor för de på Finlands riddarhus inskrivna ätterna, A–G*, s. 250–251. Helsinki 1954.
2. ↑  Noormarkun ruukin ja Ahlström-yhtiön rakennukset Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt, Museovirasto. Viitattu 23.1.2020.
3. ↑  Näyttävä Noormarkun ruukki (Arkistoitu – Internet Archive) Ahlströmin ruukit. Viitattu 23.1.2020.
4. ↑  Jaana Lehtilä: Mies, jolla takki rikki molemmasta kyynerpäästä Jaana Lehtilän blogi 20.7.2015. Viitattu 23.1.2020.
5. ↑  Kristiina Kalleinen: / Mellin, Axel Gustaf (1775 - 1856) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin maaherrat ja kuvernöörit |
| --- |
|  |
| Ruotsi (1776–1809) | 
* Cedeström
* Tandefelt
* Krabbe
* Wanberg
* von Schoultz

 |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1809–1917) | 
* de Carnall
* Wärnhjelm
* Armfelt
* Mannerheim
* Cronstedt
* Bergenheim
* Federley
* von Rechenberg
* von Blom
* Wrede
* Procopé
* Järnefelt
* Schauman
* von Kothen
* Björnberg
* Knipovitš
* de Pont
* Widnäs
* Sillman
* Sirelius

 |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* Torppa
* Heikel
* Sarlin
* Heinrichs
* Martonen
* Lahdensuo
* Tarjanne
* Ahlbäck
* Viitanen
* Pohjonen
* Kangasniemi
* Westergård

 |

 |
William Alden Smith.
**William Alden Smith** (12. toukokuuta 1859 – 11. lokakuuta 1932) oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen (1895–1907) ja senaattori (1907–1919) Michiganin osavaltiosta.

RMS *Titanicin* turmatutkinta
-----------------------------

RMS *Titanicin* upottua Pohjois-Atlantilla 15. huhtikuuta 1912 vieden mukanaan 1500 ihmishenkeä Smith toimi puheenjohtajana senaatin kuulemisissa, jotka alkoivat Waldorf Astoria -hotellissa New York Cityssä päivä turmasta pelastuneiden saapumisen jälkeen. Paikalle tulleet senaattorit ja muut kuulijat kuulivat turmasta pelastuneiden matkustajien ja henkilökunnan todistuksia. Smithin alakomitea julkaisi raporttinsa 28. toukokuuta 1912. Se johti osaltaan merkittäviin uudistuksiin meriturvallisuudessa. Smith sai kyseenalaista mainetta enemmän värikkäänä kuin tietävänä tutkintalautakunnan puheenjohtajana, saaden Ison-Britannian lehdistössä jopa lempinimen "Watertight Smith" (suom. *vesitiivis Smith*) kysyessään olivatko vesitiiviit laipiot, joiden tarkoitus oli pitää laiva pinnalla, tarkoitettu suojaamaan matkustajia. Tutkinnasta kertovassa kirjassaan "The Other Side of the Night" Daniel Allen Butler huomauttaa, että Smith oli käynyt tutustumassa *Titanicin* sisaralukseen, RMS *Olympiciin*, ja näin ollen tiesi, mikä laipioiden tehtävä oli, mutta että suurempi yleisö ei välttämättä tiennyt. Muiden kysymysten tarkoitus oli pakottaa miehistö ja henkilökunta vastaamaan kansantajuisesti ja välttämään teknistä kieltä.

Lähteet
-------

1. ↑  New York Times May 29, 1912


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:William Alden Smith
**Silamus** on matala, melko tasasyvyinen ja saareton järvi Rautjärven pohjoisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 40 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Silamuksen pituus kaakosta luoteeseen on 3,1 kilometriä. Leveys lounaasta koilliseen on noin 700 metriä, allas on varsin tasaleveä. Silamukseen virtaa Torsanjoki Pieni-Torsasta (78,3 metriä mpy), joka sijaitsee puolisentoista kilometriä lounaaseen. Silamuksen pohjoispuolella sijaitsee Kuikkalampi (90,1 metriä mpy), josta virtaa Kuikkalamminoja järven pohjoisrannalle. Silamuksen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta lähtee Silamusjoki itään.

Silamuksen etelä- ja pohjoisrannoilla on peltomaata, länsi- ja itärannat ovat metsäisiä. Länsirannan Heikkarinvuoren korkeustaso on noin 120 metriä mpy, eli 50 metriä Silamuksen tason yläpuolella.

Silamuksen vesitilavuus on 5 251 000 kuutiometriä.

Silamus (03.012.1.001) kuuluu Silamusjoen alueeseen (03.012), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen vesistössä (03). Toinen jakovaihe on Hiitolanjoen alue (03.01). Silamus on suurin Silamusjoen alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Koantaus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Silamus, vakavesi, Rautjärvi
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.8.2021.
3. 1 2 3  Silamus Järviwikissä. Viitattu 29.8.2021.
4. ↑  Silamusjoen alue (03.012) Järviwikissä. Viitattu 29.8.2021.
**Fabrizio Barbazza** (s. 2. huhtikuuta 1963 Monza, Italia) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän starttasi urallaan kahdeksaan kilpailuun saavuttaen niistä kaksi maailmanmestaruuspistettä.

Ura
---

Barbazza aloitti kilpailu-uransa ajamalla Motocrossia vuoteen 1982 saakka, jonka jälkeen hän vaihtoi kilpa-autoihin. Kaudeksi 1983 hän siirtyi Italian Formula 3 -sarjaan, sijoittuen seuraavana vuonna kuudenneksi. Kaudella 1985 hän voitti neljä kilpailua ja sijoittui lopulta sarjassa kolmanneksi.

Seuraavaksi kaudeksi Barbazza lähti kilpailemaan Yhdysvaltoihin uuteen American Racing -sarjaan. Neljän osakilpailuvoiton turvin hän saavutti mestaruuden heti ensimmäisella kaudellaan. Kaudeksi 1987 Barbazza siirtyi CART-sarjaan, jossa hänen parhaaksi saavutuksekseen jäi kolmas sija Indianapolisista. Kauden päätteeksi hänet valittiin vuoden tulokkaaksi.

Kaudella 1990 hänet palkattiin ajamaan Formula 3000 -sarjaan, mikä sai hänet vaihtamaan CART-sarjan Formula ykkösiin. Barbazza debytoi kuninkuusluokassa Imolassa 1991 AGS-tallin autolla. Kausi oli kuitenkin suuri pettymys, sillä hän ei selvittänyt karsintoja kertaakaan, johtuen siitä, että AGS ei pystynyt tarjoamaan kilpailukykyistä kalustoa.

Barbazza teki paluun CART-sarjaan vuonna 1992, mutta palasi takaisin Eurooppaan heti seuraavana vuonna. Formula 1 -talli Minardi tarjosi hänelle paikan kaudella 1993. Hän saavutti uransa ainoat pisteet sijoittumalla kahdesti kuudenneksi.MM-pisteissä hän oli 19.

Vuonna 1995 Barbazza kolaroi rajusti Yhdysvalloissa Jeremy Dalen kanssa, joka johti vakaviin pää- ja rintavaurioihin, joiden seurauksena hän oli kriittisessä tilassa ja vaipui koomaan. Hän kuitenkin toipui täysin onnettomuudesta, mutta ei enää palannut kilparadoille. Myöhemmin hän perusti mikroautoradan Monzaan ja alkoi suunnitella törmäysaitoja.

Formula 1 -tulokset
-------------------

| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | AGS | USA | BRA | SMRDNQ | MONDNQ | CANDNQ | MEXDNQ | FRADNQ | GBRDNQ | GERDNPQ | HUNDNPQ | BELDNPQ | ITADNPQ | PORDNPQ | ESPDNPQ | JPN | AUS | - | 0 |
| 1993 | Minardi | RSAKesk. | BRAKesk. | EUR6 | SMR6 | ESPKesk. | MON11 | CANKesk. | FRAKesk. | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | JPN | AUS | 19. | 2 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Fabrizio Barbazza - Italy ESPN. Viitattu 29.7.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Fabrizio Barbazza ChicaneF1.com. Viitattu 29.7.2016. (englanniksi)
3. ↑  Fabrizio Barbazza *Rennfahrer Datenbank*. Speedsport Magazine. Viitattu 29.7.2016. (saksaksi)
4. ↑  Fabrizio Barbazza Indianapolis 500 Stats *Indianapolis 500 Historical Stats*. Indianapolis Motor Speedway.  Arkistoitu 29.5.2016. Viitattu 29.7.2016. (englanniksi)
5. ↑  1993 Driver Standings: Fabrizio Barbazza *Results - Archive 1950-2016*. Formula 1. Viitattu 29.7.2016. (englanniksi)
**Henrik Ingberg** (1747–1807) oli suomalainen kauppias ja tiiliruukinomistaja, jolla oli monopoli viinan valmistukseen Hämeenlinnassa.

Ingbergin varhaisista vaiheista ei ole tietoa, mutta Hämeenlinnaan 30-vuotiaana tultuaan hän saavutti pian merkittävän aseman kaupungin porvarien keskuudessa. 1780-luvulla hän sai keskeisen tontin kaupungin torin laidalta raatihuoneen vierestä, johon rakennutti kaksikerroksisen liike- ja asuintalon. Samalla vuosikymmenellä Ingberg alkoi laajentaa liiketoimintaansa kaupankäynnistä, 1787 hän sai luvan tiiliruukin perustamiseen ja vuosikymmenen lopulla hänellä oli toinenkin tiiliruukki. Hän hankki myös yksinoikeuden valmistaa ja myydä viinaa Hämeenlinnassa kymmenen vuoden ajaksi. Ingbergin viinanpolttimossa oli neljä viinapannua, joiden yhteinen vetoisuus oli melkein 1400 kannua eli 7000 litraa. Parin vuoden päästä polttimon perustamisesta hänellä oli varastossa myytäväksi 4500 kannua viinaa. 1800-luvun alussa Ingberg olikin tiettävästi kaupungin varakkain henkilö, mikä merkitsi myös, että hänellä oli yli puolet eli 22,5 ääntä raatimiehen valinnassa, johon riitti 40 ääntä.

Ingbergillä kerrotaan myös olleen muun muassa kolme frakkia, neljä tusinaa posliinilautasia ja toinen kaupungin kahdesta seurakoirasta. Hän harjoitti toisaalta hyväntekeväisyyttä, esimerkiksi lahjoittamalla raaka-aineet kaupunkiin perustettuun köyhien työtupaan. Ingberg avioitui vasta lähes 40-vuotiaana, hänen puolisonsa vuodesta 1785 oli Elizabet Zabell (k. 1813). Pariskunta oli lapseton, mutta heidän perhepiiriinsä kuului parhaimmillaan parisenkymmentä henkeä työväkeä. Ingbergin ja hänen vaimonsa kuoltua liiketoimille ei kuitenkaan löytynyt jatkajia, tiiliruukit olivat rappiolla jo 1810-luvun lopussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ilkka Teerijoki: *Ingberg, Henrik (1747-1807). Suomen Kansallisbiografia. Osa 4*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-445-2.  Sivut 315-316.

Aiheesta muualla
----------------

* Lindeqvist, K.O. 1926. Hämeenlinnan kaupungin historia, II osa: Kaupungin historia Ruotsin vallan aikana. Hämeenlinna: Hämeenlinnan kaupunki. Ss. 505-755 ("Uusi Hämeenlinna vv. 1780-1809").

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
Silas G. Pratt
**Silas Gamaliel Pratt** (4. elokuuta 1846 Addison, Vermont – 30. lokakuuta 1916 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.

Pratt opiskeli pianonsoittoa Saksassa, mutta ranteen vioittuminen esti häneltä uran konserttipianistina. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli urkurina Chicagossa. Vuosina 1875–1877 hän oli jälleen Saksassa. Pratt palasi Chicagoon ja asui siellä, kunnes muutti vuonna 1888 New Yorkiin. Vuonna 1906 hän perusti Pittsburghissa Pratt Institute of Music and Artin, jota johti kuolemaansa saakka.

Pratt oli yksi varhaisimmista yhdysvaltalaisista oopperasäveltäjistä. Hän sai arvostusta osakseen Richard Wagnerilta, joka luonnehti häntä "Yhdysvaltain Wagneriksi". Pratt laati sävellystensä ohella Abraham Lincolnista anekdoottikirjan *Lincoln In Story: The Life Of The Martyr-President Told In Authenticated Anecdotes* (1901). Pratt aloitti ensimmäisen oopperansa, *Antonion*, säveltämisen vuonna 1870 ja nimesi sen myöhemmin uudelleen *Lucilleksi*. Hänen toinen oopperansa *Zenobia, Queen of Palmyra* esitettiin konserttiversiona kesäkuussa 1882 ja näyttämöllä maaliskuussa 1883. Kolmas ooppera, inka-aiheinen *Ollanta*, jäi esittämättömäksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Silas Gamaliel Pratt US Opera
2. 1 2  Pratt, Silas G(amaliel) Grove Music Online

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Castiglione oli sikulien kaupunki lähellä nykyistä Ragusaa.
**Sikulit** olivat muinainen kansa, joka asutti Sisilian itäisiä osia myöhäiseltä pronssikaudelta lähtien. He asuivat itsenäisissä kaupungeissa, jotka hävisivät yksi kerrallaan, kun kreikkalaiset perustivat siirtokuntia Sisiliaan 700–500-luvuilla eaa. Sikulit ryhtyivät laajamittaiseen vastarintaan vasta 450-luvulla eaa. Duketioksen johdolla.

Perimätiedon mukaan sikulit olivat alun perin kotoisin Keski-Italiasta, josta heidät oli aikojen saatossa ajettu etelään ja meren yli Sisiliaan. Heidän arkeologisia jäänteitään on hankalaa tunnistaa mutta niitä on löydetty esimerkiksi Locrista. Lisäksi sikulien puhumasta indoeurooppalaisesta kielestä tunnetaan joitakin sanoja. Heidän tärkeimpiä jumaliaan olivat Palici, maanviljelijöiden ja merimiesten suojelusjumalat; Adranus, Palicin isä; ja jumalatar Hybla.

Sisilia on saanut nimensä sikuleista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Editors of Encyclopaedia: Siculi *Encyclopedia Britannica*.  17.8.2012. Viitattu 31.12.2021. (englanniksi)
2. 1 2  The Editors of Encyclopaedia: Sicily *Encyclopedia Britannica*.  13.5.2020. Viitattu 31.12.2021. (englanniksi)
Georg Ture Engelbert Gadd
**Georg Ture Engelbert Gadd** (26. tammikuuta 1873 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä – 30. kesäkuuta 1952 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.

Gaddin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Otto Viktorinus Gadd ja Natalie Sjöman ja puoliso vuodesta 1903 Ellen Nielssen. Myös hänen veljestään Alexander Gideon Adalbert Gaddista tuli kontra-amiraali, setä Georg Ludvig Gadd oli puolestaan vara-amiraali.

Gadd valmistui Pietarin merikadettikoulusta 1894, jolloin hänet ylennettiin *midshipsmaniksi* ja määrättiin palvelukseen Mustanmeren laivastoon. Seuraavan vuoden lokakuussa hän siirtyi Itämeren laivastoon, toimien 1895–1896 torpedovene Viborgin vahtipäällikkönä. Syksyllä 1896 hän palveli panssarilaiva Alexander II:n vahtiupseerina Välimeren risteilyllä ja vuoden lopusta alkaen vahtiupseerina Admiral Nahimoville ja risteilijä Rurikilla Tyynellämerellä. Hänet ylennettiin luutnantiksi huhtikuussa 1899, kesällä hän palasi Kronstadtiin aluksi kadettialus Afrikan vahtiupseeriksi ja sitten torpedovene 122:n päälliköksi. Vuonna 1902 hänet määrättiin risteilijä Bojarin rakennuttamisen taloudenhoitajaksi Kööpenhaminaan. Seuraavana vuonna hän osallistui aluksen Kaukoidän matkaan ja palveli sen jälkeen vuoden 1904 alkuun saakka torpedoveneiden Bditeljnyi ja Siljnyi päällikkönä.

Venäjän–Japanin sodan alussa Gadd toimi Siljnyin päällikkönä, alus tuhoutui taistelussa japanilaisia vastaan. Gadd haavoittui vaikeasti, mutta toipui sodan loppuun mennessä ja määrättiin torpedovene Bojkin päälliköksi. Japanilaiset upottivat myös Bojkin ja Gadd haavoittui uudelleen. Kesällä 1905 hänet siirrettiin Viaporin merikomppanian ja höyrylaiva Katajanokan päälliköksi, kapteeniluutnantiksi hän yleni 1907. Vuosina 1908–1914 Gadd toimi torpedovene Protshnyin päällikkönä, tykkivene Korejetsin vanhempana upseerina, torpedovene Razjaštšin päällikkönä, kuljetusalus Habarovskin päällikkönä ja eskaaderitorpedovene Sibirskij'n päällikkönä. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi joulukuussa 1909. Gadd komensi mainittuja aluksia ensimmäisen maailmansodan alussa 1914–1915, yleten 1. luokan kapteeniksi joulukuussa 1914. Hän oli 1915–1917 ensin torpedovenedivisioonista muodostetun osaston päällikkö, sitten linjalaiva Andrei Pervozvannyin päällikkö ja vuoden 1917 alussa kahdesta taistelulaivaprikaatista muodostetun osaston päällikkö. Gadd ylennettiin kontra-amiraaliksi huhtikuussa 1917.

Venäjän vallankumouksen jälkeen Gadd erosi laivaston palveluksesta ja siirtyi Helsinkiin. Suomen sisällissodan aikana hän osallistui Tallinnasta tuodun sotamateriaalin kätkemiseen. Hän muutti heti sodan jälkeen pysyvästi Kööpenhaminaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Gadd, Georg Thure Engelbert *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Geni: Georg Ture Engelbert Gadd (Viitattu 15.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
Henrik IV
**Henrik IV** (11. marraskuuta 1050–1106) oli Saksan kuningas vuodesta 1056 ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 1084 vuoteen 1105, jolloin hänet syöstiin vallasta. Henrik IV oli frankkilaisen suvun kolmas keisari.

Henrik IV oli keisari Henrik III:n ja tämän toisen vaimon, Agnes de Poitoun, vanhin poika. Hän syntyi todennäköisesti kuninkaallisessa palatsissa Goslarin kaupungissa. Hänen kastajaisiaan viivytettiin, jotta Clunyn luostarin apotti Hugo pääsisi hänen kummisedäkseen. Tätä ennen jouluna Henrik III suostutteli läsnä olevat aateliset vannomaan uskollisuutta pojalleen. Kolme vuotta myöhemmin Henrik III halusi varmistaa kuninkuuden periytymisen ja hän kutsui kokoon suuren joukon aatelisia valitsemaan nuoren Henrikin kruununperilliseksi. 17. heinäkuuta 1054 Henrik III järjesti Kölnin arkkipiispa Hermannin kruunaamaan poikansa kuninkaaksi. Kun Henrik III sitten odottamatta kuoli vuonna 1056, kuusivuotiaan Henrik IV:n asemaa ei kyseenalaistettu. Henrik IV:n ollessa alaikäinen hänen äitinsä, keisarinna Agnes, johti keisarikuntaa.

Henrik IV pyrki vahvistamaan keisarikunnan valtaa, mutta hän joutui tasapainottelemaan pitääkseen sekä aateliston lojaalisuuden että paavin tuen. Hän oli menettää molemmat vuonna 1075, kun hän ajautui investituurariitaan paavin kanssa. Paavi Gregorius VII julisti Henrikin pannaan 22. helmikuuta 1076. Tammikuussa 1077 Henrik seisoi kolme päivää Canossan portin ulkopuolella pyytäen paavilta anteeksiantoa. Paavi poisti pannan tietyllä ehdoilla, joita Henrik kuitenkin pian rikkoi.

Henrikin ensimmäisessä avioliitossa syntyi kaksi poikaa, Konrad ja Henrik. Konrad kuoli, kun hän vaati kruunua itselleen, mutta Henrik syrjäytti isänsä vuonna 1105, jolloin hänestä tuli Henrik V. Henrik IV on haudattu Speyerin tuomiokirkkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Henry IV Encyclopedia Britannica. Viitattu 25.11.2013.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henrik IV (Saksa)**.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Henrik III** | **Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija** 1056–1105 | Seuraaja:**Henrik V** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Merdjayoun taistelu** käytiin toisessa maailmansodassa 19.–24. kesäkuuta 1941 osana operaatio Exporteria liittoutuneiden ja Vichyn Ranskan Libanonissa olleiden joukkojen välillä. Taistelussa Libanoniin edenneet australialaisjoukot puolustautuivat vastahyökkäyksen aloittaneita ranskalaisjoukkoja vastaan Merdjayounissa ja sen ympäristössä. Australialaiset olivat ryhmittyneet puolustukseen Brittiläiseen Palestiinaan johtavaan solaan.

Taustaa
-------

Intian 5. jalkaväkiprikaatin joukot olivat joutuneet saarroksiin Mezzeen lähellä Damaskosta ja saarrettujen avuksi lähetettiin Australian 6. divisioonan 3. pataljoona (engl. *2/3rd Battalion*). Australialaisjoukot eivät kuitenkaan kerenneet paikalle ennen piiritettyjen puolustuksen romahtamista ammusten loputtua.

Taistelu
--------

Prikaatikenraali Berryman jakoi Merdjayounin alueen kolmeen sektoriin. Oikealle sivustalle Hermonin alueelle everstiluutnantti Corbyn 33. pataljoona, keskustaan majuri Onslowin 6. ratsuväkirykmentti ja vasemmalle kohti Merdjayounia everstiluutnantti Wellingtonin alaisuuteen 2. pioneeripataljoona sekä komppania 5. pataljoonasta. Kullekin alueelle ryhmitettiin lisäksi panssarintorjuntatykkejä. 25. pataljoona hyökkäsi vasemmalta koukaten Litanin alueelle tavoitteenaan hautausmaa taloryhmä linnoituksen pohjoispuolella.

Tykistö aloitti tulen Merdjayounin linnoitukseen. Oikea sivusta eteni kaupunkiin työntäen ranskalaisia edellään. Ranskalaisten ryhmittyessä taloihin, jolloin niistä käytiin yksittäisiä taisteluita. Hautausmaan hallinnasta käytiin kova, mutta lyhyt taistelu. Oikealla etenevä komppania eteni ranskalaisten tykistötulen viivästyttämänä taloryhmälle vangiten kolmetoista ranskalaista. Taloryhmän hallinnasta käytiin kuitenkin taisteluita. Alueella havaittiin panssarivaunuja ja panssariautoja. Hyökänneet australialaisjoukot ilman panssarintorjunta-aseistusta joutuivat lopulta antautumaan ylivoiman edessä. Neljä vaunuista lähti kohti hautausmaata, mutta ne saatiin torjuttua.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Battle of Merdjayoun

Lähteet
-------

* Playfair, I. S. O.: *The Mediterranean and Middle East Volume II The Germans come to the help of their Ally (1941)*. Uckfield, Sussex: The Naval & Military Press Ltd, 2004. ISBN 1-845740-66-1. (englanniksi)
**Martin Rutilius (Rudel)** (1551 Bad Salzelmen, Saksi-Anhalt, Saksa – 18. tammikuuta 1618 Weimar) oli saksalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Rutiliuksesta tiedetään melko vähän. Hän oli papin poika ja kävi koulua Torgaussa sekä opiskeli Wittenbergin ja Jenan yliopistoissa. Vuonna 1575 hän sai papin viran Treuelebenissä ja toimi myöhemmin pappina Weimarissa.

Rutiliuksen kirjoittamista virsistä tunnetuin on "Ach Gott und Herr, wie gross und schwer". Virressä on alkuaan ollut viisi tai kuusi säkeistöä ja sitä on täydentänyt saksalainen pappi Johan Major (Gross). Eräiden lähteiden mukaan virsi olisi kokonaan Majorin kirjoittama, mutta Rutilius on useimpien lähteiden mukaan virren tekijä. Virren teksti on säilynyt hänen käsinkirjoitetussa albumissaan (päiväys 29. toukokuuta 1604) ja siinä on vakuutus että teksti on hänen kirjoittamansa (fecit et propria manu scripsit).

Johann Sebastian Bach on käyttänyt hänen kirjoittamaansa koraalia kantaatissaan BWV 48.

Virsi on käännetty ruotsiksi Turussa 1673 painetussa *Åbopsalmboken*-virsikirjassa. Suomeksi virsi ilmestyi Lohtajan komministerin Johannes Carlanderin käännöksenä vuodelta 1683 ja tuli virsikirjaan vuonna 1701. Se oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1939 virsikirjassa virsi 281 "Ah Herrani, Sydäntäni". Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 544 "Ah Herrani, sydämeni jo nääntyy synnin vaivaan" joka pohjautuu Anders Frostensonin muokkaukseen ja on Pekka Kivekkään vuonna 1997 tekemä käännös.

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 490. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. ISBN (ruotsiksi).
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700
(ruotsiksi)*, s. 287. Wessmans musikförlag AB Visby, 2019. ISBN 978-91-877-1068-1. (ruotsiksi)*
3. ↑  [
Martin Rutilus (Rüdel) (Hymn-Writer) Martin Rutilus (Rüdel) (Hymn-Writer)] *bach-cantatas.com*. Viitattu 24.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Kustaa Hallio: *Suomalaisen virsikirjan virret Alkuperä ja kehitys*, s. 365,366. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1936.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Wilhelm (Ville) Johan Abraham Rajakaltio**, vuoteen 1936 **Brüning** (31. heinäkuuta 1908 Ii – 14. joulukuuta 1984 Oulu) oli teollisuusneuvos ja everstiluutnantti, joka toimi perustamansa betoni- ja rakennustuoteyrityksen johdossa 1950-luvulta 1970-luvulle ja vaikutti laajasti rakennusalan ja elinkeinoelämän järjestöissä.

Ville Rajakaltion vanhemmat olivat eläinlääkäri Johan Brüning ja Lahja Paavola ja puoliso vuodesta 1935 Inkeri Linnea Katariina Wilksman. Rajakaltio suoritti oppikoulun 1927 ja Kadettikoulun 1932. Hän toimi puolustusvoimien palveluksessa upseerin tehtävissä 1932–1935 ja rajavartiolaitoksen palveluksessa 1935–1941. Suomen sisällissotaan Rajakaltio osallistui lähettinä, Talvisodassa hän toimi huoltopäällikkönä Ilomantsissa ja Jatkosodassa hän oli pataljoonan komentaja Jalkaväkirykmentti 32:ssa. Huoltokoulu 1:n johtajana hän toimi 1945–1946. Oltuaan Pohjolan Rakentaja -yhtiön toimitusjohtaja 1945–1948 hän perusti Rajaville-yhtiön vuonna 1950, toimien sen johdossa. Rajakaltio sai teollisuusneuvoksen arvon 1967, reservin everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on 1970*, s. 816. Helsinki: Otava, 1970.
2. 1 2 3  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 18.12.1984, s.18.

Kirjallisuutta
--------------

* Juvonen, Riitta (toim.), 2000. *Rajaville oy 1950–2000: 50 vuotta Pohjois-Suomea rakentamassa*, Oulu: Rajaville Oy
* *25 vuotta rakentavaa teollisuutta*, 1975, Oulu: Rajaville Oy

Aiheesta muualla
----------------

* *Kasvo. Everstiluutnantti Ville Rajakaltio*, TV2, 20.6.1980
**Ville Posti** (s. 31. tammikuuta 1988 Hamina) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä kaudella 2021 pelaavaa Kankaanpään Mailaa. Kankaanpään lisäksi Posti on edustanut Superpesiksessä myös Kiteen Palloa, Joensuun Mailaa, Kouvolan Pallonlyöjiä sekä Alajärven Ankkureita.

Kausina 2012–2013 Posti pelasi Superpesiksen runkosarjassa 48 ottelua ja löi kaksi ja toi 37 juoksua sekä keräsi 160 kärkilyöntiä. Kaudella 2013 pelaamassaan kahdessa pudotuspeliottelussa hän toi kaksi juoksua ja keräsi 14 kärkilyöntiä.

Posti oli voittamassa Joensuun Mailan ensimmäistä Suomen-mestaruutta kaudella 2018.

Postin kasvattiseura on Haminan Palloilijat.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 3 Itä-Länsi-ottelua: 2014, 2015, 2016
* 1 SM-kulta: 2018

Lähteet
-------

* Ville Posti Pesiksen Maailma -sivustolla

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Joensuun Maila miesten Superpesiksen uusi hallitsija – seurahistorian ensimmäinen mestaruus!  16.9.2018. Pesäpalloliitto. Viitattu 26.10.2018.
3. 1 2  Posti Ville *joensuunmaila.fi*. Viitattu 11.7.2018.
**Friedrich List** (6. elokuuta 1789 Reutlingen – 30. marraskuuta 1846 Kufstein) oli saksalainen taloustieteilijä, joka korosti, että valtion oli menestyäkseen harjoitettava aktiivista talouspolitiikkaa ja suojeltava kotimaista teollisuutta.

List suositteli tarkasti valittua varhaisessa kehitysvaiheessa olevan teollisuuden suojelua (täyden vapaakaupan sijaan). Hän ei vastustanut kansainvälistä kauppaa eikä viennin voimakasta laajentamista. Hän painotti kaupan tärkeyttä ja näki vapaakaupan lopullisena päämääränä, mutta piti teollisuuden suojelua tärkeänä talouskehityksen alkuvaiheessa.

Listin mukaan Britannia ei ollut noudattanut Adam Smithin liberalistista talouspolitiikkaa, vaan Britannian hallitus oli vahvistanut maansa taloutta eri tavoin, myös protektionistisin menetelmin. Hän neuvoi Saksaa seuraamaan samaa tietä.

List piti Saksan talouden keskeisenä ongelmana 38 erillisen maan välisiä tullimaksuja. Hän oli vuonna 1819 perustamassa vapaamuotoisen kauppa- ja teollisuusliiton (Handels- und Gewerbekammer) ja vuonna 1834 Saksan tulliliiton (Zollverein) Saksan valtioiden kesken. Alueen talouselämän kehittäminen pääsi vauhtiin. List laati rautateiden rakentamissuunnitelman ja sen mukainen ratojen rakentaminen alkoi. Ensimmäisenä rakennettiin vuosina 1837–1839 Leipzigin ja Dresdenin rataosuus. 

Listin pääteos on *Kansantaloustieteen kansallinen järjestelmä* (saks. *Nationale System der politischen Ökonomie*). Hänen näkemyksensä ovat olleet erittäin vaikutusvaltaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Friedrich List *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 11.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Kinder, Hermann & Hilgemann, Werner: *The Penguin Atlas of the World History : Volume 2*, s. 47. Updated Edition. München: Deutscher Taschenbuch Verlag, 1995. ISBN 0-14-051289-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friedrich List** Wikimedia Commonsissa

* What Did Frederick List Actually Say?: Some Clarifications on the Infant Industry Argument – UNCTADin tutkijoiden artikkeli (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Chile
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Friedrich Pfotenhauer** (22. huhtikuuta 1859 Altencelle, Hannoverin kuningaskunta – 9. lokakuuta 1939 Chicago, Illinois) oli luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1911–1935 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.

Elämä
-----

Friedrich Pfotenhauer syntyi 22. huhtikuuta 1859 Altencellessä silloisen Hannoverin kuningaskunnan alueella. Hän lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin vuonna 1875. Hän opiskeli sekä Fort Waynen Concordia Collegessa että St. Louisin Concordia Seminaryssa ennen kuin hän sai pappisvihkimyksen Minnesotan Odessassa. Vihkimyksensä jälkeen Pfotenhauer toimi kiertelevänä lähetyssaarnaajana Yhdysvaltain luoteisosissa seitsemän vuoden ajan. 10. lokakuuta 1882 hän avioitui Helene Brauerin kanssa Illinoisin Cretessä. Vuonna 1887 hänet kutsuttiin pastoriksi Minnesotan Lewistoniin. Vuonna 1894 hänet kutsuttiin pastoriksi Minnesotan Hamburgiin, missä hän työskenteli vuoteen 1911 asti.

Vuonna 1891 Pfotenhauer valittiin Missouri-synodin Minnesotan piirin presidentiksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1908. 1908 hänet valittiin Missouri-synodin 1. varapresidentiksi, ja 1911 hänestä tuli Missouri-synodin presidentti. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1935. Väistyttyään presidentin tehtävästä hän palasi seurakuntatyöhön Pyhän ristin luterilaisen seurakunnan avustavana pastorina Chicagossa, missä hän kuoli 9. lokakuuta 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2  President Pfotenhauer Concordia Historical Institute. Viitattu 12.3.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Friedrich Koncilia** (s. 25. helmikuuta 1948 Klagenfurt) on itävaltalainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Koncilia debytoi Itävallan maajoukkueessa 1970. Hän kuului Itävallan joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1978 ja 1982. Hän on pelannut 85 maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  National Football Teams

Itävallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1978
1 Koncilia
2 Sara
3 Obermayer
4 Breitenberger
5 Pezzey
6 Hattenberger
7 Hickersberger
8 Prohaska
9 Krankl
10 Kreuz
11 Jara
12 Krieger
13 Happich
14 Strasser
15 Weber
16 Persidis
17 Oberacher
18 Schachner
19 Pirkner
20 Baumeister
21 Fuchsbichler
22 Baumgartner
Valmentaja Senekowitsch

Itävallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Koncilia
2 Krauss
3 Obermayer
4 Degeorgi
5 Pezzey
6 Hattenberger
7 Schachner
8 Prohaska
9 Krankl
10 Hintermaier
11 Jara
12 Pichler
13 Hagmayr
14 Baumeister
15 Dihanich
16 Messlender
17 Pregesbauer
18 Jurtin
19 Weber
20 Welzl
21 Feurer
22 Lindenberger
Valmentaja Latzke & Schmidt
*Tämä artikkeli käsittelee jalkapalloilija Ville Oksasta. Muita samannimisiä henkilöitä on lueteltu täsmennyssivulla.*

**Ville Oksanen** (s. 25. helmikuuta 1987 Anjalankoski) on suomalainen jalkapalloilija, joka on edustanut Veikkausliigassa muun muassa FC KTP:tä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki, mutta pystyy pelaamaan myös laitapuolustajana.

Oksanen on Myllykosken Pallon kasvatti, mutta pelasi juniorivuosinaan myös lahtelaisessa Kuusysissä. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa hän teki 11. toukokuuta 2006 ottelussa Lahtea vastaan. Kauden 2008 hän pelasi liigaa KooTeePeessä, josta palasi takaisin MyPaan kaudeksi 2009. Hänen läpimurtokautensa oli 2010, jonka päätteeksi hänet valittiin seuran vuoden pelaajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pelaajakortti Veikkausliiga. Viitattu 29.9.2009.
2. ↑  Liigapelaajat Veikkausliiga. Viitattu 29.9.2009.
3. ↑  Oksanen palkittiin MYPA:n vuoden pelaajana  31.10.2010. Veikkausliiga. Viitattu 19.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Ville Oksasen esittely Veikkausliigan sivustolla
Friedrich Maximilian von Klinger. Karl August Senffin maalaus vuodelta 1807.
**Friedrich Maximilian von Klinger** (17. helmikuuta 1752 Frankfurt – 25. helmikuuta 1831 Dorpat (nyk. Tartto)) oli saksalainen kirjailija ja upseeri. Hänen tunnetuin teoksensa on näytelmä *Sturm und Drang* (1776, alkup. nimi *Wirrwarr*), joka on antanut nimen saksalaiselle esiromanttiselle liikkeelle.

Von Klinger liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1778 ja osallistui Baijerin kruununperimyssotaan. Vuonna 1780 hän matkusti Pietariin, jossa hänestä tuli Venäjän armeijan upseeri. Suurruhtinas Paavali aateloi hänet, ja Klinger seurasi Paavalia matkoilla Italiaan ja Ranskaan. Vuonna 1785 hänestä tehtiin kadettijoukkojen päällikkö ja naituaan keisarinna Katariinan tyttären, hän pääsi ritariakatemiaan vuonna 1799. Keisari Aleksanteri nimitti hänet Dorpatin yliopiston kuraattoriksi vuonna 1803, ja hän oli virassa aina vuoteen 1817. Vuonna 1811 hänestä tuli kenraaliluutnantti.

Teokset
-------

* *Sturm und Drang* (1776)
* *Die Zwillinge* (1776)
* *Die neue Arria* (1776)
* *Simsone Grisaldo* (1776)
* *Stilpo und seine Kinder* (1780)
* *Medea in Korinth*
* *Medea auf dem Kaukasos* (1791)
* *Fausts Leben, Taten and Hollenfahrt* (1791)
* *Geschichte Giafars des Barmeciden* (1792)
* *Geschichte Raphaels de Aquillas* (1793)
* *Betrachtungen and Gedanken fiber verschiedene Gegenstande der Welt and der Literatur* (1803)

Lähteet
-------

1. 1 2  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Klinger, Friedrich Maximilian", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 395. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
2. ↑  *Facta*. Tietosanakirja Oy, 1969.
3. ↑  Friedrich Maximilian von Klinger *Encyclopædia Britannica, Eleventh Edition*. Viitattu 21.6.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Friedrich Olbricht** (4. lokakuuta 1888 – 21. heinäkuuta 1944) oli saksalainen jalkaväenkenraali ja heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen.

Olbricht syntyi Leisnigissä Saksissa vuonna 1888. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan luutnanttina.

Toisessa maailmansodassa Olbricht otti aluksi osaa Puolan offensiiviin Saksan 24. jalkaväkidivisioonan komentajana. Vuonna 1944 hän oli Saksan Kotiarmeijan huolto-osaston päällikkö ja kotiarmeijan komentajan kenraali Friedrich Frommin apulainen. Hän osallistui heinäkuun 20. päivän salaliittoon. Olbricht tällöin oli kenraali Höpnerin kanssa sotaministeriössä valmiina ottamaan vallan käsiinsä. He eivät tienneet onnistuiko attentaatti Hitleriä vastaan. Lopulta he aloittivat operaation, ja Olbricht pidätti kenraali Frommin. Kun tieto Hitlerin selviämisestä tuli, Fromm sai pidättäjät vaihtamaan puolta ja Olbricht vangittiin. Hänet teloitettiin yhdessä Claus von Stauffenbergin, Werner von Haeftenin ja Albrecht Mertz von Quirnheimin kanssa Bendlerblockin sisäpihalla Berliinissä 21. heinäkuuta 1944.

Lähteet
-------

1. ↑  Drakenlordh, Rikard: *Toisen maailmansodan avainhenkilöt*, s. 116. Suomentanut Kortesuo, Petri. Karisto, 2005. ISBN 951-23-4674-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friedrich Olbricht** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Arturs Maskats** (s. 20. joulukuuta 1957 Valmiera) on latvialainen säveltäjä. Vuonna 1982 hän valmistui Latvian valtionkonservatoriosta Valentīns Utkinsin sävellysluokalta. Vuonna 1981 hän sai Kaikkien kansojen nuorten säveltäjien festivaalin pääpalkinnon Jerevanissa.

- tuotannossa kuoro- ja vokaalimusiikkia, myös sinfonista ja instrumentaalimusiikkia
- myös elokuvamusiikkia
- vuodesta 1996 latvian kans.oopp. tait.johtajaksi
latvian vuosittainen teatteripalkinto kahdesta eri tuotannosta

Säveltäjänä Maskats on keskittynyt pitkälti näyttämömusiikkiin. Hän on säveltänyt myös elokuvamusiikkia, kuoro- ja vokaaliteoksia sekä sinfonisia ja muita soittimille tehtyjä teoksia. Toimiessaan vuosina 1982–1997 Dailes-teatterin musiikillisena johtajana hän sävelsi alkuperäisen musiikin lähes sataan tuotantoon, joihin kuului *Mūžības skartie* (Aleksandrs Čaks, 1987). Maskats on toiminut myös Latvian kansallisoopperan taiteellisena johtajana ja Latvian säveltäjäliiton johtokunnan puhemiehenä. Hän on saanut useita palkintoja, kuten Latvian suuren musiikkipalkinnon vuosina 1996, 2001, 2002 ja 2011. Vuonna 2003 hänen teoksensa *Tango* esitettiin kolmannen kansainvälisen sinfonisen Masterprize-sävellyskilpailun finaalissa Lontoossa. Latvian teatteripalkinnon hän on saanut kahdesta eri tuotannosta, joihin on säveltänyt musiikin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maskats, Arturs (1957) Musica Baltica
2. 1 2  Arturs Maskats Latvian National Opera


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Pia Nybäck** (omaa sukua **Julin**, s. 26. joulukuuta 1969) on suomalainen ampuja ja maailmanmestari. Hänet valittiin Ampumaurheiluliiton puheenjohtajaksi vuonna 2012. Lisäksi hän toimii Suomen Olympiakomitean hallituksessa.

Pia Nybäck (tuolloin sukunimellä Julin) voitti kaksoistrapin MM-kultaa vuonna 1999 ja EM-kultaa vuonna 1998. Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 hän sijoittui 13:nneksi. Hän kilpaili taitoluistelussa kansallisella tasolla vuosina 1980–87.

Koulutukseltaan Nybäck on diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta vuodelta 1997. Lisäksi hän on suorittanut Executive MBA (EMBA) -johtamiskoulutuksen Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 2009. Hän on toiminut muun muassa Fiskarsissa tehtaanjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pia Nybäck valittiin Ampumaurheiluliiton puheenjohtajaksi  24.11.2012. Ampumaurheiluliitto.  Arkistoitu 8.8.2016. Viitattu 8.8.2016.

Naisten kaksoistrapin maailmanmestarit
1989: Roberta Morara •
1990+1991: Satu Pusila •
1993: Frances Strodtman •
1994: Satu Pusila •
1995+1997+1998: Deborah Gelisio •
1999: Pia Julin •
2001: Zhang Yafei •
2002: Lin Yi Chun •
2003: María Quintanal •
2005: Wang Jing Lin •
2006: Hye Kyoung Son •
2010: Li Rui
**Pihtiputaan työväentalo** Pihtiputaan kunnan keskustassa osoitteessa Rantaharjuntie 3. Talon omistaa Pihtiputaan kirkonkylän työväenyhdistys. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja se on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentaloa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.

Historia
--------

Pihtiputaan kk:n työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905 Turpeelassa. Vuonna 1907 ostettiin Nokkalan pytinki toimitilaksi.
Sisällissodan aikana vuonna 1918 talolla ei ole ollut toimintaa. Ovet ovat olleet sinetöidyt ja laudat ikkunoissa.
Vuonna 1927 taloa laajennettiin rakentamalla näyttämö toiseen päähän ja sisäänkäynti tien puolelle. Talo kuitenkin paloi vuonna 1930 lasten tulitikkuleikkien seurauksena, ja samalla paloi vieressä ollut Nokkalan talo.

Uuden talon rakentamista varten ostettiin hirsiä Jussi Kankaalta, ja ne sirkkelöitiin laudoiksi. Niskakosken veljeksille annettiin urakalla talon rakentaminen, mutta he tekivät vararikon ja rakennus jäi kesken. Talo valmistui lopulta vuonna 1932. Talon katolle valmistui 1950-luvulla elokuvakoppi. Vuonna 1977–1978 talo peruskorjattiin. Näyttämö ja sali uusittiin. Eteinen, keittiö ja sisä-wc:t ovat tekeillä, mutta rahoitusta uupuu. Kaikki työt on tehty talkoilla ja varat saatu lahjoituksina.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen. Se pystylaudoitettiin 1940-luvulla. Katteena on pelti. Salin sisäseinät vuorattiin kuitulevyllä vuonna 1956 samoin ravintolatila. Alkuperäinen uunilämmitys vaihdettiin öljylämmitykseen vuonna 1956. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, elokuvakonehuone, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto. Lisärakennuksessa on kylmävarasto ja käymälät. Raimo Paananen on tehnyt taloon muutospiirustuksen vuonna 1977.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Taloa vuokrataan, ja siellä järjestetään kokouksia, näyttämö- ja tanssitoimintaa, elokuvia, bingoa, perhejuhlia, jousiammuntaa ja eläkkeensaajien tilaisuuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Museovirasto, 1979. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Pihtiputaan Työväentalo *Yhdistystori*.  Arkistoitu 29.8.2022. Viitattu 29.8.2022.
3. 1 2  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.