recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| "Les Sucettes"France Gall |
| --- |
| Singlen "Les Sucettes" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 1966 |
|  Formaatti | 7" EP |
|  Tekijä(t) | Serge Gainsbourg |
|  Tuottaja(t) | Denis Bourgeois |
|  Levy-yhtiö | Philips Records |

**Les Sucettes** (Tikkukaramellit) on ranskalaisen laulajan France Gallin esittämä kappale vuodelta 1966. Sen kirjoitti Serge Gainsbourg. Kappale aiheutti kohua näennäisesti viattomalla, mutta fellaatioon viittaavalla sanoituksellaan.

Serge Gainsbourg teki yé-yé-musiikkia esittävälle Gallille useita menestyneitä kappaleita, muun muassa vuoden 1965 Euroviisut voittaneen kappaleen "Poupée de cire, poupée de son". 1960-luvulla Ranskassa suosittu yé-yé oli viattoman imagon omaavien nuorten naisten esittämää popmusiikkia, jonka sanoitukset kertoivat esimerkiksi ensirakkaudesta.

"Les Sucettes" -kappaleen sanat kertovat Annie-nimisestä tytöstä, joka pitää tikkareista, mutta ne myös viittaavat suuseksiin. Tuolloin 18-vuotias Gall sanoi myöhemmin, ettei tiennyt kappaleen kaksimielisestä tarkoituksesta. Hän piiloutui hetkeksi julkisuudelta saatuaan tietää kappaleen todellisen merkityksen; Gallin ja Gainsbourgin yhteistyö loppui pian tämän jälkeen. Vuonna 2015 Gall sanoi Le Parisien -lehden haastattelussa kokeneensa tulleensa nöyryytetyksi.

Gainsbourg esittää itse kappaleen albumilla *Jane Birkin / Serge Gainsbourg* (1969).

Lähteet
-------

1. 1 2  Barton, Laura: Hail, Hail, Rock'n'Roll *The Guardian*.  7.10.2010. Viitattu 27.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Delcroix, Anais: France Gall : « humiliée » par Les Sucettes, elle a eu des conséquences sur sa vie privée *Voici.fr*.  5.11.2015. Viitattu 27.1.2016. (ranskaksi)
**Munchkin** (*Toy Munchkin*) on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n eikä American Kennel Club:n hyväksyntää.

Ulkonäkö
--------

Karvapeite on yleensä muotoiltu "leijonaleikkaukseksi", mutta osa omistajista antaa mielellään tuuhean ja tiheän karvan olla sellaisenaan. Kaikki värit sallitaan. Minimisäkäkorkeus on vain 10 cm ja minimipaino 900 g (tavallisesti 1,5–2,3 kg). Munchkiniä pidetäänkin maailman pienimpänä edelleen elossa olevana rotuna.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on älykäs, valpas ja miellyttämishaluinen. Toisin kuin tietyt muut kääpiökoirat, se ei ole haukkuherkkä eikä hyperaktiivinen. Kokonsa vuoksi sitä suositellaan kaupunkiasuntoon, ja sen sanotaan oppivan käyttämään kissan hiekkalaatikkoa.

Alkuperä
--------

Rodun harrastajat väittävät sen olevan muinaista alkuperää ja omaavan useamman vuosisadan verran historiaa – alkuperäisen muodon sanotaan olleen kookkaampi, yleensä valkoinen koira joka jalostettiin sittemmin pienemmäksi – mutta tästä ei ole todisteita. Se on sitä vastoin todennäköisesti kehitetty nykyisiä kääpiökoiramarkkinoita varten, joko yksin omaan pienikokoisista pomeranianeista tai pomeranianin ja chihuahuan välisestä risteytyksestä. 1900-luvun lopulla populaatio oli alle 100 yksilöä.

Yhdysvalloissa munchkin on herättänyt paljon huomiota, mutta tietyiltä tahoilta myös kritiikkiä. Se on esiintynyt mm. television keskusteluohjelmissa. Pennuista on pyydetty usein jopa 4000 dollarin hintaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 568-569. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
**Korfun, Zákynthoksen ja Kefalonián arkkihiippakunta** (kreik. Αρχιεπισκοπή Κερκύρας, Ζακύνθου, και Κεφαλληνίας, *Archiepiskopí Kerkýras, Zakýnthou, kai Kefallinías*, lat. *Archidioecesis Corcyrensis, Zacynthiensis, et Cephaloniensis*) on katolinen arkkihiippakunta Kreikassa. Se on suoraan Pyhän istuimen alaisuudessa.

Hiippakunta käsittää osan Jooniansaarista. Siihen kuuluu kolme seurakuntaa, joiden jäsenmäärä vuonna 2017 oli 3 820. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Korfun kaupungissa sijaitseva Pyhän Jaakobin ja Pyhän Khristoforoksen katedraali.

Katolisen kirkon läsnäolo Jooniansaarilla on peräisin pitkään kestäneeltä venetsialaisvallan ajalta. Hiippakunta perustettiin vuonna 1310 nimellä Korfun hiippakunta (*Diocesis Corcyrensis*). Se korotettiin arkkihiippakunnaksi ja nimettiin nykyiselle nimelleen vuonna 1919. Vuonna 1926 siihen liitettiin osa Durrësin arkkihiippakunnan alueesta.

Arkkipiispat
------------

Korfun, Zákynthoksen ja Kefalonián arkkipiispat ja apostoliset administraattorit vuodesta 1919 ovat olleet:

* Leonard Brindisi (arkkipiispa, 3. heinäkuuta 1919 – 8. syyskuuta 1940)
* Giovanni Dalla Vecchia (apostolinen administraattori, 1941–1944)
* Antonio Gregorio Vuccino (arkkipiispa, 29. toukokuuta 1947 – 6. heinäkuuta 1952)
* Antónios Varthalítis (arkkipiispa, 30. toukokuuta 1962 – 22. maaliskuuta 2003)
* Ioánnis Spitéris (arkkipiispa, 22. maaliskuuta 2003 –)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Metropolitan Archdiocese of Corfu–Zakynthos–Kefalonia *GCatholic.org*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korfun, Zákynthoksen ja Kefalonián roomalaiskatolinen arkkihiippakunta** Wikimedia Commonsissa
**Korfun arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Κέρκυρας, *Archaiologikó Mouseío Kérkyras*; myös *Kérkyran arkeologinen museo*) on arkeologinen museo Korfun kaupungissa Korfun saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on rakennettu vuosina 1962–1965 ja se otettiin käyttöön vuonna 1967. Museorakennusta laajennettiin vuonna 1994. Museorakennus sijaitsee kaupungin keskustan etelälaidalla. Siinä on kaksi kerrosta ja useita näyttelysaleja.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kivikaudelta roomalaiselle kaudelle saakka. Löydökset ovat peräisin kaivauksista eri puolilta saarta, kuten Palaiópolista, Garítsasta, Kanónista ja Kassiópista, sekä Manner-Kreikan Thesprotiasta. Kokoelmiin kuuluu muun muassa temppelien koristeosia, marmori- ja pronssipatsaita, pienoispatsaita, hautakiviä ja hautalöytöjä, keramiikkaa, koruja sekä rahoja.

Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat Korfun tärkeimmän antiikin aikaisen kulttipaikan Kanónin Artemiin temppelin löydökset, mukaan lukien sen gorgonkuvainen päätykolmiokoristelu arkaaiselta kaudelta vuodelta 585 eaa. joka on vanhin löydetty kivinen temppelin päätykolmiokoristelu; Dionysoksen temppelin päätykolmiokoristelut; Artemista esittävät pienoispatsaat; Apollonin patsaan torso; antiikin aikaisen hautausmaan löydökset, kuten niin kutsuttu Menekrateen leijona 600-luvulta eaa.; Filistionin, Agenoksen ja Arpaliin tyttären, hautakivi piirtokirjoituksella; sekä antiikin aikaisen agoran löydökset.

* Museon aula.Museon aula.
* Museon kokoelmia.Museon kokoelmia.
* Museon keramiikkakokoelmia.Museon keramiikkakokoelmia.
* Menekrateen leijona, 600-luku eaa.Menekrateen leijona, 600-luku eaa.
* Artemiin temppelin gorgonkuvainen päätykolmiokoristelu, 585 eaa.Artemiin temppelin gorgonkuvainen päätykolmiokoristelu, 585 eaa.
* Yksityiskohta gorgosta.Yksityiskohta gorgosta.
* Dionysos Bakkhos päätykolmiokoristelussa, 500-luku eaa.Dionysos Bakkhos päätykolmiokoristelussa, 500-luku eaa.
* Artemista esittäviä terrakottapatsaita.Artemista esittäviä terrakottapatsaita.
* Hopliitin asepuku.Hopliitin asepuku.
* Apollonin patsaan (Apollon Parnopios) torso, 100-luku jaa.Apollonin patsaan (*Apollon Parnopios*) torso, 100-luku jaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Αρχαιολογικό Μουσείο Κέρκυρας: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 5.5.2007. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2 3  Αρχαιολογικό Μουσείο Κέρκυρας: Εκθέσεις Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 4.4.2016.
3. 1 2 3  Corfu: Archaeological Museum *Greeka.com*. Viitattu 4.4.2016.
4. 1 2 3  Archaeological Museum of Corfu *Real Corfu*.  Arkistoitu 30.6.2016. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korfun arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
AliboriKameli Beninin ja Nigerian rajalla.

| Sijainti | 
Benin |
| Pääkaupunki | 
KandiView and modify data on Wikidata  |
| Hallinnolliset osat | 
BanikoaraGogounouKandiKarimamaMalanvilleSégbanaView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1999View and modify data on Wikidata  |
| Verkkosivusto | 
www.gouv.bj/departements/le-departement-de-lalibori-et-ses-communesView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
11° 07′ 43″ P, 2° 56′ 13″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Alibori** on Beninin pohjoisin ja pinta-alaltaan suurin departementti. Sen pinta-ala on 25 683 neliökilometriä. Asukkaita on 655 950 henkeä (vuonna 2009).

Aliborin departementti rajoittuu Burkina Fasoon, Nigeriin ja Nigeriaan sekä Beninin Atakoran ja Borgoun departementteihin. Se erotettiin Borgousta vuonna 1999 ja nimettiin Nigerin sivujoen Aliborin mukaan. Departementtiin kuuluu kuusi piirikuntaa: Banikoara, Gogounou, Kandi, Karimama, Malanville ja Ségbana. Pääkaupunkina on toiminut vuodesta 2008 lähtien Kandi.

Departementin asukkaat ovat etupäässä barboja, fulbeja ja dendejä. Se on tärkeää puuvillantuotantoaluetta ja Malanville on huomattava markkinapaikka. Matkailijoita houkuttelee W-kansallispuisto.

Lähteet
-------

1. 1 2  Houngnikpo, Mathurin C. & Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 45–46. Plymouth: Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0810871717.
2. ↑  Association Nationale des Communes du Bénin *refonte.ancb-benin.org*.  Arkistoitu 12.8.2014. Viitattu 11.8.2014. (ranskaksi)

Aliborin piirikunnat.
BeninBeninin departementit

* Alibori
* Atakora
* Atlantique
* Borgou
* Collines
* Donga
* Kouffo
* Littoral
* Mono
* Ouémé
* Plateau
* Zou
**Alice** on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 15 100 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.

Maantiede
---------

Alice sijaitsee Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssin keskiosissa. Kaupunki on rakennettu Tyumejoen lounaisrannalle East Londonista länteen. Kaupunki sijaitsee noin 520 metrin korkeudella merenpinnasta.

### Ilmasto

Alicessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on lämmintä ja sateista, talvisin on leutoa ja kuivempaa. Vuoden keskilämpötila on noin 18 °C ja keskimääräinen sademäärä 570 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 23 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 13 °C. Sateisin kuukausi on maaliskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 80 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 21 millimetriä.

Historia
--------

Alicen kaupunki perustettiin vuonna 1824 lähetyssaarnaajien tukikohdaksi, ja se nimettiin brittiläisen prinsessa Alicen mukaan. Siitä tuli virallisesti kaupunki vuonna 1852. Vuonna 1916 kaupunkiin perustettiin Etelä-Afrikan ensimmäinen mustien yliopisto.

Talous
------

Karjankasvatus, sitrushedelmien ja tupakan viljely ovat Alicen tärkeimpiä elinkeinoja, joita harjoitetaan kaupunkia ympäröivillä tasangoilla. Kaupungista on hyvät maantie- ja junayhteydet East Londoniin.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Alicessa oli 15 143 asukasta, joista noin 93 prosenttia oli mustia, 5,5 prosenttia värillisiä, 0,5 prosenttia valkoisia ja 0,3 prosenttia aasialaisia. Yleisin äidinkieli oli xhosa, jota puhui 57 prosenttia kaupungin asukkaista. Muita yleisiä äidinkieliä olivat afrikaans ja englanti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  South Africa: Provinces and Major Urban Areas *citypopulation.de*. Citypopulation. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi) (saksaksi)
2. 1 2 3  Alice *britannica.com*. Encyclopædia Britannica, Inc. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Climate Alice *climate-data.org*. Climate-Data.org. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Alice *adrianfrith.com*. Viitattu 8.4.2019. (englanniksi)
| *Alice 19th* |
| --- |
| ありす19th  (*Arisu Naintīnsu*) |
| **Genre** | Seikkailu, fantasia, romantiikka
 |
| Manga |
| **Tekijä** | Yuu Watase |
| **Julkaisija** | Japani Shogakukan  Yhdysvallat VIZ Media  Suomi Egmont Kustannus |
| **Sarjajulkaisulehti** | Shōjo Comic |
| **Ensimmäinen painatus** | 20. kesäkuuta 2001 – Huhtikuu 2003 |
| **Kirjojen lukumäärä** | 7
 |

**Alice 19th** (ありす19th) on japanilaisen Yuu Watasen luoma 7-osainen mangasarja, jonka on englanniksi kustantanut Viz Media ja suomeksi Egmont kustannus.

Juoni
-----

Alice Seno vaikuttaa tavalliselta yläasteikäiseltä tytöltä. Hän on ihastunut vuoden vanhempaan poikaan nimeltä Kyô Wakamiya, johon hänen isosiskonsa, Mayura joka on samalla luokalla Kyôn kanssa, on myös ihastunut. Kaikki vaikuttaa tavalliselta koulutytön elämältä, kunnes Alice kohtaa mysteerisen ja maagisen jänistytön, Nyozekan, joka tietenkin muuttaa hänen elämänsä. Alicelle on juuri esitelty Lotis-sanojen voima, kun Mayura saa selville, että Alice on ihastunut myös Kyoon. Kun Mayura puhuu siskonsa kanssa, Alice lähettää Mayuran vahingossa ihmissydänten pimeimpään kolkkaan, josta Alice, Kyo ja heidän tukenaan oleva Nyozeka aikovat hakea hänet pois. Alicella ja Kyôlla on nyt vastuullaan koko maailman kohtalo, jonka pahojen maram-sanojen hallitsija yrittää syöstä kaaokseen. Mutta Alicen ja Kyôn ei onneksi tarvitse kantaa koko vastuuta yksin, heidän tuekseen nimittäin lähetetään Lotis-mestareita, jotka auttavat Alicea ja Kyôta pelastamaan maailman. Tästä alkaa rankka taistelu maram-sanoja ja pahuutta vastaan.

Hahmot
------

**Alice Seno** (瀬野 ありす, *Seno Arisu*)
Alice on sarjan 15-vuotias päähahmo. Hän on ihastunut Kyo Wakamiyaan joka on hänen siskonsa luokalla. 
Nyozeka on Alicen tapaama ihmisen muodossa oleva kani, joka auttaa Alicea uskomaan itseensä ja oppimaan Lotis-sanoja.
Mayura on Alicen vuotta vanhempi isosisko, joka on myös ihastunut Kyoon.

Lähteet
-------
Onfimin patsas Novgorodin kaupungissa.
**Onfim** (muinaisvenäjäksi: онѳиме, *Onfime*; myös **Novgorodin Anthemius**) oli Novgorodissa 1200-luvulla elänyt poika. Hänet tunnetaan piirustuksistaan, muistiinpanoistaan ja kotiläksyistään, joita hän raaputti tuohelle, joka on säilynyt Novgorodin savimaassa. Onfimin uskotaan olleen piirrosten tekohetkellä kuusi- tai seitsemänvuotias. Hän kirjoitti muinaisvenäjän novgorodin murretta kyrillisillä aakkosilla.

Onfimin tuohidokumentit kuuluvat Novgorodin tuohikirjeisiin, joita on yhteensä löydetty noin tuhat. Näistä 17 on Onfinin tekemiä. Kahdessatoista niistä on piirroksia, lopuissa vain tekstiä. Piirroksiin kuuluu muun muassa ritareita taistelussa, omakuvia ja mielikuvituseläimiä. Teksteihin kuuluu kirjoitusharjoituksia, muun muassa aakkosten kirjoittamista, samojen tavujen toistoa ja psalmien kirjoittamista.

Kuvia
-----

* Tuohikirje numero 199.Tuohikirje numero 199.
* Tuohikirje numero 200. Alla nimi "Onfin" ja yllä kyrilliset aakkoset A-K.Tuohikirje numero 200. Alla nimi "Onfin" ja yllä kyrilliset aakkoset A-K.
* Tuohikirje numero 206.Tuohikirje numero 206.
* Tuohikirje numero 210.Tuohikirje numero 210.
* Useita piirroksia.Useita piirroksia.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Onfim
**Ameraasialaiset** (engl. *Amerasian*) ovat Aasiassa syntyneitä henkilöitä, joiden äiti on aasialainen ja isä Yhdysvaltain armeijan sotilas. Termiä käytti ensimmäisen kerran kirjailija Pearl S. Buck ja sittemmin termiä on käytetty muun muassa Yhdysvaltain laissa. Termin tarkka määritelmä kuitenkin vaihtelee hieman eri yhteyksissä. Termi on johdettu englanninkielen sanoista **Amer**ican (suom. *yhdysvaltalainen*) ja **Asian** (suom. *aasialainen*).

Aasialaisilla naisilla oli toisen maailmansodan ja kylmän sodan aikaan usein suhteita alueella sotineiden yhdysvaltalaissotilaiden kanssa. Valtaosassa tapauksista sotilaat hylkäsivät naisen ennen lapsen syntymää. Ameraasialaisia on erityisesti Yhdysvaltain entisten sotilastukikohtien lähialueilla Okinawassa, Thaimaassa, Etelä-Koreassa, Vietnamissa, Kambodžassa, Laosissa ja Filippiineillä.

Määritelmä
----------

Ameraasialainen-termin määritelmä vaihtelee hieman eri yhteyksissä. Ameraasialaisten oikeuksia ajavat kansalaisjärjestöt Amerasian Foundation (AF) ja Amerasian Family Finder määrittelevät ameraasialaisiksi kenet tahansa, jonka isä on Yhdysvaltain kansalainen (varusmies, ekspatriaatti tai Yhdysvaltain hallituksen työntekijä) ja jonka äiti on/oli jonkin aasialaisen valtion kansalainen.

Yhdysvaltain oikeusministeriön määritelmä ameraasialaisista on huomattavasti suppeampi. Oikeusministeriön mukaan ameraasialainen on "ulkomaalainen, joka on syntynyt Koreassa, Laosissa, Kambodžassa tai Thaimaassa 31. joulukuuta 1950 jälkeen ja ennen 22. lokakuuta 1982".

Lähteet
-------

1. ↑  Ulkomaalaisten sotilaiden lapset Suomessa 1940–48 Arkistolaitos.  Arkistoitu 6.10.2011. Viitattu 11.10.2012.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Amerasian
Andreas Umland
**Andreas Umland** (s. 1967 Jena, DDR) on saksalainen politiikan tutkija. Hänen erikoistumisalueitaan ovat Venäjän ja Ukrainan lähihistorian aiheet.

Umland sai maisterinarvot politiikan tutkimuksessa Stanfordin yliopistosta ja Venäjän tutkimuksessa Oxfordin yliopistosta. Hän sai filosofian tohtorin arvon politiikassa Cambridgen yliopistosta ja toisen filosofian tohtorin arvon historiassa sekä politiikan tutkimuksen diplomin Freie Universität Berlinistä. Umland on toiminut Stanfordin yliopiston Hoover-instituutin ja Harvardin yliopiston Weatherhead Center for International Affairsin tutkijana. Hän on opettanut Uralin valtionyliopistossa (Jekaterinburg), St Antony's Collegessa (Oxfordin yliopisto), Kiovan kansallisessa yliopistossa, Eichstätt-Ingolstadtin katolisessa yliopistossa ja Jenan yliopistossa.

Umland on toiminut analyytikkona Ruotsin kansainvälisten suhteiden instituutin (Utrikespolitiska institutet) Tukholman Itä-Euroopan tutkimuksen keskuksessa (SCEEUS) ja associate professor -asemassa Kiovan Mohyla-akatemiassa. Hän on työskennellyt myös International Association for Comparative Fascist Studiesin (COMFAS) ja Kaarlen yliopiston (Praha) Venäjän tutkimuksen akateemisen Boris Nemtsov -keskuksen hallituksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Andreas Umland Raam op Rusland (hollanniksi)
2. 1 2  Andreas Umland Utrikespolitiska institutet


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Antti Kiiski** (13. joulukuuta 1887 Terijoki – 20. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän työskenteli lukuisilla työväen näyttämöillä vuodesta 1905 alkaen.

Ura
---

Kiiskin vanhemmat olivat kalastaja Antti Kiiski ja Anna Honkanen. Ennen näyttelijän uraansa hän toimi rautatieläisenä. Kiiski aloitti taiteellisen uransa Terijoen Työväen Näyttämöllä 1905–1910, vuosina 1910–1911 hän toimi Kaarlo Karin johtamassa Suomalaisessa Teatteriseurueessa ja 1912–1918 Pietarin rautatieläisten näytelmäseurassa. Vuosina 1920–1921 Kiiski näytteli Heikki Välisalmen johtamassa Pietarin Suomalaisessa Teatterissa.

Kiiski palasi itsenäiseen Suomeen ja näytteli 1921–1922 Kymin Työväen Näyttämöllä, 1922–1923 Savonlinnan Työväen Teatterissa, 1923–1925 Terijoen Työväen Näyttämöllä, 1925–1926 Lahden Teatterissa, 1927–1928 Karppilan Työväen Näyttämöllä, 1928–1929 Pitkänrannan Työväen Näyttämöllä ja 1929 alkaen jälleen Terijoen Työväen Näyttämöllä. Kiiski toimi myös usean edellämainitun näyttämön johtajana.

Kiiskin näyttämötehtäviä olivat muun muassa *Nummisuutareiden* Esko ja *Nukkekodin* Torvald Helmer. Ludvig Holbergin komediassa *Valtioviisas kannunvalaja* Kiiskillä oli Hermannin osa.

Kiiskin opettajista mainittakoon Hemmo Kallio ja Kaarlo Kari.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin 1930, s. 132
2. ↑  Kuolinilmoitus, Antti Kiiski, Helsingin Sanomat, 1965, No 85, sivu 2, julkaistu 28.3.1965
**Antti Konrad (A. K.) Kaura** (13. kesäkuuta 1877 Jalasjärvi – 25. syyskuuta 1954 Kauhajoki) oli suomalainen maanviljelijä, talousneuvos ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Kauran vanhemmat olivat vuokraaja Antti Ponsijärvi ja Amanda Juhontytär. Hän kävi kansakoulun ja 1901 maamieskoulun. Kaura oli Keski-Suomen maanviljelysseuran neuvojana kahden vuoden ajan ja toimi sitten maanviljelijänä Kauhajoella 1909–1954. Hän oli Kauhajoen kunnallissairaalan taloudenhoitaja yhdeksän vuoden ajan, Kauhajoen siemenjyvästön hoitaja kahdeksan vuoden ajan ja Alapään osuuskassan kirjanpitäjä 1904–1914. Hän sai talousneuvoksen arvon 1937.

Kaura oli kansanedustajana 1930–1933 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja oli Kauhajoen kunnanvaltuuston jäsenenä. Kaura oli muun muassa Tuottajain Lihakeskuskunnan hallintoneuvoston, Suomi-yhtiön edustajiston ja Pellervo-seuran valtuuskunnan jäsenenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Antti Kaura *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1930–1933 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(59) | 
* Aakula
* Alestalo
* Annala
* Ellilä (1932–1933)
* Eskola
* Hakala
* Halonen
* Hannula
* Heikkinen
* Hirvensalo
* Huittinen
* Huuhtanen
* Hänninen
* Janhonen
* Joukanen (1930–1932)
* Junes
* Jussila (1931–1933)
* Kaijalainen
* Kallio
* Kalliokoski
* Kaura
* Kauranen
* Kemppi
* Kirveskoski
* Koivisto
* Koivuranta
* Kontio
* Korhonen
* Kuisma
* Kukkonen
* Kämäräinen
* Lahdensuo
* Lahtela
* Lampinen
* Lautala
* Leppälä
* Lohi
* Luostarinen
* Manner
* Miikki
* Mäkelä
* Niukkanen
* Nurmesniemi
* Pilppula
* Pitkänen
* Pullinen
* Raatikainen
* Rissanen
* Ruotsalainen
* Ryynänen
* Saarinen
* Sallinen
* Salo
* Sunila
* Suurkonka
* Tarkkanen
* Tukia
* Vehkaoja
* Vesterinen

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin kansanedustajat 1930–1933 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (12) | 
* Anttila
* Estlander
* Helenelund
* Jacobsson
* Jern
* Kaura
* Koivisto
* Penttala
* Pojanluoma
* Tarkkanen
* Virkkunen
* Åkerblom

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Adheesioperiaate** tarkoittaa, että riita-asiaa ja rikosasiaa käsitellään samassa oikeudenkäynnissä. Oikeudenkäyntimenettelyn pääperiaate on yksityisoikeudellisten oikeussuojavaatimusten käsitteleminen erillään rikosta seuraavasta rikosoikeudellisesta vastuusta. Tätä kutsutaan erillisyys- eli separaatioperiaatteeksi. Rikosprosessin ja siviiliprosessin yhdistäminen eli adheesioperiaate on poikkeus pääsääntöön.

Käytännössä adheesioperiaate tulee kyseeseen vain yhdessä tapauksessa. Tällöin tuomioistuin tutkii ja ratkaisee rikosasian yhteydessä myös tähän rikokseen liittyvän yksityisoikeudellisen vaatimuksen. Päävaatimuksena on syyte ja sivuvaatimuksena esimerkiksi korvaus rikoksen aiheuttamasta vahingosta tai rikoksella viedyn omaisuuden palauttamisvaatimus. Jos vaatimukset käsitellään yhdessä, noudatetaan rikosprosessin mukaista järjestystä. Jos siviilivaatimusta ajetaan erikseen, toimitaan siviiliprosessin mukaisesti. Syyte on aina päävaatimus, vaikka sivuvaatimus olisi miljoonia euroja. Joskus tuomioistuin erottaa yhteiskäsittelyssä olevan sivuvaatimuksen erilliseksi riita-asiaksi. Tällöin voidaan esimerkiksi ratkaista syyte ennen kuin korvausvaatimuksen tarkasta määrästä saadaan tarvittavat todisteet. Toisaalta tuomioistuin voi yhdistää eli kumuloida aiemmin erillisenä käsitellyt jutut.

Adheesio vähentää tuomioistuimen työtä, koska pää- ja sivuvaatimus perustuvat pääosin samaan oikeudenkäyntiaineistoon. Tuomioistuimen tarvitsee käsitellä asia vain yhteen kertaan. Jos juttu paisuu liian suureksi, voidaan syyte ja sivuvaatimus erottaa eri jutuiksi. Adheesion avulla myös rikoksen uhri saa pienin kustannuksin korvaustuomion. Erillinen siviilikanne on kalliimpi menettely. Vaikka rikoksen uhri ei saisikaan korvausta rikoksen tekijältä, saattaa hän saada korvaustuomion perusteella korvausta valtion varoista rikosvahinkolain (1204/2005) mukaan tai omasta vakuutuksestaan.

Adheesioperiaatteen mukainen menettely ei ole mahdollinen siviili- ja rikosprosessin sekä hallintoprosessin välillä. Hallintoprosesseja käsittelevät hallintotuomioistuimet eli hallinto-oikeudet ja korkein hallinto-oikeus. Hallintoriitaa tai hallintovalitusta ei voida käsitellä yleisessä tuomioistuimessa, eikä riita- tai rikosasiaa hallintotuomioistuimessa. Adheesioperiaatetta noudatetaan lähinnä Suomessa ja Ruotsissa. Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa riita- ja rikosjutut kuuluvat usein eri tuomioistuimiin ja adheesio on harvinainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa IV palsta 1–4.
***Dryopteris arguta*** on alvejuurikasvien heimoon ja alvejuurien sukuun kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Dryopteris arguta*
Kerrannaislehden alapinta
*Dryopteris arguta* on muodoltaan melko vaihteleva. Lehdet ovat ainavihantia, 25–90 senttimetriä pitkiä ja 8–30 senttimetriä leveitä. Lehtiruoti on pituudeltaan noin neljännes tai kolmannes lehden pituudesta; alapinta, joskus yläpintakin on peitetty vaaleanruskeilla suomuilla. Toisinaan lehdykät ulkonevat kulmassa lehtiruodista aiheuttaen lehdelle suipon ja pörröisen ulkonäön; hammaslaitaisten lehdyköiden kärjissä voi olla vihneitä. Itiöpesäkkeistöt sijaitsevat suunnilleen keskiruodin ja lehdykänreunan puolivälissä. Ohuet, koverat indusiat ovat tiheästi järjestäytyneitä ja peittävät itiöpesäkkeet lähes kokonaan.

Kromosomiluku on 2n = 82.

Levinneisyys
------------

*Dryopteris arguta* -lajia esiintyy läntisessä Pohjois-Amerikassa rannikkoalueilla ja vuorilla 0–1800 metrin korkeudessa Kanadan Brittiläisestä Kolumbiasta Yhdysvaltain Kaliforniaan ja Arizonaan, jossa siitä käytetään epävirallista englanninkielistä nimeä *Coastal Woodfern*.

Elinympäristö
-------------

Laji kasvaa monenlaisissa elinympäristöissä, esimerkiksi Kalifornian ikivihreissä sekametsissä, Kalifornian tammimetsissä (chaparral) ja Kalifornian tasaisen ja mäkisen maan varjoisilla rinteillä. Jotkut lajin elinympäristöt ovat osa välimerellistä kasvillisuusvyöhykettä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Dryopteris arguta* (Kaulf.) Watt *GBIF*. Viitattu 10.3.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Dryopteris arguta 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5309776
* Wikispecies: Dryopteris arguta
* BioLib: 211083
* Calflora: 2823
* CoL: 37VVW
* EoL: 597464
* EPPO: DYOAR
* FNA: 233500589
* GBIF: 5275136
* GRIN: 456024
* IFPNI: B137B1F8-1512-492E-8456-6ACE91B238C8
* iNaturalist: 52671
* IPNI: 17436370-1
* IRMNG: 10190391
* ITIS: 17521
* NatureServe: 2.155359
* NCBI: 242175
* Open Tree of Life: 900948
* Plant List: tro-26603647
* PLANTS: DRAR3
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:17436370-1
* Tropicos: 26603647
* VASCAN: 5383
* WFO: wfo-0001110267

 |

 |
**Andrew Bentley** (s. 30. kesäkuuta 1952 Fleetwood, Englanti) on brittiläinen säveltäjä ja tietokonemusiikin tutkija, joka toimii Taideyliopiston Sibelius-Akatemian musiikkiteknologian professorina. Hän on opettanut myös Helsingin yliopistossa 1982–1984 sekä brittiläisissä Salford College of Technologyssä ja Nottinghamin yliopistossa. Hän on suorittanut musiikin tohtoritutkinnon Yorkin yliopistossa.

Bentley on opettanut musiikkiteknologiaa vuodesta 1973 ja ollut mukana perustamassa Britannian ensimmäistä popmusiikin korkeakoulututkintoa 1981 Manchesterissa. Vuosina 1976–1983 Bentley toimi Yleisradion kokeilustudion suunnittelijana ja sitä ennen Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitoksen studiossa.

Bentley on ollut naimisissa musiikkitoimittaja ja säveltäjä Anna-Kaarina Kiviniemen kanssa. Heillä on kaksi poikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Musiikkiteknologian henkilöstö, Sibelius-Akatemia, viitattu 16.3.2015.
2. 1 2 3  Cummings, David M.: Andrew Bentley, International Who's who in Music and Musicians' Directory: (in the Classical and Light Classical Fields) s. 51. Psychology Press, 2000. Viitattu 16.3.2015.
3. ↑  Välipakka, Juki: Mustek tuli taloon (Arkistoitu – Internet Archive), Muusikko online 3/1998, viitattu 16.3.2015.
**Afroditen temppeli** (m.kreik. Ναὸς τῆς Ἀφροδίτης, *Naos tēs Afroditēs*), tutkimuksessa myös **Temppeli L**, oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu kreikkalainen temppeli lähellä Epidauroksen Asklepieionia eli Asklepioksen pyhäkköaluetta Kreikassa.

Historia
--------

Epidauroksen Afroditen temppeliksi tulkittu pyhäkkö rakennettiin hellenistisen kauden alussa noin vuonna 320–280 eaa. Koska tulkinta siitä, että pyhäkkö oli todella omistettu Afroditelle, on jossakin määrin epävarma, rakennukseen on viitattu tutkimuksessa myös nimityksellä Temppeli L.

Epidauroksesta löydetty aseistettua Afroditea esittänyt veistos. Kansallinen arkeologinen museo (esine NAMA 262), Ateena.
Temppeli on varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä pseudoperipteraalitemppelistä. Kyseinen temppelityyppi oli myöhemmin suosittu roomalaisessa arkkitehtuurissa, jossa Epidauroksen Afroditen temppeliä kopioitiin usein.

Rakennus
--------

Temppeli sijaitsi varsinaisen Asklepieionin eli Asklepioksen pyhäkköalueen ulkopuolella sen itäpuolella, länteen Apollon Maleataan pyhäköstä. Temppelirakennus oli arkkitehtuuriltaan harvinainen: se oli pieni prostyylitemppeli, jossa oli pseudoperipteraali cella. Temppeliä ympäröi yhteensä neljä pylvästä lyhyillä sivuilla ja seitsemän pylvästä pitkillä sivuilla. Pitkien sivujen pylväistä viisi oli pseudoperipteraalisesti kiinni cellan seinässä, samoin kuin takasivun neljä pylvästä. Loput pylväät muodostivat neljän pylvään levyisen ja kahden pylvään syvyisen prostyylin portiikin cellan itäpuolelle. Nämä julkisivun pylväät edustivat joonialaista tyyliä.

Cellan sisäpuolen seinissä oli sivuilla viisi ja perällä neljä pylvästä, jotka olivat lähes kiinni seinässä. Nämä pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Pyhäkköalueelta on löydetty aseistettua Afroditea esittänyt veistos, joka saattaa olla peräisin temppelistä tai sen läheltä. Se on ajoitettu hellenistiselle kaudelle, ja sen veistäjäksi on arveltu Polykleitos nuorempaa. Veistos on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.

Temppeli oli rakennettu neliportaiselle krepidomalle. Ylös portiikille ja sisäänkäynnille johti itäpuolelta ramppi.

Lähteet
-------

1. ↑  Epidaurus site plan *Archisearch.gr*. Viitattu 14.2.2022.
2. 1 2 3 4 5  Epidauros, Temple of Aphrodite (Temple L) (Building) *Perseus*. Viitattu 14.2.2022.
3. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPIDAUROS Peloponnesos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Lyttelton, Margaret: *Baroque Architecture in Classical Antiquity*, s. 38-39. Cornell Studies in Civil Liberty. Studies in ancient art and archaeology. Cornell University Press, 1974. ISBN 9780801407840. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Bricault, Laurent & Versluys, Miguel John & Meyboom, Paul G. P.: *Nile into Tiber: Egypt in the Roman World*, s. 521. Proceedings of the 3rd International Conference of Isis Studies, Leiden, May 11-14 2005. Religions in the Graeco-Roman World. Brill, 2006. ISBN 9789047411130. Teoksen verkkoversio.
**Afromeksikolaiset** ovat Meksikon tummaihoisia asukkaita, joiden juuret ovat kokonaan tai osittain Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Eri arvioiden mukaan afromeksikolaisia on Meksikossa 474 000–4 miljoonaa. Historiallisesti tärkein afromeksikolaisten asuinalue on ollut entinen orjasatama Veracruz, mutta nykyisin heitä asuu Costa Chican alueella Oaxacan ja Guerreron osavaltioiden rannikoilla.

Historia
--------

Afromeksikolaiset ovat espanjalaisten Afrikasta maahan tuomien orjien jälkeläisiä. 1600-luvun alussa Meksikossa oli suurempi afrikkalaistaustainen väestö kuin missään muussa Amerikan osassa. Koko siirtomaavallan ajan afrikkalaisia oli maassa enemmän kuin espanjalaisia. Yhteensä maahan tuotiin arviolta 200 000 afrikkalaista orjaa. Vuoden 1810 väestönlaskennan mukaan afromeksikolaiset muodostivat 10 % väestöstä. Meksikoon muodostui myös karanneiden orjien vapaita yhteisöjä, joista tunnetuimman, San Lorenzo de los Negrosin, perusti Gaspar Yanga 1570-luvulla. Meksikon itsenäisyyssodassa mustia palveli kapinallisten puolella Espanjaa vastaan. Yksi heistä oli Vicente Guerrero, josta tuli maan itsenäistyttyä sen toinen presidentti. Meksikon itsenäistyttyä afromeksikolaiset vaikuttivat voimakkaasti maan talouden kehitykseen toimiessaan muun muassa hopeakaivoksilla ja sokeriruokoviljelmillä.

Nykypäivä
---------

Suurin osa afromeksikolaisista elää köyhyydessä. Esimerkiksi teiden puute haittaa Costa Chican taloudellista kehitystä ja monet ovatkin muuttaneet alueelta pois. Pois muuttaneita erehdytään usein pitämään Kuubasta tai Belizestä tulleina siirtolaisina. Afromeksikolaista kulttuuria on pyritty ylläpitämään muun muassa näyttelyin, elokuvin ja yhteisöjen tapaamisin. Vaikka afromeksikolaiset ovat esimerkiksi televisiossa lähes näkymättömiä, he ovat vaikuttaneet voimakkaasti meksikolaiseen kulttuuriin. Esimerkiksi kuuluisalla meksikolaisella kappaleella La Bamballa on afromeksikolainen tausta. Afromeksikolaisten marginalisointia pidetään kuitenkin suurena ongelmana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Afro-Mexicans Minority Rights Group International. Viitattu 25.4.2011. (englanniksi)
2. ↑  Alexis Okewo: Blacks in Mexico: A Forgotten Minority *TIME*.  Arkistoitu 4.5.2012. Viitattu 25.4.2011. (englanniksi)
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Panafrikkalaisuus |
| Panafrikkalainen lippu |
| Taide
* Afrikkalainen taide
* Panafrikkalaiset värit
 |
| Ideologia
* Afrikkalainen anarkismi
* Afrikkalainen filosofia
* Afrikkalainen kommunalismi
* Afrikkalainen nationalismi
* Afrikkalainen sosialismi
* Afrosentrismi
* Kolmas kansainvälinen teoria
* Musta nationalismi
* *Négritude*
* Nkrumaismi
* Rastafari
* Sankarismi
* *Ujamaa*
 |
| Henkilöt
* Ahmed Sékou Touré
* C. L. R. James
* Félix Houphouët-Boigny
* Frantz Fanon
* Haile Selassie
* Jomo Kenyatta
* Julius Malema
* Julius Nyerere
* Kwame Nkrumah
* Malcolm X
* Marcus Garvey
* Muammar Gaddafi
* Patrice Lumumba
* Robert Mugabe
* Thomas Sankara
* Tom Mboya
* W. E. B. Du Bois
 |
| Lisää aiheesta
* Afrikka
* Afrikan kielet
* Mustat
 |
| * n
* k
* m
 |

Jotkut afrosentristit väittävät, että olmeekkien pääveistoksissa olisi mustien afrikkalaisten piirteitä.
**Afrosentrismi** eli **Afrikka-keskeisyys** on maailmankuvan näkökulma, joka keskittyy mustaan Afrikkaan ja afrikkalaisiin ja Amerikan mustaan väestöön. Afrosentrismin tarkoitus on sekä taistella länsimaihin keskittynyttä, esimerkiksi eurosentristä historiankirjoitusta vastaan, että kohottaa mustien itsetuntoa ja etnistä ylpeyttä. Afrosentrismi on panafrikkalaisuuden seuraaja.

Afrosentrismissä keskeistä on ajatus, että Afrikka muodostaa omankaltaisensa kulttuuriympäristön, jota ei voi ymmärtää perinteisin eurooppakeskeisin menetelmin. Joskus ajatus viedään niin pitkälle, että katsotaan muiden kuin afrikkalaisperäisten henkilöiden olevan kykenemättömiä ymmärtämään afrikkalaista kulttuuria. Afrosentrismissä on herättänyt kritiikkiä sen keskeinen ajatus yhdestä suuresta panafrikkalaisesta kulttuurista. Kielelliset, kulttuuriset ja geneettiset erot ovat Afrikan mustan väestön sisällä hyvin suuret, ja yhdestä afrikkalaisesta kulttuurista puhuminen ei siksi voi vastata todellisuutta.

Afrosentrismin eräs äärimuoto viljelee myös epätieteellisiä väitteitä historiasta, kuten että muinainen Egypti oli mustien perustama tai että Kleopatra, Sokrates, Hannibal yms. tunnetut historian henkilöt olisivat olleet mustia. Osa afrosentristeistä laskee mustiksi ja siis samaan ryhmään myös kaikki maailman tummaihoiset, kuten Intian dravidakieliset, Australian aboriginaalit, pohjoisafrikkalaiset, kuten myös Meksikon olmeekit, joiden patsaissa vaikuttaa joidenkin mielestä olevan afrikkalaisia piirteitä, mikä ei vastaa yleistä tieteellistä käsitystä.

Katso myös
----------

* Etnosentrismi
* Eurosentrismi

Aiheesta muualla
----------------

* Risto Selin: Afrosentrismi. Teoksessa Selin, Risto: *Ihmeellinen maailma: Skeptikon tietosanakirja*. Helsinki: Ursa, 2001. ISBN 952-5329-19-4.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiberg, Matti: *Politiikan sanakirja*, s. 11. Toimittanut Kalevi Koukkunen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2011. ISBN 978-952-234-048-1.
**Afroditopolis** (m.kreik. Ἀφροδιτόπολις; myös Ἀφροδίτης πόλις, *Afroditēs polis*; lat. *Aphroditopolis, Veneris Oppidum*) eli **Per-Hathor** (egypt. *Pr-Ḥwt-Ḥrw*; m.kreik. Παθυρις, *Pathyris*; kopt. *Ⲡⲁⲑⲩⲣⲓⲥ*), oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Pathyriteen (myöhemmin Hermonthiteen) nomokseen.

Afroditopolis eli "Afroditen kaupunki" oli rakennettu Niilin länsirannalle. Joen varrella kaupungin pohjoispuolella sijaitsivat Hermonthis ja Theba eli Diospolis Megale, ja eteläpuolella Latopolis, Eileithyiopolis ja Apollonopolis Megale. Nykyisin kaupungin paikka tunnetaan nimellä Gebelein.

Kaupungin pääkultti oli omistettu sen nimen mukaisesti kreikkalaisittain Afroditelle, egyptiläisittäin Hathorille. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Afroditopolitēs* (Ἀφροδιτοπολίτης).

Kaupunkia ei tule sekoittaa Egyptin lukuisiin muihin Afroditopolis-nimisiin kaupunkeihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Schweitzer, Simon D.: Pr-Ḥw.t-Ḥr.w *Ancient Egyptian Dictionary*. Viitattu 19.10.2020.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Aphroditopolis", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Pathyris/Aphroditopolis (settlement) *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
4. ↑  Pathyris/Aphroditopolis (Egypt) 10 Gebelen - Αφροδίτης πόλις *ToposText*. Viitattu 19.10.2020.
5. 1 2  Pathyris (Gebelein) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
6. ↑  Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 5.10.
**Afrodite Pandemoksen ja Peithon pyhäkkö** oli antiikin aikainen Afrodite Pandemokselle ja Peitholle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulan lounaisrinteessä Kreikassa.

Pyhäkkö liittyi nimensä mukaisesti Afrodite Pandemoksen eli "Kaiken kansan Afroditen" kulttiin, jonka Theseuksen kerrotaan perustaneen yhdistettyään Attikan kylät Ateenan kaupungiksi, sekä tähän liittyneen Peithon eli "Suostuttelun" henkilöitymän kulttiin. Pyhäkkö saattaa olla todellisuudessa Solonin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. perustama. Pyhäkköä käytettiin muun muassa Afrodisia-juhlassa, jolloin paikalla uhrattiin Afroditelle pyhitettyjä kyyhkysiä.

Pyhäkkö sijaitsi Pausaniaan mukaan Asklepieionin ja Propylaian välisellä alueella. Pyhäkkö on paikannettu Akropoliin rinteeseen Athene Niken temppelin alapuolelle muun muassa alueelta löydetyn piirtokirjoituksen ja muiden jäännösten, kuten friisin osien, perusteella. Pyhäkön säilyneet jäännökset ovat peräisin varhaiselta hellenistiseltä ajalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Simon, Erika: *Festivals of Attica: An Archaeological Commentary*, s. 48–51. Studies in Classics. University of Wisconsin Press, 2002. ISBN 0299091848. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Smith, Amy C.: *Polis and Personification in Classical Athenian Art*, s. 56. Monumenta Graeca et Romana 19. Brill, 2011. ISBN 9004194177. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Hurwit, Jeffrey M.: *The Athenian Acropolis: History, Mythology, and Archaeology from the Neolithic Era to the Present*, s. 41–42. CUP Archive, 1999. ISBN 0521417864. Teoksen verkkoversio.
**VNC** *(Virtual Network Computing)* on protokolla tietokoneen graafisen käyttöliittymän etäkäyttöön, jonka kehitti **ORL** eli Olivetti Research Lab. Englannin Cambridgessa vuonna 1995. VNC:tä käytetään graafisen työpöydän esittämiseen verkon yli toisella työpöydällä. Tätä varten etäpisteellä tarvitaan VNC-palvelin ja toiseen päähän pääteohjelma.

Sekä palvelimia että pääteohjelmia löytyy yleisimmille käyttöjärjestelmille kuten Linux, Microsoft Windows ja BSD-muunnelmat kuten Mac OS X. VNC-protokolla on alustariippumaton, mutta kaikille  käyttöjärjestelmille ei ole valmistettu tarvittavia ohjelmia.

VNC-pääteohjelma voi ottaa yhteyden eri käyttöjärjestelmällä varustettuun palvelimeen. Useamman pääteohjelman on mahdollista ottaa yhteys samaan palvelimeen. VNC on käytännöllinen vaikkapa etätyöskentelyyn. On olemassa myös Javalla tehty pääteohjelma, mikä teoriassa mahdollistaa järeänkin tietokoneen käyttämisen matkapuhelimen avulla.

Alkuperäinen VNC-koodi on avointa lähdekoodia.

Historia
--------

VNC sai alkunsa ORL eli *Olivetti Research lab* -tutkimuskeskuksessa vuonna 1995. 1997 myös Oracle alkoi rahoittaa tutkimuskeskusta ja se nimeksi tuli *Olivetti & Oracle Research Lab*. 1999 AT&T osti laboratorion mutta se lakkautettiin vuonna 2002.

Nimi VNC johdettiin sanoista *Very-thin-client ATM Network Computer* eli *Videotile*, joka oli kynällä käytettävä nopealla ATM-yhteydellä varustettu LCD-kosketusnäyttö. Ohjelmallinen versio laitteesta sai nimen *Virtual Network Computing* eli VNC.

VNC:n parissa työskennelleet kehittäjät:

* Tristan Richardson
* Quentin Stafford-Fraser
* James Weatherall
* Ken Wood
* Andy Harter
* Charlie McLachlan
* Paul Webster

VNC-variaatioita
----------------

Koska VNC julkaistiin GPL-lisenssin alaisena, myöhemmin syntyi useita VNC-pohjaisia järjestelmiä.

* RealVNC - Samojen tekijöiden uudessa yrityksessä jatkama VNC-versio. Sisältää ilmaisen ja maksullisen version
* TightVNC - Paranneltu versio VNC:stä joka sisältää uusia ominaisuuksia, parannuksia, optimointia ja bugikorjauksia. Tunnetaan tehokkaasta pakkauksesta, joka pienentää vasteaikaa.
* Ultr@VNC - VNC  Windowsille johon lisätty tiedoston siirtäminen, NT ja Active Directory -pohjainen salasanajärjestelmä, yhteyden salaus ja tekstipohjainen keskustelukanava. Yhteensopiva alkuperäisen kanssa.
* TridiaVNC
* TridiaVNC Pro - Kaupallinen versio lisätyillä ominaisuuksilla ajatellen järjestelmän ja verkonvalvojia kuten käyttäjältä tulevat tukipyynnöt, tukipyyntöjen jonottaminen ja etäasennusmahdollisuus.
* x11vnc - VNC server for real X displays - VNC serveri Un\*xeista tutulle X-serverille.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **VNC**.
* RealVNC - Englantilainen VNC:tä kehittävä yritys.
* TightVNC Software
* Ultr@VNC - Ilmainen VNC-ohjelma.
**RPGamer** on tietokone- ja konsoliroolipeleille omistettu pelisivusto, joka julkaisee lajityypin peleihin liittyviä uutisia, ennakoita ja arvosteluja. Sivustolla on yhteensä seitsemän eri kieliversiota, jotka englannin ohella ovat italia, espanja, portugali, saksa, ranska ja japani.

RPGamerin yhteisöön voidaan lisätä omia arvosteluja, piirroksia, musiikkia ja tarinoita. Yhteisössä sijaitsee myös tilastoja, peliaiheisia julistekuvia ja nimenomaan japanilaisista RPG-peleistä kertova "Japandemonium"-osio, johon lukeutuu uutisia, kuvakaappauksia ja lista viikon myydyimmistä peleistä.

Historia
--------

RPGamer kehittyi Andrew Vestalin vuonna 1995 luomasta *UnOfficial SquareSoft HomePagesta*, joka oli SquareSoftin pelejä varten kehitetty fanisivu. 1997 sivusto vaihtoi nimensä *Square.Netiksi*, jota piti yllä Squaren oma palvelin. Tämä kuitenkin johti *Square.Netin* sulkemiseen, sillä sivu käytti Squaren palvelinta tämän tietämättä. Muita kuin vain Squaren roolipelejä käsittelevä RPGamer syntyi maaliskuussa 1998, kun Vestal luovutti sivustonsa Mikel Tidwellin käyttöön ja auttoi sivun elvyttämisessä.

Aiheesta muualla
----------------

* RPGamerin kotisivusto
*Tämä artikkeli käsittelee ympäriajosuojausjärjestelmää. Muita merkityksiä täsmennyssivulla.*
Volvo C70:n turvakaaret.
**ROPS** (**Roll Over Protection System**) on Volvon kehittämä henkilöautojen ympäriajosuojausjärjestelmä. Järjestelmät eroavat toisistaan suuresti riippuen siitä, onko kyseessä avoauto vai katumaasturi. Ensimmäistä kertaa ROPS esiteltiin Volvo C70:ssä vuonna 1998 ja Volvo XC90:ssä vuonna 2002. Järjestelmä on myös käytössä XC60-katumaasturissa, joka esiteltiin vuonna 2008. 

Volvo C70 -avoautossa järjestelmä koostuu kahdesta pyroteknisesti nousevasta metalliturvakaaresta, jotka on sijoitettu takaistuinten pääntukien taakse. Ne aktivoi gyroskooppinen anturi. Kun kallistuskulma on yli 38 astetta, järjestelmä nostaa kaaret automaattisesti, jotta selviytymistila auton sisällä säilyisi.

Vuonna 2005 esitellyssä toisen sukupolven C70:ssä on kovakatto, joten kaaret laukeavat takalasin läpi, jos katto on ylhäällä. Tämän vuoksi niissä on pienet metalliset piikit, jotka rikkovat lasin ja varmistavat oikean suojaavan toiminnan.

Vuonna 2002 esitellyssä katumaasturi XC90:ssä järjestelmä on erilainen. Autossa on erityisen luja booriteräksinen turvakehikko, joka auttaa säilyttämään selviytymistilan auton sisällä. Sivuturvatyynyt laukaisee gyroskooppinen anturi, kun ympäriajo on väistämätön. Tyynyt pysyvät täyttyneinä, jotta ne suojaisivat auton matkustajia parhaalla mahdollisella tavalla.

Katso myös
----------

* Turvakaari
* Turvaohjaamo
* SIPS (Side Impact Protection System)
* WHIPS (Whiplash Protection System)

Lähteet
-------

1. ↑  Volvo ROPS Volvo Car Corporation.  Arkistoitu 2.5.2015. Viitattu 30.7.2015.
2. ↑  Autoesittely Volvo C70 2012 Autotalli.com. Viitattu 30.7.2015.
3. ↑  Volvo ROPS Volvo Car Corporation.  Arkistoitu 13.11.2016. Viitattu 30.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Video Volvo XC90:n ympäriajotestistä
* Video Volvo XC90:n turvarakenteesta ja kahdesta testistä
* Video Volvo XC60:n turvarakenteesta
**Michèle Arnaud** (oik. **Micheline Caré** 18. maaliskuuta 1919 – 30. maaliskuuta 1998) oli ranskalainen laulaja. Arnaud opiskeli Pariisissa valtiotiedettä ja esiintyi samoihin aikoihin kabareeravintoloissa, kuten Le Taboussa ja La Rose Rougessa.

Vuonna 1956 Arnaud edusti Luxemburgia kaikkien aikojen ensimmäisessä Eurovision laulukilpailussa. Tuona vuonna jokainen maa lähetti kilpailuun kaksi kappaletta, ja Arnaud esitti molemmat Luxemburgin edustuskappaleet, "Ne crois pas*"* ja "Les amants de minuit*"*. Tuona vuonna vain voittaja julkaistiin, eikä Arnaudin esittämien kappaleiden sijoituksia tiedetä.

11. heinäkuuta 1962 Arnaud esiintyi kaikkien aikojen ensimmäisessä suorassa satelliittilähetyksessä Ranskasta Yhdysvaltoihin. Arnaudille myönnettiin kunnialegioonan kunniamerkki ja Ordre des Arts et des Lettresin kunniamerkki.

Michèle Arnaudin lapsia olivat laulaja Dominique Walter ja valokuvaaja Florence Gruere.

Lähteet
-------

1. ↑  Lugano 1956 *eurovision.tv*. Viitattu 15.3.2022.
2. ↑  Biographie de Michèle Arnaud *chantefrance.com*.  Arkistoitu 27.11.2021. Viitattu 15.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |