recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Leevi Rantalaiho** (13. kesäkuuta 1915 Suomusjärvi – 23. maaliskuuta 1991) oli suomalainen kapellimestari ja näyttelijä. Hän teki merkittävän osan urastaan Porin Teatterissa.

Ura
---

Leevi Rantalaihon vanhemmat olivat maanviljelijä Aarne Aleksander Rantalaiho ja Lyyli Maria Rantalaiho. Hän työskenteli kiinnitettynä kapellimestarina ja näyttelijänä Helsingin Ympäristöteatterissa 1947–1953, Lohjan Työväen Teatterissa 1954–1961 ja Porin Teatterissa 1961–1980.

Rantalaiho säesti lukuisia operetteja, musikaaleja ja laulunäytelmiä sekä sävelsi näyttämömusiikin useisiin näytelmiin, joita olivat muun muassa *Miehen kylkiluu*, *Täällä Pohjantähden alla II* ja *Arvottomat*. Hänen näyttämörooleistaan mainittakoon kenraali Pickering näytelmässä *Pygmalion* ja keisari näytelmässä *Valkoinen hevonen*. Rantalaiholla oli roolitehtäviä myös muun muassa teoksissa *Juurakon Hulda* ja *Täällä Pohjantähden alla*.

Leevi Rantalaiholla oli myös yksi elokuvarooli: hän näytteli Jokioisten kartanon isännöitsijä Paul Petterssonia Jotaarkka Pennasen vuonna 1973 ohjaamassa draamaelokuvassa *Mommilan veriteot 1917*.

Perhe-elämä
-----------

Leevi Rantalaihon ensimmäinen aviopuoliso oli Liisa Ekström, pariskunta avioitui 1943. Toinen aviopuoliso oli Meimi Rakel Rannanjärvi (myös Ojala), pariskunta avioitui 1961. Rantalaiholla oli lapset Marja-Leena (s. 1943), Ulla-Maria ja Sirkka-Liisa (s. 1947) sekä Leo Kalevi (s. 1962).

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Teatterin maailma - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki, toim. Veistäjä, Verneri, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1965
* Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto, toim. Martin, Timo; Niemi, Pertti ja Tainio, Ilona, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1974, ISBN 951-30-2505-5
* Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto, toim. Tainio, Ilona, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1983, ISBN 951-30-5727-5

1. 1 2  Veistäjä, Verneri (toim.): *Teatterin maailma*, s. 330. Rantalaiho, Leevi. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1965.
2. 1 2 3  Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät*, s. 205. Kallionpää, Yrjö. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 1983. ISBN 951-30-5727-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Norjan laivaston Otra-luokan miinanraivaajasta. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**KNM Rauma** oli Norjan laivaston Otra-luokan miinanraivaaja. Alus oli juuri valmistunut saksalaisten hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940. Se liitettiin Saksan laivastoon nimellä *Kamerun* ja alus palautettiin sodan jälkeen Norjalle osallistuttuaan Saksan rannikon miinanraivaukseen.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Otra-luokka*
Alus tilattiin Nylands Verkstediltä Oslosta. Se laskettiin vesille 26. syyskuuta 1939 ja valmistui tammikuussa 1940.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 1. meripuolustusalueen 3. miinanraivaajaviirikköön päällikkönään luutnantti I. K. Winsnes. Norjaan hyökänneet saksalaiset valtasivat aluksen 9. huhtikuuta 1940 Hortenissa. Alus muutettiin miinalaivaksi nimettynä *Kameruniksi*. Se liitettiin myöhemmin Oslon satamapuolustuslaivueeseen (saks. *Hafenschutzflotille Oslo*) aluksena numero 1.

Liittoutuneet liittivät aluksen toukokuussa 1945 Saksan miinanraivaushallinnon (engl. *German Mine Sweeping Admin*) alaisuuteen. Aluksen viirinumeroksi määrättiin 19. syyskuuta 1946 S21. Se palautettiin 1947 Norjan laivastolle, joka nimesi aluksen *Raumaksi*.

Alus aloitti huhtikuussa 1949 palveluksen miinakoululaivana. Sille allokoitiin Naton runkonumero N33 1950-luvun alussa. Alus poistettiin palveluksesta 21. elokuuta 1959 Hortenissa ja myytiin huhtikuussa 1963.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Abelsen, Frank: *Marinens Fartøyer 1939-1945 og Deres Skjebne - Norwegian Naval Ships 1939–1945*. Oslo: Sten Stenersen og Bjørn Olsen, 1986. ISBN 82-7046-050-8. (norjaksi)/(englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Abelsen, Frank s. 101
**Kirsten Münchow** (tunnettu nimellä **Kirsten Klose** vuodesta 2002 vuoteen 2007; s. 21. tammikuuta 1977) on saksalainen moukarinheittäjä , joka voitti olympiapronssia vuonna 2000 henkilökohtaisella ennätyksellään heitettyään 69.28 metriä.

Tämä tulos seurasi pronssimitalia, jonka hän voitti vuoden 1998 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Hänen henkilökohtainen ennätys 69.28 metriä sijoittaa hänet viidenneksi saksalaisten moukarinheittäjien joukossa keskuudessa, edellään vain Betty Heidler, Susanne Keil, Kathrin Klaas ja Andrea Bunjes.

Münchow syntyi Auetal-Rehrenissa, ja ensimmäinenä kilpaili TuS Eintracht Mindenille, mutta vuonna 2000 hän vaihtoi LG Eintracht Frankfurtiin, jota valmensi Michael Deyhle. Vuonna 2002 hän meni naimisiin miesmoukarinheittäjä Holger Klosen kanssa ja parilla oli poika. Münchow on Saksan kaksinkertainen mestari naisten moukarinheitossa (2000 ja 2001).

Münchow erosi vuonna 2007 ja tunnetaan jälleen hänen tyttönimellään.

Lähteet
-------

1. ↑  Microsoft Word - Ewige DLV-Bestenliste.doc (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kirsten Klose Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Miikka Luosmaa** (s. 22. huhtikuuta 1994) on suomalainen koripalloilija.

Karkkilan Urheilijoiden kasvatti Luosmaa harrasti lapsena koripallon lisäksi myös jalkapalloa. Hän kärsi polvivammasta vuodet 2012 ja 2013 ja pelasi kasvattajaseurassaan I-divisioona B:ssä syksyllä 2014 kahdeksan ottelua 6,1 pisteen ja 4,4 levypallon keskiarvoilla. Kauden 2014–2015 hän pelasi Yhdysvalloissa Regis Universityn NCAA II:sta pelanneessa joukkueessa. Heinäkuussa 2015 Luosmaa palasi Suomeen ja teki Korisliigassa pelanneen Kouvojen kanssa yksivuotisen pelaajasopimuksen, jonka myötä hän pelasi myös seuran I-divisioona B:ssä pelanneessa reservijoukkueessa.

Luosmaan polvea kuntoutettiin kauden aikana, ja pitkäaikainen polvivamma toipui olemattomiin. Luosmaasta oltiin kiinnostuneita myös muissa seuroissa, mutta hän teki maaliskuussa 2016 yhden kauden mittaisen jatkosopimuksen Kouvojen kanssa.

Toukokuussa 2017 Luosmaa siirtyi Turun kauppakorkeakouluun opiskelemaan siirtyessään kaksivuotisella sopimuksella Salon Vilppaaseen.

Lähteet
-------

* Miikka Luosmaa Suomen Koripalloliitto
* Miikka Luosmaa Bio (Arkistoitu – Internet Archive) Regis University Athletics (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
*Tämä artikkeli käsittelee Norjan laivaston Oslo-luokan fregattia. Myös saattuehävittäjä KNM Glaisdale oli myöhemmin nimeltään* KNM Narvik*.*

**KNM Narvik** oli Norjan laivaston Oslo-luokan fregatti, joka tilattiin 1960. Alus oli palveluksessa vuodesta 1966 vuoteen 1998. Alus on ollut vuodesta 2008 esillä merimuseossa Hortenissa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Oslo-luokka*
Alus tilattiin 1960 Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1964. Se laskettiin vesille 8. tammikuuta 1965 ja valmistui 30. marraskuuta 1966.

Palvelus
--------

Alus modernisoitiin 1987–1990, jolloin alukselle asennettiin suojasoihdunheittimet, Spherion TSM-2633-kaikuluotain, NFT MSI-3100 -tiedonsiirtojärjestelmä sekä 76 millimetrin ilmatorjuntatykki korvattiin Boforsin 40 mm/L70 ilmatorjuntatykillä. Vuosina 1996-1997 alukselle asennettiin Link 11- ja 14-tietoliikennejärjestelmät, GPS ja Plesseyn AWS-9-tutka.

Alus osallistui 2001-2002 ja 2004 Naton terrorismin vastaiseen operaatio Active Endeavouriin, jossa seurattiin Välimeren merenkulkua. Alus siirrettiin kesällä 2007 telakalle ennen kuin se sijoitettiin Norjan merimuseoon kesällä 2008. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 291

*Oslo*-luokan fregatit

|  |
| --- |
| *KNM Oslo* - *KNM Bergen* - *KNM Trondheim* - *KNM Stavanger* - *KNM Narvik* |
| Edeltäjä: *River*-luokka – Seuraaja: *Fridtjof Nansen* -luokka |
**Miika** (alias **Comeetta**, oikealta nimeltään **Miika Saloranta**, s. 31. tammikuuta 1991) on suomalainen hip hop -artisti.

Miika on julkaissut nykyisellä artistinimellään debyyttisinglen *V\*tun Friendzone* ja lisäksi artistinimellä Comeetta yhtyeessä TCT. Kultarajan ylittäneen albumin *IOJK*. Hän on julkaissut myös omakustannemusiikkia Comeetta -nimellä vuosien 2001–2011 välisenä aikana ja julkaissut muun muassa omakustannealbumin *Athos Ingemar*.

Ura
---

### TCT

Miika kiinnostui hip hop -musiikista 2000-luvun alussa seurattuaan MTV:tä. Miika on maininnut musiikillisiksi vaikutteikseen olevan muun muassa 2pac, Eminem ja Ludacris. Hän alkoi tekemään kappaleitaan vuonna 2001 ja myöhemmin hän julkaisi niitä musiikkipalvelussa mikseri.net. Vuonna 2011 hän julkaisi artistinimellä Comeetta omakustannealbumin *Athos Ingemar*.

Vuonna 2012 hän perusti yhdessä Tuomas ja Matias Lehtisen kanssa bändin nimeltä TCT. Yhtye solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa vuonna 2013. Bändin tunnetuin kappale "Rannalle" on ylittänyt jo platinarajan.

### Sooloura

Vuonna 2016 Miika Saloranta solmi sooloartistina levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa. Soolodebyytti *V\*tun Friendzone* -single julkaistiin keväällä 2018. Samana vuonna julkaistiin myös kappale *Hengiltä* ja vuoden 2019 keväällä vielä yksi single: *Känäs* Universal Musicin kautta. Kesäkuussa 2019 Miika ilmoitti purkaneensa sopimuksen Universal Musicin kanssa ja siirtyneensä independent-artistiksi, jonka jälkeen Miika on julkaissut itsenäisesti mm. kappaleet *Hjallis*, *Kuka siin netis on* ja *Game Over*. Vuonna 2020 julkaistiin myös yhdessä Johanna Von Herzenin kanssa yhteiskappale *Apua!*. 

### Muu toiminta

Miikalla on ollut vuoden 2018 keväästä alkaen oma YouTube-kanava "MiikaTV" jossa hän on pitänyt dokumenttisarjamaista vlogia nimeltä: "The Miika Show".

Lähteet
-------

1. ↑  Miika - Hög *Hög*. Viitattu 11.7.2018.
2. 1 2 3 4  Kuka on Miika? – MIIKA *miikavirallinen.fi*.  Arkistoitu 13.7.2018. Viitattu 13.7.2018.
3. ↑  Muistatko vielä TCT:n Rannalle-hitin? Yhtyeestä tutut veljekset tanssittavat nyt kesäkansaa latinosoundeilla *www.iltalehti.fi*. Viitattu 27.4.2021.
4. ↑  Riikka Jokinen: Nurmijärveläislähtöinen Miika Saloranta ja Johanna von Hertzen julkaisevat yhteisen kappaleen – ottaa kantaa ajankohtaiseen aiheeseen *Nurmijärven Uutiset*.  16.10.2020. Viitattu 27.4.2021.
5. ↑  MiikaTV *YouTube*. Viitattu 9.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Facebook: Miika

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**George C. Woodbridge** (1930 Queens, New York – 20. tammikuuta 2004 Staten Island, New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja, joka tunnetaan varsinkin humoristiseen *Mad*-lehteen piirtämistään sarjakuvista.

Woodbridge opiskeli New Yorkissa School of Visual Arts -taidekoulussa, jossa hän tutustui Frank Frazettaan ja Al Williamsoniin. Hän ryhtyi 1950-luvun puolivälissä piirtämään sota-, mysteeri- ja western-aiheisia sarjakuvia Atlas Comics -kustantamolle (myöh. Marvel Comics). *Madin* piirtäjäkuntaan hän siirtyi keväällä 1957 ja hänen piirroksiaan ilmestyi sen jälkeen vuosikymmenten ajan lehden lähes jokaisessa numerossa. Woodbridge hallitsi suvereenisti sekä realistisen piirrostyylin että karikatyyrit. *Madissa* hän kuvitti usein muiden käsikirjoittamia vitsijuttuja pikkutarkoilla ja yksityiskohtaisilla piirroksilla rappeutuneen oloisista keskivertokansalaisista. Hän oli kiinnostunut Yhdysvaltain sotahistoriasta ja kuvitti *Mad*-uransa ohella historiallisia aseita ja univormuja käsitelleitä tietokirjoja.

Woodbridge kuoli keuhkolaajentumaan tammikuussa 2004. Hän jatkoi piirtämistä *Madiin* viimeisiin vuosiinsa asti.

Lähteet
-------

1. 1 2  George Woodbridge (englanniksi) Lambiek Comiclopedia. Viitattu 20.10.2016.
2. 1 2 3  Eric Nash: George Woodbridge, 73, Artist For Mad Magazine Since 1950's (englanniksi) New York Times 22.1.2004. Viitattu 20.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Luettelo Woodbridgen töistä *Mad*-lehdessä (englanniksi) Madcoversite.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Magdalena Martullo-Blocher** (s. 13. elokuuta 1969, Männedorf, Sveitsi) on sveitsiläinen EMS-Chemie-kemianteollisuusyrityksen toimitusjohtaja ja miljardööri. Hän on mukana politiikassa Sveitsin kansanpuolueen kansanedustajana (2015-) ja puolueen varapuheenjohtajana (2018-).

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 334. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 5,5 miljardia dollaria. Tämä vastasi 30 prosentin osuutta EMS-Chemie-yhtiöstä, joka on pörssinoteerattu kemikaali- ja polymeerivalmistaja Sveitsin Herrlibergissä. Magdalena Martullo-Blocher siirtyi kemikaaliyhtiön johtoon vuonna 2004, kun hänen isänsä Christoph Blocher, joka oli aiemmin johtanut yhtymää, siirtyi Sveitsin liittoneuvoston jäseneksi Sveitsin kansanpuoluetta edustavaksi Sveitsin oikeus- ja poliisiministeriksi. Tällöin hän myi yhtiön määräysvaltaan oikeuttavat osakkeensa Magdalenalle ja hänen kolmelle sisarukselleen, jotka myös ovat nykyisin miljardöörejä. Sisaruksista Rahel Blocherilla on likimain vastaava 30 prosentin osuus yhtiöstä. Miriam Baumann-Blocher on myynyt pääosan kemianyhtiön osakkeistaan siskoilleen ja investoinut toisaalle. Markus Blocher myi osuutensa yhtiöstä, mutta omistaa siitä irronneen spin off -yrityksen (Dottikon).

Magdalena Martullo-Blocher on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän on suorittanut MBA-tutkinnon St. Gallenin yliopistossa. Hän on toimiut EMS-Chemie-yhtiön hallituksen jäsenenä vuodesta 2001 ja toimitusjohtajana vuodesta 2004. Tätä ennen hän työskenteli johtotehtävissä Johnson & Johnson -yhtiön ja sveitsiläisen virvoitusjuomavalmistaja Rivellan palveluksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  342. Magdalena Martullo-Blocher $5.28B (Bloomberg Billionaires Index)  5.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  334. Magdalena Martullo-Blocher (Maailman (dollari)miljardöörien listan jaettu 334. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Curriculum Vitae (Yhtiön hallituksen jäsenten perustiedot) ems-group.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
4. 1 2  The World's Billionaires List (Maailman (dollari)miljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  334. Rahel Blocher (Maailman (dollari)miljardöörien listan jaettu 334. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
6. ↑  355. Rahel Blocher $5.15B (Bloomberg Billionaires Index)  5.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
7. ↑  1284. Miriam Baumann-Blocher (Maailman (dollari)miljardöörien listan jaettu 1284. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)
8. ↑  1756. Markus Blocher (Maailman (dollari)miljardöörien listan jaettu 334. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 6.4.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Britannia ottaa vastaan Amerikan lojalistit. H. Mosesin kaiverrus Benjamin Westiä mukaillen vuodelta 1783.
Lojalistipakolaisia matkalla Kanadaan. Howard Pylen vuonna 1901 julkaistu teos.
**Lojalistit** (engl. *loyalist*) tarkoittavat Amerikan vallankumouksen yhteydessä niitä Pohjois-Amerikan brittisiirtokuntien uudisasukkaita, jotka pysyivät vapaussodan aikana uskollisina Ison-Britannian kuningaskunnalle.

Lojalistit kannattivat Britannian kruunua monista eri syistä. Monet osoittivat kunnioitustaan kruunulle ja monet pelkäsivät vallankumouksen vievän Amerikan kaaokseen. Osan mielestä amerikkalaiset olivat kyllä kärsineet brittien sorrosta, mutta asiat pitäisi selvittää neuvottelemalla. Britannian puolella olivat myös monet henkilöt, jotka eivät olleet vielä täysin mukautuneet siirtokuntien yhteiskuntaan, kuten kieli- ja uskontovähemmistöt, tuoreet maahanmuuttajat, tummaihoiset ja intiaanit. Pääosa lojalisteista oli pienmaatilallisia, käsityöläisiä ja kauppiaita. Lisäksi suurin osa brittiupseereista, rikkaista kauppiaista ja anglikaanipapeista pysyi uskollisina. Myös monet saksalaiset maahanmuuttajat kannattivat Britanniaa, koska Yrjö III:lla oli saksalaiset sukujuuret.

Vain pieni osa lojalisteista, yhteensä noin 19 000 henkeä, taisteli Britannian puolella vapaussodassa. Osa lojalisteista eli brittien vahvoissa tukikohdissa, kuten New Yorkissa, ja osa pakolaisleireillä, joita oli muun muassa Quebecin Sorelissa ja Yamachichessa. Lopulta noin satatuhatta lojalistia pakeni Yhdysvalloista. Heihin kuuluivat muun muassa Benjamin Franklinin poika William Franklin ja taidemaalari John Singleton Copley. Noin puolet lähtijöistä muutti Kanadaan, ja heistä noin 30 000 päätyi nykyisten Nova Scotian, New Brunswickin ja Prinssi Edwardin saaren alueille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wilson, Bruce G.: Loyalists *The Canadian Encyclopedia*. Historica-Dominion.  Arkistoitu 26.3.2013. Viitattu 19.5.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Loyalists During the American Revolution *Country Studies US*. U.S. Department of State. Viitattu 19.5.2012. (englanniksi)
**Ranulf Flambard** (n. 1060–1128) oli Durhamin piispa. Flambard rikastui verojen keruulla kuningas Vilhelm Punaisen aikana, mistä syystä hän oli epäsuosittu. Vilhelmin kuoltua kuningas Henrik I vangitsi hänet Lontoon Toweriin, mistä hän onnistui pakenemaan ensimmäisenä vankina. Hän lähti Normandiaan maanpakoon Vilhelmin ja Henrikin veljen, Robert II:n kanssa. Flambardista tuli Robertin neuvonantaja ja hän auttoi Robertia tämän epäonnistuneessa maihinnousussa Englantiin.

Henrikin valtakausi
-------------------

Vahvistaakseen asemaansa Henrik I, joka oli noussut kuninkaaksi, vangitsi Ranulfin Toweriin kavalluksesta syytettynä. Hän pääsi pakoon vankeudesta helmikuussa ja toimi kesällä 1101 Robert II:n hyväksi hänen vallankaappausyrityksessään. Kuningas päätti takavarikoida piispan maaomaisuuden ja Canterburyn arkkipiispa Anselm syytti häntä simoniasta kirkollisessa oikeudessa, joka paavin määräyksellä asetti hänet Anselmin harkinnan alaisuuteen.

Perintö
-------

Flambard jatkoi katedraalin rakennuttamista, jonka hänen edeltäjänsä oli aloittanut, rakennutti muurin Durhamin linnan ympärille ja rakensi Norhamin linnan Tweed-joen puolustamista varten. Hän käski siirtää Cuthbertin pyhäinjäännökset uuteen hautaan juhlallisessa seremoniassa. Hän kuoli 5. syyskuuta 1128.

Flambardilla tiedetään olleen kolme tai neljä poikaa. Elias oli Henrik I:sen viranhaltija, joka omisti prebendan Lontoossa. Ralf oli pappina Middlehamissa ja vuodesta 1138 arkkipiispa Theobaldin huonekunnan jäsen. Hänellä oli veljenpojat Osbert, Ranulf, Robert, Richard ja William.

Lähteet
-------

* Barlow, Frank: *William Rufus*. University of California Press, 1983. ISBN 0520049365. Google books (viitattu 21.1.2012). (englanniksi)
* Huscroft, Richard: *Ruling England, 1042-1217*. Pearson Education, 2005. ISBN 0582848822. Google books (viitattu 8.12.2012). (englanniksi)
* Vaughn, Sally: *Anselm of Bec and Robert of Meulan: The Innocence of the Dove and Wisdom of the Serpent*. University of California Press, 1987. ISBN 0520056744. Google books (viitattu 8.12.2012). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ranulf Flambard *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 21.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  Ranulf Flambard Historic Royal Palaces.  Arkistoitu 2.2.2012. Viitattu 21.1.2012. (englanniksi)
3. ↑  Huscroft 2005, s. 68
4. ↑  Vaughn 1987, s. 229
5. ↑  Huscroft 2005, s. 69
6. ↑  Vaughn 1987, s. 231
7. ↑  Vaughn 1987, s. 234
8. ↑  Diana E. Greenway: DURHAM: Bishops *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: volume 2: Monastic cathedrals (northern and southern provinces)*. Institute of Historical Research.  Arkistoitu 19.7.2011. Viitattu 21.1.2012. (englanniksi)
9. ↑  Barlow 1983, s. 202–203

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**William de St-Calais** | **Durhamin piispa**1099–1128 | Seuraaja:**Geoffrey Rufus** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Loituma** on järvi Ruokolahden koillisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä. Järven itäiset lahdet sijaitsevat Rautjärven ja Parikkalan alueilla.

Maantiede
---------

Loituman pituus kaakosta luoteeseen on nelisen kilometriä. Järvelle on leimaa-antavaa niemien ja saarten runsaslukuisuus. Sen saarten rantaviivan yhteispituus on noin yhdeksän kilometriä. Syvin kohta, 18 metriä, sijaitsee järven itäosassa, myös järven luoteisosassa sijaitsee lähes yhtä syvä kohta.

Loitumassa sijaitsee 24 saarta, joista 8 on alle aarin laajuisia ja 5 yli hehtaarin laajuisia. Järven eteläosan Suurisaari on noin 20 hehtaarin laajuinen. Sen itäpuolella sijaitsee Kirpunsaari, jonka pohjoisrannalla kolmen kunnan rajat kohtaavat. Suurisaaren pohjoispuolella on usean hehtaarin laajuinen Varpasaari, jonka pohjoispuolella on Aitasaari ja Kalliosaari. Järven luoteisosassa sijaitsee parin hehtaarin laajuinen Saunasaari.

Loituman rannat ovat metsämaata ja suota. Siellä täällä on pientaloja, myös saarilla on jonkin verran pientaloja.

Loitumaan virtaa useita laskuojia. Loituman luusua sijaitsee järveen kaakkoisrannalla, josta lähtee laskuoja Mustalampeen (93,2 metriä mpy), josta virta vie Peruspohjanjokea Simpelejärveen (68,8 metriä mpy). Loituman lounaispuolella sijaitsee Sarajärvi.

Loituman koillisrannan läheisyydessä on historiallisia rajamerkkejä.

Loituman vesitilavuus on 20 652 000 kuutiometriä.

Loituma (03.023.1.006) kuuluu Peruspohjanjoen valuma-alueeseen (03.023), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen vesistössä (03). Toinen jakovaihe on Simpelejärven alaosan alue (03.02). Loituma on laajin Peruspohjanjoen valuma-alueen 33:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Saarijärvi, Kumpulampi ja Haarikko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Loituma, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.8.2021.
3. 1 2 3  Loituma Järviwikissä. Viitattu 18.8.2021.
4. ↑  Peruspohjanjoen valuma-alue (03.023) Järviwikissä. Viitattu 18.8.2021.
**Sissiluutnantti** on Paavo Rintalan romaani vuodelta 1963. Romaani herätti ilmestyessään kirjasodan sotaa ja sen lieveilmiöitä sisältämiensä kuvausten vuoksi. Polemiikkia oli jo ennen *Sissiluutnanttia* herättänyt Rintalan teossarja, *Mummoni ja Mannerheim* -trilogia (1960–1962).

Rintala joutui talvisodan puhjetessa lähtemään äitinsä kanssa evakkoon kotikaupungistaan Viipurista. Hän menetti isänsä talvisodassa Vuosalmella.

*Sissiluutnantin* päähenkilö on siviilissä teologiaa opiskellut Erkki Takala. Pohjavireeltään uskonnollisessa ja sivilisaatiokriittisessä teoksessa Rintala tulkitsee sodan vaikutuksia ihmiseen: ihmisyyden katoamista ja muuttumista tappamiseksi ja paritteluksi. Teoksessa on nähty yhtymäkohtia Linnan *Tuntemattomaan sotilaaseen* ja Olavi Paavolaisen *Synkkään yksinpuheluun*.

Teosta arvioitiin alkuun sen ilmestyttyä kirja-arvosteluissa, mutta kohu syttyi Yhteishyvän päätoimittajan Seppo Simosen hyökkäyksestä Rintalaa ja kustantajaa Otavaa vastaan. Sen jälkeen sitä käsiteltiin lehtien pääkirjoituksissa, pakinoissa ja yleisönosastokirjoituksissa. Myöhemmin keskustelu levisi aikakauslehtiin. Joukko reservin kenraaleita paheksui julkilausumassaan Otavan toimintaa kustantajana. Kirjasotaan linkittyi paitsi aikakauden oikeisto-vasemmisto-jako, myös sukupolvien välinen rintamalinja, ja siinä kiisteltiin oikeudesta määritellä isänmaallisuuden sisältö. Radikaalien mielestä isänmaallisuus pyrittiin sitomaan yhteen sotaisuuden kanssa.

Rintalan vastaiset kannanotot ja sitä kautta teoksen saama julkisuus kasvattivat sen myyntilukuja. Syyskuussa 1963 myyntiin tulleesta teoksesta otettiin saman vuoden aikana kahdeksan painosta. Kirjan ilmestyttyä Ruotsissa siitä otettiin useita painoksia.

Yleisradiossa on esitetty *Sissiluutnantista* Lauri Siparin dramatisointi Rintalan syntymän 80-vuotismuistoksi.

*Sissit* on vuonna 1963 valmistunut Mikko Niskasen ohjaama sotaelokuva. Se pohjautuu romaanikäsikirjoitukseen, joka vasta myöhemmin julkaistiin romaanina *Sissiluutnantti*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paavo Rintala: Sissiluutnantti, Porin kaupunginkirjasto, 150 vuotta – 150 kirjaa (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 21.9.2010
2. ↑  Tieto painoksista peräisin Fennican tietokannasta.
3. ↑  Radioteatteri esittää, Yle.fi

Kirjallisuutta
--------------

* Tiina Kinnunen: Kun lottaharmaata häväistiin: näkökulmia Sissiluutnantti-debattiin, Historiallinen aikakauskirja 1/2001
* Kotimaisia sotakirjailijoita, toim. Kari-Otso Nevaluoma, BTJ Kirjastopalvelu 2001
* Pekka Tarkka: Paavo Rintalan saarna ja seurakunta, Otava, 1966

Aiheesta muualla
----------------

* Sari Salin, Kun sissiltä meni hermot – Paavo Rintalan Sissiluutnantin epäluotettava kertoja, Avain 2/2007
**Rantavuori** on Naantalissa, Rymättylässä Otavan saarella Ahteentaassa sijaitseva merenrantakallio, joka kohoaa merestä 45 metrin korkeuteen. Jyrkästi merestä nouseva kallioselännejakso on 24 hehtaarin laajuinen rajautuen ympäröiviin peltoihin ja metsäkaistaleisiin. Vesi- ja ympäristöhallituksen vuoden 1995 julkaisussa *Luonnon- ja maisemansuojelun kannalta arvokkaat kallioalueet Turun ja Porin läänissä* Rantavuori sai inventoinnin, valtakunnallisesti merkittävän kallioalueen suojelurajauksen. Kallioalueen maisemallisia arvoja pidetään hyvin merkittävänä, kun geologisia ja biologisia arvoja merkittävänä. Rantavuoren arvoluokka eli luonnon- ja maiseman suojelullinen merkitys on 4, eli kyseessä on luonnonarvoiltaan arvokas kallioalue.

Rantavuori on suosittu näköalapaikka. Rantavuoren huipulta on hyvä näkymä etelään ja länteen saaristoon ja pohjoiseen metsäisiin viljelysmaisemiin. Kallioalueen länsiosan etelärinteellä on massiivinen mereen laskeva jyrkänne, joka erottuu kauas. Rantavuori erottuu maisemasta myös mantereen suunnalta katsottaessa melko kaukaa.

Kallion geomorfologisesti merkittävin kohta on kiillegneissin liuskeisuutta myötäillen merestä 40 metriä kohoava eteläjyrkänne. Jyrkännemaisemat ja selänteiden väliset syvät halkeamat ja raot muodostavat edustavan mosaiikkimaisen kalliomaiseman jota pidetään tavanomaista erikoisempana. Kallioselännejakson lakiosat ovat melko voimakkaasti kumpuilevaa kalliomännikkömaastoa, joita erottaa matalat kalliopainanteet. Etenkin länsiosan jyrkillä rinteillä silokallioalueet ovat edustavia.

Biologisilta arvoiltaan kallioalue on merkittävä ja monipuolinen. Kasvillisuus on osin varsin edustavaa, ja silokallioiden sekä paisteisten avokalliorinteiden jäkäliköitä ja kallioniittyjä on varsin runsaasti. Näillä paikoilla esiintyy muun muassa napa- ja kymyjäkäliköitä sekä kalliokieloja ja isomaksaruohoja. Etelärinteen jyrkänteen alapuolella on pensaikkoinen lehtoreunus, joka muuttuu rannassa tervaleppäkorveksi. Paikalla kasvaa taikinanmarjaa ja hiirenporrasta. Silokallioseinämillä ja pystyseinämillä on varsin edustavasti niukkaravinteista kalliokasvillisuutta kuten kalliopalmikkosammalta ja kallioisokarvetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Heikkinen, Risto & Husa, Jukka: "LIITE 1. Luonnon- ja maisemansuojelun kannalta arvokkaat kallioalueet Turun ja Porin läänissä - yleiskuvaukset ja tärkeimmät arvot", *Luonnon- ja maisemansuojelun kannalta arvokkaat kallioalueet Turun ja Porin läänissä*, s. 146–147. Vesi- ja ympäristöhallinnon julkaisuja: sarja A 210. Helsinki: Vesi- ja ympäristöhallitus, 1995. ISBN 951-53-0089-4. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 16.9.2017).
Kerbogha piirittämässä Antiokiaa.
**Kerbogha** (arab. كربغا‎‎, turk. *Kürboğa*) oli Mosulin atabeg eli kuvernööri ensimmäisen ristiretken aikaan.

Vuonna 1098 Kerbogha sai tietää ristiretkeläisten piirittävän Antiokiaa, ja johti joukkonsa kaupungin avuksi. Saavuttuaan paikalle kaupunki oli jo ristiretkeläisten hallussa. Nämä eivät kuitenkaan olleet ehtineet muonittaa kaupunkia, joten Kerbogha alkoi vuorostaan piirittää Antiokiaa. Ristiretkeläiset lähettivät Pietari Erakon neuvottelemaan Kerboghan kanssa mahdollisuudesta ratkaista tilanne kaksintaistelulla, mutta Kerbogha kieltäytyi ja jatkoi piiritystä.

Piirityksen aikana ristiretkeläisten mukana ollut Pietari Bartolomeus väitti nähneensä näyn pyhästä keihäästä, jonka he pian löysivät kaupungista. Keihään löytymistä pidettiin hyvänä enteenä ja se kohotti kristittyjen moraalia vaikeassa tilanteessa. Samaan aikaan muslimien sotajoukoissa syntyi ristiriitoja, sillä se sisälsi armeijoita useilta alueilta. Ainoa sotajoukkoa yhdessä pitänyt asia olikin pelko siitä, että Kerboghan todellinen tavoite olisi heidän lääniensä valtaus.

28. kesäkuuta ristiretkeläiset hyökkäsivät Antiokiasta Bohemundin johdolla. Kerbogha yllättyi ristiretkeläisten voimakkaasta hyökkäyksestä, sillä oli odottanut huonosti organisoitua, heikkoa armeijaa. Tällöin Kerboghaa pelänneet emiirit päättivät nöyryyttää tätä ja jättäytyivät taistelusta kriittisellä hetkellä. Kerboghan täytyi perääntyä ja hän palasi Mosuliin epäonnistuneena.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kerbogha
**Loitsana** on saareton erämaajärvi Savukosken pohjoisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 8,09 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 211 kilometriä suoraan koilliseen. Loitsana on jäännös laajasta jääjärvestä, joka sijaitsi alueella noin 10 000 vuotta sitten.

Maantiede
---------

Loitsanan pituus lännestä itään on puoli kilometriä. Rannat ovat alavia ja asumattomia. Loitsana laskee lounaiskulmastaan länteen Sokliojaan, joka yhtyy Ylä-Nuorttiin vajaan kilometrin päässä Loitsanasta länteen. Loitsanan läheisyydessä sijaitsee yksi Lapin vanhimmista kivikautisista asuinpaikoista.

Loitsana (72.045.1.001) kuuluu Sokliojan valuma-alueeseen (65.925), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tuulomajoen vesistössä (72). Toinen jakovaihe on Nuorttijoen latvan valuma-alue (72.04). Loitsana on Sokliojan valuma-alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi. Sen koillispuolella sijaitsee noin puolen hehtaarin laajuinen nimetön lampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Loitsana, vakavesi, Savukoski
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.3.2022.
3. ↑  Loitsana. Järviwiki. Viitattu 18.3.2022.
4. ↑  Kaivos uhkaa tuhota 10 000 vuotta vanhat asuinpaikat *Yle.fi*. Yleisradio.
5. ↑  Sa­vu­kos­ken Sok­lis­sa alkoi yksi vuo­si­tu­han­nen suu­rim­mis­ta esi­his­to­rial­lis­ten koh­tei­den kai­vauk­sis­ta *Lapin Kansa*. Kaleva Media.
6. ↑  Sokliojan valuma-alue\_(72.045). Järviwiki. Viitattu 18.3.2022.
**Teodor Palic** (s. 1945) on romanialainen kääntäjä, joka on kääntänyt suomenkielistä kirjallisuutta romaniaksi.

Palic on koulutukseltaan insinööri. Hän lähti Romaniasta 1990 Itä-Berliinin kautta Länsi-Berliiniin, jossa hän haki poliittista turvapaikkaa. Seuraavana vuonna hän tuli Suomeen ja sai siivoojan paikan ja opiskeli suomea. Hänen ensimmäinen käännöksensä, Mika Waltarin *Sinuhe*, ilmestyi Romaniassa 1999 ja sai siellä runsaasti huomiota ja kiitoksia. Sen jälkeen hän käänsi useita Waltarin teoksia. Hän on saanut käännöstyöhön apurahoja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralta ja on kääntänyt myös Arto Paasilinnaa, Anna-Leena Härköstä, Matti Klingeä ja Mauri Kunnasta. Hän on sittemmin palannut takaisin Romaniaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Risto Lindstedt, Teodor Palic, Suomen Kuvalehti 5/2011, 4.2.2011 sivut 50–55

Aiheesta muualla
----------------

* Teodor Palic: Opin suomea Sinuhen avulla, Mika Waltari -seuran vuosikirja Illusioni 2008
* Teodor Palic urakoi Sinuhen romaniaksi, Suomen Kuvalehti Nro 11/2000
* Waltari opetti suomea, Helsingin Sanomat, 14.11.1999
**Leo Sarri** (oik. **Saxberg**, 20. elokuuta 1903 Helsinki – 2. lokakuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja Suomen Filmiteollisuuden järjestäjä. 

Sarri tuli järjestäjä-näyttelijäksi Suomen Filmiteollisuuden palvelukseen ja Suomen Kansallisteatteriin vuonna 1936. Hän aloitti elokuvauransa avustajana klassikkoelokuvassa *Pohjalaisia* (1936). Aiemmin hän oli työskennellyt järjestäjänä ja näyttelijänä muun muassa Tampereella ja Viipurissa. Elokuvassa ja teatterissa hän työskenteli paljon muun muassa Edvin Laineen kanssa.

Sarri on toiminut 67 kotimaisessa elokuvassa. Hän toimi järjestäjänä 53 elokuvassa ja näyttelijänä 33 elokuvassa. Sarri toimi järjestäjänä muun muassa elokuvissa *Tuntematon sotilas* (1955) Arvo Kuuslan ohella, *Professori Masa* (1950), *Katupeilin takana* (1949) ja *Sven Tuuva* (1958). Sarrin useimmat näyttelijäroolit olivat vain pieniä avustajatehtäviä, suurimpiin rooleihin lukeutuu muun muassa Nihalan Eino-isännän rooli elokuvassa *Lapseni on minun* (1940). Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli vanhan palvelijan Eklundin osa Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa *Pikku Suorasuu* (1962).

Hänen veljensä oli Tampereen Teatterissa pitkän uran tehnyt näyttelijä Nestor Sarri.

Näyttelijänä elokuvissa
-----------------------

* *Pohjalaisia* (1936)
* *Vieras mies tuli taloon* (1938)
* *Takki ja liivit pois!* (1939)
* *Halveksittu* (1939)
* *Helmikuun manifesti* (1939)
* *Lapseni on minun* (1940)
* *Oi, kallis Suomenmaa* (1940)
* *Totinen torvensoittaja* (1941)
* *Poikamies-pappa* (1941)
* *Oi, aika vanha, kultainen...!* (1942)
* *Rantasuon raatajat* (1942)
* *Suomisen taiteilijat* (1943)
* *Synnitön lankeemus* (1943)
* *Tuomari Martta* (1943)
* *Tyttö astuu elämään* (1943)
* *Suomisen Olli rakastuu* (1944)
* *En ole kreivitär* (1945)
* *Ristikon varjossa* (1945)
* *Suomisen Olli yllättää* (1945)
* *Nuoruus sumussa* (1946)
* *Kirkastuva sävel* (1946)
* *Suopursu kukkii* (1947)
* *Laitakaupungin laulu* (1948)
* *Haaviston Leeni* (1948)
* *Serenaadiluutnantti* (1949)
* *Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi* (1949)
* *Aaltoska orkaniseeraa* (1949)
* *Herra sotaministeri* (1957)
* *Myöhästynyt hääyö* (1960)
* *Iloinen Linnanmäki* (1960)
* *Oho, sanoi Eemeli* (1960)
* *Ihana seikkailu* (1962)
* *Pikku Suorasuu* (1962)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Keres** (myös *Keros*, ven. Керес, Керос; komiksi Керöс, *Kerös*) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdajoen varrella 78 kilometriä Kortkerosista itään. Kylässä on 475 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2007).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1784. Sen nimi perustuu komin sanaan *kerös* ’mäki’. Asukkaista valtaosa on komeja. Keresin kuntaan kuuluvat myös Urjolin (ven. ja komiksi Уръёль) maaseututaajama sekä Ežolin (ven. Эжол, komiksi Эжов, *Ežov*) ja Laboremin (Лаборем; Лаборöм, *Laboröm*) kylät. Tärkein työnantaja on metsäteollisuus. Palveluihin kuuluvat Keresin keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkärin vastaanotto, Urjolin peruskoulu ja kerhotalo, Urjolin ja Ežolin ensiapuasemat sekä Kerosin, Laboromin, Ežolin ja Urjolin lastentarhat.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 791. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
3. ↑  Tšislennost postojannogo naselenija selskih naseljonnyh punktov Respubliki Komi na 1 janvarja 2007 goda *komi.gks.ru*. Viitattu 23.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Administratsija Kortkerosskogo raiona: Munitsipalnoje obrazovanije selskoje poselenije "Keros" *kortkeros.ru*. Viitattu 23.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Teodor Anders Peterson** (s. 1. toukokuuta 1988 Uumaja) on ruotsalainen maastohiihtäjä.

Vancouverin olympialaisissa 2010 Peterson sijoittui sprintissä 11:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli sprintissä 16:s ja Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 15:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Peterson voitti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintistä ja pronssia Emil Jönssonin kanssa perinteisen parisprintistä. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä seitsemäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen sprintissä yhdeksänneksi.

Maailmancupissa Peterson kilpaili ensimmäisen kerran 7. maaliskuuta 2009 Lahdessa, jossa hän hiihti vapaan hiihtotavan sprintissä 16:nneksi. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa Peterson saavutti Kuusamon maailmancupin avaustapahtuman sprinttikilpailussa kaudella 2011–2012. Viikkoa myöhemmin hän voitti Jesper Modinin kanssa maailmancupin parisprintin Düsseldorfissa. Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä Peterson sijoittui toiseksi ja Milanossa kolmanneksi. Hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin Moskovassa ja oli Lahdessa perinteisen sprintissä toinen. Hän voitti sprintticupin kokonaiskilpailun.

Peterson sijoittui kaudella 2012–2013 Quebecin sprintissä toiseksi ja voitti Liberecin sprintin. Sprintticupissa hän oli neljäs. Kaudella 2013–2014 hän voitti sprintin Falunin finaalitapahtumassa ja sijoittui sprintticupissa neljänneksi. Kaudella 2017–2018 hän oli Planican perinteisen hiihtotavan sprintissä kolmas.

Lähteet
-------

1. ↑  Teodor Peterson Biography and Olympic Results *sports-reference.com*.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 25.11.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Teodor Peterson Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teodor Peterson** Wikimedia Commonsissa
"**I Fall in Love Too Easily**" on Jule Stynen säveltämä ja Sammy Cahnin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1944. Sen esitti ensimmäisen kerran Frank Sinatra vuoden 1945 elokuvassa *Laulaen maihin* (engl. *Anchors Aweigh*). Kappale oli ehdokkaana parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi.

Kappaleen kertosäe on 16 tahdin mittainen. Sammy Cahn on sanonut sen synnystä: "Laulu kirjoitettiin eräänä iltana Palm Springsissä. Kun lauloin viimeisen rivin, Jule Styne katsoi minuun ja sanoi: ’No niin. Se on siinä.’ Tiesin, että hänen mielestään olisimme voineet kirjoittaa enemmän, mutta tunsin, että kaikki sanottava oli jo sanottu, ja jos joutuisin kirjoittamaan sen uudestaan lopettaisin yhä samaan kohtaan."

Jazzmusiikissa kappaleesta on tullut usein soitettu standardi. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Chet Baker, Miles Davis, Ralph Towner, Diane Schuur ja Fred Hersch.

Sauvo Puhtila on kääntänyt kappaleen suomeksi nimelle "Rakastun liian helposti".

Lähteet
-------

1. 1 2  Sandra Burlingame: I Fall in Love Too Easily *JazzStandards.com*. Viitattu 27.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Sammy Cahn: *Sammy Cahn’s Rhyming Dictionary*, s. xxxviii. Hal Leonard Corporation, 2002. ISBN 1575606224. (englanniksi)
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Rakastun liian helposti *Suomen Äänitearkisto ry*. Viitattu 27.9.2011. [vanhentunut linkki]
**Kalliojärvi** on rehevä metsäjärvi Siuntion koillisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 13,2 hehtaaria. Etäisyys Helsingin keskustasta on 39 kilometriä länsiluoteeseen.

Maantiede
---------

Kalliojärven kaakkois–luoteissuuntainen pituus on 800 metriä. Saaria ei ole. Järveä ympäröi metsämaa, lännessä on jonkin verran asutusta. Maasto kohoaa järven läheisyydessä yli 80 metriä merenpinnan yläpuolelle. Siuntion ja Lohjan raja kulkee alle sadan metrin päässä Kalliojärven luoteisrannalta. Kartan mukaan Kalliojärven yli kulkee lounais–koillissuuntaisesti voimalinja.

Kalliojärvi (22.007.1.002) kuuluu Risubacka ån valuma-alueeseen (22.007), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Siuntionjoen vesistössä (22). Risubacka ån alueeseen kuuluu kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kalliojärvi on laajin. Seuraavaksi laajin on Nummijärvi noin kaksi kilometriä Kalliojärvestä lounaaseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kalliojärvi, vakavesi, Siuntio
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.5.2021.
3. 1 2 3  Kalliojärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 19.5.2021.
4. ↑  Kalliojärvi. Järviwiki. Viitattu 19.5.2021.
5. ↑  Risubacka ån valuma-alue (22.007). Järviwiki. Viitattu 19.5.2021.
"**I Didn’t Know What Time It Was**" on Richard Rodgersin säveltämä ja Lorenz Hartin sanoittama musiikkikappale vuoden 1939 Broadway-musikaalista *Too Many Girls*. Kappaleen lauloivat musikaalissa Marcy Westcott ja Richard Kollmar. Ensimmäisen nauhoituksen teki Benny Goodmanin orkesteri noin kuukautta ennen musikaalin ensi-iltaa. Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi, ja sen ovat nauhoittaneet muun muassa Billie Holiday, Sonny Clark, Art Blakey, Art Tatum, Benny Golson ja Cassandra Wilson.

*Too Many Girls* -musikaalin elokuvaversiossa vuonna 1940 kappaleen esitti Lucille Ball Trudy Erwinin dubbaamana. Frank Sinatra lauloi kappaleen vuoden 1959 elokuvassa *Ystävämme Joey*, ja vuoden 1992 elokuvassa *Omaa luokkaansa* sen esitti James Taylor.

Kappale on rakenteeltaan AABA-muotoinen. Sävellaji vaihtelee G-duurin ja rinnakkaissävellaji e-mollin välillä. Rodgers käyttää usean mollisoinnun päällä painokasta melodianuottia undesimin korkeudella pohjasävelen yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wilson, Jeremy: I Didn’t Know What Time It Was *JazzStandards.com*. Viitattu 23.10.2013. (englanniksi)
**I Got It Bad (and That Ain’t Good)** on Duke Ellingtonin säveltämä ja Paul Francis Websterin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1941. Kappaleen esitti ensimmäistä kertaa Ivie Anderson musikaalirevyyssä *Jump for Joy* ja sen on äänittänyt suuri määrä jazzartisteja, mukaan lukien Benny Carter, Benny Goodman, Keith Jarrett, Thelonious Monk, Oscar Peterson ja McCoy Tyner.

Sävellys on G-duurissa ja kappaleen rakenne on 32 tahdin AABA. Kappaletta pidetään jazzstandardien joukossa vaikeana laulaa, koska melodia vaatii laulajalta oktaavin ja tritonuksen äänialaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Gioia, Ted: Benny Carter: I Got It Bad (And That Ain’t Good) *Jazz.com*.  Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 3.10.2013. (englanniksi)
2. ↑  Tenenholtz, David: Keith Jarrett: I Got It Bad (And That Ain’t Good) *Jazz.com*.  Arkistoitu 14.10.2013. Viitattu 3.10.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Wilson, Jeremy & McElrath, K.J.: I Got It Bad (and That Ain’t Good) *JazzStandards.com*. Viitattu 3.10.2013. (englanniksi)
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko maittain |
|  |
| Afrikka
* Egypti
 |
| Aasiassa
* Intia
 |
| Etelä-Amerikka
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Uruguay
 |
| Eurooppa
* Alankomaat
* Albania
* Armenia
* Belgia
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Malta
* Pohjoismaat
	+ Islanti
	+ Norja
	+ Ruotsi
	+ Suomi
	+ Tanska
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Sveitsi
* Tšekki
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
 |
| Lähi-Itä
* Iran
* Israel
* Jordania
* Kypros
* Libanon
* Syyria
* Turkki
 |
| Pohjois-Amerikka
* Kanada
* Yhdysvallat
 |
| Oseania
* Australia
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Serbiassa**. Serbian suurin kirkkokunta on ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 84,6 prosenttia väestöstä. Muita kristillisiä kirkkokuntia ovat roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 5 prosenttia väestöstä sekä protestantit, joihin kuuluu 1 prosentti väestöstä.

Historia
--------

Slaavilaiset muuttivat 600-luvulla kaakkois-Eurooppaan alueelle, jossa kehittyivät monet alueelliset identiteetit. Serbia oli osa Osmaanien valtakuntaa aina Kosovon taisteluista vuoteen 1878. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Serbia oli osa Jugoslavian valtakuntaa ja kommunistista liittotasavaltaa toisen maailmansodan jälkeen. Maassa käytiin sisällissota vuosina 1991–1995. Serbian ortodoksinen kirkko on erottamattomasti osa serbien poliittista ja kulttuurista identiteettiä sekä historiaa.

Serbiassa toimii useita evankelisia ja helluntailaisia kirkkoja. Tämän lisäksi Serbiassa toimii reformoitu kirkko unkarilaisvähemmistön keskuudessa, Slovakian luterilainen kirkko, sekä metodistinen kirkko. Katolisen kirkon väestö koostuu enimmäkseen kroaateista ja muista vähemmistöryhmistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Countries: Serbia *Central Intelligence Agency: World Factbook*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Maat: Serbia *World Council of Churches*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
**Morarji Ranchhodji Desai** (gudžaratiksi મોરારજી રણછોડજી દેસાઈ, *Morārjī Raṇchoḍjī Desāī*; 29. helmikuuta 1896 – 10. huhtikuuta 1995) oli Intian pääministeri, talousministeri ja vapaustaistelija. Pääministerinä hän toimi 1977–1979, talousministerinä 1959–1964 ja 1967–1970. Desai oli Janata-puolueen jäsen – hän oli ensimmäinen pääministeri, joka ei kuulunut Intian kongressipuolueeseen.

Bramiinisuvusta polveutunut Desai oli vapaustaistelija, joka Mahatma Gandhin taistelutoverina ja brittiläisen siirtomaahallinnon vastustajana vietti 1930- ja 1940-luvuilla lähes kymmenen vuotta vankilassa kolmeen eri otteeseen. Hän oli vankilassa vuosina 1975–1977 pääministeri Indira Gandhin poliittisesta vastustamisesta.

Pääministerikaudellaan Morarji Desai pyrki vakauttamaan Intian jännittyneitä suhteita kahteen suureen naapurimaahan, Pakistaniin ja Kiinaan. Desai on ainut intialainen, joka on saanut sekä Intian että Pakistanin siviilihenkilöille merkittävästä valtiollisesta toiminnasta myönnettävät korkeimmat kunniamerkit, intialaisen Bharat Ratnan ja pakistanilaisen Nishaan-e-Pakistanin.

Lähteet
-------

1. ↑  OBITUARY: Morarji Desai  11.4.1995. The Independent. Viitattu 19.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Morarji Desai** Wikimedia Commonsissa

IntiaIntian pääministerit

* Nehru
* Nanda
* Shastri
* I. Gandhi
* Desai
* C. C. Singh
* R. Gandhi
* V. P. Singh
* Shekhar
* Rao
* Vajpayee
* Gowda
* Gujral
* M. Singh
* Modi


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |