recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**San Benedetto del Tronto** on kaupunki Italiassa Marchen alueella olevassa Ascoli Picenon maakunnassa. Se on yksi Adrianmeren rannikon suurimmista kaupungeista Italiassa. Kaupungin sijainti keskellä Riviera delle Palmea on tehnyt siitä suositun matkailukohteen.

Historia
--------

Kaupungin historia ulottuu roomalaisten aikaan saakka. 1800-luvun loppupuolella valmistunut Adrianmeren rautatie auttoi kaupunkia kehittymään voimakkaasti.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Benedetto del Tronto** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. 1 2  Tirreno-Adriatico 2016

Ascoli Picenon maakunta
Acquasanta Terme | Acquaviva Picena | Appignano del Tronto | Arquata del Tronto | Ascoli Piceno | Carassai | Castel di Lama | Castignano | Castorano | Colli del Tronto | Comunanza | Cossignano | Cupra Marittima | Folignano | Force | Grottammare | Maltignano | Massignano | Monsampolo del Tronto | Montalto delle Marche | Montedinove | Montefiore dell’Aso | Montegallo | Montemonaco | Monteprandone | Offida | Palmiano | Ripatransone | Roccafluvione | Rotella | San Benedetto del Tronto | Spinetoli | Venarotta
**Kastlähde** (ruots. *Dopkällan*) on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva lähde, jossa perimätiedon ja myöhempien dokumenttien mukaan kastettiin ensimmäiset lohjalaiset kristinuskoon 1200-luvun alussa. Kastlähteen ympäristössä sijaitsee paljon kristinuskoon viittaavia paikannimiä, kuten Kastmäki ja Kyrkstad.

Kastlähteellä sijaitsee muistomerkki, jonka ovat pystyttäneet Lohjan Kotiseutututkimuksen Ystävät r.y. ja Lohjan seurakunta vuonna 2005.

Historia
--------

Lohjalla Seututien 112 varrella noin 750 metriä Virkkalan Ristiltä Inkoon suuntaan sijaitsee Kastmäki niminen paikka. Lohjalaisen perimätiedon mukaan mäeltä alkunsa saava runsasvetinen lähde on paikka, jossa ensimmäiset lohjalaiset kastettiin kristinuskoon 1200-luvun alussa. Ajalta ei ole säilynyt kirjallisia lähteitä, mutta 1200-luvun tiedetään olleen levotonta aikaa Itämeren ympäristössä. Monet valtiot yrittivät laajentaa maa-alueitaan ja vaikutusvaltaansa alueella ja yksi näistä valtioista oli Ruotsin lisäksi Tanska. Esimerkiksi vuonna 1219 Tanskan kuningas Valdemar II Sejr sekä tanskalainen Lundin arkkipiispa Anders Sunesen tekivät ristiretken Viroon. Tiedetään myös, että Sunesen johti yhdessä veljensä kanssa ensimmäistä tanskalaisten ristiretkeä Suomeen vuonna 1202. Suomenlahden pohjoispuolta itään kulkeva purjehdusreitti kääntyy Porkkalanniemeltä Tallinnaan. Reitin varrella on Siuntiossa sijaitseva Pikkalan kauppapaikka ja usein kaupan käynnin seurauksena myös kristinusko levisi uusiin paikkoihin. Uskotaan, että tuota reittiä pitkin arkkipiispa Anders Sunesen saapui myös Siuntion kautta Lohjalle ja kutsui ihmisiä massakasteeseen Tötarin kylän Kastlähteelle.

Virkkalasta Inkoon satamaan rakennettiin uusi tie palvelemaan Lohjan Kalkkitehtaan tarpeita 1960-luvulla. Tuolloin alkuperäinen Kastlähde jäi tielinjauksen alle. Maan sisäinen vesisuoni kuitenkin purkautui edelleen pintaan tien vieressä ja vuonna 2005 tien vierustalle pystytettiin muistomerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Historian havinaa ja luontokohteita Kuninkaantien varrella *Kaupunkilehti Ykkös-Lohja*.  6.6.2018. Viitattu 25.4.2023.
2. ↑  Yhdistyksen pystyttämiä muistomerkkejä  5.8.2020. Lohjan kotiseutututkimuksen ystävät ry. Viitattu 25.4.2023.
3. 1 2  Virkkalan kirkko *Lohjan seurakunta*. Viitattu 25.4.2023.
4. ↑  Haggrén, Georg & Halinen, Petri & Raninen, Sami & Wessman, Anna: *Muinaisuutemme jäljet*, s. 380. Gaudeamus, 2015.
**Trutz von Trotha-Witzenmann** (16. syyskuuta 1946 Dieburg – 18. toukokuuta 2013 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen sosiologi ja sosiologian professori Siegenin yliopistossa.

Trotha kasvoi ja vietti kouluvuotensa Pforzheimissa, jossa hänen adoptiovanhempansa Witzenmannit asuivat. Hän opiskeli sosiologiaa, poliittista tiedettä ja lähihistoriaa Freiburg im Breisgaussa. Hän valmistui vuonna 1972 Freiburgissa Albert Ludwig -yliopistosta, jossa hän opiskeli Heinrich Popitzin johdolla. 1973–1974 hän jatko-opiskeli Yhdysvalloissa. 1979 hän työskenteli tutkijana oikeussosiologi Fritz Sackille Hannoverin yliopistossa, josta hän sai professuurin 1981. Vuodesta 1989 eläkkeelle jäämiseensä vuonna 2009 saakka hän opetti Siegenin yliopistossa.

Trutz von Trothan tutkimuksen pääkohteet olivat poliittinen sosiologia ja antropologia, väkivallan ja sodan sosiologia, siirtomaahistoria, lain antropologia ja sosiologia, oikeussosiologia sekä perheiden ja nuorten sosiaalihistoria. Eläkkeelle jäämisen jälkeen hän jatkoi sodan sekä poliittisten voimien uudenlaisten ilmentymien kehityksen ja erityisesti Saharan eteläpuolisen Afrikan alueella tapahtuvan vallankäytön tutkimista.

Hän oli myös Witzenmann-yhtymän osakas ja johtokunnan jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Witzenmann.de News: Shareholder and Supervisory Board Chairman Dr. Trutz von Trotha-Witzenmann deceased[vanhentunut linkki] Viitattu 23.4.2014

Aiheesta muualla
----------------

* Saksan kansalliskirjaston luettelo Trothan teoksista (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Huippu-urheilun muutostyöryhmä** oli Suomen olympiakomitean kesällä 2010 asettama toimikunta, jonka tehtävänä oli uudistaa suomalaista urheiluelämää. HUMU:n jäseniksi valittiin viisi nimekästä urheiluvaikuttajaa. Se jätti loppuraporttinsa joulukuussa 2012. Keskeiseksi teemakseen ryhmä otti "urheilijan polun".

Ryhmän jäseniä olivat alkuvaiheessa Kuortaneen valmennuskeskuksen johtaja Tapio Korjus, jääkiekkovalmentaja Erkka Westerlund, ampujien valmennusjohtaja Leena Paavolainen, mäkihyppyvalmentaja Mika Kojonkoski ja SLU:n pääsihteeri Jukka Pekkala. Westerlundin tilalle tuli myöhemmin Lentopalloliiton valmennuspäällikkö Antti Paananen. Ryhmä ei aloittanut puhtaalta pöydältä, vaan aikaisemmat Tapani Ilkan (2002), Kalevi Kivistön (2004) ja Risto Niemisen (2010) työryhmät olivat pohtineet samoja teemoja. Olympiakomitea antoi työryhmälle tavoitteeksi Niemisen ryhmän mietinnössä esitettyjen visioiden toimeenpanon, huippu-urheilun toimijoiden yhteistyön tehostamisen, huippu-urheilun kehittämisen integroinnin muihin liikunnan kehitysprosesseihin, huippu-urheilun resurssien selkiyttämisen ja keskeisten toimijoiden sitouttamisen huippu-urheilun muutokseen.

Ryhmä asetti huippu-urheilun menestymistavoitteeksi, että Suomi on "vuonna 2020 paras Pohjoismaa". Mittareiksi se ilmoitti urheilijoiden ja joukkueiden menestymisen arvokilpailuissa, joukkuelajien urheilijoiden ja valmentajien sijoittumisen eri maiden ammattilaissarjoihin ja kansainväliset vertailuanalyysit. Menestymistavoitteen lisäksi huippu-urheilun tuli olla näkyvä ja tunnustettu osa kulttuuria, mitä oli tarkoitus mitata huippu-urheilun arvostuksella, talousresursseilla, urheilijoiden sijoittumisella uran jälkeen ja lasten ja nuorten määrällä seuroissa sekä Suomessa järjestettävillä arvokilpailuilla. Kolmantena tavoitteena oli korkeatasoinen osaaminen, jota oli tarkoitus mitata muun muassa yhteistyön määrällä ja laadulla ja huippu-urheilun seuranta- ja arviointitoiminnan vaikuttavuudella.

Raporttia on kritisioitu siitä, ettei urheilulajeja siinä priorisoida, eli ei oteta kantaa, mihin rajalliset resurssit tulisi suunnata.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Antti Laine, Mikko Salasuo, Tuomo Lappalainen: Urheilupomojen harhapolku.  *Suomen Kuvalehti*, 2013, nro 15, s. 20-25.  Otavamedia. ISSN 0039-5552. Tiivistelmä.
2. ↑  *Suomalaisen huippu-urheilun muutos - Huippu-urheilun muutosryhmän loppuraportti 2012*, s. 18. Huippu-urheilun muutosryhmä, Suomen Olympiakomitea, 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Muutostyöryhmän sivut
* HUMU:n loppuraportti arkistosta PDF
**Vintage-valtakunta** on Yle TV1 -kanavalla keväästä 2018 alkaen esitetty dokumentaarinen viihdesarja. Sen päähenkilöitä ovat helsinkiläiset vintage-esineiden kauppiaat Mike Kairenius ja Tomppa Kekäläinen sekä graafikko ja burleskiartisti Ulrika Bachér. Ohjelma pyörii heidän vintage-liikkeensä ja tavaranhankintamatkojensa ympärillä. Liike sijaitsi alkuun Helsingin Jätkäsaaressa ja toisesta tuotantokaudesta alkaen entisellä Union-huoltamolla Tuusulassa. Jokaisessa jaksossa tavataan muitakin outojen esineiden ja 1900-luvun amerikkalaistyylisen tavarakulttuurin harrastajia ja asiantuntijoita.

Kairenius ja Kekäläinen kertovat neuvotelleensa kolmen tv-tuotantoyhtiön kanssa ennen kuin suostuivat Yellow Film & TV -yhtiön kehittämään ohjelmakonseptiin. Sarjaa on tehty neljä tuotantokautta, joissa kussakin on kymmenen puolen tunnin jaksoa. Sarjan neljäs tuotantokausi ensiesitettiin keväällä 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Haastaako kotimainen uutuussarja Suomen huutokauppakeisarin? Nyt tulevat amerikanraudat, jukeboksit ja fiftarityyli! *www.iltalehti.fi*. Viitattu 27.7.2023.
2. ↑  Tuomas-Kettunen, Jouko: Helsingistä häädetyt vintage-äijät muuttavat vanhalle Unionin huoltoasemalle Tuusulaan – televisiojulkkikset etsivät ja myyvät pop-antiikkia ja outoa tavaraa *Helsingin Uutiset*.  29.4.2018. Viitattu 27.7.2023.
3. ↑  Nieminen, Juhamatti: Jestas, mitä aarteita! Tompan ja Miken antiikkiliike on täynnä upeita keräilyesineitä.  *Seiska*, 25.3.2018. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* *Vintage-valtakunta* Yle Areenassa
**Kartussi** (ransk. *cartouche* patruuna) on arkkitehtuurissa ja kuvataiteessa muodoltaan paperikääröä muistuttava kehyskoriste. Muinaisessa Egyptissä kartussi oli hallitsijan nimeä merkitsevien hieroglyfien ympärillä oleva pyöreäpäätteinen kehys, jonka alareunassa on vaakasuora viiva. Sittemmin kartussi on ollut reunoiltaan voluuttakierteisesti kuvattu kiertyvä koristekenttä, joka on ollut suosittu koristeaihe länsimaisessa arkkitehtuurissa sekä kirjojen kuvituksessa. Kartussi on ollut suosittu etenkin renessanssin ja barokin taiteessa. Kehysornamenttina kartussi muistuttaa usein käpristynyttä paperilehteä tai kirjakääröä, ja koristeaiheena sitä on käytetty esimerkiksi kirjan otsikon ympärillä, vaakunan kehyksenä tai rakennuksen seinässä ornamenttina.

Kuvagalleria
------------

* Faarao Menesin nimi kartussissa Abydoksen kuningasluettelossa.Faarao Menesin nimi kartussissa Abydoksen kuningasluettelossa.
* Kartussi Pariisin Pont Alexandre III -sillalla.Kartussi Pariisin Pont Alexandre III -sillalla.
* Barokkia edustava kartussi Charlottenburgin linnassa.Barokkia edustava kartussi Charlottenburgin linnassa.
* Rokokoo-tyylinen kartussi kartussien mallikirjassa.Rokokoo-tyylinen kartussi kartussien mallikirjassa.

Lähteet
-------

* Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

### Viitteet

1. ↑  Aikio ja Vornanen 1993, s. 322
2. 1 2  Taidehistoria:kartussi Taidehistoria:kartussi *Tieteen termipankki*. Viitattu 15.8.2023.
3. ↑  Valkeapää, Leena: Taidehistorian sanasto (PDF)  2003. Jyväskylän yliopisto. Viitattu 24.4.2023.
Elokuvan DVD-julkaisun kansikuva.
**Game Over** (elokuvan suomenkielinen nimi Finnkinon VHS-julkaisussa, alkuperäiseltä nimeltään *The Wizard*) on yhdysvaltalainen vuonna 1989 valmistunut elokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Fred Savage, Luke Edwards, ja Jenny Lewis. 

Elokuva seuraa kolmea kotoa karannutta lasta heidän matkatessaan Kaliforniaan, jotta heistä nuorin voisi osallistua videopelaamiseen maailmanmestaruuskisoihin. Elokuvassa on runsaasti Nintendon tuotesijoittelua, ja se esitteli myös virallisesti maailman myydyimmistä videopeleistä Super Mario Bros 3:n. Elokuva sai ensiesityksensä aikaan yleisesti negatiivisia arvosteluja, mutta myöhemmin se on noussut kulttimaineeseen.

Suomessa elokuvan julkaisi Finnkino VHS-kasetille vuonna 1991. DVD:nä tai Blu-rayna elokuvaa ei ole Suomessa julkaistu toistaiseksi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Jimmy Edwards on nuori poika, joka on kärsinyt traumaperäisestä stressihäiriöstä siitä asti, kun hänen kaksoissiskonsa Jennifer hukkui. Hän on suurimman osan ajan kotonaan käyttäen suurimman osan ajastaan rakentelemalla jotain palikoista ja laatikoista. Hän myös kantaa eväslaatikkoaan mukanaan koko ajan, ja toistaa useasti sanaa "Kalifornia". Muisto hukkumisesta ja Jimmyn sairaus ovat hajottaneet perheen: Jimmy asuu äitinsä ja isäpuolensa kanssa, kun taas hänen velipuolensa Corey ja Nick asuvat isänsä luona. Kun Jimmy laitetaan mielisairaalaan, Corey auttaa hänet ulos ja pakenee hänen kanssaan Kaliforniaan. Linja-autoasemalla Jimmy ja Corey tapaavat Haley Brooksin, joka kertoo videopelien maailmanmestaruuskisoista. Corey näkee kilpailun mahdollisuutena saada Jimmy pois mielisairaalasta esittelemällä hänen lahjakkaita videopelaamisen taitoja. Haley suostuu auttamaan ja viemään pojat sinne pyytäen vastineeksi osuutta voitosta. Heitä kuitenkin seuraa ahne ja törkyinen yksityisetsivä Putman (Will Seltzer), jonka ovat palkanneet Jimmyn äiti ja hänen isäpuolensa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2  The Wizard *elonet.finna.fi*. Viitattu 15.8.2023.
2. ↑  Mario sales data *gamecubicle.com*. Viitattu 15.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  My guilty pleasure: The Wizard *theguardian.com*.  7.4.2014. Viitattu 15.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Matheson, Whitney: FLASHBACK: Fred Savage & Jenny Lewis In Cult Classic 'The Wizard,' AKA 1989's Biggest Nintendo Ad *etonline.com*.  18.12.2014. Viitattu 15.8.2023. (englanniksi)
5. ↑  Game Over *videospace.fi*. Viitattu 15.8.2023.
**Anna Rüh** (s. 17. kesäkuuta 1993) on saksalainen kiekonheittäjä.

Vuonna 2010 Rüh karsiutui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa loppukilpailusta. Seuraavana vuonna hän saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa kiekonheitossa tuloksella 58,10 m ja pronssia kuulantyönnössä tuloksella 16,01 m. Kiekonheitossa hän hävisi maannaiselleen Shanice Craftille 55 senttimetriä. 

Toukokuussa 2012 Rüh heitti kiekkoa 63,04 m, joka oli viiteentoista vuoteen paras alle 20-vuotiaan heittämä tulos maailmassa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui kiekonheitossa neljänneksi tuloksella 62,65 m. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa hän voitti kultaa tuloksella 62,38 m. Hän heitti voittotuloksensa viimeisellä kierroksella ollen sitä ennen kolmantena. Hänen maannaisensa Shanice Craft oli tällä kertaa toinen. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 61,36 m. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 Rüh ja Shanice Craft ottivat kiekonheitossa kaksoisvoiton, Rühin voittotuloksen ollessa 61,45 m.

Rüh sijoittui Zürichin EM-kilpailuissa 2014 neljänneksi tuloksella 62,46. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2015 tuloksella 61,27. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: Tilastopaja
Ulkoradat
* Kuulantyöntö: 17,20 (2016)
* Kiekonheitto: 66,14 (2015)

Sisäradat
* Kuulantyöntö: 17,68 (2016)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anna Rüh Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Anna Rüh Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Craft takes gold from rueful Rüh  22.7.2011. EAA. Viitattu 15.7.2012. (englanniksi)
4. ↑  Minshull, Phil: Germany's Rüh aiming to better her role model Dietzsch at World Juniors - Barcelona 2012  12.6.2012. IAAF. Viitattu 15.7.2012. (englanniksi)
5. ↑  Barcelona 2012 – Naisten kiekonheiton tulokset IAAF. Viitattu 15.7.2012 (englanniksi)
6. ↑  Tampere 2013 – Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuiden tulokset (Arkistoitu – Internet Archive). EAA. Viitattu 16.7.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Elämän eliksiiri** (< lat. *elixir* < arab. *al-iksīr* < kr. *ksērion*) on elämää pidentävä aine, jota alkemistit eri kulttuureissa ovat yrittäneet valmistaa. Kiinassa elämän eliksiirillä tavoiteltiin kuolemattomuutta, sillä se oli muinaisessa taolaisuudessa hyväksyttävä ja tavoiteltava asia. Euroopassa elämän eliksiirillä tavoiteltiin vain elämän pidentämistä, sillä maallista kuolemattomuutta pidettiin epäkristillisenä ajatuksena.

Keskiaikainen filosofi Roger Bacon uskoi, että elämän eliksiiri olisi eliniän pidentämisessä ja vanhuuden estämisessä jopa tehokkaampaa kuin alkemistisin menetelmin valmistettu kulta. Elämän eliksiiri ja kullan tekemiseen tarkoitettu viisasten kivi sulautuivat usein yhteen alkemiassa. Erään 1400-luvulta peräisin olevan englanninkielisen tekstin mukaan eliksiirejä oli kolme, joista vain yhdellä vahvistettiin ihmiselämää, kun muilla kahdella tehtiin kultaa ja hopeaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Norja, Sara: *Alkemian historia*, s. 222–225. SKS Kirjat, 2023. ISBN 978-951-858-517-9.
Homunculus
**Homunculus** (suom. pikkumies) on pieni keinotekoinen eli tietyistä ainesosista valmistettu ihminen, joka ensimmäisen kerran esiintyy alkemisti Paracelsuksen teksteissä.

Paracelsus väitti, että hän oli luonut keinotekoisen ihmisolennon, jota hän nimitti homunculukseksi. Olento oli ollut vain 30 senttimetriä pitkä, ja työskenteli yleensä golemin kanssa. Paracelsuksen homunculus kääntyi kuitenkin isäntäänsä vastaan ja karkasi. Homunculus valmistettiin luista, spermasta, ihon palasista ja eläimen karvoista. Nämä haudattiin maahan ja ympäröitiin hevosen lannalla, jonka tarkoituksena oli pitää seos lämpimänä. Reseptin mukaan neljänkymmenen päivän päästä homunculus oli kehittynyt.

Carl Jung uskoi että ensimmäinen viittaus homunculukseen löytyi kreikkalaisen alkemisti Zosimoksen 300-luvulla kirjoittamista teksteistä. Zosimos mainitsee kohdanneensa useita homunculuksia, mutta hän ei kuitenkaan kerro itse luoneensa sellaista. 

Homunculuksista on useita versioita. Eräs sellainen liittyy alruuna-kasviin, josta uskottiin voitavan valmistaa homunculus. Juuri tuli kiskoa maasta perjantaina ennen auringonnousua, pestä ja "ruokkia" maidolla ja hunajalla, jolloin siitä kehittyisi pieni ihminen, joka vartioisi ja puolustaisi omistajaansa.

Esiintymisiä kirjallisuudessa ja TV:ssä
---------------------------------------

* Fullmetal Alchemist manga- ja animesarja.

Katso myös
----------

* Para
* Apuolento

Aiheesta muualla
----------------

*
Einari Roitto (1956)
**Wilho Einari Roitto** (19. helmikuuta 1900 Kuopio – 6. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Roiton vanhemmat olivat rakennusmestari Wilho Roitto ja Hilda Nieminen ja puolisot 1929–1953 Anni Mauro, kauppaneuvosten Nikolai Mauro ja Pauli Mauro sisar, ja vuodesta 1954 Toini Inkeri Joentaus. Roitto tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1918 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1922. Hän oli Ab W. Gutzeit & Co:n, vuodesta 1927 Enso-Gutzeit Oy, palveluksessa yli 40 vuotta. Yhtiön Joensuun metsänhoitajapiirin apulaismetsänhoitaja Roitto oli 1922–1928, päällikkö ja piirimetsänhoitaja 1929–1947, laivasto-osaston päällikkö Savonlinnassa 1947–1953, ylimetsänhoitaja Imatralla 1954–1956 ja metsäpäällikkö Helsingissä 1956–1966. Rautatiehallituksen puutavaratoimiston Joensuun hankintapiirin päällikkö Roitto oli 1940–1942, Joensuun kaupungin polttoainepäällikkö 1941–1944, Joensuun vesitiealuepäällikkö 1942–1944 ja Oy Waldhof Ab:n toimitusjohtaja ja johtokunnan varapuheenjohtaja 1953–1963. Hän oli Joensuun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen 1938–1947 ja Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1953–1954. Roitolla oli myös useita oman alansa ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1958.

Julkaisuja
----------

* *Eräitä näkökohtia Saimaan vesistöalueen puutavaran kaukokuljetuksen kehittymismahdollisuuksista*, 1954

Lähteet
-------

1. 1 2  Talka, Anu: Metsäneuvos Einari Roitto (1900–1970). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.3.2023.
2. ↑  Metsäneuvos W. E. Roitto 70-vuotias.  *Uusi Suomi*, 19.2.1970, nro 48, s. 19. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Anu Talka: Einari Roitto *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Barga** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Luccan maakunnassa. Kunta sijaitsee Apuaanisten Alppien juurella, ja sen läpi virtaa Serchiojoki.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan näkyvin rakennus on keskiaikainen tuomiokirkko *Duomo di Barga*. Kirkon vieressä olevalla nurmikentällä, jonka nimi on *Arringo*, pidettiin keskiajalla kokouksia. Bargassa on myös teatteri, jonka juuret ylettyvät vuoteen 1668.

Kuuluisia kaupunkilaisia
------------------------

Italialainen runoilija Giovanni Pascoli asui Bargassa olevassa *Castelvecchio Pascolin* kylässä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barga** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Kunnan kotisivut

Luccan maakunta
Altopascio | Bagni di Lucca | Barga | Borgo a Mozzano | Camaiore | Camporgiano | Capannori | Careggine | Castelnuovo di Garfagnana | Castiglione di Garfagnana | Coreglia Antelminelli | Fabbriche di Vergemoli | Forte dei Marmi | Fosciandora | Gallicano | Lucca | Massarosa | Minucciano | Molazzana | Montecarlo | Pescaglia | Piazza al Serchio | Pietrasanta | Pieve Fosciana | Porcari | San Romano in Garfagnana | Seravezza | Sillano Giuncugnano | Stazzema | Vagli Sotto | Viareggio | Villa Basilica | Villa Collemandina
Judy Davis vuonna 2012.
**Judy Davis** (s. 23. huhtikuuta 1955) on australialainen näyttelijä. Hän syntyi katoliseen perheeseen Perthissä ja valmistui National Institute of Dramatic Artista vuonna 1977.

Davis meni vuonna 1984 naimisiin näyttelijä Colin Frielsin kanssa. Parilla on kaksi yhteistä lasta. 

Davis on ollut kahdesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Hän voitti kaksi Baftaa vuonna 1981 ja on lisäksi saanut kolme Emmy-palkintoa sekä kaksi Golden Globea. Hänelle on myönnetty useita Australian Film Instituten palkintoja.

Elokuvia
--------

Elokuvia, joissa Davis on esiintynyt, ovat muiden muassa:

* *Loistava urani* (1979)
* *Matka Intiaan* (1984)
* *Alaston lounas* (1991)
* *Miehiä ja vaimoja* (1992)
* *Verta ja viiniä* (1996)
* *Rajaton valta* (1997)
* *Harry pala palalta* (1997)
* *Celebrity* (1998)
* *Tähtitarina: Judy Garland* (2001)
* *Vastavirtaan* (2003)
* *Marie Antoinette* (2006)
* *To Rome with Love* (2013)

Aiheesta muualla
----------------

* Judy Davis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australian Women's Register
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista säveltäjää. Finanssioikeuden professorista katso Kari S. Tikka.*
Kari Tikka.
**Kari Juhani Tikka** (13. huhtikuuta 1946 Siilinjärvi – 17. lokakuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja oboisti.

Tikka opiskeli Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohtoa Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja sävellystä Joonas Kokkosen ja Einojuhani Rautavaaran johdolla. Tikan sävellystuotantoon kuuluu kirkkomusiikkia, oopperoita, kuoro- ja yksinlauluja sekä orkesteri- ja kamarimusiikkia.

Tikan teokset perustuvat usein hengellisiin teksteihin. Hänen tunnetuin teoksensa on *Armolaulu*. Martti Lutherin elämästä kertovaa *Luther*-oopperaa on esitetty eri puolilla Suomea sekä Yhdysvalloissa ja Saksassa, muun muassa Lutherin omassa kirkossa Wittenbergissä. Teoksesta tehtiin myös ensimmäinen suomalainen ooppera-dvd vuonna 2004.

Tikka toimi oboistina Helsingin kaupunginorkesterissa (1965–1969), Radion sinfoniaorkesterissa ja Suomen Kansallisoopperassa (1968–1969). Kapellimestarina hän oli muun muassa Tampereen Teatterissa, Suomen Kansallisoopperassa (1970–72 ja 1979-2011), Radion sinfoniaorkesterissa (1972–76) ja Tukholman kuninkaallisessa oopperassa (1974–77).

Tikka oli perustamassa Sinfoniaorkesteri Vivoa vuonna 1986 ja toimi sen kapellimestarina vuoteen 1996. Urkuyö ja aaria -festivaalin taiteellisena johtajana hän toimi vuosina 2006–2011. Tikka sai vuonna 2000 kirkon kulttuuripalkinnon ja vuonna 2013 Luterilaisen Kulttuurin Säätiön tunnustuspalkinnon.

Teoksia
-------

* ooppera *Frieda* (1995)
* ooppera *Luther* (2000)
* ooppera *Tuuli puhaltaa missä tahtoo* (2011)
* ooppera *Judit*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kari Tikka *Kari Tikan kotisivut*. Viitattu 21.1.2015.
2. ↑  Mattila, Mattias: Kapellimestari ja säveltäjä Kari Tikka on kuollut *Yle Uutiset*.  18.10.2022. Helsinki:  Yleisradio Oy. Viitattu 18.10.2022.
3. ↑  Kari Tikan kuolinilmoitus, *Helsingin Sanomat* 30.10.2022, s. B 28.
4. ↑  Aura, Maarit: Kotimaista oopperaosaamista on tuettava! *Yle.fi*.  5.11.2011. Viitattu 21.1.2015.
5. ↑  Kirkko & kaupunki 19.3.2012 Onko elämä leikki? (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Finland Festivals (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Kuopion hiippakunta 12.11.2013
8. ↑  Vantaan seurakunnat (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑  Kirkko & kaupunki 10.3.2014 Ooppera Juditin tarinasta (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Music Finland Kari Tikka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kari Tikan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

(Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mai Kadran verilöyly** oli Mai Kadran kaupungissa Etiopian Tigrayn länsiosissa 9. marraskuuta 2020 tehty joukkomurha.

Mai Kadran verilöyly käynnistyi Tigrayn kansan vapautusrintaman vetäytyessä Etiopian hallituksen joukkojen etenemisen tieltä. Tigraylaisiin kuuluneet Samri-nuorisojoukot kiersivät silloisen paikallishallinnon tuella ovelta ovelle tappaen amharoiksi ja wolqaytilaisiksi tunnistamiaan henkilöitä. Satoja ihmisiä hakattiin kepeillä, puukoilla, viidakkoveitsillä ja kirveillä sekä kuristettiin köysillä. Myös moni eloonjäänyt loukkaantui vakavasti tai menetti omaisuuttaan ryöstelyn ja tuhoamisen yhteydessä. Etiopian ihmisoikeuskomission alustavien löydösten mukaan uhreja oli yhteensä vähintään 600, mutta uhriluvun arvioitiin olevan mahdollisesti suurempi, koska moni jäi kateisiin verilöylyn jäljiltä. Osa Mai Kadran asukkaista kätki ihmisiä asuntoihin, kirkkoihin ja maatilojen alueille. Pääministeri Abiy Ahmed luonnehti tapahtumia marraskuussa 2020 rikoksiksi ihmisyyttä vastaan. Myös Amnesty Internationalin ja Human Rights Watchin selvitykset tulkitsivat tapahtumat etniseksi puhdistukseksi ja rikoksiksi ihmisyyttä vastaan.

Tiedot Mai Kadran verenvuodatuksesta alkoivat levitä vuoden 2020 marraskuun puolessavälissä amharoiden kerrottua tigraylaisten naapuriensa tekemistä hyökkäyksistä. Lisäksi Sudaniin saapui tigraylaisia, jotka syyttivät amharoita julmuudesta ja häätämisestä alueelta. Verenvuodatus yltyikin molemminpuoliseksi amharoiden tehdessä kostoiskuja. *Reuters* arvioi molempien osapuolten esittämät uhrilistat ja katsoi vähintään 767:n ihmisen tulleen surmatuiksi väkivaltaisuuksien yhteydessä. Osa Mai Kadran asukkaista suojeli niiden aikana myös toiseen etniseen ryhmään kuuluneita. Tigrayn kansan vapautusrintama kiisti amharasiviilien ottamisen kohteikseen Mai Kadrassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lesley Wroughton, 600 civilians were killed in massacre in Tigray, Ethiopia’s rights commission says Washington Post 24.11.2020, viitattu 28.8.2023
2. ↑  Crimes against Humanity and Ethnic Cleansing in Ethiopia’s Western Tigray Zone Human Rights Watch 6.4.2022, viitattu 28.8.2023
3. ↑  Katharine Houreld, Michael Georgy, Silvia Aloisi, How ethnic killings exploded from an Ethiopian town Reuters 7.6.2021, viitattu 28.8.2023
**Toivo Herman Luukko** (30. tammikuuta 1903 Nurmo – 5. maaliskuuta 1979) oli suomalainen upseeri, joka palveli puolustusvoimissa ja Helsingin suojeluskunnassa. Talvi- ja jatkosotien lisäksi Luukko oli mukana asekätkennässä, mutta jatkoi palveluaan puolustusvoimissa sodan jälkeen.

Toivo Luukko suoritti ylioppilastutkinnon kotisudullaan Seinäjoen yhteiskoulussa. Hän kävi Kadettikoulun vuosina 1925–1927. Sotia ennen hän palveli kahdeksan ensimmäistä vuotta nuorempana upseerina Polkupyöräpataljoona 1:ssä Terijoella. Sen jälkeen hän siirtyi Helsinkiin suojeluskuntapiirin aluepäälliköksi.

Talvisotaan kapteeni Luukko osallistui helsinkiläisen I/JR 11:n eli Ässärykmentin pataljoonankomentajana Karjalankannaksella taisteluissa Hatialahdelta Viipurinlahdelle. Jatkosodassa majuri Luukko toimi Itä-Karjalassa ja Maaselän kannaksella I/JR 26:n, III/JR 5:n ja II/21.Pr:n pataljoonankomentajana.

Syksyllä 1944 everstiluutnantti Luukko oli mukana everstiluutnantti Usko Sakari Haahden ja eversti Valo Nihtilän johtamassa aseidenkätkentähankkeessa. Luukko toimi Etelä-Pohjanmaan läntisessä suojeluskuntapiirissä aseiden kätkennästä vastanneena 2. ye-upseerina. Hän luovutti tehtävät vajaan kahden viikon jälkeen kapteeni Aulis Pohjakoskelle. Luukko oli kuitenkin asekätkennän vuoksi pidätettynä 1,5 vuotta.

Sotien jälkeen Luukko toimi everstiksi ylennettynä Helsingin sotilaspiirin komentajan apulaisena vuosina 1945-1948. Seuraavana vuonna hän kävi Taistelukoulun. Sen jälkeen hän työskenteli joukko-osastopalveluksessa Porissa JR 6:ssa ja JP 3:ssa Haminassa. Hän palasi vuonna 1955 Helsinkiin sotilaspiirin päälliköksi, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1963, jolloin hän erosi täysinpalvelleena.

Myöhemmin on tullut ilmi, että eversti Luukko kuului keskeisenä henkilönä Kylmän sodan aikaiseen salaiseen yhdistykseen ns.*Hermannikunta*, joka oli saanut nimensä ilmeisesti hänen etunimestään. Kyseessä oli vuonna 1958 perustettu toiminta, jossa Helsingin sotilaspiiri alkoi kouluttaa valikoituja reserviupseereita liikekannallepanon vaatimaan perustamisorganisaatioon. Silloin syntyi johdettu toisensa tuntevien miesten yhteisö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stig Roudasmaa: Helsingin ikämiessuojeluskunta 1919-1944 (digilehden tilaajille)  2007. Ikämiessuojeluskunnan Säätiö. Viitattu 24.8.2023.
2. 1 2  Kuolleita - T.H.Luukko.  *Helsingin Sanomat*, 16.3.1979, s. 16. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 24.8.2023.
3. ↑  Permi, Pekka: *Asekätkentää länsirajalla vuosina 1944-45*, s. 28, 63. Tornio: Permi's, 2003. ISBN 952-91-5413-5.
4. 1 2  Salainen yhdistys valmisteli Helsingin puolustusta kylmän sodan vuosina – mukaan pääsi vain kutsun kautta eikä viina saanut maistua.  *Helsingin Sanomat*, 3.1.2016. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.8.2023.
**Neuss** on kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se sijaitsee Reinin rannalla vastapäätä Düsseldorfia. Vuoden 2022 lopussa siellä oli 154 139 asukasta. Neuss on Rhein-Kreis Neussin piirikunnan suurin kaupunki.

Historia
--------

Kaupungin perustivat roomalaiset vuonna 16 eaa. etuvartioksi (lat. *castellum*) Rein- ja Erftjokien yhtymäkohtaan nimellä Novaesium. Se on Augsburgin (lat. *Augusta Vindelicorum*) ja Trierin (lat. *Augusta Treverorum*) jälkeen Saksan kolmanneksi vanhin roomalaisasutus.

Keskiajalla Neuss kasvoi hyötyessään sijainnistaan Reinin ylityspaikalla. 900-luvulla sinne sijoitettiin Pyhän Quirinuksen jäänteet, joita palvomaan tehtiin pyhiinvaelluksia Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ulkopuoleltakin. Ensimmäinen maininta Neussista kaupunkina on vuodelta 1138.

Vuosina 1474–1475 Burgundin herttua Kaarle Rohkea piiritti kaupunkia lähes vuoden. Kaupungin kestettyä piirityksen keisari Fredrik III antoi sille palkkioksi oikeuden lyödä rahaa ja kantaa keisarillista vaakunaa – kotkaa ja kruunua. Lisäksi hän teki kaupungista Hansaliiton jäsenen, vaikka muut jäsenet eivät sitä koskaan hyväksyneet.

Ranskan Ludvig XIV:n ajan sodat johtivat Neussin taloudelliseen perikatoon ja sen merkitys kauppapaikkana väheni. Taloudellinen nousu alkoi uudelleen vasta 1800-luvulla. Vuosina 1794–1814 Neuss oli osa Ranskaa Napoleonin valtakaudella. Vuonna 1815 se liitettiin Preussiin ja järjestettiin piiriksi, johon kuuluivat Neussin, Dormagenin, Nettesheimin, Nievenheimin, Rommerskirchenin ja Zonsin kunnat. Kaupungissa oli tällöin 6 333 asukasta.

Vuonna 1975 Neussin ja Grevenbroichin piirit yhdistyvät Rhein-Kreis Neussiksi.

Talous
------

Neuss on merkittävä rautateiden ristysasema. Sen satamaan pääsevät jokialukset ja pienet valtamerilaivat. Kaupungissa on konepaja-, paperi-, metalli- ja elintarviketeollisuutta ja siellä käydään viljakauppaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Flächennutzung Stadt Neuss. Viitattu 4.7.2023. (saksaksi)
2. ↑  Bevölkerung nach Gemeinden Landesbetrieb IT.NRW. Viitattu 4.7.2023. (saksaksi)
3. 1 2  Neuss Encyclopedia Britannica. Viitattu 6.10.2013.
4. ↑  Neuss Die Hanse.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 6.10.2013.
5. ↑  Rhein-Kreis Neuss Landschaftsverband Rheinland. Viitattu 6.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neuss** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
**Perttu Haapanen** (s. 16. maaliskuuta 1972) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli säveltämistä Sibelius-Akatemiassa 1994–2002 Erkki Jokisen ja Paavo Heinisen johdolla. Vuonna 2002 hän valmistui musiikin maisteriksi parhailla arvosanoilla ja vuonna 2004 hän perehtyi elektroakustiseen musiikkiin pariisilaisessa IRCAM-instituutissa. Hän toimi Musiikin aika -festivaalin taiteellisena johtajana 2009–2013.

Haapasen keväällä 2007 Musica Nova -festivaaleilla ensiesityksensä saanut teos *Ladies Room* on sävelletty suppealle sinfoniaorkesterille ja sen libretto sisältää tekstejä Scotland Yardin arkistoista, kapellimestari, mezzosopraano Jutta Seppiseltä, Raamatusta, Paul Celanilta ja Googlesta. Teos oli Teosto-palkintoehdokkaana syksyllä 2008.

Lähteet
-------

* Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus

### Viitteet

1. 1 2  CV *Perttu Haapasen kotisivut*.  Arkistoitu 27.12.2019. Viitattu 19.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Moisio, Aleksi: Mies naistenhuoneessa *Ylioppilaslehti.fi*.  2.3.2007. Viitattu 19.1.2020.
3. ↑  Teosto-palkinnon saajiksi ehdolla yhdeksän musiikkiteosta Helsinki:  Teosto ry.  Arkistoitu 7.7.2011. Viitattu 14.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Perttu Haapasen taidemusiikkia koskeva blogi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Klaus Backberg** (1933 Helsinki – 2015) oli suomalainen kuvataiteilija ja Lapin erakko.

Klaus Backbergin vanhemmat olivat insinööri Boris Backberg (1895–1970) ja balettien pukusuunnittelija Regina Backberg o.s. Piirainen (1898–1979). Jatkosodan aikana Klaus ja hänen veljensä Erno olivat sotalapsina Ruotsissa. Klaus Backberg pääsi ylioppilaaksi 1952 Helsingin lyseosta ja suoritti arkkitehtuuri- ja maalaustaideopintoja Teknillisessä korkeakoulussa. Maalaustaiteessa hänen pääopettajanaan oli professori Sven Grönvall ja hänen taiteilijaystäväpiirinsä kuului muun muassa Jaakko Sievänen. Backberg teki lisäksi opintomatkoja Länsi-Euroopan maiden taidekeskuksiin. Hän osallistui vuonna 1963 Oulun torinrannan suunnittelukilpailuun.

Backberg piti 14 omaa näyttelyä Helsingissä Bulevardin Taidesalongissa vuosina 1979–2008. Hän osallistui pohjoismaiseen 3-vuotis-akvarellinäyttelyyn vuonna 2001. Backbergin teoksia on muun muassa Amos Andersonin, Helsingin kaupungin ja Aineen taidemuseon kokoelmissa.

Backberg asui pitkiä aikoja erakkona Kultakurun kämpässä Korsatunturin lähellä Enontekiön ja Inarin kuntien rajalla. Hän liikkui Lapissa jo 1950-luvulla ja vakinaisemmin hän vietti aikaansa siellä 1970-luvulta lähtien. Backberg asui Kultakurun kämpällä vielä kesällä 2015. Viimeiset 10 vuotta hän oli viettänyt keskitalvet Helsingissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Klaus Backberg - Curriculum Vitae, galleriat.net (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Karrasnotes 1.6.2022 : Ostaisitko tältä mieheltä 60-lukulaisen monumentaalikeskustan Ouluun
3. ↑  Nelly Laitinen 19.9.2016 : Konstnärer i arkivet, Svenska litteratursällskapet i Finland
4. ↑  Patikka.net tupaluettelot : Pulju : Kultakuru

Kirjallisuutta
--------------

* Milla Peltonen : *Erakot: omintakeisten suomalaisten elämäntarinoita*. Into, Helsinki 2020 ISBN 9789523512726
Munkkiniemen sankarihautausmaa.
**Munkkiniemen sankarihautausmaa** sijaitsee Helsingin Munkkiniemessä Gert Skytten puistossa. Hautausmaa vihittiin käyttöön talvisodan päätyttyä vuonna 1940. Hautausmaalla lepää 33 sankarivainajaa,  jotka ovat kaatuneet vuosina 1939–1944. Haudoilla on myös paikka sotilaalle, joka on siunattu mereen. Kaupunginosa oli talvi- ja jatkosodan aikana Huopalahden kuntaan kuulunut itsenäinen yhdyskunta, jonka vuoksi munkkiniemeläiset kaatuneet haudattiin omalle sankarihautausmaalle.

Hautausmaan sankaripatsaan *Maaemo suojelee poikaansa* on suunnitellut kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen ja se on paljastettu vuonna 1960.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin korttelit kertovat, osa 3: Kenraalin häälahja pojalleen KAIJA... *Helsingin Sanomat*.  4.12.1997. Viitattu 13.8.2017.
2. ↑  Riemuyliopilaat | Munkkiniemen yhteiskoulun seniorit *www.munkkaseniorit.fi*. Viitattu 13.8.2017.
3. ↑  Maaemo suojelee poikaansa : Wäinö Aaltonen - HAM *HAM*.  Arkistoitu 13.8.2017. Viitattu 13.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Wanhan Munkkiniemen kävelyreitti
**Lasse Olavi Honkanen** (s. 1948 Lammi) on suomalainen kirjailija. Nuoruutensa hän on viettänyt Etelä-Savossa Kangasniemellä ja asunut Tampereella yli 40 vuotta. Työuransa Honkanen on tehnyt pääasiallisesti AD:na mainostoimistoissa. 

Honkasen esikoisdekkarissa *Tilaisuus tekee murhaajan* (Karisto, 2021) ratkotaan museomurhaa Tampereen kesässä. Teoksessa teollisuusneuvos Voitto Vatjalainen löytyy Suuren Viikinkinäyttelyn avajaisten jälkeen kuolleena. Päähenkilö Arttu Lampare kirjoittaa Vatjalaisen muistelmia, joista yllättävät tahot tuntuvat äkkiä kiinnostuvan.  Teoksesta on myös äänikirjaversio, jonka lukee näyttelijä Jalmari Savolainen. 

Teokseen on ilmestynyt jatko-osa *Murha ei ole taidetta* (Karisto, 2023). Kyseessä on nokkela palapelidekkari, jossa uppoudutaan taidemaailman saloihin. Helsingin Marjaniemen talviuimalasta löytyy murhattu mies ja vastentahtoisen kuuluisa harrastelijaetsivä Arttu Lampare tempautuu jälleen murhamysteerin pyörteisiin. 

Honkaselta on aiemmin julkaistu kaksi lastenkirjaa (*Emppu ja Pörre Leptomanin jäljillä*, Myllylahti 2017  ja *Emppu ja Pörre Rantarosvojen jäljillä,* Myllylahti 2018 ).

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjailijan tiedot Honkanen Lasse ja Rikala Tuija *www.myllylahti.fi*. Viitattu 27.7.2021.
2. ↑  Tamperelainen Lasse Honkanen toteutti suurimman haaveensa ja viritti henkirikoksen entiselle työpaikalleen – uusi dekkarisarja koluaa Tampereen kaikki kolkat *Aamulehti*.  14.7.2021. Viitattu 27.7.2021.
3. ↑  Tilaisuus tekee murhaajan *otava.kauppakv.fi*. Viitattu 27.7.2021.
4. ↑  Murha ei ole taidetta *www.karisto.fi*. Viitattu 27.8.2023.
5. ↑  Emppu ja Pörre Leptomanin jäljillä *www.kirjasampo.fi*. Viitattu 27.7.2021.
6. ↑  Emppu ja Pörre rantarosvojen jäljillä *www.kirjasampo.fi*. Viitattu 27.7.2021.
**Gangi** on sisilialainen kunta Italiassa Palermon metropolikaupungissa. 

Gangi oli keskiajalla vahvasti linnoitettu kaupunki, ja se on rakennettu vuorenrinteelle. 1900-luvun alussa kylä alkoi tyhjentyä muuttoliikkeen takia, joka on jatkunut näihin päiviin saakka. Syitä muutolle on ollut köyhyys ja mafiarikollisuus. Vuonna 2014 kunta alkoi kaupitella kylän taloja jopa yhden euron hinnalla, jotta kylään saataisiin lisää asukkaita.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gangi** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 10.5.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 10.5.2017. (englanniksi)
3. ↑  Italialaiskylä kauppaa taloja eurolla.  *Aamulehti*, 5.9.2014, s. A 30.

Palermon metropolikaupunki
Alia | Alimena | Aliminusa | Altavilla Milicia | Altofonte | Bagheria | Balestrate | Baucina | Belmonte Mezzagno | Bisacquino | Blufi | Bolognetta | Bompietro | Borgetto | Caccamo | Caltavuturo | Campofelice di Fitalia | Campofelice di Roccella | Campofiorito | Camporeale | Capaci | Carini | Castelbuono | Casteldaccia | Castellana Sicula | Castronovo di Sicilia | Cefalà Diana | Cefalù | Cerda | Chiusa Sclafani | Ciminna | Cinisi | Collesano | Contessa Entellina | Corleone | Ficarazzi | Gangi | Geraci Siculo | Giardinello | Giuliana | Godrano | Gratteri | Isnello | Isola delle Femmine | Lascari | Lercara Friddi | Marineo | Mezzojuso | Misilmeri | Monreale | Montelepre | Montemaggiore Belsito | Palazzo Adriano | Palermo | Partinico | Petralia Soprana | Petralia Sottana | Piana degli Albanesi | Polizzi Generosa | Pollina | Prizzi | Roccamena | Roccapalumba | San Cipirello | San Giuseppe Jato | San Mauro Castelverde | Santa Cristina Gela | Santa Flavia | Sciara | Scillato | Sclafani Bagni | Termini Imerese | Terrasini | Torretta | Trabia | Trappeto | Ustica | Valledolmo | Ventimiglia di Sicilia | Vicari | Villabate | Villafrati
| Vesipalloolympialaisissa 2024 |
| --- |
| Turnaus |
| Miehet  Naiset |
| Kokoonpanot |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2020 | 2028 > |

 |

**Vesipallossa** kilpaillaan **Pariisin 2024 olympialaisissa** 29:ttä kertaa. Kilpailut käydään 27. heinäkuuta – 11. elokuuta Olympiavesiurheilukeskuksessa, jonka katsojakapasiteetti on 5 000, sekä Paris La Défense Arenalla, jonne mahtuu 40 000 katsojaa ja joka on yksi Euroopan suurimmista monitoimipaikoista. Miesten turnaukseen osallistuu 12 ja naisten 10 joukkuetta.

Paris La Défense Arena.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet*tiedot* |  |  |  |
| Naiset*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  «La U Arena, nouvelle maison du Racing 92», *L'Équipe* (ranskaksi)
2. ↑  Water polo Pariisi 2024. Viitattu 19.8.2023. (englanniksi)

VesipalloVesipallo olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Rivignano Teor** on kunta Italiassa Friuli-Venezia Giulian alueella olevassa Udinen maakunnassa. Sen pinta-ala on 47,75 neliökilometriä ja vuoden 2021 alussa asukkaita oli 6 174.

Kunta perustettiin vuonna 2014, kun kaksi kuntaa, Rivignano ja Teor, yhdistyivät muodostaen Rivignano Teorin kunnan. Vuoden 2013 lopussa Rivignanossa oli 4 430 asukasta ja Teorissa 1 951 asukasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rivignano Teor *tuttitalia.it*. Viitattu 26.3.2022. (italiaksi)
2. 1 2  Resident population on 1st January 2021 by sex, age and marital status (Valinnat: Geographical area: North-East, Region: Friuli-Venezia Giulia, Province: Udine, Municipality: Rivignano Teor) *demo.istat.it*. Istat. Viitattu 26.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Il Comune di Rivignano Teor (UD) *tuttitalia.it*. Viitattu 26.3.2022. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rivignano Teor** Wikimedia Commonsissa

* Kunnan verkkosivut (italiaksi)

Udinen maakunta
Aiello del Friuli | Amaro | Ampezzo | Aquileia | Arta Terme | Artegna | Attimis | Bagnaria Arsa | Basiliano | Bertiolo | Bicinicco | Bordano | Buja | Buttrio | Camino al Tagliamento | Campoformido | Campolongo Tapogliano | Carlino | Cassacco | Castions di Strada | Cavazzo Carnico | Cercivento | Cervignano del Friuli | Chiopris-Viscone | Chiusaforte | Cividale del Friuli | Codroipo | Colloredo di Monte Albano | Comeglians | Corno di Rosazzo | Coseano | Dignano | Dogna | Drenchia | Enemonzo | Faedis | Fagagna | Fiumicello | Flaibano | Forgaria nel Friuli | Forni Avoltri | Forni di Sopra | Forni di Sotto | Gemona del Friuli | Gonars | Grimacco | Latisana | Lauco | Lestizza | Lignano Sabbiadoro | Ligosullo | Lusevera | Magnano in Riviera | Majano | Malborghetto-Valbruna | Manzano | Marano Lagunare | Martignacco | Mereto di Tomba | Moggio Udinese | Moimacco | Montenars | Mortegliano | Moruzzo | Muzzana del Turgnano | Nimis | Osoppo | Ovaro | Pagnacco | Palazzolo dello Stella | Palmanova | Paluzza | Pasian di Prato | Paularo | Pavia di Udine | Pocenia | Pontebba | Porpetto | Povoletto | Pozzuolo del Friuli | Pradamano | Prato Carnico | Precenicco | Premariacco | Preone | Prepotto | Pulfero | Ragogna | Ravascletto | Raveo | Reana del Rojale | Remanzacco | Resia | Resiutta | Rigolato | Rive d’Arcano | Rivignano Teor | Ronchis | Ruda | San Daniele del Friuli | San Giorgio di Nogaro | San Giovanni al Natisone | San Leonardo | San Pietro al Natisone | San Vito al Torre | San Vito di Fagagna | Santa Maria la Longa | Sauris | Savogna | Sedegliano | Socchieve | Stregna | Sutrio | Taipana | Talmassons | Tarcento | Tarvisio | Tavagnacco | Terzo di Aquileia | Tolmezzo | Torreano | Torviscosa | Trasaghis | Treppo Carnico | Treppo Grande | Tricesimo | Trivignano Udinese | Udine | Varmo | Venzone | Verzegnis | Villa Santina | Villa Vicentina | Visco | Zuglio
**Vignola** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Sen läpi virtaa Panarojoki. Kunnan nimi Vignola tulee latinan sanasta *vineola*, joka tarkoittaa pientä viinitarhaa. Seutu on edelleen tunnettu maanviljelystuotteistaan. Erityisen kuuluisia ovat Vignolan kirsikat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  [ ] www.tuttitalia.it
2. ↑   Kunnan kotisivut

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vignola**.
Modenan maakunta
Bastiglia | Bomporto | Campogalliano | Camposanto | Carpi | Castelfranco Emilia | Castelnuovo Rangone | Castelvetro di Modena | Cavezzo | Concordia sulla Secchia | Fanano | Finale Emilia | Fiorano Modenese | Fiumalbo | Formigine | Frassinoro | Guiglia | Lama Mocogno | Maranello | Marano sul Panaro | Medolla | Mirandola | Modena | Montecreto | Montefiorino | Montese | Nonantola | Novi di Modena | Palagano | Pavullo nel Frignano | Pievepelago | Polinago | Prignano sulla Secchia | Ravarino | Riolunato | San Cesario sul Panaro | San Felice sul Panaro | San Possidonio | San Prospero | Sassuolo | Savignano sul Panaro | Serramazzoni | Sestola | Soliera | Spilamberto | Vignola | Zocca