recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pihkovan piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Pihkovan piiri** (ven. Пско́вский райо́н, *Pskovski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen luoteisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 573 neliökilometriä ja asukkaita on 34 323 henkeä (vuonna 2010).

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pihkovan kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Pihkovan piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa:

* Jadrovskaja (ven. Ядровская; keskuspaikka Tšerjoha, ven. Черёха)
* Jeršovo (ven. Ершово)
* Karamyševo (ven. Карамышево)
* Krasnoprudskaja (ven. Краснопрудская; keskuspaikka Kirovo, ven. Кирово)
* Logozovskaja (ven. Логозовская; keskuspaikka Nejelovo, ven. Неелово)
* Piskovitši (ven. Писковичи)
* Serjodka (ven. Серёдка)
* Torošino (ven. Торошино)
* Tjamša (ven. Тямша)
* Zavelitšenskaja (ven. Завеличенская; keskuspaikka Rodina, ven. Родина)

Lisäksi piiriin kuuluu yksi suoraan piirihallinnon alainen alue – Zalitan saaret (ven. Залитские острова).

Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä rehun, vihannesten, perunan ja pellavan viljelyyn. Teollisuus tuottaa mm. rakennustarvikkeita, koneita ja laitteita sekä sahatavaraa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pihkovan piiri**.
* Pihkovan piirin sivusto (venäjäksi)
* Pihkovan piirin sivusto (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
**Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo** esittelee Sallan, vuoteen 1936 Kuolajärven kunnan historiaa 1900-luvun alusta 1960-luvulle saakka.

Museon pysyvän näyttelyn ensimmäisessä osassa kerrotaan 20. vuosisadan alun elämästä ja elinkeinoista silloisella Kuolajärvellä, kuten Suomen itsenäistymistä edeltävistä vuosista ja sen jälkeisistä tapahtumista, Muurmannin legioonasta, läskikapinasta jne.

Näyttelyn toinen osa kertoo toisesta maailmansodasta Sallassa. Talvisodan alkaminen 1939 muutti elämän Sallassa ratkaisevasti. Siihenastisen itäosan seudut jouduttiin jättämään lopullisesti Moskovan rauhan myötä 1940. Paluuta ei ollut jatkosodankaan aikana 1941-1944, koska natsi-Saksan armeijan ja niiden kanssasotijoina olleiden suomalaisten joukkojen taistelurintamat Neuvostoliiton puna-armeijaa vastaan olivat lähellä. Talvi-, jatko- ja Lapin sota muodostuivat raskaiksi taisteluineen ja evakkomatkoineen.

Kolmas osa esittelee sodanjälkeistä jälleenrakennuksen aikaa, jonka myötä Sallasta tuli mm. Suomen suurimpia maidontuottajakuntia 1960-luvulla.

Aiheesta muualla
----------------

* Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo Museo, Salla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo (Q11892082)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo, erikoismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Salla |
|  |
| sijainti | Sallan kirkonkylä |
|  |
| katuosoite | Savukoskentie 12, 98900 Salla |
|  |
| koordinaatit | 66°50′09″N 28°40′17″E﻿ / ﻿66.835831°N 28.6714465°E﻿ / 66.835831; 28.6714465 |
|  |
|  |

 |

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
Ritajärven luonnonsuojelualueYlisen Ritajärven ainoa saari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Pirkanmaan maakuntaSuomi |
| Lähin kaupunki | 
Sastamala |
| Pinta-ala | 
127,2 ha |

Hallinto| Perustettu | 
2014 |
| Hallinto | 
Sastamala |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ritajärven luonnonsuojelualue** perustettiin vuonna 2014 osana Metso-ohjelmaa Sastamalaan Pirkanmaahan. Se käsittää 127,2 hehtaarin useamman metsälohkon alueen, joka sijaitsee Sastamalan kirkolta noin 11 kilometriä pohjois-koilliseen Heinijärvellä Karkussa. Kohde on valittu vuoden 2017 Vuoden retkipaikaksi.

Alueen kuvaus
-------------

Ritajärven metsäalue on säilyttänyt erämaisuutensa varsin hyvin. Vaihtelevassa maastossa on silmiin pistävää siirtolohkareiden runsaus. Suot ovat pääsääntöisesti ojittamattomia ja alueella sijaitsee vain neljä vapaa-ajan asuntoa. Metsäalue ympäröi kolme alueen merkittävintä järveä Valkeajärveä, Ylistä Ritajärveä ja Alinta Ritajärveä. Nämä eivät sisälly suojelualueeseen, kuten eivät myöskään suojellun alueen erillisalueilla sijaitsevat Ritarijärvi ja Heinijärvi. Suojeltu on myös Ritajärvenoja ja sen ympäristö, kun se laskee Heinijärveen.

Retkeilyreitit
--------------

Alueen kolmea suurta järveä kiertävät viitoitetut retkipolut. Niiden varrella on seitsemän nuotiopaikkaa, joista yksi sijaitsee huoltotien päässä. Sinne on rakennettu huoltotieltä liikuntaesteellisille pitkospuut, kaiteet ja kulkulaiturit. Paikoitusalueita on kolme, autiotupia kaksi, sekä kota ja laavu. Alueella voi merkityissä paikoissa yöpyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hanhijärvi, Jani & Pylsy, Katariina: Ritajärven luonnonsuojelualue - Hoito- ja käyttösuunnitelma, 2015--2025, viitattu 7.1.2018
2. ↑  Retkipaikka.fi: Ritajärven luonnonsuojelualue on vuoden retkipaikka 2017!, viitattu 7.1.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ritajärven luonnonsuojelualue** Wikimedia Commonsissa

* Satamalan kaupunki: Ritajärven luonnonsuojelualue (Arkistoitu – Internet Archive)
* Retkipaikka.fi: Ritajärven luonnonsuojelualue
Pihkakoro (*Fusarium circinatum,* englanniksi pitch canker*)* on punahomeisiin kuuluva homesieni. Se sairastuttaa mäntypuita ja douglaskuusia ja puiden kuolemien ohella hidastuttaa niiden kasvua ja huonontaa käyttöpuun laatua. Taudin voi huomata pihkaa vuotavista kuoliolaikuista, oksien kuivumisesta ja neulasten epätavallisesta väristä ja karisemisesta. Sairas puu valuu pihkaa ja on väriltään hunajanruskea. Sairauden kalvamiin kohtiin muodostuu itiöpahkoja, joiden tuottamien itiöiden kautta tauti leviää läheisiin puihin. Lisäksi tauti voi levitä siementen ja juurten kautta ja hyönteisten välityksellä.

Pihkakoro on erittäin vahingollinen karanteenituhooja, jonka havainnoista tulee ilmoittaa Ruokavirastolle. Pihkakoron leviämistä pyritään estämään EU-alueella hävittämällä kaikki löydetyt esiintymät. Toistaiseksi sitä ei ole löydetty Suomesta, mutta tautia tavataan Euroopassakin ainakin Espanjassa ja Portugalissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pitch canker of pine (Fusarium circinatum) *Forest Research*. Viitattu 8.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Pihkakoro *Ruokavirasto*. Viitattu 8.1.2023.
3. ↑  Tuhoojaluokittelu *www.vyl.fi*. Viitattu 8.1.2023.
Pihkoon vuonna 2022 valmistunut uusi koulu.
Pihkoon vanha koulu
**Pihkoon koulu** on peruskoulu Kotkassa Pihkoon kylässä. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä on noin 115 (2015). Koulun oppilaat tulevat Pihkoon, Kaukolan, Katajasuon, Jäppilän ja Pernoon alueelta. Koulun yhteydessä toimii myös päiväkoti.

Historia
--------

Vuonna 1954 liitettiin Kymistä Kotkaan laaja alue kunnan länsiosasta. Silloisen Sutelan koulupiirin Kymin puolelle jääneestä osasta perustettiin Pihkoon kansakoulupiiri vuonna 1955. Koulurakennus valmistui vuonna 1959. 1970-luvulla koulua laajennettiin ja uusi koulurakennus valmistui vuonna 1977. PIhkoon vanha koulu suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi vuonna 2018 ja purettiin 2020. Samalle tontille valmistui uusi koulu vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mirjam Tahkokorpi: Pihkoon koulu valmistuu viimeistään syksyllä 2022 *yle.fi*.  16.3.2020. Viitattu 31.8.2022.
2. ↑  Pihkoon koulu *kotkankoulut.fi*. Viitattu 22.11.2011.
3. ↑  Pihkoon koulu – Historia *kotkankoulut.fi*. Viitattu 22.11.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Pihkoon koulun verkkosivut
**Sallan taistelut** olivat osa Suomen ja Neuvostoliiton välistä talvisotaa. Puna-armeija oli saanut käskyn edetä Sallan läpi Kemijärvelle ja Sodankylään ja sieltä Rovaniemelle parissa viikossa. Rovaniemeltä hyökkäystä oli tarkoitus jatkaa Tornioon ja katkaista tällä tavalla Suomi kahtia. Suomalaisjoukot onnistuivat kuitenkin pysäyttämään hyökkäyksen Kemijärven itäpuolella.

Taistelun alkaminen
-------------------

### Suomi

Sallassa oli vain muutamia suomalaisosastoja neuvostojoukkojen hyökätessä. Erillinen pataljoona 17. (*Er.P 17*), ns. "Sallan pataljoona" oli mukana luomassa edellytyksiä sissitoiminnalle Sallan suunnalla perustamalla maastoon muona- ja ampumatarvikekätköjä. Pääosa sotatarvikkeista saatiin Rajavartiolaitokselta. Suomalaisjoukot olivat osa Lapin Ryhmää, jota johti kenraalimajuri Kurt Martti Wallenius.

### Neuvostoliitto

Neuvostoliiton hyökkäyksen suoritti 122. divisioona. Myös 88. divisioonaa suunniteltiin käytettävän, mutta se ei loppujen lopuksi osallistunut sotatoimiin sotatarvikkeiden puutteen vuoksi.

Taistelu
--------

Neuvostoliiton joukkojen hyökkäys pakotti suomalaisjoukot perääntymään aina Kemijoelle asti. Eteneminen joen yli ei kuitenkaan onnistunut suomalaisten sitkeän puolustuksen vuoksi. 13. tammikuuta 1940 Neuvostoliiton 9. armeija käski 122. divisioonan vetäytyä Märkäjärven kylään. Tämän jälkeen ei käyty enää suurempia taisteluita, vaan tilanne muuttui asemasodaksi.
"Memphis Bluesin" nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1913
"**Memphis Blues**" on yksi varhaisimmista julkaistuista blueskappaleista. Sen sävelsi W. C. Handy ja sanoitti George A. Norton. Sanojen kanssa kappale julkaistiin vuonna 1912, mutta Handy oli julkaissut instrumentaaliversion musiikista jo vuonna 1910. Kaksi kappaleen kolmesta osasta on 12 tahdin blueskaavassa.

Sävellys perustui Handyn memphisiläiselle poliitikolle kirjoittamaan kannustuslauluun nimeltä "Mr. Crump". Kampanjan loputtua Crump valittiin Memphisin pormestariksi ja Handy vaihtoi laulun nimen "Memphis Bluesiksi". Ajattelematta, että kappaleesta voisi tulla suosittu, säveltäjä myi oikeudet kappaleeseen 50 dollarilla. Kun sävellys nousi julkaisemisensa jälkeen Yhdysvalloissa maanlaajuiseen suosioon, se toi oikeuksien omistajille tuhansien dollarien voitot, mutta Handy itse ei saanut tuotoista mitään.

Victor Military Band: "Memphis Blues"Victor Military Bandin nauhoitus vuodelta 1914 oli "Memphis Bluesin" ensimmäinen nauhoitettu versio.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Lähteet
-------

1. 1 2  Alec Wilder ja James T. Maher: *American Popular Song: The great innovators, 1900-1950*, s. 18. Oxford University Press US, 1972. ISBN 0195014456. (englanniksi)
2. ↑  William Bearden ja Knox Phillips: *Memphis Blues: Birthplace of a music tradition*, s. 22. Arcadia Publishing, 2006. ISBN 0738542377. (englanniksi)
3. 1 2  Langston Hughes ja Steven C. Tracy: *Works for Children and Young Adults: Biographies*, s. 81–82. University of Missouri Press, 2001. ISBN 0826213723. (englanniksi)
**Yellow** oli turkulainen popyhtye, joka toimi 1960-luvun loppupuolelta vuoteen 1977. Se esiintyi alun perin nimellä *Only Five* ja muutti kesällä 1969 nimensä Yellow'ksi.

Yhtye julkaisi ainoaksi jääneen albuminsa *Keltakuume* vuonna 1975. 

Vuoteen 1977 saakka toimineeseen yhtyeeseen kuuluivat eri aikoina muun muassa laulusolistit Olli Lundstedt (1969–70), Hannu Takala, Johnny Gustafsson ja Mike Varness, kitaristit Jouko Linko (1969–70, myöhemmin basistina), Melvin McRae (1971–75), Ilpo Murtojärvi, Bert Karlsson, Sakari Kivinen, Kari Kilpeläinen, Jan Stolpe ja viimeisenä Tom Knif. Rumpaleina yhtyeessä toimivat ainakin Taisto Keinänen (1969–70), Johnny Gustafsson (1971–), Rami Österman ja Eero Valkonen (1975-1977). Rytmikitaristina ja myöhemmin basistina toimi Helge Koskela (1969–). Muita Yellow’n basisteja olivat ainakin Timo Kurki (1969–70) ja Alarik Repo. Kosketinsoittajana oli Markku Silander (1969-71). 

Albumin *Keltakuume* ohella Yellow’n musisointia on tallennettu vuoden 1994 kokoelmalle *Anna mulle Lovee* ja vuoden 2007 kokoelmalle *Föribeat*.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Keijo" (Keijo Lindgren?): Sarjassamme "Hekumallisia matkakertomuksia", osa 1: Käytiinpä Turussa: Yellow.  *Musa*, 3–4, ei vuosilukua, ilmeisesti 1976, s. 35–36.
2. 1 2  Suomibluesin ja -soulin äänite- ja yhtyeluettelo: Only Five / Only Five + One / Yellow / Lasse Velmala & Yellow (Arkistoitu – Internet Archive), Blues News. Viitattu 7.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Yellow: Fresh Garbage (live 1972)
**Men Going Their Own Way** ('Omia teitään kulkevat miehet') eli **MGTOW** on amerikkalainen elämäntapa ja lähinnä verkossa toimiva miesasialiike, jossa miehet haluavat kulkea omaa tietään elämässä. MGTOW koostuu heteromiehistä. MGTOW on antifeministinen liike, jossa sukupuolten tasa-arvo nähdään valheena ja propagandana.

MGTOW-liikkeessä miesten nähdään olevan uhreja suhteissa naisten kanssa. Elämäntapaa viettävät pyrkivät vastustamaan suuntausta jossa miehen tulisi olla sekä todella rikas että hyvännäköinen kelvatakseen naisille. Liikkeessä mies luopuu näistä epärealistisiksi koetuista odotuksista ja ryhtyy elämään pelkästään itselleen.

Liikkeessä miehet pyrkivät katkaisemaan välit vastakkaiseen sukupuoleen ja heidän mielestään feminismi on raunioittanut yhteiskunnan. Liikkeessä miehet näkevät naiset uhkana, sillä naisten oletetaan vievän heiltä rahat ja vaativan elatusta lapsille, jotka eivät välttämättä ole heidän. MGTOW on miesten separatistinen liike, jossa heteromiehet rajoittavat kanssakäymisestä naisten kanssa, eivät solmi avioliittoa eivätkä hanki lapsia. MGTOW:n kannattajat sanovat sen olevan suora reaktio feminismiin, josta on pelkkää haittaa sukupuolirooleille..

MGTOW on levinnyt myös Australiaan. MGTOW:sta on alkanut muodostua myös Teens Going Their Own Way (TGTOW) -liike, johon kuuluu 15-vuotiaita poikia.

Homoseksuaalisuus ei ole hyväksyttyä MGTOW-yhteisössä.

Katso myös
----------

* Antifeminismi

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Inside the world of men who've sworn never to sleep with women again. Independent 27.9.2016
2. 1 2  Nyt tulevat MGTOW-miehet. Me naiset
3. 1 2 3  This Group of Anti-Feminist Men Is Banishing Women from Their Lives. Vice 259.2015
4. 1 2  MGTOW Community hate Women. The Sun.
5. ↑  Cardiff University student David Sherratt speaks about why he’s anti-feminist. Independent 18.11.2015
6. ↑  First men, now boys are ‘Going Their Own Way’. news.com.au
**The Rutles** on englantilainen rockyhtye, joka parodioi The Beatles -yhtyettä. Rutles on koomikko Eric Idlen luomus, ja sen musiikki on Neil Innesin tekemää. Innesin kirjoittamat laulut ovat helposti tunnistettavia mukaelmia Beatlesin tunnetuista lauluista.

Historia
--------

Eric Idle loi Rutlesin muusikko Neil Innesin musiikillisella avulla 1970-luvulla lyhytikäiseen BBC:n sarjaan *Rutland Weekend Television*. Sen jälkeen Idle ohjasi yhtyeestä vuonna 1978 rock-mokumentin *All You Need is Cash*, jonka soundtrack julkaistiin albumina *The Rutles* (1978).

Yhtye teki paluun 1990-luvulla ilman Eric Idleä ja teki yksittäisiä esiintymisiä sekä albumin *Archaeology* (1996), joka parodioi Beatlesin *Anthology*-kokoelmaa.

Yhtyeestä tehtiin 2000-luvulla toinen mokumentti *Can’t Buy Me Lunch*.

Jäsenet vuoden 1978 elokuvassa
------------------------------

* Ron Nasty (John Lennon -hahmo, esittäjänä John Innes: kitara, kosketinsoittimet, laulu)
* Dirk McQuickly (Paul McCartney -hahmo, esittäjänä Eric Idle, joka ei itse soita mitään instrumenttia)
* Stig O’Hara (George Harrison -hahmo, esittäjänä Ricky Fataar: kitara, bassokitara, laulu, sitar, tabla)
* Barry Wom eli Barrington Womble (Ringo Starr -hahmo, esittäjänä John Halsey: lyömäsoittimet, laulu)

Diskografia
-----------

* *The Rutles* (1978)
* *Archaeology* (1996)
* *Live + Raw* (2014)

Filmografia
-----------

* *All You Need Is Cash* (1978)
* *The Rutles 2: Can’t Buy Me Lunch* (2002)

Lähteet
-------

1. 1 2  The Rutles artist biography Richie Unterberger, AllMusic
2. 1 2 3 4  The Rutles Lindsay Planer, AllMusic
3. ↑  Rutlemania Is Back, and It’s Unreal Marc Spitz, *The New York Times*, 19.12.2013

Aiheesta muualla
----------------

* A History of The Rutles
**Haapamäen yhteiskoulu** on vuonna 1907 perustettu, nykyään yhtenäiskouluna (luokka-asteet 0-9) toimiva oppilaitos Keuruulla. Koulu vietti satavuotisjuhliaan 1. syyskuuta 2007. Haapamäen yhteiskoulussa oli syyslukukauden 2007 alussa 180 oppilasta.

Haapamäen yhteiskoulun aiempi, vuonna 1909 valmistunut koulurakennus.
Haapamäen yhteiskoulu toimi aluksi kansakoulun rakennuksessa, mutta vuonna 1909 yhteiskoululle valmistui jugendtyylistä vaikutteita saanut puinen koulurakennus (Riihontie 1, Haapamäki). Se oli koulukäytössä vuoteen 1966 saakka. Nyttemmin Keuruun museo järjestää tässä Haapamäen vanhassa yhteiskoulussa kesänäyttelytoimintaa yhteistyössä paikallisten yhteisöjen ja taiteilijoiden kanssa.

Haapamäen yhteiskoulu on Keuruun ensimmäinen keskikoulu ja lukio, ja se on eräs Suomen vanhimmista maaseutuoppikouluista. Koulu toimi aluksi viisiluokkaisena, mutta se sai laajentumisluvan kahdeksanluokkaiseksi jo 31. lokakuuta 1919.

Risteysasemapaikkakunnalle sijoitettu yhteiskoulu palveli Keuruun ohella myös Mäntän, Vilppulan, Ruoveden, Multian, Ähtärin, Virtain ja muidenkin kuntien oppikoulun käymisen tarvetta. Haapamäen yhteiskoulussa vuonna 1907–1919 käyneistä oppilaista 63,2 % oli nykyisen Keski-Suomen alueelta, Hämeen läänistä (pääasiassa Kolhosta) oli kotoisin 19 % oppilaista ja Turun ja Porin sekä Uudenmaan lääneistä tuli 2,7 % oppilaista. Laaja oppilasalue oli mahdollinen koulun edullisen sijainnin vuoksi. Haapamäelle päästiin vaivatta etelästä, pohjoisesta, lännestä ja idästä ajan tehokkaimmalla kulkuneuvolla, junalla.

Yhteiskoulun nykyrakennus sijaitsee osoitteessa Riihontie 15.

Keuruun kirkonkylässä alkoi lukiokoulutus vasta vuonna 1963. Kaupungissa oli kevääseen 2007 asti kaksi lukiota, joista Haapamäen yläasteella ja lukiossa oli noin 250 oppilasta ja 22 opettajaa. Haapamäen lukio yhdistettiin kesällä 2007 Keuruun lukioon.

Lähteet
-------

1. ↑  Haapamäen Wanha Keuruun museo, keuruunmuseo.fi. Viitattu 19.10.2019.
2. ↑  Haapamäen yhteiskoulu Keuruun kunta, keuruu.fi. Viitattu 19.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Haapamäen yhteiskoulu (peda.net)
**Purokerttuli** (*Parkesia motacilla*) on Yhdysvalloissa tavattava kerttuleiden heimoon kuuluva varpuslintu.

Tuntomerkit
-----------

Kooltaan purokerttuli on noin 14 cm pitkä. Ulkonäöltään laji on rastasmainen. Purokerttulin selkä on väriltään ruskea, vatsa valkoinen ruskein pystyviiruin. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova. Purokerttulin nokka on tumma ja ohut. Koivet ovat väriltään vaaleanpunaiset. Sukupuolet eivät eroa toisistaan ulkonäön perusteella. Nuoret yksilöt muistuttavat aikuisia lintuja, mutta eroavat tietyiltä höyhenpuvun yksityiskohdiltaan. Purokerttuli muistuttaa rantakerttulia (*Seiurus noveboracensis*), mutta on tätä suurikokoisempi ja vatsastaan ja sivuiltaan valkeampi. Maassa kävellessään lintu keikuttaa jatkuvasti pyrstöään.

Elinympäristö
-------------

Lajia tavataan pesimäaikoina Minnesotan, Mainen, Texasin ja Floridan osavaltioissa. Talveksi laji muuttaa Meksikoon, Etelä-Amerikan pohjoisosiin ja Karibialle. Purokerttulit elävät pääasiassa lehtimetsissä nopeasti virtaavien sorapohjaisten purojen lähettyvillä. Harvemmin lajia tavataan sypressejä kasvavilla suomailla. Talvehtimisalueilla lajia voidaan tavata myös puutarhoissa, jos lähistöllä on vettä.

Purokerttulipopulaation kanta on vakaa, mutta huomattavasti pienempi kuin aikaisemmin. Tämä johtuu pääasiassa elinympäristön vähenemisestä.

Elintavat
---------

Koiraspurokerttulit aloittavat laulunsa varhain saapuessaan pesimispaikoille. Kamppailut reviireistä ja parhaista lisääntymispaikoista voivat olla rajujakin. Pesän rakentaminen aloitetaan lehtien puhkeamisen aikaan. Suosittuja pesäpaikkoja ovat kaatuneiden puiden kolot ja halkeamat. Pesä sijaitsee usein purojen läheisyydessä. Pesä rakennetaan mudasta, lehdistä ja kasvinosista. Naaras munii yleensä noin viisi munaa, jotka ovat kermanvalkeita punaruskein pilkuin.

Ravintonaan laji käyttää pääasiassa hyönteisiä, joita se pyydystää niin vedestä kuin ilmastakin. Lisäksi laji voi syödä nilviäisiä ja pieniä kaloja.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Parkesia motacilla* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 16.12.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Louisiana Waterthrush *All About Birds*. Cornell Lab of Ornithology. Viitattu 19.1.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Mark Johns: Louisiana Waterthrush (Seiurus motacilla) North Carolina Wesleyan College.  Arkistoitu 3.4.2009. Viitattu 19.1.2009. (englanniksi)
4. ↑  Louisiana Waterthrush South Dakota Birds and Birding. Viitattu 19.1.2009. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q27075882
* Wikispecies: Parkesia motacilla
* BirdLife: 22721803
* BOLD: 670020
* CoL: 763KT
* BOW: louwat
* eBird: louwat
* GBIF: 6093862
* iNaturalist: 73148
* IRMNG: 11797571
* ITIS: 950009
* IUCN: 22721803
* NatureServe: 2.105622
* NCBI: 231571
* Neotropical: louwat
* WoRMS: 567886
* Xeno-canto: Parkesia-motacilla

 |

 |
Klubitalo kuvassa vasemmalla.
Pahamaineinen Roadhole Bunker.
**The Royal and Ancient Golf Club of St Andrews** (lyh. **The R&A**) on maailman kolmanneksi vanhin golfklubi, joka toimii St Andrewsin kaupungissa Skotlannissa.

Klubi perustettiin vuonna 1754 nimellä **Society of St Andrews Golfers**, mutta nimi muuttui vuonna 1834 **The Royal and Ancient Golf Club of St Andrewsiksi**.
St Andrewsissa on yhteensä seitsemän kenttää, joista vanhin, *The Old Course* on yksi maailman kuuluisimmista kentistä. Se on myös ollut useasti British Openin pelipaikkana. Old Coursen väylällä 17 sijaitsee maailman kuuluisin hiekkaeste; *The Roadhole Bunker*. Monet turistit haluavat ottaa kuvia itsestään ja seurastaan Roadhole Bunkerissa.

Kentät
------

* *The Old Course*
* *The New Course*
* *The Jubilee Course*
* *The Eden Course*
* *The Strathtyrum Course*
* *The Balgove Course*
* *The Castle Course*

Lähteet
-------

1. ↑  Oldest Golf Societies Scottish Golf History. Viitattu 27.8.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Royal and Ancient Golf Club of St Andrews** Wikimedia Commonsissa

* Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Zombie Apocalypse** on ladattava räiskintäpeli. Sen kehitti Nihilistic Software ja julkaisi Konami. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa Xbox 360:lle 23. syyskuuta 2009 ja PlayStation Networkiin 24. syyskuuta 2009.

Vuonna 2011 pelille julkaistiin jatko-osa Zombie Apocalypse: Never Die Alone.

Läpipeluu
---------

Zombie Apocalypse on räiskintäpeli, jossa pelaaja ohjaa yhtä neljästä hahmosta 55 tason läpi seitsemällä eri alueella. Pelaajan täytyy pelastaa eloonjääneitä ja tappaa zombeja käyttäen erilaisia aseita ja liikkuen erilaisessa ympäristössä. Joka viidennestä taposta saa palkinnoksi kaksinkertaisen pistekertoimen, joka palauttaa yhden jäsenen kuolleesta. Pelin tiloja pystyy tutkimaan yksin- ja moninpeliin.

Pelissä on 12 trophya/saavutusta saatavilla. Pelaamalla läpi pelin avaa uusia tiloja.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zombie Apocalypse (video game)
**Purmon lento-onnettomuus** tapahtui 12. helmikuuta 1942, kun saksalainen Junkers Ju 52 -kuljetuskone (tunnus 9P + GU ja sarjanumero 6384) teki pakkolaskun Purmon pitäjän Porkholman kylään. Kone oli tavallisella kuriirilennolla Porista Ouluun ja siinä oli nelihenkinen miehistö sekä kuusi sotilas- ja kaksi siviilimatkustajaa. Onnettomuudessa kuoli kuusi koneessa ollutta, joista kolme kuului miehistöön, kaksi oli sotilasmatkustajia ja yksi siviilimatkustaja.

Junkers lähti aamulla Porista kohti Oulua. Kauhavan pohjoispuolella koneen siipiin alkoi kostean ilman vuoksi kertyä jäätä ja se alkoi menettää korkeuttaan ja ohjattavuuttaan. Koneen ohjaaja yliluutnantti Wilhelm Letuha päätti kääntyä takaisin kohti Kauhavan lentokenttää, joka oli noin 30 kilometrin päässä. Kone vajosi kuitenkin niin nopeasti, että ohjaajan pakko yrittää pakkolaskua Purmonjoen jäälle. Hän joutui kuitenkin väistämään yllättäen eteen ilmestynyttä Porkholman maantien siltaa. Kone onnistui juuri ja juuri ylittämään läheisen Rantalan mäen, mutta mäen takana se sakkasi ja syöksyi lähes pystyasennossa Tervasnevan nimellä tunnetulle soistuneelle nuorta männikköä kasvavalle nevalle. Kello oli tällöin noin 11 aamupäivällä.

Törmäyksessä koneen etuosa ohjaamoineen murskaantui täysin ja koneessa ollutta lastia, muun muassa kuriiripostia, levisi lähiympäristöön. Kone ei kuitenkaan syttynyt tuleen. Koneessa olleista viisi kuoli heti ja yksi kuoli myöhemmin vammoihinsa.

Onnettomuuden jälkeen paikalle saapui 12-miehinen saksalainen komennuskunta, joka kokosi koneen ja sen lastin jäännökset maastosta. Kerätty materiaali kuljetettiin saksalaisten kuorma-autoilla Pietarsaareen ja sieltä edelleen Saksaan. Onnettomuudessa kuolleista viisi on haudattu Poriin ja yksi Peter Misch -niminen siviilimatkustaja Vantaan saksalaiselle sotilashautausmaalle. Sota-ajan sensuurin vuoksi onnettomuudesta ei kerrottu tiedotusvälineissä.

Tervasnevan onnettomuuspaikalle pystytti Atle Nyqvist kesällä 1994 tilapäisen puuristin. Se korvattiin vuonna 2005 metallisella muistomerkillä, jonka on tehnyt Kari Viita-aho.

Lähteet
-------

* Jukka Nisula : *Tante Ju* ja kohtalokas jäätyminen. Kapsäkki Pohjanmaan museolehti 2011

Aiheesta muualla
----------------

* Purmon lento-onnettomuus Etelä-Pohjanmaan sotamuistomerkit -sivustolla
**Soroly** (*Soroli*) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Se sijaitsee Dogonin ylängöllä 17 kilometriä Bandiagarasta koilliseen. Kunnassa on 7 300 ja keskuskylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).

Maantiede
---------

Sorolyn kunta rajoittuu pohjoisessa Bandiagaran piirin Kendién, idässä Wadouban, etelässä Dandolin ja lännessä Doucoumbon kuntiin. 

Maisemaa leimaavat kalliorinteet, laaksot ja tasangot. Kasvillisuus on kärsinyt kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Asutus
------

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää ja viisi pikkukylää. Niistä suurin on 1 800 asukkaan Bendiedy. Asukkaista valtaosa on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu jonkin verran fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut
--------------------------------

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Liikennevälineitä ovat moottoripyörät ja hevoskärryt.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Lisäksi tuotetaan puutavaraa ja hiiltä sekä harjoitetaan hyvin pienimuotoista keräilyä ja metsästystä. Kaupankäynti suuntautuu Bandiagaraan.

Kunnassa toimii kolme alakoulua, yläkoulu sekä kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED). Bendjélissä on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja patoaltaita.

Matkailu
--------

Sorolyssa toimii Unescon tuella rakennettu museo. Matkailu kuntaan on vähäistä eikä mitään majoituspalveluja ole.

Lähteet
-------

* Analyse-diagnostic de la commune rurale de Soroli *geradsn.org*.  2009.  Arkistoitu 29.12.2016. Viitattu 28.12.2016.

### Viitteet

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 28.12.2016.
2. ↑  Mali - Cercle de Bandiagara - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.11.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Analyse-diagnostic, s. 24–25.
4. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Soroly 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 15.11.2014. (ranskaksi)
5. ↑  Analyse-diagnostic, s. 25.
6. 1 2  Analyse-diagnostic, s. 29.
7. ↑  Analyse-diagnostic, s. 28.
8. ↑  Analyse-diagnostic, s. 50–52.
**The Rose of Blood** on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara, Genevieve Blinn ja Charles Clary. Fox Film Corporation oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä.

Bernard McConville laati käsikirjoituksen Ryszard Ordynskin novellin *The Red Rose* pohjalta. *The Rose of Blood* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 4. marraskuuta 1917. Ilmestymisensä aikaan elokuva kiellettiin Chicagossa, koska sensorit pelkäsivät elokuvan antavan inspiraatiota Yhdysvaltain kansalaisille kukistamaan hallituksen. *The Rose of Blood* on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Lisza Tapenko (Theda Bara) työskentelee kotiopettajana prinssi Arbassoffin (Charles Clary) talossa. Kun prinssin vaimo (Bert Turner) kuolee, Liszalle ja prinssille kehittyy suhde. Lisza täyttää edesmenneen prinsessan paikan melkein jokaisessa asiassa – paitsi nimessä. Prinssi kieltäytyy avioitumasta Liszan kanssa heidän suuren säätyeronsa takia. Liszan entinen rakastaja, Vassya (Ryszard Ordynski), suostuttelee Liszaa liittymään vallankumoushankkeeseen, ja prinssin torjuma Lisza matkustaa revolutionistien päämajaan Sveitsiin. Kuitenkin prinssin pieni poika pyytää Liszaa takaisin, ja tällöin prinssi taipuu poikansa tahtoon ja suostuu ottamaan Liszan vaimokseen. Prinsessa Arbassoffina Lisza jatkaa yhteistyötään revolutionistien kanssa. Lisza alkaa elää kaksoiselämää: prinsessana ja vannoutuneena revolutionistina. Lisza salamurhaa monia hallituksen virkamiehiä, ja hänen tavaramerkkinään on punainen ruusu, minkä hän jättää jokaisen uhrinsa luokse. Liszaa repii kaksi asiaa: rakkaus prinssiä kohtaan ja rakkaus Venäjää kohtaan, kun koittaa päivä, jolloin revolutionistit antavat Liszalle määräyksen murhata hänen oma aviomiehensä. Lisza suostuu tehtävään, mutta päättää kuolla prinssinsä kanssa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Lisza Tapenka
  |
|  Charles Clary  | … |  prinssi Arbassoff
  |
|  Marie Kiernan  | … |  Kosyla
  |
|  Joe King  | … |  pääministeri
  |
|  Herschel Mayall  | … |  Koliensky
  |
|  Ryszard Ordynski  | … |  Vassya
  |
|  Hector Sarno  | … |  revolutionisti
  |
|  Genevieve Blinn  | … |  kotiopettajatar
  |
|  Bert Turner  | … |  prinsessa Arbassoff
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  The Rose of Blood *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 18.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2  THE ROSE OF BLOOD (1917) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 18.5.2014. (englanniksi)
3. 1 2  The Rose of Blood *afi.com*. AFI.com. Viitattu 18.5.2014. (englanniksi)
4. ↑  Rose of Blood (1917) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 18.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Rose of Blood* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *The Rose of Blood* AllMoviessa. (englanniksi)
* *The Rose of Blood* Silent eran sivuilla (englanniksi)
* *The Rose of Blood* Yhdysvaltain elokuvainstituutin sivustolla (englanniksi)
* *The Rose of Blood* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
**Haapaperhonen** (*Limenitis populi*) on täpläperhosten (*Nymphalidae*) heimoon kuuluva kookas päiväperhonen. Se on Suomen suurikokoisimpia perhoslajeja.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Haapaperhonen on hyvin kookas perhoslaji: Uroksilla siipien kärkiväli on 69–80 mm ja naaraat voivat saavuttaa jopa 82–96 mm pituuden, tehden siitä satunnaisesti Suomen kookkaimman päiväperhosen. Siivet ovat väriltään mustanruskeat. Etusiivissä on muutamia valkeita, nauhamaisesti asettuneita täpliä. Etusiiven etureunassa on lisäksi yksinäinen valkoinen täplä sekä siiven kärjessä valkoiset ja punaiset täplät. Takasiipien laidoilla kulkee koristeellinen kuviointi, joka muodostuu valkoisesta, siipisuonten katkomasta nauhasta sekä sen ja siiven reunassa sijaitsevista oranssinpunaisista nuolenmuotoisista täplistä. Siipien alapinnat ovat oranssinruskeat ja niissä on leveä valkoinen, tummien siipisuonten katkoma nauha. Siipien tyvet ovat alapinnalta leveästi siniharmaat.

* Koiraan yläpuoliKoiraan yläpuoli
* Koiraan alapuoliKoiraan alapuoli
*

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Haapaperhonen on levinnyt Keski-Euroopasta Keski-Aasian kautta Japaniin. Euroopassa sitä esiintyy pohjoisessa Fennoskandian keskiosissa saakka.

Suomessa laji ei ole koskaan ollut kovin yleinen ja hävisi ilmeisesti täysin 1960-luvulla. Sittemmin laji palasi, mutta havainnot harvenivat jälleen ennen vuosituhannen vaihdetta, jonka jälkeen se on taas hieman yleistynyt. Haapaperhosen esiintyminen painottuu vahvasti Itä-Suomeen ja Keski-Pohjanmaalle. Perhonen lentää kesä-heinäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Haapaperhosen elinympäristöä ovat rehevät metsät, joissa kasvaa haapoja. Se käy harvoin kukilla, mutta perhosia voi löytää juomassa vettä lätäköistä tai imemässä nesteitä ulosteista ja eläinten raadoista. Niille maistuvat myös hiki ja pilaantuneet hedelmät.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasveja ovat haapa ja muut poppelilajit.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Haapaperhonen – *Limenitis populi* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Haapaperhonen (*Limenitis populi*)
* Ötökkätieto: Haapaperhonen (*Limenitis populi*)
* Suomen Perhoset: Haapaperhonen
* HS.fi "Keisarinviitta ja haapaperhonen elävät yhä pohjoisempana" (19.1.2009)
* Iltalehti: Haapaperhonen (*Limenitis populi*) (Arkistoitu – Internet Archive)
* UniProt, Taxonomy: Limenitis populi (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q531946
* Wikispecies: Limenitis populi
* BioLib: 51622
* BOLD: 31589
* CoL: 72B3B
* EoL: 163952
* EPPO: LIMEPO
* EUNIS: 90969
* Fauna Europaea: 441648
* Fauna Europaea (new): 9ce60526-8b48-422e-81d4-9f807b97b3b7
* GBIF: 5132183
* iNaturalist: 52413
* IRMNG: 11154276
* LepIndex: 160701
* LoB: 4076
* NBN: NHMSYS0020752270
* NCBI: 227535

 |

 |
Purolan/Svartbäckin työväentalo noin 1930
Purolan/Svartbäckin työväentalo 7.5. 1957
**Purolan työväentalo** sijaitsee merenrantatontilla Purolan kylässä Pyhtäällä.

Historia
--------

Työväentalo on rakennettu vuonna 1933. Laajennuksia on tehty vuonna 1964. Talon tontilla on jo aiemmin ollut talo, jossa on ollut vilkasta näyttämö- ja juhlatoimintaa. Kivijalka oli valmiina jo monta vuotta ennen kuin uusi rakennus rakennettiin. Varoja rakentamiseen saatiin myymällä uimaranta kunnalle ja entisten vuokratonttien myynnistä. Talo rakennettiin osittain talkoilla ja osittain palkkatyövoimalla.

Rakennus
--------

Talo on rankorakenteinen ja alun perin se on ollut vuorattu ponttilaudoilla, vuonna 1976 pellillä. Alkuperäinen väri on ollut punainen. Alkuperäinen pärekate on vaihdettu vuonna 1976 peltikatteeksi. Talossa on ollut puukamiinat, vuonna 1964 on asennettu kuumailmapuhallin. Myöhemmin on asennettu öljy- ja sähkölämmitys, uusittu keittiö ja rakennettu sisävessat.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen sekä vuonna 1964 rakennettu kahden huoneen ja keittiön asunto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia, elokuvia ja urheiluharjoituksia.(1982) Talo on ollut vuokrattuna Kymenlaakson Juhlapalvelulle, ja myös asuinhuoneisto on ollut vuokralla. Pyhtään Sosialidemokraatit myivät työväentalon joulukuussa 2019 R. Pirinen Oy:lle, joka vuokraa taloa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
2. 1 2 3 4  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
3. ↑  Pyhtään Laivaranta *pyhtaanlaivaranta.fi*.  Arkistoitu 14.2.2023. Viitattu 13.2.2023.
**Suomen Keltaiset Sivut Oy** oli suomalainen yritys, joka myi, markkinoi ja valmisti keltaiset sivut Fonectalle ja Finnet-ryhmälle kaikkiin valtakunnallisiin puhelinluettelosarjoihin Suomessa. Puhelinluetteloissa hakemistosivut erottuivat siten , että ne oli painettu keltaiselle paperille. keltaiset sivut sisälsivät yritysten ja yksityisten ammatin­harjoittajien maksullisia ilmoituksia luokiteltuina toimialojen ja ammattien mukaan.

Alueelliset luettelot
---------------------

Etelä-Häme, Helsingin Seutu, Keski-Suomi, Kymen telealue, Lappi, Lounais-Häme, Lounais-Suomi, Mikkelin telealue, Oulun lääni, Pirkanmaa, Pohjois-Karjala, Pohjois-Savo, Päijät-Häme, Satakunta, Uusimaa ja Vaasan telealue.

Historia
--------

Erilliset suomalaiset puhelinyhtiöt perustivat yhtiön vuonna 1986. Perusajatus yrityksen perustamiseen oli luoda yksi yhteinen yritys myymään ja markkinoimaan puhelinluetteloiden yhteydessä jaettavia keltaiset sivut -luetteloita. Vuonna 2010 Eniro myi osuutensa yrityksestä Fonectalle, joka on siitä lähtien julkaissut Keltaisia Sivuja.

Omistajat
---------

* 37 % Fonecta Oy
* 35,6 % EDS Media
* 14,8 % TS-Yhtymä
* 12,6 % Alueelliset teleoperaattorit, Finnet-ryhmä
	+ Alajärven Puhelinosuuskunta
	+ Aurajoen Puhelin
	+ Enfo
	+ Eurajoen Teleosuuskunta
	+ Härkätien Puhelin
	+ Iisalmen Puhelin
	+ Ikaalisten-Parkanon Puhelin
	+ Kajaanin Puhelinosuuskunta
	+ Karjaan Puhelin
	+ Keikyän Puhelinosuuskunta
	+ Kemiön Puhelin
	+ Kokkolan Puhelin
	+ Kymen Puhelin
	+ Laitilan Puhelin Osk
	+ Lohjan Puhelin
	+ Loviisan Puhelin
	+ Lännen Puhelin
	+ Länsilinkki
	+ Mariehamns Telefon
	+ Mikkelin Puhelin
	+ Oulun Puhelin
	+ Paraisten Puhelin
	+ Pietarsaaren Seudun Puhelin
	+ Pohjanmaan PPO
	+ Pohjois-Hämeen Puhelin
	+ Päijät-Hämeen Puhelin
	+ Salon Seudun Puhelin
	+ Satakunnan Puhelin
	+ Savonlinnan Puhelin
	+ Tampereen Puhelin
	+ Telekarelia
	+ Telepohja
	+ Vaasan Läänin Puhelin
	+ Vakka-Suomen Puhelin
	+ Ålands Telefonandelslag

Lähteet
-------

1. ↑  Fonecta ostaa Eniron Helsingin ja Pirkanmaan puhelinluettelot sekä Eniro.fi-internetpalvelun  25.8.2010. Fonecta. Viitattu 31.8.2011.
**Rasmus Kainulainen** (s. 1. helmikuuta 1997 Hollola) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa F-liigassa pelaavaa Esport Oilersia, jonne hän siirtyi vuonna 2019. Aiemmin hän pelasi liigaa lahtelaisessa LASB:ssa.

Kainulainen aloitti salibandyn pelaamisen Hollola-46 juniorijoukkueessa, jossa pelasi kaksi vuotta vanhempien kanssa. Sieltä hän siirtyi LASB:iin, jossa hän pelasi kauteen 2018–2019 saakka. Kainulainen on pelannut 31 ottelua kansainvälisellä tasolla. Rasmus on erityisesti tunnettu juoksutaidostaan.

Rasmus Kainulaisen pikkuveli Justus Kainulainen on myös maajoukkuepelaaja, ja veljekset ovat pelanneet samoissa liigajoukkueissa.

Lähteet
-------

* Kuka oli maajoukkueen nopein, kestävin tai ketterin? - Katso tulokset ja kuinka kehittymistä seurataan (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kaksi Kainulaista pelaa Ruotsia vastaan viikonloppuna
* Positiivinen velikulta" - luonnonlapsi Rasmus Kainulainen johdattaa LASB:ia kohti Salibandyliigan pudotuspelejä (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Matias Veikkola ja Rasmus Kainulainen vahvistavat Öljymiehiä!  7.5.2019. Esport Oilers.  Arkistoitu 9.8.2020. Viitattu 23.12.2019.
2. ↑  Luhtakallio, Toni: Omat pojat maailmalla: Rasmus ja Justus Kainulainen  10.10.2020. LASB. Viitattu 4.12.2021. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Tiira, Jaakko: Tuleva MM-debytantti Rasmus Kainulainen nauttii kasvisruoasta ja pelaamisesta nykyisessä kentällisessä: "’Hauta’ sopii siihen kuin nenä päähän" *Pääkallo.fi*.  2.11.2021. Viitattu 4.12.2021.

Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2020
5 Hautaniemi |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Heikkilä |
12 Sikkinen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
27 Junkkarinen |
30 Stenfors |
35 Toriseva |
36 Lastikka |
41 Kaltiainen |
61 Kotilainen |
66 Leikkanen |
73 J. Kainulainen |
76 R. Kainulainen |
77 Johansson |
81 Lehkosuo |
87 Kailiala |
Valmentaja Nykky
Näkymä Montjuïc-vuorelta, Barcelonan satama-alue III ja valtatie A2
Entinen SEAT-tehtaan rakennus
**Zona Franca** ([ˈzonə ˈfɾaŋkə], kutsutaan myös nimellä: Polígon Industrial de la Zona Franca) on logistiikkakeskus ja teollisuusalue Sants-Montjuïcin alueella, Barcelonassa, Kataloniassa, Espanjassa. Mainittavia kohteita ympäristössä ovat tie C-31, La Marina de Sants (Barcelona), El Prat de Llobregat ja L'Hospitalet de Llobregat. Alue sijaitsee liikenteen ja kaupankäynnin kannalta tarkeässä paikassa, Barcelonan sataman ja Barcelonan lentoaseman välissä.

Rakenteilla oleva Barcelonan metron yhdeksäs linja liittää Zona Francan alueen ja lentoaseman muuhun metropolialueeseen. Valmistuttuaan se on Euroopan pisin automaattinen metrolinja.

Tärkeimpiä teollisuuslaitoksia
------------------------------

Vuonna 1953 alueella aloitti toimintansa SEATin autotehdas. SEATin liityttyä osaksi saksalaista Volkswagen Groupia tehdas siirtyi valmistamaan prässeillä autokorin metalliosia. Tehdas työllistää noin 1 200 henkilöä.

Alueella sijaitsee myös Nissanin autotehdas, jossa valmistetaan Nissan Pathfinder- ja Nissan Primastar -ajoneuvoja.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Peitattuja ja värjättyjä maissinsiemeniä.
**Peittaus** tarkoittaa siemenviljan käsittelyä peittausaineella, joka on myrkyllinen sienikasvustoa ja tuhohyönteisiä torjumaan tarkoitettu maatalouden torjunta-aine. Peitattu vilja on yleisimmin siemenviljaa, jota ei saa käyttää ruokana tai rehuna peittausaineen myrkyllisyyden takia. Yleensä peitattu vilja värjätään, jotta se olisi helpompi erottaa.

Peittauksessa on perinteisesti käytetty jauhepeittausta, jolloin käsittely on helppoa ja käsittelylaite yksinkertainen (täyttöruuviin kiinnitettävä). Jauhepeittaukseen liittyy kuitenkin kasvanut keuhkosyöpäriski. Nykyään on siirrytty käyttämään nestepeittausta, joka hoidetaan kuivurilla suoraan täyttövaunuun. Nestepeitattu siemen ei pölyä, mikä tekee sen käsittelystä helpompaa allergioista kärsivälle. Nesteellä peitatun siemenen aiheuttama keuhkosyöpäriski on myös pienempi. Tahmea peittausneste on tosin tahrivampaa kuin jauhe.

Haitat
------

Neonikotinoidia sisältävien peittausaineiden on epäilty olleen haitallisia pölyttäville hyönteisille kuten mehiläisille ja kimalaisille. Aineen epäillään siirtyvän kasvin varteen, mm. kukan meteen ja heteisiin, joita pölyttäjät hyödyntävät. Mehiläisillä myrkyn on epäilty aiheuttavan suuntavaiston katoamista ja kimalaisilla kuningatarkuolemia ja kasvuhäiriöitä. MTT tutkii asiaa Suomessa yhdessä Eviran, Tukesin, MTK:n, Elintarviketeollisuusliiton, Helsingin yliopiston, Suomen Mehiläishoitajain Liiton sekä Maa- ja metsätalousministeriön kanssa Neomehi-hankkeessa.

Peittaus vähentää pelloilta selkärangattomien määrää, mikä vaikuttaa niillä poikasiaan ruokkivien lintujen, kuten peltosirkkujen vähenemiseen.

Lähteet
-------

* Lahti, Kimmo & Rönkä, Antti: *Biologia: Ympäristöekologia*. Helsinki: WSOY oppimateriaalit, 2006. ISBN 951-0-29702-X.
* Yle Radio 1 Ykkösaamu 4.2.2013
* Tukes lehdistötiedote 1.2.2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
* MTT:n uutinen 17.1.2014
**Sivutuote** on toissijainen tuote, jota ei valmisteta tarkoituksellisesti, mutta joka syntyy päätuotteen valmistuksen yhteydessä joka tapauksessa. Esimerkiksi sahateollisuudessa laudat ja muu sahatavara ovat päätuotteita, joiden valmistamiseen pyritään. Tuotantoprosessissa syntyy myös muun muassa haketta ja purua, jotka ovat sivutuotteita. 

Sivutuotteiden hyötykäyttöön kiinnitetään teollisissa prosesseissa yhä enemmän huomiota. Monista metsäteollisuuden sivutuotteista tuotetaan energiaa, ja joitakin sivutuotteita käytetään myös muulla tavalla hyödyksi. Puuhakkeesta saatetaan tehdä puumassaa, jota käytetään paperin valmistuksessa. Kaivos- ja metalliteollisuuden sivutuotteita voidaan käyttää muun muassa sementin raaka-aineena, täyttömaana ja rakennuskivenä.

Sivutuotteita ovat muun muassa
* sahateollisuuden hake ja puru sekä muu sivutuotepuu
* rikastushiekka, joka syntyy malminrikastuksen yhteydessä
* masuunikuona, jota syntyy raudan valmistuksessa
* hera, joka poistuu maidosta juustonvalmistuksessa
* teurastamojen teurassivutuotteet, joita käytetään eläinrehuihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kemian sanasto (html) *Kemira Uutishuone*. Kemira.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 23.09.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Teollisuuden sivutuotteiden ja jätteiden hyötykäyttö L&T:n sivuilla
* Teollisuusmineraalit ja teollisuuden sivutuotteet VTT:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elintarviketeollisuuden sivutuotteiden säilöntä Farmit.net -sivuilla
**Piirrä ja Arvaa** on lautapeli. Pelissä yritetään saada pelikavereita arvaamaan tietty sana piirtämällä se paperille. 
Piirrä ja arvaa -kuva-arvoituspelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.

Pelin kulku
-----------

Ensimmäinen pelaaja heittää arpakuutiota ja ottaa pakasta kortin. Ruutu, johon arpakuution osoittamalla silmäluvulla liikutaan, määrää sen, mitä kortin sanaa käytetään. Vuorossa oleva pelaaja katsoo sanan mutta ei näytä sitä muille. Tämän jälkeen hän alkaa piirtää sitä paperille, tavoitteenaan saada muut arvaamaan kyseessä oleva sana. Aikaa piirtämiseen ja arvaamiseen on tiimalasin näyttämä aika. Oikein arvatusta sanasta saa pisteen ja pääsee liikkumaan pelilaudalla.

Piirrä ja Arvaa Junior
----------------------

Piirrä ja Arvaa Junior on lastenversio alkuperäisestä Piirrä ja Arvaa -lautapelistä. Jokaisessa kortissa on yksi kuva lukutaidottomia lapsia varten ja kolme sanaa jaettuna eri aihealueisiin, jotka ovat esineet, eläimet ja luonto sekä nimet ja hahmot. Sanat ovat helpompia kuin alkuperäisessä pelissä. Peliä suositellaan yli 5-vuotiaille.

Aiheesta muualla
----------------

* Piirrä ja Arvaa-lautapelin säännöt
* Piirrä ja Arvaa Junior-lautapelin säännöt
**Sasu Kaasinen** (s. 21. kesäkuuta 1990 Helsinki) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa Helsingin Tarmoa, ja häntä valmentaa Ilpo Seppälä. 66 ja 74 kilogramman painoluokissa painiva Kaasinen voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 2009.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

### Juniorien Euroopan-mestaruus

Kaasinen syntyi Helsingissä 21. kesäkuuta 1990. Painin Kaasinen löysi päiväkodissa opetetun nassikkapainin kautta. Ensimmäisen kerran Kaasinen osallistui kansainväliseen arvoturnaukseen vuonna 2006, jolloin hän voitti kadettien (alle 17-vuotiaiden) Pohjoismaiden mestaruuden sarjassa 58 kg. Saman vuoden kadettien EM-kilpailuissa hän oli samassa sarjassa 18:s. Vuonna 2007 Kaasinen oli kadettien EM-kilpailuissa sarjassa 63 kg 14:s ja vuonna 2008 juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailujen sarjassa 66 kg 12:s. Vuoden 2008 juniorien MM-kilpailuissa Istanbulissa Kaasinen paini pronssiotteluun, jossa hävisi venäläisvastustajalleen. Lopputuloksissa hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 2009 Kaasinen kilpaili juniorien EM-kilpailuissa Tbilisissä sarjassa 66 kg. Hän ylsi loppuotteluun, jossa voitti puolalaisvastustajansa jaksoin 2–0. Kaasisesta edellinen suomalainen painin nuorten Euroopan mestari oli Jouko Salomäki vuonna 1982. Vuoden 2009 nuorten MM-kilpailuissa Kaasinen sijoittui sarjassa 66 kg kymmenenneksi. Hän hävisi kahdesti, kultamitalin voittaneelle iranilaiselle ja pronssia voittaneelle saksalaiselle.

### Yleinen sarja

Kaasinen kilpaili ensimmäisen kansainvälisen arvoturnauksensa yleisessä sarjassa vuonna 2010. Hän osallistui Lahdessa sotilaiden MM-kilpailuihin, missä sijoittui sarjassa 66 kg seitsemänneksi. Vuonna 2011 hän kilpaili ensimmäisen kerran EM-kilpailuissa, joissa hän 66-kiloisten painoluokassa hävisi ensimmäisen ottelunsa lopulta pronssia voittanutta serbialaista Aleksandar Maksimovićia vastaan jaksoin 1–2. Vuoden 2011 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Kaasinen sijoittui neljänneksi.

### Yksityiselämä

Kaasinen on asunut koko elämänsä Itä-Helsingissä. Hän on opiskellut Eiran aikuislukiossa.

Saavutukset
-----------

* Juniorien (alle 20-vuotiaiden) Euroopan mestari 2009 (sarja 66 kg)
* Kadettien (alle 17-vuotiaiden) Pohjoismaiden mestari 2006 (58 kg)
* Suomen mestari 2011, SM-hopeaa 2009 ja SM-pronssia 2010 (66 kg)

Lähteet
-------

* Profiili (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3
2. ↑
3. 1 2  Kaasinen, Sasu (FIN)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili FILA:n sivustolla (englanniksi)