recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pentti Sakari Seppälä** (s. 14. marraskuuta 1934 Lappeenranta)  on suomalainen yritysjohtaja ja jalkapallovaikuttaja. 

Seppälä toimi vakuutusyhtiö Pohjolan toimitusjohtajana vuosina 1986–1989, Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1987–1997 ja Eerikkilän urheiluopiston omistavan Palloilu Säätiön puheenjohtajana vuosina 2000–2015.

Seppälä valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2015. Hänet on myös nimitetty Palloliiton kunniapuheenjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 885-886. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. 1 2 3  Pentti Seppälä 80 vuotta  14.11.2014. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 31.10.2015.
3. ↑  Väliverronen, Jari: Tienraivaamista ja taloudellisia tappioita – HJK:n historia piirtää kuvan satavuotiaasta helsinkiläisseurasta, jonka menestyksen hintana on ollut tietty juurettomuus *Helsingin Sanomat*.  23.5.2007. Sanoma. Viitattu 31.10.2015.
4. ↑  Pohjolan historia Pohjolaseniorit. Viitattu 31.10.2015.
5. ↑  Palloilu Säätiön hallituksen puheenjohtaja vaihtuu – Pentti Seppälän ansiokas aikakausi päätökseen  31.3.2015. Eerikkilä.  Arkistoitu 14.4.2018. Viitattu 31.10.2015.
6. ↑  Captain’s Ball – palkintosadetta II  29.10.2015. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 31.10.2015.

  

Suomen Palloliiton puheenjohtajat
Walter Flander (1907–1908) |
John Catani (1909) |
Uno Westerholm (1910–1911) |
Carolus Lindberg (1912) |
Walter Qvist (1913–1917) |
Erik von Frenckell (1918–1952)  

Juuso Walden (1953–1963) |
Osmo P. Karttunen (1963–1974) |
Ove H. Rehn (1974–1975) |
Jouko Loikkanen (1975–1983) |
Lauri Pöyhönen (1983–1987) |
Pentti Seppälä (1987–1997)  

Pekka Hämäläinen (1997–2009) |
Sauli Niinistö (2009–2012) |
Markku Lehtola, vt. (2012) |
Pertti Alaja (2012–2017) |
Markku Lehtola, vt. (2017–2018) |
Ari Lahti (2018–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Chevrolet Corvette C7** Stingray on General Motorsin vuosina 2013–2019 valmistama urheiluauto. Se on seuraaja Chevrolet Corvette C6 Mallille. Auton ensiesittely tapahtui 13.Tammikuuta 2013 Detroitin kaupungissa. Kyseessä on ensimmäinen Corvette malli 38 vuoteen jossa käytetään Stingray nimeä.

Tekniikka
---------

Edeltäjänsä tapaan auto on etumoottorinen ja takavetoinen vaikka autosta suunniteltiin alun perin keskimoottorista. Auton moottorina toimii 6.2 Litrainen V8 joka tunnetaan nimellä LT1. Se korvaa entisen 6.2 Litraisen LS3 moottorin. Moottori tuottaa 455 hevosvoimaa ja 624 Newtonmetriä vääntöä jonka ansiosta auto kiihtyy 0–100 km/h 3.8 sekunissa. Vaihteistona toimii joko 7-vaihteinen Tremec TR-6070 manuaali tai 8-portainen GM 8L90 automaatti.

Z06
---

Chevrolet Corvette Z06 C7
Z06 on suorituskykyinen versio Corvette Stingraysta. Autossa on sama 6.2 litrainen V8 moottori kuin perusversiossa mutta se on Eatonin 1.7 liraisella R1740 TVS remmiahtimella. Tämän ansiosta Z06 tuottaa 650 hevosvoimaa ja 880 Newtonmetriä vääntöä ja se kiihtyy 0–100 km/h vain 2.95 sekunnissa. Tämän ansiosta se on kaikkien aikojen suorituskykyisin Corvette.
Pentti (vas.) ja Timo Sarpaneva äitinsä kanssa vuonna 1944.
**Pentti Akseli Sarpaneva** (4. kesäkuuta 1925 Tampere – 10. heinäkuuta 1978 Turku) oli suomalainen korusuunnittelija ja muotoilija. Hän erikoistui 1950-luvulta alkaen koruihin, joihin kansalla oli varaa. Sarpaneva suunnitteli myös koriste- ja käyttöesineitä.

Sarpaneva syntyi Tampereella, osallistuttuaan jatkosotaan tuli ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 1946 ja opiskeli paitsi Suomen Taideakatemian koulussa myös Taideteollisessa oppilaitoksessa metallitaidetta ja graafista suunnittelua.

Sarpenevan korut olivat aluksi kotona käsin tehtyjä emalipintaisia ja kierrätysmateriaaleista valmistettuja. Myöhemmin koruja alettiin valmistaa valamalla teollisesti tuotettuina korusarjoina ja valmistusmateriaaleina käytettiin kultaa, hopeaa ja pronssia.

Sarpaneva aloitti muotoilijanuransa Merkkikeskus Sorsan yhteyteen perustetussa ateljeessa 1960-luvun alkupuolella. 1960-luvun puolivälillä hän aloitti yhteistyön Kalevala Korun kanssa, ja myöhemmin vuonna 1967 hän ryhtyi Turun Hopea Oy:n taiteelliseksi muotoilijaksi, jossa hän työskenteli kuolemaansa saakka taiteellisena johtajana.

Hänestä ei ole juuri tehty lehtiartikkeleita, ja vuonna 1978 kuolemansa jälkeen hän on jäänyt henkilönä ja muotoilijana julkisuudelta sivuun ja kuuluisamman pikkuveljen Timo Sarpanevan varjoon, poikkeuksena vuonna 2013 WSOY:n julkaisema kirja *Koko kansan korut* ja näyttely *Pronssitulet – metalli- ja korutaidetta*, jotka esittelivät Sarpanevan tuotantoa.

Sarpaneva oli varsinaiselta ammatiltaan graafikko ja hän toimi jonkin aikaa graafikkona ja mainossomistajana.

Sarpanevan ensimmäinen vaimo oli lavastaja ja pukusuunnittelija Anneli Qveflander-Sarpaneva; hänen toinen puolisonsa oli Pirkko-Liisa Sarpaneva (nyk. Bertin); poika kelloseppä Stepan Sarpaneva syntyi toisesta avioliitosta. Pentti Sarpanevan veli oli taiteilija ja professori Timo Sarpaneva.

Lähteet
-------

1. ↑  Pentti Sarpaneva Hopea20.  Arkistoitu 20.1.2013. Viitattu 23.7.2014.
2. 1 2 3  Uusitalo (2013), s. 156.

Kirjallisuutta
--------------

* Uusitalo, Hanna: *Koko kansan korut: Pentti Sarpaneva*. Valokuvat Noomi Ljungdell. Helsinki: WSOY, 2013. ISBN 978-951-0-39854-8.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Yhdystie 1893** on Naantalin ja Maskun välinen päätie. Se kulkee etelä-pohjoissuunnassa suurimmaksi osaksi Naantalin ja Maskun alueilla, ja pieni osa siitä on myös Raision kaupungin alueella. Tie alkaa kantatieltä 40 Vanton eritasoliittymästä, kulkee Kustavintien eli seututien 192 poikki ja päättyy Maskun keskustassa valtatien 8 risteykseen.

Tiellä on kaksi kiertoliittymää Naantalin puolella. Lietsalan kiertoliittymästä pääsee itään paikallistielle 12150 eli Raisiontielle, joka oli ennen Naantalin ja Raision välinen päätie, ja länteen Aurinkotielle, joka on Naantalin sisäisen liikenteen päätie. Toinen kiertoliittymä sijaitsee Soinisten ja Ladvo-Vengan kaupunginosien rajalla. Se valmistui vuonna 2007 ja toimii Soinisten ja Immasen asuinalueen kokoojakadun Immasentien purkaustienä.

Tien vieressä kulkee lähes koko matkalla kevyen liikenteen väylä, joka on suosittu rullaluistelijoiden keskuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Arvaja, Matti: Uusi pientaloalue Pohjois-Naantaliin  21.11.2006. Turun Sanomat. Viitattu 17.9.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Suosikkireitit määräytyvät asuinpaikan perusteella  24.4.2007. Turun Sanomat. Viitattu 17.9.2009. [vanhentunut linkki]
*Mahindra World City*, erityistalousalue Chennaissa, Intiassa
**Erityistalousalue** (engl. **Special economic zone** tai **SEZ**) on jonkun maan sisässä oleva talousalue, jonka kauppa- ja talouslait eroavat muusta maasta. 

Erityistalousalueen on tarkoitus on lisätä kaupankäyntiä, investointeja, työpaikkoja sekä luoda tehokasta hallintoa. Yritysten houkuttelemiseksi on erityistalousalueilla yleensä varsin liberaalit kauppa- ja talouslait, kuten verotukseen, kaupankäyntiin, investointeihin, käytäntöihin, pörssiyhtiöihin ja työvoiman säännöstelyyn liittyvät lait. Yrityksille voidaan tarjota verohelpotuksia tai vapautuksia veroista määräajaksi. Erityistalousalueet eroavat maittain kunkin maan lainsäädännön mukaan. Alueet on useissa maissa perustettu maan köyhimpiin osiin, ja tarkoituksena on nostaa seudun elintasoa suhteessa muuhun maahan.

Erityistalousalue voi lisätä maahan kohdistuvia suoria ulkomaisia investointeja. Yrityksille erityistalousalueet voivat tarjota mahdollisuuden valmistaa tuotteita markkinoille kilpailukykyiseen hintaan. Erityistalousalueita on kuitenkin syytetty työntekijöiden oikeuksien polkemisesta.
Italian vuoristojoukkoja harjoituksissa Spike-ohjuksen kanssa vuonna 2016.
**Italian vuoristojoukot** eli **vihreät liekit** tai **alpinistit** syntyivät vuonna 1872, jolloin kapteeni Giuseppe Perrucchetti ehdotti niiden perustamista sotilaslehteen kirjoittamassaan artikkelissa. Jo saman vuoden aikana muodostettiin kuninkaallisella määräyksellä 15 komppanian suuruinen Alppien puolustamiseen sopiva sotilasyksikkö, vuoristojoukot. Ne saivat tulikasteensa vuonna 1896 Abessinian sodassa. Etiopialaiset joukot tuottivat vuoristojääkäreille kovan mieshukan: jääkärit menettivät viidestäsadasta miehestään 450 ja näiden mukana kaatui myös joukkojen komentaja.

Vuoristojoukot maailmansotien aikana
------------------------------------

### Ensimmäinen maailmansota

Vuoristojoukkoja Monte Cornossa ensimmäisen maailmansodan aikana.
*Pääartikkeli: Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)*
Ensimmäisen maailmansodan aikana vuoristojoukot taistelivat Itävalta-Unkarin vastaisella rajalla. Sodan aikana tuhannet sotilaat saivat surmansa Alppien lumivyöryissä. Tappioluvut osoittavat, ettei vuorilla sotiminen ollut helppoa: vuoristojoukot menettivät tappioina yli neljäsosan. Vuorilla taisteltaessa etulyöntiasemassa on yleensä se osapuoli, jonka asemat sijaitsevat korkeammalla. Niinpä sekä italialaiset että itävaltalaiset alkoivat kaivaa tunneleita vuorten alle ja täyttivät niitä räjähteillä. Vuori puolustajineen voitiin räjäyttää sananmukaisesti ilmaan.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen suurin osa Alpini-rykmenteistä*selvennä* hajotettiin, mutta fasistien noustua 1920-luvulla valtaan niitä alettiin muodostaa uudelleen.

### Toinen maailmansota

Vuoristojoukkojen sotilas toisen maailmansodan aikaisessa univormussa noin vuonna 1940.
Toisessa maailmansodassa vuoristojoukot taistelivat Ranskassa, Albaniassa, Jugoslaviassa, Neuvostoliitossa ja Kreikassa. Suurimmat tappiot muodostuivat kolmen divisioonan (Tridentina, Julia ja Cuneense) taisteluissa itärintamalla, tosin vuoristojoukkoja ei sijoitettu Kaukasuksen vuorille vaan arolle. Ne joutuivat sellaisiin taisteluihin, joihin niitä ei ollut koulutettu, kuten panssarintorjuntaan ja kamppailuun avoimella taistelukentällä. Tammikuussa 1943 italialaiset joutuivat mottiin itärintaman puolustuksen murtuessa. Osa joukoista onnistui suurin tappioin murtautumaan motista. Esimerkiksi Tridentina-divisioonasta palasi omille linjoille kolmasosa ja Juliasta ainoastaan kymmenesosa. Cunensee tuhottiin täydellisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Capitano Pietro Cella (prima medaglia d'oro Alpina) (Arkistoitu – Internet Archive). Viitattu 8.7.2017.(italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Italian vuoristojoukot** Wikimedia Commonsissa
Bliaronin pelikirja
**Bliaron** on Northern Realms -kustantamon vuonna 2011 julkaisema roolipeli.

Bliaron - Kalthanien perintö
----------------------------

Bliaron - Kalthanien perintö on roolipelin ensimmäinen, suomenkielinen, versio. Pelistä on julkaistu toinen painos englanniksi.

Magiaan ja sen käyttöön keskittyvä *Bliaron* sai alkusysäyksensä Uoti Huotarin *Vaeltavat klaanit* -pelistä, mutta peli muuttui suunnitteluprosessin aikana paljon. Pelin muokkaamiseen ja hiomiseen meni lopulta viisi vuotta. *Bliaronin* tekemisessä mukana ollut Antti Lax on myöhemmin todennut, että on huomattavasti helpompaa aloittaa uusi projekti kuin muokata jo valmista peliä uuteen uskoon.

*Vaeltavissa klaaneissa* pelin keskiössä ei vielä ollut magia, vaan erilaiset klaanit ja niiden shamanistinen kulttuuri. Pelin kehittyessä myös magian rooli korostui, sillä tekijät kokivat ettei magiaan keskittynyttä suomalaista roolipeliä vielä ollut. Kehitysprosessin aikana myös kaupungit nousivat tärkeämpään asemaan.

*Bliaronia* on kiitelty sen viimeistellystä ulkoasusta ja upeasta taiteesta, ja sitä on pidetty osoituksena suomalaisten pienkustantamojen lisääntyvästä ammattimaisuudesta ja kunnianhimosta. Peli on esillä myös Suomen pelimuseon ensimmäisessä perusnäyttelyssä.

*Bliaroniin* on myöhemmin julkaistu useita erillisiä seikkailuita sekä lähdeteos. Peli on nykyisin saatavilla myös ilmaisena pdf-versiona.

Bliaron 2nd Edition
-------------------

Bliaron 2nd Edition on Bliaron roolipelin toinen versio. Ensimmäisestä versiosta poiketen Bliaron 2nd Edition on kirjoitettu englanniksi. 

Bliaronin pohjimainen idea on säilytetty toiseen versioon, mutta sääntösysteemiä on jatkokehitetty. Erityisesti magia käytön sääntöjä on kehitetty monipuolisemmiksi ja selkeytetty. Lisäksi peli sisältää apuvälineitä pelinjohtajille omien pelien suunnitteluun ja vetämiseen. 

Kuten ensimmäinen versio, kirja sisältää laajat kuvaukset maailmasta ja siellä toimivista järjestöistä. Toiseen versioon myös tätä puolta on kehitetty. Kansojen ja ryhmittymien kuvauksissa on painotettu aikaisempaa enemmän sitä, miten niitä voidaan käyttää hyväksi peliä suunnitellessa tai hahmoa pelatessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lax, Antti: Erään pelisuunnittelijan tarina – Osa 6: Northern Realms *loki.pelilauta.fi*.  15.4.2013.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 21.1.2017.
2. ↑  Lax, Antti: Erään pelisuunnittelijan tarina – Osa 1: Esittäytyminen *loki.pelilauta.fi*.  4.10.2012. Viitattu 21.1.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Muistatko vielä nämä suomalaiset klassikkopelit? Nämä 100 pääsevät Tampereen pelimuseoon *Aamulehti*.  15.12.2016.  Arkistoitu 5.1.2017. Viitattu 21.1.2017.
4. ↑  100 suomalaista peliä Museokeskus Vapriikki. Viitattu 21.1.2017.
5. ↑  Bliaron Northern Realms. Viitattu 21.1.2017. (englanniksi)
6. ↑  Nelsson: Bliaron 2nd Edition is Out Now! *Northern Realms*.  15.5.2020. Viitattu 22.10.2020. (englanniksi)
**Johan Rutger Gunnarsson** (12. helmikuuta 1946 – 30. huhtikuuta 2015) oli ruotsalainen basisti, kitaristi, tuottaja ja sovittaja. Hän aloitti uransa 1960-luvulla Hootenanny Singers -yhtyeessä. Myöhemmin hän teki työtä myös ABBAn kanssa sekä osallistui useisiin musikaaleihin, kuten *Chess*, *Les Misérables*, *Rhapsody In Rock*, *007*, *Mamma Mia!*, *Bananas in Pajamas* ja *Diggiloo*. Hän tuotti musiikkia myös esimerkiksi Gwen Stefanille, Elin Lantolle, Joyridelle ja Alla Pugatšovalle.

Gunnarsson nähtiin mukana ABBAn voittoesityksessä vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa, ja hän toimi myös Venäjän kapellimestarina vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Abba bassist Rutger Gunnarsson dies (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Blida** (arab. البليدة‎, *Al-Bulayda*) on kaupunki ja Blidan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten juurella Mitidjan tasangolla 45 kilometriä Algerista lounaaseen. Blidan kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 163 600 asukasta.

Blida on perustettu vuonna 1535, kun paikallinen pyhä mies Sidi Ahmed el Kbir asutti joukon Valencian seudulta tulleita maureja Roumman El Kebir -vadin rannoille. Maurit toivat mukanaan keinokastelun ja sitrushedelmien viljelyn. He ympäröivät kaupungin appelsiinitarhoilla, joista se on kuuluisa. Algeriaa hallinneet turkkilaiset ja barbareskit vallitsivat kauneudestaan tunnetun "ruusujen kaupungin" vapaa-ajanviettopaikakseen.

Kaupunki on kärsinyt monista maanjäristyksistä, joista pahin sattui vuonna 1825. Se tappoi puolet Blidaa asuttaneista maureista, arabeista, juutalaisista ja berbereistä. Ranskalaiset saapuivat kaupunkiin vuonna 1830 ja ottivat sen haltuunsa vuonna 1839. Blidasta tuli varuskuntakaupunki, jonka lähelle perustettiin ranskalaisten maataloussiirtokuntia. Vuonna 1954 siellä oli 44 000 asukasta, joista 15 000 oli eurooppalaisia.

Blida on nykyään Algerin satelliittikaupunki, josta on hyvät liikenneyhteydet etelään ja länteen. Se on kasvanut nopeasti Algerian itsenäisyyden aikana, mutta samalla jäänyt osin naapureidensa Tipazan, Boumerdèsin ja Boufarikin varjoon. Kaupungissa on yliopisto, öljy-yhtiö Sonatrachin huoltokeskus sekä enimmäkseen pienimuotoista rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Blidasta on köysiratayhteys Chréan kansallispuiston laskettelukeskukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Encyclopédie Berbère X*, s. 1536–1539. Aix-en-Provence: Edisud, 1991. ISBN 2-85744-549-0. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Population résidente des ménages ordinaires et collectifs (MOC) selon la commune de résidence et le sexe et le taux d’accroissement *Office National des Statistiques*. Viitattu 10.6.2023.
**Christiane Amanpour** (s. 12. tammikuuta 1959) on brittiläinen toimittaja. Amanpour on toiminut CNN:n sotakirjeenvaihtajana ja hän on juontanut useita televisio-ohjelmia kuten ABC:n *This Week* ja PBS:n *Amanpour & Company*.

Nuoruus
-------

Amanpour syntyi Lontoossa 12. tammikuuta 1958. Hänen äitinsä oli brittiläinen ja hänen isänsä oli iranilainen lentoyhtiön johtaja. Amanpourin syntymän jälkeen perhe muutti Teheraniin. Amanpour palasi 11-vuotiaana Englantiin käydäkseen siellä koulua. Hänen perheensä menetti omaisuutensa Iranin vallankumouksessa ja joutui muuttamaan maasta.

Ura
---

Amanpour muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli journalistiksi Rhode Islandin yliopistossa. Valmistuttuaan 1983 Amanpour pääsi töihin apulaiseksi CNN:n uutistoimitukseen. Vuonna 1989 hän sai paikan kirjeenvaihtajaksi Frankfurtiin, Länsi-Saksaan, jossa hänen arvostus ja tunnettuus nousi hänen päästyä raportoimaan kylmä sodan lopusta. Amanpourin tunnettuus nousi entisestään, kun hän toimi sotakirjeenvaihtajana Persianlahden sodassa ja Bosnian sodassa.

Toimiessaan CNN:n kansainvälisenä pääkirjeenvaihtajana Amanpour teki haastatteluja *60 Minutes* -ohjelmaan. Hän on tehnyt myös useita dokumenttiohjelmia ja juonsi omaa *Amanpour* -haastattelusarjaa CNN:lle. Vuonna 2010 Amanpour siirtyi töihin ABC:lle ja hänestä tuli kanavan *This Week* -ohjelman juontaja. Joulukuussa 2011 Amanpour palasi CNN:lle, mutta jatkoi samaan aikaan vielä ABC:n ankkurina. Vuonna 2018 hän sai oman *Amanpour & Company* -ohjelman.

Amanpour on saanut työstään useita tunnustuksia ja vuonna 2007 hänet Brittiläisen imperiumin komentajaksi (CBE).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christiane Amanpour Encyclopedia Britannica. Viitattu 7.11.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christiane Amanpour** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Erityisryhmien liikunnalla** (erityisliikunta, soveltava liikunta) tarkoitetaan sellaisten henkilöiden liikuntaa, joilla on vamman, sairauden tai muun toimintakyvyn heikentymisen tai sosiaalisen tilanteen vuoksi vaikea osallistua yleisesti tarjolla olevaan liikuntaan ja joiden liikunta vaatii soveltamista ja erityisosaamista. Erityisryhmien liikunnan määritelmä tarkoittaa erityisesti vammaisia, pitkäaikaissairaita sekä yli 65-vuotiaita henkilöitä. Osa iäkkäistä henkilöistä on varsin toimintakykyisiä, joten heidän kohdallaan erityisryhmiin lasketaan kuuluvaksi ne henkilöt, joiden toimintakyky on selvästi heikentynyt iän, vamman tai pitkäaikaissairauden takia. Näin ollen ikä sinänsä ei ole peruste liikunnalliselle erityispalvelulle.

Erityisliikunnassa korostuvat terveyteen ja toimintakykyyn vaikuttavat tekijät. Kullakin erityisryhmällä on jokin tietty osa-alue, johon erityisliikunnalla pyritään vaikuttamaan. Erityisliikunta on suurimmalta osin kuntoutusta tai kuntouttavaa liikuntaa. Muita erityisliikunnan toimintamuotoja ovat erityisliikuntakasvatus, kunto- ja virkistysliikunta, kilpa- tulos-, sekä huippu-urheilu.

Lähteet
-------

1. ↑  Erityisryhmien liikunta 2000 -toimikunnan mietintö (1996). Opetusministeriö. Helsinki.
2. ↑  Koivumäki, Kari: Erityisryhmien liikunnan toimintamuodot (pdf) (s. 6) *Erityisliikunnan perustiedosto 2009*. Opetusministeriö. Viitattu 11.6.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Liikunta |
| --- |
|  |
| Muodot | 

|  |  |
| --- | --- |
| Arkiliikunta | 
* Omaehtoinen liikunta
* Hyötyliikunta
* Työmatkaliikunta
* Perheliikunta
* Työpaikkaliikunta

 |
|  |
| Kuntoliikunta | 
* Luontoliikunta
* Ulkoilu
* Ryhmäliikunta
* Kuntourheilu
* Kuntoilu

 |
|  |
| Harrasteliikunta | 
* Lähiliikunta
* Sosiaalinen liikunta
* Höntsäily
* Puulaakiurheilu

 |
|  |
| Terveysliikunta | 
* Terveyttä ja hyvinvointia edistävä liikunta
* Ennalta ehkäisevä liikunta
* Kuntouttava liikunta
* Toimintakykyä parantava liikunta

 |
|  |
| Erityisliikunta | 
* Soveltava liikunta
* Erityisryhmien liikunta
* Vammaisliikunta
* Vammaisurheilu
* Toimintakyvyltään heikentyneiden liikunta

 |

 |
|  |
| Muuta | 
* Kulttuuri

 |

 |
**Arseniitti** (AsO33−) on arseenin anioni, jossa arseeni esiintyy hapetusasteella +III. Hapetusasteella +V (AsO43−) syntyviä yhdisteitä kutsutaan puolestaan arsenaateiksi. Arseniitit liukenevat helposti veteen. Suomessa arseenia esiintyy arseniittimuodossa pohjasedimenteissä ja syvien, hapettomien kaivojen vedessä.

Arseniittiyhdisteet ovat monille eliöille myrkyllisempiä kuin arsenaatit. Niitä käytettiin 1950- ja 1960-luvuilla tuholaismyrkkynä, mutta aineiden markkinointi kiellettiin jo 1960-luvulla. 

Sekä luontainen että torjunta-aineista levinnyt arseeni ovat ongelmia juomavedessä. Jos arseeni on arseniittimuodossa, se voidaan poistaa käänteisosmoosin avulla.

Arseniitteja
------------

* kaliumarseniitti (KAsO2), Fowlerin liuoksen ainesosa
* kupariarseniitti (CuHAsO3), väriaine Scheelen vihreä
* natriumarseniitti (NaAsO2)

Lähteet
-------

1. ↑  Geologian tutkimuskeskus
2. 1 2  Lehtinen, Sorvari: Arseenista aiheutuvien riskien hallinta Pirkanmaalla  2006. SYKE/RAMAS.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 30.6.2007.
**Erityishakkuu** on metsälain kuudennen pykälän mukainen metsänhakkuutapa, jossa poiketaan kasvatushakkuussa ja uudistushakkuussa käytetyistä hakkuutavoista erityiskohteissa metsän monimuotoisuuden säilyttämisen, maisemallisten syiden tai metsän monikäytön takia.

Vaikuttavia tekijöitä
---------------------

Metsälain tarkoittamilla monimuotoisuudella, maisemalla tai metsän monikäytöllä on oltava erityistä merkitystä hakkukohteessa.
Monimuotoisuuden merkitys voi olla erikoisten kasvi- tai eläinlajien esiintymispaikkojen aiheuttamaa. Maisemalliset syyt voivat olla mm. asutuksen läheisyys, harju tai muu maisemallisesti korkea paikka tai vesistön äärellä oleva rantametsä. Metsän monikäytön merkitys voi johtua ulkoilu- tai virkistyskäytöstä, marjojen poiminnasta, riistan esiintymisestä tai alueen erityisestä talouskäytöstä kuten jäkälän keruusta. Muita merkittäviä seikkoja voivat olla kulttuurihistorialliset syyt tai esimerkiksi, että puusto antaa suojaa tuulta tai melua vastaan.

Metsänkäyttöilmoitus
--------------------

Erityishakkuusta on tehtävä metsänkäyttöilmoitus metsäkeskukselle vähintään kaksi viikkoa ja enintään kaksi vuotta ennen hakkuun aloittamista. Ilmoituksessa on selvitettävä kohteen erityisluonne ja hakkuun tarkoitus.

Hakkuutapoja
------------

Erityiskohteen hakkuussa voidaan poiketa kasvatus- ja uudistus- eli päätehakkuun menettelyistä esimerkiksi seuraavasti.

* Yksittäisiä puita tai metsikön kaikki puut kaadetaan valoisuuden lisäämiseksi, vaikka puusto ei täytä uudistushakkuun edellytyksiä.
* Kasvatettava puusto valitaan erityistarkoituksen perusteella muistakin kuin taloudellisesti tärkeistä puulajeista.
* Metsäpeitteen eheys tai varjoisuus säilytetään jättämällä avohakkuu tai muu maisemaa muuttava hakkuutapa tekemättä.
* Puuston rakennetta monipuolistetaan monimuotoisuuden tai maisemallisten tai virkistysarvojen takia.
* Erityisen eläin- tai kasvilajin takia säilytetään eheä metsäpeite, metsän puulajikoostumus tai valoisuus, tai edistetään metsän luonnontilaisuutta.
* Hakkuu tehdään normaalia kasvatushakkuuta voimakkaampana, niin että avataan maisemanäkymä tai suositaan harjun tai tietyn perinneympäristön erikoista lajistoa.

Lähteet
-------

* Metsän erityiskohteen hakkuu (viitattu 5.5.2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Metsä vastaa: Erityiskohteen hakkuu
**Instruktiivi** eli **keinonto** on sijamuoto (ns. tapasija), joka ilmaisee keinoa tai välinettä tai tapaa, jolla toiminta suoritetaan. Suomen kielessä instruktiivin sijapääte on *-n* sekä yksikössä että monikossa. Yksikkömuodot ovat harvinaisia, mutta esimerkiksi sanan *jalka* instruktiivimuodot ovat *jala**n*** : *jaloi**n***. Välineen merkityksessä käytetään usein instruktiivin tilalla adessiivia. Koska instruktiivimuodot muistuttavat tapaa ilmaisevia adverbeja, eli miten tekeminen suoritetaan (*Kaivoin hiekkaa **paljain käsin** (instr.)/Kaivoin hiekkaa **hienosti** käsilläni* (adv.), voitaisiin instruktiivi periaatteessa lukea adverbisijaksi.

Instruktiivimuotoja käytetään lähinnä vakiintuneissa sanonnoissa, mutta niitä on varsin paljon. Muutamat instruktiivifraasit ovat asyndeettisia eli sidesanattomia (*suin päin*). Monet sanonnat liittyvät ruumiinosiin:

* *paljain päin, avojaloin, kaksin käsin, omin korvin*, näkyy *paljain silmin, kynsin hampain,* *pitkin hampain, avosylin, ehjin nahoin, suin päin, kuivin jaloin, kyynelsilmin, kuivin suin, hajareisin, täysin sydämin, alla päin, nurin niskoin*.

Myös seuraavat ilmaisevat inhimillistä toimintaa:

* *pitkin askelin, kovin ottein, muutamin valituin sanoin, suurin ponnistuksin, iloisin mielin* tai *ilomielin, hartain mielin, suurin toivein, suurin luuloin, mielin kielin, suurin surmin, syrjäkarein*.

Paikkaa ilmaisevia instruktiiveja:

* *monin paikoin, näillä tienoin, toiselta puolen, näillä main*

Määrää ilmaisevia sanontoja:

* *yksin kappalein*, *vähin erin, monin verroin, kaksin kerroin, tuhatmäärin, mielin määrin, hitusen, himpun verran, kolmisin,* huom. myös *yksin*.

Aikaa ilmaisevia sanontoja:

* hyvissä *ajoin*, mitä *pikimmin*.

Muita:

* *täysin purjein*, ompeli *tihein pistoin, hyrskyn myrskyn, hädin tuskin, niin muodoin*.

Monet sanat, joita pidämme lähinnä partikkeleina, ovat itse asiassa instruktiivimuotoja:

* *hiukan, harvoin, hitaammin, enemmän, alun perin, samoin, tarkoin, takaperin, niin, noin, näin, kuin, kuinka, aivan, tyystin, varsinkin, väkisin*, *läpikotaisin, oikein, ylen*.

Verbien toisen infinitiivin instruktiivi ilmaisee tekemisen tapaa tai samanaikaista tekemistä:

* tuli *juosten*, söi *seisten*, puhui *huutaen*.

Verbien kolmannen infinitiivin instruktiivi esiintyy harvinaisena vanhahtavassa kielessä pitää-verbin yhteydessä ilmaisemassa jotakin, mitä täytyy tapahtua:

* katsotaan, mitä *tuleman* pitää.
* maaksi pitää sinun jälleen *tuleman*.

Lähteet
-------

* Suomen kielioppi - Tapasijat

  

Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
**Erityinen oikeuspaikka** (lat. *forum privilegiatum*) merkitsee oikeutta saada asiansa käsitellyksi sellaisessa oikeusistuimessa, joka ei yleensä käsittele ensimmäisenä asteena kyseisiä juttuja.

Suomessa erityinen oikeuspaikka on säädetty ainoastaan korkeimpien virkamiesten tekemille rikoksille. Tuomioistuinten jäsenten tekemät virkarikokset käsitellään säännönmukaisesti ylemmässä oikeusasteessa. Vähintään majurin arvoisen sotilaan tekemä sotilasrikos käsitellään ensimmäisenä asteena hovioikeudessa. Ministereiden, tasavallan presidentin, oikeuskanslerin, eduskunnan oikeusasiamiehen sekä korkeimpien oikeuksien jäsenten virkarikokset käsitellään valtakunnanoikeudessa. Lisäksi kaikki maanpetos- ja valtiopetosrikokset käsitellään ensimmäisenä asteena hovioikeudessa.

Nykyään erityisen oikeuspaikan tarkoituksena on lähinnä varmistaa, että alemmassa oikeudessa tehty virkarikosta ei käsitellä tässä oikeusistuimessa. Kaikkein ylimpien virkamiesten rikokset ovat kuitenkin luonteeltaan poliittisia, minkä vuoksi heidän virkarikoksensa käsitellään valtakunnanoikeudessa. Ennen vuotta 2000 erityisen oikeuspaikan käyttö oli laajempaa. Eri laeissa ja asetuksissa säädettiin lukuisien eri virastojen korkeimpaan johtoon kuuluvien virkamiesten virkarikossyytteiden käsittelypaikaksi hovioikeus. Kyse oli sääty-yhteiskunnan jäänteestä, jonka mukaan kunkin henkilön oli jouduttava vertaistensa tuomittavaksi. Koska yleisessä alioikeudessa istuivat maaseudulla lautamiehinä talonpojat ja kaupungeissa raatimiehinä porvarit, oli aatelisten jouduttava aatelisista koostuvan hovioikeuden tuomittavaksi. Rikosasioiden lisäksi myös aatelisten siviilijutut käsiteltiin aina hovioikeudessa. Vastaavasti myös yliopiston professorien, ylioppilaiden ja työntekijöiden siviili- ja rikosjutut tutkittiin ensimmäisenä asteena yliopiston konsistorissa.

Vaikka aateliston erioikeus saada asiansa käsiteltäväksi ensimmäisenä asteena hovioikeudessa poistettiinkin jo 1800-luvun puolessavälissä, ajatus korkeimmille virkamiehille kuuluvasta erityisestä oikeuspaikasta eli pitkälle sotien jälkeiseen asti. Suurin osa tätä koskevista säännöksistä kumottiin vasta vuoden 2001 alusta hovioikeuslain uudistuksella.

Katso myös
----------

* Oikeushistoria
* Tuomioistuin

Lähteet
-------

1. 1 2  Hallituksen esitys nro HE 57/2000 Viitattu 21.3.2008
2. ↑  *Rangaistakoon karsserilla!* Yliopistolainen 6/2000.

Aiheesta muualla
----------------

* Keskisarja, T. 2006 "Secoituxesta järjettömäin luontokappalden kanssa" Perversiot, oikeuselämä ja kansankulttuuri 1700-luvun Suomessa. (Arkistoitu – Internet Archive) Väitöskirja. Helsingin yliopisto. Viitattu 21.3.2007.
* Kuuosa, M.-L. (2000) Rangaistakoon karsserilla! (Arkistoitu – Internet Archive) Yliopistolainen 6/2000. Viitattu 21.3.2007.
**Agnes Lindh**, o.s. *Gerasimowitsch* (18. tammikuuta 1872 Helsinki – 25. heinäkuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Lindh aloitti uransa 14-vuotiaana toimien tanssijana Helsingin Ruotsalaisen teatterin baletissa. Hän oli näyttelijänä Ruotsalaisessa teatterissa 1893–1920 ja 1923–1948. Hänen ensimmäinen teatteriroolinsa oli Ofelia William Shakespearen *Hamlet*-näytelmässä vuonna 1893, ja hän esiintyi sekä tragedia- että komediarooleissa. Vielä vuonna 1948 Lindh esiintyi isoäidin roolissa Hjalmar Bergmanin näytelmässä *Farmor och vår herre*. Muihin Lindhin merkittäviin rooleihin kuuluivat muun muassa Henrik Ibsenin Hedda Gabler, *Daniel Hjortin* Katri ja *Peer Gyntin* Åse. Hän oli mukana Ruotsalaisen teatterin Skandinavian maihin talvisodan aikana tekemällä kiertueella ja esiintyi Katrin roolissa Daniel Hjort-näytelmässä Tukholmassa, Göteborgissa ja Oslossa.

Lindh esiintyi myös elokuvarooleissa- Näihin kuuluivat Loviisa-muori, luotsivanhin Yrjö Bomanin vaimo, elokuvassa *Myrskyluodon kalastaja* (1924), Ukonniemen Miina elokuvassa *Murtovarkaus* (1926), rättärin äiti elokuvassa *Tukkijoella* (1928), matkustajakodin omistaja elokuvassa *Kajastus* (1930), rouva Sanni Heinonen elokuvassa *Olenko minä tullut haaremiin!* (1932) ja Lalla Grönroos, saippuatehtailijan vaimo suomalais-ruotsalaisessa yhteistyöelokuvassa *Vale-Greta* (1934).

Agnes Lindh oli naimisissa vuodesta 1898 näyttelijä Emil Lindhin (1867–1937) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Agnes Lindh (f. Gerasimowitsch) (1872-1952), skådespelare, i rollen som Ophelia i pjäsen "Hamlet" av William Shakespeare, Svenska Teaterns arkiv
2. 1 2  Uppslagsverket Finland : Agnes Lindh
3. 1 2  Agnes Lindh 75 år, Hufvudstadsbladet, 18.01.1947, nro 16, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  EloNet : Agnes Lindh

Aiheesta muualla
----------------

* Arna Högdahl ja Agnes Lindh Ruotsalaisen teatterin esityksessä 1920-luvun alussa, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Citroën Saxo** on Citroënin vuosina 1996–2003 valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Citroën AX:n. Sen lähes identtinen sisarmalli on Peugeot 106. Japanissa mallia myytiin nimellä **Citroën Chanson**. Saxon korvasivat Citroën C2 ja Citroën C3.

Vuoden 2000 Euro NCAP -kolaritestistä Saxo sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä.

Viisiovinen Citroën Saxo.
Bensiinimoottoreina olivat kahdeksanventtiiliset 1,0- (50 hv), 1,1- (60 hv), 1,4- (75 hv) ja 1,6-litraiset (88 hv) sekä 16-venttiilinen 1,6-litrainen (118 hv). Dieselmoottori oli vapaasti hengittävä 1,5 D (57 hv). 1,4-litraisen ja kahdeksanventtiilisen 1,6-litraisen yhteyteen oli valittavissa kolmeportainen automaattivaihteisto.

Facelift-mallin Citroën Saxo.
Vuonna 2000 Saxo koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudelleenmuotoillut ajovalot ja etusäleikön. 1,0-litrainen moottori poistui valikoimasta ja kahdeksanventtiilisen 1,6-litraisen teho nousi 98 hevosvoimaan, mutta sen yhteyteen ei enää ollut saatavana automaattivaihteistoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Citroën Saxo (1996–2003) *RAC Drive*. Viitattu 1.11.2017. (englanniksi)
2. ↑  Citroën Saxo 2000 Euro NCAP. Viitattu 14.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Citroën Saxo** Wikimedia Commonsissa
Semantix

**Semantix** on pohjoismainen kieliyritys, joka tarjoaa käännös- ja kirjoittajapalveluita, koulutusta ja tulkkauspalveluita. Konsernin nimi on ollut Semantix vuodesta 2006 lähtien, ja se on kasvanut muun muassa yritysostojen kautta. Konsernin ensimmäinen yritys perustettiin vuonna 1969. Konserni työllistää noin 7 000 tulkkia, kääntäjää ja kielikonsulttia. Semantixilla on kuusi konttoria Ruotsissa, neljä Suomessa ja kaksi Norjassa.

Historia
--------

Työperäisen maahanmuuton seurauksena 1900-luvun puolivälissä syntyi tarve korkealaatuisille kielipalveluille, lähinnä kääntämiselle ja tulkkaukselle. Tämän tarpeen tyydyttämiseksi perustettiin vuonna 1969 Eqvator, josta myöhemmin tuli Semantix. Yhtiön nimi ei silloin ollut Eqvator vaan Språksektionen, ja se oli osa hiljattain perustettua Ruotsin maahanmuuttovirastoa (Invandrarverket). Yksityisen elinkeinoelämän kielipalvelujen tarpeisiin perustettiin SpråkCentrum vuonna 1975. Sen jälkeen alan kehitys eteni pienten, tiettyyn alaan erikoistuneiden käännöstoimistojen perustamisella.

1980-luvun aikana kielipalveluja tarjoavat yritykset alkoivat vakiinnuttaa asemaansa siten, että pienemmät käännöstoimistot lyöttäytyivät yhteen. Osana tätä kehitystä syntyi Semantix. Semantixiin yhdistyneitä yrityksiä ovat mm. SpråkCentrum, TolkJouren, Eqvator, ITS Översättningsbyrå, INK Sverige, INK Norge, Lingua Nordica, Interpreto, Languageland ja Explicon.

Semantixin omistaja oli Accent Equity Partners vuosina 2006-2009 ja vuosina 2009-2015 Litorina. Vuodesta 2015 eteenpäin Semantixin on omistanut Segulah.

Aiheesta muualla
----------------

* Semantixin kotisivut
Agnes Lundell.
**Agnes Amanda Lundell** (13. heinäkuuta 1878 Turku – 17. syyskuuta 1936 Helsinki) oli hovioikeuden auskultantti, asianajaja ja Suomen ensimmäinen naisjuristi.

Lundellin vanhemmat olivat kauppias Alfred Wilhelm Lundell ja Olga Vilhelmina Åkerman. Hän suoritti erivapauden turvin ylioppilastutkinnon 1899 ja kirjoittautui samana vuonna Keisarilliseen Aleksanterin yliopistoon opiskelemaan oikeustiedettä. Hän suoritti ensimmäisenä naisena Suomessa oikeustutkinnon toukokuussa 1906 ja teki sitten vielä molempien oikeuksien kandidaatin tutkinnon opinnäytteet.

Valmistuttuaan Lundell toimi senaatin ylimääräisenä kopistina ja ylemmän hallintotutkinnon suoritettuaan tammikuusta 1909 senaatin täysistuntojen pöytäkirjan pitäjänä. Saman vuoden keväällä hänestä tuli Turun hovioikeuden auskultantti, joskin tuomarinvalan hän sai vannoa vasta 8. heinäkuuta 1926. Vuonna 1911 hän anoi erivapautta harjoittaa asianajotointa, mikä myönnettiin hänelle sittemmin ehdolla, että hän käyttää nimestään vain alkukirjaimia ja tittelinään hovioikeuden auskultanttia.

Lundell oli Naisasialiitto Unionin aktiivi, ja hän testamenttasi yli miljoona markkaa Åbo Akademille lainopin professorin virkaa varten sekä satatuhatta markkaa Svenska kulturfondenille puutarhanhoidon edistämiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Winter, Anneli – Keravuori, Kirsi: "Lundell, Agnes (1878–1936)", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 321–322. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Agnes Lundell. (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin yliopistomuseo. (Viitattu 31.1.2016.)
* Lundell, Agnes hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Citroën C1** on Citroënin vuosina 2005–2022 valmistama A-segmentin automalli, joka on kehitetty PSA-konsernin ja Toyotan välisessä yhteistyössä. Sitä valmistettiin yhdessä sisarmalliensa kanssa Tšekin Kolínissa Groupe PSA:n ja Toyotan puoliksi omistamalla tehtaalla. *lähde?*

Citroën C1 I (2005–2014)
------------------------

Ensimmäisen sukupolven C1 esiteltiin vuonna 2005 kolmi- ja viisiovisina hatchbackeina. Sen lähes identtiset sisarmallit ovat Peugeot 107 ja Toyota Aygo. Mallin kolmesylinterinen 1,0-litrainen (68 hv) bensiinimoottori on peräisin Toyotalta ja 1,4-litrainen (54 hv) dieselmoottori PSA-konsernilta. *lähde?*

Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2008).
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä C1 sai tuloksista neljä tähteä viidestä.

Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2012).
Vuonna 2008 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uuden etupuskurin. Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2012, jolloin puskuri uudistui jälleen ja sen yhteyteen tuli LED-päiväajovalot. Myös ohjauspyörä oli uusi.  *lähde?*

Citroën C1 II (2014–2022)
-------------------------

Toisen sukupolven C1 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014. Peugeot muutti sukupolven vaihtuessa mallinsa nimeksi 108.

Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä C1 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Moottoreina olivat kolmesylinteriset 1,0- (69 hv) ja 1,2-litraiset (82 hv) bensiinimoottorit, joista pienempi on Toyotan ja suurempi PSA-konsernin kehittämä. *lähde?*

Kolmiovinen Citroën C1
Vuonna 2018 mallia uudistettiin uusilla ulkoväreillä ja verhoiluvaihtoehdoilla. Uusia varusteita olivat automaattinen hätäjarrutusjärjestelmä, mäkilähtöavustin, liikennemerkkien tunnistusjärjestelmä, peruutuskamera ja kaistavahti. 1,0-litraista moottoria uudistettiin, jolloin sen teho nousi 71 hevosvoimaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Citroën C1 2005 Euro NCAP. Viitattu 14.9.2018. (englanniksi)
2. ↑  Citroen C1 in Genf 2014 *Auto, Motor und Sport*.  5.3.2014.  Arkistoitu 15.9.2018. Viitattu 14.9.2018. (saksaksi)
3. ↑  Citroën C1 2014 Euro NCAP. Viitattu 14.9.2018. (englanniksi)
4. ↑  Citroen C1 updated for 2018 with new tech and a refreshed engine *Auto Express*.  3.4.2018. Viitattu 14.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Citroën C1** Wikimedia Commonsissa
**Vitale da Bologna** (noin 1309 Bologna – 1361), joka tunnetaan myös nimillä **Vidolini**, **Vidolino**, **Vitale d’Aimo de’ Cavalli**, **Vitale Cavalli da Bologna** tai **Vitale delle Madonne**, oli italialainen taidemaalari. Vitale da Bologna luetaan Bolognan koulukuntaan, ja hänet tunnetaan erityisesti Madonna-maalauksistaan.

Vitale da Bolognan ensimmäisenä tunnettuna työnä on pidetty 1340-luvulla maalattuja Bolognan San Francescon kirkon Odofredin kappelin freskoja. Arkistoissa on kuitenkin säilynyt asiakirjoja, jotka kertovat Vitale da Bolognan työskentelystä vuosina 1334–1359. Niiden mukaan Ferraran piispa esimerkiksi tilasi lisäksi häneltä vuonna 1343 neljä maalattua puupatsasta, jotka esittävät Marian ilmestystä. Asiakirjojen mukaan madonnamaalaus *Madonna dei Denti* on valmistunut vuonna 1345. Samoihin aikoihin Vitale da Bolognan maalasi Viimeisen ehtoollisen San Francescon luostarille. Teos kuuluu nykyisin Pinacoteca Nazionale di Bologna -museon kokoelmiin. San Lorenzon kappeliin Vitale da Bologna maalasi lyyrisiä freskoja.

Vuonna 1348 Vitale da Bologna lähti Udineen, jossa maalasi Udinen katedraalin San Nicolon kappelin freskot. Näissä pyhän Nikolauksen elämää kuvaavissa maalauksissa on nähtävissä Giotton teoksia muistuttavaa monumentaalisuutta. Madonna-maalaukset Madonna dei Battuti ja Madonna dei Denti ovat harvoja taiteilijan signeeraamia teoksia. Madonna dei Denti -maalauksessa on havaittavissa Giovanni Pisanon ja sienalaisten maalarien vaikutusta. Bolognan Santa Maria dei Servin ja Pomposan Santa Maria –kirkon apsiksen freskoja pidetään myös Vitale da Bolognan tekeminä. Muita Vitalelle attribuoituja teoksia ovat syntymäfresko, *Tietäjien kumarrus*, *Pyhä Antonius* sekä *Pyhä Yrjö ja lohikäärme*.

Teoksia
-------

* Ristiinnaulitseminen (1335)*Ristiinnaulitseminen* (1335)
* Madonna dei denti (1345) *Madonna dei denti* (1345)
* Pyhä Yrjö ja lohikäärme (noin 1350)*Pyhä Yrjö ja lohikäärme* (noin 1350)
* Madonna dell'Umiltà (noin 1353) *Madonna dell'Umiltà* (noin 1353)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vitale da Bologna *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 20.2.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Aldo Foratti: VITALE Cavalli da Bologna *Enciclopedia Italiana*. Viitattu 20.2.2022. (italiaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Game jam** eli **pelijami** on tapahtuma, jossa suunnitellaan ja kehitetään pelejä nopealla aikataululla. 

Tyypillisesti game jam kestää 24 tunnista 72 tuntiin. Game jamien osallistujat voivat olla pelialalla muutenkin vaikuttavia ohjelmoijia, pelikehittäjiä, taiteilijoita ja kirjoittajia, tai muuten vain peleistä kiinnostuneita. Yleensä osallistujat järjestäytyvät pieniin tiimeihin, jotka ryhtyvät työstämään yhtä peli-ideaa.

Game jameissa tehdään tyypillisesti digitaalisia pelejä, mutta nykyisin niissä tehdään yhä enemmän myös muita pelityyppejä, kuten lautapelejä.

Suomessa on järjestetty game jameja Finnish Game Jam ry:n (FGJ) toimesta vuodesta 2010. #FGJ 16 -tapahtuma keräsi yhteen yli 1000 osallistujaa ja järjestäjää ympäri Suomen 22:ssa eri paikassa. FGJ jakaa myös Finnish Game Jam Awards -palkintoja.

Esimerkkejä game jam -peleistä
------------------------------

### Hyper Manly Rainbow Chesthair Shooter

*Hyper Manly Rainbow Chesthair Shooter* on Global Game Jamissa Kajaanissa vuonna 2012 kehitetty peli, joka perustuu tanssimaton ja kitaraohjaimen samanaikaiseen käyttöön. Pelissä on tarkoitus tuhota vastustajia yhdistelemällä eri värejä. Peliä on mahdollista pelata joko yksin tai kaksin samalla puolella.

Hyper Manly Rainbow Chesthair Shooterin kehittivät Samuli Jääskeläinen, Riku Kihlström, Juha Keinänen, Tuire Kauppinen ja Juho Vuolo. Peli voitti Finnish Game Jamin Jammer's awardin vuonna 2012. Game jamissa tehtyä peliaihiota kehitettiin myöhemmin valmiiksi peliksi. Peli on myös pelattavissa Suomen Pelimuseossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  About | Finnish Game Jam *www.finnishgamejam.com*. Viitattu 10.12.2016.
2. ↑  Shinji R Yamane: Localizing Global Game Jam: Designing Game Development for Collaborative Learning in the Social Context.  *Proceedings of the 9th international conference on Advances in Computer Entertainment*, 2012. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  FAQ *Global Game Jam®*.  13.9.2013. Viitattu 10.12.2016.
4. ↑  Hyper Manly Rainbow Chesthair Shooter | The Global Game Jam *archive.globalgamejam.org*. Viitattu 10.12.2016.
5. ↑  GGJ: Hyper Manly Rainbow Chesthair Shooter - Samuli Jääskeläinen *sites.google.com*. Viitattu 10.12.2016.
6. ↑  Pelit | Museokeskus Vapriikki *vapriikki.fi*. Viitattu 3.12.2018.
Kaksi nykyaikaista insuliinikynää. Ylempi ei sisällä insuliinia ja on vain demonstroimiseen tarkoitettu.
**Insuliinikynää** käytetään insuliinin annostamiseen varsinkin ykköstyypin diabeteksen hoidossa. Kynässä voi olla pidike kuten tavallisissa kuulakärki- ja lyijytäytekynissä, jolloin sitä voi helposti pitää mukana povitaskussa. Insuliinikyniä on kahdenlaisia: esitäytettyjä sekä vaihtoampullilla täytettäviä.

Esitäytetyt insuliinikynät
--------------------------

Esitäytetyissä insuliinikynissä on valmiiksi täytetty insuliinisäiliö, josta insuliini annostellaan kääntämällä tai kiertämällä kynän päässä olevaa vipua tai nuppia. Kynästä näkee montako yksikköä insuliinia kulloinkin on säiliöstä lähdössä.

Toisessa päässä insuliinikynää on vaihdettava neula, joka työnnetään useimmiten vatsan tai reiden rasvanahkaan. Tämän jälkeen kynän yläpäässä olevaa nappia painamalla työnnetään insuliini neulan kautta kehoon.

Esitäytettyjä Insuliinikyniä säilytetään jääkaapissa. Käytössä olevaa kynää voi pitää huoneenlämmössä.

Vaihtoampullilla täytettävät insuliinikynät
-------------------------------------------

Vaihtoampullilla täytettävät insuliinikynät eroavat esitäytetyistä siten että insuliinit ovat pienissä lasiampulleissa, jotka vain kiinnitetään kynään ja näin samaa kynää voi käyttää monta vuotta kun ampullin saa vaihdettua. Tällaisissa insuliinikynissä on usein myös muistitoiminto jonka avulla saa katsottua viimeisimmän pistoksen yksikkömäärän, sekä siitä kuluneen ajan.

Lähteet
-------

* Insuliinit ja annosteluvälineet

### Viitteet

1. ↑  Insuliinien pistosvälineet | Diabetestalo.fi | Terveyskylä.fi *www.terveyskyla.fi*. Viitattu 17.6.2021.
**Ulkopaisti** on naudan ruhon osa, joka sisältää takajalan reiden ulkosivulta leikatun paistin. Se koostuu kahdesta lihaksesta, nimittäin varsinaisesta ulkopaistista ja pyöröpaistista. Ulkopaistin rajalla jalan puolella on takapotka ja selän puolella kulmapaisti. Ulkopaistia pidetään ruhon kolmanneksi parhaana osana sisä- ja ulkofileen jälkeen. Se on hieman sisäpaistia tummempaa. Täysikasvuisen naudan varsinainen ulkopaisti painaa kokonaisena 3,5–4 kilogrammaa ja pyöröpaisti kokonaisena 1–1,5 kg.

Ulkopaisti on maukasta ja mureahkoa lihaa, mutta vaatii hauduttamista. Se sopii kokonaisena paistiksi ja siitä voi tehdä pihvejä ja leikkeitä. Paloiteltuna sitä voi käyttää pataruokiin ja uuniruokiin, esimerkiksi merimiespihviin sekä palapaistiin kuten karjalanpaistiin ja stroganoviin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lehmusoksa, Ritva & Muurinen, Pirjo: *Ruokasanakirja*, s. 279. Jyväskylä Helsinki: Gummerus, 1998. ISBN 951-20-5156-7.
2. 1 2  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 602. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.