recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Olympialuokan pariairokaksikko.
**Olympialuokkien soutu** eli **olympiasoutu** tai **ratasoutu** on perinteikäs soutu-urheilun muoto. Nimensä mukaisesti olympialuokkien soutu on olympialaji, ja soutu onkin ollut mukana kesäolympialaisissa lähes niiden alusta lähtien. Olympiasoutua harrastetaan yli 100 maassa ja kaikissa maanosissa.

Erilaiset soutuluokat ja veneet
-------------------------------

Olympialuokan venettä voi soutaa veneluokasta riippuen yksi, kaksi, neljä tai kahdeksan soutajaa. Airovaihtoehtoja on kaksi. Pariairosoudussa (*sculling*) kullakin soutajalla on kaksi noin 2.9 metrin mittaista airoa, yhden airon soudussa (*sweep rowing* tai *rowing*) taas yksi noin 3.75 metrin pituinen airo joko veneen oikealla tai vasemmalla laidalla. Pääasiallinen kilpailumatka on 2 000 metriä.

Olympialuokkien soudussa kilpaillaan kevytrakenteisilla veneillä 2 000 metrin matkalla ja 500 metrin sprinteillä. Vaihtoehtoisella ratasoutu-nimityksellä viitataan tavallisesti sekä olympialaisissa mukana oleviin veneluokkiin sekä ei-olympialuokkiin. Olympialuokilla puolestaan tarkoitetaan vain olympialaisten kilpailuohjelmassa olevia veneluokkia.

Nykyiset miesten luokat ovat yksikkö 1x, pariairokaksikko 2x "eli kaksi soutajaa ja molemmissa käsissä airo", perämiehetön kaksikko 2- "kaksi soutajaa ja vain yksi airo soutajaa kohden kädessä", pariaironelonen 4x, perämiehetön nelonen 4- ja kahdeksikko (8+) sekä kevyt pariairokaksikko (LM2x), jossa soutajien keskipaino on tasan tai alle 70 kilogrammaa.

Nykyiset naisten luokat ovat yksikkö 1x, pariairokaksikko 2x, perämiehetön kaksikko 2-, pariaironelonen 4x, perämiehetön nelonen 4- ja kahdeksikko (8+) sekä kevyt pariairokaksikko (LW2x), jossa soutajien keskipaino on tasan tai alle 57 kilogrammaa.

Myös perämiehellisessä kaksikossa (2+), kevyessä perämiehettömässä nelikossa (LM4-) ja perämiehellisessä nelikossa (4+) on ennen kilpailtu olympialaisissa, mutta nämä luokat on poistettu olympiaohjelmasta. MM-kilpailujen ohjelmassa on myös miesten ja naisten kevyt yksikkö (LM1x ja LW1x).

Kansainvälinen soututoiminta
----------------------------

Soudussa kilpaillaan kesäolympialaisissa joka neljäs vuosi. Olympiasoudussa järjestetään vuosittain maailmanmestaruuskilpailut aikuisille (lukuunottamatta olympiavuosia, jolloin MM-lähtöinä soudetaan vain olympialaisten ulkopuolelle jäävät veneluokat), alle 23-vuotiaille ja alle 18-vuotiaille. EM-kilpailut sen sijaan soudetaan joka vuosi.

Soutu on ollut olympialaisten ohjelmassa 1900 Pariisin kesäolympialaisista lähtien. Eräs merkittävimmistä yksittäisistä olympialuokan soutukilpailuista on Cambridge–Oxford-soutukilpailu Thamesjoella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olympiasoutu – Suomen Melonta- ja Soutuliitto ry *melontajasoutuliitto.fi*. Viitattu 13.11.2023.
Heinäsuovia Montenegrossa.
**Heinäsuova** on ollut tapa varastoida kuivatettua heinää talvella ulkosalla. Suomessa perinteisesti heinäsuovan alusta muodostui muutamasta pölkystä ja riu'usta, ja keskellä suovaa oli pystyssä keskuspuu, jonka ympärille heinä kasattiin. Heinän painuminen estettiin laittamalla keskuspuun ympärille pystyyn vajaan metrin mittaisia keppejä. Suovan pinta jätettiin kaltevaksi, jotta sadevesi valuisi pois; munanmuotoinen suova oli hyvä. Suovaan pantaessa heinien piti olla jo melko kuivia. Ylhäältä suova voitiin myös peittää. Viron maaseudun pienillä tiloilla suovia on tehty vielä 2000-luvullakin.

Heinän ohella suovaan saatettiin varastoida myös esimerkiksi puitavaa viljaa.

Kuvaannollista käyttöä
----------------------

Sanonta *Kuin etsisi neulaa heinäsuovasta* tarkoittaa jonkin toiminnan hankaluutta tai turhuutta.

Katso myös
----------

* Heinäseiväs
* Heinähanko

Lähteet
-------

1. ↑  Heinäsuova *Maaseutu ja kulttuuriperintömme*. Virtuaaliammattikoulu. Viitattu 14.8.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Viljan ulkokuivatus *Historiallinen maatalous*. Helsingin yliopisto. Viitattu 14.8.2012.
3. ↑  Mies löysi neulan heinäsuovasta - kirjaimellisesti *stara.fi*. Viitattu 11.1.2024.
4. ↑  Voiko neulan löytää heinäsuovasta? *kirjastot.fi*. Viitattu 11.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinäsuova**.
**Adriana Francesca Lima** (s. 12. kesäkuuta 1981 Salvador, Bahia) on brasilialainen huippumalli. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Victoria's Secretin kanssa. Lima on 178 cm pitkä.

13-vuotiaana Lima "löydettiin" ostoskeskuksesta ja kaksi vuotta myöhemmin hän osallistui Ford Supermodel -mallikilpailuun, jossa hän sijoittui lopulta toiseksi. Hän sai sopimuksensa Fordin kanssa ja muutti New York Cityyn, Yhdysvaltoihin. Uransa alkuvaiheessa Lima esiintyi lähinnä lehdissä, muun muassa *Voguessa* ja *Marie Clairessa*. Hänen läpimurtonsa oli vaatemerkki Vassaretten kanssa tehty mainoskampanja. Lima on sen jälkeen tehnyt töitä muun muassa meikkiyhtiö Maybellinelle, Victoria's Secretille ja Mossimolle. Vuonna 2007 hän oli kolmanneksi suuripalkkaisin malli Gisele Bündchenin ja Kate Mossin jälkeen.

Yksityiselämä
-------------

Adriana Lima on ollut naimisissa serbialaisen koripalloilija Marko Jarić kanssa. Pari vihittiin 14. helmikuuta 2009. Toukokuussa 2009 Lima ilmoitti odottavansa esikoistaan aviomiehensä kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, Valentina Lima Jarić (s. 15. marraskuuta 2009) ja Sienna (s. 12. syyskuuta 2012). Toukokuussa 2014 Lima ja Jaric ilmoittivat eroavansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Adriana Lima Pregnant
2. ↑  "First Photo: Meet Adriana Lima's Daughter Valentina!" (Arkistoitu – Internet Archive) People.
3. ↑  "Adriana Lima Gives Birth to Daughter Sienna!". Us Weekly. 12.9.2012.
4. ↑  "Adriana Lima Splits From Husband Marko Jaric After 5 Years of Marriage: Supermodel Announces Separation From Former NBA Player". Us Weekly.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adriana Lima**.
* Adriana Liman virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Adriana Lima (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (puolaksi)
* Adriana Lima Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Oleksi Ivanovytš Kovalov** (ukr. Олексій Іванович Ковальов, ven. Алексей Иванович Ковалёв, *Aleksei Ivanovitš Kovaljov*; 19. tammikuuta 1989 – 28. elokuuta 2022) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa. Hän edusti Kansan palvelija -puoluetta. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Kovalov teki yhteistyötä venäläisten miehittäjien kanssa. Hänet ammuttiin kuoliaaksi elokuussa 2022.

Kovalov syntyi Hola Prystanissa H’ersonin alueella. Hän opiskeli oikeustiedettä Odessan oikeustieteellisessä akatemiassa ja valmistui vuonna 2011, minkä jälkeen hän työskenteli maatalousalalla. Hän perusti vuonna 2017 H’erson ahrariji -yrityksen ja vuonna 2018 LK-AHRO-yrityksen, joiden kummankin johtajana hän toimi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Kovalov valittiin Ukrainan parlmanettiin Verh’ovna Radaan H’ersonin alueella sijaitsevasta 186. vaalipiiristä Kansan palvelija -puolueen ehdokkaana.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022 Kovalov ilmoitti olevansa Venäjän miehittämällä H’ersonin alueella ja tuki Venäjän pyrkimyksiä liittää alue itseensä. Hänet erotettiin Kansan palvelija -puolueesta sekä puolueen parlamenttiryhmästä. Hänet nimitettiin H’ersonin alueen venäläisen miehityshallinnon "päämieheksi". Heinäkuussa 2022 häntä vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, ja hänet vangittiin poissaolevana ja etsintäkuulutettiin. Hänen omaisuuttaan takavarikoitiin yhteensä noin 20 miljoonan hryvnian arvosta.

28. elokuuta 2022 Kovalov ammuttiin Hola Prystanissa. Lokakuussa 2022 Venäjän presidentti Vladimir Putin myönsi Kovaloville postuumisti venäläisen Urhoollisuuden ritarikunnan kunniamerkin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ковальов Олексій Іванович *LB.ua*.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
2. 1 2  Ковальов Олексій Іванович *ПолітХаб*.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
3. ↑  Jurtšenko, Natalija: В АРМА передали майно нардепа-колаборанта Ковальова на 18 млн гривень *РБК-Україна*.  18.8.2022.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
4. ↑  У Росії офіційно підтвердили смерть нардепа-зрадника Ковальова *Українська правда*.  29.8.2022.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (ukrainaksi)
5. ↑  Путин наградил орденом Мужества посмертно министра сельского хозяйства Херсонской области *TASS*.  7.10.2022.  Arkistoitu 19.2.2024. Viitattu 19.2.2024. (venäjäksi)
*Oikeusjutun* saksankielinen ensipainos. Kafkan kuoleman jälkeen teoksen viimeisteli julkaisukuntoon hänen ystävänsä Max Brod.
**Postuumilla** tarkoitetaan henkilön kuolemansa jälkeen saamaa tunnustusta tai julkaistua teosta. Se voi tarkoittaa myös isänsä kuoleman jälkeen syntynyttä lasta.

Kirjan julkaisu postuumisti tarkoittaa, että julkaiseminen tapahtuu kirjailijan kuoleman jälkeen. Kuuluisia postuumisti ilmestyneitä kirjoja ovat muun muassa Franz Kafkan *Oikeusjuttu*, Mihail Bulgakovin *Saatana saapuu Moskovaan*, Anne Frankin *Nuoren tytön päiväkirja*, Stieg Larssonin *Millennium-trilogia*, Mika Waltarin *Nuori Johannes* ja J. R. R. Tolkienin *Silmarillion*.

Myös musiikkia voidaan julkaista postuumisti. Niin on julkaistu muun muassa John Lennonin tekemä, Bob Dylanin "Gotta Serve Somebody" -kappaleelle irvaileva kappale "Serve Yourself", joka julkaistiin vasta Lennonin kuoltua. 

Ranskassa avioliiton voi solmia erityistapauksissa puolison kuoleman jälkeen, jolloin voidaan puhua postuumista avioliitosta. Myös Venäjällä on valmisteilla tällainen laki.

Sanana *postuumi* on laina ruotsin sanasta *postum*, joka puolestaan perustuu latinan sanaan *postumus* ’viimeinen; isän kuoleman jälkeen syntynyt’. Ilmauksen harvoin käytetty vastine on *kalmannos*.

Lähteet
-------

1. ↑  Haarala, Risto et al: *Suomen kielen perussanakirja: L–R*, s. 514. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2004. ISBN 951-37-3580-X.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑  Häkkinen, Kaisa: *Nykysuomen etymologinen sanakirja*, s. 951. WSOY, 2005. ISBN 951-0-27108-X.
5. ↑  Haarala, Risto et al: *Suomen kielen perussanakirja: A–K*, s. 379. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2004. ISBN 951-37-3579-6.
**Greta Erikson** (joulukuu 1919 – 13. lokakuuta 2014) oli ruotsalainen pianisti, pianopedagogi ja professori.

Erikson aloitti pianonsoiton opintonsa viisivuotiaana Karl Wohlfahrtin pianokoulussa. 12-vuotiaana hän debytoi solistina Konsertföreningenissä. Suuren läpimurtonsa hän teki vuonna 1940 korvatessaan Claudio Arraun Tukholman konserttitalossa, jossa hän esitti Pjotr Tšaikovskin 1. pianokonserton ja Sergei Rahmaninovin 3. pianokonserton. Erikssonille toikin mainetta 1940-luvulla tehty yhteistyö Tor Mannin johtaman Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa. Erikson jatkoi opintojaan vuonna 1941 Sveitsin Zürichissä Anna Hirzel-Langenhanin johdolla. Hän opiskeli myös Pariisissa. Erikson saavutti kansainvälisellä urallaan tunnustusta etenkin Ludwig van Beethovenin ja Johannes Brahmsin tulkitsijana. Hän panosti samalla ruotsalaisohjelmistoon, kuten Wilhelm Stenhammarin, Adolf Wiklundin, Ludvig Normanin ja Erland von Kochin teoksiin. Kamarimuusikkona hän teki yhteistyötä muiden muassa David Oistrahin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Erikson ei yleisesti pitänyt modernistisesta musiikista. Silti hän 75-vuotiaana tutustui Alfred Schnittken sonaatteihin. Hän oli vuodesta 1963 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen ja vuodesta 1966 professori. Vuonna 1976 hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali.

Erikson toimi vuodesta 1956 pianonsoiton opettajana Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja vuosina 1986–1997 Edsbergin linnassa. Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Carl-Axel Dominique, Jan Eyron, Jacob Moscowicz, Mats Widlund, Dag Achatz ja Matti Hirvonen. Omaa konsertoimistaan pianistina Erikson vähensi 1990-luvun alussa keskittyäkseen opetustyöhönsä. Kokonaan hän lopetti vanhoilla päivillään aivoverenkiertohäiriön johdosta. Erikson oli soittaessaan musiikkikriitikko Martin Nyströmin mukaan rauhallinen, vähäeleinen ja selkeä. Hänelle tärkeämpää oli melodisuus kuin tekniikka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Greta Erikson Nya Idun
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Greta Erikson Fokus
3. 1 2  Konsertpianisten Greta Erikson död SVT Nyheter


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Arnolfo di Cambio** (joskus **di Lapo**) (n. 1232 Colle di Val d'Elsa, Toscana – 1300 Firenze) oli italialainen kuvanveistäjä ja arkkitehti, jota on kutsuttu italialaisen gotiikan suurimmaksi mestariksi.

Elämä ja ura
------------

Cambion henkilöhistoriaa ei juuri tunneta, vaikka hän jätti jälkeensä merkittäviä töitä. Hän opiskeli ja työskenteli kuvanveistäjänä Nicola Pisanon kanssa Sienassa vuonna 1266 tämän valmistaessa saarnastuolia Sienan katedraaliin, toimi sen jälkeen Napolissa ja Roomassa ja asettui vuoden 1285 jälkeen Firenzeen, jossa hän toimi pääasiassa rakennusmestarina, rakentaen muun muassa kaupunginmuurien ulkokehän. Hän rakensi myös uudelleen Firenzen Badia-luostarin pääkappelin ja lisäkappelit. Hän aloitti Firenzessä vuonna 1294 valtavan Santa Crocen fransiskaanikirkon rakentamisen, joka rakennettiin goottilaiseen tyyliin, jossa yhdistyivät antiikin kristilliset basilikan perinteet, ja 1296 Santa Maria del Fioren katedraalin rakentamisen ja sen julkisivun patsaiden veistämisen. Katedraali on ensimmäinen esimerkki täysin italialaisesta goottilaistyylisestä rakennuksesta, sillä aiemmat goottilaistyyliset rakennukset Italiassa olivat saksalaisten arkkitehtien tilaustöitä. Cambio oli myös Palazzo Vecchion ulkoasun arkkitehti. Eräs hänen merkittävimmistä veistoksistaan on kardinaali de Brayen hauta Orvietossa.

* Santa Crocen kirkon sisänäkymäSanta Crocen kirkon sisänäkymä
* Santa Maria del Fioren julkisivun patsaita, nykyään museossaSanta Maria del Fioren julkisivun patsaita, nykyään museossa
* Kardinaali de Brayen hautaKardinaali de Brayen hauta

Lähteet
-------

1. 1 2  Arnolfo di Cambio *The Catholic Encyclopedia*.  1910. Viitattu 18.10.2022.
2. 1 2  Arnolfo di Cambio *Nordisk familjebok*.  1905. Viitattu 18.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arnolfo di Cambio** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo keskiajan aatelisesta. Kuvitteellisesta hahmosta kertoo artikkeli Asemies (hahmo).*
Wolfram von Eschenbach ja hänen asemiehensä, kuvitusta Manessen käsikirjoituksesta 1300-luvulta.
**Asemies** eli **aseenkantaja** eli **soini** oli keskiajalla ja uuden ajan alkupuoliskolla nuorukainen, joka toimi ritarin seuralaisena ja aseenkantajana. Aseenkantaja auttoi ritaria. Aseenkantaja myös järjesti turnajaiset. Myöhemmin asemiehet muodostivat Ruotsissa ritaria alempiarvoisen aatelismiesluokan, joka sijoittui ritarin ja tavallisen rälssimiehen väliin. Kuningas nimitti ritarit. Koska hän saattoi olla pitkiä aikoja tavoittamattomissa, ritarit olivat verrattain harvinaisia Suomessa. Moni vaikutusvaltainen suomalainen asemies saattoi odottaa pitkään ritarin nimitystä, jos ehti saada nimityksen ollenkaan.

Knaappi
-------

*Knaappi* (saks. *Knabe*, "poika") tarkoitti vastaavasti Ruotsin ja Suomen historiassa keskiaikana ritarin asemiestä ja uuden ajan alussa alempaa rälssimiestä. Knaappi-sana on saksalaisperäinen. Knaappi-nimitystä käytettiin Ruotsissa ensi kerran 1300-luvun alkupuolella Maunu Eerikinpojan tullessa kuninkaaksi. Heitä kutsuttiin myös aseenkantajiksi (*swenni*, *suena*, *swenar*, *män af wapn*, *väpnare*). Latinaksi heistä käytettiin *armigieri*- tai *servatores*-nimiä. Knaapit ja ritarit (*milites*) muodostivat yhdessä jalosukuisten ryhmän (*nobiles*).

Erillisten aateliskirjojen myöntämisen jälkeen ja aatelissäädyn muututtua perinnölliseksi knaapeista tuli löyhästi määritelty ryhmä talonpoikien ja rälssimiesten välimaastossa. Ratsupalveluksesta nauttimansa verovapauden kannalta he olivat alempaa aatelia tai rälssiä vaikka heillä ei ollut aateliskirjaa. Tällä tavoin aatelin etuoikeuksia kohti pyrkivät esimerkiksi kirjurit ja nimismiehet.
Tunnettu esimerkki knaapista on pitkän vihan aikainen Tuomas Teppoinen. Vuonna 1606 Kirkholman taistelun murskatappion jälkeen Kaarle IX lupasi joukolle ratsusotilaan varustavia erityiset knaappioikeudet ja yhteisen vaakunan. Näistä suvuista aateloitiin myöhemmin erikseen mm. Sölferarm.

Lähteet
-------

1. ↑  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005.
2. ↑  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993.
3. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen, Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 240. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
4. ↑  Tietosanakirja: knaappi
5. ↑  Jesper Wasling: Karl IX:s sköldknektar
6. ↑  Sköldknektar Nordisk Familjebok
7. ↑  Ikävalko-sukuseura: Knaapit


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen sotahistoria |
| --- |
|  |
| 
* Luettelo Suomen sodista
* Suomen aluemuutokset

 |
|  |
| 
* Asemies
* Asevelvollisuuden historia
* Hakkapeliitat
* Hevosasevelvollisuus Suomessa
* Huovi
* Linnaleiri
* Ratsupalvelus
* Ratsutila
* Ruotujakolaitos
* Sotilasnimi
* Sotilastorppa
* Säteriratsutila
* Upseerikoulutuksen historia

 |

 |
**Johann Heinrich Friedrich Link** (2. helmikuuta 1767 Hildesheim, Saksa – 1. tammikuuta 1851 Berliini, Saksa) oli saksalainen kasvitieteilijä, joka tutki kasvien anatomiaa ja ensimmäisenä mikroskoopilla kivihiiltä.

Ura
---

Link suoritti vuosina 1786-1789 lääketieteen opinnot Göttingenin yliopistossa ja toimi sen jälkeen farmasian yksityisluennoitsija. Link nimitettiin kemian, eläintieteen ja kasvitieteen professoriksi Rostockissa vuonna 1792. Vuonna 1797 Link oli Johann Centurius von Hoffmannseggin mukana kasvitieteellisellä matkalla Portugaliin, jonka tuloksena syntyi kasvitieteellinen matkakirja *Bemerkungen auf einer reise durch Frankreich, Spanien und vorzüglich Portugal* (1801-1804) ja yhdessä Hoffmannseggin kanssa laadittu *Flore portugaise* (1809-1840). Vuonna 1811 Link siirtyi kemian ja kasvitieteen professoriksi Breslauhun, ja vuonna 1815 hänet kutsuttiin Berliiniin lääketieteen professoriksi ja samalla kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi. Link sai näin materiaalia useita kasvitieteellisiä kirjoituksia varten. Link oli Preussin tiedeakatemian ja Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen.

Link todisti vuonna 1838 mikroskooppitutkimuksella, että hiilen koostumus on periaatteessa samanlainen kuin turpeen. Hänen lukuisista kasvitieteellisistä teoksistaan, erityisesti kasvien anatomiasta, voidaan mainita edellä mainittujen lisäksi *Elementa philosophiae botanicae* (1824; 2. painos 1837) ja *Anatomie der pflanzen in abbildungen* (1843-1847).

Lähteet
-------

1. 1 2  Heinrich Friedrich Link *Max Planck Institute for the History of Science, Berlin*.  2021. Viitattu 7.11.2021.
2. 1 2 3  Heinrich Friedrich Link *Nordisk familjebok*.  1912. Viitattu 7.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heinrich Friedrich Link** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Wesselingin sijainti Rhein-Erft-Kreisin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
**Wesseling** on kaupunki Rhein-Erftin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Kemianteollisuus on kaupungin keskeinen elinkeino.

Maantiede
---------

Wesseling sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa noin 13 kilometriä Kölnin keskustasta etelään ja saman verran Bonnista luoteeseen. Pohjoisessa Wesseling rajoittuu Kölniin, idässä Reiniin, etelässä Bornheimiin ja lännessä Brühliin. Reinin vastarannalla on Niederkassel.

Wesseling koostuu neljästä kaupunginosasta: keskusta eli Mitte, Keldenich, Berzdorf ja Urfeld.

Historia
--------

Schloss Eichholz
Ensimmäinen asiakirjamaininta Wesselingistä on vuodelta 1238 muodossa Weslic superior. Paikkakunta oli vähäpätöinen aina 1700-luvun loppuun, jolloin alkoi teollistuminen, joka kiihtyi seuraavalla vuosisadalla. 1880-luvulla paikkakunnan pohjoisosaan perustettiin Chemische Fabrik Wesseling. 1900-luvun alussa avattiin Kölnin ja Bonnin välille rautatie Rheinuferbahn. Vuonna 1937 perustettiin kansallissosialistien autarkia-pyrkimysten mukaisesti nesteytyslaitos Union Rheinische Braunkohlen Kraftstoff AG. Toisen maailmansodan aikana Wesselingin väkiluku oli noin 7 500. Paikkakunnalla käytettiin runsaasti pakkotyövoimaa. Yhdysvaltain joukot miehittivät Wesselingin operaatio Lumberjackin yhteydessä maaliskuussa 1945. Elokuussa 1969 Wesselingiin liitettiin Urfeldin osa-alue Herselin kunnasta. Wesselingistä tuli virallisesti kaupunki 3. lokakuuta 1972. Vuodenvaihteesta 1975 puolitoista vuotta eteenpäin Wesseling kuului Kölniin, mutta kuntaliitos purettiin oikeusteitse.

Wesselingin arvorakennuksia ovat muun muassa Godorfer Burg, jonka historia alkaa 1170-luvulta ja Luzia-kappeli 1200-luvulta.

Talous ja liikenne
------------------

Wesselingin pinta-alasta suuri osa on teollisuusaluetta, erityisen tärkeä elinkeino on kemianteollisuus. Kölnin ja Bonnin väliä kulkevat kaupunkijunat pysähtyvät Wesselingissä. Bonnin ja Kölnin yhdistävä 20-kilometrinen moottoritie BAB 555 kulkee Wesselingin halki.

Lähteet ja viitteet
-------------------

1. ↑  Bevölkerungsstand nach Geschlecht - Gemeinden - Monat (ab 2000) *Landesdatenbank.nrw.de*. Information und Technik Nordrhein-Westfalen Statistisches Landesamt. Viitattu 17.4.2020.
2. ↑  Entfernung von Wesseling nach\_ *Luftlinie.org*. Viitattu 18.4.2020.
3. ↑  Wirtschaftsstandort *Stadt-frechen.de*. Stadt Frechen. Viitattu 18.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Wesseling, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wesseling**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Wesseling 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Intel Extreme Masters** (**IEM**) on vanhin edelleen järjestettävä elektronisen urheilun turnaus, jota järjestää ESL. Turnaus järjestetään eri puolilla maailmaa peleissä League of Legends, Counter-Strike: Global Offensive, StarCraft II, Hearthstone ja Quake Live, jotka vaihtelevat vuosittain.

Turnauksia käy katsomassa satojatuhansia ihmisiä paikanpäällä, mutta netin välityksellä turnauksia voi seurata samanaikaisesti miljoonia ihmisiä.

Historia
--------

Turnauksen konsepti kehitettiin vuonna 2006, jolloin tapahtuma alkoi levitä Euroopan ulkopuolelle. Erityisesti Pohjois-Amerikkaan se levisi nopeasti. Tapahtuman suosion levitessä Intel päätti tarjota tapahtumalle taloudellista tukea.

Turnauksen ensimmäinen kausi järjestettiin perustamisen yhteydessä Warcraft III:ssä ja Counter-Strike: Global Offensivessa. Tapahtumaan osallistui kilpailijoita 24 eri maasta Euroopassa ja sen palkinto oli 160 000 euroa.

Katso myös
----------

* Counter-Striken major-turnaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3  History of Intel Extreme Masters *Luckbox*. Viitattu 28.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Intel Extreme Masters - eSports Suomi *esports-suomi.com*. Viitattu 28.8.2023.
*Tämä artikkeli käsittelee kieltä. Kurdi tarkoittaa myös kurdien kansaan kuuluvaa ihmistä.*

Kurdin puhujien määrä Suomessa
**Kurdi** (کوردی, kurdî) on iranilaisiin kieliin kuuluva indoeurooppalainen kieli. Sitä puhuu arviolta 30–40 miljoonaa ihmistä etupäässä Kurdistanissa (Turkissa, Irakissa, Iranissa ja Syyriassa). Se on sukua Iranin viralliselle kielelle, persialle (farsi). Suomessa on Tilastokeskuksen mukaan vuoden 2016 lopussa 12 226 henkilöä, joiden äidinkieleksi on rekisteröity kurdi.

Kurdin kieli on vahvin eri uskontoja ja lahkoja kannattavia, eri maissa asuvia kurdeja yhdistävä tekijä.

Kurdin kielessä on lukuisia murteita, joista suurimmat ovat kurmancî (kurmandži) ja soranî. Molemmilla on kehittynyt kirjallinen muoto. Kumpaakin on kirjoitettu sekä arabialaisin että latinalaisin aakkosin, kurmancîa nykyisin kuitenkin lähinnä vain latinalaisin.

Lähteet
-------

1. ↑  Pavlenko, Aneta (2008). *Multilingualism in post-Soviet countries*. Bristol, UK: Multilingual Matters, 18–22. ISBN 978-1-84769-087-6.
2. ↑  Tilastokeskuksen taulukko: Kieli iän ja sukupuolen mukaan maakunnittain 1990 - 2016 *pxweb2.stat.fi*.  Arkistoitu 22.12.2017. Viitattu 21.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kurdi**.
* Wîkîpediya. Serûpel Kurdinkielinen Wikipedia

Iranilaiset kielet

* avesta
* belutši
* dari
* gilaki
* kurdi
* luri
* mazandarani
* osseetti
* paštu
* persia
* tadžikki
* tališi
* tati
| "Irgendwie, irgendwo, irgendwann"Nena |
| --- |
| Singlen "Irgendwie, irgendwo, irgendwann" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Feuer und Flamme* |
|  Äänitetty  | kesä 1984 |
|  Julkaistu | 5. lokakuuta 1984 |
|  Tyylilaji | Neue Deutsche Welle |
|  Kesto | 04.10 |
|  Levy-yhtiö | Columbia Records |
| Nenan muut singlet |
| "Lass mich dein Pirat sein"1984 | "Irgendwie, irgendwo, irgendwann"1984 | "Just a dream"1984 |

**Irgendwie, irgendwo, irgendwann** on Nenan rakkauslaulu vuodelta 1984, joka oli kaupallinen menestys Euroopassa. Kappale julkaistiin alun perin singlenä, mutta se on myös Nenan vuoden 1985 albumilla *Feuer und Flamme*. Menestyksensä ansiosta kappaleesta tehtiin monia covereita, mukaan lukien sampleja kuin myös kappaleen käännöksiä muille kielille. "Anyplace, Anywhere, Anytime" on englanninkielinen muunnos kappaleesta. Sen monissa eri muodoissa "Irgendwie, irgendwo, irgendwann" on ollut Nenan kaikkien aikojen toiseksi menestynein kappale heidän hittinsä "99 Luftballons" jälkeen. Nenan jäsenet Jörn-Uwe Fahrenkrog-Petersen ja Carlo Karges kirjoittivat molemmat kappaleet, jommankumman niistä ollessa hyvin usein Nenan viimeinen kappale hänen live-konsertteidensa lopussa.

Lähteet
-------

1. ↑  NENA.de – Offizielle Website Nena.de. Viitattu 26.2.2017. (saksaksi)
Ismo Sipeläinen (2014). Kuvaaja Manne Stenros.
**Ismo Sipeläinen** on suomalainen, Sammatista kotoisin oleva keittiömestari, joka työskentelee ravintola Finnjävelissä Helsingissä. Hän edustaa Suomea kokkien maailmanmestaruuskilpailuina pidetyssä Bocuse d’Or -kilpailussa kaudella 2018–2019. Karsintakisana toimiva Euroopan osakilpailu käytiin toukokuussa 2018 Italian Torinossa, josta kymmenen parasta pääsi tammikuussa 2019 Ranskan Lyonissa pidettyyn finaaliin. Sipeläinen sijoittui kilpailussa neljänneksi. 

Sipeläisen kilpailutausta on vahva. Hän toimi Matti Jämsénin avustajana Bocuse d´Or -kilpailussa vuosina 2010–2011. Vuonna 2013 Sipeläinen voitti Nordic Junior Chef -kilpailun. Vuonna 2015 tuli vihdoin neljännellä osallistumiskerralla Vuoden kokki -kilpailun voitto. Vuonna 2016 hän ylsi toiseksi kokkien pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa.

Aikaisemmin Sipeläinen on työskennellyt Michelin-tähden saavuttaneissa ravintoloissa kuten ravintola G.W. Sundmansilla ja ravintola Olossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elo-Säätiö: Suomen edustaja kokkien maailmanmestaruuskilpailuihin on valittu: "Kokenut kilpailija"  8.11.2017. mtv.fi. Viitattu 1.12.2017.
2. ↑  Ismo Sipeläinen edustaa Suomea Bocuse d’Or-kaudella 2018-2019 *ELO-säätiö*. Viitattu 1.12.2017.
3. ↑  Nosto | Ismo Sipeläinen johdatti Suomen nelossijalle Bocuse d'Or -kisassa. Pohjoismaat jyräsivät neloisvoittoon. *areena.yle.fi*. Viitattu 28.8.2019.
4. ↑  Arkistoitu kopioVuoden kokiksi Ismo Sipeläinen  2.4.2015. ideakeittio.fi.  Arkistoitu 22.2.2017. Viitattu 1.12.2017.
5. 1 2  Arkistoitu kopioVuoden kokiksi Ismo Sipeläinen  1.4.2015. Valio, valio.fi.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 1.12.2017.
6. ↑  käyttäjä Salla-Mari: Sammatista kotoisin oleva Ismo Sipeläinen on Pohjoismaiden toiseksi paras kokki  11.3.2016. YkkösLohja, ykköslohja.fi. Viitattu 1.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

Yle Ruokapuhetta: Kilpailut ovat kokkien koko elämä - ja kovaa urheilua, vieraana Sipeläinen ja Samuil Angelov
Silinterihattu yhdysvaltalaisen poliitikon ja lakimiehen Austin Lane Crothersin (1860–1912) päässä.
Kokoonpainettava *chapeau claque* -silinteri.
Piirros silinterihattuisista miehistä vuodelta 1847.
**Silinterihattu** eli **silinteri** on korkea, sylinterin muotoinen, päältä tasainen, yleensä musta ja jäykkä huopahattu, jossa on lieri. Suomenkielinen sana silinteri tulee saksan sanasta *Zylinderhut*, "sylinterihattu". Kansanomaisempi nimitys hatulle on silkkipytty.

Silinterihatun valmistukseen voidaan käyttää muun muassa majavannahkaa ja silkkiä. Ranskassa Vernet’n vuonna 1796 valmistuneessa teoksessa *Incroyable* eräällä miehellä on silinterihattu.

Erittäin suosittu silinterihattu oli 1800-luvulla, jolloin se oli etenkin varakkaiden liikemiesten ja poliitikkojen päähine. On esitetty, että silinterihatun suosio teollistumisen aikakaudella olisi perustunut sen yhdennäköisyyteen tehtaanpiippujen kanssa. Hatut kasvoivat korkeutta etenkin Ranskassa ja veivät tilaa. Yhdysvaltalainen liikemies John Pierpont Morgan teetti itselleen jopa korkeampikattoisen limusiinin hattuaan varten. Ongelman ratkaisi Antoine Gibus kehittämällä hatusta kokoonpainettavan version (ns. *chapeau claque* tai *opera hat*) vuonna 1823. Yhdysvaltalainen versio silinterihatuista on *stovepipe hat*, joka on suoran lieriön muotoinen ja korkeampi kuin tavallinen silinteri.*lähde?*

Päähineen perinteisiä käyttäjiä ovat taikurit, jotka usein vetävät hatustaan valkoisen kaniinin. Ensimmäisenä tämän tempun suoritti ranskalainen Louis Comte vuonna 1814.*lähde?*

Tunnettuja silinteriä käyttäviä fiktiivisiä hahmoja ovat muun muassa Roope Ankka, Muumipappa, Setä Samuli, Pingviini, Frosty the Snowman ja *Monopoly*-lautapelin tunnushahmo. Vasemmistolaisessa pilakuvastossa kapitalistin tunnistaa yleensä silinteristä. Kari Suomalaisen pilapiirroksissa silinteri oli hallitusvaltaa edustaneen hahmon tunnus.*lähde?*

Katso myös
----------

* Tohtorinhattu

Lähteet
-------

1. ↑  Ulrich Lehmann: *Tigersprung: Fashion in Modernity*. MIT Press, 2002. ISBN 0262621711. (englanniksi)
2. ↑  , Tietosanakirja osa 1, palsta 1585, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Silinterihattu** Wikimedia Commonsissa
Adam Thomas
**Adam Thomas** (s. 11. elokuuta 1988 Cheetham *lähde?*, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.

Thomas näytteli Adam Bartonia ITV:n saippuaoopperassa Emmerdale. Sitä ennen hänet tunnettiin jo BBC:n sarjasta Waterloo Roadin koulu, jossa hän näytteli Donte Charlesia. Thomasin ura alkoi 15-vuotiaana vuonna 2002. Hänen ensimmäinen roolinsa oli vieraileva hahmo BBC:n saippuaoopperassa Tohtorit. Neljä vuotta myöhemmin nousi julkisuuteen Donte Charlesin läpimurtoroolillaan, jota hän esitti vuoteen 2009 asti. Roolin ansiosta Thomas sai tarjouksen Emmerdale-sarjasta, jossa hän on näytellyt 2009–2018. Hän myös esiintyi ITV:n kilpailuohjelmassa All Star Family veljensä Ryan Thomasin kanssa. Vuonna 2023 Adam osallistui BBC:n Strictly Come Dancing -ohjelmaan ammattitanssija Luba Mushtukin kanssa ja sijoittui 9. sijalle. *lähde?*

Vanhemman veljen Ryan Thomasin lisäksi Adamilla on ei-identtinen kaksoisveli Scott Thomas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bourne, Dianne: 5 things you didn't know about Adam Thomas *Manchester Evening News*.  3.12.2016.  Arkistoitu 13.7.2019. Viitattu 11.12.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Kardaanin toiminta
Kardaaninivel
**Nivelakseli** eli **kardaaniakseli** on kone-elin, jonka tarkoitus on välittää mekaanista momenttia ja pyörimisliikettä sekä sallia pyörimisakselin suunnan muutos. Kardaaninivel on muun muassa autoissa ja työstökoneissa käytetty kardaaniripustuksen ajatukseen perustuva nivelkytkentä, jonka avulla siirretään voimakoneesta tuleva liike käyttö- eli kardaaniakseliin vaikka akselien suunnat toisiinsa nähden muuttelevat. Akseli on nimetty sen 1500-luvulla keksineen Gerolamo Cardanon mukaan.

Nivelakselien käyttö
--------------------

Nivelakseleita käytetään muun muassa takavetoisissa ja nelivetoisissa ajoneuvoissa vaihteistosta tulevan momentin siirtämiseksi tasauspyörästöön, toisin sanoen kardaaniakseli välittää voiman moottorilta tasauspyörästön kautta taka-akselille.

Nivelakseli voi olla useammasta osasta koottu, ja akseliputkien välissä on ristinivel, joka mahdollistaa vetävien takapyörien jouston. Nivelakseli voi pyöriä ajoneuvon alla vapaana, tai se voi olla koteloitu vaurioitumisen välttämiseksi tai muista syistä (esimerkiksi aerodynamiikka).

Traktoreista välitetään voima voimanottoakselista traktorin perään liitettäviin työkoneisiin nivelakselilla. Nivelakselin varsi on teleskooppinen, jotta työkoneen nosto sekä lasku ei vioittaisi akselia.

Lähteet
-------

* "kardaaninivel", *Otavan Iso Fokus, 3. osa*, s. 1650. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1975. ISBN 951-1-00051-9.
*
**Pyöreä suppea takavokaali** on vokaaliäänne, joka esiintyy valtaosassa maailman kieliä, muun muassa suomessa. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa eli IPA:ssa sen merkki on [u]. Suomessa sitä kirjoitetaan u-kirjaimella, ja se esiintyy sekä lyhyenä että pitkänä ja myös *au-, eu-, ou-, iu-, ui-* ja *uo-*diftongeissa. Suomen äännerakenteessa [u] kuuluu *a*:n [ɑ] ja *o*:n [o̞] kanssa takavokaalien ryhmään, ja sen etuvokaalivastine on pyöreä suppea etuvokaali [y]. Pyöreä suppea takavokaali on yksi 16 kardinaalivokaalista.

Ääntäminen
----------

Vokaalia [u] määrittävät seuraavat foneettiset piirteet:

* Vokaali on takainen, koska kielen massa suuontelossa on suhteellisen takana.
* Vokaali on suppea, koska kielen korkein kohta on lähes kitalaessa, muttei kuitenkaan niin lähellä, että syntyisi konsonantti.
* Vokaali on pyöreä, koska huulten asento on pyöreä, ei soikea. Huulet laventamalla saadaan [ɯ]-vokaali.

Samoin kuin [j]-puolivokaali [i]-vokaalille, niin [u]-vokaalilla on puolivokaalivastine: labiovelaarinen approksimantti [w], joka esiintyy esimerkiksi allofonisesti sanassa *vauva* [ˈʋɑu̯w(ː)ɑ].

Lähteet
-------

1. ↑  IPA i-charts (2023) International Phonetics Association. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)

Vokaalit kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | **etinen** |  | keskinen |  | **takainen** |
| **suppea** | 

|  |
| --- |
| 
i • y

ɨ • ʉ

ɯ • u

ɪ • ʏ
• ʊ

e • ø

ɘ • ɵ

ɤ • o

e̞ • ø̞

ə

ɤ̞ • o̞

ɛ • œ

ɜ • ɞ

ʌ • ɔ

æ •

ɐ

a • ɶ

ɑ • ɒ |

 |
| lähes suppea |
| **puolisuppea** |
| välinen |
| **puoliväljä** |
| lähes väljä |
| **väljä** |
**Eero Olavi Pekkola** (s. 15. toukokuuta 1953) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Pekkola valmistui insinööriksi Lappeenrannan teknillisestä opistosta 1978. Hän oli Oy Sahamat Ab:n myynti-insinööri Helsingissä 1978–1980, Pohjola-yhtiöiden alueinsinööri 1980–1983, Perusyhtymän konepajan markkinointipäällikkö ja osastopäällikkö Hämeenlinnassa 1983–1987, Rauten markkinointijohtaja Lahdessa 1987–1992, Raute Wood Processing Machinery Oy:n markkinointijohtaja 1992–1993 ja Oilonin, vuosina 2000–2012 Oilon International Oy, varatoimitusjohtaja 1993–1997 ja toimitusjohtaja 1997–2017. Pekkolalla on myös ollut oman alansa ja muita asiantuntija- luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Teollisuusneuvos Eero Pekkola (1953–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 27.11.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 12.2.2024.
2. ↑  "Olemme parantaneet porukalla maailmaa".  *Etelä-Suomen Sanomat*, 30.9.2017, nro 264, s. 19. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.2.2024.  (ei-vapaa)
**Murilo Henrique de Araujo Santos** (s. 2. joulukuuta 1995), lyhyemmin **Murilo**, on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Malesian Superliigan Johor Darul Ta'zimia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Ura
---

Murilo pelasi nuorempana Portugalissa Rio Aven ja Varzimin juniorijoukkueissa ja hänellä on myös Portugalin kansalaisuus. Portugalista hän siirtyi vuonna 2015 takaisin Brasiliaan Série D -seura Rio Brancoon. Vuoden päästä Murilo palasi Eurooppaan ja Espanjan viidennellä sarjatasolla pelaavaan Cultural Areasiin, josta jatkoi jälleen yhden kauden jälkeen toiseen espanjalaisseuraan, myös viidennellä sarjatasolla pelaavaan Ourenseen.

Kolmea vuotta myöhemmin, elokuussa 2020, Murilo siirtyi vapaalla siirrolla SJK:n riveihin. Loppukaudella 2020 hän esiintyi kymmenessä ottelussa, ja löi lopullisesti läpi kaudella 2021, kun hän onnistui antamaan kaikissa kilpailuissa peräti yhdeksän maalisyöttöä, joista kuusi Veikkausliigassa. SJK sijoittui sarjassa lopulta kolmanneksi.

Kauden 2021 päätyttyä Murilo siirtyi kaksivuotisella sopimuksella hallitsevan Suomen mestarin HJK:n riveihin. HJK:ssa Murilo kuului kauden 2022 alkupuolella HJK:n avainpelaajiin, ja hän sai tililleen viisi maalisyöttöä 19 ottelussa. Hän teki myös elintärkeän maalin HJK:lle Mestarien liigan karsinnassa FK RFS:ää vastaan. Syyskuussa Murilo riitaantui HJK:n päävalmentaja Toni Koskelan kanssa Eurooppa-liigan lohkovaiheen ensimmäisen kierroksen ottelun yhteydessä, eikä hän tämän ottelun jälkeen enää kuulunut HJK:n kokoonpanoon loppukaudesta. HJK päätti kautensa Veikkausliigan mestaruuteen. Murilo ja HJK purkivat sopimuksensa tammikuun lopulla 2023.

Helmikuussa 2023 Murilo palasi SJK:n riveihin kahden vuoden sopimuksella. Hän pelasi kauden 2023 aikana yhteensä 25 ottelua Veikkausliigassa, antaen yhdeksän maaliin johtanutta syöttöä.

Tammikuussa 2024 Murilo siirtyi Malesian Superliigan Johor Darul Ta'zimiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Murilo Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑   Murilon seuratilastot Lapreferente-sivustolla
3. 1 2 3  Murilo Henrique de Araujo Santos *HJK Helsinki*. Viitattu 2.12.2022.
4. ↑  Lari Paski: Laitapuolustaja Murilo SJK-paitaan *SJK*.  27.8.2020. Viitattu 2.12.2022.
5. 1 2  Murilo - Detailed stats *www.transfermarkt.com*. Viitattu 2.12.2022. (englanniksi)
6. ↑  Jalkapallo | HJK:n pelaajahankinnat jatkuvat: laitapuolustaja Murilo siirtyy SJK:sta Klubiin *Helsingin Sanomat*.  5.11.2021. Viitattu 2.12.2022.
7. ↑  Jalkapallo | HJK:n kausi oli täynnä kriisejä: päävalmentajan asema horjui, pelaajat puuhasivat lakkoa ja musta maanantai langetti pitkän varjon *Helsingin Sanomat*.  9.10.2022. Viitattu 2.12.2022.
8. ↑  Pekka Mäntylä: Murilon sopimus purettu *HJK Helsinki*.  1.2.2023. Viitattu 1.2.2023.
9. ↑  Lari Paski: Murilo palaa takaisin SJK-paitaan! *SJK*.  22.2.2023. Viitattu 22.2.2023.
10. ↑  Tuukka Ikkeläjärvi: Murilo jättää Suomen kentät - löysi uuden seuran *SuomiFutis*.  24.1.2024. Viitattu 12.2.2024.
*Tämä artikkeli käsittelee Espoon kaupunginosaa. Suna-nimen muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

Sunan koulu
**Suna** on Espoon keskuksen kaupunginosan asuinalue Tuomarilan kainalossa, sen eteläpuolella, Saarniraivion ja Espoon keskuspuiston välissä. Suna on rivitalovaltaista pientaloaluetta, josta löytyy myös vanhempia omakotitaloja. Alue on laaksoa, jossa on omakotitalojen lisäksi nurmikenttiä ja metsikköjä muodostaen näin vastapainon kerrostalojen Suvelalle.

Suna jakautuu kolmeen osaan:

* Hösmärinmäki
* Sunanniitty
* Alakallio

Palveluina ovat päiväkoti ja ala-aste, Sunan koulu. Yläaste, Saarnilaakson koulu, toimii Sunan välittömässä läheisyydessä.

Jalkapallo
----------

Jalkapalloilija Laura Österberg Kalmari on käynyt Sunan koulun.

Sunan koulu on menestynyt Espoon kuudesluokkalaisten koulujen välisissä jalkapallokisoissa:

* Kulta 2005 Pojat.
* Hopea 2005 Tytöt.
* Kulta 2007 Tytöt.
* Kulta 2008 Tytöt.

Liikenne
--------

Seutubussi 136 kulkee Sunan ja kauppakeskus Ison Omenan väliä. Tuomarilasta Pitkänotkon pysäkiltä ei ole pitkä kävelymatka Sunan pohjoisosaan; pysäkille kulkee sisäinen bussi 169 ja seutubussi 134.

Aiheesta muualla
----------------

* Espoon keskuksen kaupunkipolut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Charles Thomas Floquet** (2. lokakuuta 1828 Saint-Jean-Pied-de-Port – 18. tammikuuta 1896 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1888–1889. Hänet muistetaan kolmatta tasavaltaa uhanneen kenraali Georges Boulangerin vastustajana.

Elämäkerta
----------

Floquet valmistui lakimieheksi vuonna 1851. Toisen keisarikunnan aikana hän tuli tunnetuksi tasavaltalaisena lehtimiehenä ja asianajajana. Hän osallistui kolmannen tasavallan perustamiseen vuosina 1870–1871 ja tuli valituksi kansalliskokoukseen Seinen edustajana. Floquet perusti *Ligue d’union républicaine des droits de Paris* -nimisen liiton sovitellakseen yhteisymmärryksen tasavaltalaisen hallituksen ja Pariisin kommuunin välille, mutta tämä epäonnistui ja kommuunin kukistamisen yhteydessä hänet pidätettiin lyhyeksi aikaa. Floquet toimi sitten vuodesta 1872 Pariisin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja 1875 sen puheenjohtajana, kunnes hänet seuraavana vuonna valittiin Ranskan edustajainkamariin radikaalien edustajana. Hän oli 1882 lyhyen aikaa Seinen departementin prefektinä ja 1885–1888 edustajainkamarin puhemiehenä. Floquet tunnettiin iskevänä puhujana ja hänen puheistaan julkaistiin vuonna 1885 kaksiosainen kokoelma *Discours et opinions de M. Charles Floquet*.

Floquet tuli pääministeriksi huhtikuussa 1888, jolloin kenraali Boulangeria tukeva boulangistinen liike oli voimistumassa Ranskassa. Boulangerin pelättiin uhkaavan tasavaltaa vallankaappauskella, ja tasavallan puolustajiin kuulunut Floquet päätti haastaa hänet avoimesti. Miehet kävivät 13. heinäkuuta 1888 kaksintaistelun, jossa Floquet onnistui haavoittamaan Boulangeria. Floquet’n hallitus kaatui seuraavan vuoden helmikuussa parlamentin hylättyä sen tekemän esityksen perustuslain uudistamisesta. Hän palasi marraskuussa 1889 edustajainkamarin puhemieheksi, mutta joutui eroamaan 1892 Panama-skandaalin seurauksena. Tämä pilasi myös hänen mahdollisuutensa vuoden 1893 presidentinvaalissa ja hän putosi saman vuoden vaaleissa edustajainkamarista. Floquet valittiin kuitenkin 1894 senaattiin, jonka jäsenenä hän oli kuolemaansa asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1908), s. 609–610 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 3.8.2013.
2. 1 2 3 4  Charles Floquet (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 3.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Floquet** Wikimedia Commonsissa

* Charles Floquet (ranskaksi) Assemblée nationale

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Ilmailuvoimien Lentokonetehtaan rakentama A.22 Hansa -meritoimintakone Isojoen Kangasjärvellä.
**Vesilentokone** (tai **meritoimintakone**) on lentokone, joka nousee lentoon vedestä ja laskeutuu veteen. Vesilentokoneet voidaan jaotella kahteen päätyyppiin: **vesitasoihin** ja **lentoveneisiin**. Vesitasolla on pyörien sijasta kellukkeet eli ponttonit. Lentoveneessä itse koneen runko on venemäinen. Jos kellukkeissa tai rungossa on sisäänvedettävät pyörät, kyseessä on *amfibiolentokone*.

Pääosa vesilentokoneista on pieniä yksi- tai kaksimoottorisia lentokoneita. On olemassa myös suuria vesilentokoneita, joissa voi olla jopa neljä potkuria tai suihkumoottorit. Suuret vesilentokoneet, jotka olivat lentoveneitä, toimivat yleisesti matkustajalentokoneina 1920-luvulta 1940-luvulle etenkin suuria vesialueita ylittävillä reiteillä. Maalentokenttäverkostojen tulo 1930-luvun alusta alkaen johti maalentokoneiden voittoon ilmakuljetuksessa jopa valtameret ylittävillä lennoilla. Vastaavaan aikaan siirryttiin tehokkaampiin lentokonemoottoreihin, kokometalliseen lentokonerakenteeseen, tarkempaan lentosuunnistukseen ja ylipäätään lentämisen luotettavuus nousi. Sotilaskäytössä ennen toista maailmansotaa kyky laskeutua järville tai merelle katsottiin etenkin tiedustelulentokoneille merkittäväksi avuksi. Sotilaskäytössä vesilentokoneet alkoivat harvinaistua toisen maailmansodan aikana ja jälkeisinä vuosina niiden hitaamman lentonopeuden takia, joka teki niistä alttiita vihollistulelle. Sodan jälkeen matkustajakoneet rakennettiin raskaiden pommikoneiden pohjalta ja 1950-luvun puolivälistä alkaen ne siirtyivät suihkumoottorikauteen.

Vesilentokone Suomessa
----------------------

Suomessa vesilentokoneet olivat etenkin ilmavoimilla laajassa käytössä ennen toista maailmansotaa, jolloin maalentokenttäverkosto laajeni uusien lentokenttien perustamisen myötä voimakkaasti. 1920-luvulta 1930-luvun alkuun ilmavoimien käytössä oli useiden muiden tyyppien lisäksi esimerkiksi yli sata suomalaisen Ilmailuvoimien lentokonetehtaan valmistamaa I.V.L. A.22 Hansa -vesitasoa. Jatkosodan aikana vesitasoja käytettiin esimerkiksi sissitaistelijoiden ja haavoittuneiden kuljetuksissa etenkin Itä-Karjalassa.

Suomessa vesilentokoneita on nykyisin melko paljon yleisilmailussa, koska Suomessa on paljon sopivia vesistöjä, joissa koneita voidaan käyttää. Kevytlentokoneista merkittävä osa on vesikoneita. Suomen vesilentokoneista vain harvat ovat kaksimoottorisia.

Katso myös
----------

* *Porco Rosso*, japanilainen animaatioelokuva vesilentokoneiden sodasta

Lähteet
-------

1. ↑  Görman, Petri: Vesitaso teki pakkolaskun maastoon Rovaniemellä *Yle Uutiset*.  30.8.2018. Yleisradio Oy. Viitattu 30.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesilentokone**.
* Wasserflug in Österreich – Österreichischer Wasserflugverband
* Wasserflug in Deutschland
* US-Broschüre (Arkistoitu – Internet Archive)
* Informationen zu den verschiedenen und seltenen Bauarten