recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hjortspring-vene Tanskan Kansallismuseossa Kööpenhaminassa.
Skissi todenmukaisella skaalauksella ja kulmilla 'Hjortspring-veneestä'. Vene on rakennettu 300-400 eaa. ja siten noin 1 200 vuotta aikaisemmin kuin ensimmäiset Skandinaviaan ilmestyneet viikinkilaivat.
Veneiden kalliopiirroksia pohjoismaiselta pronssikaudelta.
**Hjortspring-vene** on muinainen vene, jonka maatyöläiset löysivät ja nostivat ylös 1880-luvulla turvesuosta Hjortspring Mosesta Alsin saarella, Jyllannin niemimaan itäpuolella. Vasta 1920-luvulla arkeologit saivat vihiä veneestä. Kanootti-tyyppinen vene on limilaidoitettu, ja sillä on ollut pituutta noin 19 metriä, mutta vain 14 metriä on säilynyt. Leveyttä sillä on 2 metriä. Veneessä oli mahdollisesti 22–24 hengen miehistö, jotka meloivat. Vene, jonka painoksi on arvioitu 550 kiloa, on tehty lehmuksesta. Radiohiilimittauksella vene on ajoitettu noin vuoteen 350 eaa. Sekä perässä että keulassa on kiinteä ohjausairo.

Löytö
-----

Turvesuosta löydetyistä palasista on koottu teräksisen tukirungon avulla vene, jota säilytetään Tanskan kansallismuseossa Kööpenhaminassa. Veneestä löydettiin aseita ja muita sotatarvikkeita, kuten 131 kelttiläistyyppistä neliskulmaista puukilpeä, 33 puusta leikattua kilven kupuraa, 138 rautaista keihäänkärkeä ja kymmenen miekkaa, pieni määrä kauriin sarven palasia ja jäänteitä rengashaarniskasta. Aseiden suuren määrän vuoksi ajatellaan, että vene on upotettu uhrina. Vene on hyvin samantyyppinen kuin pronssikauden skandinaavisissa kalliopiirroksissa kuvatut veneet. Vene on myös vanhin tunnettu limilaidoitettu alus. Laitalautoja on kaksi kappaletta, ja ne ovat koko veneen mittaiset. Laudat on sidottu yhteen niinisidoksilla ja punoksin laudoissa olevien reikien avulla. Mitään metalliosia ei ole käytetty. Saumat on tiivistetty tervatulla villalla. Kaaripuut on tehty joustavista mutta tukevista oksista, ja ne on kiinnitetty pohjalautaan. Laitoja yhdistivät ja rakennetta tukevoittivat kiinteät penkit. Laidat kohoavat noin 70 senttiä kölistä. Venetyyppi on helppo käsittää nopeakulkuiseksi ja ketteräksi sota-alukseksi, jolla vietiin iso joukko sotureita kohteeseen. Laivan kulkusuunta voidaan symmetrisen rakenteen vuoksi vaihtaa nopeasti melojien kääntyessä ympäri. Keulan ja perän kaksoispuurakennetta ei ole pystytty selittämään.

Katso myös
----------

* Brandskogin vene

Lähteet
-------

1. 1 2  Graham, Ian: "Nydamin laiva", *50 laivaa, jotka muuttivat historian kulun*, s. 19. Suomentanut Jyrki K. Talvitie. Kustannus Oy Minerva, 2016. ISBN 978-952-312-410-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Bogucki, Peter & Crabtree, Pam J.(toim.): *Ancient Europe 8000 B.C. - A.D. 1000: Encyclopedia of The Barbarian World*, s. 99-100. New York, USA: Thomson & Gale, 2004. ISBN 0-684-31421-5. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 5.12.2013). (englanniksi)
* The Guild of the Hjortspring Boat
* Foteviken: Hjortspring boat (Arkistoitu – Internet Archive)
* Review of Crumlin's book, University College London
* Kansallismuseon sivu Hjotrspringin suolöydöstä (Arkistoitu – Internet Archive)

* A history of pre-Viking Age Scandinavian ships (Ruotsinkielinen), tekijä Axel Nelson
*Tämä artikkeli kuvaa Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan miinanraivaajaa. Saman nimisestä Kortenaer-luokan fregatista on artikkeli Hr. Ms. Abraham Crijnssen (F816).*

**Hr. Ms. Abraham Crijnssen** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Jan van Amstel -luokka*
Alus tilattiin Werf Gustolta Schiedamista. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1936 ja se otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1937.

Palvelus
--------

Toisen maailmansodan Tyynenmeren sodan alkaessa vuonna 1941 *Hr. Ms. Abraham Crijnssen* sekä osa sen sisaraluksista palvelivat Alankomaiden Itä-Intiassa. Helmikuussa 1942 Jaavan tilanne muuttui kriittiseksi keisarillisen Japanin lentokoneiden hallitessa saaren ilmatilaa sekä Japanin laivaston hallitessa ympäröivää merialuetta. Jaavanmeren ja Sundasalmen taisteluiden jälkeen alueella olleiden liittoutuneiden alusten käskettiin siirtyä Australiaan.

*Abraham Crijnssen* pakonsa aikana naamioituneena trooppiseksi saareksi.
*Abraham Crijnssen* selvisi ainoana luokkansa aluksena Australiaan saapuen Fremantleen 20. maaliskuuta 1942. Alus oli samalla viimeinen paossaan onnistunut alus.

Alus siirrettiin Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseensa 28. syyskuuta 1942 sukellusveneidentorjunta-aluksena nimellä *HMAS Abraham Crijnssen*. Aluksen ensimmäisenä australialaisena päällikkönä oli luutnantti Arthur Irwin Chapman.

Alus palautettiin Alankomaiden laivastolle 5. toukokuuta 1943, ja se jatkoi saattuetehtävissä aina 7. kesäkuuta 1945 saakka. Sotatoimien päätyttyä alus siirtyi sodan ajan kotisatamastaan Darwinista Koepangiin Itä-Timoriin, jossa se vastaanotti japanilaisten antautumisen. Se osallistui vallankumouksellisten vastaiseen toimintaan Hollannin Itä-Intiassa, josta se lähti elokuussa 1951 paluumatkalle Alankomaihin.

Maaliskuussa 1956 alus muutettiin puominvartioalukseksi ennen lopullista palveluksesta poistoaan vuonna 1961, jolloin se lahjoitettiin merikadeteille koululaivaksi. Aluksella oli satamapaikka Haagissa vuosina 1962–1972, ja sieltä se siirrettiin Rotterdamiin. Alus lahjoitettiin vuonna 1995 merimuseolle Den Helderiin, ja se on kunnostettu sodanaikaiseen asuunsa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  HMAS Abraham Crijnssen (Internet Archive) Royal Australian Navy. Viitattu 27.10.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hr. Ms. Abraham Crijnssen (1936)** Wikimedia Commonsissa
**Daren Richardson** (s. 8. lokakuuta 1982 Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääpalloilija, joka on edustanut Yhdysvalloissa Minneapolis Bandoliers -seuraa ja sen jälkeen vuodesta 2007 alkaen ruotsalaisia seuroja. Kaudesta 2011 alkaen hän on pelannut Ruotsin eliittiliigaa Vetlanda BK:n hyökkääjänä. 

Sitä*selvennä* ennen hänellä oli pitkä jääkiekkoura – viime vaiheessa college-jääkiekkoilijana. Amerikan–Ruotsin jääpalloyhteyksien kantavan voiman Magnus Skliöldin avustuksella Richardson siirtyi Ruotsiin. Yhden 1-divisioonakauden jälkeen Åtvidabergissä Richardson siirtyi Jönköpingiin ja pelasi kolme kautta Ruotsin jääpallon Allsvenskania. Kaudella 2011–2012 hän teki sopimuksen eliittiliigassa pelaavan Vetlandan kanssa. Hän pelasi Vetlandassa kaikkiaan kolme kautta ja 80 Elitserienin ottelua. Syksyksi 2014 Richardson palasi takaisin Allsvenskanin Jönköping Bandyyn, jonka kanssa hän teki jatkosopimuksen kaudelle 2015–2016.

Richardson aloitti uransa Yhdysvaltain jääpallomaajoukkueessa vuoden 2007 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Yhdysvaltoja kaikkiaan yhdeksän kertaa MM-kisoissa vuoteen 2015 mennessä – niistä kisoissa viidesti eli vuosina 2010, 2011, 2012, 2014 ja 2015. Yhdysvallat pelasi A-sarjassa. Richardson on maajoukkueuransa aikana ollut Yhdysvaltain maajoukkueen kantavia voimia ja parhaita maalintekijöitä. Vuoden 2013 MM-kisoissa Ruotsissa Richardson valittiin B-sarjan parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi hän oli B-sarjan paras maalintekijä 12 maalilla. Vuosien 2014 ja 2015 MM-kisoissa hän on ollut kymmenen parhaan maalintekijän joukossa tehden molemmilla kerroilla seitsemän maalia.

Lähteet
-------

* Bandysidan: Daren Richardson (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  [ Ttela.se: Daren – jänkare med passion för bandy, 24.10.2011 (ruotsiksi)][vanhentunut linkki]
2. ↑  (Arkistoitu – Internet Archive) Bandyworld.se: Silly Season: Daren Richardson förlänger med Vetlanda, 6.4.2012 (ruotsiksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  (Arkistoitu – Internet Archive) Jnytt.se: SJB:s hemvändare: "Vi har det bästa laget på väldigt länge", 12.11.2014 (ruotsiksi)
4. ↑  Let's play hockey: Team USA wins bandy world championship, 31.1.2013 (ruotsiksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Kissakosken ruukki 1999
**Kissakosken ruukki** (käytetty myös nimeä **Säyneisten ruukki** tai **Gustafsforsin ruukki**) sijaitsi Juankoskella Säyneisten kylässä Ryöpänjoessa olevan Kissakosken rannalla. Ruukki toimi vuosina 1821–1858.

Kissakosken rannalle rakennettiin harkkohytti, vasarapaja ja mylly vuonna 1821 ilman viranomaisten lupaa. Raudanvalmistuksen tarvittu järvimalmi saatiin lähiseudun järvistä. Virallisen toimintaluvan ruukki sai vuonna 1829. Ruukille rakennettiin masuuni vuonna 1832 ja takkiraudan valmistus jatkui vuoteen 1858 saakka kunnes Suomen senaatti lakkutti ruukin taontaoikeuden sekä peruutti 1859 ruukin privilegion.

Kissakosken ruukista on jäljellä rakennusten pohjia ja kuonakasoja Ryöpänjoen etelä- ja pohjoisrannoilla. Ruukkialuetta on kunnostettu vuodesta 1999 alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museoviraston kulttuuriympäristön rekisteriportaali : Juankoski, Kissakosken ruukki

Aiheesta muualla
----------------

* Metsänpiian poluilla : Suur-Säyneisen rannalla
**Tommy Solomon** (morioriksi *Tame Horomona Rehe*) (7. huhtikuuta 1884 Waikaripi – 19. maaliskuuta 1933 Manukau) oli chathamsaarelainen yrittäjä ja maanviljelijä, sekä viimeinen puhdasverinen moriori. Morioreiden jälkeläiset näkivät hänet yhteisönsä johtohahmona, vaikka kulttuurillisesti Tommy Solomon oli pikemminkin maori.

Elämäkerta
----------

Tommy Solomon oli Rangitapua Horomona Rehen ja Ihimaera Te Teiran ainut hengissä selvinnyt lapsi. Hänen vanhempansa kuuluivat Owenga ja Otonga morioriheimoihin. Hän syntyi Waikaripissa, mutta vietti nuoruutensa Manakaun moriorireservaatissa Manukaussa Chathamsaaren kaakkoisosassa. Hän sai peruskoulutusta Te Onen koulussa, mutta jätti sen kesken vuoden 1897 tienoilla voidakseen auttaa isäänsä töissään ja pitääkseen huolta sairastuneesta äidistään. Elokuussa 1900 hän osallistui lintujenmetsästysreissulle veneillä yhdessä 12 muun kanssa. Kaksi matkaan lähtenyttä venettä kaatui ja 9 metsästämään lähtenyttä kuoli. Solomon oli yksi kolmesta henkiinjääneestä. 30. syyskuuta 1903 hän meni naimisiin Ada Fowlerin kanssa, joka kuului Ngai Tahun maoriheimoon. Kaksikko muutti vuokramaille Whareamaan, jossa Tommy kasvatti lampaita. Morioreiden kuollessa Rehen suvun omistus morioreiden maa-alueista kasvoi. Hänen isänsä perusti maille menestyksekkään lammastilan. Vuonna 1915 molemmat Tommyn vanhemmista kuolivat ja hän otti 7 000 lampaan tilan omaan hoitoonsa. Tommy meni uusiin naimisiin 21. lokakuuta 1913 Whakarawa Fowlerin kanssa, joka oli Adan sisaruksen tytär. Avioliitossa syntyi kolme poikaa ja kaski tytärtä.

Solomonin maine lampaankasvattajana kasvoi 1920-luvulla ja hänen tätinsä Paranihia Hetan kuoltua hänestä tuli viimeinen täysverinen moriori. Lampaidenkasvatuksen ohella hän toimi paikallisen koulun komiteassa, kasvatti ravihevosia ja valmensi paikallista jalkapalloseuraa. Vuonna 1924 hänestä tuli maorien Rātana-kirkon kannattaja. Solomon kuoli keuhkokuumeeseen ja sydänkohtaukseen kotonaan Manukaussa 19. maaliskuuta 1933.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michael King: Solomon, Tommy *Dictionary of New Zealand Biography*. Viitattu 14.9.2010. (englanniksi)
Vladimir von Daehn
**Vladimir von Daehn** (24. heinäkuuta 1823 – 1888 Kozienice, Veikselin kenraalikuvernementti) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti ja senaattori Venäjällä.

Vladimir von Daehnin vanhemmat olivat kenraali Johan Jakob von Daehn ja Katarina Lanevski-Wolk ja puoliso vuodesta 1857 Anna Wonlar-Larsky. Vladimir von Daehn oli sotilasuransa alussa porte-épée-junkkari henkivartioväen sapööripataljoonassa. Vänrikiksi hänet ylennettiin 1842, aliluutnantiksi 1846, luutnantiksi 1848, alikapteeniksi 1849 ja kapteeniksi 1850. Keisarin sivusadjutantti hänestä tuli 1853. Krimin sotaan osallistunut von Daehn ylennettiin everstiksi 1855 ja määrättiin jalkaväkirykmentin komentajaksi Sevastopoliin. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1860 ja kenraaliluutnantiksi 1868, jolloin hänet siirrettiin Venäjän armeijan insinöörijoukkoihin. Hänet nimitettiin Venäjän senaatin jäseneksi 1869 ja siirrettiin 1873 armeijan reserviin, merkittynä insinöörijoukkojen upseeriluetteloon. Vuonna 1883 hänet siirrettiin Venäjän armeijan insinöörijoukkojen reserviin senaatin jäsenenä. Senaattorina von Daehn toimi kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vladimir von Daehn *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 18.1.2020)
*Thor taistelee merikäärmettä (Jormungandia) vastaan*. Henry Fuselin (eli Johann Füsslinin) maalaus (1788).
**Midgård** (muinaisnorjaksi *Miðgarðr*), kirjaimellisesti 'keskipiha', oli skandinaavisessa mytologiassa se osa maailmaa, joka kuului ihmisille ja jumalille. Jumalat asuivat Midgårdin keskiosassa, Asgårdissa. Ajateltiin, että Midgård oli keskellä merta, ja sitä ympäröi suunnattoman suuri Midgårdin käärme Jormungand. Tätä merta ympäröivällä rannikolla oli Utgård tai Jotunheim, jossa jättiläiset asuivat. Skandinaavisen mytologian mukaan maailma oli jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Midgårdin kerrottiin sijaitsevan keskimmäisenä. Maailmoja yhdisti elämänpuu Yggdrasil. Midgård sijaitsee Niflheimin ja Muspelheimin välissä. Sen yläpuolella on aasojen Asgård, joka oli yhteydessä Midgårdiin Bifrost-sillalla, jota vartioi Heimdall.

Midgårdia ympäröi skandinaavisessa mytologiassa ylittämätön meri, jossa asusti valtava merikäärme Jormungand. Jormungand oli niin suuri, että se kiersi koko Midgårdin ja ylettyi vielä puremaan omaa häntäänsäkin. Tarujen mukaan Midgård luotiin Ymir-jättiläisen lihasta. Ymirin verestä puolestaan muodostuivat valtameret. 

Midgårdin ennustettiin tuhoutuvan Ragnarökissä, jolloin maailmat ja sen asujaimistot tuhoutuvat viimeisessä taistelussa. Jormungand nousee merestä, myrkyttää maan ja meren myrkyllään ja nostaa meren maan päälle, jolloin maa uppoaa mereen.

Midgård kirjallisuudessa
------------------------

Midgård esiintyy myös keskienglannin sanastossa (*Middle-erde*). Fantasiakirjailija J. R. R. Tolkien sai Midgårdista vaikutteita tarinoihinsa, joissa esiintyy Keski-Maa (*Middle-earth*). Hän käytti runsaasti myös muita germaanisia ja muinaisskandinaavisia vaikutteita teoksissaan.

Vanhassa anglosaksisessa runossa *Beowulf* esiintyy monta kertaa nimi *middangeard*, joka tarkoittaa muinaisnorjaksi samaa kuin *midgård*. Käsite on yhteneväinen kreikkalaisen *Oikumenen* kanssa, joka tarkoittaa tunnettua ja asutettua maailmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Thor And The Midgard Serpent
2. ↑  Midgard *Store norske leksikon*. snl.no. Viitattu 6.10.2020. (norjaksi)
**Kylmälaboratorio** on Teknillisessä korkeakoulussa toimiva itsenäinen tutkimuslaboratorio, jossa tutkimuksen pääkohteet ovat matalien lämpötilojen fysiikka, nanoelektroniikka ja aivotutkimus. *lähde?*

Se on yksi maailman harvoista huipputason kylmäntutkimuslaitoksista.

Kylmälaboratorion perusti vuonna 1965 professori Olli Lounasmaa. Lounasmaan johdolla Kylmälaboratoriosta kehittyi huippuyksikkö kylmäfysiikan ja neuromagneettisen aivotutkimuksen aloilla. Yksikkö saavutti käänteentekeviä tuloksia, joiden sivutuotteina syntyi kylmyyden maailmanennätyksiä, jotka tekivät yksiköstä maailmankuulun.

Keväällä 1970 Otaniemessä valmistui ensimmäinen matalien lämpötilojen tutkimukseen tarkoitettu kryostaatti. Se pystyi ensimmäisenä maailmassa jäähdyttämään koekappaleet alle yhden millikelvinin lämpötiloihin. Kylmälaboratorion läpimurroista sai myöhemmin alkunsa Bluefors-yhtiö. 

Lounasmaa johti laboratoriota kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1995.

Tällöin uudeksi johtajaksi nousi professori Mikko Paalanen. Hänen siirryttyään eläkkeelle seuraajaksi tuli professori Pertti Hakonen. *lähde?*

Laboratorion saavutuksia ovat mm. matalien lämpötilojen pitkään voimassa ollut maailmanennätys, 100 pikokelviniä, ja tarkan aivojen magneettikuvausteknologian magnetoenkefalografian eli MEGin keksiminen ja rakentaminen*lähde?*.

Katso myös
----------

* Olli Lounasmaa
* Riitta Hari
* Mikko Paalanen
* Jukka Pekola
* Pertti Hakonen
* Grigori Volovik

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kvanttitietokoneet | "Me olemme ainoa, joka sen pystyy toimittamaan" – Pitäjänmäellä majailee firma, jota ilman kvanttitietokoneet eivät toimisi. *Helsingin Sanomat*.  19.8.2023. Viitattu 19.8.2023.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kylmälaboratorio
* Low Temperature Laboratory (englanniksi) (aalto.fi)
* Low Temperature Research (LTQ) at Aalto University  (englanniksi) (youtube.com)
**Eduardo dos Reis Carvalho**, joka tunnetaan paremmin nimellä **Eduardo** (s. 19. syyskuuta 1982 Mirandela, Bragançan piiri, Portugali) on portugalilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa.

Ura
---

Eduardo on Sporting Bragan kasvatti. Eduardo teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa kaudella 2006–2007, kun hän pelasi puolen vuoden lainasopimuksella Beira-Marin riveissä.

Seuraavaksi kaudeksi 2007–2008 hänet lainattiin Vitória Setúbaliin. Hän oli tärkeässä roolissa joukkueen voittaessa Taça da Ligan. Loppuottelu eteni aina rangaistuspotkukilpailuun saakka, jossa Eduardo torjui kolme rangaistuslaukausta.

Kaudeksi 2008–2009 palasi kasvattajaseuraansa, ja pelasi kauden kaikissa pääsarjaotteluissa. Kauden aikana joukkue eteni myös UEFA-Cupissa aina neljännesvälieriin saakka, jossa se tippui ranskalaiselle Paris Saint-Germainille.

7. heinäkuuta 2010 hän teki nelivuotisen sopimuksen italialaisseura Genoan kanssa. Hänestä maksettiin arviolta 4 miljoonan euron siirtokorvaus.

Kesällä 2014 Eduardo siirtyi ilmaisella siirrolla kroatialaiseen suurseuraan Dinamo Zagrebiin.

### Maajoukkue

Eduardo teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa 11. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Suomea vastaan, pelaten 60 minuuttia. Ottelu päättyi Portugalin 1–0-voittoon.
Ecuardo voitti myös Jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailut 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Eduardo Chelsean virallisilla sivuilla
2. ↑  Eduardo transfermarkt-sivustolla
3. ↑  Eduardon maaottelutilasto transfermarkt-sivustolla

Aiheesta muualla
----------------

* Eduardon esittely PortuGOAL-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Ferreira |
4 Rolando |
5 Duda |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Mendes |
9 Liédson |
10 Danny |
11 Simão |
12 Beto |
13 Miguel |
14 Veloso |
15 Pepe |
16 Meireles |
17 Amorim |
18 Almeida |
19 Tiago |
20 Deco |
21 Costa |
22 Fernandes |
23 Coentrão |
Valmentaja Queiroz

Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Custódio |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 Almeida |
10 Quaresma |
11 Oliveira |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Rolando |
15 Rúben Micael |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 Lopes |
20 Viana |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento

Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 H. Almeida |
10 Vieirinha |
11 Éder |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Neto |
15 Silva |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 A. Almeida |
20 Amorim |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento

Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Patrício |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Fonte |
5 Guerreiro |
6 R. Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 Éder |
10 João Mário |
11 Vieirinha |
12 Lopes |
13 Danilo |
14 W. Carvalho |
15 Gomes |
16 Sanches |
17 Nani |
18 R. Silva |
19 Eliseu |
20 Quaresma |
21 Cédric |
22 Eduardo |
23 A. Silva |
Valmentaja Santos
Savon Lentolinjat DH-89A Dragon Rapide Mikkelissä
**Savon Lentolinjat Oy** oli suomalainen vuosina 1950–1955 Mikkelissä toiminut lentoyhtiö. Yhtiö harjoitti vuosina 1951–1952 reittiliikennettä Mikkelin lentokentän ja Helsingin Malmin lentoaseman välillä. Yhtiöllä oli kaksi 7-paikkaista De Havilland Dragon Rapide -konetta jotka se oli ostanut Veljekset Karhumäki Oy:ltä 1950. Yhtiön suurin osakkeenomistaja oli piirieläinlääkäri Kaarlo Ilmari Jaakkola (1884–1967).

Mikkelin lentokentälle rakennettiin liikennettä varten uusi matkustajapaviljonki. Reittilennot tapahtuivat kesäaikaan vuosina 1951 ja 1952, matkustajia oli vuodessa noin 500. Savon Lentolinjat yritti laajentaa verkostoaan Kajaaniin ja perustaa poikittaislinjan Turku-Tampere-Mikkeli-Joensuu mutta se ei saanut vakinaista liikennelupaa valtion omistaman Aeron vastustuksesta johtuen. Savon Lentolinjat lopetti sen vuoksi toimintansa ja myi koneensa pois.

Koneet
------

Molemmat koneet olivat tulleet alun perin Aerolle vuosina 1936–1938

* OH-VKH "Salama", Karhumäki ostanut Aerolta 1941, tunnus vuoteen 1946 OH-BLA
* OH-VKI "Lappi", Karhumäki ostanut Aerolta 1946

Lähteet
-------

1. ↑  Pörssitieto G. Kock : Lisätietoja osakeyhtiöiden historiasta
2. ↑  Antti Seppälä : Mikkelin lentokentän historiikki 1932–2012, Mikkelin SeutuWiki
3. ↑  Flightforum.fi 5.5.2007 : Karhumäen Rapidet
**Homokystinuria** on harvinainen perinnöllinen aineenvaihduntasairaus. Se on yksi monista kohoneen homokysteiinipitoisuuden syistä.

Homokystinuriaa sairastavan elimistö ei pysty hajottamaan metioniinia, minkä seurauksena metioniinia ja homokysteiinia kertyy haitallisesti verenkiertoon ja virtsaan. Yleensä potilailla ei ensimmäisenä elinvuotena esiinny oireita, mutta ilman varhaista hoitoa myöhemmin voi kehittyä muun muassa likinäköisyyttä ja muita näköongelmia, osteoporoosia ja nivelongelmia. Myös veritulppien, aivoverenkiertohäiriöiden ja aivovaurion riski on hoitamattomassa homokystinuriassa kasvanut. Homokystinurian klassiseen muotoon liittyy pitkäkasvuisuus. Joissain tapauksissa on kuvattu harvinaisempia oirekuvia, joita ovat hallinneet kehitysvamma, heikko pituuskasvu, kouristelu, liikkumisen ongelmat ja joskus megaloblastinen anemia. Myös klassisessa tautimuodossa saattaa ilmetä kehitysviiveitä ja oppimisvaikeuksia. Vaikka homokystinurian oireet yleensä kehittyvät lapsuudessa, osalla lieväoireisemmista potilaista oireet saattavat puhjeta vasta aikuisiällä.

Klassisen homokystinurian esiintyvyys maailmassa on vähintään 1/200 000–335 000. Poikkeuksellisen suuria esiintyvyyslukuja on havaittu joissain maissa, kuten Irlannissa (1/65 000), Saksassa (1/17 800), Norjassa (1/6 400) ja Qatarissa (1/1 800). Epätyypillisistä homokystinurian muodoista on julkaistu vain vähäinen määrä tapauskuvauksia. Homokystinuria on autosomissa peittyvästi periytyvä ja johtuu yleensä *CBS*-geenin mutaatiosta. Harvemmin taustalla voi olla mutaatio geenissä *MTHFR*, *MTR*, *MTRR* tai *MMADHC*. Homokystinuria on pysyvä sairaus ja vaatii elinikäistä hoitoa. Pyridoksiinilla voidaan kyetä hallitsemaan homokysteiinitasoja. Kaikilla tämä lääkitys ei toimi, jolloin voidaan turvautua niukkaproteiiniseen ruokavalioon. Proteiinin saannin rajoituksen ohella voidaan käyttää trimetyyliglysiiniä.

Lähteet
-------

1. ↑  Homokysteiini on yhteydessä verisuonitukoksiin (Hcyst) Synlab, viitattu 20.8.2023
2. 1 2 3  Homocystinuria National Health Service, viitattu 20.8.2023
3. 1 2 3  Homocystinuria MedlinePlus Genetics, viitattu 20.8.2023
Richard Teschner nukkeineen vuonna 1927.
**Richard Teschner** (22. maaliskuuta 1879 – 4. heinäkuuta 1948) oli tšekkiläistaustainen itävaltalainen nukkenäyttelijä. Hän oli ensimmäisiä jaavalaista nukketeatteria hyödyntäneitä eurooppalaisia. Teschnerin työllä oli merkittävä vaikutus siihen, että mainettaan välillä menettänyt nukketeatteri tuli Euroopassa ja Yhdysvalloissa jälleen suosituksi.

Elämäkerta
----------

Teschner syntyi Karlsbadissa Itävalta-Unkarissa vuonna 1879 ja opiskeli taidetta Prahassa vuodesta 1896 alkaen. Vuonna 1900 hän siirtyi lyhyeksi aikaa Wieniin, mutta palasi seuraavana vuonna Prahaan, missä hänestä tuli arvostettu nukkenäyttelijä ja näyttämösuunnittelija. Vuonna 1908 Teschner ohjasi *Pelléas et Mélisanden* ensimmäisen saksankielisen näytöksen. Seuraavana vuonna hän palasi Wieniin, missä asui loppuelämänsä.

Vuonna 1911 Teschner matkusteli Hollannissa ja kiinnostui siellä näkemistään jaavalaisista nukeista, joita ohjailtiin käsiin kiinnitettyjen tikkujen avulla. Teschner alkoi hyödyntää aihetta omassa taiteessaan ja kehitteli esimerkiksi gorillanuken, jonka huulet vetäytyivät paljastaen otuksen hampaat. Tikkujen ja lankojen yhdistelmällä Teschner onnistui luomaan nukkeja, joiden raajat liikkuivat eläväisesti ja kasvot kykenivät ilmaisemaan monenlaisia tunteita. Vuoteen 1948 mennessä Teschner oli valmistanut noin 140 nukkea. Tyypillinen nukke oli noin 30–40 senttimetriä korkea, yksityiskohtaisesti koristeltu ja wieniläisen jugendin innoittamaan sarongiin puettu. Teatterin ohella nukkeja esiteltiin vuodesta 1920 alkaen myös museoissa.

Vuodesta 1932 alkaen Teschner hyödynsi nukketeatterissa peilejä, jotka laajensivat perinteisesti varsin ahdasta näyttämötilaa. Peilit mahdollistivat myös erilaisten valaistustehosteiden ja silmänkääntötemppujen käytön.

Teschner kuoli Wienissä Itävallassa vuonna 1948. Hänen vaimonsa Emma Bacher-Paulik jatkoi tämän jälkeen nukketeatteriesityksiä. Nykyään Teschnerin töitä on esillä Wienin teatterimuseossa.

Populaarikulttuurissa
---------------------

Gustav Meyrinkin romaanissa *Golem* esiintyy Teschnerin inspiroima "Nukettaja Zwakh" -niminen hahmo. Meyrink ja Teschner tutustuivat asuessaan Prahassa 1900-luvun alussa ja joivat usein yhdessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Richard Teschner. *World Encyclopedia of Puppetry Arts*. Viitattu 14.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Richard Teschner. *Encyclopædia Britannica*, 30.6.2020. Viitattu 14.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Irwin, Robert: "Gustav Meyrink and His Golem", *The Golem*. Irwinin esipuhe vuodelta 1985. SCB Distributors, 2010. ISBN 9781907650086. Google-kirjat (viitattu 14.12.2020). (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Robert Elias Elmgren** (6. tammikuuta 1872 Helsinki – 17. heinäkuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen lääkäri.

Elmgren oli Halilan tuberkuloosiparantolan ylilääkäri, joka otti ensimmäisenä Suomessa keuhkotuberkuloosin hoidossa käyttöön keinotekoisen ilmarinnan. Hän perusti Halilan parantolan lähelle ensimmäisen keuhkotautisten työkodin. Elmgren toimi myös musiikkikriitikkona. Elmgrenin isä oli Helsingin yliopiston kirjaston kirjastonhoitaja Sven Gabriel Elmgren. Fysiologian professori Eeva Jalavisto ja laulaja Tuomi Elmgren-Heinonen olivat Robert Elmgrenin ja Inez Helena Meurmanin tyttäriä, kauppaneuvos Sven Jalavisto oli heidän poikansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Elmgren, Robert Elias. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899.
2. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 2, p. 827. Otava 1968.
3. ↑  Elmgren, Sven Gabriel hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
4. ↑  Kirpilä, Juhani – Motti, Sisko – Oksa, Anna-Marja (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 199–200. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
5. ↑  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 310–311. Helsinki: Otava, 1970.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Neuvostoliiton ilmavoimien Suhoi Su-17 Moninon ilmailumuseossa.
**Suhoi Su-17** (Nato-raportointinimi *Fitter*) oli Neuvostoliitossa kehitetty suihkumoottorikäyttöinen rynnäkkökone, jossa oli muuttuvageometrinen siipi. Konetyypin prototyyppi lensi ensilentonsa vuonna 1969. Ensiesittely tapahtui 1970. Su-17 säilyi pitkään tuotannossa, joka päättyi vasta vuonna 1990.

Globaalinen karttakuva esittää Suhoi Su-17/20/22 -tyypin koneiden käyttäjämaat.
Su-17 kehitettiin Su-7 -mallista. Su-17 -mallissa asekuorman kapasiteetti on noin 3 500 kg. Su-20 ja Su-22 -mallit olivat konetyypin vientiversioita. Neuvostoliiton satelliittivaltioissa eli itäblokissa nämä olivat usean maan ilmavoimien käytössä.

Suhoi Su-17 -tyypin nelitahoiset projektiokuvat, joissa esitellään siipien muuttuvamuotoisuus.
Suhoi Su-17 saattaa kuljettaa asekuormaa maksimissaan 12x ripustuspisteessään enintään 4 000 kg. Lisäksi koneessa on kiinteästi 2x Nudelmann-Rikhter NR-30 -tyyppiset 30mm konetykit, joihin on 80 laukausta kumpaankin. Matalalla kone kykenee äänen nopeuden ylittävään nopeuteen, sekä korkealla 1,6 -kertaiseen äänennopeuteen. Lakikorkeus on jopa 18 000 metriä ja enimmäislentomatka noin 2 300 kilometriä. Taistelusäde tällä koneella on 1 150 km.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 1.12.2017.
2. 1 2  Su-17,-20,-22 FITTER (SUKHOI) *fas.org*. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Sukhoi Su-20 (Fitter-C) *militaryfactory.com*. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Suhoin lentokoneet

|  |  |
| --- | --- |
| Hävittäjät | 
* Su-9
* Su-11
* Su-15
* Su-27
* Su-30
* Su-33
* Su-35
	+ Su-37
* Su-57 (T-50)

 |
| Pommi- ja rynnäkkökoneet | 
* Su-2
* Su-4
* Su-7
* Su-17
	+ Su-20
	+ Su-22
* Su-24
* Su-25
* Su-34
* Su-39

 |
| Tiedustelukoneet | 
* Su-12

 |
| Koulukoneet | 
* UTB
* Su-26
* Su-28
* Su-29
* Su-31

 |
| Kuljetuskoneet | 
* Su-38
* Su-80
* S-21
* Superjet 100

 |
| Kokeelliset | 
* Su-1
* Su-3
* Su-5
* Su-6
* Su-8
* Su-10
* Su-11
* Su-13
* Su-37
* Su-47
* P-1
* T-3
* T-4

 |
**Lappilan työväentalo** on Kärkölän kunnan Lappilan kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Lappilan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1908, ja sitä laajennettiin vuonna 1927. Rakennuspuut saatiin lahjoituksina, rahaa rakennustöitä varten hankittiin keräyksillä.

Talo on edelleen (vuonna 2022) Lappilan työväenyhdistyksen omistuksessa, ja sitä vuokrataan erilaisia tilaisuuksia, kuten perhejuhlia, varten.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla toimi 1930-luvun alussa muun muassa nuoriso-osasto, voimistelu- ja urheiluseura sekä torvisoittokunta. Voimistelu- ja urheiluseura Nousu perustettiin vuonna 1920. Jo sitä ennen oli toiminut Lappilan Työväenyhdistyksen Voimistelu- ja urheiluseura Toverit. Seuran jäsenet harjoittelivat työväentalon yläkerrassa painia oljista valmistetuilla painimatoilla. Seuran toiminta loppui 1980-luvun alussa. Vuonna 1991 pidettiin "herättävä kokous" työväentalolla. Toiminta ei kuitenkaan enää palannut työväentalolla vaan jatkui muualla.

1980-luvulla talolla järjestettiin kokouksia, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia.

Rakennus
--------

Talo on yksikerroksinen, joskin siinä on myös pieni, yhden huoneen yläkerta. Sen pinta-ala on 200 m². Talo on hirsirunkoinen, vuoraamaton ja punaiseksi maalattu. Vuonna 1956 talon pärekatto vaihdettiin peltiseksi ja sisäseinien pahvi paneeliin. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, eteinen, painihuone, vaatesäilö, yhden huoneen ja keittiön asunto sekä yläkerran pieni huone. 1980-luvun alussa siellä oli vesijohto muttei viemäriä tai wc:tä.

Taloa on myöhemmin korjattu Museoviraston ohjeiden mukaisesti. Korjauksiin on saatu valtionavustusta ainakin vuonna 2022, jolloin sitä myönnettiin ikkunoiden korjausta varten.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. 1 2 3  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
3. ↑  Yhteystiedot Lappilan Työväenyhdistys.  Arkistoitu 22.12.2022. Viitattu 22.12.2022.
4. ↑  Historia Lappilan Nousu ry. Viitattu 22.12.2022.
5. ↑  Etelä-Suomen Sanomat *ess.fi*.  15.10.2019. Viitattu 22.12.2022.
6. ↑  Kalle Suomi: Valtio myönsi 57 000 euroa Päijät-Hämeen seurantalojen korjauksiin *Ylen uutiset*.  14.4.2022. Viitattu 22.12.2022.
**Juha-Veli (Jussi) Äkräs** (4. heinäkuuta 1948 Urjala – 22. joulukuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja.

Äkräs pääsi ylioppilaaksi Urjalan lukiosta 1967 ja valmistui elokuvaajaksi Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta 1972. Hän oli sitten Risto Jarvan Filminor-elokuvayhtiön palveluksessa ja osallistui yhtiön pitkien elokuvien ja lyhytelokuvien tuotantoon kuvaajana tai kuvausryhmän jäsenenä. Äkräs oli pääkuvaajana muun muassa Antti Peipon elokuvassa Ihmemies (1979) ja Peter von Baghin pitkissä dokumenttielokuvissa Viimeinen kesä (1992) ja 1939 (1993). Hän toimi myös ohjaajana, leikkaajana, äänittäjänä, järjestäjänä ja tuottajana. Äkräksen ohjaama ja kuvaama lyhytelokuva L sve – rengastusta lintuasemalla (1989) palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla.

Juha-Veli Äkräs oli mukana Risto Jarva-seuran toiminnassa vuodesta 1978 alkaen ja hän oli seuran hallituksen jäsenenä kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juha-Veli Äkräs 1948–2021, Helsingin Sanomat Muistot 18.1.2022 (Tilaajille)
2. 1 2 3  Risto Jarva seura 23.12.2021 : Hiljainen mies jätti vahvan jäljen
3. ↑  Risto Jarva seura 4.12.2022 : Juha-Veli Äkräksen muistonäytös 18.12.2022 klo 13.00

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet : Juha-Veli Äkräs
**Laraïba Gnon Cessy Seibou** (6. joulukuuta 2000 Benin) on beniniläinen uimari, joka edusti maataan vuoden 2016 kesäolympialaisissa.

Kesäolympialaiset 2016
----------------------

Ennen Rion olympialaisia Seiboun tilastotulos 50 metrin vapaauinnissa oli 37,67, joka oli olympialaisten B-rajaa 26,17 heikompi. Hän kilpaili Riossa Beninille myönnetyllä villillä kortilla. Seibou sijoittui 50 metrin vapaauinnin alkuerässään toiseksi ajalla 33,01 ja karsiutui, kun heikoin välieräpaikkaan riittänyt aika oli 24,82.

Muu ura
-------

Seibou edusti Beniniä uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 Hangzhoussa Kiinassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Wayback Machine *web.archive.org*.  21.1.2021.  Arkistoitu 21.1.2021. Viitattu 27.4.2021.
2. ↑  JO de Rio 2016, les six athlètes béninois désormais présents au village olympique  5 August 2016. Cocorico.  Arkistoitu 27 lokakuu 2016. Viitattu 26 October 2016. French
3. ↑  "FINA Releases 2016 Olympic Qualifying Time Standards". Luettu 26 October 2016.
4. ↑  Women's 50m Freestyle *web.archive.org*.  20.8.2016.  Arkistoitu 20.8.2016. Viitattu 5.5.2021.
5. ↑  Laraiba Seibou *Mount Holyoke*. Viitattu 27.4.2021. (englanniksi)


CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laraïba Seibou**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Laraïba Seibou
**Jalo William Järnefelt** (7. maaliskuuta 1865 Kaavi – 3. kesäkuuta 1920 Nummelan parantola, Nurmijärvi) oli suomalainen pankki- ja valtiopäivämies. 

Jalo Järnefeltin vanhemmat olivat rovasti Klas Erik Järnefelt ja Ida Emilia Ottelin ja puoliso vuodesta 1911 Nadesha Biranoff. Soittotaiteilija, kirjailija John Järnefelt oli Jalo Järnefeltin veli, samoin kuin Suomen Pankin taloudenhoitajana ja setelipainon valvojana toiminut Armas Gideon Järnefelt. Jalo Järnefelt tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1882. Oikeustutkinnon hän suoritti 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889. Suomen Pankissa Järnefelt työskenteli vuodesta 1895, johtajana 1903–1920. Henkivakuutusyhtiö Suomen johtokunnan jäsen Järnefelt oli vuodesta 1906, toimien myös johtokunnan puheenjohtajana. Järnefelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853-1899: Järnefelt Jalo William. Viitattu 16.9.2018.
2. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 150. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
3. ↑  Död. Jalo Järnefelt.  *Samarbete: tidskrift för Bolaget Suomis agenter*, 01.07.1920, nro 6, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 05.04.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Jakob Edvard Wefvar** (23. toukokuuta 1840 Kaarlela – 28. huhtikuuta 1911 Kokkola ) oli suomenruotsalainen kansanperinteen kerääjä, kansanvalistaja ja maallikkosaarnaaja.

Wefvarin vanhemmat olivat torppari Johan Wefvar ja Ulrika Sofia Jaakontytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Vaasan kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1873.

Wefvar alkoi kerätä Pohjanmaan ruotsalaispitäjistä kansanlauluja, satuja, runoja ja arvoituksia opettajansa Oskar Ranckenin innostamana. Hän liikkui kansanperinteen keruumatkoillaan Pohjanmaan ohella Uudenmaan länsiosissa, Turun seudulla ja Ahvenanmaalla. Hän keräsi muun muassa noin 1 500 tanssisävelmää vaikka ei osannutkaan nuottikirjoitusta. wefvar toimi myös Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen kiertävänä matkasaarnaajana. Hän piti herätyskokouksia jo 1870-luvulla ja levitti evankeliumiyhdistyksen julkaisuja. Vuodesta 1883 alkaen Wefvar toimi Svenska folkskolans vänner-yhdistyksen asiamiehenä ja stipendiaattina ja piti valistusesitelmiä, myi yhdistyksen kirjoja ja hankki uusia jäseniä yhdistykseen. Wefvar oli Vaasan säästäväisyysyhdistyksen asiamies ja hän toimi myös vakuutusasiamiehenä myyden vakuutuksia.

Kirjallisuutta
--------------

* Alfhild Forslin : *Jakob Edvard Wefvar*. Svenska folkskolans vänner, Helsingfors 1974 ISBN 9519087036
* Ingvar Dahlbacka : *Jakob Edvard Wefvar - en evangeliets budbärare i Svenskfinland*. Kyrkohistoriska arkivet vid Åbo akademi. Meddelanden 18. Åbo 1984 ISBN 9516490565

Lähteet
-------

1. ↑  Ylioppilasmatrikkelin mukaan Wefvarin syntymäpaikka oli Munsala ja kuolinpaikka Kaarlela.
2. 1 2  Uppslagsverket Finland : Wefvar, Jakob Edvard
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Tupi-guaranilaisten kielten (vaaleanpunainen) ja muiden tupi-kielten (violetti) levinneisyysalue sekä todennäköinen aiempi levinneisyysalue (harmaa-vaaleanpunainen).
**Tupi-kielet** ovat 71:sta Etelä-Amerikassa puhuttavasta kielestä koostuva kielikunta.

Historia, jäsenet ja luokitus
-----------------------------

Kun portugalilaiset aikoinaan saapuivat Brasiliaan, he huomasivat, että alkuperäiskansojen, kuten tupien, puhumat kielet muistuttivat hyvin paljon toisiaan joka puolella rannikkoa. Jesuiittalähetyssaarnaajat hyödynsivät kielten samankaltaisuuksia ja loivat niistä yhteiskielet nimeltään *línguas gerais* eli "yleiset kielet", joita puhuttiin alueella 1800-luvulle asti. Tunnetuin ja tavallisin näistä kielistä oli muinaistupi, jonka nykymuotoa puhuvat Rio Negron alueen intiaanit. He käyttävät siitä nimitystä *ñeengatú* eli "hieno kieli". Tupilaisten kielten ryhmässä on kuitenkin muitakin kieliä, esimerkiksi lähialueella puhuttu guarani, joka on sukua muinaistupin kielelle. Vaikka guaranin kielen historia on lähes samanlainen, se ei ole lainannut niin paljon espanjasta kuin tupi portugalista. Nykyään guarania puhuu seitsemän miljoonaa ihmistä, ja se kuuluu Paraguayn ja Bolivian virallisiin kieliin.

Tupi-kielten ryhmässä on myös useita kieliä, joilla on vähemmän puhujia kuin tupilla ja guaranilla. Kielikunta saattaa olla sukua je-tupi-karibin kielihaaran alla esiintyville gen ja karibin kielikunnille.

Tupi-kielet
-----------

Tupi-kielet jakautuvat 10 alaryhmään:

* Arikemilaiset kielet
	+ arikem
	+ kabixiana
	+ karitiâna

* Awetilaiset kielet
	+ awetí

* Jurunalaiset kielet
	+ jurúna
	+ maritsauá
	+ xipaya

* Mawé Saterén kielet
	+ sateré-mawé

* Mondelaiset kielet
	+ aruá
	+ cinta larga
	+ gavião do Jiparaná
	+ kanoé
	+ mondé
	+ suruí

* Mundurukulaiset kielet
	+ kuruaya
	+ munduruku

* Puruboralaiset kielet
	+ puruborá

* Ramaramalaiset kielet
	+ karo
	+ urumi

* Tuparilaiset kielet
	+ Akuntsu
	+ Kepkiriwát
	+ Makuráp
	+ Mekens
	+ Tuparí
	+ Wayoró

* Tupi-guaranilaiset kielet
	+ kokoma
	+ guarani
	+ ñeengatú
	+ muinaistupi
	+ omagua
	+ potiguara
	+ tupinikin

Lähteet
-------

1. ↑  Glottolog 4.6 - Tupian *glottolog.org*. Viitattu 9.7.2022.

Tupi-kielet
aché | akuntsu | amanayé | amundava | anambé | apiacá | araweté | arikem | asuriní | asuriní xingú | aurá | avá-canoeiro | ava guarani | awetí | chiripá | cocama-cocamilla | emerillon | guajá | guaraní mbyá | guarani | guarayú | guazazara | itä-Bolivian guarani | jorá | júma | jurúna | kabixiana | kaiwá | kamayurá | karipuná | karipúna | karitiâna | karo | kayabí | kepkiriwát | kokoma | kuruaya | länsi-Bolivian guarani | makuráp | maritsauá | mekens | morerebi | muinaistupi | munduruku | nandeva | ñeengatú | omagua | pai tavytera | Paraguayn guarani | parakanã | paranawát | pauserna | potiguára | puruborá | sateré-mawé | sirionó | suruí do Pará | tapieté | tapirapé | tembé | tenharim | tširiguano | tukumanféd | tuparí | tupí | tupinambá | tupinikin | turiwára | urubú-kaapor | uru-ew-wau-wau | urumi | wayampi | wiraféd | wayoró | xetá | xipaya | yuqui | zo'é
*Tämä artikkeli käsittelee arkkitehtia. Artikkeli hiihtäjästä, katso Lauri Silvennoinen (hiihtäjä).*
Silvennoisen kuoleman jälkeen valmistunut Roihuvuoren kuusikulmainen kirkko (1970).
Pihlajamäen tornitaloja (1960-luvun alkupuoli).
**Lauri Matti Silvennoinen** (13. maaliskuuta 1921 Pielisensuu – 4. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Silvennoinen valmistui arkkitehdiksi vuonna 1949 ja työskenteli aluksi Aravan arkkitehtina sekä 1951–1953 Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa. Vuodesta 1953 hänellä oli oma suunnittelutoimisto. Hän on suunnitellut muun muassa Keravan hautausmaan ja sen siunauskappelin (1958) sekä Helsingissä Tammisalon kirkon (1966) ja Roihuvuoren kirkon (1970), jonka Keijo Laine viimeisteli hänen kuoltuaan. Helsingin Pihlajamäkeen Silvennoinen suunnitteli 1960-luvun alkupuolella Saton alueen eli Pihlajamäen eteläosan rakennukset, mukaan lukien kaupunginosan maamerkkinä toimivat tornitalot sekä kansakoulun. Hän oli voittanut Saton vuonna 1960 järjestämän arkkitehtuurikilpailun. Pihlajamäki oli Suomen ensimmäinen asuinalue, jonka rakennuksissa käytettiin täyselementtitekniikkaa, ja Silvennoinen olikin näin yksi elementtirakentamisen uranuurtajista Suomessa. Silvennoinen suunnitteli asuinkerrostaloja myös Tampereen Kalevaan (Kalevankartanon alue) sekä Helsingin Kontulaan ja Mellunmäkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkkitehtiesittely – Lauri Silvennoinen  2012. Helsinki:  Arkkitehtuurimuseo.  Arkistoitu 31.7.2017. Viitattu 10.10.2016.
2. 1 2  Lauri Silvennoinen (1921–1967) *Pihlajamäki – vireä ja vehreä suojelukohde*.  Arkistoitu 31.7.2017. Viitattu 10.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lauri Silvennoinen** Wikimedia Commonsissa

* YLEn elävä arkisto – Ääninäyte ylen arkistosta
* Heta Timonen: Lauri Silvennoinen, Teollisen rakentamisen pioneeri diplomityön aiheena Taiteentutkija 3/2004 (Internet Archive)
Lavasterakentajia
**Lavasterakentaja** on artesaani, joka rakentaa annettujen piirustuksien ja pienoismallien mukaisia kulisseja. Hän toteuttaa lavastajan tekemät suunnitelmat.

Ammatissa vaaditaan hyviä kädentaitoja, tilan hahmotuskykyä, oivalluskykyä, idearikkautta, joustavuutta ja ryhmätyötaitoja. Lavasterakentajalla on hallussa laaja tietämys eri materiaalien työstötavoista. Hän työskentelee esimerkiksi puun, metallin, muovin ja maalien kanssa.

Koulutus
--------

Lavasterakentajaksi voi opiskella Suomessa Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa, Outokummussa Riveriassa ja SASKY koulutuskuntayhtymä Sastamalan yksikössä. Koulu on toisen asteen koulutus eli ammatillinen perustutkinto. Koulutuksen kesto on kolme vuotta. Siellä harjoitellaan erilaisten materiaalien työstämistä käsin, sekä työstökoneilla. Koulussa harjoitellaan myös kustannusten laskemista ja teknisten piirustuksien laatimista. 

Jatkokoulutukseen koulun jälkeen voi hakea esimerkiksi lavastajaksi Aalto-yliopistoon.

Työllistyminen
--------------

Lavasterakentaja voi työskennellä esimerkiksi teattereissa, messutapahtumissa, teemapuistojen rakentamisessa, festareilla, somistustehtävissä, televisiossa ja elokuvateollisuudessa.

Alalla suurin osa työskentelee freelancereina. Vakituista työtä on harvemmin saatavilla. *lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Artesaani, lavasterakentaminen (Arkistoitu – Internet Archive) *Riveria-ammattioppilaitos*. Viitattu 31.3.2020.
2. 1 2  Taideteollisuusalan perustutkinto, lavasterakentaminen *Sasky*.  8.1.2020. Viitattu 1.4.2020.
**Adrien Backscheider** (s. 7. elokuuta 1992 Metz) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Gérardmer Ski Nordique -seuraa. Backscheiderin aktiiviura on tosin päättynyt. Hän on kilpaillut viimeksi vuonna 2022 talviolympialaisissa Pekingissä.

Maastohiihdon maailmancupissa Backscheider kilpaili ensimmäisen kerran La Clusaz'ssa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosissa joulukuussa 2013 oltuaan 25:s. Parhaimmillaan hän sijoittui 12:nneksi Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2018.

Tammikuussa 2014 Backscheider voitti 30 kilometrin yhdistelmähiihdon kultaa Val di Fiemmessä käydyissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän sai samassa ikäluokassa MM-pronssia 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Almatyssa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti ankkuriosuuden pronssia saaneessa Ranskan 4 × 10 kilometrin viestijoukkueessa. Yhdistelmäkilpailussa hän sijoittui 19:nneksi. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 4 × 10 kilometrin viestissä Backsheider oli mukana Ranskan pronssimitalijoukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti viestissä pronssia sekä sijoittui yhdistelmäkilpailussa kahdeksanneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa yhdeksänneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Adrien Backscheider Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Scheve, Ingeborg: These Cross-Country Ski Racers Are Retiring *Pro XC Skiing*.  31.3.2022. Viitattu 10.9.2023. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Adrien Backscheiderin kotisivut
**Jonas Axel Guido Grönvall** (10. kesäkuuta 1852 Vaasa – 6. heinäkuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja.

Grönvallin vanhemmat olivat raatimies Jonas Grönvall ja Emilia Karolina Rindell. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta, opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1878.

Grönvall työskenteli opettajana ennen antautumistaan toimittajanuralle. Hän perusti vuonna 1886 Hjalmar Londénin kanssa ruotsinmielisen *Figaro*-lehden, joka lakkasi jo muutaman kuukauden kuluttua. Sen jälkeen Grönvall työskenteli neljännesvuosisadan ajan *Hufvudstadsbladetin* uutistoimittajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Grönvall Jonas Axel Guido *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Viitattu 22.2.2020.
2. 1 2 3  Guido Grönvall.  *Hufvudstadsbladet*, 9.8.1917, s. 12. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 348. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-220-0.