recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lawsonit** olivat tärkeä suku Anéhossa, nykyisessä Togossa.

Eräs suvun perustajista oli "kuningas" George Lawson, joka kuului Kultarannikon Accran Fanteihin. Hän oli ollut purserina orjalaivalla, kunnes asettui asumaan Anéhoon vuonna 1812 ja otti osaa orjien ja muiden tavaroiden kauppaan. George Lawson osallistui paikalliseen valtataisteluun, jonka jälkeen hänestä tuli Adjigon päällikkösuvun jäsen, jolloin hän nimitti itsensä "Glidjin kuninkaaksi".

Hänen kuoltuaan vuonna 1883 seuraajaksi tuli hänen poikansa G. A. Lawson, sekä toinen poika, joka muutti Anéhoon Lagosista. He toimivat molemmat verottajina Glidjin lapsikuninkaalle.

Useat Lawsoneista kävivät Euroopassa tai orjalaivoilla vuodesta 1780 lähtien.

Lawsonit olivat voimakkaasti brittimielisiä ja vastustivat Saksan laajenevaa vaikutusta alueella vedoten Britanniaan, jotta se vaikuttaisi alueeseen Lagosista käsin. Kostoksi tästä saksalaiset sieppasivat useita henkilöitä Lawsonin talon väestä ja kuljettivat heitä pois *Sophie*-laivalla. He palasivat takaisin Anéhoon *Möwellä*, jossa oli myös Gustav Nachtigal, joka perusti saksalaisen siirtokunnan, Togolandin.

Lawsonin suvun jälkeläiset ovat palvelleet lukuisissa julkisissa asemissa ja vapaissa ammateissa. Lawsonit olivat Guineanlahden afrobrasilialaista eliittiä, agudoja.

Sukuarkisto
-----------

Vuonna 2005 julkaistu *An African Family Archive: The Lawsons of Little Popo/Aneho (Togo) 1841-1938* on eräs harvoja afrikkalaisia toimitettuja sukuarkistoja, jossa on yli 718 kirjettä ja dokumenttia. Kirjeenvaihto on pääosin vuosilta 1841-77, ajalta joka liittyy Atlantin orjakaupasta "lailliseen kauppaan" siirtymiseen, joka oli pääasiassa palmuöljykauppaa. Kirjeenvaihto koskee myös vuosia 1883-85, jolloin kuningas G.A. Lawson III pyrki estämään Anéhoa ja sen ympäristöä tulemasta osaksi Ranskan tai Saksan siirtomaata.

Katso myös
----------

* Aného

Lähteet
-------

1. 1 2  Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Togo*, s. 137. The Scarecrow Press, 1987.
2. ↑  Strickrodt, Silke: *Afro-European Trade in the Atlantic World*, s. 5. James Currey, 2017.
3. ↑  An African family archive : the Lawsons of Little Popo/Aneho (Togo), 1841-1938 | WorldCat.org *www.worldcat.org*. Viitattu 11.1.2023. (englanniksi)
Mikaela Valtersson
**Mikaela Valtersson** (o.s. **Holmström**, s. 1967 Avestan kunta) on ruotsalainen vihreä poliitikko.

Valtersson nousi Ruotsin valtiopäiville vuonna 2002, jolloin oli ympäristöpuolue vihreiden listan kolmas nimi Tukholman läänin vaalipiirissä. Hän uusi parlamenttipaikkansa valtiopäivävaaleissa 2006, joissa oli puolueensa listan kärkinimi Tukholman läänissä, ja valtiopäivävaaleissa 2010, joissa oli puolueensa listan toisella sijalla. Hän toimi viiden vuoden ajan toisena puolueensa valtiopäiväryhmän kahdesta puheenjohtajasta, 2006–2008 Mikael Johanssonin, 2008–2010 Ulf Holmin ja 2010–2011 Mehmet Kaplanin kanssa.

Valtersson pyrki vuonna 2011 puolueensa puheenjohtajaksi, muttei tullut valituksi. Myöhemmin samana vuonna hän päätti luopua valtiopäivien jäsenyydestä. Valtersson oli vuosina 2002–2006 varsinaisena jäsenenä valtiopäivien koulutusvaliokunnassa ja vuosina 2006–2011 valtiovarainvaliokunnassa.

Ennen valtakunnanpolitiikkaan siirtymistään Valtersson toimi Upplands Väsbyn kunnan kunnallispolitiikassa ja työskenteli lukion opettajana, aineinaan historia ja yhteiskuntaoppi. Hän varttui Järnassa ja Tukholmassa ja on asunut Upplands Väsbyn kunnassa vuodesta 1986. Hän on naimisissa Lars Valterssonin kanssa, jonka kanssa hänellä on kolme lasta, vuonna 1986 syntynyt poika ja vuosina 1990 ja 1993 syntyneet tyttäret.

Lähteet
-------

1. ↑  Gröna riksdagslistor (Tallenne sivusta sivustolla Archive.is) *mp.se*.  5.4.2002.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
2. ↑  Stockholms läns riksdagslista fastställd (Tallenne sivusta sivustolla Archive.is) *mp.se*.  29.3.2006.  Arkistoitu 26.5.2012. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
3. ↑  Peter Eriksson toppar MP:s riksdagslista i Stockholms län *Mynewsdesk*.  23.2.2010. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Gruppledare valda för Miljöpartiet *Mynewsdesk*.  4.10.2006. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Arvidsson, Johan: Indienfantast ny mp-topp *Nyheter24*.  23.9.2008. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
6. ↑  Larsson, Lars: Peter Eriksson ordförande i KU *DN.se*.  7.10.2010. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
7. ↑  Fridolin och Romson nya språkrör *SvD.se*.  21.5.2011. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
8. ↑  Två tunga avhopp från MP *SvD.se*.  27.8.2011. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
9. ↑  Mikaela Valtersson (MP): Aktuella och tidigare uppdrag *riksdagen.se*. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
10. ↑  Mikaela Valtersson *LinkedIn*. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)
11. ↑  Mikaela Valtersson - tillbaka i skolan *friskola.se*.  14.5.2012. Viitattu 5.5.2013. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
**Laxmikant Parsekar** (s. 4. heinäkuuta 1956) on intialainen poliitikko, joka toimi Goan osavaltion pääministerinä vuosina 2014–2017.

Parsekarin poliittinen ura alkoi vuonna 1988, jolloin hän asettui ehdolle Intian kansanpuolueen ehdokkaana Goan osavaltiovaaleihin. Hänen perheensä, joka oli Maharashtrawadi Gomantak Party -puolueen uskollisia äänestäjiä, järkyttyi päätöksestä. Parsekar kommentoi asiaa myöhemmin medialle sanoen, että joutui melkein muuttamaan muualle, koska hänen perheensä ei kyennyt hyväksymään päätöstä. Hän hävisi kyseiset vaalit, kuten kävi myös vuonna 1999. Hän voitti ensimmäistä kertaa vuoden 2002 osavaltiovaaleissa. Hän uusi voittonsa vuoden 2007 vaaleissa ja tuli valituksi uudestaan vuonna 2012. Kun osavaltion silloinen pääministeri Manohar Parrikar siirtyi puolustusministeriksi vuonna 2014, Parsekar otti hänen paikkansa. Puoluetoiminnan ulkopuolella hänet muistetaan Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön aktivistina.

Pääministerinä toimiessaan hän raportoi goalaisten olevan ärsyyntyneitä nigerialaisten käytöksestä ja asenteista. Aikaisemmin vuonna 2015 hän sanoi vammaisista puhuessaan, että nämä ovat Jumalan virhe, jonka vammaisjärjestöt pyrkivät korjaamaan. Vuonna 2017 hän hävisi osavaltiovaaleissa, mikä päätti hänen uransa Goan pääministerinä. Parsekarin mukaan tappion syy oli, että hän toimi osavaltion pääministerin viran vuoksi liikaa Panajissa eikä siksi ehtinyt muodostaa yhteyttä oman vaalipiirinsä äänestäjiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Who is Laxmikant Parsekar? *NDTV*.  8.11.2014. Viitattu 5.12.2019.
2. ↑  Nagvenkar, Mayabhushan: 'Sir' Laxmikant Parsekar from Russian haven is Goa's new chief minister *Scroll*.  8.11.2014. Viitattu 5.12.2019.
3. ↑  Goans annoyed with Nigerians, their way of life: CM Parsekar *Indian Express*.  31.5.2016. Viitattu 5.12.2019.
4. ↑  Hindustan Times: Disabled people are God's mistake, says Goa CM Laxmikant Parsekar *hindustantimes.com*.  22.1.2015. Viitattu 5.12.2019.
5. ↑  Election results 2017: Goa CM Laxmikant Parsekar loses; close contest between Congress, BJP *Financial Times*.  11.3.2017. Viitattu 4.12.2019.
6. ↑  Kamat, Prakash: I am not a rebel: Laxmikant Parsekar *The Hindu*.  25.1.2019. Viitattu 5.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laxmikant Parsekar** Wikimedia Commonsissa
Aromataasi-inhibiittori anastrotsolia sisältävää lääkettä.
**Aromataasi-inhibiittorit** ovat lääkeaineita, joita käytetään erityisesti rinta- ja munasarjasyövän hoitoon naisilla, jotka ovat ohittaneet vaihdevuodet. Aromataasi-inhibiittorit pyrkivät estämään aromataasientsyymin toimintaa. Aromataasi muodostaa estrogeeniä, jota sekä rinta- että munasarjasyöpä tarvitsevat kasvaakseen. Aromataasi-inhibiittoreita ovat: aminoglutetimidi, formestaani, anastrotsoli, letrotsoli, vorotsoli, eksemestaani sekä testolaktoni. Aromataasi-inhibiittorit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa eli ATC-luokituksessa luokkaan L02BG.

Vaikutus ja käyttö
------------------

Aromataasi-inhibiittorit estävät estrogeenituotannon loppuvaiheessa vaikuttavaa Sytokromi P450 -entsyymiyhdistettä ja näin sammuttavat estrogeenisynteesin. Lisämunuaisperäisen androgeenin aromatisaatio tapahtuu pääasiassa rasvakudoksessa, lihaksissa ja maksassa, jotka ovat herkkiä aromataasi-inibiittoreiden vaikutuksille. Munasarjoissa aineiden vaikutuksesta luteinisoivan hormonin eritys kasvaa, mikä puolestaan palauttaa hormonitoimintaa. Vaihdevuosia ennen estrogeenituotanto tapahtuu pääosin munasarjoissa, eivätkä aromataasi-inibiittorit pysty sitä estämään.

Aromataasi-inhibiittorit voidaan jakaa kahteen eri ryhmään, sitoutuviin ja kilpaileviin estäjiin. Sitoutuvat estäjät kiinnittyvät entsyymin aktiiviseen osaan ja näin estävät kokonaan entsyymin toiminnan. Kilpailevat estäjät puolestaan kiinnittyvät aktiiviseen osaan vain väliaikaisesti ja tyytyvät näin vain estämään entsyymireaktion toteutumista.

Sivuvaikutukset
---------------

Aromataasi-inhibiittoreiden yleisin sivuvaikutus on niveljäykkyys ja -kipu. Myös rintasyövän hoidossa käytettyyn tamoksifeeniin verrattuna aromataasi-inhibiittorit aiheuttavat vähemmän vakavia sivuvaikutuksia. Aromataasi-inhibiittorit esimerkiksi vähensivät riskiä saada laskimotulppa tai kohdun limakalvon syöpä. Toisaalta ne saattavat lisätä sydänsairauksien riskiä.

Lähteet
-------

1. ↑  DrugBank: Aromatase Inhibitors
2. 1 2  Aromataasinestäjät rintasyövän hoidossa.  *Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim*, 1997, 113. vsk, nro 5, s. 401–405.  Suomalainen Lääkäriseura Duodecim. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.9.2012.
3. ↑  Aromatase Inhibitors  5.6.2012. Ardmore, Pennsylvania:  Breastcancer.org.  Arkistoitu 8.9.2012. Viitattu 28.9.2012. (englanniksi)
4. ↑  Vierula, Hertta: Aromataasin estäjät voivat lisätä sydänsairauksien riskiä  13.12.2010. Helsinki:  Suomen Lääkärilehti. Viitattu 28.9.2012.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aromataasi-inhibiittorit**.
* Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus, Aromataasi-inhibiittorit[vanhentunut linkki]
Kolarinsaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
67°21′32″N, 023°46′33″E, KolariLapin maakuntaSuomi |
| Vesialue | 
Muonionjoki |

Väestö| Asutuskeskukset | 
Kirkkopudas |
| Kieli | 
suomi |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Kolarinsaaren kirkko.
**Kolarinsaari** on kylä ja saari Muonionjoessa Kolarin kunnassa. Saari sijaitsee keskustaajaman pohjoispuolella, ja se rajoittuu länsipuolitse virtaavaan Muonionjoen päähaaraan sekä itäpuolitse virtaavaan Saariputaan haaraan. Saarta halkoo pohjois-eteläsuunnassa Siltatie-niminen paikallistie, ja tie ylittää Saariputaan saaren eteläkärjessä, Kolarinsaaren kirkon luona. Asutus on keskittynyt saaren kapeaan pohjoiskärkeen.

Kolarinsaari on maakunnallisesti arvokas kulttuuriympäristö, ja sen asuttu pohjoisosa on harjujensuojelualuetta.

Kolarinsaaressa sijaitsee myös 3,5 kilometrin pituinen osittain pitkospuilla varustettu Lukkarinvainion luontopolku, joka alkaa kirkolta ja kiertää saaren kaakkoisrannalla. Polun varrella jokirannassa sijaitsee myös nuotiopaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  Tornionjoen-Muonionjoen osayleiskaava (s. 4, 7) *kolari.fi*.  30.5.2008. Viitattu 4.2.2010. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kolarinsaari, luontopolku Ympäristöprojekti Tornionjokilaaksossa. Viitattu 4.2.2010. [vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli käsittelee muualla kuin Pohjois-Amerikassa myytyä Ford Focusta. Vuosina 1999–2011 valmistetusta amerikkalaisesta mallista on oma artikkeli.*
**Ford Focus** on Fordin vuodesta 1998 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Euroopan ja Pohjois-Amerikan markkinoilla Ford Escortin ja Aasiassa sekä Oseaniassa Ford Laserin.

Yleistä
-------

Euroopassa Focusta on valmistettu Saksassa Saarlouisissa, elokuusta 1998 lähtien Espanjan Valenciassa ja vuoden 2002 heinäkuusta lähtien Venäjällä Pietarissa. Valenciassa valmistui miljoonas Focus huhtikuussa 2004. Euroopan ulkopuolisia valmistuspaikkoja ovat muiden muassa Yhdysvallat, Kiina, Taiwan, Filippiinit ja Meksiko.

Focusta myytiin Yhdysvalloissa aluksi pienin eroavaisuuksin vuosina 1999–2004. Tämän jälkeen Euroopassa esiteltiin Focuksen toinen sukupolvi, mutta yhdysvaltalainen malli sai vain pienen kasvojenkohotuksen. Vuonna 2007 eurooppalainen ja yhdysvaltalainen Focus erotettiin täysin omiksi malleikseen. Vuonna 2010 tuli markkinoille uusi kolmannen sukupolven Focus, joka on samanlainen kaikkialla maailmassa.

Vuosina 2001 ja 2002 Focus oli myydyin auto maailmassa. Samalla siitä tuli historian ensimmäinen auto, joka voitti Vuoden auto -tittelin sekä Euroopassa (1999) että Yhdysvalloissa.

Ford Focus on menestynyt hyvin myös ralliautoilussa. Ensimmäisen kilpailun autolla ajoi Colin McRae Monte Carlossa vuonna 1999. Hänen suorituksensa kuitenkin hylättiin sääntöjenvastaisen vesipumpun takia.

Ford tiedotti syksyllä 2018 tuovansa vuonna 2021 markkinoille täysin autonomisesti ajavan Focuksen.

Ford Focus I (1998–2004)
------------------------

*Pääartikkeli: Ford Focus (1998)*

Ford Focus II (2004–2010)
-------------------------

*Pääartikkeli: Ford Focus (2004)*

Ford Focus III (2010–)
----------------------

*Pääartikkeli: Ford Focus (2010)*

Ford Focus IV (2018–)
---------------------

*Pääartikkeli: Ford Focus (2018)*

Katso myös
----------

* Ford C-Max
* Ford Focus (Pohjois-Amerikka)
* Ford Focus WRC
* Ford Focus RS WRC 06

Lähteet
-------

1. ↑  1999 – Ford Focus Car of the Year. Viitattu 17.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Autonvalmistaja: Ensimmäinen Ford ajaa itsestään 2021 *Ilta-Sanomat*.  25.10.2018. Viitattu 25.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Focus** Wikimedia Commonsissa
**Ford Fiesta II** on Ford Fiestan toinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1983–1989.

Ford Fiesta II (1983–1989)
--------------------------

Toisen sukupolven Fiesta esiteltiin kesällä 1983, ja uudistukset olivat hyvin maltillisia. Malli oli oikeastaan vain perusteellisen kasvojenkohotuksen kokenut versio edeltäjästään, sillä pohjalevy ja kori olivat ennallaan. Ulkonäköä oli kuitenkin nykyaikaistettu. Voimanlähteeksi oli aluksi saatavana vain edellisestä sukupolvesta periytyvä 1,1-litrainen *Valencia*-moottori. Vuonna 1984 mallistoa täydensi myös uusi 1,3-litrainen CVH (68 hv) viisivaihteisella vaihteistolla. Samaan aikaan markkinoille tuli XR2-malli uudella 1,6 litran (96 hv) moottorilla, jota oli käytetty aiemmin Escort XR3:ssa. Siinä oli myös muista malleista poiketen 40-litrainen polttoainesäiliö. XR2:n tunnisti puskurin punaisesta raidasta. 

Fiestaan oli nyt ensimmäistä kertaa saatavana 1,6-litrainen (53 hv) dieselmoottori. Se oli bensiinimoottoreita taloudellisempi, mutta varsin karkeakäyntinen. Helmikuussa 1986 kaikki mallit saivat 40 litran polttoainesäiliön.

Marraskuussa 1986 XR2:n 1,6-litrainen moottori sai uuden sylinterikannen ja kaasuttimen. Uudistukset vähensivät päästöjä, mutta teho putosi 94 hevosvoimaan. Samalla 1,1-litraisen yhteyteen tuli saataville viisivaihteinen manuaalivaihteisto. 1,3-litrainen CVH korvattiin uudella 1,4-litraisella (74 hv) mallilla ja kaikki moottorit muokattiin käymään lyijyttömällä bensiinillä.

Ford Fiesta XR2
Toukokuusta 1987 alkaen 1,1-litraisen yhteyteen sai myös portaattoman CVT-automaattivaihteiston, joka kuitenkin jäi melko harvinaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ford Fiesta Mk2 review *Auto Express*.  30.12.2016. Viitattu 30.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Ford Fiesta (1976–1989) Ajovalo.net. Viitattu 19.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Fiesta (1983)** Wikimedia Commonsissa
**Koyuk** on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Koyukjoen suulla Norton Bayn koillisosassa Sewardin niemimaalla.

Historiaa
---------

Koyukin eteläpuolelta on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta 6 000–8 000 vuoden takaa. Venäjän laivaston luutnantti Zagoskin löysi Kuynkhak-miutin kylän 1842–1844. Western Union Telegraphin retkikunta löysi alueelta Konyukmute-nimisen kylän vuonna 1865. Vuoden 1900 tienoilla nykyinen asuinalue otettiin käyttöön. Paikka oli hyvä tavaroiden purkuun rannalla. 65 kilometriä yläjuoksuun Koyukjoelta perustettiin North Bay Station vuonna 1915. Alueelta kaivettiin kultaa ja kivihiiltä, jota käytettiin höyrylaivoissa ja kuljetettiin Nomeen.

Väestö
------

Koyukin asukkaat ovat pääosin unalit- ja malemiut-eskimoita. Nämä puhuvat inupiaqin kieltä. Vuoden 2000 väestönlaskennassa asukkaista 91,92 prosenttia kuului Amerikan alkuperäiskansoihin.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Koyuk Google Mapissa
**Buzin piiri** on Mosambikin Sofalan maakuntaan kuuluva piiri (port. *distrito*). Sen pinta-ala on 7 409 neliökilometriä (10,9 % maakunnasta) ja asukasluku oli 177 348 (VL 2017). Vuosikymmen aiemmin väkiluku oli 159 614 (VL 2007). Piirin hallintokeskus on Búzin kaupunki.

Piirin naapureita ovat etelässä Machangan piiri, lounaassa Chibabavan piiri, lännessä Manacan maakunnan Sussundengan piiri, pohjoisessa Nhamatandan piiri, koillisessa Dondon piiri ja Beiran kaupunki. Idässä rajan luo Intian valtameri.

Piiri sijaitsee Intian valtamereen kuuluvan Mosambikin kanaalin rannalla. Sen läpi mereen laskee Buzijoki ja piirin koillisrajan muodostaa Púnguèjoki. Runsaiden sateiden seurauksena alavia osia piiristä jää toisinaan tulvavesien peittoon. 

Sykloni Idain jälkeinen tulvatilanne Beiran satamakaupungin läheisyydessä Mosambikin Sofalan maakunnassa tiistaina 19. maaliskuuta 2019 Euroopan avaruusjärjestön Copernicus Sentinel-1 -satelliitin näkemänä. Tulvivat alueet on koodattu punaisella värillä. Esimerkiksi Beiran lounaispuolella sijaitseva Buzin piiri näykyy suurelta osaltaan tulvien peittämänä.
Beiran lähellä maaliskuun 14.-15. päivien välisenä 2019 yönä rantautunut sykloni Idai synnytti tulvavuoksen ja useiden päivien rankkasateiden seurauksena suuria tulvajärviä esimerkiksi Nhamatandan ja Buzin piirien alaviin osiin päiväkausiksi. Beiran ja Nhamatandan välinen tieyhteys vaurioitui tulvien johdosta kulkukelvottomaksi. Yhdistyneiden kansakuntien koulutus- ja tutkimuslaitos UNITAR arvioi 20. maaliskuuta 2019 otettujen satelliittikuvien perusteella alustavasti, että Buzin piirin asutuinalueista (settlement) noin 39 prosenttia ja väestöstä 59 prosenttia kärsi myrskyn ja siihen liittyvien tulvien seurauksista merkittävästi.

Lähteet
-------

1. ↑  Anuário Estatístico, Província de Sofala, 2017 (pdf) Instituto Nacional de Estatística. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
2. ↑  População da Provícia de Sofala, 2007 (pdf)  2007. Instituto Nacional de Estatística.  Arkistoitu 19.12.2007. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
3. 1 2  Perfis do Distrito do Búzi Província de Sofala  2005. Província de Sofala, sofala.gov.mz.  Arkistoitu 21.3.2019. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
4. ↑  Perfis dos Distritos Província de Sofala, sofala.gov.mz.  Arkistoitu 21.3.2019. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
5. ↑  Päivi Kerola: Kartta näyttää, mistä Mosambikin tulvakatastrofissa on kyse – Ylen toimittaja Beirasta: Vesi on laskussa, mutta toivo hiipuu  21.3.2019. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 21.3.2019.
6. ↑  Mozambique Access Constraints as of 20 March 2019 (pdf)  20.3.2019. Maailman ruokaohjelma (WFP) via Reliefweb, reliefweb.int. Viitattu 21.3.2019. (englanniksi)
7. ↑  Tropical Cyclone IDAI 19 Population and Settlement Exposure Analysis in Central of Mozambique 20 March 2019 (pdf)  21.3.2019. YK:n koulutus ja tutkimuslaitos (UNITAR/UNOSAT), unitar.org. Viitattu 22.3.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Buzi District
**Karl Julian (K. J.) Karlsson** (sukunimi aikaisemmin **Eriksson**; 5. tammikuuta 1866 Västanfjärd – 13. huhtikuuta 1911 Vihti) oli suomalainen kansanopiston johtaja, päätoimittaja ja RKP:n kansanedustaja.

Karlssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Eriksson ja Engla Charlotta Hollsten. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1892. Karlsson toimi Lounais-Suomen ruotsalaisen kansanopiston johtajana Paraisilla 1893–1895, Ahvenanmaan kansanopiston johtajana Finströmissä 1895–1900 sekä Hagan kuninkaankartanon vuokraajana ja maanviljelyskoulun johtajana 1900–1902. Hän oli Pietarsaaren ruotsalaisen yhteiskoulun matematiikanopettajana 1903–1904 ja Porvoon ruotsalaisen kansanopiston opettajana 1907–1911. Samaan aikaan Karlsson oli myös Ruotsalaisen kansanpuolueen matkapuhujana 1908–1909 ja Borgåbladetin toimittajana ja päätoimittajana 1908–1911. Hän omisti myös säteritilan Ahvenanmaalla Finströmissä.

Karlsson kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Finströmin edustajana. Hänet valittiin myös Getan edustajaksi, mutta hän antoi valtakirjalla edustusoikeuden K. T. Brobergille. Karlsson oli Ahvenanmaan tuomiokuntaa edustanut valtiopäivämies talonpoikaissäädyssä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli RKP:n kansanedustaja hän oli ensimmäisessä eduskunnassa vuosina 1907–1908, edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Karlsson oli myös Porvoon kaupunginvaltuutettu.

Karlsson oli naimisissa vuodesta 1893 Aina Emilia Schaumanin kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Karl Julian Karlsson *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

### Viitteet

1. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 302. WSOY, 1999.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 116. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(24) | 
* Ahlroos
* von Alfthan
* Bäck
* Cederberg
* Ehrnrooth
* Estlander
* Gustafsson
* Hedberg
* Karlsson
* A. Neovius
* D. Neovius
* Nix
* Näs
* Oljemark
* G. Rosenqvist
* V. Rosenqvist
* Runeberg
* Schultz
* Schybergson
* Slätis
* Storbjörk
* Sundblom
* Söderholm
* Wasastjerna

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**José Mário Vaz** (s. 10. joulukuuta 1957 Cacheu, Guinea-Bissau) on guineabissaulainen poliitikko, joka toimi 2014–2020 maansa presidenttinä. Vaz sai vuoden 2014 presidentinvaalin toisella kierroksella noin 62 prosenttia äänistä. Hän edustaa maansa suurinta puoluetta, itsenäisyyspuoluetta (Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo Verde (PAIGC)).

Vaz on kotoisin Guinea-Bissaun pohjoisosasta. Hän opiskeli ekonomiksi Lissabonissa oppilaitoksessa, jonka nimi on Instituto Superior de Economia e Gestão (ISEG) da Universidade Técnica de Lisboa. Hän on naimisissa ja kolmen lapsen isä.

Ennen presidentiksi valintaansa Vaz oli Bissaun pormestari 2004-2009, ja valtiovarainministerinä Carlos Gomes Júniorin hallituksessa, joka syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella vuonna 2012.

Vazin virkakausi alkoi 23. joulukuuta 2014. Hänen kauttansa rampautti pitkä valtataistelu PAIGC-puolueen sisällä. Viiden vuoden aikana maassa oli yli puolenkymmentä pääministeriä eikä parlamentti ollut siksi toimintakykyinen. Ensimmäisenä pääministerinä toimi Domingos Simões Pereira, joka pyrki luomaan hallituksen kaikista parlamentin puolueista. Vaz erotti Pereiran jo seuraavan vuoden elokuussa. Vaz kuului PAIGC:n toisinajattelijoihin, mutta Pereiran puolella oli suurin osa puolueesta. Vaz valitsi seuraavaksi pääministeriksi Baciro Dján, joka ei kuitenkaan pystynyt luomaan hallitusta. Carlos Correia oli osapuolestan sovintaehdotus, mutta Vaz erotti tämän toukokuussa 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Guinea-Bissau election: Jose Mario Vaz wins run-off  20.5.2014. BBC News. Viitattu 26.8.2014.
2. 1 2  Novo Presidente José Mário Vaz quer fazer valer a lei na Guiné-Bissau *DW*. Viitattu 27.3.2016.
3. ↑  Lobban ym: Guinea-Bissau: History *Encyclopedia Britannica*.  10.3.2021. Viitattu 9.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  BTI 2020 Country Report — Guinea-Bissau (PDF)  2020. Gütersloh:  Bertelsmann Stiftung. Viitattu 9.8.2021. (englanniksi)

Guinea-Bissaun lippuGuinea-Bissaun presidentit

* Luís de Almeida Cabral
* João Bernardo Vieira
* Carmen Pereira
* João Bernardo Vieira
* Ansumané Mané
* Malam Bacai Sanhá
* Kumba Ialá
* Veríssimo Correia Seabra
* Henrique Rosa
* João Bernardo Vieira
* Raimundo Pereira
* Malam Bacai Sanhá
* Raimundo Pereira
* Mamadu Ture Kuruma
* Manuel Serifo Nhamadjo
* José Mário Vaz
* Umaro Sissoco Embaló
Jean-Leon-Gerome, *Kleopatra ja Caesar*, 1866.
**Julius Caesar** (ital. *Giulio Cesare in Egitto*, HWV 17) on viides Georg Friedrich Händelin Lontoon Royal Academy of Musicille säveltämä *opera seria*. Sen ensiesitys pidettiin 20. helmikuuta 1724. Ensiesityksen solistit olivat aikakauden tunnetuimpien laulajien joukossa: Caesarin roolin esitti kastraattilaulaja Senesino ja Kleopatran roolin kuuluisa prima donna Francesca Cuzzoni. Teos on yksi Händelin parhaista ja kuuluisimmista oopperoista.

Nicola Francesco Haym kirjoitti sen libreton, joka oli aikakauden suositun kansantarinan sovitus. Toisin kuin William Shakespearen noin 100 vuotta aikaisempi näytelmä, tarina on yksinkertainen sankaritarina, jossa Caesar pelastaa prinsessa Kleopatran tämän veljen Ptolemaioksen kynsistä. Teos noudattelee aikakauden *opera serian* konventioita musiikillisesti, mutta poikkeaa niistä aiheensa vuoksi. Historiallisen rakkaustarinan kuvaaminen eroaa aikakauden opera serioiden perinteisesti antiikin mytologisista aiheista. 

Ooppera saavutti ensiesityksellään suuren suosion ja sitä esitettiin Lontoossa uudelleen vuosina 1725, 1730 ja 1732. Oopperaa esitettiin myös Englannin ulkopuolella, muun muassa Hampurissa ja Braunschweigissa vuonna 1725.

Lähteet
-------

* Giulio Cesare (Arkistoitu – Internet Archive). *Culture vulture*. (englanniksi)
* HANDEL'S GIULIO CESARE. *Opera today*. (englanniksi)
Alia Baha ed Din Toukan.
**Alia Baha ed Din Toukan** (arab. علياء بھاء الدين طوقان‎‎) (25. joulukuuta 1948 Kairo, Egypti – 9. helmikuuta 1977 At Tafilah, Jordania) oli Jordanian kuninkaan Husseinin kolmas vaimo.

Alia Baha ed Din Toukanin isä oli suurlähettiläs Bahauddin Toukan ja Alia syntyi Kairossa, Egyptissä. Vuonna 1972 hän nai Jordanian kuningas Husseinin ja otti nimekseen **Alia al Hussein** (arab. علياء الحسين‎). New Yorkissa opiskellut Alia piti nopeista autoista, vesihiihdosta ja farkuista, joka herätti huomiota konservatiivisessa Jordaniassa. Alia kuoli helikopterionnettomuudessa matkalla At Tafilahista Ammaniin 9. helmikuuta 1977. 

Husseinilla ja Alialla oli kaksi omaa lasta ja yksi adoptoitu:

* Haya (s. 1974)
* Ali (s. 1975)
* Abir (adoptoitu) (s. 1973, adoptoitiin 1973).

Lähteet
-------

1. 1 2  Queen Alia of Jordan dies in copter crash *NY Times*.  1977. Viitattu 8.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alia al Hussein** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Malli rotan mevalonaattikinaasin rakenteesta
**Mevalonaattikinaasi** on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi fosfaattiryhmän siirtoa ATP-molekyyliltä mevalonihapolle ja tuotteena muodostuu fosfomevalonihappoa. Mevalonaattikinaasi osallistuu terpenoidien ja steroidien biosynteesiin ja sitä tavataan niin aito- kuin esitumaisistakin eliöistä. Mevalonaattikinaasin EC-numero on EC 2.7.1.36.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Rakenteeltaan mevalonaattikinaasi on kahdesta keskenään samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 84 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen magnesiumioneja, jotka avustavat ATP-molekyylin sitoutumisessa entsyymiin. Mevalonaattikinaasi hyväksyy fosfaattiryhmän luovuttajaksi myös eräät muut nukleotiditrifosfaatit kuten UTP:n. Entsyymi sitoutuu ensin mevalonihappoon ja tämän jälkeen ATP:hen. Katalyyttisesti tärkeässä roolissa on aktiivisen keskuksen aspartaattiryhmä, joka ottaa vastaan protonin mevalonihapon hydroksyyliryhmältä. Näin hydroksyyliryhmästä tulee voimakkaampi nukleofiili joka reagoi ATP:n elektrofiilisen fosfaattiryhmän kanssa. Tuotteena muodostuu fosfomevalonihappoa ja ADP:tä.

Puutteellisesti toimiva mevalonaattikinaasi aiheuttaa harvinaisen periytyvän sairauden immunoglobulinemia D-oireyhtymän. Oireina ovat jaksottainen kuumeilu, nivelkivut, nivelten turpoaminen ja huonovointisuus. Sairaus periytyy autosomien välityksellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  EC 2.7.1.6 - galactokinase Brenda. Viitattu 15.7.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Zhuji Fu, Ming Wang, David Potter, Henry M. Miziorko, & Jung-Ja P. Kim: The Structure of a Binary Complex between a Mammalian Mevalonate Kinase and ATP.  *Journal of Biological Chemistry*, 2002, 277. vsk, s. 18134–18142. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.7.2018.  (englanniksi)
3. ↑  John McMurry, Tadhg P. Begley: *The organic chemistry of biological pathways*, s. 130–131. Roberts and Company Publishers, 2005. ISBN 978-0974707716. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.7.2018). (englanniksi)
4. ↑  Mevalonaattikinaasin vajaatoiminta (MKD) ja Hyperimmunoglobulinemia D-oireyhtymä (HIDS) Reumaliitto. Viitattu 16.7.2018.
5. ↑  Gary S. Firestein, Ralph Budd, Sherine E Gabriel, Iain B. McInnes, James R O'Dell: *Kelley's Textbook of Rheumatology*, s. 1603. Elsevier, 2012. ISBN 9781437717389. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.7.2018). (englanniksi)
**Mewa Ramgobin** (10. marraskuuta 1932 – 17. lokakuuta 2016) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana maansa parlamentissa vuosina 1994–2009. Hänestä tuli apartheidia vastustava kansalaisaktivisti opiskeluaikoinaan Natalin yliopistossa. Hän oli Natalin intialaisen kongressin johtaja. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Mahatma Gandhin pojantytär Ela Gandhi. Hän perusti Mahatma Gandhille omistetun museon ja kirjaston, järjesti vuosittaisia Gandhi-luentoja ja opetti gandhilaista filosofiaa. Hän kirjoitti myös kaksi kirjaa *Waiting To Live* ja *Prisms Of Light*.

Toimiessaan Natalin intialaisen kongressin johtajana Ramgobin oli yksi kuudesta United Democratic Front -järjestön jäsenestä, jotka hakivat suojaa brittiläisestä suurlähetystöstä. Britannia ei luovuttanut heitä apartheid-kauden turvallisuuspoliisille, mutta teki heidän oleskelustaan epämukavaa sallimalla heille yhden pienen huoneen. Huoneessa oli kemiallinen käymälä ja heidän tuli nukkua paljaalla lattialla. Ramgobin vietti lähetystössä kuukauden, jonka jälkeen hän poistui sieltä joutuen eteläafrikkalaiseen maanpetosoikeudenkäyntiin. Heidät vapautettiin syytteistä vuonna 1986. Apartheid-hallinto jatkoi heidän vainoamistaan asettamalla Ramgobinin ja hänen vaimonsa useita kertoja kotiarestiin. He vastustivat Afrikan kansalliskongressin turvautumista aseisiin ja luopumista gandhilaisesta väkivallattomasta vastarinnasta.

Ramgobin oli naimisissa Ela Gandhin kanssa vuoteen 1991, jolloin he erosivat. Hän meni uudestaan naimisiin Miriamin kanssa. Hänellä oli viisi lasta, joista yksi murhattiin vuonna 1993. Kansanedustajana vuonna 2003 hän vastusti Intian Etelä-Afrikan intialaistaustaiselle väestölle tarjoamia kaksoiskansalaisuuksia, koska ne voisivat hänen mukaansa haitata Etelä-Afrikan rauhaa luomalla jännitteitä intialaisten ja mustien välille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mewa Ramgobin, South African struggle stalwart and Gandhian activist passes away *Firstpost*.  19.10.2016. Viitattu 15.1.2021.
2. 1 2  Barron, Chris: Obituary: Mewa Ramgobin, UDF veteran who endured 17 years under banning order *Sunday Times*.  23.10.2016. Viitattu 15.1.2021.
3. ↑  Cowell, Alan: 6 South African fugitives enter British consulate *New York Times*.  14.9.1984. Viitattu 15.1.2021.
4. ↑  Struggle veteran Mewa Ramgobin passes on *Mid South Coast Rising Sun*.  28.10.2016. Viitattu 15.1.2021.
5. ↑  Singh, Ramindar & Patel, Quraish: Ela and Mewa Ramgobin intent on resurrecting the Gandhian spirit *India Today*.  15.5.1989. Viitattu 15.1.2021.
6. ↑  Jha, Nilanjana Bhaduri: South Africa's Indians reject dual citizenship *Times of India*.  10.1.2003. Viitattu 15.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Painin Aasian-mestaruuskilpailut** järjestää vuosittain Aasian painiliitto (AAWC). Ensimmäisen kerran Aasian mestaruuksista painittiin vuonna 1979, jolloin vain vapaapaini oli ohjelmassa. Vuonna 1981 mukaan tuli kreikkalais-roomalainen paini ja vuonna 1996 naispaini. 

Aasian-mestaruuskilpailut järjestettiin epäsäännöllisesti aina vuoteen 2003 asti, minkä jälkeen kisat on järjestetty vuosittain. Naispainin mukaantulon jälkeen kaikissa kolmessa painityylissä on kilpailtu samassa tapahtumassa samalla paikkakunnalla, poikkeuksena vuodet 1997, 2000 ja 2004.

Maanosaa ovat vapaapainissa hallinneet lähes suvereenisti Iranin edustajat, mutta kreikkalais-roomalaisessa painissa Iranin kanssa ovat tasapäisesti kilpaileet Kazakstan ja Etelä-Korea. Naispainissa kisojen mitalitaulukon on aina vienyt joko Kiina tai yleensä Japani.

Aasian-mestaruuskilpailut
-------------------------

| Kilpailut/vuosi | Kreikkalais-roomalainen paini | Vapaapaini | Naispaini | Painoluokkia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | - | Intia Jalandhar | - | 10 |
| 1981 | - | Pakistan Lahore | - | 10 |
| 1983 | Iran Teheran | - | 10 |
| 1987 | Intia Bombay | - | 10 |
| 1988 | - | Pakistan Islamabad | - | 10 |
| 1989 | Japani Ōarai | - | 10 |
| 1991 | Iran Teheran | Intia New Delhi | - | 10 |
| 1992 | Iran Teheran | - | 10 |
| 1993 | Japani Hiroshima | Mongolia Ulaanbaatar | - | 10 |
| 1995 | Filippiinit Manila | - | 10 |
| 1996 | Kiina Xiaoshan | 10/10/9 |
| 1997 | Iran Teheran | Taiwan Taipei | 8/8/6 |
| 1999 | Uzbekistan Taškent | 8/8/6 |
| 2000 | Etelä-Korea Soul | Kiina Guilin | Etelä-Korea Soul | 8/8/6 |
| 2001 | Mongolia Ulaanbaatar | 8/8/6 |
| 2003 | Intia New Delhi | 7 |
| 2004 | Kazakstan Almaty | Iran Teheran | Japani Tokio | 7 |
| 2005 | Kiina Wuhan | 7 |
| 2006 | Kazakstan Almaty | 7 |
| 2007 | Kirgisia Biškek | 7 |
| 2008 | Etelä-Korea Jeju | 7 |
| 2009 | Thaimaa Pattaya | 7 |
| 2010 | Intia New Delhi | 7 |
| 2011 | Uzbekistan Taškent | 7 |

Katso myös
----------

* Painin maailmanmestaruuskilpailut
* Painin Euroopan-mestaruuskilpailut
* Painin maailmancup

Lähteet
-------

* Painitietokanta foldeak.com (englanniksi)
**Laihalampi**, toiselta nimeltään **Lajalampi**, on vajaan kahden hehtaarin laajuinen metsäjärvi läntisessä Espoossa kuutisen kilometriä Espoon keskuksesta luoteeseen. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Vanha-Nuuksion kaupunginosassa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Laihalammen länsipuolella ja Bodomjärvi itäpuolella. Koillisessa sijaitsee muun muassa Sorlampi ja etelässä Hakjärvi. Laihalammen pinta on lähes 30 metriä Nuuksion Pitkäjärveä korkeammalla. Laihalammen ja Pitkäjärven välissä puolestaan on selännettä, jonka korkeus merenpinnasta on noin 80 metriä.

Laihalammen yhteyteen kuuluu lähes kahden hehtaarin laajuinen Lajalammen pähkinäpensaslehto, jossa kasvaa pähkinäpensaiden ohella muun muassa hiirenporrasta ja imikkää.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 10.9.2019.
2. 1 2  Lajalampi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 10.9.2019.
3. ↑  Laihalampi Espoon karttapalvelussa
4. ↑  13.41 Hakjärven luonnonsuojelualue, 13.42 Sorlammen luontopolku, 13.43 Lajalammen pähkinäpensaslehto, 13.44 Sorlammen hiidenkirnut, 13.45 Hiidenpesän luola, 13.46 Hackjärvsmossen, 13.47 Brobackan moreenikynnys, 13.48 Brobackan rapakivilohkare *Espoo.fi*. Espoon kaupunki.  Arkistoitu 19.8.2019. Viitattu 10.9.2019.
*Tämä artikkeli käsittelee liiviläistä päällikköä. Japanin kaupungista katso Akō.*
"Akon pää" patsas Riian Liivin aukiolla
**Ako** (latinaksi *Acco*) oli liiviläinen päällikkö joka taisteli Baltian ristiretkien aikana Saksalaista ritarikuntaa vastaan. Hän hallitsi alueita Livones Veinalensesin muinaismaakunnasta.

Saksalaisten saavuttua Liivinmaalle Ako kuului niihin liiviläisten johtajiin jotka kääntyivät vuonna 1203 Polotskin ruhtinaskunnan puoleen avun saamiseksi saksalaisten karkottamiseksi. Apua odotettiin myös liettualaisilta, jotka olivat olleet jo pitkään sodassa saksalaisia vastaan. Liiviläiset saivat suostumuksen avunpyyntöönsä Polotskin ruhtinas Vladimirilta. Vuonna 1206 pakanalliset liiviläiset päättivät hyökätä Riian lähistöllä olleeseen Holmen linnaan. Linna vallattiin, mutta Riikaan kohdistettu seuraava hyökkäys epäonnistui. Liiviläisten kristinuskoon kääntynyt Toreidassa hallinnut Kauppo ryhtyi sotimaan pakanallisia heimotovereitaan vastaan. Kristityt liiviläiset ja saksalaiset tekivät 150 miehen voimin hyökkäyksen Holmen linnalle ja kukistivat sen surmaten myös Akon.

Lähteet
-------

* Vilho Niitemaa ja Kalervo Hovi, *Baltian historia*, Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1959, ISBN 951-30-9112-0
* Henrik, Lättiläinen: *Henrikin Liivinmaan kronikka. (Heinrici chronicon Livoniae.)* Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003. ISBN 951-746-521-1.
Luuvilaiset kielet Lähi-idässä
**Luuvilaiset** olivat vanhana aikana Keski-Turkissa asuneiden heettiläisten sukuinen kansa. Luuvilaiset saattoivat olla lyykialaisten esi-isiä. Luuvilaiset kävivät kauppaa assyrialaisten kanssa.

Indoeurooppalaisiin kieliin kuulunutta heetin sukuista luuvin kieltä puhuttiin Syyriassa Milidissä Karkemishissa ja Turkin Tabalissa sekä Länsi-Turkin Arzawassa, myöhemmässä Lyydiassa noin vuoden 900 eaa. tienoilla. Kieltä kirjoitettiin sekä egyptiläisillä hieroglyfeillä että mesopotamialaisella nuolenpääkirjoituksella. Troijassa puhuttiin mahdollisesti luuvia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Roaf: "Goverment and trade in Anatolia", *Cultural Atlas of Mesopotamia and the Ancient Near East*, s. 114. Oxford: Oxford, 1990. ISBN 0-8160-2218-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arzawa, to the west, throws light on Hittites (Arkistoitu – Internet Archive)
* Alekseev Manuscript
* Hieroglyphic Luwian Phonetic Signs
* Catalog of Hittite Texts: TEXTS IN OTHER LANGUAGES
* Genitive Case and Possessive Adjective in Anatolian
**Ako Kiiski** (s. 1969) on suomalainen muusikko, tuottaja ja säveltäjä.

Ura
---

Ako Kiiski on ollut basistina joidenkin televisio-ohjelmien kuten SuomiLOVE, Voice of Finland ja Vain elämää studio-orkestereissa sekä muutamien artistien levyillä ja kokoonpanoissa. Lisäksi Ako Kiiski on ollut muusikkona Ben Granfelt Bandissä, Guitar Slingersissa ja Riki Sorsan Leirinuotio-orkesterissa.

Ako Kiiski on myös toiminut säveltäjänä ja sovittajana monille artisteille kuten Jore Marjarannalle, Johanna Debreczenille ja Tommi Soidinmäelle. Suurituuli-yhtyeelle Ako on toiminut myös sanoittajana. 

SuomiLOVE-ohjelman tunnusmusiikki on kokonaan Ako Kiisken käsialaa. Lisäksi Ville Nurmen kanssa Ako on tehnyt tunnusmusiikit monille tv-ohjelmille kuten Hertan maailma ja Itämeri.

Tuottajana
----------

Ako Kiiski on toiminut tuottajana mm. Lenni-Kalle Taipaleen Piano-levylle ja Jore Marjarannan kolmelle levylle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ako Kiiski, rakkauden soundtrackin kapellimestari *Selvis*. Viitattu 26.6.2016.
2. ↑  Ako Kiiski lauluntekijänä *Fono.fi*. Viitattu 26.6.2016.
3. ↑  Suurituuli - Finna *kansalliskirjasto.finna.fi*. Viitattu 26.6.2016.
4. ↑  Jazzfinland: Lenni-Kalle Taipale - Piano *jazzfinland.fi*. Viitattu 26.6.2016.
**Heikki Antti Tuomi-Nikula** (s. 30. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen toimittaja, joka oli Lapin Kansan päätoimittaja vuodesta 1984 joulukuuhun 2008. Hän suoritti toimittajatutkinnon Tampereen yliopistosta 1973. Ennen Lapin Kansaa hän työskenteli Keskipohjanmaa- ja Vaasa-lehdissä sekä Turun Sanomissa. Hän on ottanut julkisuudessa näkyvästi kantaa mm. Kemijärven sellutehtaan lakkauttamiseen lehdessään ja A-talk:ssa. 

Lokakuussa 2008 Tuomi-Nikula oli julkisuudessa kommentoidessaan kielteisesti seuraajakseen valitun Johanna Korhosen identiteettiä. Korhosen nimitys peruttiin sittemmin. Korhonen vei asian oikeuteen ja voitti hovioikeudessa, ja Alma-Media joutui maksamaan korvauksia..

Julkaisuja
----------

* Naantalia, Vallis Gratiae 1978
* Poika on aina poika, tyttöä ei mikään voita, 1983. (näytelmä)
* Lapin kierros (toimitt.), 1987.
* Lappi ei petä. 2008.
* Shamaanitonttujarmon Peru 2012
* Partio Kälviällä 110 -vuotta 2021

Lähteet
-------

1. ↑  Kaamoksen valossa (Arkistoitu – Internet Archive) s. 53
2. ↑  Lapin Kansan nykyinen päätoimittaja: Julkilesbon vaikea olla päätoimittajana H.sfi (Archive.org
3. ↑  Johanna Korhonen voitti Alma Median työsyrjintäjutussa  1.2.2011. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 23.10.2012. Viitattu 2.11.2019.  **Web archive 2012**

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive) Pörssi vie, Kemijärvi korisee. Yle, A-talk
**Karl Kessel** (1. kesäkuuta 1912 Mülheim – 24. elokuuta 1997 Bonn) oli toisessa maailmansodassa taistellut Saksan ilmavoimien lentäjä. Hän liittyi 1956 sodan jälkeisen Saksan ilmavoimiin, mistä hän jäi eläkkeelle kenraalimajurina vuonna 1970.

Karl Kessel syntyi 1. kesäkuuta 1912 Mülheimissä Ruhrin alueella. Hän liittyi 1. huhtikuuta 1933 jalkaväkirykmentti 18:aan, mistä hänet siirrettiin seuraavana vuonna jalkaväkikouluun Dresdeniin. Hän siirtyi 1. tammikuuta 1935 ilmavoimiin. Suoritettuaan lentäjäkoulutuksen hänet ylennettiin yliluutnantiksi 1. huhtikuuta 1938. Hänet määrättiin 10. marraskuuta 1939 Kampfgeschwader 2:n 3. lentueeseen. Hänet ylennettiin 1. helmikuuta 1940 kapteeniksi. Vuoden 1941 alkaessa hän oli rykmentin adjutanttina ja maaliskuusta IV laivueen virkaa tekevänä päällikkönä.

Kessel ylennettiin 1. helmikuuta 1942 majuriksi ja 21. maaliskuuta 1943 virkaa tekeväksi rykmentinkomentajaksi everstiluutnantin vakanssilla, kunnes 31. maaliskuuta alkaen määrättynä tehtävään. Hänet siirrettiin 16. helmikuuta 1944 lentosotakoulun johtajaksi Berliinin Gatowin kentälle, missä hänet ylennettiin 1. toukokuuta everstiluutnantiksi. Hänet siirrettiin ilmavoimien esikuntaan 1. syyskuuta. Hän lensi sodan aikana kaikkiaan 269 lentosuoritetta.

Sodan jälkeen hän liittyi 16. helmikuuta 1956 uudelleenperustettuihin Saksan ilmavoimiin. Hän oli erilaisissa esikuntatehtävissä ja Saksan puolustusministeriössä Bonnissa osastopäällikkönä, kunnes hänet sijoitettiin 1967 6. Luftwaffedivisionin komentajaksi. Hän jäi eläkkeelle 30. syyskuuta 1970 kenraalimajurina. Hän kuoli 24. elokuuta 1997 Bonnissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  ww2.dk


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Akonveden työväentalo** tai **Tihvonjärven työväentalo** oli Muuruveden (vuodesta 1971 osa Juankoskea, vuodesta 2017 osa Kuopiota) Akonveden kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Tihvonjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Vuonna 1910 yhdistys liittyi  Suomen Työläisliittoon, joka oli SDP:hen kuuluneiden työväenyhdistysten keskusjärjestö. Talo otettiin käyttöön vuonna 1916, joskin se oli vielä keskeneräinen. Vuonna 1923 talo oli luultavasti takavarikkouhan alla, sillä se siirrettiin Akonveden työväenyhdistykselle, että toiminta saisi jatkua. Vuonna 1919 Tihvonjärven työväenyhdistyksessä oli 30 jäsentä ja Akonveden yhdistyksessä 38. Akonveden työväenyhdistys kuitenkin lakkautettiin vuonna 1932 kommunistilakien nojalla, ja valtio myi talon. Talon myöhemmistä vaihteista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Savon Työmies 2.4.1910, no 36 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 20.9.2022.
3. ↑  SDP:n puoluetilasto 1919  1920. Sos. dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 20.9.2022.
**Mika Mutikainen** (s. 23. huhtikuuta 1970) on suomalainen jääpalloilija. Hän on yksi Suomen kaikkien aikojen menestyneimpiä pelaajia. Mutikainen edusti Suomessa Bandyliigassa pelaavaa HIFK:ta. Hän pelasi pitkällä, vuonna 2013 päättyneellä urallaan myös Ruotsin sekä Venäjän pääsarjoissa.

Suomen A-maajoukkuetta Mutikainen on edustanut 109:ssä ottelussa, jolla hän on kaikkien aikojen maaottelutilastossa seitsemäntenä. Maaottelumaaleja Mutikainen on tehnyt 36, eli yhdeksänneksi eniten yhdessä Jarno Väkiparran ja Kimmo Huotelinin kanssa. Hän on pelannut kymmenet MM-kisat ja oli mukana myös Suomen vuoden 2004 maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa.

Saavutukset
-----------

**Maajoukkueessa**

* MM-kultaa: 2004
* MM-hopeaa: 1999
* MM-pronssia: 1997, 2001, 2006, 2007, 2008, 2009

**Seurajoukkueissa**

* SM-kultaa: 1988, 2010, 2011, 2013
* SM-hopeaa: 2007, 2009, 2015
* SM-pronssia: 1989, 1991, 2012
* Venäjän Superliigan mestaruus: 2006

Lähteet
-------

* International Bandy Database
* Suomen Jääpalloliitto – Miesten MM-kisojen infopaketti
* Suomen Jääpalloliitto – A-maaotteluiden maalintekijät

### Viitteet

1. ↑  HIFK Bandy ry, HIFK *finbandy.fi*. Suomen Jääpalloliitto. Viitattu 27.6.2020.

Suomen joukkue – Jääpallon MM-kilpailut 2004
1 Pasi Hiekkanen |
2 Petteri Lampinen |
3 Ville Aaltonen |
4 Kimmo Huotelin |
5 Markus Hiukka |
6 Vesa Vuokila |
7 Sami Laakkonen |
8 Samuli Niskanen |
9 Ari Holopainen |
10 Janne Väkiparta |
11 Mikko Aarni |
12 Timo Oksanen |
13 Mika Mutikainen |
14 Jarno Väkiparta |
15 Marko Miinala |
16 Iivo Wegelius |
Valmentaja: Esko Tammilehto
Valmentaja: Timo Tiusanen
Manuel Poncen hauta Mexico Cityssä
**Manuel María Ponce** (8. joulukuuta 1882 Fresnillo – 24. huhtikuuta 1948 México) oli meksikolainen säveltäjä. Hänen ensimmäinen tyylisuuntauksensa sai vaikutteita ensisijaisesti Moritz Moszkowskin ja Cécile Chaminaden salonkimusiikista. Tätä tyyliä edustavat lukuisat kevyet pianosävellykset ja laulut. Opiskeltuaan Paul Dukasin johdolla Ponce kehitti tyylin, joka yhdisteli ranskalaista impressionismia ja uusklassisia kontrapunktisia tekniikoita. Laulujen ja varhaisten pianoteosten lisäksi Poncen tuotantoon lukeutuu pianokonsertto, sinfonisia teoksia, *Concierto del sur* kitaralle ja orkesterille, kamarimusiikkia, kaksi pianosonaattia ja runsaasti kitaramusiikkia.

Sävellystyön ohella Ponce toimi pianistina, urkurina, pedagogina ja musiikkikriitikkona. Hän työskenteli Meksikon kansallisessa musiikkikonservatoriossa ja toimi vuosina 1917–1919 Kansallisen sinfoniaorkesterin kapellimestarina. Vuonna 1925 Ponce muutti Pariisiin; hän palasi vuonna 1933 Meksikoon suoritettuaan tätä ennen opintonsa Dukasin johdolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  AllMusic: Manuel Ponce

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Manuel Ponce** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Notkeusakrobaatti makaa rinnallaan ja on taivuttanut jalkansa takakautta eteen.
**Akrobatia** on taituruus- ja sirkusvoimistelua.

Akrobatia voidaan luokitella esimerkiksi tasapaino-, voima-, notkeus-, pari- ja ryhmäakrobatiaan. Tasapainoakrobatiaa tehdään sekä jaloilla että käsillä, usein erilaisten välineiden päällä, esimerkiksi rola bolalla tai yksipyöräisellä. Yleensä on kyse käsinseisonnasta. Toisinaan tasapainoillaan joitakin esineitä, mikä on kuitenkin lähempänä jongleerausta.

Niin kutsuttu permantoakrobatia on samantapaista kuin telinevoimistelussa. Siihen kuuluu muun muassa kärrynpyöriä, puolivoltteja ja kokovoltteja. Joskus voltteja tehdään myös erilaisilta välineiltä, esimerkiksi vippilaudalta tai keinusta.

Ryhmäakrobatia sisältää erilaisia ihmispyramideja ja heittoakrobatiaa, jolloin osa ryhmästä heittää ilmaan yhtä (kuten monet cheerleaderit). Pariakrobatiassa kaksi ihmistä tekee yhdessä erilaisia temppuja. Akrobatian huiput ovat perinteisesti tulleet Kiinasta ja Venäjältä.

Kirjallisuutta
--------------

* Markku Aulanko & Kari Nieminen: *Sirkustaitojen käsikirja*, Otava 1989.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akrobatia** Wikimedia Commonsissa