recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Allan Winge
**Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoona** oli valkoisten Itäarmeijan Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli kapteeni Allan Winge. Hänen siirryttyään Ruotsalaisen prikaatin varakomentajaksi hänen tilalleen tuli jääkärivänrikki Matti Laurila. Pataljoona koottiin Jämsässä maaliskuun 1918 alussa. Alkuun pataljoonassa oli vain kaksi komppaniaa ja konekiväärijoukkue Seinäjoen pataljoonasta, konekiväärikomppanian pataljoona sai koottua Kuhmoisten taistelun jälkeen sotasaaliskonekivääreistä ja 3. komppaniansa vasta Länkipohjan taistelun jälkeen. Kuhmoisissa 10. maaliskuuta.

Joukko-osastot
--------------

* **1. komppania**

Päällikkö: ylioppilas M. Wichmann myöhemmin B. Svedlin.

* **2. komppania**

Päällikkö: jääkärivänrikki Einar Alexander Laurentius Grönberg (haavoittui 3. huhtikuuta Tampereella), myöhemmin M. Wichmann.

Joukkueenjohtajat: jääkärivääpeli Lauri Johannes Boman (myöh. Auer), joka toimi myös komppanian varapäällikkönä.
* **3. komppania**

Päällikkö: luutnantti Hellgren myöhemmin B. Frank. Komppaniassa oli Etelä-Pohjanmaan ruotsinkielisiä luutnantti Bromanin komennuskunnasta, tämä joukko liittyi komppaniaan Tampereen edustalla.

* **konekiväärikomppania**

Päällikkö: Tammelin myöhemmin E. Åkerlund.

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
Saša Stanišić Leipzigin kirjamessuilla vuonna 2014
**Saša Stanišić** (7. maaliskuuta 1978 Višegrad) on saksalainen kirjailija. Hän syntyi Višegradissa, Bosnia ja Hertsegovinassa, ja pakeni 14-vuotiaana Bosnian sotaa Saksaan. 

Stanišićin esikoisteos *Wie des Soldat das Grammofon repariert* käsittelee omaelämäkerrallisia aineksia, muun muassa sotaa, pakoa ja uutta alkua sadun keinoin. Se oli ehdolla Deutscher Buchpreis -palkinnon saajaksi, ja teoksen englanninnos *How the Soldier Repairs the Gramofon* oli ehdolla Independent Foreign Fiction -palkinnon saajaksi. Teos on käännetty yli 30 kielelle. 

Hänen toinen teoksensa *Vor dem Fest* (*Ennen juhlaa*) sijoittuu perisaksalaiseen pikkukylään, mutta tässäkin teoksessa Stanišić käsittelee fantasianomaisin keinoin katoavaa historiaa ja juurten säilyttämistä. *Vor dem Fest* sai Alfred Döblin -palkinnon ja Leipzigin kirjamessupalkinnon 2014. Stanišić kirjoittaa teoksensa saksaksi.

Teoksia
-------

* 2006: *Wie der Soldat das Grammofon repariert*. Romaani.
* 2014: *Vor dem Fest* (*Ennen juhlaa*, 2017). Romaani.
* 2016: *Fallensteller*. Novellikokoelma.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirjoja katoamista vastaan *@GI\_weltweit*. Viitattu 11.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* A witty Balkan take on the Reich

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Dave Catching
**Dave Catching** (s. 7. kesäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen muusikko Memphisistä, Tennesseestä.

Hän oli muun muassa yhtyeiden Queens of the Stone Age ja Mondo Generator kitaristi. Hän on myös Eagles of Death Metalin ja Yellow No. 5:n ja The Gnarltonesin jäsen. Hän on myös ollut mukana The Desert Sessionsissa.

Hän on myös Joshua Treessä, Kaliforniassa sijaitsevan The Rancho De La Luna -studion osaomistaja.

Hän soitti kitaran lisäksi joissain Queens of the Stone Agen kappaleissa bassoa, koskettimia sekä oli välillä taustalaulaja.

Dave sai lempinimen *Diamond Dave Catching*.

Aiheesta muualla
----------------

* Rancho De La Luna

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Käsikanuuna Kiinasta

**Käsikanuuna** on varhainen ampuma-ase. Ruutia käyttävien käsiaseiden historia alkoi 1200-luvun puolivälistä. Nämä ensimmäiset aseet olivat pronssista tai raudasta valettuja käsikanuunoita. Ne ladattiin ruudilla ja lyijykuulilla, ja laukaistiin hehkuvalla raudalla tai palavalla luntulla koskettamalla. Toisinaan laukaisun suoritti tämän varsinaisen ampujan avustaja.

Käsikanuuna eli arkebuusi Askerî Müse -museon kokoelmissa Istanbulissa
Näiden käsikanuunoiden käyttömahdollisuudet olivat hyvin rajalliset. Ne olivat epätarkkoja, hitaita ladata ja hankalia kuljettaa. Niihin saatettiin kiinnittää erilaisia tukia tarkkuuden parantamiseksi ja usein ne olikin kiinnitetty peitsiin. 

Käsikanuunoiden tehokas käyttöetäisyys oli korkeintaan muutamia kymmeniä metrejä. Räjähtäneistä aseista peräisin olevat sirpaleet todistavat myös sen, että niiden käyttö saattoi olla melkoinen turvallisuusriski.

Katso myös
----------

* Hakapyssy

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Käsikanuuna**.

Lähteet
-------

* Chris McNab: *Suuri asekirja*. Gummerus, 2005. ISBN 951-20-6890-7.
**David William Christian** (s. 12. toukokuuta 1959 Warroad, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen isänsä, Bill Christian, oli mukana Yhdysvaltojen olympiajoukkueessa 1960 ja 1964.

Christian aloitti uransa Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa, jossa pelasi kaudet 1977–1979. Winnipeg Jets varasi hänet NHL:ään 1979 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 40. Syksyllä 1979 Christian nimitettiin USA:n olympiajoukkueeseen. Joukkue voitti 1980 talviolympialaisissa sensaatiomaisesti kultaa. Välittömästi olympialaisten jälkeen Christian aloitti NHL-uransa. Hän pelasi Winnipeg Jetsissä aina vuoteen 1983 saakka, jolloin siirtyi Washington Capitalsiin. Hän pelasi Washingtonissa seuraavat runsaat kuusi kautta, jonka jälkeen siirtyi kesken kauden 1989–1990 Boston Bruinsiin. Bruinsissa pelatun puolentoista kauden jälkeen hän pelasi vielä kauden 1991–1992 St Louis Bluesissa ja kauden 1992–1993 Chicago Blackhawksissa. Kaudella 1993–1994 Christian pelasi enää yhdeksän ottelua Blackhawksissa kauden mennessä pääosin IHL-joukkue Indianapolis Icen paidassa. Kaudet 1994–1996 hän pelasi vielä IHL:ssä Manitoba Moosessa, ennen kuin lopetti uransa.

Christian pelasi uransa aikana Yhdysvaltojen maajoukkueessa moneen otteeseen. 1980 olympiaturnauksen lisäksi hän oli mukana 1981 ja 1989 MM-kisoissa sekä 1981, 1984 ja 1991 Kanada-Cupissa. Yhteensä hän teki NHL:ssä runkosarjassa 1009 ottelussa 340 maalia ja 433 syöttöä eli 773 tehopistettä. Pudotuspeleissä vastaavat tehot olivat 102 ottelussa 32 maalia ja 25 syöttöä eli 57 pistettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Dave Christian *Eliteprospects.com*. Elite Prospects. Viitattu 21.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Dave Christian The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Christian legendsofhockey.netissä

Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks
Kaksi käsipainoa 2 kilon levypainoilla.
**Käsipaino** on lihasvoimaharjoittelussa käytettävä apuväline.

Historia
--------

### Varhaishistoria

Käsipainon edeltäjää käytettiin Intiassa jo yli tuhat vuotta sitten. Se oli muodoltaan nuijamainen. Nimellä "nal" tunnettu voimailuväline oli muodoltaan levytangon ja käsipainon väliltä. Sitä käytettiin usein pareittain eri urheilumuotojen voimaharjoittelussa.

### Keskiajalta alkaen

Osansa välineen kehityshistoriasta kertoo sen nimi. Käsipainoa tarkoittava englannin kielen sana "dumbbell" kehittyi Tudor-suvun aikaan Englannissa. Urheilijat käyttivät harjoituksissaan kirkonkelloja vahvistaakseen ylävartalonsa lihaksia. Kellot painoivat muutamista sadoista grammoista moniin kilogrammoihin asti. Kello (engl. *bell*) olisi nosteltaessa aiheuttanut kovaa melua, joten urheilijat ottivat siitä pois kielen. Tästä juontuu käsipainon nimitys *dumbbell* (suom. *"mykkäkello"*). Kun voimailijat rupesivat valmistamaan omia käsipainojaan, he säilyttivät nimityksen, mutta muuttivat välineen muotoa. Käsipainojen levypainojen koot kasvoivat: Ne saattoivat painaa jopa kymmeniä kiloja. Levypainot täytettiin aluksi vedellä tai hiekalla.

Tyypit
------

Kiinteä metallinen 4 kg käsipaino.
1800-luvun alkupuolella vakiintui käsipainon nykyinen muoto, jossa on otekohdan kummallakin puolella levypainoja. Nykyisin käsipainoja on kahta päätyyppiä:

* *Säädettävä käsipaino* ovat levytangon muotoinen. Sen painoa voidaan lisätä ja vähentää levypainojen avulla. Tässä mallissa on usein karhennettu otepinta pidon lisäämiseksi. Levypainot kiinnitetään paikalleen kiertovivullisella tai sokallisella salvalla. Salpaa kutsutaan tavallisesti *lukoksi*.
* *Kiinteä käsipaino* on perinteisen käsipainon muotoinen. Kalleimmissa malleissa on painona rautaa ja päällysteenä kumia. Halvemmissa versioissa on päällysteenä muovia ja painona betonia tai hiekkaa.

Katso myös
----------

* Kahvakuula

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Käsipainot** Wikimedia Commonsissa
Susan Philipszin ääni-installaatio *The Distant Sound* Ystadissa vuonna 2014.
*The Distant Sound*, Ystad, 2014.
**Susan Mary Philipsz** OBE (s. 1965 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen kuvanveistäjä ja äänitaiteilija. Hän valmistui kuvanveistäjäksi Duncan of Jordanstone College of Artista vuonna 1993 ja suoritti kuvataiteen maisterin tutkinnon Ulsterin yliopistossa vuonna 1994. Hän teki kuitenkin läpimurtonsa äänitaiteella vuonna 2000. Hänen töitään on ollut näytillä muun muassa Lontoossa, Chicagossa ja Helsingissä, jossa hänen ääni-installaationsa *Kun päivä laskee* oli vuoden 2010 Ihme-nykytaidefestivaalin pääteos.

Vaikka Philipsz ei enää teekään veistoksia, hän määrittelee itsensä edelleen kuvanveistäjäksi, joka käyttää ääntä ilmaisuvälineenään. Hän käyttää teoksissaan usein julkisille paikoille asetettuja kaiuttimia, joilla hän toistaa äänitteitä itsestään laulamassa kansanmusiikki- ja popkappaleita ilman säestystä. Philipsz pyrkii luomaan äänen avulla "veistoksia", joissa kokemus teoksen sijaintipaikasta ja kontekstista muodostuu olennaiseksi osaksi teosta itseään.

Philipsz sai vuonna 2010 Turner-palkinnon teoksestaan *Lowlands Away*, jossa hän lauloi kolme versiota skotlantilaisesta itkuvirren kaltaisesta laulusta. Niitä soitettiin alun perin kolmen Clyde-joen ylittävän sillan alla Glasgow’ssa. Hänet nimitettiin brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi (OBE) uutenavuotena 2014.

Lähteet
-------

* Toppila, Paula & Koskela, Katja (toim.): *IHME-nykytaidefestivaali – IHME Contemporary Art Festival 2010*. Taidesäätiö Pro Arte. ISSN 1799-8239. Kirjan verkkoversio (viitattu 1.12.2018).

### Viitteet

1. 1 2 3  Susan Philipsz Guggenheim. Viitattu 1.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Toppila & Koskela 2010, s. 112
3. 1 2  Toppila & Koskela 2010, s. 69
4. ↑  Turner Prize: Susan Philipsz wins with Lowlands Away  7.12.2010. BBC News. Viitattu 1.12.2018. (englanniksi)
5. ↑  No. 60728 (sivu N25) *The London Gazette*.  31.12.2013. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Viitattu 1.12.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Käsilläseisontaa
**Käsilläseisonta** on asento, jossa henkilö seisoo suorana käsiensä varassa, jalat ylöspäin. Yleisimpänä käsilläseisonnan muotona voidaan pitää suoraa seisontaa. Käsilläseisonnassa voi seistä myös yhdellä kädellä. Onnistunut asento edellyttää hyvää tasapainoa ja ylävartalon voimakkuutta. Käsilläseisonnasta voi myös lähteä kävelemään käsillä. Liikettä voi harjoitella seinänkin avulla.

Käsilläseisonnasta eteenpäin kuperkeikkaan
------------------------------------------

Jos käsilläseisonnassa tasapaino pettää ja tekijä on vaarassa kaatua selälleen maahan, voi hän laskeutua kuperkeikalla. Liike on hyvä osata horjahtamisen varalta. Ennen kuperkeikkaa on suositeltavaa katsoa ylös varpaisiin pitäen leukaa rinnassa ja pitää kädet "lukossa". Kun tasapaino pettää eteenpäin, käsillä pitää varovasti laskeutua puoliksi niskalleen pitäen yhä leukaa kiinni rinnassa ja sen jälkeen mennä kerään, joka seuraa hyvään, liukuvaan kuperkeikkaan.

Katso myös
----------

* Akrobatia

Lähteet
-------

* Akrobatian perusopetukset
**David John Brailsford** (s. 29. helmikuuta 1964 Derbyshire) on isobritannialainen pyöräilyvalmentaja. Hän on pyörätalli Ineos Grenadiersin (entinen Team Sky) tallipäällikkö. Brailsford työskenteli Ison-Britannian pyöräilyliitossa kehittämässä maansa kilpapyöräilyä vuosina 1997–2014. 

Brailsfordin valmennuskaudella Team Sky:ssa Iso-Britannia sai ensimmäisen Ranskan ympäriajon voittajan, kun Bradley Wiggins voitti vuoden 2012 Ranskan ympäriajon. Brailsfordin johtaman Team Skyn pyöräilijöistä Ranskan ympäriajon voittivat lisäksi Chris Froome vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017; sekä Geraint Thomas vuonna 2018. Vuonna 2019 Team Skysta tuli sponsorimuutosten myötä Team Ineos, ja samana vuonna tallin kolumbialainen ajaja Egan Bernal voitti vuoden 2019 Ranskan ympäriajon.

Brailsford tunnetaan "marginaalisten hyötyjen" valmennusfilosofiastaan, jossa oli ajatuksena, että pieniä yksityiskohtia ja heikkouksia parantamalla voidaan saavuttaa kokonaistuloksessa näkyviä etuja; tämä näkyi esimerkiksi hänen tallinsa pyöräilijöiden lisääntyneessä tehonmittauksessa sekä parantuneessa käsihygieniassa jolla pyrittiin välttämään sairastapaukset.

Lähteet
-------

1. ↑  This Coach Improved Every Tiny Thing by 1 Percent and Here’s What Happened *jamesclear.com*.  10.7.2021.  (englanniksi)
**Käsikirja Laurentiukselle eli uskosta, toivosta ja rakkaudesta** (*Enchiridion ad Laurentium sive de fide, spe et charitate*) eli **Usko, toivo, rakkaus** on kirkkoisä Augustinuksen merkittävimpiä teoksia. Se on melko lyhytmuotoinen esitys kristinuskon pääkohdista ja laupeudesta. Kirja on kirjoitettu vastauksena muutoin tuntemattoman Laurentius-nimisen henkilön pyynnölle saada pieni opaskirja kristinuskon keskeisimmästä sisällöstä. Kirja muistuttaa siis katekismusta. Kirja on kirjoitettu Hieronymuksen kuoleman jälkeen, todennäköisesti vuosien 421 ja 423 välillä.

Kuten kirjan nimi osoittaa, se on jaettu kolmeen osaan niiden kolmen armonlajin mukaan, jotka ovat tarpeellisia kristillisessä palvelutyössä. Nämä ovat usko, toivo ja rakkaus. Uskoa käsittelevässä osassa Augustinus selittää apostolisen uskontunnustuksen käytön kristillisen opin opetuksessa ja harhaoppien välttämisessä ja vastustamisessa. Toivoa käsittelevässä osassa hän selittää lyhyesti Isä meidän -rukouksen merkityksen kristillisen rukouksen esikuvana. Viimeinen osa käsittelee kristillistä rakkautta.

Kirjallisuutta
--------------

### Suomennos

* Augustinus: *Usko, toivo, rakkaus*. Suomentanut Timo Nisula. Helsinki: Kirjapaja Oy, 2004. ISBN 951-607-133-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Augustine: *Handbook on Faith, Hope, and Love* (englanniksi)
**Ragnar Sigurðsson** (s. 19. kesäkuuta 1986 Reykjavik) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Ragnar pelasi Islannin pääsarjaseura Fylkirissä kausien 2004–2006 aikana yhteensä 38 liigaottelua, joissa teki kaksi maalia. Seuraavat viisi kautta hän edusti ruotsalaista IFK Göteborgia. Hän teki 12 maalia pelaamissaan 125:ssä Allsvenskan-ottelussa. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden 2007 ja Ruotsin cupin 2008. Hän pelasi Göteborgissa kolme Mestarien liigan ja neljä Eurooppa-liigan karsintaottelua.

Ragnar Sigurðsson siirtyi 800 000 euron siirtosummalla FC Kööpenhaminaan kesällä 2011. Hän pelasi Tanskan Superliigassa kausien 2011–2014 aikana 69 ottelua, joissa teki neljä maalia. Hän voitti Tanskan cupin 2012 ja Tanskan-mestaruuden 2013. Hän pelasi kuusi ottelua Mestarien liigassa kaudella 2013–2014. Hän pelasi FC Kööpenhaminassa lisäksi seitsemän Mestarien liigan karsintaottelua ja 12 Eurooppa-liigan ottelua.

Ragnar siirtyi Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaan FK Krasnodariin kolmen miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2014. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan hän pelasi 26 sarjaottelua ja toisella 24. Hän on pelannut Krasnodarissa myös Eurooppa-liigan otteluita.

Maajoukkue
----------

Ragnar Sigurðsson pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen A-maaottelunsa Islannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Kanadaa vastaan elokuussa 2007. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi 1–1-tasapeliin päättyneessä EM-karsintaottelussa Espanjaa vastaan syyskuussa 2007. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan marraskuussa 2014.

Ragnar on 9. kesäkuuta 2016 mennessä pelannut yhteensä 56 maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Hän on pelannut kaikkiaan 14 MM- ja 16 EM-karsintaottelua. Hän pelasi kaikki kymmenen EM-karsintaottelua Islannin selviytyessä vuoden 2016 EM-kilpailuihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ragnar Sigurðsson Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sigurðsson, Ragnar *national-football-teams.com*. Viitattu 25.1.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  R. Sigurdsson *soccerway.com*. Viitattu 25.1.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ragnar Sigurðsson** Wikimedia Commonsissa

Islannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Halldórsson |
2 Sævarsson |
3 Friðjónsson |
4 A. Guðmundsson |
5 Ingason |
6 R. Sigurðsson |
7 J. Guðmundsson |
8 Bjarnason |
9 Sigurðarson |
10 G. Sigurðsson |
11 Finnbogason |
12 Schram |
13 Rúnarsson |
14 Árnason |
15 Eyjólfsson |
16 O. Skúlason |
17 Gunnarsson |
18 Magnusson |
19 Gíslason |
20 Hallfreðsson |
21 Traustason |
22 Böðvarsson |
23 A. Skúlason |
Valmentaja Hallgrímsson
**Vladimir Nikolajevitš Lovetski** (ven. Владимир Николаевич Ловецкий, s. 25. lokakuuta 1951 Žlobin, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.

Lovetski saavutti Pariisin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1970 kultaa 4 × 100 metrin viestissä ja sijoittui 100 metrillä neljänneksi. Hän juoksi toisen osuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka saavutti Münchenin olympialaisissa 1972 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Samojen kisojen 200 metrillä hän karsiutui toisissa alkuerissä. Hän saavutti Moskovan universiadeissa 1973 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 200 metrillä hopeaa 1972 ja pronssia 1975.

Lopetettuaan urheilu-uransa 1978 Lovetski toimi yleisurheiluvalmentajana ja teki tehdastöitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vladimir Lovetski *Olympedia*.  (englanniksi)
2. ↑  Vladimir Lovetski Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Raspberry Pi Foundation** on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva hyväntekeväisyysjärjestö, joka perustettiin 2009 kannustamaan tietotekniikan opetusta kouluissa. Säätiötä tukevat Cambridgen yliopisto tietotekniikan laitos ja Broadcom.*lähde?*

Säätiö omistaa kokonaan Raspberry Pi Ltd -tytäryhtiön, joka vastaa suunnittelu- ja kauppatoiminnasta.

Säätiön perustajiin kuuluivat muun muassa Elite- ja Elite: Dangerous -pelien kehittäjä tunnettu David Braben, Cambridgen yliopiston tietotekniikan laitoksen professori Alan Mycroft, laitoksen lehtorit Rob Mullins ja Jack Lang, Norcott Technologiesin johtaja Pete Lomas ja Broadcomin teknologiajohtaja Eben Upton, joka oli myös koneen pääsuunnittelija.

Katso myös
----------

* Raspberry Pi Ltd
* Raspberry Pi

Lähteet
-------

1. ↑  Welcome Lance! *Raspberry Pi*.  25.9.2013. Viitattu 12.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  RASPBERRY PI LTD overview - Find and update company information - GOV.UK *find-and-update.company-information.service.gov.uk*. Viitattu 12.8.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raspberry Pi Foundation**.
* Verkkosivusto (englanniksi)
**Ramin Karimloo** (persiaksi رامین کریملو‎) (19. syyskuuta 1978 Teheran, Iran) on iranilaissyntyinen kanadalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan erityisesti lukuisista roolitöistään Lontoon West Endin musikaaleihin.

Ura
---

Hän on urallaan näytellyt niin Oopperan kummituksen kuin Raoulin roolin musikaalissa *Oopperan kummitus*. Musikaalista *Les Misérables* hän on näytellyt niin Jean Valjeanin, Enjolrasin kuin Mariuksen roolit. Hän oli näytteli Glebin roolin musikaalissa, joka perustui *Anastasia*-elokuvaan ja Oopperan kummitusta musikaalin jatko-osassa *Love Never Dies*. 

Hän näytteli ensimmäisen kerran Broadwaylla Jean Valjeanin roolissa musikaalissa Les Misérables vuonna 2014 ja sai tästä roolisuorituksestaan ensimmäisen Tony-palkinto-ehdokkuuden.

Yksityiselämä
-------------

Hän syntyi Iranissa, mutta muutti Kanadaan perheensä kanssa jo 2-vuotiaana. Hänellä on vaimonsa kanssa kaksi poikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Les Misérables Review
2. ↑  BroadwayWorld: 2014 Tony Award-Nominations The Complete List
3. ↑  Phantom of the Opera star Ramin Karimloo talks to Tribute about 25th Anniversary DVD
4. ↑  Playbill: Meet Ramin Karimloo, the Iranian-born, Canadian-raised actor

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Viralliset Instagram-sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vladimir Petrovitš Lebedev** (ven. Владимир Петрович Лебедев, 20. heinäkuuta 1869 Moskova – 1939 Leningrad) oli venäläinen kirjailija ja toimittaja.

Vladimir Lebedev jäi varhain orvoksi ja kasvoi setänsä, kirjailija Nikolai Lebedevin luona Pietarissa. Hän opiskeli yksityiskouluissa ja katolisessa kirkkokoulussa ja alkoi kirjoittaa jo nuorena runoja. Lebedev julkaisi useita runokokoelmia, historiallisen runoelman sekä etupäässä koulunuorisolle tarkoitettuja historiallisia kertomuksia. Hänen tuotantonsa on taiteellisesti vähäarvoista, mutta sen teemat herättivät myötätuntoa konservatiivisissa piireissä. Lebedev toimi myös ulkomaisen runouden venäjäntäjänä.

Lebedev työskenteli sanoma- ja aikakauslehtien toimittajana 1890-luvulta lähtien. Vuonna 1899 hän muutti *Finljandskaja gazetan* aputoimittajaksi Helsinkiin ja oli lehden vastaava toimittaja vuosina 1907–1911. Suomessa työskennellessään Lebedev "palveli Venäjän asiaa ja pyrki torjumaan paikallisen lehdistön hyökkäyksiä Venäjän hallituksen toimia vastaan". Suomen senaatti myönsi hänelle 4 000 markan vuotuisen eläkkeen vuonna 1911.

Lebedev on venäjäntänyt muun muassa Runebergin *Vänrikki Stoolin tarinoita*. Hänen Suomen-kokemuksiinsa perustuu lastenkirja *Za tjulenjami* ("Hylkeitä metsästämässä", 1914). Venäjän vallankumouksen jälkeen Lebedev työskenteli kustannustoimittajana ja teatteriarvostelijana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Russkije pisateli. 1800–1917: Biografitšeski slovar, tom 3*, s. 296–297. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-112-2.
2. 1 2 3  Vl. P. Lebedev (K 25-letiju jego literaturnoi dejatelnosti).  *Finljandskaja gazeta*, 13.12.1913, s. 1. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Bibliografija perioditšeskih izdani Rossii, 1901–1916 *Fundamentalnaja elektronnaja biblioteka Russkaja literatura i folklor*. Viitattu 23.12.2020.
4. ↑  Småbetraktelser.  *Hufvudstadsbladet*, 15.10.1911, s. 9. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Vladimir Lebedevin teoksia Lib.ru-sivustolla (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Jyrki Laaksonen** (s. 28. huhtikuuta 1965 Espoo) on suomalainen televisiojuontaja. Hän on tehnyt televisiouransa Yle TV2:n lastenohjelma *Pikku Kakkosessa*, jossa aloitti 1990-luvun puolivälissä, aluksi määräaikaisena työntekijänä. Vakituiseksi hän pääsi vuonna 2000. Laaksonen on juontanut ohjelmaa pitkään käsinukkejänishahmo Neposen (äänenä Anu Tuomi-Nikula) kanssa.

Laaksonen opiskeli 1990-luvulla nuorisotyötä ja kasvatustieteitä Tampereen yliopistossa. Opiskelujen ohessa hän alkoi harrastaa salibandyä, jossa nousi pääsarja- ja maajoukkuetason pelaajaksi. Hän pelasi vuosina 1992–1999 puolustajana Salibandyliigan seuroissa Manse United, Gunners ja HIFK. Lisäksi hän pelasi kauden 1999–2000 I-divisioonan Classicissa, jota oli nostamassa liigaan. Suomen maajoukkueessa Laaksonen pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1995 ja oli voittamassa heti Euroopan-mestaruutta. Hän pelasi myös lajin ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1996, joissa Suomi voitti hopeaa. Hän pelasi maajoukkueessa yhteensä 14 ottelua ja teki niissä viisi tehopistettä (1+4).

Laaksonen on naimisissa liikunnanopettaja Katja Laaksosen (o.s. Kerttula) kanssa, jolla on takanaan urheilu-ura aerobicissa ja joukkuevoimistelussa. Katja tunnettiin myöhemmin Jumppa -televisio-ohjelman ohjaajana. Heillä on kaksi poikaa, joista vanhempi on jääkiekkopuolustaja Oskari Laaksonen. Oskari esiintyi lapsena yhdessä pikkuveljensä Konstan kanssa heidän vanhempiensa televisio-ohjelmissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Siltanen, Joel: Miksi "Pikku Kakkosen posti" raikui salibandyn MM-finaalissa vuonna 1996? *Pääkallo.fi*.  9.6.2016. Viitattu 6.1.2019.
2. ↑  Siltanen, Joel: Jyrkin ja Neposen aamu *Helsingin Sanomat*.  17.2.2014. Viitattu 6.1.2019.
3. ↑  Arkimies, Tuomas: Pikkuleijonien lupaus on tv:stä tuttujen sporttivanhempien lapsi – esiintyi myös itse aikanaan Pikku Kakkosessa *Ilta-Sanomat*.  25.12.2018. Viitattu 6.1.2019.
4. ↑  Tuomas Arkimies, Tampere: Pikkuleijonien lupaus on tv:stä tuttujen sporttivanhempien lapsi – esiintyi myös itse aikanaan Pikku Kakkosessa *Ilta-Sanomat*.  25.12.2018. Viitattu 30.7.2022.

Suomen joukkue – Salibandyn EM-kilpailut 1995
Ahonen |
Ahtiainen |
Freudenthal |
Huhtala |
Joutsimäki |
Jylo |
Kettunen |
Kettunen |
Laaksonen |
Lehtonen |
Niinikoski |
Nissinen |
Pekkola |
Sandell |
Sarling |
Savenius |
Sompa |
Turunen |
Tähkä |
Virkkala |
Vuorenmaa |
Vänttinen |
Valmentaja Ruokonen 


Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 1996
Ahonen |
Ahtiainen |
Heikkilä |
Hokkanen |
Huhtala |
Kettunen |
Koskinen |
Laaksonen |
Lehtonen |
Markelin |
Pekkola |
Punkari |
Sandell |
Savenius |
Soinoja |
Sompa |
Tähkä |
Vänttinen |
Virkkala |
Vuorenmaa |
Valmentaja Ruokonen
**Jyrki Johannes Myllyvirta** (s. 17. syyskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri sekä entinen Lahden kaupunginjohtaja ja entinen Mikkelin kaupunginjohtaja.

Henkilöhistoria
---------------

Myllyvirta oli pääministeri Harri Holkerin erityisavustaja talouspoliittisissa kysymyksissä 1990–1991 sekä teollisuuspoliittinen neuvonantaja Elinkeinoelämän keskusliitossa.

Mikkelin kaupunginjohtajana (1991–2007) Myllyvirta toimi muun muassa Alueiden komitean kulttuuri-, koulutus- ja tutkimusvaliokunnan puheenjohtajana.

Myllyvirta valittiin Lahden kaupunginjohtajaksi vuonna 2007 yhdeksän kaupunginjohtajaehdokkaan joukosta Lahden kaupunginvaltuuston keskiryhmien tuella. Toinen soveltusvuusarviointiin kutsuttu kaupunginjohtajaehdokas oli Kotkan kaupunginjohtaja Henry Lindelöf. Myllyvirta sai 34 ääntä suljetussa lippuäänestyksessä, Lindelöf 25. Valtuustopuheenvuorossa Myllyvirtaa kannattivat Lahden Kokoomus, Lahden Vihreät ja Lahden Kristillisdemokraatit.

Lähteet
-------

1. ↑  Pajala, Lasse – Lagerbohm, John – Strengell-Silainen, Ulla (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 623. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  ScanBalt Forums: Mr. Jyrki Myllyvirta. (Arkistoitu – Internet Archive) Luettu 26.3.2007.

Lahden kaupunginjohtajat
Arvi Hällfors (1930–1931) |
Eero H. I. Tammio (1931–1933) |
Paavo Säippä (1933–1938) |
Uuno Takki (1938–1942) |
Olavi Kajala (1942–1967)  

Teemu Hiltunen (1967–1980) |
Seppo Välisalo (1980–1995) |
Kari Salmi (1995–2003) |
Tarmo Pipatti (2003–2007) |
Jyrki Myllyvirta (2007–2018) |
Pekka Timonen (2018–)
**Rassisara** (*Carex retrorsa*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (*Carex*) sukuun kuuluva kasvilaji. Rassisara muistuttaa neulasaraa (*Carex lupulina*).

Rassisaran kukkivat varret voivat kasvaa noin 90 senttimetriä korkeiksi, mutta kaikki kasvit eivät tuota kukintoja ja hedelmiä. Rassisaran varret ovat sileitä, kolmisärmäisiä ja kasvutavaltaan pystyjä tai nuokkuvia. Tyvitupet ovat tummanruskeita tai purppuraisenruskeita. Lehdet kasvavat sekä kasvin tyvellä että varressa vuorottaisesti. Lehdet ovat 3–10 mm leveitä.

Rassisara on erilaistähkäinen saralaji, ja sillä on erilliset hede- ja emitähkät. Kukinnossa on yleensä yksi hedetähkä, mutta joskus niitä voi olla kaksi tai kolmekin. Hedetähkä on enintään 5 cm pitkä ja se sijaitsee varren kärjessä. Joskus hedetähkän tyvellä voi olla myös muutamia emikukkia. Muuten hedetähkän alapuolella on kolmesta kahdeksaan emitähkää, joista jokainen on enintään 5 cm pitkiä. Emitähkät ovat tiiviin lieriömäisiä ja perättömiä tai lyhytperäisiä. Joissakin emitähkissä voi olla kärjessä muutamia hedekukkia. Ylimmät emitähkät ovat yleensä yhtenä ryppäänä, mutta alin emitähkä on yleensä hieman erillään ylemmistä emitähkistä sekä pidempiperäinen kuin ylemmät emitähkät. Kunkin emitähkän tyvellä on lehtimäinen tukilehti. Alimman tähkän tukilehti on kolmesta yhdeksään kertaa kukintoa pidempi.

Hedelmät kehittyvät loppukevään ja keskikesän välillä emitähkien pullakoihin. Pullakot ovat 6–10 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 2,1–3,4 mm. Kypsinä pullakot ovat vihertävänkeltaisia ja 6–13-suonisia.

Rassisara kasvaa soistuneilla alueilla, märissä tiheiköissä, järvien ja lampien rannoilla sekä jokien varsilla.

Lähteet
-------

* Minnesota Wildflowers: *Carex retrorsa* (Retrorse Sedge) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lansdown, R.V.: *Carex retrorsa* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 28.1.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Rassisara (*Carex retrorsa*)
* JSTOR Global Plants: *Carex retrorsa* (englanniksi)
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Carex retrorsa* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Carex retrorsa* (englanniksi)
* Flora of North America: *Carex retrorsa* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15581403
* Wikispecies: Carex retrorsa
* CoL: RBJ9
* EoL: 1123491
* FNA: 242357431
* GBIF: 2725033
* GRIN: 459706
* iNaturalist: 152962
* IPNI: 324496-2
* IRMNG: 10206617
* ITIS: 39783
* IUCN: 64273084
* MichiganFlora: 1037
* NatureServe: 2.155374
* NCBI: 312764
* Open Tree of Life: 958319
* Plant List: kew-230323
* PLANTS: CARE4
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:324496-2
* Tropicos: 9900279
* VASCAN: 5055
* WisFlora: 2995
* WFO: wfo-0000350652

 |

 |
**Sekatuomioistuin** oli tuomioistuin, jonka jäseninä oli sekä tuomioistuimen kotimaan kansalaisia että ulkomaalaisia. Ne olivat toimivaltaisia rikosasioissa ja pienissä riita-asioissa, joissa ainakin yhtenä osapuolena oli ulkomaalainen.[1] Sekatuomioistuinten käyttöönotto merkitsi kapitulaatioiden lieventymistä.[2] Sekatuomioistuimia perustettiin Turkissa 1800-luvun puolivälistä lähtien ja Egyptissä vuodesta 1876.[1] Egyptissä oli neljä sekatuomioistuinta, joista kolme oli alituomioistuimia ja yksi valitustuomioistuin.[3] Sekatuomioistuinten lopettamisesta sovittiin 1937 Montreux'ssä solmitussa sopimuksessa, jonka mukaan ne tuli lakkauttaa vuoden 1949 loppuun mennessä. Käytännössä ne lopettivat toimintansa jo aiemmin. Turkissa niiden toiminta lakkasi jo ensimmäisen maailmansodan aikoihin ja Egyptissä Montreux'n sopimuksen perusteella.[2]

Kansainvälinen sekatuomioistuin
-------------------------------

**Kansainvälinen sekatuomioistuin** oli nimitys sellaisille ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustetuille tuomioistuimille, joissa yksityishenkilöillä oli rajattu oikeus ajaa kannetta valtiota vastaan.[2]

Lähteet
-------

1. 1 2  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana sekatuomioistuimet.
2. 1 2 3  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana sekatuomioistuimet.
3. ↑  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939, hakusana kansainväliset tuomioistuimet.
**Ramiro José Funes Mori** (s. 5. maaliskuuta 1991 Mendoza) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Euroopassa Englannin Valioliigassa ja Espanjan La Ligassa. Vasenjalkainen Funes Mori on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelaa myös Argentiinan maajoukkueessa.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Funes Mori on kuulunut River Plateen vuodesta 2008 alkaen. Hän debytoi seuran paidassa kaudella 2011-2012, kun seura pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Primera B Nacionalissa, jonka se voitti ja nousi kaudeksi 2012-2013 takaisin Primera División de Argentinaan. Vuonna 2014 Funes Mori voitti River Platen kanssa Primera Divisiónin Torneo Finalin ja Copa Sudamericanan. Vuonna 2015 hän voitti Recopa Sudamericanan ja maanosan suurimman seurajoukkueturnauksen Copa Libertadoresin. Hän siirtyi 1. syyskuuta 2015 Evertoniin 9,5 miljoonan punnan kaupassa.

Funes Mori pelasi Evertonissa kolme kautta. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Valioliigassa 28 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän teki maalin myös liigacupin ensimmäisessä välieräottelussa. Toisella kaudellaan hän pelasi 23 liigaottelua eikä tehnyt maaleja. Kaudella 2017–2018 hän oli pitkään poissa kentiltä polvivamman vuoksi ja pelasi vain neljä liigaottelua kauden lopussa. Kesällä 2018 hän siirtyi Villarrealiin, jossa hän kaudella 2018–2019 pelasi 31 Espanjan liigan ottelua ja teki niissä kaksi maalia.

### Maajoukkueura

Funes Mori debytoi Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa El Salvadoria vastaan. Vuoden 2016 Copa América Centenariossa, jossa Argentiina saavutti hopeaa, hän pelasi joukkueensa kaikki ottelut alusta loppuun. Vuoden 2019 Copa Américassa hän pääsi kentälle vain pronssiottelun viime hetkiksi. Kaikkiaan hän on pelannut 26 maaottelua ja tehnyt maalin lokakuussa 2016 MM-karsintaottelussa Perua vastaan sekä marraskuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan.

Muuta
-----

Myös Funes Morin kaksoisveli Rogelio Funes Mori on ammattilaisjalkapalloilija. Hän edustaa meksikolaista Club de Fútbol Monterreytä ja on pelannut myös yhden ottelun Argentiinan maajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Ramiro Funes Mori Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Ramiro Funes Mori National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

  

Argentiinan joukkue – Copa América 2016
1 Romero |
2 Maidana |
3 Roncaglia |
4 Mercado |
5 Kranevitter |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Fernández |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Funes Mori |
14 Mascherano |
15 Cuesta |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Lamela |
19 Banega |
20 Gaitán |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino
*Tämä artikkeli käsittelee panssarintorjuntavaunua. Marder on myös rynnäkköpanssarivaunu.*

**Marder II** (suom. *näätä*) (*7,5 cm Panzerabwehrkanone 40/2 auf Fahrgestell Panzerkampfwagen II (Selbstfahrlafette)*, **Sd.Kfz. 131** ja **Sd.Kfz. 132**) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen panssarintorjuntavaunu.

Kehitys
-------

Panzerkampfwagen II suunniteltiin, koska keskiraskaiden vaunujen tuotanto viivästyi. Niitä käytettiin taisteluissa vuosina 1939–1942. Sen 20 mm tykki pystyi tuhoamaan T26-vaunun 500 metrin matkalta ja BT-sarjan vaunut sadan metrin matkalta. Se itse taas oli helppo tuhota kaikilla konekivääriä raskaammilla aseilla. Kun kävi ilmi, ettei Panzer II enää kelvannut ensilinjan vaunuksi, päätettiin sen runkoa käyttää asealustana. Ensiksi valmistettiin uusitulla telapyörästöllä varustettua Sd.Kfz 132 -vaunua jossa oli aseena sotasaaliiksi saatu neuvostoliittolainen 76,2 mm kenttätykki. Myöhemmässä Sd.Kfz 131 -versiossa käytettiin hyväksi Pz II -vaunusta tuttua alustaa, jossa oli aluksi 50 mm panssarintorjuntatykki, kunnes se vaihdettiin parempaan 75 mm PAK 40 -tykkiin. Tykkiä suojasi 10 mm panssari. Vaunu sai nimen Marder (suom. *näätä*). Valmistus päättyi vuonna 1943, mutta vielä vuonna 1944 muutettiin muutamia vaunuja.

Taistelussa
-----------

Vaunu oli pienen kokonsa ansiosta hyvin liikkuva ja samalla tehokas taistelussa. Se pystyi tuhoamaan kaikki liittoutuneiden panssarivaunutyypit lukuun ottamatta raskaita Josef Stalin -panssarivaunuja. Vaunussa oli 37 ammusta tykille ja 600 ammusta konekiväärille. Suurinta osaa vaunuista käytettiin itärintamalla, mutta saksalaiset käyttivät sitä kaikilla muillakin rintamilla paitsi pohjolassa. Myöhemmin vaunun miehistöä vähennettiin kolmeen henkilöön miespulan vuoksi. Myöhemmin sodan kestäessä muutama vaunu varustettiin infrapunatähystyslaitteistolla, mikä mahdollisti taistelun pimeässä. Vaunuja valmistettiin yhteensä 1 217 kappaletta.

Lähteet
-------

* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot: 300 sotilasajoneuvoa ympäri maailman*, s. 136. 2. painos. Suomentanut Petri Kortesuo. Hämeenlinna: Karisto, 2009. ISBN 978-951-23-5145-9.

Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa

|  |  |
| --- | --- |
| Panssarivaunut | Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t) |
| Telatykistö | Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40 |
| Rynnäkkötykit | StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger |
| Panssarintorjuntavaunut | Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant |
| Puolitelavaunut | SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254 |
| Panssariautot | SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ |
| Ilmatorjuntavaunut | Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t) |
| Prototyypit | Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil |
| Suunnitelmat | Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster |
**Jyrki Tapio Nieminen** (s. 30. maaliskuuta 1951 Salo) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä, mutta uransa loppupuolella pelasi myös puolustajana.

Nieminen oli Salon Vilppaan kasvatteja, josta hän siirtyi Turun Palloseuraan kaudeksi 1970. Nieminen oli TPS:ssa kaksi kautta pääsemättä paljoakaan SM-sarjan otteluissa kentälle, joten hän palasi takaisin Vilppaaseen neljän kauden ajaksi. Vuonna 1976 Nieminen siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän heti ensimmäisessä SM-sarjaottelussa iski kolme maalia Gamlakarleby Bollklubbia vastaan.

Vuonna 1978 Nieminen siirtyi Ruotsiin IFK Eskilstunaan ja seuraavaksi kaudeksi 1979 suurseura AIK:hon. AIK:ta Nieminen edusti kauden 1983 loppuun ennen palaamistaan takaisin Suomeen. Hän siirtyi jäähdyttelemään kaudeksi 1984 III divisioonan Vantaan Palloon palaten kuitenkin vielä seuraavana vuonna vielä HJK:hon. Vuonna 1985 Nieminen voittikin ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Nieminen lopetti uransa 1987 toiseen Suomen mestaruuteen.

Maajoukkueeseen Nieminen nousi vuonna 1976. Hän pelasi 45 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Nieminen oli muun muassa ensimmäinen suomalainen, joka teki Wembleyllä maalin Suomen ja Englannin kohdatessa.

Jalkapallouransa lopussa 1987 Nieminen toimi myös HJK:n valmennuksessa, naisten maajoukkueen päävalmentajana 1989–1992 ja HJK:n päävalmentajana kaudella 1991.

Lähteet
-------

* Jalkapallon pikkujättiläinen

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kaj Österberg** | **Suomen naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja**1989–1992 | Seuraaja:**Nils Suomalainen** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Martti Kuusela** | **HJK:n päävalmentaja**1991 | Seuraaja:**Jari-Pekka Keurulainen** |
**Rami Oravakangas** (s. 14. maaliskuuta 1985) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Häntä valmentaa Martti Oravakangas. Hän on edustanut Pyhäjärven Pohtia vuoteen 2014, Ylikiimingin Nuijamiehiä vuoteen 2019, Limingan Niittomiehiä 2020–2021 ja sen jälkeen Pudasjärven Urheilijoita.

Oravakangas on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 2009–2012. Hän on saavuttanut Kalevan kisoissa pronssia 800 metrillä vuoden 2008 kisoissa ja vuoden 2011 kisoissa. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 800 metrin Suomen-mestaruuden vuonna 2011, saavuttanut hopeaa vuonna 2010 sekä pronssia vuonna 2007, vuonna 2009 ja vuonna 2012. 400 metrillä hän oli kolmas vuonna 2007. Maastojuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut lyhyen matkan joukkuekilpailussa hopeaa vuosina 2015 ja 2016 ja pronssia 2021.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **800 m** | 1.48,97 | Lapinlahti | 25. heinäkuuta 2009 |
| **1 500 m** | 3.54,28 | Lapinlahti | 8. heinäkuuta 2012 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **800 m** | 1.51,84 | Helsinki | 20. helmikuuta 2011 |
| **800 m**(ylipitkä rata) | 1.50,50 | Mustasaari | 15. helmikuuta 2011 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rami Oravakangas Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Marcus Valerius Corvus** (371 eaa – 271 eaa.) oli roomalainen sotakomentaja, kuusinkertainen konsuli ja diktaattori.

Uran alku
---------

Marcus Valerius syntyi patriisiperheeseen Valeria-sukuun. Hän palveli myöhemmin armeijassa, jossa sai arvonimen Corvus (suom. *varis*). Legendan mukaan hän sai arvonimen voitettuaan kaksintaistelussa gallialaisen jätin variksen avustuksella. Legenda kertoo variksen laskeutuneen hänen kypärälleen ja lopulta lentäneen päin vastustajan kasvoja. Corvuksesta tuli tämän jälkeen hyvin kuuluisa. Hänet valittiin konsuliksi 23-vuotiaana, mikä oli erittäin poikkeuksellista.

Samnilaissodat
--------------

Samnilaiset vuoristoheimot alkoivat vuonna 343 eaa. laajentaa alueitaan kohti länttä. He hyökkäsivät Sidisiinin heimon kimppuun ja jatkoivat hyökäten kohti Campaniaan suurinta kaupunkia Capuaa. Tämän jälkeen Campania pyysi apua Roomalaisilta. Pitkään samnilaisten liittolaisina olleet roomalaiset vaihtoivat puolta ja julistivat sodan Samniumia vastaan.

### Corvus lähtee Campaniaan

Rooman liittyessä sotaan joukkoja lähetettiin kahdelle eri alueelle. Toinen konsuli Cornelius Arvina lähti kohti samnilaisia, kun taas Corvus lähti Campaniaan. Campaniassa Corvus kävi Gaurus-vuoren taistelun, joka päättyi voitokkaasti Roomalle. Rooma voitti ensimmäisen samnilaissodan ja laajensi alueitaan. Corvus saavutti diktaattorin arvon.

Myöhempi ura
------------

Marcus Valerius Corvus toimi luultavasti legaattina toisessa samnilaissodassa (325 eaa). Corvus saavutti sen jälkeenkin useita korkea-arvoisia virkoja.

* 301 eaa diktaattori
* 300 eaa konsuli
* 299 eaa konsuliHendrik Goltzius: Marcus Valerius Corvus sarjasta Roomalaisia sankareita, 1586.

Hän kuoli vuonna 271 eaa. 100-vuotiaana.

Taiteessa
---------

Marcus Valerius Corvus esiintyy vuonna 1586 julkaistussa Hendrick Goltziusuksen sarjassa Roomalaisia sankareita, 1586.

Lähteet
-------

* Valerius Corvus (Marcus Valerius Corvus) 370–270 BC *Heritage History*. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
* Rickard, J: First Samnite War, 343-341 BC *Historyofwar.org*.  16.11.2009. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
* Livius, Titus, Roberts, Canon: Livy's History of Rome: Book 10 *The History of Rome, Vol. 2 / Mcadams.posc.mu.edu*.  1905. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
* Viitattu 10.4.2021. (englanniksi)
Babylonian kuningas Marduk-apla-iddina II
**Marduk-apla-iddina II** (Raamatun **Merodak-Baladan**, myös nimellä **Berodak-Baladan**) oli Babylonian kuninkaana aikana, jolloin Assyrian valtakunta pyrki voimakkaasti laajentamaan vaikutustaan Mesopotamian alueella. Babylonialaisissa nuolenpääkirjoituksissa hänen kerrotaan hallinneen kaldealaista aluetta, jonka nimi oli Bit-Jakin ja joka sijaitsi Persianlahden pohjukan yläpuolella olevilla alueilla ja Babylonin eteläpuolella. Hän väittää olevansa kuninkaallista syntyperää ja mainitsee esi-isäkseen Babylonin kuninkaan Eriba-Mardukin.

Valtakausi
----------

Marduk-apla-iddinan sanotaan menneen Babyloniin ja julistaneen itsensä kuninkaaksi suunnilleen siihen aikaan, kun Sargon II nousi Assyrian valtaistuimelle. Tämän on arvioitu tapahtuneen noin vuonna 722 eaa. Huolimatta Sargon II:n yrityksistä hänen kukistamisekseen hän onnistui hallitsemaan 12 vuotta, jonka jälkeen hänet pakotettiin pakenemaan Babylonista. Vaikka Marduk-apla-iddina menettikin Babylonin assyrialaisille, hän pystyi ehkä säilyttämään asemansa Bit-Jakinin hallitsijana. Babylonialaisessa kuningasluettelossa osoitetaan, että *"Mardukapaliddin"* hallitsi Babylonin kuninkaana toisen, yhdeksän kuukautta kestäneen ajanjakson noin kaksi vuotta Sargonin kuoleman jälkeen. On kuitenkin huomionarvoista, että hänen sanotaan babylonialaisissa teksteissä olevan tässä tapauksessa *"Mardukapaliddin, Habin asukas"*, kun taas aikaisemmalla hallituskaudella hänen sanottiin olevan *"Mardukapaliddin, Merimaan dynastia[sta]"*

Lähteet
-------

1. ↑  Jesaja 39:1
2. ↑  2. Kuninkaiden kirja 20:12
3. ↑   Iraq, Lontoo 1953, XV osa, s. 124
4. ↑  ABC 1 (From Nabû-Nasir to Šamaš-šuma-ukin), sarake II, rivi 4
5. ↑  Ancient Near Eastern Texts, toim. J. Pritchard, 1974, s. 272

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ululayu** | **Babylonin kuningas**722–710 eaa. | Seuraaja:**Šarrukin** |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Marduk-zakir-shumi II** | **Babylonin kuningas**703–702 eaa. | Seuraaja:**Bel-ibni** |
**Mikko Aspa** on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten black metal -yhtye Clandestine Blazen solistina. Aspa laulaa myös ranskalaisessa Deathspell Omegassa, johon hän liittyi vuonna 2003. Hänen muita projektejaan ovat muun muassa melumuusiikkia esittävät Clinic of Torture, Grunt, Nihilist Commando, Pain Nail sekä RAC-yhtye Vapaudenristi, joissa hän laulaa ja soittaa kaikkia instrumentteja. Tämän lisäksi Vapaudenristillä on nykyisin kokoonpano konserttiesiintymisiä varten. Lisäksi Aspa on tehnyt yhteistyötä puolalaisen black metal -yhtye Mgłan kanssa.

Aspa kiinnostui musiikista hyvin nuorena. Hän nauhoitti ja julkaisi omaa musiikkiaan ensimmäisen kerran 15-vuotiaana. Hän on maailmankatsomukseltaan radikaali nihilisti. Hänet on usein yhdistetty mediassa äärioikeistolaiseksi, muttei ole itse kommentoinut asiaa.

Aspa pitää kotikaupungissaan Lahdessa Sarvilevyt-levykauppaa. Hän omistaa myös Northern Heritage -ja Freak Animal -levymerkit. Aspaa on myös haastateltu vuonna 2011 julkaistussa suomalaista black metal -musiikkia käsittelevässä dokumenttielokuvassa *Loputon Gehennan liekki*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jarno Alander: Mikko Aspan haastattelu *sarastuslehti.com*. Viitattu 9.12.2016.
2. ↑  Ezxhaton.kccricket.net: Deathspell Omega
3. ↑  Encyclopaedia Metallum: Mikko Aspa (englanniksi)
4. ↑  Juha Karvonen: Mikko Aspa (Clandestine Blaze) haastattelu *metalliluola.fi*.  20.3.2015. Viitattu 9.12.2016.
5. 1 2  Nalle Österman: Kohuttu helsinkiläinen natsikeikka siirtyi turkkilaiseen pizzeriaan: "Mä teen vain bisnestä" *iltamakasiini.fi*.  25.7.2015.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 9.12.2016.
6. ↑  Mesikämmen: Loputon Gehennan liekki *mesikammen.wordpress.com*.  9.3.2014.  Arkistoitu 21.12.2016. Viitattu 11.12.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |