recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Louis Gerhard De Geer** (af Finspång) (18. heinäkuuta 1818 Finspångin linna – 24. syyskuuta 1896 Hanaskogin linna) oli ruotsalainen vapaaherra, virkamies ja kirjailija.

De Geer oli useissa viroissa, kunnes hänet 1855 nimitettiin Götan hovioikeuden presidentiksi ja 1858 oikeusministeriksi. Hänen valtiollisesta toiminnastaan on tärkein uuden valtiopäiväjärjestysehdotuksen laatiminen, jonka mukaan vanha säätyeduskunta hävisi ja sijaan tuli kaksikamarinen. Se hyväksyttiin 1866. Vuonna 1870 hän erosi ministerintoimestaan ja hänet nimitettiin Svean hovioikeuden presidentiksi, mutta hän tuli uudelleen 1875 oikeusministeriksi ja 1876 pääministeriksi. Jouduttuaan eduskunnan kanssa erimielisyyteen sotalaitoskysymyksessä hän erosi 1880. Valtiopäivillä, ensin aatelissäädyn jäsenenä ja sitten ensimmäiseen kamariin valittuna, hän ajoi vapaamielisiä uudistuksia. Vuonna 1862 hänet valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi. 1881−1888 hän oli yliopistonkanslerina.

De Geer oli Ruotsin ensimmäinen pääministeri vuosina 1876–1879.

De Geer kirjoitti useita novelleja, esimerkkinä "Carl XII:s page" (1847), sekä historiallisten miesten elämäkertoja. Vuonna 1892 ilmestyi kaksi teosta, *Valda skrifter* ja muistelmat *Minnen*, jossa viimemainitussa hän kertoo omasta elämästään ja toiminnastaan.

Kirjallisuutta
--------------

* *Minnen* (omaelämäkerta; 2 osaa, 1892)

Lähteet
-------

1. 1 2  De Geer 5. Louis Gerhard D. Tietosanakirja osa 2, palsta 201−202, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909
2. ↑  Louis G De Geer *Svenskt biografiskt lexikon*.  1931. Viitattu 26.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis De Geer (1818–1896)** Wikimedia Commonsissa

* Nordisk Familjebok

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsin pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* De Geer
* Posse
* Thyselius
* Themptander
* Bildt
* Åkerhielm
* Boström
* von Otter
* Boström
* Ramstedt
* Lundeberg
* Staaff
* Lindman
* Staaff
* Hammaskjöld
* Swartz
* Edén
* Branting
* De Geer
* von Sydow
* Branting
* Trygger
* Branting
* Sandler
* Ekman
* Lindman
* Ekman
* Hamrin
* Hansson
* Pehrsson-Bramstorp
* Hansson
* Erlander
* Palme
* Fälldin
* Ullsten
* Fälldin
* Palme
* Carlsson
* Bildt
* Carlsson
* Persson
* Reinfeldt
* Löfven
* Andersson
* Kristersson

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |

 |
**Wuxi** (yksink.: 无锡; perint.: 無錫; pinyin: *Wúxī*) on prefektuuritason kaupunki Jiangsun maakunnassa Kiinassa. Kaupunkia reunustaa länsipuolella Changzhoun kaupunki. Jangtse-joki sijaitsee kaupungin pohjoispuolella. Eteläpuolella on suuri järvi, Tai Hu. Kaakossa järven itäpuolella sijaitsee Suzhoun kaupunki ja hieman kauempana Shanghai.

Kaupungissa on rakenteilla suomalaisten suunnittelema Wuxin oopperatalo.

Sunan Shuofangin kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungin kaakkoispuolella. Lentoasemalta on suorat reittilennot Pekingiin, Kantoniin, Shenzheniin, Hongkongiin ja Osakaan.

Lahti on Wuxin ystävyyskaupunki Suomessa.

Ilmasto
-------

Wuxissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on leutoa ja melko kuivaa. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 010 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 170 millimetriä. Lokakuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 33 millimetriä.

Hallinnollinen jako
-------------------

Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu viiteen kaupunkipiiriin ja kahteen piirikuntatason kaupunkiin.

| Wuxin hallinnollinen jako piirikuntatasolla |
| --- |
| 
**1**
**Xinwu**
**Xishan**
**Huishan**
**Binhu**
**Jiangyin (kaupunki)**
**Yixing (kaupunki)**
**1. Liangxi**
 |
| Nimi | Kiinan merkit | Pinyin |
| **Kaupunkipiirit** |
| Liangxi | 梁溪区 | Liángxī Qū |
| Xishan | 锡山区 | Xīshān Qū |
| Huishan | 惠山区 | Huìshān Qū |
| Binhu | 滨湖区 | Bīnhú Qū |
| Xinwu | 新吴区 | Xīnwú Qū |
| **Piirikuntatason kaupungit** |
| Jiangyin | 江阴市 | Jiāngyīn Shì |
| Yixing | 宜兴市 | Yíxīng Shì |

Galleria
--------

* Buddha-patsas Wuxissa. Buddha-patsas Wuxissa.
* Kanava Wuxissa. Kanava Wuxissa.
* Wuxin rautatieasema. Wuxin rautatieasema.
* Wuxin museo. Wuxin museo.

Lähteet
-------

1. ↑  Wuxin oopperatalo mainostaa suomalaista arkkitehtiosaamista  16.12.2010. YLE Uutiset. Viitattu 17.12.2010.
2. ↑  Lahden kaupunki: Lahden ystävyyskaupungit *lahti.fi*.  Arkistoitu 21.10.2012. Viitattu 1.8.2013.
3. ↑  Climate Wuxi climate-data.org:  Climate-Data.org. Viitattu 27.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wuxi** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Łowiczin piirikunta** (puol. *powiat łowicki*) on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 78 099. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Łowicz. Yhdeksän maalaiskuntaa ovat Bielawy, Chąśno, Domaniewice, Kiernozia, Kocierzew Południowy, Łowicz, Łyszkowice, Nieborów sekä Zduny.

Łowiczin piirikunnan pinta-alasta 9,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Łowiczin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,6 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Łowiczin piirikunnassa oli 78 099 asukasta, joista 51,6 prosenttia naispuolisia ja 48,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 81 130 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 65 709 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2019 lopussa 17,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,4 prosenttia ja eläkeikäiset 23 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,5 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 664 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat łowicki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 30.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Marcin Kosiorek – starosta kadencji 2018–2023 w: powiat łowicki *PortalSamorządowy*. Viitattu 30.10.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Łódzkie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 30.10.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat łowicki (PDF) Łódźin tilastokeskus. Viitattu 30.10.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö. Viitattu 30.10.2020. (puolaksi)

Łódźin voivodikunnan lippu.Łódźin voivodikunta
**Pääkaupunki: Łódź**   

Aleksandrów Łódzki | Bełchatów | Biała Rawska | Błaszki | Brzeziny | Drzewica | Działoszyn | Głowno | Kamieńsk | Koluszki | Konstantynów Łódzki | Krośniewice | Kutno | Łask | Łęczyca | Łódź | Łowicz | Opoczno | Ozorków | Pabianice | Pajęczno | Piotrków Trybunalski | Poddębice | Przedbórz | Radomsko | Rawa Mazowiecka | Rzgów | Sieradz | Skierniewice | Stryków | Sulejów | Szadek | Tomaszów Mazowiecki | Tuszyn | Uniejów | Warta | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zelów | Zgierz | Złoczew | Żychlin

**Piirikunnat**   

Bełchatów | Brzeziny | Kutno | Łask | Łęczyca | Łowicz | Itäinen Łódź | Opoczno | Pabianice | Pajęczno | Piotrków | Poddębice | Radomsko | Rawa | Sieradz | Skierniewice | Tomaszów | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zgierz

**Kaupunkipiirikunnat**   

Łódź | Piotrków Trybunalski | Skierniewice
**Świecien piirikunta** (puol. *powiat świecki*) on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 98 952. Piirikunta jakautuu yhteentoista maalaiskuntaan, jotka ovat Bukowiec, Dragacz, Drzycim, Jeżewo, Lniano, Nowe (sisältää Nowen kaupungin), Osie, Pruszcz, Świecie (sisältää hallintokeskus Świecien kaupungin), Świekatowo sekä Warlubie.

Świecien piirikunnan pinta-alasta arviolta 35,5 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Świecien piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,9 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Świecien piirikunnassa oli 98 952 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 99 855 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 90 854 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 19,1 prosenttia, työikäisten 61,1 prosenttia ja eläkeikäisten 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 978 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat świecki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 16.11.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Świecki Association of Polish Counties. Viitattu 16.11.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout-pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Kujawsko-Pomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 16.11.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat świecki (PDF) Bydgoszczin tilastokeskus. Viitattu 16.11.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö.  Arkistoitu 19.6.2021. Viitattu 16.11.2020. (puolaksi)

Kujavia-Pommerin voivodikunnan vaakunaKujavia-Pommerin voivodikunta
**Pääkaupungit: Bydgoszcz** ja **Toruń**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Inowrocław | Brodnica | Chełmno | Rypin | Chełmża | Lipno | Wąbrzeźno | Golub-Dobrzyń | Aleksandrów Kujawski | Ciechocinek | Radziejów | Kowal | Izbica Kujawska | Nieszawa

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Świecie | Nakło nad Notecią | Solec Kujawski | Żnin | Tuchola | Mogilno | Koronowo | Kruszwica | Szubin | Sępólno Krajeńskie | Janikowo | Barcin | Gniewkowo | Nowe | Strzelno | Pakość | Więcbork | Kcynia | Brześć Kujawski | Piotrków Kujawski | Mrocza Łabiszyn | Janowiec Wielkopolski | Kowalewo Pomorskie | Jabłonowo Pomorskie | Skępe | Łasin | Lubraniec | Dobrzyń nad Wisłą | Kamień Krajeński | Chodecz | Radzyń Chełmiński | Górzno | Lubień Kujawski

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Bydgoszcz | Grudziądz | Toruń | Włocławek

**Piirikunnat:**   

Aleksandrów | Brodnica | Bydgoszcz | Chełmno | Golub-Dobrzyń | Grudziądz | Inowrocław | Lipno | Mogilno | Nakło | Radziejów | Rypin | Sępólno | Świecie | Toruń | Tuchola | Wąbrzeźno | Włocławek | Żnin
**Sarvijoen työväentalo Veikkola** on vuonna 1951 rakennettu Kurikan Sarvijoen kylässä sijaitseva Työväentalo. Talo on kulttuurihistoriallisesti arvokas.

Historiaa
---------

Alkuperäinen talo rakennettiin vuonna 1913, mutta se purettiin Lapuan liikkeen aikana 1930-luvulla. Samalle paikalle hankittiin rakennus Jurvan Koskimäestä, ja sen siirto- ja rakennustyöt saatiin valmiiksi 1951. Kuntaliitoksen myötä Jurva kuuluu nykyään Kurikan kaupunkiin.

Rakennus
--------

Rakennus on hirsirunkoinen ja sen julkisivu on lautakatteinen. Koska rakennus on ollut jatkuvassa käytössä ja siihen on tehty useita korjauksia, on se edelleen hyvä kuntoinen. Suurimmat perusparannukset on tehty vuosina 1978–1980 ja 2021. Sähköuudistus ja led-valaistus tehtiin vuonna 2018 ja keittiö ajanmukaistettiin vuonna 2019.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla ovat toimineet Sarvijoen kylän työväenyhdistykset ja muut yhdistykset. 1998 tapahtuneen Jurvan kirkonkylän työväentalon palon jälkeen myös jotkut kirkonkylällä toimineet yhdistykset siirsivät toimintojaan Veikkolaan. Nykyisin siellä toimii myös Jurvan Eläkeläiset ry:n harrastepiirit ja talolla bingoa järjestää voimistelu- ja urheiluseura Jurvan Voima.

Talolle on vuosien varrella hankittu kattava keittiö- ja kokousvarustus. Veikkolaa vuokrataan moniin hää-, syntymäpäivä- ja muihin perhejuhliin.

Lähteet
-------

* Sarvijoen Veikkola -yhdistys ry *Seurantalot.fi*.
**Tukholman linja-autoterminaali** eli **Cityterminalen** on Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaukoliikenteen päälinja-autoasema. Se sijaitsee Norrmalmin kaupunginosa-alueella. Yhdessä keskusrautatieaseman kanssa Cityterminalen muodostaa Tukholman matkakeskuksen. Vaikka rakennukset ovat yhteydessä toisiinsa, niihin viitataan usein omilla nimillään. Linja-autoterminaalin rakentaminen aloitettiin 3. kesäkuuta 1985, ja se vihittiin lopulta käyttöön 20. tammikuuta 1989. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Ralph Erskine ruotsalaisen arkkitehtitoimiston avustamana.

Linja-autoterminaali kuuluu Ruotsin rautatieasemakiinteistöjä hallitsevan Jernhusen-yhtiön kiinteistöomistuksiin.

Valtaosa Tukholman kaukolinja-autoliikenteestä lähtee Cityterminaalista. Merkittävä terminaalin käyttäjä on myös Flygbussarna ja sen sisarbrändi Båtbussarna, jotka liikennöivät lentokenttä- ja satamaliikennettä Tukholman neljälle lentoasemalle (Arlanda, Bromma, Skavsta ja Västerås) ja kahteen satamaan (Viking Linen Stadsgården ja Tallink Siljan Värtahamnen). Terminaalin alemmassa kerroksessa sijaitsee lentokenttä- ja satamalinja-autojen portit 1–9, lipunmyynti, neuvontapiste, matkatavarasäilytys ja liiketiloja. Ylemmässä kerroksessa on pääsääntöisesti kaukoliikenteen käyttämät portit 10–19.*lähde?*

Kotimaan linjaliikennettä operoivia yhtiöitä ovat Connect Bus (Västerviks Expressen), Fjällexpressen, Flixbus, Härjedalingen, Masexpressen, Silverlinjen, Storstockholms Lokaltrafik (SL), Tapanis, Vy ja Ybuss. Kansainvälistä bussiliikennettä operoivat muun muassa Bisstours (Bosnia ja Hersegovinan Sarajevoon), Comati (Romanian Bukarestiin), Flixbus (Kööpenhaminaan, Berliinin ja Osloon), Loyd tour (Romaniaan) ja Tapanis Buss (Tornioon).

Terminaalin modernia arkkitehtuuria.
Asemalta on maanalainen jalankulkuyhteys keskusrautatieaseman kautta metroon ja paikallisjunaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Cityterminalen *yelp.com*. Viitattu 24.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 121. Norstedts, Tukholma 2012.
3. 1 2 3  Cityterminalen jernhusen.se. Viitattu 24.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Avgående / Ankommande bussar (ruotsiksi) (ernhusen.se)
* Cityterminalenin vanhat Internet-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ann Rutherford
**Therese Ann Rutherford** (2. marraskuuta 1917 Vancouver, Kanada − 11. kesäkuuta 2012 Beverly Hills, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut näyttelijä. Hänellä on oma tähtensä Hollywood Walk of Famella.

Rutherford teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1935 ja esiintyi vuosina 1935–1937 kaikkiaan kahdeksassatoista elokuvassa. Hän tuli tunnetuksi Mickey Rooneyn esittämän Andy Hardyn tyttöystävänä, Polly Benedictinä. Hän esitti roolia kahdessatoista elokuvassa, joista viimeinen on vuodelta 1942. Hänellä oli sivuosa myös legendaarisessa elokuvassa *Tuulen viemää* vuonna 1939, jossa hän esitti Carreen O'Haraa. 

Rutherfordin muita elokuvia 1940-luvulta ovat muiden muassa *Vaarallisia vaimoja kiertueella* (1942) ja *Hurjimus* (1947). Hän esiintyi vuosina 1949–1950 radiossa *Blondie*-hahmona, jota aiemmin oli esittänyt Penny Singleton. Hänen esiintymistahtinsa harveni 1950-luvulta alkaen, ja 1960-luvulla esiintymiset olivat jo varsin satunnaisia. 

Rutherfordille kaavailtiin alun perin Rose Calvertin osaa elokuvassa *Titanic*, mutta hän päätti luopua roolista Gloria Stuartin hyväksi. Hän näyttäytyi ihailijoilleen ja jakoi nimikirjoituksia vielä 2000-luvulla. Hän oli kahdesti naimisissa.

Rutherford kuoli kotonaan Beverly Hillsissä 11. kesäkuuta 2012. Hän oli kuollessaan 94-vuotias.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuulen viemää -tähti on kuollut IS.fi.  Arkistoitu 15.6.2012. Viitattu 12.6.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Nantesin edikti
Henrik IV
**Nantesin edikti** (*L'Édit de Nantes*) oli Ranskan kuningas Henrik IV:n vuonna 1598 antama asetus, joka takasi hugenoteille lähes täyden uskonvapauden ja pääsyn valtion virkoihin. Ediktin ansiosta Ranskan uskonsodat lähes loppuivat. Henrik IV oli ennen kuninkaaksi tuloaan ollut itsekin hugenotti, joten ediktillä hän halusi järjestää protestanttisten kansalaisten olot. Nimestään huolimatta ediktiä ei ehkä allekirjoitettu Nantesissa.*lähde?*

Nantesin ediktin mukaan protestanteilla oli melkein samat kansalaisoikeudet kuin katolisilla. Protestanttisuus sallittiin kaupungeissa, joissa se oli vallitseva uskonto, Pariisia ja sen lähiympäristöä lukuun ottamatta, jossa protestanttisuutta ei saanut harjoittaa. Lisäksi aateliset tilanomistajat saivat oikeuden pitää protestanttisia jumalanpalveluksia. Hugenoteille perustettiin turvapaikkoja. Heille taattiin kiintiöt yliopistoihin. Kardinaali Richelieu muokkasi ediktiä vuonna 1629 lakkauttamalla muun muassa protestanttiset turvapaikat.

Ludvig XIV kumosi Nantesin ediktin vuonna 1685 Fontainebleaun ediktillä*lähde?*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nantes'in ediksi Tietosanakirja osa 6. Palsta 1001. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1914
2. 1 2 3  "Hugenotit". Otavan Iso tietosanakirja osa 3. Palsta 891–892. Helsinki: Otava 1968
**Karl Sigismund Kunth** (18. kesäkuuta 1788 Leipzig – 22. maaliskuuta 1850 Berliini) oli saksalainen kasvitieteilijä, joka oli Amerikan kasviston tutkimuksen uranuurtaja.

Elämä ja ura
------------

Hänestä tuli aluksi kauppa-apulainen Berliinissä vuonna 1806, mutta hän tutustui Alexander von Humboldtiin, joka hankki hänelle varat yliopiston luennoille osallistumiseen ja vei hänet apulaisekseen Pariisiin vuonna 1813. Vuosina 1813–1819 Kunth käytti aikansa Humboldtin ja Aimé Bonplandin Amerikan-matkaltaan tuoman runsaan kasvitieteellisen aineiston määrittelyyn ja järjestämiseen. Palattuaan Berliiniin vuonna 1820 hänestä tuli Berliinin yliopiston kasvitieteen professori ja kasvitieteellisen puutarhan varajohtaja, ja vuonna 1829 hänet valittiin Berliinin tiedeakatemian jäseneksi. Samana vuonna hän purjehti Etelä-Amerikkaan ja vieraili kolmen vuoden matkan aikana Chilessä, Perussa, Brasiliassa, Venezuelassa, Keski-Amerikassa ja Länsi-Intiassa. Kunth kokosi yhden suurimmista yksittäisen henkilön omistamista herbaarioista, johon kuului 55 000 lajia. Hänen kuolemansa jälkeen Preussin hallitus osti hänen kokoelmansa, ja siitä tuli osa Berliinin kuninkaallista herbaariota.

Kunthin teoksistaan mainittakoon *Nova genera et species plantarum quas in peregrinatione ad plagam aequinoctialem orbis novi collegerunt Bonpland et Humboldt* (1815–1825), *Les mimosées et autres plantes légumineuses du nouveau continent* (1819), *Synopsis plantarum quas in itinere ad plagam æquinoctialem orbis novi collegerunt Humboldt et Bonpland* (1822–1823), *Les graminées de l'Amérique du Sud* (1825–1833). Nämä neljä teosta muodostavat Humboldtin ja Bonplandin *Voyage dans l'interieur de l'Amérique* -teoksen osat 3. ja 4. Hän myös kirjoitti teokset *Handbuch der Botanik* (1831), *Enumeratio plantarum omnium hucusque cognitarum, secundum familias naturales disposita, adjectis characteribus, differentiis, et synonymis* (1833–1850), *Lehrbuch der Botanik* (1847) ja *Les melastomées et autres plantes légumineuses de l'Amerique du Sud*, joka on jatkoa Bonplandin teokselle (1847–1852).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kunth, Karl Sigismund *Nordisk familjebok*.  1911. Viitattu 25.042022.
2. 1 2 3  Kunth, Karl Sigismund *Appletons' Cyclopædia of American Biography*.  1892. Viitattu 25.042022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karl Sigismund Kunth** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Félix Jules Méline** (20. toukokuuta 1838 Remiremont – 20. joulukuuta 1925 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1896–1898. Hän pyrki kehittämään ja suojelemaan Ranskan maataloutta.

Méline valittiin kansalliskokoukseen vuonna 1872 ja hän oli edustajainkamarin jäsenenä vuodesta 1876. Hän toimi 1879 lyhyen aikaa oikeusministeriön alivaltiosihteerinä, 1883–1885 maatalousministerinä Jules Ferryn hallituksessa ja 1888–1889 edustajainkamarin puhemiehenä. Méline tunnettiin vahvana protektionismin kannattajana ja hänellä oli merkittävä rooli laadittaessa vuosina 1890–1892 säädettyjä protektionistisia lakeja, jotka tunnetaan "Mélinen tariffeina". Keskeisin niistä oli tammikuussa 1892 käyttöönotettu suojatullijärjestelmä.

Méline toimi pääministerinä 29. huhtikuuta 1896 – 14. kesäkuuta 1898 ja hoiti samalla myös maatalousministerin tehtäviä. Pääministerinä hän kieltäytyi sallimasta toista kuulemista Ranskaa kuohuttaneessa Dreyfus-jutussa. Myöhemmin hän pyrki kokoamaan maltilliset tasavaltalaiset ja konservatiivit yhteen parlamentin vasemmistoryhmiä vastaan ja muodosti progressisteina tunnetun puolueen. Hänet valittiin vuonna 1903 Vosgesin edustajana senaattiin, missä hän jatkoi protektionistisen politiikan puolustamista. Vuonna 1905 Méline julkaisi maatalouden ja teollisuuden suhdetta käsittelevän teoksen *Le Retour de la terre et Ia surproduction industrielle*. Hän toimi uudelleen Ranskan maatalousministerinä 1915–1916.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Félix-Jules Méline (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 3.8.2013.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1913), s. 48 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 3.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jules Méline** Wikimedia Commonsissa

* Jules Méline (ranskaksi) Assemblée nationale

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kansalliskirjastoista yleensä. Suomen Kansalliskirjastosta on oma artikkeli.*

Tukholmassa sijaitseva Kuninkaallinen kirjasto (Kungliga biblioteket) on Ruotsin kansalliskirjasto.
Intian kansalliskirjasto toimii Kalkuttassaentisen Brittiläisen Intian varakuninkaan palatsissa
British Library Lontoossa on maailman suurin kansalliskirjasto
Italian kansalliskirjasto toimii Firenzessä
Brasilian kansalliskirjasto toimii Rio de Janeirossa
Suomen kansalliskirjasto toimii Helsingissä.
Singaporen kansalliskirjasto. 
Venezuelan kansalliskirjasto Caracasissa
Kiinan kansalliskirjasto Pekingissä
**Kansalliskirjasto** on yleensä valtion ylläpitämä ja perustama kirjasto. Sen pääsääntöisenä tehtävänä on säilyttää ja luetteloida kansalliset painotuotteet. Kirjasto kasvattaa pääsääntöisesti kokoelmiaan vapaakappalelainsäädännön avulla, näin ainakin valtioissa, joissa tällainen järjestelmä on luotu.

Eräissä maissa voi olla myös useampia kansalliskirjastoja.

Luettelo eri maiden kansalliskirjastoista
-----------------------------------------

*Pääartikkeli: Luettelo kansallisista kirjastoista*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kansalliskirjasto**.
* The European library (Arkistoitu – Internet Archive): luettelo Euroopan kansalliskirjastoista ja niiden yhteystiedot
* CENL: Euroopan kansalliskirjastojen konferenssi
**Ragnar Lodbrok** ("Karvahousu") oli legendaarinen Tanskan kuninkaan Hårekin jaarli, jonka väitetään osallistuneen muun muassa viikinkien tekemään Pariisin ryöstämiseen vuonna 845. Hänen sanotaan kuolleen vuonna 865. Ragnarin kolme poikaa, Ubbe, Hvitserk ja Ivar Luuton johtivat suurta pakana-armeijaa, joka valloitti Englannin länsiosat 800-luvun loppupuolella.

Ragnar Lodbrokin historiallisuudesta ei ole varmuutta. Hänet yhdistetään lukuisiin historiallisiin tapahtumiin, mutta häneen on yhdistetty lukuisia eri hahmoja. Hänestä ei ole olemassa primäärilähteitä. Myöhempi perimätieto on jostain syystä esittänyt Lodbrokin Ruotsin ja Tanskan tarukuninkaana. Tarun mukaan Northumbrian kuningas Ælla murhasi hänet heittämällä tämän käärmekuoppaan voitettuaan hänen armeijansa. 

Johannes Messeniuksen fiktiivisessä Suomen Kronikassa Ragnarin kerrotaan vuonna 818 kärsineen tappion Suomen kuninkaan Matulin tukemia bjarmeja vastaan.

Ragnar Lodbrok esiintyy päähenkilönä televisiosarjassa *Viikingit*. Häntä esittää näyttelijä Travis Fimmel.

Lähteet
-------

1. ↑  "Ragnar Lodbrok", *Pieni tietosanakirja*, s. 1093. Helsinki: Otava, 1925–1928. Teoksen verkkoversio Projekti Runebergin sivuilla.
2. ↑
3. ↑  Latinan kielestä Suomentaneet Martti Linna, Jorma Lagersted ja Erkki Palmen: *Johannes Messenius: Suomen, Liivinmaan ja Kuurinmaan vaiheita.*. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1988.
4. ↑  Moilanen, Mirka: Viikingit-näyttelijä Jouko Ahola: Jasper Pääkkönen sai hakemaan roolia *MTV.fi*.  27.12.2013. MTV Internet.  Arkistoitu 17.11.2015. Viitattu 14.11.2015.
NASA:n kuva vuodelta 2006.
**Merkuriuksen ylikulku** on ilmiö, jossa planeetta Merkurius kulkee radallaan Maasta katsottuna Auringon kiekon editse. Verrattuna toisen sisäplaneetan, Venuksen, ylikulkuihin Merkuriuksen ylikulut ovat yleisiä, sillä niitä tapahtuu 13–14 kappaletta vuosisadassa.

Merkuriuksen ylikulku voi tapahtua vain toukokuussa tai marraskuussa. Toukokuun ylikulut tapahtuvat Merkuriuksen laskevan solmun aikaan ja marraskuun ylikulut nousevan solmun aikaan. Marraskuun ylikulut tapahtuvat 7, 13 ja 33 vuoden välein kun taas toukokuun ylikulut tapahtuvat 13 ja 33 vuoden välein.

Merkuriuksen ylikulkuja on tapahtunut 2000-luvulla toistaiseksi neljä: toukokuussa 2003, marraskuussa 2011, toukokuussa 2016 ja marraskuussa 2019. Seuraava tapahtuu 13. marraskuuta 2032, ja se näkyy myös Suomessa.

Katso myös
----------

* Venuksen ylikulku

Lähteet
-------

1. ↑  Mäkelä, Veikko: Merkuriuksen ylikulku 9.5.2016 *Zeniitti*.  5.4.2016. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa. Viitattu 9.5.2016.
2. ↑  Merkuriuksen ylikulut 1600–2300 Tähtitieteellinen yhdistys Ursa. Viitattu 25.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Merkuriuksen ylikulku** Wikimedia Commonsissa
**Eesti Päevaleht** (EPL) on yksi Viron vanhimpia sanomalehtiä ja maan toiseksi suurin päivälehti Postimeesin jälkeen. Sen levikki toukokuussa 2016 oli 18 700 kappaletta. Sen lukijamäärä on noin 100 000.

Huhtikuun alusta 2024 Eesti Päevaleht ilmestyy ainoastaan sähköisenä.

Historia
--------

Eesti Päevalehden edeltäjä Päevaleht perustettiin 16. joulukuuta 1905. Vuonna 1940 neuvostomiehityksen yhteydessä Eesti Päevaleht kansallistettiin ja sen nimeksi muutettiin Noorte Hääl ("Nuorten Ääni"), josta tehtiin kommunistipuolueen nuorisoliiton (Komsomol) äänenkannattaja. Viron itsenäisyyden palauttamiseen johtaneella siirtymäajalla palautti myös Noorte Hääl alkuperäisen nimensä Päevaleht 1. helmikuuta 1990.

Hommikuleht, Päevaleht ja Rahva Hääl yhdistyivät 5. kesäkuuta 1995 lehdeksi nimeltä Eesti Päevaleht. Vielä 25. syyskuuta 1995 Eesti Päevalehteen yhdistyi alun perin Rahva Häälestä irronnut Eesti Sõnumid. 

Tukholmassa toimii edelleen virolaispakolaisten vuonna 1959 perustama viikkolehti Eesti Päevaleht (EPL) (ruots. *Estniska Dagbladet*), jonka toimitus sijaitsee Tukholman Eesti Majassa. Tukholman Eesti Päevalehden ensimmäinen päätoimittaja oli Postimehen Tallinnan-toimituksen viimeinen päällikkö Juhan Kokla, joten lehdellä sinänsä ei ole mitään kytköstä vuonna 1905 perustettuun alkuperäiseen Päevalehteen.

Omistussuhteet
--------------

Vuonna 1996 Eesti Päevalehden omistussuhteet olivat seuraavat: Jaan Manitski 49 %, Hans H. Luik 33 % ja Andres Bergmann 18 %. Vuonna 2008 lehden omistivat puoliksi Jaan Manitskin Vivarone Oü ja Hans H. Luikin Ekspress Group.. Maaliskuussa 2011 Luikin Ekspress Group osti koko lehden osakekannan ja vuokrasi toimituksen tilat Manitskin Vivaronelta. Toukokuussa 2011 Ekspress Group yhdisti piirissään toimineen Eesti Ajalehed Eesti Päevalehteen. Näin syntyi suuri Eesti Päevaleht-lehtitalo, johon kuuluvat Eesti Päevaleht, Maaleht ja Eesti Ekspress. Maaliskuussa 2012 tähän yhdistettiin vielä Delfi.ee-uutisportaali tehden näin Eesti Päevalehdestä merkittävän mediaportaalin Virossa, johon median digitalisoitumiskehitys on myös vaikuttanut.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Eesti Päevaleht lõpetab paberil ilmumise *ERR Uudised*.  15.1.2024. Viitattu 16.1.2024. (viroksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑  Schibsted ensam storaktör i Estland *Journalisten.se*. Viitattu 3.10.2008. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Ekspress Group (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Eesti Päevalehden kotisivut (viroksi)
**Baryytti** eli **raskassälpä** on sulfaattimineraali, joka on kemiallisesti bariumsulfaattia (BaSO4). Baryytin nimi on johdos antiikin kreikan kielen sanasta barús, joka tarkoittaa raskasta. Baryytti on tärkeimpiä barium-metallin lähteitä.

Baryyttiä esiintyy kalkkikivessä sinkkipitoisissa juonissa. Sitä esiintyy joskus selestiinin ja anglesiitin kanssa. Vuonna 2017 baryyttiä tuotettiin 8,65 miljoonaa tonnia. Suurimmat tuottajamaat olivat Kiina, Intia ja Marokko.

Käyttö
------

Baryytin tärkein käyttökohde on öljyn- ja kaasunporauksessa tarvittava painoaine. Baryyttiä käytetään myös hapen ja rikin isotooppianalyyseissä. Bariumsulfaattia käytetään pyrotekniikassa ja varjoaineena röntgenkuvauksissa.

Lähteet
-------

* Hytönen, Kai: *Suomen mineraalit*, s. 65. GTK, 1999. ISBN 951-690-745-8.
* Mindat: Baryte (englanniksi)
* WebMineral: Barite Mineral Data (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Barite (englanniksi) (pdf)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: []
**Louis Joseph Buffet** (26. lokakuuta 1818 Mirecourt – 7. heinäkuuta 1898) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä 1875–1876.

Buffet oli alkuperäiseltä ammatiltaan lakimies. Hänet valittiin vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen jälkeen perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen, jossa hän lukeutui oikeistoon. Hän asettui tukemaan toisen tasavallan presidentiksi valittua Louis-Napoleon Bonapartea. Buffet toimi syksyllä 1849 maatalous- ja kauppaministerinä ja oli 1851 uudelleen hallituksessa, mutta vetäytyi politiikasta Napoleonin joulukuussa 1851 suorittaman vallankaappauksen jälkeen. Vuonna 1863 hänet kuitenkin valittiin lainsäätäjäkuntaan ja hän tuki voimakkaasti keisarikunnan loppuaikojen liberalisoimispyrkimyksiä. Hänestä tuli tammikuussa 1870 Émile Ollivierin hallituksen valtiovarainministeri, mutta hän erosi jo huhtikuussa pelätessään keisari Napoleonin jälleen tavoittelevan itsevaltiutta.

Buffet valittiin 1871 kolmannen tasavallan kansalliskokoukseen, jonka puhemieheksi hän kohosi Jules Grévyn seuraajana huhtikuussa 1873. Nyt hän lukeutui keskustaoikeistoon ja puolusti innokkaasti uutta tasavaltaista perustuslakia. Perustuslain hyväksymisen jälkeen Buffet kokosi 10. maaliskuuta 1875 vanhoillisista tasavaltalaisista muodostuneen hallituksen, jossa hän toimi itse myös sisäministerinä. Hän menetti vuoden 1876 tammi- ja helmikuussa pidetyissä vaaleissa sekä senaatin että edustajainkamarin tuen, ja erosi 24. helmikuuta. Pian sen jälkeen hänet valittiin kuitenkin elinikäiseksi senaattoriksi. Senaatissa hän liittyi kirkollisiin konservatiiveihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1905), s. 523–524 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Diary of a Serial Killer** on yhdysvaltalainen Andy Hurstin ohjaama ja Ellis Walkerin käsikirjoittama kauhutrilleri joka sai ensi-iltansa vuonna 2008. Elokuvassa esiintyy kuuluisia sarjamurhaajia kuten Jeffrey Dahmer, Ed Gein, Ted Bundy ja Richard Ramirez. Diary of a Serial Killer perustuu tositapahtumiin.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuvan päähenkilö on toimittaja nimeltä Laura Nelson (Chloe Snyder) joka auttaa poliiseja jäljittämään salaperäistä sarjamurhaajaa, joka tuntuu matkivan kuuluisia sarjamurhaajia. Hän on tappanut jo viisi ihmistä eikä aio lopettaa.

Murhaaja jättää aina rikospaikalle uhrin verellä kirjoitetun kirjeen. Kun kuudennen uhrin luota löytyy samanlainen kirje, Laura päättää nostaa kissan pöydälle ja tehdä murhaajasta ja hänen "päiväkirjoistaan" etusivun lehtiartikkelin johon hän liittää kirjeestä ottamansa valokuvan jonka poliisi nimeltä Robert (Mark Hengst) antoi ottaa. Senkin uhalla, että se suututtaisi itse murhaajan. Kuten arveltiin, murhaaja löytää hänet. Lauran kävellessä pysäköintihalliin, valot alkavat vilkkua ja hän menee paniikkiin. Hän juoksee autoonsa jonka tuulilasista hän löytää artikkelinsa johon on kirjoitettu seuraavan uhrin verellä "Stop me" (suom. pysäytä minut). Laura ryntää poliisiasemalle peloissaan. Elokuvan edetessä käy ilmi, että sarjamurhaajan ensimmäinen uhri oli hänen äitinsä, jonka silvotun ruumiin Laura löysi. Laura tapaa ehdonalaisessa olevan rikollisen jolta hän ostaa laittoman aseen.

Myöhemmin illalla Robert tulee käymään Lauran asunnolla. He suutelevat ja antavat soivan puhelimen mennä vastaajaan. Kuinka ollakaan, soittaja on itse murhaaja joka kertoo tarkkailevansa heitä ulkopuolelta. Robert lähtee ulos etsimään murhaajaa ja käskee Lauran pysyä puhelimessa pelaamassa aikaa. Robert löytää ulkona olevasta autosta ruumiin, ja hänet kolkataan.
Sisällä Laura etsii asettaan, ja huomaa että se on viety. Murhaaja on päässyt sisälle taloon.

Laura herää hylätyssä varastorakennuksessa. Murhaaja näyttää hänelle videolta filmejä erilaisista sarjamurhaajista, "taiteilijoista", joiden työtä hän ihailee. Hän kuitenkin kertoo tahtovansa tietää miltä tuntuu elää. Hän päästää Lauran irti tuolista ja heittää hänelle aseen ja luoteja. Laura lataa aseen murhaajan paetessa. Seuraa kissa ja hiiri -leikki joka päättyy kun Laura kävelee umpikujaan murhaajan yllättäessä hänet takaa. Laura saa hänet tähtäimeen.

Poliisit löytävät autossa olleesta ruumiista paperinpalan jossa lukee hylätyn tehdasrakennuksen osoite. He ryntäävät rakennukseen jossa Laura tähtää murhaajaa aseella. Robert käskee Lauraa laskemaan aseensa mutta hän ei tottele, vaan ampuu murhaajaa päähän. Tilanne on ohi ja kaikki huokaavat helpotuksesta. Lopulta Laura kohottaa aseensa Robertia kohti ja ampuu.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Aiheesta muualla
----------------

* Diary of a Serial Killer Elonet.
* *Diary of a Serial Killer* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Kirjakkeen osat**. **a** kirjasin, **b** leveys, **c** keili, **1** olake, **2** tunnuke, **3** valukesyvennys, **4** jalka.**Kirjake** on metallista valettu nelisärmäinen ladontakappale, jollaisista aikaisemmin ladottiin painokoneeseen painettava teksti. Kirjakkeissa oleva kohokuvio, *kirjasin*, painoi paperille kirjaimen tai muun merkin. Kirjakkeita alettiin käyttää Euroopassa 1400-luvulla. Kiinassa sama tekniikka oli kehitetty jo aiemmin.

Tekniikka
---------

Kirjakkeet valetaan erityisestä metalliseoksesta, jonka tulee olla kovaa kulutuskestävyyden vuoksi ja lujaa, jotta se kestää painamista sekä valamisen takia helposti sulavaa. Tavallisin kirjasinmetalli on lyijy-antimoni-tinaseosta.  Metallikirjakkeen valamiseen tai muuten valmistamiseen käytetty muotti on nimeltään *matriisi*. Matriisin valmistamiseen käytetty malli puolestaan on *patriisi*.

Metallin lisäksi kirjakkeita on valmistettu myös puusta. Puukirjakkeet keksittiin Yhdysvalloissa, ja niiden laajamittainen valmistus alkoi 1820-luvulla. Puukirjakkeita valmistettiin vain otsikko- tai julistekäyttöön. Yleensä niiden vähimmäiskoko oli 72 pistettä. Puukirjakkeiden valmistus oli halvempaa kuin vastaavankokoisten metallikirjakkeiden, mutta ne olivat kuitenkin hyvin kestäviä. Puukirjakkeita tehtiin yleensä tammesta, päärynäpuusta ja kirsikkapuusta. Puukirjakkeet tulivat hyvin suosituiksi, ja niitä valmistettiin 1830-luvulta lähtien teollisesti pantografin avulla.

Painotekniikan muututtua sähköiseksi on kirjasin- ja kirjake-sanojen välinen ero nykykäytössä hämärtynyt. Sähköisessä muodossa olevista painokirjaimista käytetään yleensä sanaa kirjasin, toisinaan kirjasintyyppi-sanan synonyyminä.*lähde?*

* Kirjakkeita ladottuna latomahakaan.Kirjakkeita ladottuna latomahakaan.
* Patriisi ja matriisi.Patriisi ja matriisi.
* Puukirjakkeita, joita voidaan käyttää esim. julisteiden suurissa otsikoissa.Puukirjakkeita, joita voidaan käyttää esim. julisteiden suurissa otsikoissa.

Katso myös
----------

* Kirjapainotaito

Lähteet
-------

* Itkonen, Markus: Kirjaintyypit ja tyyli. RPS-yhtiöt 2015. ISBN 978-952-5001-19-8

### Viitteet

1. ↑  Tekstuaalitieteet:kirjake *Tieteen termipankki*. Viitattu 3.9.2019.
2. ↑  Tekstuaalitieteet:kirjasin *Tieteen termipankki*. Viitattu 3.9.2019.
3. ↑  *Pieni Tietosanakirja*. Osa II, hakusana *Kirjasinmetalli*. Helsinki: Otava, 1927. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.10.2019).
4. ↑  *Pieni Tietosanakirja*. Osa III, hakusana *matriisi*. Helsinki: Otava, 1927. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.12.2017).
5. ↑  Itkonen 2015, s. 26

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirjake** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee ravinnoksi käytettävää pettua. Pettu on myös saari Salon edustalla.*
Nilan irrotusta levynä lusa-työkalun avulla.
Oijaz Sverloff nilottaa pettua kuloimella, Pikku Saavaz vuotkin kädessä, seisomassa Annas, Petsamossa 1933.
**Pettu** tarkoittaa ravinnoksi käytettävää männyn jälsi- ja nilakerrosta. Petusta valmistetaan pettujauhoja, joilla voidaan leipää leivottaessa korvata osa ruisjauhoista. Pettumännyn on oltava vähintään viidenkymmenen vuoden ikäinen ja mieluiten ohut- ja sileäkuorinen oksaton puu. Männyn nila irtoaa parhaiten niin sanottuna nila-aikana eli toukokuun loppupuolelta heinäkuun alkuun. Ennen jauhamista pettuliinat on esikäsiteltävä, eli ne paahdetaan tai keitetään haitallisten aineiden (parkkiaineiden, hartsien, vahojen, terpeenien, ligniinien) poistamiseksi tai vähentämiseksi.

Pettuleipää eli pettua eli petäjäistä on Suomessa syöty hätäravintona, kun ruoasta on ollut puutetta, erityisesti suurten kuolonvuosien aikana 1690-luvulla, suurten nälkävuosien aikana 1860-luvulla ja viimeksi vuoden 1918 sisällissodan aikana. Nykyään petun arvostus on kohonnut, sillä pettu sisältää esimerkiksi paljon ravintokuitua.

Pettujauhossa on enemmän rautaa ja sinkkiä kuin ruisjauhossa mutta myös enemmän haitallista alumiinia. Pettujauho sisältää 25 prosenttia ruisjauhon energiasisällöstä. Kilo pettujauhoja tyydyttää ihmisen päivittäisen B1- ja B2- sekä C-vitamiinin tarpeen, mutta liiallinen pettuleivän nauttiminen on terveydelle vaarallista. Pettuleipä voi aiheuttaa esimerkiksi vatsan turpoamista sekä elimistön neste- ja suolatasapainon häiriöitä.

Katso myös
----------

* Silkko

Lähteet
-------

1. 1 2  Pettua saadaan männystä ruokatieto.fi.  Arkistoitu 18.7.2016. Viitattu 27.7.2016.
2. ↑  Pettu *Luontoyrittäjä.fi*.  Arkistoitu 24.9.2016. Viitattu 29.3.2018.  (Internet Archive)
3. 1 2  Pettu, Ammatti-instituutti Iisakin Osaran maaseutuopetusyksikkö.
4. ↑  Pauli Juusela: Nälkä toi Suomeen kuolonvuodet. Nälänhätä  17.4.2013. valomerkki.fi.  Arkistoitu 15.8.2016. Viitattu 27.7.2016.
5. ↑  Kari Kortelainen: Viljaa käytettiin leivän sijaan viinanpolttoon (Digilehden tilaajille) *Tekniikkatalous*. Viitattu 8.10.2021.
6. ↑  Älä tankkaa vettä koko ajan *Hyvä Terveys*.  23.5.2012. Viitattu 8.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Hätäleipä, Tietosanakirja osa 3, palsta 757–759, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911
* Arktiset aromit: Pettu
**Martti Siiriäinen** (s. 1936 Terijoki) on suomalainen laulaja.

Jouduttuaan perheensä kanssa jättämään kotiseutunsa sotien vuoksi Martti Siiriäinen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Suolahdessa Keski-Suomessa. Valmistuttuaan kansakoulunopettajaksi hän teki työuransa opettajana Vantaalla, entisessä Helsingin maalaiskunnassa. Laulua hän opiskeli yksityisesti Lea Piltin ja Matti Lehtisen johdolla ja lauloi Suomen Kansallisoopperan kuorossa. Ensimmäiset levytyksensä Siiriäinen teki Unto Haapa-ahon yhtyeen kanssa vuonna 1969, ja siitä lähtien hän kiersi Suomen tanssilavoja Haapa-ahon yhtyeen solistina. Pääosan levytyksistään hän teki 1970- ja 1980-lukujen aikana.

Diskografia
-----------

* Toiset aikuisten tanssit: Martti Siiriäinen ja Unto Haapa-ahon pelimanniyhtye (1970)
* Muista minua (1974)
* Taas vanhakin nuorentuu (1975)
* Viel kerran saavuthan (1975)
* Sinulle laulan (1975)
* Jätkän humppa (1977)
* Naisten tanssit (1979)
* Yleisön toivomuksesta: Martti Siiriäinen ja Mikko Järvinen (1987)
* Kuinka unhoittaa voisin: Martti Siiriäinen, Kauko Simonen ja Mikko Järvinen (1989)
* Aavikon yö: Martti Siiriäinen, Mikko Järvinen ja Pauli Granfeltin orkesteri (2011))

Lähteet
-------

1. 1 2  Timo Leppänen: *Aavikon yö -kokoelman esittelyteksti.* Tampere: Salix, 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Martti Siiriäisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Poloniumhydridi** (PoH2) on vedyn ja poloniumin muodostama kemiallinen yhdiste. Se on huoneenlämmössä nestemäinen, erittäin helposti höyrystyvä ja erittäin epävakaa yhdiste, joka hajoaa helposti poloniumiksi ja vedyksi. Yhdisteestä voidaan johtaa useita muita poloniumyhdisteitä.

Poloniumhydridiä voidaan valmistaa pieniä määriä antamalla poloniumilla päällystetyn magnesiumliuskan ja suolahapon reagoida keskenään.

Sillä on samankaltaisia ominaisuuksia seleenivedyn ja telluurivedyn kanssa. Yhdiste on hyvin epävakaa huoneenlämmössä, joten sitä varastoidaan kylmässä. Sen ominaisuuksista ei kuitenkaan tiedetä paljoa, sillä sitä on onnistuttu valmistamaan vain pieniä määriä. Muiden poloniumyhdisteiden tavoin se on erittäin radioaktiivinen ja myrkyllinen yhdiste. Sitä ei myöskään tiedetä, muodostaako poloniumhydridin ja veden seos hapon, kuten muut kevyemmät puolimetallin ja vedyn yhdisteet, vai käyttäytyykö se ennemmin metallihydridien tavoin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Polonium hydride
Köyliönsaaren Vanhakartano (Köyliönkartano)
**Köyliönkartano** (ruots. *Kjuloholm*) eli **Vanhakartano** on Köyliönjärven Kirkkosaaressa (Köyliönsaaressa) sijaitseva kartano. Se kuuluu Museoviraston luokittelemiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Alkuperä ja omistajat
---------------------

Köyliönkartano on mahdollisesti Suomen vanhin kartano. Sen oletetaan olleen alun perin talonpoika Lallin omistuksessa ja joutuneen kristinuskon saapumisen jälkeen katolisen kirkon haltuun. Tällöin Köyliönkartano olisi peräisin jo 1100-luvun puolivälistä. Asutusta kartanon alueella on ollut jo ainakin rautakaudelta lähtien.

Kartano esiintyy historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran 1300-luvulla, jolloin se kuului Turun piispalle. Keskiajalla kartano käsitti Köyliönsaaren lisäksi useita kyliä ja tiloja Köyliönjärven itäpuolella sekä tiloja Säkylässä, Eurassa ja Kokemäellä.

Uskonpuhdistuksen myötä 1530-luvulla kuningas Kustaa Vaasa muodosti Köyliönkartanosta kuninkaankartanon ja lahjoitti sen pojalleen Juhana Herttualle. Tämä puolestaan luovutti kartanon aviottomalle pojalleen Julius Gyllenhielmille vuonna 1576. Gyllenhielmin varhaisen kuoleman jälkeen Köyliönkartano päätyi hänen sisarensa Sofia Gyllenhielmin lapsille, joiden isä oli ranskalaissyntyinen sotapäällikkö Pontus De la Gardie. De la Gardie -suvulle kartano kuului 1750-luvulle saakka ja sen läänitykset laajenivat samalla niin, että ne käsittivät lopulta lähes koko pitäjän. Seuraavaksi omistajaksi tuli vuonna 1754 Cedercreutz-suku, jonka hallussa Köyliönkartano on edelleen.

Köyliönkartanon kartta vuodelta 1697 maanmittari Olof Mörtin tekemä. Kartassa näkyy vanhakartano ja kirkko. Varsinaisesti kartta esittää Polsun rusthollin maita.

Rakennukset
-----------

Köyliönkartanon vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa 1800-luvun alussa. Nykyinen uusklassistinen päärakennus sekä toinen asuinrakennus valmistuivat vuonna 1817. Palvelusväelle rakennettu kaksikerroksinen punamullattu *Alapytinki* on 1700-luvun lopulta.

Vanhin rakennus on niin sanottu *Lallin kellari*. Kansanperinteen mukaan Lallin surmaaman Piispa Henrikin hiippaa olisi säilytetty Lallin tilan kellarissa. Nimestään huolimatta kivirakenteinen holvikellari ei kuitenkaan ole talonpoika Lallin ajalta, vaan 1500-luvulta.

Köyliönkartanon puistossa sijaitsee kaksi rautakautista kalmistoa sekä vuonna 1751 palaneen Köyliön toisen kirkon paikka. Kirkko oli rakennettu 1600-luvulla kartanon kivikappelin yhteyteen. 1800-luvulla nykymuotonsa saaneessa puistossa on myös 1600-luvulta periytyvä puutarha.

Lähteet
-------

* *Hivenen Köyliön pitäjän maanomistusolojen kehityksestä*. Tapio Linturi, 2004.
* Museovirasto/Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt

### Viitteet

1. ↑  Pieni tietosanakirja
2. ↑  Digitoidun asiakirjan katselu *astia.narc.fi*. Viitattu 30.4.2021.
3. ↑  Satakuntaliitto/Satakuntalaiset kulttuuriympäristöt[vanhentunut linkki]
4. ↑  Lallin kellariin pääsi pitkän tauon jälkeen  1.7.2012. Länsi-Suomi. Viitattu 17.8.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura/Biografiakeskus