recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alankomaiden hallitsijoista** oli ensimmäinen vuosina 1806–1810 hallinnut Ranskan keisarin Napoleon I:n veli Ludvig Bonaparte, jonka Alankomaat vallannut Napoleon asetti perustamansa Hollannin kuningaskunnan nukkevaltion hallitsijaksi. Nykyinen monarkia perustettiin Wienin kongressissa 1815, kun Eurooppaa järjesteltiin uudelleen Napoleonin kukistumisen jälkeen. Tuolloin Alankomaihin kuuluivat myös nykyiset Belgia ja Luxemburg. Belgia itsenäistyi 1830. Vilhelm III:n kuoltua hallitsijaksi tuli hänen tyttärensä Vilhelmiina, mutta Luxemburgin laki ei sallinut naispuolista hallitsijaa, joten Luxemburgin hallitsijaksi tuli Nassaun entinen herttua Aadolf.

Alankomaiden hallitsijoilla on ollut tapana luopua kruunustaan myöhemmällä iällä. Vilhelm I luopui kruunusta poikansa Vilhelmin hyväksi, Vilhelmiina tyttärensä Julianan hyväksi ja Juliana tyttärensä Beatrixin hyväksi. Beatrix luopui kruunusta poikansa Willem-Alexanderin hyväksi, josta tuli Alankomaiden kuningas huhtikuussa 2013.

Katso myös
----------

* Luettelo Alankomaiden hallitsijoista

Lähteet
-------

1. ↑  Wallius, Anniina: Kuningatar Beatrix luopuu kruunusta  28.1.2013. Yle Uutiset. Viitattu 3.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuningashuoneen viralliset sivut (hollanniksi ja englanniksi).
**Alexandersaaristo** (engl. *Alexander Archipelago*) on saaristo Alaskan kaakkoisrannikolla. Saaristossa on noin 11 000 saarta.*tarvitaan parempi lähde* Syvät ja kapeat salmet erottavat saaret mantereesta. Suurimmat saaret ovat Chichagof Island, Admiralty Island, Baranof Island, Wrangell Island, Revillagigedo Island, Kupreanof Island ja Prince of Wales Island. Alueen alkuperäisasukkaita ovat tlingitit ja haidat.

Kaikki saaret ovat metsäisiä, louhikkoisia ja niillä elää runsaasti riistaeläimiä. Niinpä sahateollisuus, metsästys ja kalastus ovat tärkeitä elinkeinoja, minkä lisäksi nykyisin työllistää myös turismi.

Saariston suurimmat kaupungit ovat Revillagigedo Islandin Ketchikan ja Baranofinsaaren Sitka. Koko alueen suurin kaupunki Juneau ei kuulu saaristoon, vaan sijaitsee mantereella.

Saariston nimesi Yhdysvaltain rannikkokartoituksen ja geodesian laitos (engl. *United States Coast and Geodetic Survey*) Venäjän keisarin Aleksanteri II:n mukaan vuonna 1867. Venäläiset kartoittivat saaria vuodesta 1741 alkaen. Saaristo siirtyi Yhdysvaltojen hallintaan 1867 Alaskan kaupan yhteydessä.

Katso myös
----------

* Aleksanterinsaari

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakulinen, Kerkko: *Paikannimet*. WSOY sanakirjat. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-27676-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alexandersaaristo** Wikimedia Commonsissa
Merenpinnan nousu jääkauden päättyessä käyränä.
**Merenpinnan lasku jääkaudella** on seurausta siitä, kun jäätiköihin sitoutui viimeisimmällä jääkaudella (Veiksel-jääkaudella) niin paljon vettä, että merenpinta laski lopulta noin 120 metriä noin 22 000 vuotta sitten. Tällöin monet mannerjalusta-alueet, esimerkiksi Pohjanmeri ja Beringinsalmi olivat kuivaa maata. Tästä ovat todisteena vuonomaiset jokien laskusuut - moni jokilaakso näyttää kaikuluotausten mukaan jatkuvan meren pohjalla. Jää alkoi sulaa ensin hitaasti, sitten hyvin nopeasti, ja lopulta taas hitaammin.

Merenpinnan lasku viime jääkaudella
-----------------------------------

Jäätiköt sitovat itseensä huomattavia määriä vettä. Jos kaikki maailman jäätiköt sulaisivat, merenpinta nousisi 63–75  metriä, kun 32 328 300 km³ eli noin 14 300 000 km² jäätä sulaisi. Nykyisenä lämpenevänä kautena merenpinta nousee 1–3 millimetriä vuodessa. Eniten merenpinnan muutoksiin jääkaudella vaikutti Amerikan yllä olleen Laurentiden jääkentän vaihtelu, Skandinavian jääkilpi vain hieman.Niin kutsutulla Keski-Veiksel-kaudella (MIS 3:n jälkipuolisko noin 50 000–30 000 vuotta sitten) merenpinnan korkeus vaihteli välillä 60–80 m nykyisen tason alapuolella.Noin 30 000 vuotta sitten hieman ennen pahimman jäätiköitymisen alkua merenpinta oli noin 90 metriä nykyisen alapuolella, jonka jälkeen merenpinta alkoi laskea nopeasti, saavuttaen lähes minimin noin 26 000 vuotta sitten. Merenpinta oli alimmillaan viime jääkauden huippuvaiheessa joskus 22 000–21 000 kalenterivuotta eli 18 000 radiohiilivuotta sitten. 21 000 vuotta sitten merenpinta oli 116 metriä nykyistä alempana, ja alkoi nousta noin 19 500 vuotta sitten, ja hyppäyksellisesti noin 17 500 vuotta sitten. Mutta merenpinta oli 16 800 vuotta sitten vielä noin 105 m nykyisen tason alapuolella, ja 15 000 vuotta sitten 95 metriä. Merkittävämpi, nopea sulaminen käynnistyi noin 14 700 vuotta sitten. 10 000 kalenterivuotta sitten merenpinta oli 40 metriä nykyistä alempana. Tämän jälkeen merenpinta nousi hitaasti, ja noin 5500 vuotta sitten merenpinta oli 5m nykyistä alempana. Tämän suuren vaihtelun päällä merenpintatasossa tapahtui pienempiä muutoksia noin 1000–2000 vuoden jaksoissa.

### Merenpinnan vaihtelu viime jääkauden aikana

vuotta sitten - taso metreissä verrattuna nykyiseen *lähde?*

* 130000 +6 (Eem)
* 110000 **-50 m**
* 100000 ←10
* 90000 **-45 m**
* 85000 -20
* 80000 >-10
* 65000 **-70 m**
* 62000 -25
* 53000 -30
* 50000 -40
* 40000 -45
* 35000 **-70**
* 30000 -45
* 25000 **-75**
* 20000 - 82 m
* 19000 **-90 m (-125 m)**
* 18000 - 95 m
* 17000 - 100 m
* 16000 - 80 m
* 15000 - 85 m
* 14000 - 70 m
* 13000 - 60 m
* 12000 - 50 m
* 11000 - 35 m
* 10000 - 30 m
* 9000 - 33m
* 8000 -20 m
* 6000 - 0 m

Katso myös
----------

* Beringia

Aiheesta muualla
----------------


* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Karl Gottlieb Mauch** (7. toukokuuta 1837 Stetten, Saksan liitto – 4. huhtikuuta 1875 Stuttgart, Saksan keisarikunta) oli saksalainen tutkimusmatkailija, geologi ja arkeologi, joka tutki erityisesti Afrikan eteläosia.

Mauch syntyi köyhään perheeseen, ja hänen isänsä oli puuseppä. Hän aloitti 1856 työuransa opettajana Allgäun alueella. Sitten hän oli viisi vuotta steiermarkilaisen perheen yksityisopettajana. Mauch oli kuitenkin kiinnostunut Afrikan tutkimisesta ja työnsä rinnalla hän opiskeli englantia, ranskaa ja arabiaa sekä lääketieteen perusteita. Mauch päätyi 1863 viideksi kuukaudeksi British Museumiin valmistelemaan matkaansa. Hän nousi lokakuussa 1864 Memelissä saksalaiseen alukseen, joka saapui Etelä-Afrikan Durbaniin lokakuussa 1864.

Etelä-Afrikassa Mauch löysi ruotsalaisen tukijan, ja hänen tuellaan Mauch pystyi toukokuussa 1866 aloittamaan matkansa eteläisen Afrikan sisäosiin. Mauch tapasi norsunmetsästäjä Henry Hartleyn, jonka kanssa hän matkusti pohjoiseen Limpopojoen yli. Seitsemän kuukauden aikana he matkustivat 3 500 kilometriä nykyisen Zimbabwen alueella. Mauch oli alueen ensimmäinen kartoittaja 200 vuoteen. Lisäksi hän teki geologisia ja eläintieteellisiä havaintoja muun muassa vuorten korkeuksista ja tsetsekärpästen levinneisyydestä. Maaliskuussa 1867 Mauch ja Hartley aloittavat uuden matkan, jonka aikana Mauch löysi hylättyjä kultakaivoksia.

Mauch aloitti heinäkuun 1871 lopulla tunnetuimman matkansa, jonka aikana hän etsi muinaista kaupunkia, josta hän oli kuullut tarinoita. Mauch ryöstettiin matkalla, ja hän oli lähellä nälkiintyä. Hän tapasi kuitenkin šonien luona asuvan seikkailija Adam Rendersin, joka auttoi Mauchia löytämään suuret kivirauniot, jotka tunnetaan nykyään nimellä Suur-Zimbabwe. Mauch tutki raunioita kahdeksan kuukautta ja tulkitsi niiden olevan Raamatussa mainittava Ofir, josta Salomo kaivoi kultaa ja muita rikkauksia.

Saksassa Mauchin löydöt eivät juurikaan herättäneet kiinnostusta, sillä tutkimusmatkojen mielenkiinto oli suuntautunut erityisesti Kongojoen ja Niilin tutkimiseen. Mauch kuoli huhtikuussa 1875 vammoihinsa, jotka hän sai tiputtuaan asuintalonsa kolmannesta kerroksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Karl Mauch *National Geographic Deutschland*. National Geographic.  Arkistoitu 22.6.2012. Viitattu 30.6.2012. (saksaksi)
2. 1 2  Karl Mauch *Encyclopædia Britannica*.  2012. Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 30.6.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Karl Mediz, Emilie Mediz-Pelikanin piirros vuodelta 1896.
Karl Mediz: *Roter Engel* maalattu vuonna 1902.
**Karl Mediz** (4. kesäkuuta 1868 Wien − 11. tammikuuta 1945 Dresden) oli itävaltalainen taidemaalari. Hän maalasi paljon maisemia ja edusti tyyliltään lähinnä symbolismia.

Elämänvaiheita
--------------

Mediz syntyi kauppiasperheeseen ja hänen taiteellinen lahjakkuutensa havaittiin jo varhain. Hänen opiskeli aluksi Wienin taideakatemiassa ja jatkoi opintojaan Münchenissä ja täydensi nitä Pariisissa Académie Julianissa. 

Vuonna 1888 Mediz matkusti Dachaun taiteilijasiirtokuntaan. Matkasta tuli myöhemmän elämän kannalta merkittävä, sillä hän tapasi siellä taiteilija Emilie Pelikanin. Taiteilijat solmivat avioliiton ja työskentelivät tästä lähtien yhdessä. Pariskunta muutti Wieniin, missä yrittivät luoda uraa taiteilijoina. Heidän maalauksensa eivät menneet kaupaksi ja he kärsivät köyhyydestä. 

Koska ura Wienissä ei onnistunut, muutti pariskunta vuonna 1893 Dresdeniin. Siellä hänestä tuli osa taiteilijayhteisöä, joka käytti nimitystä "Hagenbund". Hän osallistui töillään ryhmän näyttelyihin. Suurimman osan ajastaan hän työskenteli vaimonsa kanssa ja vaimon äkillinen kuolema oli taiteilijalle niin suuri menetys, että hän ei enää koskaan palannut entiselleen.  

Mediz tunnetaan nykyään lähinnä symbolismistaan. Hän lisäsi symbolistisia elementtejä myös maisemiinsa. Niissä on usein näkökulma suoraan ylhäältä, puistonäkymissä on melankoliaa ja yksinäisyyttä. Mediz teki myös paljon muotokuvia. Häntä arvostettiin niiden näköisyydestä ja siitä, että hän tavoitti myös malliensa luonteen ja tunteet. 

Medizin tunnetuin työ on "Roter Engel". Teos joka esittää femme fatalea androgyyninä on puhdasta symbolismia. 

Dresdenin pommituksessa Medizin omaisuus ja suurin osa hänen töistään hävisivät. Tämän jälkeen hänet unohdettiin vuosikymmeniksi. Jäljelle jääneistä maalauksista pidettiin näyttely vuonna 1986, jolloin Mediz lunasti paikkansa Itävallan symbolistien joukossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Karl David Reinhold Myrbäck** (7. syyskuuta 1900 Tierp, Ruotsi – 1. heinäkuuta 1985 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen biokemisti, joka tutki erityisesti käymistä ja siihen liittyviä entsyymejä.

Karl Myrbäck syntyi vuonna 1900. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja kemiaa, ja hänet palkattiin 20-vuotiaana Hans von Euler-Chelpinin laboratorioon. Myrbäckistä tuli nopeasti Von Eulerin läheisimpiä yhteistyökumppaneita. Myrbäckin väitöskirja valmistui vuonna 1927, ja se sai parhaat mahdolliset arvosanat.

Myrbäck jatkoi laboratoriossa käymisprosessin tutkimista ja keskittyi erityisesti koentsyymeihin. Myrbäck sai Tukholman yliopistolta vuonna 1931 käymiskemia henkilökohtaisen professuurin.

Myrbäck vakiinnutti 1940-, 1950- ja 1960-lukujen aikana asemansa ruotsalaisen biokemian tutkimuksen huipulla. Hän toimi Ruotsissa kemianjärjestön kohdossa ja Acta chemica Scandinavica -lehden päätoimittajana. Lisäksi Myrbäck kuului 1954–1973 Nobelin kemianpalkinnon valintakomiteaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Soderqvist, Thomas: Karl D R Myrbäck *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 14.2.2016. (pohjoissaameksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
	+ 2

 |

 |
**InMe** on englantilainen alternative rock -yhtye Brentwoodista, Essexistä. InMe perustettiin vuonna 1996, mutta tuolloin se toimi nimellä Drowned. Yhtye kuitenkin muutti nimensä InMe:ksi vuonna 2001, jotta se ei sekoittuisi yhdysvaltalaiseen Drownediin.

Tuotanto
--------

InMe on julkaissut tähän mennessä*milloin?* seitsemän kokopitkää albumia:

* *Overgrown Eden*, 2003
* *White Butterfly*, 2005
* *Daydream Anonymous*, 2007
* *Herald Moth*, 2009
* *The Pride*, 2012
* *Trilogy: Dawn*, 2015
* *Jumpstart Hope*, 2020

InMe julkaisi vuonna 2002 ensimmäisen singlensä "Underdose", joka sijoittui Ison-Britannian singlelistalla sijalle 66. Tätä seurasivat "Firefly" ja "Crushed Like a Fruit", jotka sijoittuivat sijalle 25. Ensimmäisen levyn tuotti Colin Richardson ja se ilmestyi vuonna 1.1.2003 päätyen albumilistan sijalle 15.

Toinen levy, White Butterfly, ilmestyi 20. kesäkuuta 2005. Levyltä julkaistiin alun perin single "Faster The Chase" vuonna 2004, mutta yhtye kuului vielä silloin MFN:lle. Toinen sinkku "Otherside" oli mahdollista ladata vain maksua vastaan musiikkipalveluiden kautta. Ensimmäinen virallinen single oli "7 Weeks" ja toinen "So You Know", joka yltyi listalla sijalle 33. White butterfly -levyn on tuottanut Josh Abraham, joka tunnetaan muun muassa nu-metalpioneeri Kornin tuottajana.

Toisen levyn jälkeen basisti Joe Morgan lähti bändistä ja perusti oman yhtyeensä. Kolmannelle levylle Daydream Anonymousille Morgania tuli paikkaamaan Daven veli Greg McPherson. Samoin bändin musiikki muuttui paljon teknisemmäksi. Neljättä levyä tehdessä Dave pyysi heidän kiertuekitaristiaan Ben Konstantinovicia liittymään InMeen vakituiseksi jäseneksi. Yhtyeen neljäs levy julkaistiin vuonna 2009. Ben Konstantinovic kuitenkin potkittiin bändistä hänen huonon motivaationsa takia. Hänen tilalleen tullee toistaiseksi vain kiertueella mukana soittava Gary Marlow.

### Kappalelista

Overgrown Eden

* 01. Underdose
* 02. Firefly
* 03. Wounds
* 04. Lava Twilight
* 05. Natural
* 06. Her Mask
* 07. Energy
* 08. Crushed Like Fruit
* 09. Icewarm
* 10. Trenches
* 11. Neptune
* 12. Mosaic

White Butterfly

* 01. 7 Weeks
* 02. So You Know
* 03. This Town
* 04. Otherside
* 05. Faster the Chase
* 06. You'll Get There
* 07. White Butterfly
* 08. Safe in a room
* 09. Just a Glimpse
* 10. Almost Lost
* 11. A World Apart
* 12. Chamber
* 13. Parting Gift

Daydream Anonymous

* 01. Myths & Photographs
* 02. Far-Reaching
* 03. I Won't Let Go
* 04. Turbulence
* 05. Cracking The Whip
* 06. In Loving Memory
* 07. Daydream Anonymous
* 08. Here's Hoping
* 09. Raindrops On Stones
* 10. Thanks For Leaving Me
* 11. Soldier
* 12. 2nd Jonquil
* 13. Toast To Broken Glass

Herald Moth

* 01. You Won't Hear from Me Again
* 02. Belief Revival
* 03. Nova Armada
* 04. All Terrain Vehicle
* 05. Captain Killjoy
* 06. The Art of Moderation
* 07. Single of the Weak
* 08. Ferocity in Desire
* 09. Happy to Disappoint You
* 10. I Will Honour you
* 11. A Mouthful of Loose Teeth
* 12. Master Storm
* 13. Love's Heartless Jest
* 14. Secret Tragic Friction
* 15. Far-Reaching (Acoustic Live)
Waltonien ensimmäinen kauppa *Walton's Five and Dime* Bentonvillessä, Arkansasissa. Kauppa on nykyään ketjun museo.
**Samuel Moore Walton** (29. maaliskuuta 1918 Kingfisher, Oklahoma – 6. huhtikuuta 1992) oli Yhdysvaltain suurimman kauppaketjun ja yksityisen työnantajan Wal-Martin perustaja. Hän oli *Forbes*-talouslehden mukaan vuonna 1987 Yhdysvaltain rikkain ihminen 8,5 miljardin omaisuudellaan.

Sam Walton syntyi maanviljelijäperheeseen Oklahomassa. Perhe asui maatilallaan vuoteen 1923 asti. Samin isän mielestä maanviljely ei tuonut tarpeeksi tuloja, joten hän päätti palata entiseen työhönsä hautausurakoitsijaksi. Perhe muutti Oklahomasta Missouriin. He muuttivat pikkukaupungista toiseen useiden vuosien ajan. Suuri lama vaikeutti amerikkalaisten elämää, ja myös nuori Sam joutui tekemään töitä. Hän lypsi perheen lehmää, pullotti maidon ja vei sen asiakkaille. Myöhemmin hän jakoi sanomalehtiä. 

Valmistumisensa jälkeen Sam päätti hakea yliopistoon, jotta voisi tukea perhettään paremmin. Hän valmistui Missourin yliopistosta pääaineenaan kauppatiede. Sam tapasi Helen Robsonin vuonna 1942. He menivät naimisiin ystävänpäivänä 14. helmikuuta 1943. Sam palveli toisessa maailmansodassa vuoteen 1945 asti, jonka jälkeen he perustivat sekatavarakaupan Newportiin Arkansasiin. Viisi vuotta myöhemmin he muuttivat Bentonvilleen, missä Sam jatkoi uraansa kauppiaana. Vuonna 1962 Waltonit avasivat ensimmäisen Wal-Martin lähellä Rogersia. Kauppoja perustettiin paljon lisää, ja lopulta ketjusta kasvoi maailman suurin vähittäiskauppaketju. Päämaja sijaitsee kuitenkin edelleen Bentonvillessä.

Walton kuoli vuonna 1992 syöpään. Hänellä on kolme lasta: S. Robson Walton (Rob), Jim Walton ja Alice Walton. Yksi hänen lapsistaan, John T. Walton, kuoli lento-onnettomuudessa Wyomingissa vuonna 2005. Hänellä on kahdeksan lastenlasta ja neljä lastenlastenlasta. Rob Walton on Wal-Martin hallituksen puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Maailman ihmisiä: Rikkaat rikastuivat.  *Helsingin Sanomat*, 14.10.1987, s. 26. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Ortega, Bob. "In Sam We Trust: The Untold Story of Sam Walton and How Wal-Mart Is Devouring America", The New York Times, 1992 [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

Wal-Martin viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Andrine Benjaminsen** (s. 1995) on norjalainen suunnistaja. Suunnistuksen EM-kilpailuissa 2018 Sveitsin Ticinossa Benjaminsen saavutti pronssia sprinttiviestissä. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti neljännen sijan viestissä ja sekaviestissä. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli pitkän matkan yhdeksäs ja keskimatkan kymmenes. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Benjaminsen saavutti hopeaa sprinttiviestissä ja keskimatkalla sekä pronssia viestissä.   Tanskan MM-kilpailuissa 2022 hän oli Norjan kolmanneksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Sprintissä hän oli neljäs. Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Benjaminsen saavutti pronssia pitkällä matkalla ja viestissä.

Neuchâtelin EM-kilpailuissa 2021 Benjaminsen oli pudotussprintissä kolmas ja oli mukana Norjan kolmanneksi tulleessa sprintiviestijoukkueessa. Rakveren EM-kilpailuissa 2022 hän oli kolmanneksi tulleessa viestijoukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  IOF Eventor - Andrine Benjaminsen *eventor.orienteering.org*. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)
6. ↑
7. ↑
8. ↑  IOF Eventor - Andrine Benjaminsen *eventor.orienteering.org*. Viitattu 20.5.2021. (englanniksi)
9. ↑  Hytönen, Juho-Veikko: Mitalisijat karkasivat suomalaisilta EM-viesteissä *www.suunnistusliitto.fi*. Viitattu 8.8.2022.
**Chaumont-sur-Loire** on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 17 kilometriä Bloisin kaupungista lounaaseen.

Linna
-----

Joen rannalla kohoavan 40 metriä korkean mäen laella on *Château de Chaumont-sur-Loire*, joka on yksi Loiren laakson merkittävimmistä linnoista. Linnan omisti 1500-luvulla Ranskan kuningatar Katariina de’ Medici. Katariinan aviomiehen kuningas Henrik II:n kuoltua, hän antoi linnan Henrik II rakastajatar Diane de Poitiers’lle. Katariina otti taas vastaavasti käyttöönsä Diane de Poitiers’n Chenonceaun linnan.

Château de Chaumont-sur-Loiressa on vieraillut lukuisia tunnettuja henkilöitä, kuten ennustaja Nostradamus, keksijä Benjamin Franklin ja kirjailija Germaine de Staël. Linnan viimeinen yksityinen omistaja oli Orléansin prinsessa Marie Say (1857-1943). Linnan alueella olevassa puutarhassa on pidetty vuodesta 1992 lähtien kansainvälinen puutarhafestivaali, *Festival international des jardins de Chaumont-sur-Loire*, joka kokoaa alan harrastajia ympäri maailman.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Domaine et château de Chaumont L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 10.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chaumont-sur-Loire** Wikimedia Commonsissa
**Niilo Kanto** (22. huhtikuuta 1897 Helsinki – 19. heinäkuuta 1956 Kajaani) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri.

Kannon vanhemmat olivat räätäli Manfred Kanto ja Edla Maria Nyberg ja puoliso vuodesta 1922 Siiri Lempi Eskolin. Metsäneuvos Eero Kanto oli heidän poikansa. Niilo Kanto tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1916 ja valmistui diplomi-insinööriksi  Teknillisestä korkeakoulusta 1920. Hän oli Tornatorin spriitehtaan teknillinen johtaja 1921–1922, Valtion Rikkihappo- ja Superfosfaattitehdas Oy:n insinööri Lappeenrannassa 1922, Kajaanin Puutavara Oy:n selluloosatehtaan teknillisen johtajan apulainen 1922–1925 ja selluloosatehtaan tekninen johtaja 1925–1933 ja yhtiön, vuodesta 1945 Kajaani Oy, tekninen johtaja vuodesta 1933 ja toimitusjohtaja vuodesta 1934. Kansanhuoltoministeriön teollisuusosaston päällikkönä Kanto toimi 1940. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Vuorineuvoksen arvonimen Kanto sai 1943.

Kannon veli oli Sunila Oy:n toimitusjohtaja Lauri Kanto.

Lähteet
-------

1. ↑  Määttä, Vesa: Vuorineuvos Niilo Kanto (1897–1956). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 28.4.2023.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 4, p. 428


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Kuokkala** on yksi Lempäälän kylistä. Kuokkalassa sijaitsee myös Kuokkalan koulu. Siellä on myös Kuokkalan museoraitti, jossa käy varsinkin kesällä paljon ihmisiä. Museoraitilla on myös Eskolan kauppa, joka on vuodelta 1914. Museoraitin ensimmäiset museot avattiin vuonna 1981.

Kuokkalan kylän läpi kulki ikivanha Turusta pohjoiseen johtanut Hiidentie. Kuokkalan eteläpuolella sijaitsevan Kuokkalankosken Hiidenvuolteessa on edelleen jäljelle vuonna 1943 puretun Hiidentien sillan kivinen siltapilari ja kosken rannalla olleet sillan maatuet. Tampereentien sillan vieressä on puolestaan vuonna 1963 pystytetty höyrylaiva Ilmarisen Kuokkalankosken nousun 100-vuotismuistomerkki.

Kuokkalassa Kuokkalankosken rannalla sijaitsee Lempäälän jätevedenpuhdistamo joka on rakennettu vuonna 1973. Puhdistamoa on uudistettu vuosina 1998, 2000, 2007 ja 2013. Puhdistamossa käsitellään noin 18 500 asukkaan jätevedet ja lokakuusta 2007 alkaen siellä on käsitelty myös Vesilahden jätevedet.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuokkalan museoraitti
2. ↑  Aamulahden kuvakisa : Ilmarisen muistomerkki (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Lempääln kunnan historiaa : Kuuluisasta Kuokkalasta kotoisin (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Lempääln Vesi : Jätevedet (Arkistoitu – Internet Archive)
**Avebury** on englantilainen kylä ja kunta Wiltshiren kreivikunnassa, Marlboroughista länteen. Kylä sijaitsee muinaisen Aveburyn kivikehän eli Avebury Circlen sisäpuolella. Tämä ympyräkaivanto ja kivikehä on peräisin neoliittiselta kivikaudelta. Se on suurempi ja vanhempi kuin läheinen Stonehenge. Aveburyn kuntaan kuuluvat myös läheiset Avebury Trusloen, Beckhamptonin ja West Kennettin kylät.

Kivikauden monumentit
---------------------

*Pääartikkeli: Avebury*
Etualalla Aveburyn kivikehän kiviä, taustalla kylän rakennuksia.
Aveburyn kivikehästä on aikojen saatossa hävinnyt kiviä. Arkeologi Alexander Keiller pystytti kaatuneita kiviä uudestaan 1930-luvulla entistäessään kivikehää osittain alkuperäiseen muotoonsa. Vuoden 1943 jälkeen kylä ja kehä ovat olleet National Trustin valvonnassa. Vuonna 1986 Unesco lisäsi Avebury Circlen maailmanperintöluetteloon, jossa Stonehenge ja Silbury Hill jo olivat.

Avebury Circle oli suunnilleen ympyrän muotoinen 98 pystykivestä koostunut kehä, jonka halkaisija oli 335 metriä. Kivien korkeus oli jopa 4,2 metriä ja paino 40 tonnia. Kehän sisällä oli rinnakkain kaksi pienempää kivikehää. Eteläisen pienen kivikehän keskuksessa on valtava pystykivi, "Obeliski".

Suurta kivikehää ympäröi noin 421 metrin läpimittainen rengasmainen kaivanto, josta otettu maa oli kasattu valliksi renkaan ulkopuolelle. Renkaan muotoisessa vallihaudassa oli neljä sisäänkäyntimäistä katkosta. Kahteen suuntaan lähtivät yli kahden kilometrin pituiset tiet. Toinen kivien reunustama tie vei puu- ja kivikehistä koostuneeseen "pyhäkköön" eli The Sanctuaryyn, toinen "pitkille kiville". Sanctuaryyn vievä tie on nimeltään West Kennet Avenue.

Lähellä on myös ympyräkaivanto ja muinainen puukehä Windmill Hill. Lisäksi Avebury Circlen lähiseuduilla on kaksi suurta esihistoriallista maakumpua, joista toinen on pyöreä Silbury Hill ja toinen West Kennet Long Barrow’n pitkäkumpu. Britteinsaarten tunnetuin kivikehä Stonehenge sijaitsee vain 32 kilometrin päässä Aveburystä etelään.

Rakennelmien suuresta määrästä päätellen Avebury oli aikoinaan vilkkaan uskonnollisen toiminnan keskus. Tämä kertoo vauraasta kivikautisesta yhteisöstä, jossa pappien mahti oli luultavasti suuri. Tutkimalla löytöjä ja vertaamalla niitä muihin kulttuureihin voidaan päätellä, että paikalla järjestettiin vuodenaikakierron mukaisia rituaaleja, joihin kuului esineiden, kasvien, eläinten ja ihmisten uhraamista.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Stonehenge, Avebury and Associated Sites UNESCO World Heritage Centre. Viitattu 6.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Avebury** Wikimedia Commonsissa
**Rok Drakšič** (s. 2. tammikuuta 1987 Griže) on slovenialainen judon Euroopan-mestari, moninkertainen EM-mitalisti sekä Euroopan kisojen mitalisti. 

Drakšič voitti Euroopan-mestaruuden 73 kg:n sarjassa Budapestissa 2013. Hän sai EM-pronssia 66-kiloisissa Wienissä 2010 ja Tšeljabinskissa 2012 sekä 73-kiloisissa Montpellier’ssa 2014 ja Kazanissa 2016. Hän oli EM-kilpailuissa seitsemäs 60-kiloisissa Belgradissa 2007. Hän saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 73 kg:n sarjassa.

MM-kilpailuissa Drakšič on sijoittunut viidenneksi 60 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2007 ja 66-kiloisissa Pariisissa 2011 sekä seitsemänneksi 73-kiloisissa Rio de Janeirossa 2013. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 66-kiloisissa yhdeksäs. Pekingin olympialaisissa 2008 ja Rion olympialaisissa 2016 hän putosi ensimmäisellä kierroksella.

Drakšič saavutti alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 60 kg:n painoluokassa 2006. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 66 kg:n sarjassa 2009 ja sai samassa ikäluokassa EM-pronssia 60-kiloisten sarjassa 2004. Hän sai alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 60-kiloisissa 2004 ja 2005. Hän sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla toiseksi 55-kiloisissa 2003 sekä kadettien EM-kilpailuissa (alle 17-v.) kolmanneksi 55 kg:n sarjassa 2002.

Drakšič sai Välimeren kilpailuissa hopeaa 60 kg:n sarjassa Almeriassa 2005 ja pronssia 66-kiloisissa Pescarassa 2009. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa seitsemän Slovenian-mestaruutta.

Drakšič valittiin Suomen judoliiton päävalmentajaksi vuonna 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rok Drakšič *Olympedia*. Viitattu 2.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Rok Draksic - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 26.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  EM-kultaa voittanut slovenialainen judoliiton päävalmentajaksi *Yle Urheilu*.  26.5.2020. Viitattu 2.5.2022.
4. ↑  Ahlskog, Ralf: Judoliiton uusi päävalmentaja Rok Draksic vaatii sitoutumista ja ammattimaisuutta *www.judolehti.fi*.  1.2.2021.  Arkistoitu 17.4.2021. Viitattu 2.5.2022.
*Tämä artikkeli käsittelee näyttelijää. Muusikko Erik Lindströmistä on oma artikkelinsa.*
Lindström 1930-luvun alussa.
**Erik Fritiof Lindström** (9. marraskuuta 1906 Helsinki – 27. syyskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa (Svenska Teatern) vuodesta 1926 alkaen.

Työssään Lindström oli poikkeuksellisen muuntautumiskykyinen, älyllinen ja elinvoimainen. Häntä pidettiin myös lahjakkaana komedianäyttelijänä. Hänen taiteellisiin voittoihinsa lukeutuvat muun muassa *Faust*, *Peer Gynt* sekä useat William Shakespearen luomat hahmot, kuten *Hamlet*, *Petrucchio* ja *Macbeth*. Lindström tulkitsi mieleenpainuvasti myös Luigi Pirandellon *Henrik IV:n* sekä August Strindbergin näytelmien pääosat. Valkokankaalla hänet nähtiin Hannu Lemisen vuonna 1946 ohjaamassa valistuselokuvassa *Synd*, joka on ruotsinkielinen versio saman ohjaajan elokuvasta *Synnin jäljet*. Erik Lindströmin aviopuoliso oli näyttelijä Kerstin Nylander.

Lindström palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1947. Vuonna 1959 hänelle myönnettiin *Stockholms-Tidningenin* suomenruotsalainen kulttuuripalkinto.

Lähteet
-------

* Spectrum Tietokeskus 15, WSOY 1976. ISBN 951-0-07254-0
* Elonet: *Erik Lindström III*

### Viitteet

1. ↑  Ruotsalainen kulttuuripalkinto Erik Lindströmille.  *Helsingin Sanomat*, 7.2.1959, s. 9. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Erik Lindström Elonetissä.
* Lindström, Erik (1906–1974) . *Biografiskt lexikon för Finland.*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Gaius Aurelius Valerius Valens** (hallitsijanimeltään *Gaius Aurelius Valerius Valens Pius Felix Augustus*, kuoli tammi-helmikuussa 317) oli Rooman keisari yhdessä Liciniuksen kanssa 8. lokakuuta 316 alkaen kuolemaansa saakka. Ennen keisariksi tuloaan hän oli toiminut Daakian rajajoukkojen komentajana Liciniuksen alaisuudessa. 

Valensin keisariksi nimittänyt Rooman valtakunnan itäosan augustus Licinius oli jo pitkään ollut sotajalalla lännen keisaria Konstantinus Suurta vastaan. Rauhanneuvottelut Konstantinuksen kanssa epäonnistuivat, ja Campus Ardiensiksen taistelussa tammikuussa 317 Licinius hävisi tälle toistamiseen. Huolimatta tappiosta Konstantinus antoi Liciniuksen jäädä virkaan. Hän tyytyi vain ottamaan hallintaansa Liciniuksen hallussa olleet Euroopan puoleiset alueet, mutta vaati, että hänen kiusakseen keisariksi nimitetty Valens erotetaan tehtävästään. Liciniuksen oli pakko suostua tähän, ja niinpä hän antoi teloittaa Valensin joko tammi- tai helmikuussa 317.

Lähteet
-------

* Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: *Rooman keisarit*, Karisto 2005
Valens Thessalonicus
**Valens Thessalonicus** (k. 261) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja keisari Gallienuksen aikana.

Valens, jolla oli roomalainen nimi cognomen *Thessalonicus*, oli Achaean ja luultavasti myös Macedonian provinssien maaherra. Hän oli mahdollisesti nimitetty virkaansa Thessalonikissa. Kun usurpaattori Macrianus ja hänen poikansa Macrianus Minor marssivat armeijansa kanssa Balkanin yli kohti länttä Gallienuksen joukkoja vastaan, he kohtasivat Valensin, joka tuki Gallienusta. Macrianukset lähettivät kenraali Pison kukistamaan Valensia, ja sitten Valensin omat joukot huusivat komentajansa keisariksi. Valensin joukot kukistivat Pison, joka sai surmansa, mutta myöhemmin sotilaat murhasivat myös Valensin. Ei ole varmaa, julistautuiko Valens keisariksi joukkojensa pakottamana vai vapaaehtoisesti. Tiedot tapahtumista ovat äärimmäisen epäselviä, ja harvoja olemassa olevia lähteitä on epäluotettava *Historia Augusta*.

Lähteet
-------

* Christian Körner: Usurpers under Gallienus (Usurpers in Achaea: Valens and Piso)  6.12.1999. De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Emperors. Viitattu 21.3.2009. (englanniksi)
Luolan tippukiviä.
**Aven Armand** on kalkkikivikarstiluola Ranskassa, Cévennesin kansallispuistossa. Korkeudeltaan se on 45 metriä, leveydeltään 60 metriä ja pituudeltaan 110 metriä pitkä.
Luola on melko lähellä maanpintaa. Luolassa on paljon tippukivipylväitä. Yksi stalagmiiteistä, eli lattiasta ylöspäin kasvavista tippukivistä on maailman korkeimpia. Se löydettiin vuonna 1897, ja oli 1980-luvulla noin 29 metriä korkea. Niiden yläosa on alaosaa leveämpi ja näin ne muistuttavat muodoltaan palmua. Niistä muodostuu erikoinen kokoelma.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Aven-Armandin luola", *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 296. Alkuperäinen teos: 501 Must-visit Natural Wonders. Suomentanut Juuso Aarnio. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.
2. ↑  *Guinnes suuri 89 ennätyskirja*, s. 29. Helsinki: Sanoma Osakeyhtiö, 1988. ISBN 951-875-099-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aven Armand** Wikimedia Commonsissa
**Valentin Hristov** (bulg. Валентин Христов, s. 16. maaliskuuta 1956 Pernik, Bulgaria) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.

Hristov osallistui Montréalin 1976 olympialaisissa alle 110-kiloisten sarjaan ja voitti alun perin kilpailun tuloksella 400 kg. Hän nosti tempauksessa 175 kg ja työnnössä 225 kg. Hän menetti kuitenkin mitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti hopeaa samassa sarjassa tuloksella 405 kg; tempauksessa tulos oli 185 kg ja työnnössä 220 kg.

Hristov voitti maailmanmestaruuden alle 110-kiloisten sarjassa vuosina 1975 ja 1977. Hän voitti Euroopan-mestaruuden samassa sarjassa vuosina 1975, 1976 ja 1977. Lisäksi hän saavutti yhteistuloskilpailussa yhden MM-hopean ja kaksi EM-hopeaa vuosina 1974–1980.

Hristov teki kymmenen maailmanennätystä vuosina 1975–1976: kolme tempauksessa, kaksi työnnössä ja viisi yhteistuloksessa.

Lähteet
-------

* Valentin Hristovin olympiasijoitukset Sports-Reference.com.  Arkistoitu 4.10.2017. Viitattu 1.1.2010. (englanniksi)
* Painonnoston arvokisamitalistit Sports123.com. Viitattu 1.1.2010. (englanniksi)
**Valenssisidosteoria** (**VB-teoria**) on malli, joka selittää elektronien toimintaa molekyyleissä rajoittamalla niiden sidosvuorovaikutukset diskreetteihin, toisistaan erillisiin ydinten välisiin sidoksiin. Tällöin jokainen sidos on muodostunut kahdesta elektronista kahden ytimen välille, ja sidoksia sanotaan lokalisoituneiksi. VB-teorian avulla jokaiselle sidokselle määritetään oma aaltofunktionsa, ja molekyylin aaltofunktio {\displaystyle \phi (molekyyli)} määritetään yhdistämällä yksittäisten sidosten aaltofunktiot.

Toinen yleinen malli elektronien toiminnan selittämiseksi on molekyyliorbitaaliteoria eli MO-teoria. MO-teorian lähtökohta on muodostaa aaltofunktio koko molekyylille, jolloin elektronit voivat delokalisoitua koko molekyylin alueelle toisin kuin VB-teoriassa, jossa elektronit lokalisoituvat sidoksiin. VB-teoria on matemaattisesti yksinkertaisempi ja helpommin ymmärrettävissä perinteisten Lewis-rakenteiden pohjalta.

Lähteet
-------

1. ↑   Housecroft, Catherine E. *et al.*: *Chemistry, 3rd edition*. Pearson Education Limited, 2006. ISBN 0-13-127567-4. (englanniksi)
**Macaolaiset** on termi jota käytetään paitsi macaolaisista yleensä, mutta tarkemmin alueen portugalilaistaustaisesta väestöstä. Kiinalais-portugalilaistaustaisia macaolaisia on noin 30 000, joiden lisäksi alueella on noin 8 500 portugalilaista. He muodostavat Macaon alueella vähemmistön valtaosan väestöstä ollessa hakka- tai kantoninkiinaa puhuvia varsinaisia han-kiinalaisia.

Historia
--------

Portugali perusti Macaoon kauppa-aseman vuonna 1557 ja sen myötä paikalle muutti satoja portugalilaisia kauppiaita ja purjemiehiä. Portugalilaiset sekoittuivat alueen han-kiinalaisten kanssa avioliittojen kautta. Tapaa kauhistelivat esimerkiksi aluetta muutamia vuosia 1800-luvulla hallinneet britit. Hongkongin kasvun myötä Macaon merkitys väheni kaupan keskuksena, mutta sen kautta myytiin silti esimerkiksi oopiumia ja kultaa. Kiina tunnusti virallisesti Portugalin vallan alueella vuonna 1887 sillä ehdolla, että aluetta ei myytäisi muille valtioille. Kiinassa uskottiin Portugalin olevan helpommin ohjailtavissa kuin esimerkiksi Hongkongia hallinneiden brittien. Macao menetti merkityksensä Portugalille sen Afrikan siirtomaissa alkaneen vapausliikehdinnän myötä 1960- ja 1970-luvuilla. Macaon luovuttamisesta Kiinalle solmittiin sopimus vuonna 1987 ja valta siirtyi 20. joulukuuta 1999. Vaihdoksen myötä alueen asukkaista, portugalilaistaustainen väestö mukaan luettuna, tuli Kiinan kansalaisia.

Kulttuuri
---------

Nykyisin monet portugalilaistaustaiset macaolaiset ovat tärkeissä asemissa alueen hallinnossa. Omintakeisen kulttuurin katoaminen on yksi macaolaista yhteisöä huolettavista asioista. portugalin kielen käyttö väheni Macaossa lähes välittömästi vallanvaihdoksen jälkeen. Nyttemmin esimerkiksi portugalin kieltä opiskelevien määrä on kuitenkin lisääntynyt. Macaolaiset puhuivat aikoinaan macaon kreolia, kieltä joka sai vaikutteita paitsi portugalista, mutta myös kantoninkiinasta, malajista, hindistä ja japanista. Eri kielten vaikutteet tulivat alueelle kaupan myötä. Kreolilla on kuitenkin nykyisin arviolta vain 50 puhujaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Olson, James Stuart: *An ethnohistorical dictionary of China*, s. 215–217. Greenwood Press, 1998. ISBN 0–313–28853–4. (englanniksi)
2. ↑  Jill McGivering: Macao: Mediterranean life in the East *BBC News*. Viitattu 3.11.2013. (englanniksi)
3. ↑  Michael Taylor: Portuguese makes comeback in Macau *South China Morning Post*. Viitattu 3.11.2013. (englanniksi)
4. ↑  Macanese - A language of Macao *Ethnologue*. Viitattu 3.11.2013. (englanniksi)
**Sergi Arimany Pruenca** (s. 31. tammikuuta 1990 Olot, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Arimany edusti kaudella 2017 Suomen Veikkausliigassa Seinäjoen Jalkapallokerhoa.

Arimany pelasi kesään 2015 asti kotimaassaan edustaen Llagosteraa, Olotia, Formenteraa ja Palamósia. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi Itävaltaan Erste Ligassa pelaavaan Kapfenberger SV:hen. Siellä Arimany pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa 24. heinäkuuta, kun Kapfenberger SV pelasi vieraskentällä maalittoman tasapelin Wacker Innsbruckia vastaan. Ensimmäiset kaksi maaliaan hän teki 4. elokuuta 5–2-kotivoitossa Lieferingistä. Yhteensä Arimany pelasi kauden 2015–2016 syyspuoliskolla 18 sarjaottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia.

Kevääksi 2016 Arimany lainattiin Saksaan, 3. Ligassa pelaavaan Energie Cottbusiin, jossa hän teki ensiesiintymisessä sarjassa 31. tammikuuta maalittomassa kotiottelussa Fortuna Kölniä vastaan. Arimany pelasi seurassa seitsemän sarjaottelua tekemättä maalia. Hän palasi Kapfenberger SV:hen syksyksi 2016, muttei onnistunut maalinteossa samassa tahdissa kuin edellisenä syksynä, vaan teki 13 sarjaottelussa yhden maalin. Tammikuussa 2017 Arimany palasi Espanjaan, Segunda División B:ssä pelaavaan Leioaan, jossa hän kevään aikana teki kaksi maalia 11 sarjaottelussa.

Heinäkuussa 2017 Arimany siirtyi Veikkausliigassa pelaavaan Seinäjoen Jalkapallokerhoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sergi Arimany Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Sergi Arimany Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Novodevitšin hautausmaa** on vanha hautausmaa Pietarissa. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa (*Moskovski prospekt 100*), ja sen pinta-ala on noin kymmenen hehtaaria. Hautausmaa oli käytössä vuodesta 1849 1930-luvulle asti. Sinne on haudattu monia kuuluisia venäläisiä kuten runoilijat Nikolai Nekrasov ja Fjodor Tjuttšev, taidemaalari Mihail Vrubel, arkkitehti Léon Benois ja šakin suurmestari Mihail Tšigorin.

Myös Moskovassa on tunnettu Novodevitšin hautausmaa.

Hautausmaa on saanut nimensä viereisestä luostarista, johon tuli sen perustamisen aikaan vuonna 1764 monia nunnia Moskovan Novodevitšin luostarista. Osa luostarille suunnitelluista rakennuksista käytettiin nuorten naisten oppilaitoksen tiloiksi. Pian luostarin perustamisen jälkeen sen viereisestä mäntykankaasta tehtiin hautausmaa. Alkuvuosina sinne haudattiin vain muutamia kuolleita vuosittain. Luostarialueen kuudesta kirkosta ja kappelista kaksi oli hautausmaalla. Toiseen niistä lahjoitti varat Aurora Karamzin kuolleen miehensä muistoksi. 1800-luvun loppupuolella Novodevitšin hautausmaa oli Pietarin toiseksi arvostetuin hautausmaa, johon haudattiin kuuluisia ja varakkaita henkilöitä. Useimmat tuon ajan haudat ovat tuhoutuneet. Jäljellä on kuitenkin joitakin graniittijalustoja, sarkofageja, muureja ja obeliskeja. Molemmat kirkot tuhottiin 1929. 1960-luvulla alueelle suunniteltiin museota, ja lisää rakenteita purettiin. 1980-luvulla osa niistä on restauroitu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Novodevichye Cemetery Encyclopedia of Saint Petersburg
2. 1 2  История Новодевичьего кладбища, Санкт-Петербург (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Novodevitšin hautausmaa (Pietari)** Wikimedia Commonsissa

* Kartta ja kuva-albumi (venäjäksi)
**U-107** oli Saksan laivaston IXB-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Vene oli kaikista toisessa maailmansodassa palvelleista sukellusveneistä pisimpään merellä, kaikkiaan 13 partiomatkalla 750 meripäivää. Eräällä näistä matkoista se upotti kapteeni Hesslerin komennossa 14 liittoutuneiden alusta, yhteensä 86 699 bruttorekisteritonnia Sierra Leonen rannikolla pääkaupunki Freetownin edustalla. Englannin laivasto upotti sukellusveneen 18. elokuuta 1944.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tyyppi IX*
Alus tilattiin 24. toukokuuta 1938 Bremenistä AG Weseriltä, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1939 telakkanumerolla 970. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään korvettikapteeni Günther Hessler.

Palvelus
--------

Aluksella tehtiin 13 partiomatkaa, joiden aikana se upotti 37 rahtialusta ja 2 apualusta. Lisäksi matkoilla vaurioitettiin kolmea rahtilaivaa ja yhtä apualusta.

Alus upposi 18. elokuuta 1944 Biskajanlahdella St.Nazairen lounaispuolella Britannian rannikkolennoston Short Sunderland -lentoveneen syvyyspommien seurauksena. Kaikki aluksessa olleet 58 miehistönjäsentä saivat surmansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  uboat.net
**U-194** (S-194) oli neuvostoliittolainen Whiskey-luokan sukellusvene. Se valmistui vuonna 1957, palveli Neuvostoliiton Itämeren laivastossa vuoteen 1989 saakka ja poistettiin käytöstä vuonna 1991. Tämän jälkeen alus oli näytteillä Suomessa ja Ruotsissa, jolloin siihen tutustui noin 550 000 ihmistä.

Matka Suomessa
--------------

Alus tuotiin Suomeen romutettavaksi ja se odotti kohtaloaan Rosalassa, Hiittisten saaristossa. Sieltä sen hankki omistukseensa porilainen liikemies Timo Wallin vuonna 1993 tarkoituksenaan tehdä siitä matkailunähtävyys. Alus kunnostettiin Uudessakaupungissa, josta se uitettiin Rauman kautta Poriin. Sukellusvene oli yleisön nähtävänä Porin Mäntyluodossa yhden viikonlopun ajan, jolloin siihen tutustui noin 5000 kävijää. Alus piti viedä seuraavaksi näytteille Yyterin juhannusjuhliin vuonna 1994, mutta myrsky esti hinaamisen. Myöhemmin samana vuonna se siirrettiin Vaasaan, jossa se oli seuraavan kerran näytteillä.

Matka Ruotsissa
---------------

Lokakuussa 1994 sukellusvene kuljetettiin Merenkurkun yli Ruotsin Uumajaan, missä se kokosi jälleen suuren kävijämäärän. Sukellusvene oli vuonna 1981 Ruotsin rannikolla karille ajaneen U 137 -sukellusveneen sisaralus. Tapahtuma sai aikanaan suuren huomion ja ruotsalaisten mielenkiinto neuvostoliittolaisia sukellusveneitä kohtaan oli yhä suurta. Tämän jälkeen alus kuljetettiin Örnsköldsvikin, Sundsvallin ja Gävlen kautta Tukholmaan. Siellä se asetettiin näytteille Vasa-museon vierelle vuonna 1995. Samalla paikalla se oli seuraavat neljä vuotta, vuoteen 1999 saakka, jolloin alus häädettiin pois Tukholmasta. Sukellusvene siirrettiin Norrköpingkiin, missä sitä yritettiin myydä neljän miljoonan Norjan kruunun hintaan. Kauppoja ei syntynyt, ja aluksen seuraavat satamat olivat vuonna 2000 Kalmar sekä vuonna 2003 Helsingborg. Sukellusvene sai siellä taas osakseen vastustusta, joten se päätettiin siirtää Landskronaan vuonna 2004 sekä laittaa jälleen myyntiin. Tällä kertaa hinta oli 250 000 euroa. Lopulta vuonna 2007 alus myytiin Thaimaahan.

Sukellusveneen uppoaminen
-------------------------

Alus käytettiin myynnin jälkeen korjattavana Puolan Szczecinissä. Sieltä uusi omistaja lähti hinauttamaan alusta kohti Bangkokissa sijaitsevaa museota, kun se 5. helmikuuta 2007 otti vettä sisäänsä ja upposi Tanskan edustalle, noin 50 kilometriä Thyborønista länteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aalto, Harri: Suuri sukellusveneseikkailu.  *Aamulehti*, 21.5.2017, s. B50-B51.
2. ↑  wrecksite
**Urkuri** eli **urkujensoittaja** eli **urkutaiteilija** on muusikko, joka soittaa urkuja. Urkuri voi soittaa uruille sävellettyjä sooloteoksia, hän voi soittaa yhtyeen tai orkesterin kanssa tai säestää yhtä tai useampaa soittajaa tai soolosoittajaa. Hän voi säestää seurakunnan virsilaulua ja soittaa liturgista musiikkia.

Diplomiurkuri on Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa urkudiplomin suorittanut muusikko. Urkudiplomi myönnetään urkujensoiton loppututkinnon hyväksytystä läpäisemisestä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Tammen musiikkitietosanakirja*, s. 218. Osa 2. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5916-2.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 2, palsta 480, hakusana diplomiurkuri. Helsinki: Otava, 1962.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Urkuri** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Organist
**V-Nasty** (s. 1990 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Hän aloitti uransa Gucci Manen kanssa. Hän julkaisi albumin Gucci Manen kanssa, ja julkaisi Lil Debbien kanssa singlen *Gotta ball*. Hänen parhaat kaverinsa ovat Lil Debbie ja Kreayshawn. Hän on julkaissut 3 mixtapea ja 2 singleä. Hän on yhtyeessä White girl mob. White girl mob loppui 2013-2014 ristiriitaisten ajatusten mukana. White girl mob on julkaissut yhden mixtapen jonka nimi on RIP. V Nastylla on tulossa 2018 That Aint Real singlen jälkeen uusi albumi.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *BAYTL*  (2011, Gucci Manen kanssa)

### EP:t

* *The Words I Wrote*  (2013)
* *Way 2 Good*  (2017)
* *Bitch its nasty*  (2017)

### Mixtapet

* *Don't Bite Just Taste*  (2011)
* *Doin' Number$*  (2012)
* *11 Lem*  (2014)

### Singlet

* "Whip Appeal" (2011, Gucci Manen kanssa)
* "All the Money" (2013)
* "Tweakin" (2014)
* "On the Hood" (2016)

### Musiikkivideot

* "Let's Get Faded" (2012, Gucci Manen kanssa)
* "Gotta Ball" (2012, Lil Debbien kanssa)
* "Fuck Your Face" (2013)
* Cant be me (2017)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |