recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Diakité Fatoumata N’Diaye** (s. huhtikuussa 1954 Bamako) on malilainen hallintovirkailija ja diplomaatti.

Fatoumata N’Diaye kävi katolisen lähetysaseman koulun Ségoussa ja pääsi ylioppilaaksi Bamakon tyttölyseosta. Hän suoritti siviilioikeuden tutkinnon Toulousen yhteiskuntatieteellisessä yliopistossa vuonna 1976 ja jatkotutkinnon Sorbonnessa vuonna 1978.

N’Diaye työskenteli Malin virkamieskorkeakoulussa vuosina 1983–1991 toimien samaan aikaan myös hallituksen neuvonantajana sekä urheilu- ja nuorisoministeriön henkilöstöpäällikkönä. N’Diaye toimi Malin terveydenhuolto-, sosiaali- ja naisministerinä siirtymäkauden hallituksessa vuonna 1991.

Työskenneltyään muun muassa hallituksen sihteerinä ja naisasiavaltuutettuna N’Diaye toimi Malin terveys-, vanhus- ja yhteisvastuuministerinä vuodesta 1997 sekä sosiaalikehitys-, yhteisvastuu- ja vanhusministerinä vuosina 2000–2002. N’Diaye työskenteli Malin oikeusasiamiehenä vuosina 2002–2009, minkä jälkeen hänet nimitettiin hallituksen pääsihteeriksi.

N’Diaye jäi eläkkeelle tammikuussa 2017. Pian sen jälkeen hänet nimitettiin Malin suurlähettilääksi Tunisiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mme Diakité Fatoumata Ndiaye 2002-2009 *Le médiateurs de la République du Mali*. Viitattu 28.11.2019.
2. ↑  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Malizine*. Viitattu 28.11.2019.
**Hurrikaani Lorenzo** oli 12. nimetty trooppinen myrsky vuoden 2007 Atlantin hurrikaanikaudella ja tuon kauden neljäs trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin alimpaan eli 1. luokkaan. Myrsky aiheutti silti tuhoja ja kuolemantapauksia Meksikossa. Lorenzo oli kolmas hurrikaani Meksikon alueella muutaman viikon kuluessa.

Hurrikaanin kehitys
-------------------

Syyskuun 21. päivänä Karibianmeren länsiosassa kehittyi voimakkaiden konvektiopilvien rypäs, joka liittyi matalapaineen solaan. Kaksi päivää myöhemmin siitä kehittynyt matalapaine liikkui Jukatanin niemimaan yli ja aiheutti ukkosmyrskyjä Meksikonlahden eteläosista aina Karibianmeren pohjoisosiin asti. Syyskuun 25. päivänä ylävirtaukset olivat suotuisammat trooppisen matalapaineen kehitykselle, ja samana aamuna satelliittikuvista voitiin arvioida, että trooppinen myrsky oli muodostumassa noin 300 km Tampcon kaupungin itäpuolella. Torstaina 27.9. iltapäivällä Lorenzo sai nimensä, ja seitsemän tuntia myöhemmin sen todettiin jo voimistuneen hurrikaaniksi. Meksikonlahden rannikolle Palma Solasta Cabo Rojoon annettiin hurrikaanivaroitus.

Maihinnousu ja tuhot
--------------------

Lorenzo saapui maihin perjantaina 28. syyskuuta lähellä Tuxpania. Lauantaina ilmoitettiin ainakin kolmen ihmisen kuolleen myrskyn aiheuttamissa mutavyöryissä. 85 000 kotitaloutta jäi ilman sähköä.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Sanomat *hs.fi*.
2. ↑  Knabb: September 21 11:30 a.m. Tropical Weather Outlook  2007. NOAA National Hurricane Center.  Arkistoitu 16.1.2008. Viitattu 29.9.2007.
3. ↑  News Buzz
**Barry Brust** (s. 8. elokuuta 1983 Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelaa tällä hetkellä Sveitsin NLA-liigan Fribourg-Gottéronissa. Brust on pelannut useamman kauden Pohjois-Amerikan alasarjoissa, ja 11 ottelua NHL:ssä.

Pelaajaura
----------

Brust pelasi junioriouransa WHL-liigan Spokane Chiefsissä. Hänet palkittiin sarjan parhaana maalivahtina kaudella 2001–2002. Minnesota Wild varasi Brustin kauden jälkeen vuorolla 74 NHL:n varaustilaisuudessa. Brust pelasi vielä kaksi kautta WHL:ssä, joiden aikana hän vaihtoi seuraa Calgary Hitmeniin. Brust ei tehnyt pelaajasopimusta Minnesotan kanssa, joten hänestä tuli vapaa pelaaja ja Los Angeles Kings solmi hänen kanssaan sopimuksen.

Brust liittyi Los Angelesin organisaatioon kaudeksi 2004–2005. Ensimmäisen kauden hän vietti ECHL-liigassa, nousten seuraavaksi vuodeksi AHL-liigan farmijoukkueeseen. Kauden 2006–2007 jakoi Los Angelesissa ja farmijoukkueessa Manchester Monarchsissa. Tulokaskaudellaan Brust pelasi 11 ottelua Los Angelesissa.

Kaudeksi 2007–2008 Brust teki sopimuksen AHL-liigan Houston Aerosin kanssa, ja hän voitti kauden aikana sarjan vähiten päästäneen maalivahdin palkinnon Harry "Hap" Holmes Memorial Awardin. Hyvää AHL-kautta seurasi kaksivuotinen sopimus Minnesota Wildin kanssa. Brust ei kuitenkaan koskaan saanut peliaikaa Minnesotassa, ja hän teki sopimuksen kaudeksi 2010–2011 AHL-liigan Binghamton Senatorsin kanssa. Kauden 2011–2012 Brust pelasi Saksassa, palaten seuraavaksi kaudeksi AHL-liigan Abbotsford Heatiin.

Brust siirtyi KHL-liigaan kaudella 2013–2014. Hän pelasi kaksi kautta KHL Medveščak Zagrebissa ja yhden kauden Jugra Hanty-Mansijskissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Legends of Hockey - Barry Brust HHOF. Viitattu 20.6.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barry Brust**.
* Tilastot (englanniksi)
**Icewind Dale II** on Black Isle Studiosin kehittämä ja Interplayn vuonna 2002 julkaisema *Icewind Dale*-tietokoneroolipelisarjan videopeli. Peli on jatkoa *Icewind Dale*-pelille.

Icewind Dale II oli viimeinen Infinity Engine -pelimoottoria käyttänyt peli.

Toisin kuin edeltäjänsä, peli perustuu Dungeons & Dragons -roolipelin kolmannen laitoksen sääntöihin, jotka sallivat rotujen valita minkä tahansa hahmoluokan ja hahmoluokat voivat nyt käyttää mitä tahansa asetyyppiä. Peli tuo myös mukanaan kolmannen painoksen hahmoluokkia, kuten barbaarin, ja rotuja, kuten mustat haltiat (*Drow*).

Uudet hirviötyypit olivat toinen näkyvä muutos pelissä. Tämän lisäksi Jäätuulen laaksosta on tutkittavissa suurempi alue kuin edellisessä osassa.

Peliä kiiteltiin sen rytmityksestä, taustamusiikista ja lukuisista muutoksista verrattuna alkuperäiseen peliin. Vastapainona kehuille pelin graafisen ulkoasun kritisoitiin olevan aikaansa jäljessä, sillä hahmot olivat pelkkää sprite-grafiikkaa piirrettyjen taustojen päällä. Samaisen vuoden suuremmat julkaisut, Neverwinter Nights ja Morrowind veivät peliltä medianäkyvyyttä, mutta tästä huolimatta Icewind Dale II sai arvosteluissa hyviä arvosanoja.

Hauskana triviana pelistä löytyy myös suomalainen kylä (*Wandering Village*), jossa asukkailla on perisuomalaisia nimiä, kuten Venla, Kyösti, Tahvo ja Leevi.

Aiheesta muualla
----------------

* *Icewind Dale II* MobyGamesissa (englanniksi)
Northumbria sekä Deira ja Bernicia vuosina 600–700.
**Deira** oli anglosaksien kuningaskunta Pohjois-Englannissa noin vuosina 560–678. Se ulottui Humber-joelta Tees-joelle. Deira yhdistyi 600-luvun loppupuolella Bernician kanssa, jolloin syntyi Northumbrian kuningaskunta.

Deiran ensimmäinen lähteissä mainittu kuningas oli Aelle, joka hallitsi noin 560–590. Hänen kuoltuaan Bernician kuningas Aethelric valloitti Deiran. Aethelricin poika Aethelfrith oli molempien kuningaskuntien hallitsija vuoteen 616 asti. Hänen jälkeensä Aellen poika Edwin oli Deiran ja Bernician hallitsija 616–632. Edwinin serkku Osric oli Deiran kuningas 632–633, jonka jälkeen Deira ja Bernicia yhdistyivät jälleen yhden kuninkaan, Aethelfrithin pojan Oswaldin, vallan alle vuosiksi 633–641. Oswaldin veli Oswiu oli Bernician kuningas 641–670, kun taas Osricin poika Oswine oli Deiran kuningas 641–651. Oswinen kuoltua Bernician kuningashuoneen jäsenet hallitsivat Deiraa vuoteen 678 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Deira *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 27.11.2019. (englanniksi)
**Taylorin sääntö** on kehittäjänsä John B. Taylorin mukaan nimetty keskuspankkien rahapolitiikkasääntö, joka ohjaa optimaalisen ohjauskoron asettamista riippuen vallitsevasta inflaatiosta ja taloudellisista aktiviteeteista [1].

Alkuperäinen malli
------------------

Taylorin sääntö määrää ohjauskoron muutoksia riippuen eroista toteutuneen ja tavoitellun inflaatio- ja tuotantotasojen eroista [2]. Sääntö voidaan esittää yhtälönä seuraavasti:

{\displaystyle i\_{t}=\pi \_{t}+r\_{t}^{\*}+a\_{\pi }(\pi \_{t}-\pi \_{t}^{\*})+a\_{y}(y\_{t}-{\bar {y}}\_{t}).}
Tässä yhtälössä {\displaystyle \,i\_{t}\,} on tavoiteltu lyhyen aikavälin ohjauskoron taso, {\displaystyle \,\pi \_{t}\,} on inflaation taso (BKT-deflaattorilla mitattuna), {\displaystyle \pi \_{t}^{\*}} on tavoiteltu inflaation taso, {\displaystyle r\_{t}^{\*}} on oletettu reaalinen korkotaso tasapainotilassa, {\displaystyle \,y\_{t}\,} on logaritmi reaalisesta bruttokansantuotteesta ja {\displaystyle {\bar {y}}\_{t}} on logaritmi lineaarisen trendin avulla lasketusta potentiaalisesta tuotannon tasosta.

Taylorin periaate
-----------------

Mallissa {\displaystyle a\_{\pi }} ja {\displaystyle a\_{y}} ovat vakioita, joiden tulisi olla arvoiltaan positiivisia. Määrittelemällä {\displaystyle a\_{\pi }>0} saadaan Taylorin periaatteeksi nimetty ohjenuora, jonka mukaan inflaation noustessa yhden prosenttiyksikön ohjauskoron tulisi nousta enemmän kuin yhden prosenttiyksikön. Samoin määrittelemällä {\displaystyle a\_{y}>0} Taylorin sääntö ohjeistaa ohjauskoron nostamista bruttokansantuotteen noustessa yli potentiaalisen tuotannon tason.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansantaloudellinen aikakauskirja 2/2010, 106 vsk.
2. ↑  Taylor, John B. (1993). "Discretion versus Policy Rules in Practice". Carnegie-Rochester Conference Series on Public Policy 39: 195–214.
**Ellen Taaffe Zwilich** (o.s. Zwilich; s. 30. huhtikuuta 1939 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen taidemusiikin säveltäjä ja entinen viulisti.

Elämä ja ura
------------

Ellen Taaffe opiskeli lapsena pianon, viulun ja trumpetin soittoa. Hän suoritti Floridan valtionyliopistossa musiikkilinjalla alemman (1960) ja ylemmän korkeakoulututkinnon (1962). Hän muutti 1964 New Yorkiin, jossa jatkoi viuluopintojaan Ivan Galavianin johdolla. Taaffe soitti viulua Leopold Stokowskin johtamassa American Symphony Orchestra -orkesterissa 1965–1972. Hän nai Metropolitan-oopperan orkesterissa viulistina soittaneen Joseph Zwilichin, joka kuoli vuonna 1979.

Zwilich opiskeli säveltämistä Juilliard Schoolissa Elliot Carterin ja Roger Sessionsin johdolla. Hän valmistui 1975 tohtoriksi oppilaitoksen ensimmäisenä naisena. Sen jälkeen Zwilich on työkennellyt säveltäjänä. Hän sai 1980 Guggenheim-stipendin. Vuodesta 2000 hän on ollut myös opettajana Floridan valtionyliopistossa. Vuosina 1995–1999 hän oli Carnegie Hallin virallinen säveltäjä ja perusti "Making Music" -nimisen konserttisarjan, jossa esitetään elävien säveltäjien uutta musiikkia. Zwilich sai vuonna 1983 ensimmäisestä sinfoniastaan ensimmäisenä naisena musiikin Pulitzer-palkinnon. Zwilich on ollut Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1992 ja Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen vuodesta 2004.

Musiikki
--------

Zwilichin läpimurtoteos oli 1973 valmistunut *Symposium for Orchestra*, jonka esityksen Pierre Boulez johti Juilliard Schoolissa vuonna 1975. Zwilich on sittemmin säveltänyt useita mittavia orkesteriteoksia perinteisissä ilmaisumuodoissa. Hän sävelsi vuoteen 1999 mennessä neljä sinfoniaa, niistä ensimmäisen 1982. Hän on säveltänyt myös konserttoja lyömäsoittimille ja kahdelle pianolle sekä soolokonserttoja vetopasuunalle, käyrätorvelle, fagotille, viululle ja pianolle. Muita Zwilichin mainittavia sävellyksiä ovat baletti *Tanzspiel* (1987) ja Charles M. Schulzin *Tenavat*-sarjakuvan innoittama kamariorkesterisarja *Peanuts® Gallery* (1996).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ellen Taaffe Zwilich (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.1.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Kroatia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Juhani Mikael Kääriäinen** (s. 10. helmikuuta 1952 Kouvola) on suomalainen kenraalimajuri evp.

Juhani Kääriäinen syntyi veturinkuljettaja Vilho Kääriäisen ja Elsa Keinäsen perheeseen ja avioitui vuonna 1992 Anne Liimataisen kanssa. Kääriäinen tuli ylioppilaaksi 1971 Kouvolan lyseosta ja valmistui Kadettikoulusta 1976 ja Sotakorkeakoulusta 1985. Hän toimi Karjalan prikaatissa opetusupseerina 1973 ja Kymen pioneeripataljoonassa opetusupseerina vuodesta 1976, komppanianpäällikkönä 1978–1983 ja opetusupseerina vuodesta 1986. Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnassa Kääriäinen oli toimistopäällikkö vuodesta 1988. Osastoesiupseeri Kymen sotilasläänin esikuntaan hänestä tuli 1992, Kymen pioneeripataljoonan komentaja 1994 ja pääesikunnan pioneeriosaston vanhempi esiupseeri 1996. Kääriäinen oli SFOR:in palveluksessa 1998 ja toimi opettajana Maanpuolustuskorkeakoulussa vuodesta 1999. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1973, luutnantiksi 1976, yliluutnantiksi 1978, kapteeniksi 1983, majuriksi 1988 ja everstiluutnantiksi 1994. Prikaatikenraaliksi 2006 ylennetty Kääriäinen yleni kenraalimajuriksi 2009 ja siirtyi vuoden 2010 alusta Länsi-Suomen sotilasläänin komentajaksi pääesikunnan logistiikkapäällikön tehtävästä. Sitä ennen hän oli toiminut muun muassa puolustusvoimien apulaishuoltopäällikkönä ja pioneeritarkastajana, Kymen sotilasläänin komentajana ja osastopäällikkönä KFOR-operaatiossa Kosovossa. Reserviin Kääriäinen siirtyi keväällä 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 353–354. Kääriäinen, Juhani Mikael. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Ylennyksiä kenraalikunnassa 6.12.2009. STT, 6.12.2009. (Viitattu 3.9.2020)
3. ↑  Pertti Salmisesta Länsi-Suomen sotilasläänin komentaja.[vanhentunut linkki] *Aamuset*, 23.2.2012. (Viitattu 3.9.2020)
**Ellen Ndeshi Namhila** (s. 1964) on Namibian yliopiston vararehtori ja viiden vuoden virkavapaalla yliopiston kirjaston johtajan tehtävästä.

Namhila joutui 12-vuotiaana kokemaan Etelä-Afrikan puolustusvoimien hyökkäyksen kotiseudullaan vuonna 1976, ja hän haavoittui luotien mennessä hänen jalkojensa ja käsiensä läpi. Hänet kuitenkin pelastettiin kotikylään. Myöhemmin hän pakeni Angolaan ja toimi sairaanhoitajana SWAPO:n sissileirillä. Lukion hän suoritti Gambiassa, ja kirjastotieteen opinnot Tampereen yliopistossa. Hän valmistui vuonna 1993, ja opinnäytteen nimi oli *Rural development communication in Namibia: an Owambo case study.* Hän myös väitteli tohtoriksi Tampereella vuonna 2015. Väitöskirjan otsikko oli *Recordkeeping and missing "Native estate" records in Namibia: an investigation of colonial gaps in a post-colonial national archive.*

Yliopiston vararehtorin työssä hän vastaa mm. henkilöstö- ja talousasioista sekä ATK:sta ja kiinteistöistä.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  Veli-Pekka Leppänen: Tohtori Namhilan ihmeellinen elämä.  *Helsingin Sanomat*, 8.9.2016, s. B 14. Helsinki:  Sanoma Oyj.
2. ↑  Rural development communication in Namibia: an Owambo case study *tuni.finna.fi*. Viitattu 14.4.2019.
3. ↑  Recordkeeping and missing "Native estate" records in Namibia : an investigation of colonial gaps in a post-colonial national archive. *melinda.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 14.4.2019.
**Luonnollinen koe**on empiirinen tutkimus, jossa yksilöiden valikoituminen koeryhmään ja verrokkiryhmään on luonnon määräämä tai muuten tutkijat eivät siihen vaikuta, mutta silti tämä valikoituminen muistuttaa satunnaistettua koetta, joissa koehenkilöt arvotaan.Näin vältetään vinoutunut otos  eli se, että koeryhmän ihmiset olisivat alun perinkin erilaisia kuin verrokkiryhmän ihmiset. Ihanteellisesti ryhmien ainoa ero olisi tutkittava asia.Luonnollinen koe on tarpeen silloin, kun olisi epäeettistä tai muuten vaikea arpoa ihmisiä koe- ja verrokkiryhmiin. Esimerkiksi ydinpommin vaikutuksia voi tutkia vertaamalla Hiroshiman asukkaita toiseen tuolloiseen samantapaiseen ihmisryhmään.

Esimerkkejä
-----------

### Perhekoko

Angrist ja Evans (1998) tutkivat perhekoon vaikutusta äidin työmarkkina-asemaan. Kahden ja kolmen lapsen perheet eivät vastanneet arvottuja ryhmiä, koska perheet, jotka hankkivat kolmannen lapsen, ovat alun perinkin erilaisia kuin perheet, jotka eivät hanki. Myös äidin työmarkkinanäkymät voivat vaikuttaa haluun hankkia vielä yksi lapsi. Tutkijat huomasivat, että jos perheessä on jo sekä tyttö että poika, perhe harvoin hankkii kolmannen lapsen. Siksi tällaisia perheitä verrattiin niihin, joissa oli vain yhtä sukupuolta. Näiden kahden ryhmän oletettiin olevan alun perin samanlaisia, koska lasten sukupuoli on aika satunnaista. Lisälapsen hankkiminen laski ansioita etenkin köyhillä ja kouluttamattomilla naisilla, joskin vain kunnes tämä täytti 13 vuotta. Isän ansioihin kolmas lapsi ei paljon vaikuttanut.Tällaisessa tutkimuksessa pitää vielä selvittää, ovatko nuo perhetyypit varmasti riittävän samanlaisia ja voisiko lasten sukupuolijakauma vaikuttaa äidin palkkaan suoraankin eikä vain sitä kautta, hankitaanko kolmaskin lapsi.

### Tupakointikielto

Esimerkki luonnollisesta kokeilu tapahtui Helenassa, Montanassa, kun siellä oli puolen vuoden tupakointikielto ravintoloissa ja muissa julkisissa tiloissa. Sen alueella sydänkohtausten määrä väheni 40 %. Kun paikallinen laki kumottiin, sydänkohtaukset lisääntyivät.

Katso myös
----------

* Kvasikoe

Lähteet
-------

1. ↑  Angrist, J. (1998). "Children and Their Parents' Labor Supply: Evidence from Exogenous Variation in Family Size". *American Economic Review* **88** (3): 450–477.
2. ↑  Sargent R P ym.: Reduced incidence of admissions for myocardial infarction associated with public smoking ban: before and after study.  *BMJ*, 2004. PubMed:15066887. doi:10.1136/bmj.38055.715683.55.
*Tämä artikkeli kertoo korkeushyppääjästä. Poliitikosta katso Iryna Heraštšenko (poliitikko).*

**Iryna Ihorivna Heraštšenko** (ukr. Ірина Ігорівна Геращенко, s. 10. maaliskuuta 1995 Kiova) on ukrainalainen korkeushyppääjä. Hän on pituudeltaan 181 cm.

Heraštšenko saavutti Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 hopeaa tuloksella 187 cm. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 hän oli seitsemäs. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Göteborgin EM-hallikilpailuissa ja saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Rietissä tuloksella 184.

Heraštšenko voitti 2014 sisäratojen Ukrainan-mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Sopotin MM-hallikilpailuissa. Saman vuoden Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi. Zûrichin EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta, samoin Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Hän saavutti pronssia Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 tuloksella 187. Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Saman vuoden Mungyeongin sotilaiden maailmankisoissa hän saavutti hopeaa.

Heraštšenko karsiutui loppukilpailusta Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän oli toinen Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja Taipein universiadeissa, mutta karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui seitsemänneksi.

Heraštšenko sijoittui 2019 Glasgow'n EM-hallikilpailuissa viidenneksi, Napolin universiadeissa toiseksi, sotilaiden maailmankisoissa kolmanneksi sekä karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa. Hän saavutti Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hopeaa sisäratojen ennätyksellään 198 cm. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi niin ikään tuloksella 198. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli viides ja myöhemmin samana vuonna Eugenen MM-kilpailuissa ennätystuloksellaan 200 cm neljäs sekä Münchenin EM-kilpailuissa viides.

Heraštšenko ylitti 190 cm ensimmäisen kerran vuonna 2012. Rehlingenissä 9. kesäkuuta 2019 hän hyppäsi 199 cm, ja Eugenen MM-kilpailuissa 19. heinäkuuta 2022 hän ylitti ensi kerran kaksi metriä. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on vuoden 2021 EM-hopeamitalitulos 198 cm.

Lähteet
-------

1. ↑  Iryna Heraštšenko *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Iryna Heraštšenko Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Iryna Heraštšenko Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Erivärisiä Magliten taskulamppuja.
**Maglite** (vaihtoehtoisesti Mag-Lite) on yhdysvaltalaisen Mag Instrumentsin tuottama taskulamppubrändi, jota on tuotettu vuodesta 1979. Mag Instrumentsin päämaja sijaitsee Ontariossa. Taskulamput koostuvat lähinnä anodisoidusta alumiinista, ja niissä on säädettävä valokeila. 

Magliteja valmistetaan useina eri väreinä ja erilaisilla kuvioinneilla. Alun perin Maglite käytti Krypton- tai Xenon-hehkulamppuja, mutta uudemmissa lampuissa käytetään LEDejä.

Maglite tekee myös erilaisia lisätarvikkeita taskulampuillensa. Näitä ovat esimerkiksi vyökotelot, erilaiset kannattimet, eriväriset linssit ja normaalia tehokkaammat lamput.

Maglitet viranomaiskäytössä
---------------------------

Ennen useat viranomaiset käyttivät Magliteja, sillä ne olivat kestäviä*lähde?*ja tuottivat paremman valokeilan kuin muut markkinoilla olevat edullisemmat taskulamput. Vartijat ja poliisit käyttävät Maglite-taskulamppuja, sillä niitä voi käyttää myös itsepuolustukseen tarvittaessa. Magliteja käytetään myös liikenteen valvonnassa ja yhteenotoissa, sillä valokeilalla voi häiritä hyökkääjää.

Vuonna 2007 LAPD ilmoitti siirtyvänsä pienempiin ja kevyempiin LED-taskulamppuihin, joita ei voi käyttää lyömäaseena. Syynä oli paljon julkisuutta saanut välikohtaus, jossa poliisia syytettiin liiallisen voiman käytöstä Maglitella.

Keräily
-------

Magliteja keräilevät useat yksityiset keräilijät. Yhtiö julkaiseekin tuotteitaan erilaisilla kuvioinneilla erityisesti keräilijöitä ajatellen. On myös joitain massatuotettuja malleja, joita ei ole laajasti saatavilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Nick Freeth *Made in America: from Levis to Barbie to Google* MBI Publishing Company, 2005. ISBN 0-7603-2270-8, s.180-181
2. ↑  Maglite Event Timeline Maglite. Viitattu 26.1.2013.
3. ↑  William Lidwell, Gerry Manacsa *Deconstructing Product Design: Exploring the Form, Function, Usability, Sustainability, and Commercial Success of 100 Amazing Products* Rockport Publishers, 2009 ISBN 1-59253-345-0, pp.116-117
4. ↑  "LA police get flashlight that stuns, not strikes", The New Zealand Herald, 31 March 2007. Luettu 26.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maglite** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ellen Svinhufvudin kakku
**Ellen Svinhufvudin kakku** on Suomen kolmannen presidentin Pehr Evind Svinhufvudin puolison Ellen Svinhufvudin mukaan nimetty kakku. Ellen Svinhufvud loi myös käsitteen "Maan äiti". Hän piti erityisesti Oy Stella Konditoria Ab:n mantelimarenkikakusta ja tarjosi sitä myös mielellään presidentinlinnan vieraille. Stella Konditoriasta kysyttiin, voisivatko he nimetä kakun presidentin rouvan mukaan. Lupa myönnettiin, ja niin kakku sai nimensä. Ellen Svinhufvudin kakusta tuli Stella Konditorian suosituin kakku. *Kotikokki*-lehti julkisti kakun reseptin sivuillaan vuonna 1956. Stella Konditoria esitteli siinä ykköstuotteensa, jotta maaseudullakin asuvat voisivat itse valmistaa tätä kakkua.

Stella Konditoria rekisteröi kakun tuotenimen *Ellen Svinhufvudin kakku* vuonna 1994. Stockmann lopetti Stella Konditorian rekisteröimän kakun myynnin ja alkoi tarjota asiakkaille omaa Sans Rival -mantelikakkua markkinointilauseella "Sans Rival -kakku[:] Perinteisen Sans Rival -kakun resepti on peräisin 1900-luvun alusta. Tätä klassikoksi muodostunutta herkullista kakkua on tarjoiltu jo mm. presidentin rouvan Ellen Svinhufvudin kahvipöydässä". Asiasta alkoi oikeudenkäynti, jonka Stella Konditoria voitti. Markkinointioikeus kielsi markkinoimasta Sans Rival -kakkua siten, että se ei erotu tarpeeksi Ellen Svinhufvudin kakusta ja että sitä olisi tarjoiltu jo muun muassa Ellen Svinhufvudin kahvipöydässä. Kiellon tehosteeksi markkinaoikeus asetti 250 000 euron uhkasakon. Koska Stockmannin tilaukset olivat muodostaneet kolmasosan Stella Konditorian tuloista, konditoria meni konkurssiin, kun tilaukset loppuivat. Kakun oikeudet siirtyivät Raaseporissa toimivalle Billnäsin ruukin omistajalle Management Events -yhtiölle.

Lähteet
-------

* Irmeli Tanttu: Joulukakku Ellen Svinhufvud, Joulu ulapoilla ja kotona. *Suomen Merimieskirkon joululehti* 2009, s. 9

### Viitteet

1. ↑  Markkinaoikeuden päätös 535/2008 *Finlex*.  17.12.2008. Edita. Viitattu 27.5.2017.
2. ↑  Ellen-kakku Billnäsin Ruukki. Viitattu 27.5.2017.
**Matti Savolainen** (21. maaliskuuta 1900 Pielisjärvi – 29. tammikuuta 1971 Silkeborg, Tanska) oli suomalainen taidemaalari, joka teki pääasiassa henkilö- ja maisemamaalauksia.

Savolaisen vanhemmat olivat maanviljelija Mikko Savolainen ja Katri Savolainen omaa sukua Meriläinen. Matti Savolainen kävi kansakoulun ja opiskeli taidetta Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1923–1925. Lisäoppia hän hankki Belgiaan ja Ranskaan tekemällään opintomatkalla 1938.

Teoksiaan Savolainen sai ensi kerran esille taidenäyttelyyn Helsingissä 1925. Suomen Taiteilijaseuran yhteisnäyttelyssä hänen teoksiaan oli 1925, 1930, 1933–1939, 1942 ja 1943. Yksityisnäyttelyn Savolainen piti Helsingissä 1941, 1943 ja 1961, Hämeenlinnassa 1961, 1963 ja 1965 sekä Tampereella 1943 ja Lahdessa. Hänen töitään oli myös kerran näyteillä ulkomailla, sillä hän osallistui Hämeenlinnan taiteilijoiden yhteisnäyttelyyn Weimarissa Saksan demokraattisessa tasavallassa 1962. Savolaisen teoksia on valittu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja Hämeenlinnan taidemuseon kokoelmiin sekä Suomen valtion kokoelmiin. Savolainen oli Taidemaalariliiton ja Hämeenlinnan taiteilijaseuran jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lönn, Rauha (toim.): *Kuvataiteilijat 2004*, s. 776. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannus Oy Taide, 2004. ISBN 951-608-063-4.
2. 1 2  Paischeff, A.: *Suomen kuvaamataiteilijat*, s. 136. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannusosakeyhtiö Kirjamies, 1943.

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Savolainen (taidemaalari) taiteilijamatrikkelissa
* Suomen kuvataiteen bibliografia
**Luonnollinen työttömyysaste** (engl. *natural rate of unemployment*) on taloudellinen konsepti vuodelta 1968. Tämä Milton Friedmanin kehittämä konsepti on käytännössä hallituksille asetettu vaatimus olla parantamatta työllisyyttä niin sanotuin elvyttävin toimin, sillä Friedmanin mielestä työllisyyden edistämiseen tarvittava raha kiihdyttää inflaatiota. Sen sijaan Friedman ja monetaristit katsovat, että sosiaaliturvan purkaminen ja vähimmäispalkkojen poistaminen johtavat siihen, että työttömällä on kannustin työllistyä ja työnantajalle on halvempaa palkata lisää työntekijöitä.

Luonnollisesta työttömyysasteesta on kehitetty NAIRU-teoria. Sen mukaan yhteiskunnassa on pyrittävä siihen, että osa ihmisistä on työttömänä, jotta palkat eivät lähtisi nousemaan inflaatiota kiihdyttäen. Yhdysvalloissa tällaisena luonnollisena työttömyysasteena on pidetty noin kuutta prosenttia.

Lähteet
-------

1. ↑  The Natural Rate, NAIRU, and Monetary Policy *San Francisco Fed*.  18.9.1998. Viitattu 20.9.2022. (englanniksi)
**Matti Petteri Suokas** (2. marraskuuta 1938 Lumivaara – 24. elokuuta 2004 Kouvola) oli Suomen puolustusvoimien upseeri ja kenraaliluutnantti.

Suokas syntyi maanviljelijäperheeseen Lumivaarassa Laatokan rannalla, luovutetussa Karjalassa. 
Suokas kävi kansakoulua Alavudella 1945-1949. Ylioppilaaksi hän kirjoitti keväällä 1958 Alavuden yhteiskoulusta.

Sotilasura
----------

Matti Suokas valmistui kadettikoulusta upseeriksi vuonna 1961 ja aloitti palveluksensa puolustusvoimissa Savon Prikaatissa Mikkelissä. 
Suokas palveli eri tehtävissä mm. Reserviupseerikoulussa ja Kymen Jääkäripataljoonassa Haminassa, Kuopion sotilaspiirin esikunnassa, Kaakkois-Suomen sotilasläänin esikunnassa Kouvolassa ja kahteen otteeseen Pääesikunnassa Helsingissä. 
Kymen sotilasläänin komentajana Matti Suokas oli vuosina 1993–96 ja Pohjoisen maanpuolustusalueen komentajana 1996–98. 
Matti Suokas ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1996.

Yksityiselämä
-------------

Matti Suokas osallistui aktiivisesti veteraanitoimintaan.
Puutarhanhoito ja mökkeily, metsästys, kalastus sekä liikunta olivat mieliharrastuksia.

Huomionosoitukset
-----------------

Kenraaliluutnantti Matti Suokas on uransa aikana saanut noin 15 kunniamerkkiä, muiden muassa Suomen Valkoisen Ruusun 1. luokan komentajamerkki sekä Suomen Leijonan vastaava merkki.

Lähteet
-------

* Kadettiupseerit 1920-2010, Kadettukunta ry, Upseeriliitto ry. Porvoo 2010
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Matti Juhani Suntela** (25. joulukuuta 1934 Asikkala – 22. maaliskuuta 1996 Lahti) oli suomalainen maanviljelijä, maatalousjärjestövaikuttaja ja poliitikko, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1991.

Suntelan vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Martti Suntela ja Sointu Toivonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 oli Terttu Marjatta Kauppila. Suntela kirjoitti ylioppilaaksi 1954 Sysmän yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi 1960. Vuodesta 1962 hän isännöi Asikkalan Yttölässä sijainnutta kotitilaansa. Suntela toimi muun muassa Lahden Seudun Meijeriosuuskunnan hallintoneuvoston puheenjohtajana 1979–1987, Tuottajain Maidon hallituksessa, Valion hallintoneuvostossa, LSO-konsernin ja HK:n hallituksessa, maatalouskeskuksen johtokunnan puheenjohtajana ja Suomen Maatalouden Laskentakeskus Oy:n puheenjohtajana. Hän oli Asikkalan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1977 ja puheenjohtaja vuodesta 1981 sekä kunnanhallituksen puheenjohtaja 1977–1980 ja 1985–1988. Suntela johti Keskustapuolueen Päijät-Hämeen piiriä 1975–1993 ja oli Keskustapuolueen puoluehallituksessa 1983–1994.

Lähteet
-------

1. 1 2  Touko Perko: Matti Suntela *Biografiasampo*. Viitattu 14.7.2023.
2. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 11.7.2023.
3. 1 2  Helsingin Sanomat. 2.4.1996. s. A 4. Kuolleita.
Kirjomaasälpä
**Kirjomaasälpä** on graniittisiin syväkiviin kuuluva seosmineraali. Kirjomaasälpä on muodostunut lasimaisesta, tumman ruskeasta kvartsista (27 %), punertavasta maasälvästä (73 %). Sitä esiintyy graniittisten syväkivien pegmatiiteiksi kutsutuissa juonikivissä, joita on muodostunut syväkivien syntymisprosessin loppuvaiheessa. Näissä voi kvartsin ja maasälvän ohella olla kiillettä ja harvinaisten alkuaineiden muodostamia mineraaleja.

Se on Kanta-Hämeen maakuntakivi. Kirjomaasälpää löydettiin 1700-luvun malminetsinnän yhteydessä Tammelan seudulta kymmenien pegmatiittijuonteiden rakenteesta. Kivilajia esiintyy kuitenkin koko Suomessa. 

Syväkivet ovat karkearakeisia, koska niiden jähmettyminen tapahtuu hitaasti. Mineraalit kiteytyvät tietyssä järjestyksessä, viimeisinä kiteytyvät maasälvät ja kvartsit. Kvartsi muodostaa kolmiulotteisen verkostorakenteen vaaleanpunertavan maasälvän sisälle. Kirjomaasälvän maasälpä on tavallisesti kalimaasälpää, mutta voi olla myös albiittia eli Na-maasälpää.

Kirjomaasälvän hiotun poikkileikkauspinnan kuvionti muistuttaa kulmikasta arabialaista tai hebreankielistä kirjoitusta.  Kirjomaasälpää käytetään korukivenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kanta-Häme - Kirjomaasälpä. Graniittinen riimukirjoitus Geologinen tutkimuskeskus.  Arkistoitu 25.8.2016. Viitattu 30.7.2016.
2. 1 2  Sari Grönholm (toim.), Reijo Alviola, Kari A. Kinnunen, Kari Kojonen, Niilo Kärkkäinen ja Hannu Mäkitie: Retkeilijän kiviopas (pdf) (Kirjomaasälvästä julkaisun s. 67) *ISBN 951-960-973-6*. Geologian tutkimuskeskus. Viitattu 19.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Geologinen sanakirja: Kirjomaasälpä[vanhentunut linkki]
**Jorma Einari Verno** (vuoteen 1935 **Granbom**; 25. marraskuuta 1914 Perniö – 16. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja kirjailija.

Verno kirjoitti ylioppilaaksi Hangon lukiosta vuonna 1936. Hän palveli aluksi Suomen laivastossa ja osallistui kadettiaikoinaan koululaiva Suomen joutsenen maailmanympäripurjehdukseen 1938–1939. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan rannikkotykistössä, valmistui upseeriksi merisotakoulusta vuonna 1941 ja kävi sotakorkeakoulun 1951–1952, minkä jälkeen siirtyi esikuntaupseeriksi maavoimiin. Viimeksi Verno oli Hämeen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1964–1965 ja sai ylennyksen everstiluutnantiksi 1964. Hän jäi pois palveluksesta vuonna 1965 ja työskenteli sen jälkeen Parasten Kalkkivuori Osakeyhtiön mainospäällikkönä. Myöhemmin hän oli vapaa toimittaja ja kirjoitti *Helsingin Sanomien* ja *Hämeen Sanomien* tv-palstoille.

Verno julkaisi kaksi muistelmakirjaa kirjailijanimellä **Pekka Pursi**. Hän oli *Purje- ja moottorilehden* ensimmäinen päätoimittaja 1954–1964.

Teoksia
-------

* *Ei meitä petetä : koulupoikien kesäisiä kuhinoita*. Karisto 1947
* *Kun laiva jätti*. Ilmarinen, Helsinki 1948

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen kirjailijat-tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5  Everstiluutnantti Jorma Verno (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 21.5.1986, HS Aikakone. Viitattu 24.3.2018.
3. 1 2  50-vuotiaita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 25.11.1964, HS Aikakone. Viitattu 24.3.2018.
Jorma Svanström ja puoliso, balettitanssija Seija Simonen 1960-luvun alussa.
**Jorma Antero Svanström** (20. maaliskuuta 1929 – 18. joulukuuta 2017) oli suomalainen kapellimestari ja musiikkineuvos. Hänen oma soittimensa oli pasuuna.

Svanström pääsi Helsingin poliisisoittokunnan kapellimestariksi vuonna 1967 ja toimi tässä tehtävässä vuoteen 1971. Hän johti kaudellaan klassisen ohjelmiston esityksiä ja esimerkiksi marssinäytöksiä.

Svanström toimi Jyväskylä Sinfonian ylikapellimestarina Onni Kelon seuraajana vuosina 1977–1980. Hän keskittyi kaudellaan pitkälti suomalaiseen ohjelmistoon, kuten Jean Sibeliuksen, Aulis Sallisen, Joonas Kokkosen, Erkki Salmenhaaran ja Helvi Leiviskän tuotantoihin. Svanströmin kaudella orkesteriin liittyivät sen ensimmäiset ulkomaalaiset jäsenet. Svanström haki paikkaa myös seuraavalle kaudelle, mutta hänen tilalleen valittiin Kyösti Haatanen.

Lähteet
-------

1. ↑  Auli K: Billiongraves: Jorma Antero Svanström, Hietaniemen hautausmaa, Helsinki *fi.billiongraves.international*.  26.10.2019. Viitattu 6.7.2021.
2. ↑  Kirkko Helsingissä: Svanström Jorma Antero, Hietaniemen hautausmaa, alue 02, kortteli 001, rivi 01, paikkanumero 00014 *hautahaku.fi*. Viitattu 6.7.2021.
3. ↑  Syntymäpäivät, 19.3.1999 Helsingin Sanomat
4. ↑  Kapellimestari rakastui balettiin, 20.3.1999 Helsingin Sanomat
5. ↑  Historiaa Helsingin Poliisisoittokunta
6. ↑  Jyväskylä Sinfonian kapellimestarit 1970-2014 Jakke Jähi
**Vihreä nauha** on vihreä tietoisuusnauha. Se on ollut käytössä maailmalla monissa eri tilanteissa osoittamaan solidaarisuutta tai tukemista jotakin tiettyä asiaa kohtaan. Vihreä nauha on äänetön viesti kertoa ympäristölle, että henkilöt eivät ole tilanteessa yksin. Suomessa Vihreä nauha -kampanjan lanseerasivat Tapiolan Toimihenkilöt lokakuussa 2011. Kampanjalla haluttiin osoittaa tukea Tapiolassa työskennelleille irtisanomisuhan alla olleille henkilöille. Vihreää nauhaa on käytetty myös Otavamediassa, kun yhtiö ilmoitti aloittavansa yt-neuvottelut loppuvuodesta 2011. Kampanja levisi myös muihin suomalaisiin lehtitaloihin 2011 loppuvuoden yt-neuvottelujen sumassa.

Vuodesta 2018 lähtien vihreä nauha on toiminut mielenterveyden tietoisuusnauhana. Vihreä väri perustuu sen käyttöön mielisairaiden merkkinä 1800-luvulla ja vihreän tietoisuusnauhan käyttöön muualla maailmassa.

Tietoisuusnauha on lyhyt kankaasta muodostettu*lähde?* silmukka, jota käytetään osoittamaan jonkin asian kannatusta tai tukemista. Nauhat ovat suosittuja anglosaksisissa maissa.
Useat ryhmät käyttävät nauhoja kannatussymboleinaan ja nauhan merkitys riippuu sen väristä. Esimerkiksi punainen nauha symboloi tukea AIDSin sairastajille ja violetti tai valkoinen tukea Alzheimerin tautia sairastaville. Vaaleanpunaisen nauhan aiheena on rintasyöpä. Oranssin nauhan aiheena on multippeliskleroosi (MS).

Nauhat kiinnitetään yleensä vaatteisiin tai ne solmitaan esimerkiksi auton antennin ympärille.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Osallistu Mielinauha-keräykseen! | Suomen Mielenterveysseura *www.mielenterveysseura.fi*.  Arkistoitu 31.1.2019. Viitattu 30.1.2019.
7. ↑  Green Ribbon Campaign | Health & Counselling Centre *utm.utoronto.ca*.  Arkistoitu 17.7.2018.

Tietoisuusnauha

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sininen nauha  | Punainen nauha  | Valkoinen nauha  | Musta nauha  | Keltainen nauha  |
| Vihreä nauha  | Oranssi nauha  | Violetti nauha  | Ruskea nauha  | Vaaleanpunainen nauha  |
**Jorma Uolevi Nieminen** (25. tammikuuta 1942 Salo – 26. syyskuuta 2015 Salo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka aloitti uransa Salorassa 1960-luvun alussa. Nieminen oli perustamassa Mobiraa ja toimi sen toimitusjohtajana vuoteen 1987 saakka. Sen jälkeen Nieminen oli perustamassa Benefonia ja oli sen toimitusjohtaja vuoteen 2013 asti. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri (radiotekniikka), Teknillinen korkeakoulu 1967. Vuonna 2012 Niemiselle myönnettiin Tekniikan kunniatohtorin arvo. 

Vuonna 1971 Nieminen nimitettiin Saloran radiopuhelinyksikön tuotekehityspäälliköksi. Radiopuhelinyksikkö oli pieni osa televisioyrityksen kokonaisuutta, ja sen lakkauttamistakin esitettiin. Syksyllä 1973 Nieminen sai yksikön johtajan aseman, ja sen kannattavuus parani. Vuonna 1975 Salora ja Nokia tekivät toimialajärjestelyn: Nokian radiopuhelintehdas Oulussa otti vastuulleen tukiasemien rakentamisen ja Saloran radiopuhelinyksikkö vastasi radiopuhelimista. Tämä johti vuonna 1979 Saloran ja Nokian yhteisyrityksen Mobira Oy:n perustamiseen.

Mobira nousi matkapuhelimien markkinajohtajaksi maailmassa 1986–87. Tällöin emo-Nokian johto alkoi sekaantua konsernin nyt arvokkaimman osan operatiiviseen toimintaan. Nieminen kumppaneineen irrottautui yrityksestä ja perusti 1988 Benefon Oy:n, jonka toimitusjohtaja hän oli 15 vuotta. Benefonin kausi osui matkaviestinnän murrokseen, jossa Nmt-markkinat muuttuivat Gsm-massamarkkinoiksi. Uuteen markkinatilanteeseen Benefon osoittautui voimavaroiltaan liian pieneksi ja sen markkinaosuus jäi vähäiseksi.

Nieminen on saanut IEEE:n Life Fellow -tunnustuksen.

Jorma "Jori" Nieminen oli aktiivi radioamatööri tunnuksella OH1QP.

Jorma U. Niemisen muistokivi Salon IoT-campuksen sisäänkäynnin vieressä.
Maaliskuussa 2018 paljastettiin Pekka Longan suunnittelema Jorma Niemisen muistomerkki IoT Campuksella Salon Meriniityssä.

Lähteet
-------

1. ↑  Lehti; salon Seudun Sanomat 4. lokakuuta 2015 sivu 4
2. 1 2
3. 1 2  Jukka Nieminen et al: Radioamatööri menestyi puhelimilla : Jorma Nieminen 1942–2015 *Helsingin Sanomat*.  11.10.2015. Hs.fi. Viitattu 11.10.2015.
4. ↑  Mobiralaisten jäähyväiset Jorma Niemiselle *mobiili.fi*.  11.10.2015. Viitattu 5.11.2017.
5. ↑  Kulla, Suvi: Uranuurtaja sai muistomerkin Meriniityn kännykkäkampukselle.  *Salon Seudun Sanomat*, 25.3.3017. Artikkelin tiivistelmä lehden verkkopalvelussa 24.3.23018. Viitattu 26.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jorma U. Nieminen** Wikimedia Commonsissa
**Thomas (Tomas, Tuomas) Pacchalenius** (12. huhtikuuta 1703 Vanaja – 26. tammikuuta 1784 Lohja) oli suomalainen pappi, jota epäiltiin valtiopetoksesta.

Pacchaleniuksen vanhemmat olivat kappalainen Axel Pacchalenius ja Helena Florinus ja puoliso vuodesta 1736 Regina Roos (k. 1787). Hänet vihittiin papiksi 1734, Vanajan kappalainen hänestä tuli 1738 ja kirkkoherra 1740. Hän oli laajassa kirjeenvaihdossa Venäjällä asuviin tuttaviinsa ja sukulaisiinsa ja vuonna 1741 syttyneen Hattujen sodan aikana läheisissä tekemisissä venäläisten kanssa, mukaan lukien vallatun Hämeenlinnan komentaja. Vuonna 1748 Pacchalenius vangittiin epäiltynä valtiopetoksesta eli vehkeilystä Suomen irrottamiseksi Ruotsista ja liittämisestä Venäjän alaiseksi tasavallaksi. Hän oli vangittuna kaksi ja puoli vuotta, mutta Turun hovioikeus vapautti hänet perusteellisten tutkimusten jälkeen. Vuosien 1755–1756 valtiopäivät myönsi hänelle 3000 hopeataalaria hyvitystä vankeudesta. Hän sai myös rovastin arvon ja hänestä tuli Lohjan kuninkaallisen pitäjän kirkkoherra 1762.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 567. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  Kotivuori, Yrjö: Tomas Pacchalenius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 26.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Juvelius, Einar Wilhelm 1930. Tuomas Pacchaleniuksen valtiopetosjuttu. Turku: Turun yliopiston julkaisuja, Sarja B Humaniora, osa 14. Uuden Auran Osakeyhtiön Kirjapaino. 317 s.
* Pohjolan-Pirhonen, Helge: *Kansakunnan historia 1: heräävä kansakunta.* Porvoo-Helsinki: WSOY, 1967.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**John Francis Daley** (s. 20. heinäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, käsikirjoittaja sekä ohjaaja. Näyttelijänä hänet tunnetaan kenties parhaiten rooleistaan Sam Weirinä NBC:n komediadraamassa *Freaks and Geeks* vuosina 1999–2000 ja Lance Sweetsinä rikossarjassa *Bones* vuosina 2007–2014.

Daley on käsikirjoittanut Jonathan Goldsteinin kanssa muun muassa elokuvat *Kaameat pomot* (2011), *The Incredible Burt Wonderstone* (2013) ja *Spider-Man: Homecoming* (2017). Heinäkuussa 2015 sai ensi-iltansa kaksikon oman käsikirjoituksensa pohjalta ohjaama elokuva *Loma*.

Daley soittaa kosketinsoittimia ja laulaa yhtyeessä Dayplayer.

Taustaa
-------

Daley syntyi Wheelingissä, Illinoisissa näyttelijä R. F. Daleylle ja pianon soiton opettajalle Nancy Daleylle. Daley on esiintynyt lukuisissa tuotoksissa yhdessä isänsä kanssa.

Ura
---

Daley on näytellyt yhdeksänvuotiaasta lähtien, jolloin hänet valittiin nuoren Tommyn rooliin Broadway-hittiin *The Who’s Tommy*. Hän esitti Sam Weiriä televisiosarjassa *Freaks and Geeks* ja on siitä lähtien työskennellyt televisiosarjoissa kuten *The Geena Davis Show*, *Käytäväpeliä*, *Regular Joe*, *Kitchen Confidental*, *Amyn lailla* ja *Spin City*.

Vuonna 2001 Daley ohjasi lyhytelokuvan *What Babies Do* ja kirjoitti sekä näytteli komediassa *Friday Night*. Vuonna 2005 Daley näytteli elokuvassa *Waiting – luuserit liemessä* ja FOXin tilannekomediasarjassa *Kitchen Confidental*. Vuonna 2007 Daley liittyi FOXin draamasarjan *Bones* näyttelijäkaartiin, jossa hän esitti psykologi Lance Sweetsiä.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Francis Daley** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**American Eagle Outfitters**, myös **American Eagle**, on yhdysvaltalainen vaateketju, joka myy vaatteita, asusteita, hygieniatuotteita, ja jalkineita maan laajuisesti. Yrityksen perustivat vuonna 1977 veljekset Jerry ja Mark Silverman Retail Ventures, Inc. -holdingyhtiön tytäryrityksenä osana Silvermans Menswear, Inc:iä. Silvermanin veljekset myivät omistuksensa yrityksessä vuonna 1991 Jacob Pricelle. Yhtiö listattiin vuonna 1994 NASDAQ-markkinalle. Nykyisin yhtiö on listattu New Yorkin pörssiin (tickeri **AEO**). American Eagle myy suurta valikoimaa brändituotteita, kuten farkkuja, poolopaitoja, T-paitoja, toppeja, alusasuja, ulkoiluvaatteita, urheiluvaatteita, uimapukuja ja asusteita. American Eagle Outfitters omistaa myös Aerie-vaatemerkin ja myy urheiluasuja Tailgate tuotemerkillä ja premiumluokan miesten vaatteita Todd Snyder New York brändin alla.

Yrityksen myymälän sisäänkäynti kauppakeskuksessa
American Eagle Outfittersin myymälä Manilassa, Filippiineillä.
Aerie by American Eagle -myymälä Pittsburgissa.
Yrityksen kohderyhmää ovat nuoret miehet ja naiset, kuten yliopiston tai keskiasteen opiskelijat, mutta myös aikuiset käyttävät brändin tuotteita. Vuonna 2020 sillä oli 940 American Eagle Outfitters myymälää, 148 Aerie-brändin omaa myymälää, 5 Tailgate ja 2 Todd Snyder myymälää. Myymälöistä suurin osa on Yhdysvalloissa, minkä lisäksi noin 100 oli Kanadassa, 44 Meksikossa ja 9 Hongkongissa (helmikuussa 2020). Vuonna 1977 ensimmäinen American Eagle Outfitters myymälä avasi ovensa Twelve Oaks Mall -kauppakeskuksessa Novissa, Michiganissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  American Eagle Outfitters, Form 10-K, Annual Report For the fiscal year ended February 1, 2020  1. helmikuuta 2020. sec.gov. Viitattu 30. tammikuuta 2021. (englanniksi)
2. ↑  History of American Eagle Outfitters, Inc. FundingUniverse. Viitattu 30. tammikuuta 2021. (englanniksi)
3. ↑  American Eagle Outfitters, Form 10-K, Annual Report, Mar 15, 2012 (pdf) secdatabase.com. Viitattu 30. tammikuuta 2021. (englanniksi)
4. 1 2  AEO finance.yahoo.com. Viitattu 30. tammikuuta 2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **American Eagle Outfitters** Wikimedia Commonsissa

* American Eagle Outfitters, Inc. SEC-viranomaisraportointi
* Aerie.com
* Todd Snyder New York tuotemerkin sivusto
*Tämä artikkeli käsittelee hallintojohtajaa. J. L. Runebergin runosta kertoo artikkeli Maaherra (runo).*

**Maaherra** (ruots. *landshövding*) oli Suomessa (vuoteen 2009 saakka) ja on Ruotsissa läänin ylin johtaja ja valtionhallinnon edustaja. Nimitystä käytetään myös käännöksenä muiden maiden maakuntatason johtajista, kuten prefekteistä.

Suomessa
--------

*Pääartikkeli: Suomen maaherrat*
Suomen maaherrat nimitti valtioneuvoston suosituksesta tasavallan presidentti.

Maaherran tehtävät olivat:

* vastata lääninhallituksen tulostavoitteiden saavuttamisesta ja toiminnan tuloksellisuudesta
* seurata lääninhallituksen alaisten virastojen ja laitosten toimintaa
* sovittaa yhteen lääninhallituksen eri osastojen toiminnan
* hyväksyä tulossopimukset eri ministeriöiden ja keskusvirastojen kanssa

### Viran historiaa

1900-luvun alkupuolella maaherra oli lääninsä johtaja, joka oli erityisesti vastuussa järjestyksestä ja lain ylläpitämisestä. Maaherrat johtivat erityisesti poliisitoimintaa ja vastasivat mm. puolustusvoimille toimitettavista luontaissuorituksista sekä painotuotteiden laillisuuden valvonnasta. 1960-luvulta alkaen maaherran tehtävät vähenivät vähän kerrallaan osana yhteiskunnan muutosta. Maaherra-virkanimike poistui vuoden 2009 lopussa Suomen läänien lakkautumisen yhteydessä lukuun ottamatta Ahvenanmaan valtionvirastoa, jonka ylimpänä johtajana toimii nimellisesti maaherra. 

Vuodesta 1837 vuoteen 1918 maaherrat tunnettiin kuvernööreinä.

Ruotsissa
---------

Ruotsissa maaherran tehtävät ovat samankaltaiset kuin Suomessa oli.

Norjassa
--------

Norjassa maaherraa vastaava virka on vuodesta 2020 ollut nimeltään *statsforvalter*. Vuosina 1919–2020 sen nimi oli *fylkesmann* ja sitä ennen *amtmann*. Maaherra on valtion ylin edustaja lääneissä (*fylke*) ja johtaa sekä koordinoi aluehallintoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Tore & Tjernshaugen, Andreas: Statsforvalter *Store norske leksikon*.  22.6.2021. Viitattu 13.1.2022. (norjaksi)