recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Damir Dugonjič** (s. 21. helmikuuta 1988 Ravne na Koroškem) on slovenialainen uimari, rintauinnin Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.

Dugonjič sai hopeaa junioreiden EM-kilpailujen 50 metrin rintauinnissa Palmassa 2006. Manchesterin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2008 hän oli samassa lajissa kuudes. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin rintauinnin välierissä. Shanghain pitkän radan MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 100 metrin rintauinnissa kahdeksanneksi.

Dugonjič saavutti Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2011 hopeaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 26,34 ja 100 metrin rintauinnissa ajalla 57,29. Hän voitti pitkän radan Euroopan-mestaruuden 50 metrin rintauinnissa Debrecenissä 2012 ajalla 27,32. Saman vuoden Chartres'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai hopeaa sekajoukkueiden 4 × 50 metrin sekauintiviestissä ja pronssia 50 metrin rintauinnissa. Kolme viikkoa myöhemmin hän saavutti Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa hopeaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 26,32 ja 100 metrin rintauinnissa ajalla 57,32.

Dugonjič sijoittui Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 neljänneksi sekä 50 että 100 metrin rintauinnissa. Saman vuoden Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti Euroopan-mestaruuden 50 metrin rintauinnissa ajalla 26,21 ja sai pronssia 100 metrin rintauinnissa ajalla 57,24. Berliinin pitkän radan EM-kilpailuissa 2014 hän oli 50 metrin rintauinnissa kolmas ajalla 27,48.

Dugonjič sijoittui Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 neljänneksi 50 metrin ja viidenneksi 100 metrin rintauinnissa. Seuraavana vuonna hän oli Kazanin pitkän radan MM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnissa viides ja voitti saman lajin lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Netanyassa ajalla 26,20. 

Dugonjič on opiskellut Kalifornian yliopistossa ja edustanut California Golden Bearsin uimaseuraa. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 100 metrin rintauinnissa 2009 ja 2010.

Ennätykset
----------

### 50 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 m rintauinti | 26,83 | Barcelona | 30. heinäkuuta 2013 |
| 100 m rintauinti | 59,66 | Rooma | 26. heinäkuuta 2009 |

### 25 metrin rata

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 m rintauinti | 26,21 | Herning | 14. joulukuuta 2013 |
| 100 m rintauinti | 57,08 | Glasgow | 21. joulukuuta 2013 |

Lähteet
-------

1. ↑  Damir Dugonjič *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.8.2012. Viitattu 26.5.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Damir Dugonjic *the-sports.org*. Viitattu 3.12.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Dugonjic, Damir *swimrankings.net*. Viitattu 3.12.2015. (englanniksi)
4. ↑  Damir Dugonjic *calbears.com*.  Arkistoitu 15.9.2011. Viitattu 26.5.2012. (englanniksi)
Hannu Reime marraskuussa 2011.
**Hannu Reime** (s. 1944) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli Yleisradion ulkomaantoimituksessa vuodesta 1966 vuoteen 2007 asti. Hän on julkaissut kirjan Israelin ja Palestiinan kysymyksestä.

Ura
---

Reime on opiskellut kielitiedettä ja filosofiaa Helsingin yliopistossa. Reime aloitti uransa "printtipoikana", mutta eteni uutissähkeiden kirjoittajaksi ja uutisten lukijaksi ja siirtyi myöhemmin ulkomaantoimittajaksi. Toimittajana hän nosti Suomessa yleiseen tietoisuuteen muun muassa Itä-Timorin ongelman. Reimeen toimittajantyölle on ollut ominaista käsitellä ja esitellä uutiset tapahtumien yhteiskunnallista ja historiallista taustaa vasten. Myöhemmin urallaan hän kiinnostui maailman kielistä ja työsti niistä useita radiosarjoja ja kirjan. Reime sai vuonna 1998 Valtion tiedonjulkistamispalkinnon ja 2007 Kansanvalistusseuran palkinnon. Nykyään Reime on yksi kirjoittaja YLE:n viikoittaisissa kolumneissa.

Teokset
-------

* *Israel/Palestiina. Kahden kansan luvattu maa*. Helsinki: Like, Suomen rauhanpuolustajat, 2003. ISBN 952-471-056-0.  (uusittu painos vuonna 2011)
* *Ihmiskielen ihmeitä. Näkymiä kieleen, kieliin ja kulttuuriin*. Helsinki: Into, 2017. ISBN 952-264-816-7.

Lähteet
-------

1. 1 2  Speakers at the 2005 Radio News Specialized Meeting  23.11.2007. EBU.  Arkistoitu 4.9.2006. Viitattu 26.2.2009. (englanniksi)
2. ↑  Kansanvalistusseuran palkinto 2007 – Hannu Reime Kansanvalistusseura. Viitattu 18.11.2011.
3. ↑    *Liiton Arkki*, 2008, nro 2.  Radio- ja televisiotoimittajien liitto (RTTL) ry.
4. ↑  Kajanto, Anneli: Hannu Reime: Aktiivinen kansalainen on informoitunut *Sivistys*.  30.11.2007. Kansanvalistusseura. Viitattu 26.2.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Yle.fi - TAUSTA: Hannu Reimen viikoittaiset kolumnit[vanhentunut linkki].
* Hannu Reimen kolumneja Tapani Laustin sivuilla.
* Elävä arkisto | yle.fi - Hannu Reime.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Esa Mäkelä** (s. 1946) on suomalainen merikapteeni. Punkalaitumella syntynyt Mäkelä oli Silja Linen palveluksessa liki 30 vuotta aina vuoteen 2001 asti ja sen jälkeen Royal Caribbean Cruises -yhtiöllä risteilyalusten rakentamisen valvojana vuoteen 2008, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Vuonna 1966 ylioppilaaksi päässyt Mäkelä mieli heti opiskelemaan laivanrakennusta Teknilliseen korkeakouluun. Ensiyritys ei tuottanut opiskelupaikkaa, ja Mäkelä lähti ja jäi merille. Nuoren jungmannin ensimmäinen laiva oli ahvenanmaalaisen Rederiaktiebolaget Gustaf Eriksonin M/S *Saggö*. Merikapteenin pätevyyskirjan Mäkelä sai vuonna 1974.

60-vuotissyntymäpäivähaastattelussaan Mäkelä mainitsi uransa varrelta erityisen muistettaviksi tapahtumiksi Wärtsilä Meriteollisuuden konkurssin vuonna 1989 sekä valvomansa *Silja Serenaden* rakentamisen.

Unohtumattomimman tehtävän Esa Mäkelä sai hoitaakseen, kun matkustaja-autolautta M/S *Estonia* joutui merihätään ja upposi varhain aamuyöllä 28. syyskuuta 1994. Hän oli tuolloin *Estonian* avunpyyntöön ensimmäisenä vastanneen ja uppoamispaikalle toisena Viking Linen M/S *Mariellan* jälkeen ehtineen M/S *Silja Europan* päällikkö. Mäkelä johti pelastustehtäviä tapahtumapaikalla Turun Meripelastuskeskuksen pyynnöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  Nurminen, Annamari: Tavallista tunnetumpi merikapteeni.  *Turun Sanomat*, 22.4.2017, s. 19.
2. 1 2 3 4  Kapteeni ja laivanrakentaja.  *Turun Sanomat*, 1.9.2006.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.10.2012.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Riihimäki, Juha: Kun Esa Mäkelä lähti merille, koulutusta ei kysytty, astuttiin vain laivaan – 73-vuotias Mäkelä muistetaan yhä Estoniasta *Turun Sanomat*.  12.10.2019. Turun Sanomat Oy. Viitattu 31.10.2021.
4. ↑  Nieminen, Jamie: Epätoivo kääntyi pelastamisen ihmeeksi *Turun Sanomat*.  26.9.2004. Turun Sanomat Oy. Viitattu 31.10.2021.
Hōjō-klaanin käyttämä mon-tunnus
**Hōjō-klaani** (jap. 北条氏, *Hōjō-shi*) oli japanilainen suku, jonka jäsenet toimivat Kamakura-kaudella 1200- ja 1300-luvuilla shōgunin sijaishallitsijoina (*shikken*). Klaani monopolisoi sijaishallitsijan viran ja harjoitti maassa todellista poliittista valtaa.

Suvun ensimmäinen tunnettu jäsen Hōjō Tokimasa tuki Minamoto no Yoritomoa tämän taistelussa Taira-klaania vastaan, ja kun Yoritomosta tuli shōgun vuonna 1189, Tokimasa sai haltuunsa Kioton hallinnon ja hänen tyttärensä Masako meni Yoritomon kanssa naimisiin. Kun Yoritomo kuoli, Tokimasasta tuli käytännössä hänen poikansa Yoriien huoltaja. Yoriie yritti murhata Tokimasan, mutta hänet lähetettiin maanpakoon ja surmattiin. Klaanin valta vahvistui entisestään, kun keisari Go-Toban ja Taira-klaanin aloittama vuoden 1221 Jōkyū-kapina sitä vastaan epäonnistui. Klaani otti haltuunsa tuhansia läänityksiä ja siirsi niiden omistuksen tukijoilleen.

Ensimmäiset kolme Hōjō-klaanin sijaishallintoa merkitsivät kyvykkään feodaalihallinnon huippua Japanissa. Vuosina 1222–1223 laadittiin luotettava maarekisteri ja 1232 toimiva, sotilasluokkaa koskeva laki *Jōei shikimoku*. 1200-luvun puolivälissä klaani oli saanut valtaansa nimitysten kautta puolet Japanin provinsseista, ja sen hallinnon luonne muuttui itsevaltaisemmaksi. Kioton keisarillisen hovin ja aristokratian kanssa klaanin oli pidettävä varoen yllä ystävällismielisiä suhteita ja monimutkaista järjestelmää luostarihallintoineen (*insei*).

Mongolien hyökkäysten torjuminen 1200-luvun loppupuolella rasitti klaania ja sen vasalleja. Hōjō Sadatokin (1270–1311) ja suvun viimeisen sijaishallitsijan Hōjo Takatokin (1303–1333) valtakaudella keisarillinen hovi oli jakautunut kahtia vallanperimyskiistan vuoksi. Takatoki jätti hallinnon asiat epäpätevien miesten käsiin ja lähetti keisari Go-Daigon maanpakoon. Keisari nousi kuitenkin kapinaan Takatokia vastaan. Takatokin kenraali Ashikaga Takauji petti tämän Kiotossa, ja klaanin omat läänitysalueet Kantōn seudulla alkoivat kapinoida Nitta Yoshisadan johdolla. Takatoki teki näiden takaiskujen jälkeen itsemurhan. Kolme vuotta myöhemmin, vuonna 1336, Takauji nimitti itsensä shōguniksi, mikä aloitti Ashikaga-shōgunaatin ja Muromachi-kauden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hōjō Family Encyclopædia Britannica. Viitattu 12.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hōjō-klaani** Wikimedia Commonsissa
**Hannu Ilmari Saarinen** (13. kesäkuuta 1931 Hamina – 7. joulukuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai energianeuvoksen arvonimen.

Petsamon Liinahamarissa lapsuutensa viettäneen Saarisen vanhemmat olivat tullinhoitaja Eino Hjalmar Saarinen ja konttoristi Irma Tytti Tuulikki Kokko ja puoliso vuodesta 1957 myyntipäällikkö Terttu Orvokki Söderholm. Saarinen tuli ylioppilaaksi vuonna 1951 Torniossa ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1958, varatuomarin arvon hän sai vuonna 1961. Hän oli Rovaniemen tuomiokunnan päätoiminen apulainen 1958 ja tuomionotaari 1959–1960, lääkintöhallituksen ensimmäinen kamreeri 1960, Helsingin kaupungin vesilaitoksen lainopillinen sihteeri 1960–1964, teollisuuslaitosten lautakunnan asiamies 1964–1970 ja Helsingin Ympäristön Sähkölaitos -yhtiön, vuodesta 1972 Vantaan Sähkölaitos -yhtiö, hallintojohtaja 1970–1986 ja toimitusjohtaja 1987–1996. Vantaalla otettiin hänen aikanaan maakaasu käyttöön vuonna 1986, ensimmäisenä pääkaupunkiseudulla. Saarisella oli myös useita oman alansa, yhteiskunnallisia ja liike-elämän luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän sai energianeuvoksen arvonimen vuonna 1995 ja hänet palkittiin Vantaa-mitalilla vuonna 1996. Sotilasarvoltaan Saarinen oli reservin luutnantti (1961).

Lähteet
-------

1. 1 2  Hannu Saarinen *Biografiasampo*. Viitattu 11.6.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Energianeuvoksen avulla maakaasu saapui Vantaalle. Hannu Saarinen 1931–2014. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  26.2.2015. Viitattu 11.6.2022.
**Hōzan Yamamoto** (jap. 山本 邦山; 6. lokakuuta 1937 – 10. helmikuuta 2014) oli japanilainen shakuhachinsoittaja, säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Yamamoto valmistui musiikkikorkeakoulusta vuonna 1962. Hän perusti vuonna 1966 Reibo Aokin ja Katsuya Yokoyaman kanssa Shakuhachi Sanbon Kai -trion. Vuodesta 1967 lähtien hän teki genrerajat ylittänyttä yhteistyötä, aluksi jazzin parissa. Yamamoton yhteistyökumppaneiden joukossa olivat Ravi Shankar, Jean-Pierre Rampal, Tony Scott ja Gary Peacock. Hän oli 1970–1980-luvuilla johtava soittimensa taitaja, joka teki sadoittain levytyksiä ja sai lukuisia palkintoja.

Yamamoto luennoi Tokion taideyliopistossa. Hän sai Elävän kansallisaarteen arvonimen vuonna 2002. Hänen johdollaan opiskeli muiden muassa Elliot Weisgarber.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yamamoto Hozan The International Shakuhachi Society


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Coop Eesti** on virolainen osuustoimintayritys. Ensimmäiset siihen kuuluvat osuuskaupat perustettiin 1902 Antslaan ja Sindiin. Coop Eesti perustettiin vuonna 1917 nimellä *Eesti Tarbijateühistute Keskühistu* (ETK). Nykyisen Coop Eesti -nimen ETK otti käyttöön vuoden 2015 lopulla

Coop Eesti muodostuu 19 paikallisesta osuuskunnasta, joilla oli puolestaan lähes 83 000 asiakasomistajaa vuonna 2015. Coop Eestiin kuuluvat muun muassa *Konsum*- ja *Maksimarket* -kauppaketjut.

Coop Eesti hankki vuonna 2017 yhdessä Inbankin kanssa enemmistöosuuden virolaisesta Eesti Krediidipankista, joka vaihtoi nimensä syksyllä Coop Pankiksi. Pankin tarkoituksena on tuoda palvelunsa paikkakunnille, joista suuret pankit ovat lähteneet ja tarjota pankkipalveluja Coopin kauppojen ja internetin välityksellä Coop Eestin asiakkaille sekä PK-yrityksille. Krediidipankin pääomistaja oli aiemmin venäläinen VTB-pankki noin 60 prosentin osuudella.

Lähteet
-------

1. ↑  Ettevõttest *coop.ee*. Coop Eesti.  Arkistoitu 1.10.2017. Viitattu 30.9.2017. (viroksi)
2. 1 2  Estonian retailer ETK to adopt international Coop as new name  16.11.2015. The Baltic Course. Viitattu 30.9.2017. (englanniksi)
3. ↑  Krediidipank to become Coop Pank, to be based on Coop’s network and customers *news.err.ee*.  30.1.2017. ERR News. Viitattu 7.10.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Coop Eesti (viroksi, venäjäksi)
* Coop Pank (viroksi, venäjäksi)
**Finis Conner** on yhdysvaltalainen liikemies ja tietokoneiden kiintolevyjen kehittäjä.

Ura
---

Conner perusti 1970-luvun alussa Alan Shugartin kanssa tietokoneiden oheislaitteita kehittävän ja valmistavan Shugart Associatesin, jonka merkittävin saavutus oli kahdeksantuumainen levyke. Vuonna 1979 Shugart ja Conner perustivat Seagate Technology -yrityksen, joka kehitti kiintolevyjä pc-tietokoneisiin. Yritys toi markkinoille 5¼-tuumaisen kiintolevyn, jonka kapasiteetti oli viisi megatavua. Seagatesta kasvoi maailman johtava kiintolevyjen valmistaja.

Vuonna 1986 Conner perusti Conner Peripherals -yrityksen, joka kehitti 3½- ja 2½-tuumaiset kiintolevyt pc-tietokoneisiin. 1990-luvulla Seagate osti Conner Peripheralsin. 2010-luvulla Conner työskenteli johtotehtävissä Milleniatassa, joka on Utahissa toimiva optisia tallennusjärjestelmiä kehittävä yritys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Legendary Finis Conner Back in Storage Industry *Web.archive.org*.  Arkistoitu 8.1.2011. Viitattu 19.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  Alan F. Shugart *Computerhistory.org*. Viitattu 19.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Crain's Chicago Business: Finis Conner
**Hannu Salmenkallio** (27. heinäkuuta 1932 Helsinki – 31. toukokuuta 2015 Espoo) oli suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja (basso), kanttori-urkuri ja laulupedagogi.

Salmenkallio oli aluksi oppilaana Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa, mutta suoritti koulun loppuun Pohjanmaalla isänsä saatua Ylihärmän parantolan ylilääkärin paikan. Pojalla todettiin 15-vuotiaana diabetes. Salmenkallio opiskeli sittemmin Sibelius-Akatemiassa laulua Oiva Soinin johdolla ja valmistui sen kirkkomusiikkiosastolta kanttori-urkuriksi. Hän osallistui myös Sibelius-Akatemian oopperaluokan toimintaan. Salmenkallio esiintyikin bassona sekä konserttien solistina että oopperoissa. Suomen kansallisoopperassa hän esiintyi Wolfgang Amadeus Mozartin oopperoissa *Don Giovanni* (Leporellon rooli, 1965) ja *Ryöstö Seraljista* (Osminin rooli). Lisäksi hän esiintyi siellä vuonna 1974 Giuseppe Verdin *Rigoletton* kreivi Monteronen roolissa.

Salmenkallio työskenteli kanttorina ensin Kanta-Espoon seurakunnassa ja sitten Kauniaisissa sen muodostettua oman seurakuntansa. Lisäksi hän opetti laulua Sibelius-Akatemiassa. Salmenkallio julkaisi myöhemmin romaanit *Mustasiipinen enkeli* (Kesuura, 2005) ja *Hengästynyt elämä* (Kesuura, 2010). Hän kuoli Espoossa 82-vuotiaana useamman sairauskohtauksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Muistot: Hannu Salmenkallio Pekka Salomaa, Helsingin Sanomat 29.7.2015, viitattu 2.1.2023
2. 1 2  Hannu Salmenkallio Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 2.1.2023
3. ↑  Salmenkallio, Hannu Kirjasampo, viitattu 2.1.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Hannu Salmenkallio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
***Finian’s Rainbow*** (vap. suom. *Finianin sateenkaari*) on satiirinen Broadway-musikaali vuodelta 1947. Näytelmän käsikirjoittivat E. Y. Harburg ja Fred Saidy. Musiikin sävelsi Burton Lane ja sanoitti Harburg.

Musikaalin ensi-ilta oli 10. tammikuuta 1947 New Yorkin 46th Street Theatressa. Viimeinen esitys oli 2. lokakuuta 1948, ja yhteensä musikaalia esitettiin tänä aikana 725 kertaa. Näytelmä on otettu Broadwaylla uudelleen ohjelmistoon kolmasti: toukokuussa 1955, kesällä 1960 ja talvella 2009–2010.

*Finian’s Rainbow* palkittiin parhaan koreografian ja parhaan musikaalinäyttelijän (David Wayne) Tonylla. Vuonna 1948 se sai lisäksi parhaan kapellimestarin Tony-palkinnon.

Musikaalista tehtiin vuonna 1968 elokuvaversio *Finianin sateenkaari*.

Pääroolit
---------

Suluissa on esitetty Broadway-ensi-illan näyttelijä.

* Susan Mahoney (Anita Alvarez)
* Finian McLonergan (Albert Sharpe)
* Woody Mahoney (Donald Richards)
* Sharon McLonergan (Ella Logan)
* Menninkäinen Og (David Wayne)
* Senaattori Billboard Rawkins (Robert Pitkin)

Lähteet
-------

1. 1 2  Finian’s Rainbow *The Guide to Musical Theatre*. Viitattu 1.9.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Finian’s Rainbow *Internet Broadway Database*. Viitattu 1.9.2013. (englanniksi)
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Finland** oli Helsingissä vuosina 1884–1892 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Suomalaisen puolueen ruotsinkielisen äänenkannattajan perustivat kieliasiassa vapaamieliset fennomaanit kuten Zacharias Topelius, Agathon Meurman, Axel Fredrik Granfelt ja Herman Råbergh. Tässä mielessä sitä voi pitää *Morgonbladetin* seuraajana. Kristillisiä ja vapaamielisiä arvoja korostanut *Finland* esiintyi kielikysymyksessä sovinnollisena, mikä herätti ankaraa arvostelua oman puolueen ja varsinkin nuorsuomalaisten taholta. Taloudellisesti lehti osoittautui kannattamattomaksi.

Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki laski alkuvaiheen yli kahdesta tuhannesta tuhanteen viiteensataan kappaleeseen vuonna 1892. Painoksesta noin puolet levisi Helsingin ulkopuolelle.

Päätoimittajat
--------------

* Ernst Albert Forssell (1885),
* Agathon Meurman (1886–1888),
* Gustaf Malmström (1889–1891)
* Karl Widenius (1891–1892).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 76. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.
2. ↑  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 77. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Finland* digitoituna kansalliskirjastossa
**Cissé Moussoumakan "Inna" Sissoko** (s. 11. joulukuuta 1933 Ké-Macina) on malilainen yhteiskuntatieteilijä ja hallintovirkailija. Hän oli ensimmäinen nainen maan hallituksessa vuosina 1968–1972.

Inna Sissoko syntyi opettajan perheeseen. Hän kävi koulunsa Ségoussa ja Bamakossa ja työskenteli vuodesta 1953 lähtien apuopettajana. Sissoko opiskeli sairaanhoitajaksi Dakarissa vuosina 1957–1959 ja sosiaalityöntekijäksi Pariisissa vuosina 1959–1962. Hän työskenteli sosiaalityön opettajana ja suoritti yhteiskuntatieteen tutkinnon Pariisin yliopistossa vuonna 1967.

Sissoko, joka ei ollut koskaan kuulunut Malia hallineeseen Sudanin liittoon, nimitettiin vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen sosiaaliasioiden valtiosihteeriksi. Hän oli ensimmäinen nainen Malin hallituksessa. Sissoko toimi tehtävässä vuoteen 1972 saakka, jolloin sosiaaliasioiden valtiosihteeristö sulautettiin terveysministeriöön. Vuodesta 1985 lähtien hän työskenteli työvoima- ja julkisen palvelun ministeriön neuvonantajana.

Sissoko aloitti Malin ensimmäisen seksuaalivalistus- ja perhesuunnittelukampanjan vuonna 1971. Moussa Traorén johtama sotilaskomitea kumosi sitä varten siirtomaa-ajalta periytyneen ehkäisyn kieltävän lain ensimmäisenä ranskankielisen Afrikan maana. Sissoko elvytti myös naisjärjestöjen toiminnan, mikä johti Malin kansallisen naisliiton perustamiseen vuonna 1974.

Sissoko on kansallisuudeltaan mandinka ja uskonnoltaan muslimi. Hän on eronnut opettajamiehestään Django Cisséstä. Sissoko ei saanut omia lapsia, mutta hänellä on adoptiolapsia. Hän on ensimmäinen nainen, joka on nimitetty Malin ritarikunnan komentajaksi ja suurupseeriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Maliweb*. Viitattu 9.12.2019.
2. 1 2 3  Ba Konaré, Adame: *Dictionnaire des femmes célèbres du Mali*, s. 380–381. Bamako: Jamana, 1993.
3. ↑  Tatiana Smirnova & Ophélie Rillon: Quand des Maliennes regardaient vers l’URSS (1961-1991).  *Cahiers d’Études africaines*, 226 (2017), s. 341.
4. 1 2  *Collective Mobilisations in Africa / Mobilisations collectives en Afrique*, s. 166-170. Leiden, Boston: Brill, 2015. ISBN 978-90-04-29317-5.
5. ↑  De Fankélé Diarra à Manassa Danioko: Ces femmes dans les instances de décisions *Le Combat*. Viitattu 9.12.2019.
**Cubix** on korealainen animaatiosarja.

Juoni
-----

Sarja seuraa Connor-nimistä poikaa, joka muuttaa isänsä, Grahamin, kanssa Kuplakaupunkiin. Hän tapaa Abby-nimisen tytön, ja tämän robotin, Dondonin, johon hän törmää. Bottivarikolla Dondonia korjatessa Connor löytää Cubix-nimisen robotin, hän aikoo seuraavana päivänä korjata Cubixin. Hänellä on 24 tuntia aikaa korjata Cubix, aluksi se ei onnistunut. Mutta kun tohtori K sieppaa robotin, jossa on solexia, Cubix alkaa toimia. Pelastettua robotin Cubix liittyy bottivarikon porukkaan. Selvisi, että tohtori K kerää solexia jotta hän voisi herättää jättiläisrobottinsa nimeltä Kulminaattori. Cubix lentää Kulminaattorin tunneyksikköön ja tuhoaa sen. Mutta samalla hänen oma solexinsa loppuu. Kun Connor yrittää korjata Cubixiä, hänen uskonsa Cubixiin tuo solexia bottivarikon ylle ja herättää Cubixin taas eloon.

Toisella kaudella tohtori K luo robotin, nimeltä Kilobot, jolla on kyky kopioida tuhannen robotin voimat. Connor, Cubix ja heidän ystävänsä joutuvat jälleen taistelemaan tohtori K:ta vastaan. Myöhemmin Kilobot pettää tohtori K:n ja aikoo vallata Kuplakaupungin ja koko maailman tohtori K:n luomilla Zomboteilla. Cubix ja Kilobot ottavat yhteen ja kaikki Zombotit sammutetaan. Lopulta Connor ystävineen käyttää Megazombottia imemään Kilobotin tunneyksikön ja Kuplakaupunki ja koko maailma pelastuivat

Äänirooleissa
-------------

### Alkuperäiset

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Lee Mi-Ja  | … |  Connor
  |
|  Choi Duk Hee  | … |  Abby
  |
|  Woo Jung Shin  | … |  Chip
  |
|  Hong Siho  | … |  Mong, Cubix
  |
|  Jung Mi Sook  | … |  Hela Nemo
  |
|  Bae Ju-young  | … |  Dondon, Cerebrix
  |
|  Lee Jong Hyuk  | … |  Professori Nemo, Kan-It
  |
|  Kim Ki-hyun  | … |  Tohtori K
  |
|  Lee Hyun-jin  | … |  Raska
  |

### Suomenkieliset

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Samuel Harjanne  | … |  Connor
  |
|  Marjut Heikkinen  | … |  Abby
  |
|  Mari Laari  | … |  Chip, Hela Nemo
  |
|  Peter Pihlström  | … |  Mong, Dondon
  |
|  Juha Paananen  | … |  Cubix, Kan-It, Charles, Raska (avaruusolentona), sivuäänet
  |
|  Pasi Ruohonen  | … |  Professori Nemo, Maximix, Cerebrix
  |
|  Arto Nieminen  | … |  Tohtori K, Kolossal (1. kausi), Graham, Kilobot, sivuäänet
  |
|  Pauli Virta  | … |  Diagnostix (2. kausi), Endurix, sivuäänet
  |
|  Jenni Laakso  | … |  Raska (ihmisenä), sivuäänet
  |
|  Elise Langenoja  | … |  Raska (ihmisenä (1. kauden jakso 4), sivuäänet
  |
|  Sari Ann Stolt  | … |  sivuäänet
  |

**Englanninkieliset**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Andrew Rannells  | … |  Connor
  |
|  Veronica Taylor  | … |  Abby
  |
|  Amy Birnbaum  | … |  Chip
  |
|  James Carter Cathcart  | … |  Mong
  |
|  Rachael Lillis  | … |  Hela Nemo
  |
|  Jerry Lobozzo  | … |  Cubix
  |
|  Eric Stuart  | … |  Dondon
  |
|  Rodger Parsons  | … |  Professori Nemo
  |
|  Dan Green  | … |  Graham
  |
|  Madeleine Blaustein  | … |  Tohtori K
  |
|  Megan Hollingshead  | … |  Raska
  |
**(Metodologinen) instrumentalismi** on tieteenfilosofinen näkemys, jonka mukaan käsitteet ja teoriat ovat hyödyllisiä instrumentteja ja niiden arvoa ihmisille ei mitata sillä, ovatko ne tosia vai epätosia (tai kuvastavatko ne totuutta), vaan sillä kuinka tehokkaasti ne selittävät ja ennustavat ilmiöitä.

Instrumentalismi ja sen kehitys liittyvät läheisesti analyyttisen filosofian pragmaattisen koulukuntaan ja sen edustajiin John Deweyhin, William Jamesiin ja C. S. Peirceen. Instrumentalisteja on usein syytetty relativisteiksi, kuten suurelta osin lähinnä William Jamesin kirjoitukset olivatkin. Ontologinen kysymys maailman, tosiasioiden ja arvojen luonteesta on kuitenkin täysin erilainen kuin käytännöllinen tieteenfilosofinen näkemys tieteellisten teorioiden ja laajemmin katsottuna epistemologian luonteesta, joten puhdas realisti voi olla myös instrumentalisti (esimerkiksi Karl Popper). C. S. Peirce myös myöhemmin alkoi puhua omista näkemyksistään pragmatisismina erotuksena pragmatismiin, tehdäkseen selvempää eroa itsekin relativistisempina pitämiinsä kollegoihinsa.

**Poliittinen instrumentalismi** on alun perin muun muassa John Deweyn ja myöhemmin muun muassa Chicagon taloustieteellisen koulukunnan edustama näkemys, jonka mukaan politiikan ei tulisi olla dogmaattista tai ideologioihin perustuvaa, vaan kaikella politiikalla tulisi olla selkeät tavoitteet ja tulisi empiirisesti mitata, josko politiikalla saavutetaan kyseiset tavoitteet.

Samanlaista näkemystä voidaan soveltaa myös etiikkaan, jossa voidaan puhua **moraalisesta instrumentalismista**, joka ei pidä metafyysisiä itseisarvoja, joita ei voida erikseen perustella. Moraalisen instrumentalismin mukaan sääntö, jonka mukaan muita ihmisiä ei saa tappaa, on perusteltavissa yhteisön selkeiden tavoitteiden perusteella, kun taas vaikkapa uskonnollinen näkemys seksuaalisen himon haitallisuuteen ei edistä mitään rationaalista tai sekulaaria tavoitetta ja siten lähinnä haittaa yhteisön toimintaa. Tällaisena moraalinen instrumentalismi lähentyy David Humen näkemyksiä sekä klassista utilitarismia.

Katso myös
----------

* Tieteellinen realismi

Kirjallisuutta
--------------

* Tuomela, Raimo: *Tiede, toiminta ja todellisuus: Tieteellisen maailmankäsityksen filosofiset perusteet*. Filosofian kirjasto 11. Helsinki: Gaudeamus, 1983. ISBN 951-662-334-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Politiikkaa tieteellisen empirismin pohjalta, David Hume
Ajdin Hrustic toukokuussa 2022 Eintracht Frankfurtin pelaajana.
**Ajdin Hrustic** (s. 5. heinäkuuta 1996) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Hellas Veronaa.

Hrustic lähti jo juniorina Eurooppaan, jossa hän pelasi Englannin, Itävallan, Saksan ja Alankomaiden juniorisarjoissa. Vuonna 2014 hän siirtyi FC Groningeniin, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi ensimmäisen kerran huhtikuussa 2017. Hän pelasi Groningenissa 67 Eredivisien ottelua ja teki niissä viisi maalia. Syyskuussa 2020 hän siirtyi saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin, jossa hän pelasi kahden vuoden aikana 34 Bundesliigan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi viisi ottelua Eintracht Frankfurtin voittamassa Eurooppa-liigassa. Loppuottelussa skotlantilaista Rangersia vastaan hän tuli jatkoajalla kentälle ja teki voiton ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa toisen maalin. Syyskuussa 2022 Hrustic siirtyi italialaiseen Hellas Veronaan.

Hrustic pelasi Australian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. MM-karsinnoissa hän on tehnyt maalin kesäkuussa 2021 Kuwaitia, lokakuussa 2021 Japania ja kesäkuussa 2022 Arabiemiraatteja vastaan. Hän on pelannut elokuun 2022 loppuun mennessä 19 A-maaottelua, joista 13 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kolme maalia.

Hrusticin isä on alun perin bosnialainen ja äiti romanialainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ajdin Hrustic Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Kulas, Damir: Former Heatherton, South junior Hrustic makes Eredivisie debut *The Corner Flag*.  2.4.2017. Viitattu 5.9.2022. (englanniksi)

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Atkinson |
4 Rowles |
5 Karačić |
6 Tilio |
7 Leckie |
8 Wright |
9 Maclaren |
10 Hrustic |
11 Mabil |
12 Redmayne |
13 Mooy |
14 McGree |
15 Duke |
16 Behich |
17 Devlin |
18 Vukovic |
19 Souttar |
20 Deng |
21 Kuol |
22 Irvine |
23 Goodwin |
24 King |
25 Cummings |
26 Baccus |
Valmentaja Arnold
**Munron klaani** on skotlantilainen klaani. 

Munron klaanin tunnus

Historia
--------

Munrot tulivat 1000-luvulla Irlannista Skotlannin Ylämaille suvun esi-isän Donald Munron johdolla. Hän saapui auttamaan Skotlannin kuningas Malcolm II:ta taisteluissa Skotlantiin hyökänneitä viikinkejä vastaan. Kuningas myönsi Donald Munrolle maita Ross-shiressä Cromarty Firthin pohjoisrannalla. Suurin osa Munron klaanista asuu tällä kapalla rannalla Dingwallin ja Alnessin seurakunnissa, jota he kutsuvat nimillä Foulis tai The Laird of Foulis. Suvun haaroja on levinnyt myös laajemmin Skotlantiin, kuten pohjoiseen Sutherlandiin sekä Cromarty Firthin eteläpuolelle Black Isleen.

Klaani taisteli Skotlannin itsenäisyyden puolesta Skotlannin ensimmäisen itsenäisyyssodan aikana Robert Brucen rinnalla Bannockburnin taistelussa vuonna 1314 sekä Skotlannin toisen itsenäisyyssodan aikana Halidon Hillin taistelussa, missä menehtyi klaanipäällikkö George de Munro. Vuonna 1369 Munrojen klaanipäällikkö Robert de Munro sai surmansa puolustustaistelussa Earl of Rossia vastaan. Hän oli ensimmäinen klaanipäällikkö, josta on kirjallista todistusaineistoa. Tätä aikaisemmat tapahtumat perustuvat suulliseen perinteeseen.

Skotlannin kuningas Jaakko I saapui Invernessiin vuonna 1428, ja hän otti kiinni useita johtavia ylämaalaisia. Osa heistä menetti henkensä, mutta Munrot vapautettiin. Lyhyen hallintonsa aikana Skotlannin kuningatar Maria Stuart vieraili Invernessissä vuonna 1562, niin häntä ei päästetty Invernessin linnaan. Munrot yhdessä Fraserin klaanin kanssa saivat tilanteen hoidettua.

1600-luvun alussa Munrot taistelivat Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin joukoissa kolmikymmenvuotisessa sodassa Saksassa. Skotlannin armeijan kenraali Robert Monro lähetti joukkonsa Irlantiin vuonna 1642, missä käytiin silloin Irlannin liittovaltiosotaa. Vuonna 1746 käydyn Cullodenin taistelun jälkeen klaanit ei ole enää olleet osallisia valtakunnan tapahtumiin, mutta useat Munron suvun jäsenet ovat yksilöinä nousseet huomattavaan asemaan.

  

* Clach an Tiompain, muistomerkki Munron klaanin taistelustaClach an Tiompain, muistomerkki Munron klaanin taistelusta
* Foulisin linna, klaanipäällikön linnaFoulisin linna, klaanipäällikön linna
* Munron klaanin tartaani vuodesta 1842Munron klaanin tartaani vuodesta 1842

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Munron klaani** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Clan Munro Information Sheets Clan Munro. Viitattu 11.11.2018. (englanniksi)
**Munro** on Skotlannissa oleva yli 3 000 jalkaa (914,4 m) korkea vuori.

Pohjoisin Munro: Ben Hope

Munrojen historia
-----------------

Skotlantilainen vuorikiipeilijä baronetti Sir Hugh Munro julkaisi vuonna 1891 Journal of the Scottish Mountaineering Club (SMC) -lehdessä listan "Tables giving all the Scottish mountains exceeding 3,000 feet in height", jossa hän luetteloi 538 skotlantilaista vuorenhuippua. Niistä hänen mielestään 283 oli erillisiä vuoria, jotka pian opittiin tuntemaan "Munroina". Loput 255 olivat hänen mielestään toissijaisia huippuja eli "Toppeja".

Munrojen kerääminen
-------------------

Sir Hugh Munro ei koskaan käynyt kaikilla Munroilla. Ensimmäisenä kaikki vuoret kiipesi A. E. Robertson vuonna 1901. Tämän jälkeen Munrojen keräämisestä tuli suosittua brittiläisten kävelijöiden ja vuorikiipeilijöiden keskuudessa. 1980-luvun lopulla huippujen kiertämisestä tuli yleisesti suosittua, jollaisena se on yhä säilynyt.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Munro** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2  The Munros www.walkhighlands.co.uk. Viitattu 7.11.2018. (englanniksi)
**Sigismund von Nandelstadh** (16. joulukuuta 1861 Kuopio – 13. elokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Von Nandelstadhin vanhemmat olivat kruununvouti Sigismund von Nandelstadh ja Hilda Sofia Sahlstein. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1892 oli Aina Helena Paulina von Nandelstadh ja toinen vuodesta 1935 Aina Josefina Ekholm. Von Nandelstadh opiskeli Böökin ruotsalaisessa lyseossa ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1887. Valmistuttuaan hän toimi piirtäjänä Yleisten rakennusten ylihallituksessa, mutta työskenteli välillä myös Uudenmaan lääninrakennuskonttorissa. Valvojana von Nandelstadh toimi 1880-luvun lopusta 1890-luvun loppupuolelle Jussarön majakan ja Rovaniemen yleisen sairaalan rakennustyömailla ja sitten Imatralla ja Viipurissa. Viipurin lääninrakennuskonttorin apulaisensa hän työskenteli yli 10 vuotta, johtaen välillä Sortavalan yleisen sairaalan lisärakennustyötä. Toimittuaan lyhyehkön ajan Mikkelin läänin ja Oulun läänin rakennuskonttoreissa hänestä tuli Kuopion läänin rakennuskonttorin esimies aina eläköitymiseensä vuonna 1925 saakka.

Töitä
-----

* Sortavalan yleisen sairaalan rakentaminen, 1897
* Taipalsaaren kirkon korjaus, 1904–1906, Karl Hård af Segerstadin kanssa
* Elokuvateatteri Scala, Minna Canthin katu, Kuopio, 1914
* Apteekkari E. Malmbergin talo, Puijonkatu 22, Kuopio, 1914
* Kuopion lyseon rakennuksen laajentaminen voimistelusalia varten, 1915

Lähteet
-------

1. 1 2  Meurman, Otto-Iivari 1976. Viipurin arkkitehdit, s. 160–161. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta. ISBN 951-95402-2-9 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tyson Strachan** (s. 30. lokakuuta 1984) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka teki vuonna 2016 vuoden sopimuksen AHL-seura Rochester Americansin kanssa. Sitä ennen hän oli edustanut useita NHL-organisaatiota mutta pelannut pääosan urastaan AHL-seuroista. Carolina Hurricanes varasi Strachanin viidennelläkierroksella vuonna 2003.

Ura
---

Vapaana agenttina St. Louis Bluesiin Strachan siirtyi 9. lokakuuta 2008. Kaudella 2008-2009 hänet kutsuttiin Peoria Rivermenistä 16. joulukuuta 2008. Hän teki NHL-debyyttinsä 18. joulukuuta 2008 Washington Capitalsia vastaan ja sai ensimmäisen tehopisteensä kolme yötä myöhemmin Boston Bruinsia vastaan.

12. heinäkuuta 2011 Strachan teki yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. 23. tammikuuta hänet nostettiin NHL:ään korvaamaan puolustaja Dmitri Kulikovia. Hän teki ensimmäisen pisteensä Panthersissa 1. helmikuuta 2012 syöttäessään Mikael Samuelssonin maalin. Uransa ensimmäisen maalin hän teki 12. helmikuuta 2012 ohittaessaan New York Islandersin maalivahti Evgeni Nabokovin laukomalla suoraan syötöstä saatuaan kiekon aloituksen voittaneelta Marcel Gocilta.

8. heinäkuuta 2013 Strachan hyväksyi Washington Capitalsin yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. Hän pelasi farmijoukkue Hershey Bearsissa ennen kutsuaan 18 pelin ajaksi NHL:ään kauden 2013-2014 aikana.

3. heinäkuuta 2014 Strachan siirtyi vapaana agenttina Buffalo Sabresin kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. Sabresissa hän pelasi uransa ennätysmäärän pelejä NHL:ssä, kun hän edusti Sabresia 46 ottelussa. Kesällä 2016 hän teki vuoden sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Wildissa Strachan pelasi 2 NHL-ottelua, kun farmiseura Iowa Wildissa hänelle kertyi 67 AHL-ottelua. Wildin organisaatiosta hän siirtyi AHL-seura Rochester Americansiin, jonka kanssa hän teki ennen kauden 2016–2017 alkua vuoden AHL-sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Wild Agrees To Terms Tyson Strachan and Signed Jared Knight  2.7.2015. Minnesota Wild. Viitattu 21.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  Amerks Sign Defenseman Tyson Strachan to AHL Contract The Rochester Americans.  Arkistoitu 11.9.2017. Viitattu 21.5.2017. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tyson Strachan
**Essi Avellan** (s. 1975 Raisio) on suomalainen viiniasiantuntija. Samppanjaeksperttinä kansainvälisesti tunnettu Avellan on FINE Champagne Magazinen päätoimittaja, FINE-lehtien ja Glorian Ruoka & Viinin viinitoimittaja ja useiden kotimaisten sanomalehtien viinikolumnisti. Kansainvälisesti Avellan avustaa muun muassa Decanteria, The World of Fine Winea ja TONGia. Hän on Decanter- ja The World of Fine Wine -lehtien samppanjapaneelien jäsen ja samppanjatuomari Decanter World Wine Awards -viinikilpailussa. Avellanilla on oma viinikoulu Helsingissä ja Tampereella. Essi Avellanille on myönnetty Ordre des Coteaux de Champagnen Dame Chevalier -arvonimi.

Avellanin ensimmäinen kirja *100 parasta viiniostosta 2009–2010* ilmestyi Kustannusosakeyhtiö Tammen kustantamana keväällä 2009. Hänen seuraava kirjansa *Matka Champagneen* ilmestyi syksyllä 2010 (Tammi), ja sen englanninkielinen versio julkaistiin alkuvuodesta 2011. Keväällä 2011 julkaistiin hänen kolmas kirjansa *100 parasta ruokaviiniä 2011–2012* (Tammi). Hänen kaksi ensimmäistä kirjaansa *100 parasta viiniostosta 2009–2010* ja *Matka Champagneen* valittiin vuoden 2010 parhaimpina viinikirjoina edustamaan Suomea kansainvälisessä Gourmand Wine Book Awards -kisassa. Kirjat kilpailevat maailman parhaan tittelistä kategorioissa ’Opas’ ja ’Ranska’. Suomen lisäksi kisassa on mukana 153 muuta maata.

Avellan on valmistunut Turun kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1999. Avellan suoritti ensimmäisenä suomalaisena kansainvälisen Master of Wine -tutkinnon vuonna 2006. Tutkinnon suorittaneita on 17.12.2021 hetkellä 418 henkilöä 30 eri maassa. Tutkinnon kolmen osion suorittaminen antaa Avellanille oikeuden käyttää Master of Wine -nimikettä ja sen lyhennettä MW. Avellan palkittiin Tim Derouet Memorial Awardilla sekä Lily Bollinger Medalilla Master of Wine -tutkinnon erinomaisesta suorittamisesta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Essi Avellan MW | The Institute of Masters of Wine *mastersofwine.org*. Viitattu 11.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Ekonomi vie viinin viestiä *www.utu.fi*.  Arkistoitu 14.9.2017. Viitattu 24.7.2017.
3. ↑  toimitus: Essi Avellan opettaa samppanjan saloja *Tamperelainen*.  Arkistoitu 25.10.2015. Viitattu 24.7.2017.
4. ↑  FAQs | The Institute of Masters of Wine *mastersofwine.org*. Viitattu 17.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Essiavellan.com
**Liikamaa** tarkoitti sitä maa-aluetta, joka isojaossa erotettiin valtiolle. Erottaminen tapahtui sen jälkeen, kun kylän tai lohkokunnan taloille oli annettu niille tulevat maat. Vuoden 1775 isojakoasetuksen mukaan taloille annettiin vain tietyn suuruinen maa-ala manttaalia kohden. Etelä-Suomessa taloille jaettiin 300–600 hehtaaria manttaalia kohti, muualla maassa enemmän. Jäljelle jääneet liikamaat valtio antoi joko olemassa oleville taloille tai niille perustettiin uudistaloja asutustoimintaa varten. Vanhat talot saivat lisämaata manttaalin korotusta tai metsäveroa vastaan. Joissakin tapauksissa valtio piti liikamaan itsellään. Tällaisille maille valtio perusti kruununpuistoja tai liitti ne metsämaihinsa. Liikamaan erottamisesta oli vapautettu Viipurin lääni, aiemmin isojaossa jaetut kylät, aatelin rälssitilat, aatelin tai säätyläisten säteriratsutilat ja papiston virkatalot. Liikamaan luovutusvelvollisuus koski siten vain talonpoikien maata.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Iso tietosanakirja,* Otava 1931–1939.
2. ↑  Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 295. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
3. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
4. ↑  *Otavan suuri ensyklopedia,* Otava 1978–1983, ISBN 951-1-05063-X, hakusana asutustoiminta, osa 2 s. 406.
**Toyota New Global Architecture** (**TNGA**) on Toyotan kehittämä modulaarinen pohjalevy, joka versiosta riippuen soveltuu etu-, taka- ja nelivetoisille automalleille. Se korvasi edeltäneet MC-, K- ja N-pohjalevyratkaisut. Ensimmäinen TNGA-pohjalevyrakenteelle perustuva malli on vuonna 2015 esitelty Toyota Prius.

TNGA-B
------

TNGA-B on suunniteltu pieniä automalleja varten.

* Toyota Aqua (XP210) (2021–)
* Toyota Yaris (XP210) (2019–)
* Toyota Yaris Cross (2020–)

TNGA-C
------

TNGA-C on pohjalevyn ensimmäisenä esitelty versio, ja se on suunniteltu keskikokoluokan autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain.

* Lexus UX (2018–)
* Toyota C-HR (2016–)
* Toyota Corolla (E210) (2018–)
* Toyota Corolla Cross (2020–)
* Toyota Prius (XW50) (2015–)

TNGA-K
------

TNGA-K on suunniteltu suuremmille etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain.

* Lexus ES (XZ10) (2018–)
* Toyota Avalon (XX50) (2018–)
* Toyota Camry (XV70) (2017–)
* Toyota Highlander (XU70) (2019–)
* Toyota RAV4 (XA50) (2018–)

TNGA-N
------

TNGA-N on suunniteltu suurille taka- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu pitkittäin.

* Toyota Crown (S220) (2018–)

TNGA-L
------

TNGA-L on suunniteltu suurille taka- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu pitkittäin.

* Lexus LC (2017–)
* Lexus LS (XF50) (2017–)

Lähteet
-------

1. ↑  TNGA vie uuteen aikakauteen  24.2.2016. Toyota Auto Finland Oy.  Arkistoitu 9.6.2019. Viitattu 9.6.2019.
**TOFD-ultraäänitekniikka** on yksi ainettarikkomattoman (NDT) ultraäänitestausmenetelmän sovelluksista. TOFD-tekniikka nimitys tulee sanoista *Time Of Flight Diffraction*. Tekniikan suomenkielinen nimitys on kulkuaikatekniikka. Samaa tarkoittavia lyhenteitä ovat mm. uTOF, uTOFD, TOF.

Kulkuaikatekniikka perustuu kahden pietsosähköisen ultraääniluotaimen yhteistoimintaan. Testaustilanteessa toisella luotaimella täytetään haluttu tarkastustilavuus äänellä, ja vastaavasti toinen luotain kuuntelee materiaalista mahdollisesti tulevia diffraktiokaikuja.

Luotain lähettää pitkittäistä ultraääntä 0,5 MHz – 20 MHz. Ultraäänen osuessa virheeseen virheen "kärjet" alkavat toimia lähettiminä ja lähettävät diffraktiokaikuja. Näiden diffraktiokaikuja lähettävien virheiden kärkien paikat pystytään paikallistamaan aika-akselilla (materiaalin syvyyssuunnassa). Diffraktiokaikujen perusteella tehty virheen korkeuden määrittäminen on yksi tarkimmista ultraäänimenetelmän tavoista mitoittaa virhe. Tekniikka mahdollistaa virheen pituuden ja korkeuden määrittämisen yhdellä luotauksella.

Kulkuaikatekniikkaa käytetään lähinnä ferriittisten materiaalien hitsien laadunvalvontaan. Muita sovelluskohteita ovat esimerkiksi paksuusmittaus (havaitsee muun muassa pistemäistä korroosiota), hitsausliitosten määräaikaistestaukset.

Aiheesta muualla
----------------

* TOFD: - An Alternate Non-Destructive Testing Procedure to Replace Traditional Methods
* TOFD: An Advanced NDT technique for inspection of welds for heavy-walled pressure vessels
* TOFD Principles

### Kirjallisuutta

* Silk, M.G. "Sizing crack like defects by ultrasonic means", in Research Techniques in Non-destructive Testing, vol. 3, ed. by R.S. Sharpe, Academic Press, London, 1977.
* Engineering Applications of Ultrasonic Time-of-Flight Diffraction, 2nd ed. J. P. Charlesworth and J. A. G. Temple, Research Studies Press, 2002.
**CFL:n varaustilaisuus** (engl. *CFL Draft*, ransk. *Repêchage de la LCF*) on kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan vuotuinen varaustilaisuus, jossa liigan joukkueet voivat varata uusia pelaajia kokoonpanoihinsa. Tilaisuudessa varattavia pelaajia ovat pohjoisamerikkalaisissa yliopistosarjoissa pelaavat kanadalaiset, joilla ei ole ammattilaissopimusta. Varsinaisen varaustilaisuuden ohella järjestetään myös erillinen *CFL Global Draft* kansainvälisille pelaajille.

CFL:n varaustilaisuuksia on järjestetty koko liigan olemassaolon ajan vuodesta 1958 lähtien. Kanadalaisen jalkapallon joukkueet olivat keskenään pitäneet uusien pelaajien varaustilaisuuksia jo vuodesta 1952 lähtien. Nykyisin CFL:n varaustilaisuudessa on kahdeksan kierrosta, joiden aikana joukkueet varaavat viime kauden huonousjärjestyksessä etukäteen varaustilaisuuteen rekisteröityneitä pelaajia. Vuonna 2019 järjestettiin ensimmäiset ulkomaalaisten pelaajien varaustilaisuudet *Europa Draft* ja *CFL–LFA Draft*.

Kansainvälisten pelaajien on täytynyt käydä liigan urheilutesteissä voidakseen tulla varatuiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  How does the CFL Canadian Amateur draft work? CFL. Viitattu 4.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  CFL to hold Global Player Combines in Europe, Mexico and Japan CFL. Viitattu 3.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  FTB: Bakker, Onyeka & Howell drafted into CFL Carleton University Ravens. Viitattu 4.4.2019. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. 1 2  Mexico’s top talent selected at CFL-LFA Draft CFL. Viitattu 4.4.2019. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo huelvalaisesta jalkapalloseurasta. CD San Roque on cádizilainen jalkapalloseura.*

**Club Deportivo San Roque de Lepe** on espanjalainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Seuran kotipaikka on Lepe Huelvan maakunnassa Andalusiassa.

Seura perustettiin vuonna 1956 yhdistämällä Amigos de San Roquen ja katolisen nuorisojärjestön Acción Católican joukkueet. Nimi San Roque tulee kaupungin suojeluspyhimyksestä Rochista. Seura nousi ensimmäistä kertaa kansallisiin sarjoihin ja tuolloin kolmanneksi korkeimpana sarjatasona toimineeseen Tercera Divisióniin kaudeksi 1966–1967. 1970-luvun lopulla perustetussa Segunda División B:ssä se pelasi ensimmäistä kertaa vuosina 1992–1995, ja kaudeksi 2009–2010 se nousi sarjaan uudelleen. Samalla kaudella seura voitti Copa RFEF:n.

Seuran kotistadion on vuonna 2011 avattu Estadio Ciudad de Lepe, jolla on runsaat 3 500 katsojapaikkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Historia CD San Roque de Lepe.  Arkistoitu 17.10.2011. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)
2. ↑  Datos e historial Futbolme. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)
3. ↑  Spain – List of Copa RFEF Finals RSSSF. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)
4. ↑  Estadio CD San Roque de Lepe.  Arkistoitu 17.10.2011. Viitattu 15.10.2011. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivusto (espanjaksi)
**Aleksandr Gavrilovitš Barmin** (ven. Алекса́ндр Гаври́лович Барми́н, 21. maaliskuuta 1900 Jekaterinburg – 1952 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Aleksandr Barmin syntyi metsänhoitajan perheeseen. Hän kävi lukion, palveli puna-armeijassa ja opiskeli Tšitan opettajakorkeakoulussa sekä Leningradin taidehistorian instituutissa. Barmin työskenteli opettajana ja alkoi julkaista teoksiaan vuonna 1926.

Barminin tuotannon pääaihe ovat Ural ja sen kaivokset. Hänen tunnetuin teoksensa on historiallinen romaani *Ruda* ("Malmi", 1952), joka kertoo Uralin malmivarojen löytämisestä 1700-luvulla. Barmin kirjoitti myös lastenkirjoja.

Suomennettu teos
----------------

* *Marja makeainen* (*Jagoda-vkusnika*). Suom. Kaisa Luoto. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Barmin Aleksandr Gavrilovitš *Literatory Sankt-Peterburga. XX vek*. Viitattu 24.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |