recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo Mongolian aluejaosta. Šum on musiikkikappale.*
Mongolian sumit
**Sum** (mong. сум) on Mongolian aluejaon yksikkö. Mongolia on jaettu *aimageihin* eli provinsseihin tai maakuntiin, jotka jakautuvat edelleen sumeihin. Sum on samantyyppinen yksikkö kuin piirikunta. Sumit jakautuvat edelleen *bag*-nimisiin yksiköihin: jokaisessa sumissa on vähintään yksi sumin keskuspaikkakunnan käsittävä bag ja yksi maaseutu-bag, mutta useimmiten jälkimmäisiä on kolme tai neljä. Mongolia jakautuu nykyään yhteensä 331 sumiin ja 1 671 bagiin (vuonna 2008).

Sum tarkoittaa kirjaimellisesti nuolta, ja alun perin se oli sotilaallinen yksikkö, jota käytettiin jo ennen Tšingis-kaania. Mongolivaltakunnan aikaan sum käsitti noin 150–200 kotitaloutta. Kiinan valtakaudella sum oli Mongolian aluejaon pienin yksikkö *hošuun* alapuolella. Tällöinkin sillä oli sotilaallinen rooli: sumin täytyi toimittaa vuoden 1789 lain mukaan armeijalle 150 asekuntoista miestä. Mongoliassa oli 239 sumia vuonna 1830, mutta niiden määrä vaihteli suuresti väestönkasvun tai väestön vähenemisen mukaan. "Puolikkaita" sumeja, jotka olivat liian pieniä toimittamaan tarpeeksi miehiä aseisiin, kutsuttiin nimellä *hondogo*. Myös sumien määrä khošuu-yksiköissä vaihteli huomattavasti. Nykyinen sum-järjestelmä syntyi vuonna 1931, kun suuremmat piirikunnat jaettiin neuvostokauden alussa 324 sumiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Avery, Martha: *The Tea Road: China and Russia meet across the Steppe*, s. 181. 五洲传播出版社, 2003. ISBN 9787508503806. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Jaspal Singh Sandhu: *Serial hanging out in Mongolia: Information, design & global health*, s. 100. ProQuest, 2008. ISBN 9781109097672. Teoksen verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Kathleen A. Galvin, Jim Ellis, Robin S. Reid, Roy H. Behnke, N. Thompson Hobbs: *Fragmentation in semi-arid and arid landscapes: consequences for human and natural landscapes*, s. 181. Springer, 2008. ISBN 9781402049057. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Bat-Ochiryn Bold: *Mongolian nomadic society: a reconstruction of the "medieval" history of Mongolia*, s. 105. Palgrave Macmillan, 2001. ISBN 9780312228279. Teoksen verkkoversio.
Saint George IslandSaaren rantakallioita

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Länsi-Aleutit, AlaskaYhdysvallat |
| Saariryhmä | 
Pribilofsaaret |
| Vesialue | 
Beringinmeri |
| Merialue | 
Tyynimeri |
| Pinta-ala | 
90 km² |

Väestö| Asukasluku | 
125 |
| Asutuskeskukset | 
St. George |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Saint George Island** on yksi Pribilofsaarista. Se sijaitsee Beringinmerellä ja sen ainoa asutuskeskus on St. Georgen kaupunki, jonka asukasluku on 125.

Venäläinen Gavriil Pribylov löysi saaren 1786 ja nimesi sen Pyhän Yrjön saareksi. Saarta asuttivat jo silloin aleutit. Venäläiset perustivat saarelle hylkeenpyyntiaseman, joka yksityistettiin Alaskan siirtyessä Yhdysvaltojen haltuun. Toisessa maailmansodassa Saint George Island evakoitiin monen muun Beringinmeren saaren tavoin, ja asukkaat palasivat saarelle 1946. Hylkeenpyynti lopetettiin 1983, minkä jälkeen saaren talous on perustunut kalastukseen ja turismiin.

Lähteet
-------

1. ↑  St. George Island Southwest Alaska Municipal Conference.  Arkistoitu 4.9.2014. Viitattu 10.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint George Island** Wikimedia Commonsissa
**Joshua Tyler "Josh" Freeman** (s. 13. tammikuuta 1988 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Freeman pelasi kuusi kautta NFL-liigassa, niistä suurimman osan Tampa Bay Buccaneersissa.

NFL-ura
-------

Tampa Bay Buccaneers varasi Kansasin valtionyliopistossa yliopistojalkapalloa pelanneen Freemanin vuoden 2009 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen 17. pelaajana. Hän teki seuran kanssa viiden vuoden sopimuksen, jonka arvo voi nousta maksimissaan 36 miljoonaan dollariin.

Freeman oli marraskuusta 2009 lähtien Buccaneersin aloittava pelinrakentaja, kunnes hän sai penkkikomennuksen syyskuussa 2013 New England Patriotsia vastaan pelatun ottelun jälkeen. Seuraavassa ottelussa tulokas Mike Glennon aloitti Buccaneersin pelinrakentajana, eikä Freeman ollut mukana kokoonpanossa. Freemania yritettiin kaupata kaikille muille NFL-seuroille tuloksetta. Ongelmia tuotti muun muassa hänen tekemänsä iso sopimus tulokaskaudella.

Lopulta Buccaneers vapautti lokakuun 2013 alussa Freemanin sopimuksestaan. Muutama päivä myöhemmin Minnesota Vikings solmi yksivuotisen sopimuksen Freemanin kanssa. Freeman pelasi yhdessä ottelussa koko kauden aikana. 

Freeman teki keväällä 2014 sopimuksen New York Giantsin kanssa, mutta sopimus purettiin jo toukokuussa harjoitusleirien alkaessa. Lopulta Freeman ei pelannut kaudella 2014 missään. Huhtikuussa 2015 Freeman teki sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa. Freeman ei saanut paikkaa Dolphinsin pelaavasta kokoonpanosta ja hänen sopimuksensa purettiin harjoituskauden päätteeksi.

Freeman haki uutta pontta urallaan lyhytikäisestä FXFL-liigasta syksyllä 2015. Joulukuussa 2015 Indianapolis Colts palkkasi Freemanin loppukauden sopimuksella. Kauden aikana hän pelasi yhdessä ottelussa.

Freemanilla oli vaikeuksia saada enää ammattilaissopimusta. Vuonna 2018 hän harjoitteli kanadalaisen jalkapallon CFL-sarjan Calgary Stampedersin ja Montreal Alouettesin kanssa. Toukokuussa 2018 hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.

Muuta
-----

Freeman kärsii tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö ADHD:stä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Josh Freeman released by New York Giants *nfl.com*. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  Josh Freeman signing with Miami Dolphins *nfl.com*. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Dolphins cut veteran QB Josh Freeman *nfl.com*. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
5. ↑  Indianapolis Colts makes roster moves Indianapolis Colts.  Arkistoitu 30.12.2015. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
6. ↑  Wilson, Ryan: Josh Freeman: 'I have never tested positive for any illegal drugs' *CBS Sports*.  30.9.2013. Viitattu 2.10.2013. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Josh Freeman**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
"**There Will Never Be Another You**" on Harry Warrenin säveltämä ja Mack Gordonin sanoittama musiikkikappale vuoden 1942 elokuvasta *Iceland*. Elokuvassa sen lauloi Joan Merrill Sammy Kayn orkesterin säestämänä. Kay nauhoitti kappaleen myös laulaja Nancy Normanin kanssa nousten listoilla 20. sijalle vuonna 1943. Woody Hermanin yhtye nauhoitti kappaleen sen ilmestymisvuonna.

Vuonna 1950 kappaleen nauhoitti jazzvibrafonisti Lionel Hampton, minkä jälkeen useat muutkin jazzartistit ottivat kappaleen ohjelmistoonsa. Sonny Stitt nauhoitti sen vuonna 1950, Oscar Petersonin trio vuonna 1952, Art Tatum vuonna 1953 ja Chet Baker vuonna 1954. Nykyään kappale kuuluu jazzmusiikin standardeihin.

Suomalaiset levytykset
----------------------

Suomeksi kappale on käännetty nimelle "En löydä kaltaistasi".

* 1991 The Swinghufvuds

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeremy Wilson: There Will Never Be Another You *JazzStandards.com*. Viitattu 1.11.2011. (englanniksi)
2. ↑  Hakutulos kappaleelle En löydä kaltaistasi *Suomen Äänilevystö ry*. Viitattu 1.11.2011. [vanhentunut linkki]
**Saint-Étienne-le-Molard** on kunta Keski-Ranskassa Loirein departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Montbrisonin kaupungista pohjoiseen.

Château de La Bâtie d’Urfé ja sen puutarha
Kunnan nähtävyys on renessanssilinna Château de La Bâtie d’Urfé. Rakennus oli alun perin keskiaikainen linnoitettu talo, jonka Claude d'Urfé laajensi 1500-luvulla nykyisen kaltaiseksi linnaksi. Linnan erikoisuuksia ovat Ranskassa ainutlaatuinen 1500-luvulla kylmähuoneeksi rakennettu kallioluola, 1500-luvulta peräisin oleva kappeli, jossa on Girolamo Siciolante da Sermonetan maalauksia sekä aluetta vartioiva sfinksi. Linnaa ympäröi renessanssipuutarha. Linnassa asui Claude d'Urfén pojanpoika kirjailija Honoré d'Urfé, joka sai siellä inspiraation romaanilleen *L'Astrée*.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 9.6.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Le Château de La Bâtie d’Urfé Département de la Loire. Viitattu 9.6.2022. (ranskaksi)
3. ↑  La Bâtie d'Urfé Critérium du Dauphiné. Viitattu 9.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Étienne-le-Molard** Wikimedia Commonsissa
Peukalo ylhäällä
**Peukalo** (*pollex, digitus primus, or digitus I.*) on ihmisen kädessä laitimmainen sormi; oikeassa kädessä – kämmenen osoittaessa alaspäin – vasemmanpuoleisin ja vasemmassa oikeanpuoleisin. Peukalo on yleensä sormista paksuin. Peukalo liikkuu muita sormia vastaan mikä mahdollistaa hienomekaanisen peukalo-etusormi-otteen (pinsettiote). Ihmisen teknologisen ylivertaisuuden eläimiin verrattuna sanotaan liittyvän, aivojen lisäksi, tähän liikkeeseen. Se on eläinkunnassa hyvin harvinainen: opossumi, koala ja jotkut kädelliset pystyvät hiukan vastaavaan.

Useimmilla kädellisillä on peukalo.

Eleenä peukalon nostaminen pystyyn tarkoittaa monissa kulttuureissa asioiden olevan kunnossa tai kannustusta. Etenkin molempien peukaloiden nosto tarkoittaa onnistumisen toivomista ("pidetään peukkuja"). Peukalo alaspäin puolestaan on negatiivisuutta kuvaava ele, ja peukalon pitäminen vaakasuunnassa tarkoittaa neutraalia elettä. Sitä saatetaan käyttää, kun ei olla varmoja, mitä mieltä ollaan. Mielipiteen ilmaisun peukaloilla tausta on muinaisessa Roomassa, missä yleisö osoitti sillä toiveensa gladiaattorin kohtalosta. Ei kuitenkaan ole aikalaislähteitä, jotka vahvistaisivat siellä käytettyjen liikkeiden tarkoittaneen juuri ylös=OK ja alas=kuolemaan; tämä saattaa olla myöhempää tulkintaa. 

Peukalon nostamisella on pyydetty kyytiä ("peukalokyytiä"), mutta joissakin kulttuureissa eleellä on poliittisia tai muuten sopimattomia merkityksiä.

Anatomia
--------

Peukalossa on yksi nivel vähemmän kuin muissa sormissa. Peukalossa on lihaksia toisin kuin muissa sormissa. Se on pituudeltaan joillakin ihmisillä lyhyin sormi, toisilla pikkusormi on vielä lyhyempi. Peukalossa on kaksi luuta, *phalanx distalis* ja *phalanx proximalis*, ja sitä liikuttaa kahdeksan eri lihasta: *opponens pollicis*, *abductor pollicis brevis*, *flexor pollicis brevis*, *adductor pollicis*, *flexor pollicis longus*, *abductor pollicis longus*, *extensor pollicis brevis* ja *extensor pollicis longus*. Neljä ensimmäistä näistä lihaksista ovat kädessä ja loput tulevat kyynärvarresta.

Katso myös
----------

* Etusormi
* Keskisormi
* Nimetön
* Pikkusormi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hands and Feet *Primates*. Encyclopedia Britannica. Viitattu 27.6.2013.
2. ↑  Gestures: Their Origin and Meanings (© Copyright Desmond Morris, Peter Collett, Peter Marsh and Marie O'Shaughnessy, 1979) Bern Wechner. Viitattu 27.6.2013.
3. ↑  Kulttuurisia eroja eleiden käytössä (arkistoitu versio) *elekieli.com*.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 27.6.2013.
4. ↑  Yläraaja (harjoitustyö) (PDF) Oulun yliopisto, biolääketieteen laitos,. Viitattu 27.6.2013. [vanhentunut linkki]
+Teamgeist-pallo (kuvassa) toimi Europassin esikuvana.
**Europass** on Adidaksen valmistama jalkapallo, joka oli vuoden 2008 EM-kisojen virallinen kisapallo. Europass on muunnelma vuoden 2006 MM-kisojen +Teamgeist -pallosta. Se koostuu 14 palasta, mikä on huomattavasti vähemmän kuin jalkapalloissa yleensä. Tämä on johtanut myös saumojen määrän vähenemiseen.

Tietoa pallosta
---------------

Ottelupallon nimi, Europass, kuvastaa kisan isäntämaiden, Sveitsin ja Itävallan, hyviä suhteita. Sana pass on englantia, ja tarkoittaa muun muassa syöttöä.
Pallon värit tulevat isäntämaiden lipuista. Mustat alueet symboloivat mm. toimintaa, harjoittelua, ystävyyttä, intohimoa, kannattajia ja voittomaalia. Europassin ympärysmitta on 69,0 - 69,25 cm ja paino 441 - 444 grammaa. Pallon kokoamiseen ei käytetä yhtään lankaa, vaan pallo kootaan kuumasaumaamalla. Europass julkistettiin Luzernissa Sveitsissä 2.12.2007. Sen esittelivät lehdistölle Itävallan jalkapallomaajoukkueen kapteeni Andreas Ivanschitz ja Sveitsin jalkapallomaajoukkueen kapteeni Alexander Frei.

Arvostelua
----------

Europass-palloa on arvosteltu sen liukkauden takia. Europassilla on helppo tehdä kierrepotkuja sen pyöreyden ja vähäisten saumojen ansiosta. Palloa on kuitenkin vaikea ottaa kiinni, joten jotkut maalivahdit eivät pidä siitä. Erityisesti palloa ovat arvostelleet Tšekin maalivahti Petr Čech ja Saksan Jens Lehmann. Hyökkääjille uusi pallo on hyvä asia, sillä sitä on helppo kontrolloida jaloilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)[vanhentunut linkki]

* Tietoa Europassista Intersportin sivuilla

* Peter Cechin haastattelu (englanniksi)

* Ylen Em 2008 -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

* Europass julkistettiin (saksaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

* Europass esiteltiin Luzernissa (saksaksi)

* Europass ei ole maalivahtien suosiossa (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

* Europass Ylen sivustolla

* Blogikirjoitus Guardianin sivuilla Europassista (englanniksi)
**Villa Breidablick** on musiikkiopiston käytössä oleva entinen kauppalantalo Espoon keskuksessa Keski-Espoossa. Se sijaitsee mäellä Espoon rautatieaseman lähellä. Rapattu, aumakattoinen Breidablick on julkisivultaan vähäeleinen, ainoastaan pääsisäänkäyntiä on korostettu kehysrappauksella.

Espoon kunta osti puurakenteisen Villa Breidablickin leskirouva Jenny Weckströmiltä kunnantaloksi vuonna 1932. Huvila paloi seuraavana vuonna ja sen tilalle rakennettiin yksikerroksinen tiilitalo, joka korotettiin kaksikerroksiseksi 1945. Kunnansali sijaitsi alkuaan rakennuksen keskiosassa. Kunnantoimistolla oli oma huoneensa; lisäksi oli kunnankamreerin ja -kirjurin toimistot sekä muita kunnallishallinnollisia tiloja. Breidablickissä toimi myös kunnankirjasto.

Espoosta tehtiin kauppala 1963, ja Breidablick toimi kauppalantalona vuoteen 1972, jolloin Espoo kohotettiin kaupungiksi. Kauppalantaloa seurasi 1971 valmistunut Espoon kaupungintalo, joka purettiin 2020-luvulla.

Vuodesta 2010 alkaen Villa Breidablick on toiminut Musiikkiopisto Avonian pääopetuspaikkana.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. ↑  Breidablick Espoon opaskartalla
2. 1 2 3  Härö, s. 72
3. ↑  Yhteystiedot *Avonia.fi*. Musiikkiopisto Avonia. Viitattu 19.10.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Villa Breidablick (Q100723144)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | huvila |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| koordinaatit | 60°12′21″N 24°39′07″E﻿ / ﻿60.2058°N 24.652°E﻿ / 60.2058; 24.652 |
|  |
|  |

 |
**Maitoallergiassa** maidon proteiini eli valkuaisaine aiheuttaa ihmiselle allergisen reaktion. Allerginen reaktio syntyy kun elimistö yrittää torjua maidon proteiinia. Maitoproteiinin sietokyky voi vaihdella paljon. Osalle allerginen reaktio voi tulla jo muutamasta millilitrasta (litran tuhannesosasta) maitoa. Oireet saattavat ilmetä vasta pitkän aikaa maitoproteiinin saannin jälkeen. 
Maitoallergiassa ei allergisoi maitosokeri eli laktoosi.

Allergiaoireet
--------------

Maitoallergiaan liittyy tyypillisesti ruuansulatuskanavan oireita, kuten ilmavaivoja, turvotusta, vatsakipuja sekä väänteitä ja ripulia. Myös lamauttavaa päänsärkyä ja pahoinvointia voi esiintyä. Hengenvaarallinen reaktio anafylaksia on myös mahdollinen. 
Varsinkin lapsilla tyypillisiä oireita ovat atooppinen ihottuma, ihon lehahtelu, nokkosihottuma ja harvemmin oksentelu.

Ruokavalio
----------

Vältettävä maitoproteiinia sisältäviä ruokia, ruoka-aineita ja maitojalosteita kuten esimerkiksi: maito, jogurtti, juusto, kerma, maitojauhe, kaseiini, hera.

Usein maitoallergia ja laktoositon ruokavalio sekoitetaan helposti keskenään. Eron ymmärtäminen on tärkeää, jotta maidottoman ruokavalion toteuttaminen onnistuisi. Laktoositon ei sovi maitoallergiselle. Elintarvikepakkausten pakkausmerkinnöissä tulee ilmoittaa maitoproteiini tai maito. 
Osa laktoosittomaksi ilmoitetuista elintarvikkeista voi olla myös maidottomia, mutta valmistaja ei ole sitä ilmoittanut. Epäselvissä tilanteissa on syytä ottaa yhteys valmistajaan. Allergisen ja allergisille ruokia valmistavan on syytä opetella pakkausmerkintöjen lukeminen huolella. EVIRAn internetsivulla on opas pakkausmerkintöjen lukemiseen. Pakkausmerkinnöissä pitää lukea, mistä tuote on tehty. Jos jotain ainesosaa ei ainesosaluettelosta löydy, tuote ei sitä sisällä. Vapaaehtoiset negatiiviset ilmaisut (esim. maidoton, soijaton) ovat yleistyneet pakkausmerkinnöissä. Merkintöjä voi olla sellaisissa tuotteissa, joiden valmistuksessa on erityisin toimenpitein varmistettu, että kontaminaatiota ei tapahdu. Tuotteen tulee myös poiketa muista vastaavista tuotteista. Esimerkiksi omenamehutölkissä ei saa lukea maidoton, koska omenamehuissa ei muutenkaan ole maitoa tai maitoperäisiä ainesosia.

Lähteet
-------

1. ↑  EVIRA, Yliherkkyyttä aiheuttavien ainesosien luettelo. (Arkistoitu – Internet Archive) DOC. Päivitetty 31.12.2009.
2. ↑  Allergeenien pakkausmerkinnät (Arkistoitu – Internet Archive). EVIRA.
3. ↑  EVIRA, Pakkausten vapaaehtoiset merkinnät. (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisäaineet ja yliherkkyys – Ruokavirasto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pakkausmerkinnät – Ruokavirasto
Villa Arabeski koivukujan päässä Helsingissä osoitteessa Hämeentie 159. Kuva on otettu 12. lokakuuta 1983, jolloin rakennuksessa toimi Helsingin kaupungin päivähoitoyksikkö Vantaala.
**Villa Arabeski** on arkkitehti Ole Gripenbergin suunnittelema puuhuvila, joka sijaitsee Helsingin Vanhassakaupungissa Verkatehtaanpuistossa, osoitteessa Hämeentie 159, lähellä Arabianrantaa, hieman ennen Vanhankaupunginkoskea. Rakennus on Museoviraston suojelema.

Arkkitehti Ole Gripenberg suunnitteli rakennuksen vuonna 1928 ja se valmistui asuinkäyttöön vuonna 1933. Villa Arabeski on rakennettu Helsingfors Mekaniska Väfveri Ab:n kehräämön johtajan asuinrakennukseksi ja edustushuvilaksi. Huvila edustaa arkkitehtuuriltaan 20-luvun klassismia, ja on osa sitä ympäröivän Verkatehtaanpuiston kulttuurihistoriallista maisemaa. Rakennuksen sisäänkäynnille johtaa koivukuja Hämeentieltä.

Villa sekä sen läheiset tehdasrakennukset siirtyivät vuonna 1959 Helsingin kaupungin omistukseen. Ensin tiloissa toimi päivähoitola ja myöhemmin vuoteen 2009 asti Metropolia Ammattikorkeakoulun taide- ja viestintäoppilaitos.

Vuonna 2009 kaupunki myi rakennuksen liikemies Kari Sarvannolle, joka aloitti rakennuksen mittavan kunnostuksen ja entisöinnin. Museoviraston suojeleman Villa Arabeskin saneeraus valmistui 2019 ja nykyisin siinä on kaksi yksityisasuntoa. Rakennusta ympäröivä puisto on suojeltua muinaismuistoaluetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Villa Arabeski jälleen myynnissä  26.9.2014. Yle uutiset. Viitattu 4.5.2020.
2. ↑  Osoitteessa Hämeentie 159, 00560 Helsinki, sijaitsevan Villa Arabeskin myynti  29.11.2012. Helsingin kaupunki. Viitattu 4.5.2020.
3. ↑  Villa Arabeski, puistoalue, Asemakaavan muutoksen nro 12159 selostus  20.11.2012. Helsingin kaupunki. Viitattu 4.5.2020.
4. ↑  Vanha Verkatehdas ja ammattikorkeakoulu Metropolia  5.6.2012. Arabianranta-Toukola-Vanhakaupunki kulttuuri- ja kaupunginosayhdistys Artova ry. Viitattu 4.5.2020.
**Mandatory access control** (MAC, suom. *pakollinen oikeushallinta*) on tietoturvassa mekanismi pääsyn hallintaan, jossa käyttöjärjestelmä sallii käyttäjälle pääsyn perustuen tiedon luottamuksellisuuteen ja käyttäjän valtuuksiin. Tässä mallissa pääsy sallitaan perustuen tarpeeseen tietää: käyttäjän on todistettava tarve tietää ennen pääsyn saamista. Järjestelmän ylläpitäjät asettavat säännöt ja käyttäjät eivät voi itse muuttaa pääsyoikeuksia. MAC-mallia pidetään turvallisimpana malleista. MAC-mallissa järjestelmä liittää kategorioita tai merkintöjä kaikkeen tuotettuun tietoon ja käyttäjillä on oltava pääsy tiettyyn kategoriaan voidakseen käsitellä näitä tietoja.

**Discretionary access control** (DAC) on käyttäjien määrittelemä kenelle annetaan pääsy tietoihin *henkilöiden* ja *kohteiden* mukaan. DAC-käytännöt sisältävät tiedostojen käyttöoikeustiedot joita on lähes jokaisessa käyttöjärjestelmässä. Käyttäjät voivat itse antaa oikeuksia muille henkilöille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mandatory Access Control vs Discretionary Access Control: Which to Choose? *ekransystem.com*.  11.3.2020. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  MAC *csrc.nist.gov*. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Chapter 43. Security and SELinux *web.mit.edu*. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. 1 2  Discretionary Access Control *cs.cornell.edu*. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
5. ↑  discretionary access control (DAC) *csrc.nist.gov*. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Trusted Computer System Evaluation Criteria (PDF) (englanniksi)
* The Inevitability of Failure: The Flawed Assumption of Security in Modern Computing Environments (PDF) (englanniksi)
Mandinguevuoria Sibyssä.
**Mandinguen ylänkö** (ransk. *plateau Mandingue*) on luonnonalue Malin lounaisosassa. Se koostuu useista rikkonaisista hiekkakiviylängöistä, joita erottavat Bafingin ja Bakoyen jokilaaksot ja tasangot. Alue rajoittuu lännessä Faléméjoen yllä kohoavaan Tambaouran kalliorinteeseen. Idässä Nigerjoen vasemmalla rannalla kohoaa ylängön korkein osa Mandinguevuoret. Pohjoisessa alue jatkuu Kaartan ylänkönä kohti Hodhin alankoa.

Ylänkö kuuluu pääosin Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä vaihtelee koillisen 550 millimetristä lounaan 1400 millimetriin. Kasvillisuus on metsä- ja puusavannia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zonage agro-ecologique du Mali, vol. 1 *library.wur.nl*.  Arkistoitu 2.4.2018. Viitattu 1.4.2018.
2. ↑  Analyse des modèles d’intégration au marché pour les organisations de producteurs de céréales dans les bassins céréaliers du Séno, du Sènè et du Kaarta au Mali *on-mali.org*.  Arkistoitu 2.4.2018. Viitattu 1.4.2018.
3. ↑  R. Chudeau: Le plateau mandingue *Annales de géographie*. Viitattu 1.4.2018.
UCWF (**U**nlimited **C**lass **W**restling **F**rederation), Marvel-universumin painiliiga supervoimaisille painijoille.
**UCWF** on Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen painiliiga, jossa supervoimaiset Marvel-universumin hahmot ottavat mittaa toisistaan kehässä. UCWF:n (eli (**U**nlimited **C**lass **W**restling **F**rederationin) ensiesiintyminen tapahtui *The Thing*-lehden numerossa 28 (1985).

Historia
--------

**Ed Garner**, UCWF:n luoja ja omistaja halusi päästä eroon tavallisten ihmisten kansoittamasta painista. Ensimmäistä kertaa Garner perusti sarjan supervoimaisille painijoille, jotta nämä voisivat koetella taitojaan kehässä. Minimivaatimus oli nostaa yhden tonnin verran painoja ja vastustaa toisten supervoimaisten painijoiden järjestämä kestävyyskoe. 

Ensimmäinen erä painijoita hupeni pian kahteentoista jäseneen, mutta paljon enemmän odotti tilaisuutta saada kirjautua sisälle. Avajaisiltana Möykky paini D-Miestä vastaan (joka oli ainoa läheskään yhtä paljon nostanut painija karsinnoissa). Pian Möykky voitti D-Miehen ja nousi UCWF:n ensimmäiseksi mestariksi. 

UCWF osoittautui jymymenestykseksi ja yhä kuuluisampia supervoimaisia hahmoja alkoi esiintyä kehässä. Möykky oli oikeutetusti liigan tähti ja paini lukuisia Marvel-universumin kuuluisuuksia vastaan - erään kerran itse Tuonpuoleista vastaan. UCWF lisäsi myöhemmin myös naisille avoimen sarjan, joka lopulta johti UCWF:n ensimmäiseen sukupuolivapaaseen taistoon, jossa Taistelukirves heitti haasteen Möykylle (häviten kuitenkin). 

Möykky lähti myöhemmin UCWF:sta ja palasi Ihmenelosiin. Hänen lähtönsä aiheuttama hävikki katsojissa sai Garnerin tajuamaan miten suurin osa uusista kilpailijoista sai voimansa radioaktiivisen säteilyn tai kemiallisten myrkkyjen kautta. Garner sai selville myös, että mies nimeltään **Power Broker** oli laittomien voimanlisäysten takana. Kapteeni Amerikka ja Sharon Ventura kuitenkin saivat Brokerin oikeuden eteen. 

UCWF toiminee edelleenkin ja jatkaa supervoimaisten painijoiden houkuttelua riveihinsä.
Holland and Holland kaksoisluodikko .375 H & H Magnum.
**Kaksoisluodikko** on nimensä mukaisesti kahdella, tavallisesti samankaliiperisella luotipiipulla varustettu kiväärimallinen ase. Piiput voivat sijaita joko päällekkäin tai rinnakkain.

Kaksoisluodikoita käytetään yksinomaan metsästysaseina. Ne yleistyivät 1800–luvulla erityisesti Englannin siirtomaakaudella, jolloin niitä käytettiin suurriistan metsästykseen. Tämän vuoksi niiden kaliiperit painottuvat yleensä myös suurriistan metsästykseen tarkoitettuihin kaliipereihin. Pulttilukkoinen kivääri on edullisempana sittemmin lähes syrjäyttänyt kaksoisluodikon Suomessa. Maissa jossa villisian ajometsästys on yleistä, kaksoisluodikot ovat erinomaisia nopeasti kehittyviin tilanteisiin ja siksi yleisiä. 

Kaksoisluodikon etuna pulttilukkoiseen kivääriin on nopea toinen laukaus asetta virittämättä. Haittana taas lippaan puuttuminen, suurempi paino ja toisen piipun osumapisteen siirtyminen aseen piippuparin lämmetessä epätasaisesti sellaisissa aseissa joissa piiput on juotettu yhteen. Saatavilla on myös ratkaisuja joissa piiput ovat irti toisistaan ja toisen piipun osumapiste on itsenäisesti säädettävissä sekä sivu-, että korkeussuunnassa. Yleensä kaksoisluodikko ei ole osumatarkkuudeltaan parhaiden pulttilukkoisten veroinen, mutta osumatarkkuus on riittävä kaikkeen suurriistan metsästykseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Metsästysammunnan ABC (pdf) (Luku 6. Yhdistelmäase, s. 45-48) Suomen Metsästäjäliitto, metsastajaliitto.fi. Viitattu 4.8.2020.
**Lee Jung-su** (kor. 이정수, s. 30. marraskuuta 1989 Soul) on eteläkorealainen kaukalopikaluistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on keskittynyt 1 000 ja 1 500 metrin matkoille.

12-vuotiaana lajin harjoittelemisen aloittanut Lee voitti olympiakultaa 1 000 ja 1 500 metrillä ja hopeaa 5 000 metrin viestissä Vancouverissa 2010. Vuonna 2010 Lee voitti viestissä maailmanmestaruuden, ja vuosina 2009 ja 2010 hän voitti maailmanmestaruuden joukkuemaailmanmestaruuskilpailuissa. Juniorien MM-kisoissa Lee saavutti kokonaiskilpailussa hopeaa vuosina 2006, 2007 ja 2008.

Maailmancupissa Lee voitti kaudella 2009–2010 kokonaiskilpailun 1 000 ja 1 500 metrillä. Tätä edeltäneellä kaudella hän sijoittui 1 500 metrin kokonaiskilpailussa toiseksi ja 1 000 metrin kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Maailmancupin osakilpailuvoittoja Lee on saavuttanut kymmenen ja palkintopallisijoituksia kaikkiaan 20.

Lee sai kolmen vuoden kilpailukiellon toukokuussa 2010, koska hän oli osallistunut kilpailutulosten sopimiseen etukäteen. Myös Kwak Yoon-gy sai kilpailukiellon. He olivat sopineet maaliskuussa 2010 käydyn maajoukkueen Vancouverin valintakilpailun tuloksista.

Lähteet
-------

* Lee Jeong-Su Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Profiili Etelä-Korean luisteluliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Esittely Vancouverin olympialaisten sivuilla
6. ↑  Olympiavoittaja kilpailukieltoon tulosten järjestämisestä MTV3. Viitattu 6.5.2010.
Hippocratesin patsas Queenslandin yliopiston Lääketieteen ja biolääketieteiden tiedekunnan rakennuksen edustalla, Herstonin kampuksella.
**Queenslandin yliopisto** (engl. *the University of Queensland*, lyhenne UQ) on australialainen julkinen tutkimusyliopisto, joka toimii erityisesti Brisbanessa Queenslandin osavaltiossa. Se perustettiin vuonna 1909, ja on Australian 5. vanhin yliopisto. Yliopistolla on kolme pääkampusta: St. Lucia, Gatton ja Herston sekä joitain muita toimipaikkoja.

Siellä opiskeli vuonna 2017 noin 52 300 opiskelijaa. Heistä noin 35 850 suoritti alempaa korkeakoulututkintoa ja 16 450 ylempää tai jatkotutkintoa. Henkilökuntaan kuului laskennallisesti 6 700 päätoimista työntekijää. Opiskelijamäärä oli lievässä kasvussa (2014: 50 749, 2018: 53 647) samalla kun henkilökunnan määrä hieman laski (2014: 6 816; 2018: 6 613). Yliopiston tutkimusrahoitus kasvoi määrällisesti viisivuotiskaudella 2011–2015 runsas 10 prosenttia (2015: 385 milj. AUD).

Vuonna 2018 ARWU-yliopistoranking (Shanghai-ranking) arvosti Queenslandin yliopiston sijalle 55 maailmassa. Se oli tämän vertailun mukaan Australian toiseksi korkeatasoisin yliopisto edellään vain Melbournen yliopisto, joka oli saman vertailun sijaluvulla 38. Lähestymistavasta riippuen yksi tai kaksi Nobel-palkintoa on osunut Queenslandin yliopistossa toimineille tutkijoille: Peter C. Doherty (lääketiede, 1996) ja John Harsanyi (taloustiede, 1994).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  University profile Queenslandin yliopisto, uq.edu.au. Viitattu 16.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  Campuses Queenslandin yliopisto, uq.edu.au. Viitattu 16.1.2019. (englanniksi)
3. ↑  Key statistics Queenslandin yliopisto, uq.edu.au. Viitattu 16.1.2019. (englanniksi)
4. ↑  ARWU World University Rankings 2018 – Academic Ranking of World Universities 2018 *shanghairanking.com*.  Arkistoitu 16.8.2018. Viitattu 16.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Queenslandin yliopisto** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lee Kiefer** (s. 15. kesäkuuta 1994 Cleveland) on yhdysvaltalainen florettimiekkailija, lajin maailmanmestari ja olympiavoittaja.

Kiefer on kilpaillut kolmesti olympialaisissa: Lontoossa 2012, Riossa 2016 ja Tokiossa 2020. Lontoon yksilökilpailussa hän pääsi aloittamaan suoraan toiselta kierrokselta. Hän voitti ensin kanadalaisen Monica Petersonin 15–10 ja tämän jälkeen eteläkorealaisen Jeong Gil-Okin 15–13. Puolivälierissä italialainen Arianna Errigo oli parempi pistein 15–10. Joukkuekilpailussa Yhdysvallat hävisi puolivälierissä Etelä-Korealle 45–31. Rion yksilökilpailussa Kiefer voitti ensimmäisessä ottelussa libanonilaisen Mona Shaito 15–3, mutta hävisi kolmannella kierroksella kiinalaiselle Liu Yongshille 15–9. Tokion yksilökilpailussa Kiefer voitti kultaa voitettuaan loppuottelussa hallitsevan olympiavoittajan Inna Deriglazovan pistein 15–13.

Kiefer on kilpaillut MM-kilpailuissa vuodesta 2009 lähtien. Ensimmäisen MM-mitalin hän saavutti vuonna 2011 Catanian MM-kilpailuissa, kun hän oli kolmas yksilökilpailussa. Tämän lisäksi hänellä on joukkuekilpailuista MM-kultaa (2018), MM-hopeaa (2017) ja MM-pronssia (2019). Hänellä on lisäksi Pan-Amerikan kisoista viisi kultaa, joista kolme yksilökilpailusta sekä yksi hopea joukkuekilpailusta.

Huhtikuussa 2021 Kiefer oli FIE:n rankingissa viides, mutta on parhaimmillaan ollut rankingin kolmas.

Miekkailun lisäksi hän on suorittanut opintoja lääketieteessä Kentuckyn yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  2012 Summer Olympics - Foil, Individual, Women Olympedia. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  2012 Summer Olympics - Foil, Team, Women Olympedia. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  2016 Summer Olympics - Foil, Individual, Women Olympedia. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Boren, Cindy: An American medical student from a fencing family wins a historic gold medal  25.7.2021. The Washington Post. Viitattu 27.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Lee Kiefer Team USA. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  Lee Kiefer FIE. Viitattu 27.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  Lee Kiefer USA Fencing. Viitattu 26.4.2021. (englanniksi)

Naisten florettimiekkailun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1924: Ellen Osiier | 1928: Helene Mayer | 1932: Ellen Preis | 1936: Ilona Schacherer | 1948: Ilona Elek | 1952: Irene Camber | 1956: Gillian Sheen | 1960: Heidi Schmid | 1964: Ildikó Ujlaki-Rejtő | 1968: Jelena Novikova | 1972: Antonella Ragno-Lonzi | 1976: Ildikó Schwarczenberger | 1980: Pascale Trinquet | 1984: Luan Jujie | 1988: Anja Fichtel | 1992: Giovanna Trillini | 1996: Laura Badea | 2000: Valentina Vezzali | 2004: Valentina Vezzali | 2008: Valentina Vezzali | 2012: Elisa Di Francisca | 2016: Inna Deriglazova | 2020: Lee Kiefer |
*Tämä artikkeli käsittelee järveä. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

Ääninen osana Syvärin valuma-aluetta ja tärkeimmät Ääniseen laskevat joet.
**Ääninen** tai **Äänisjärvi** (ven. Оне́жское о́зеро, *Onežskoje ozero* tai Оне́го, *Onego*; karjalaksi *Oniegu* tai *Oniegu-järve*; vepsäksi *Änine* tai *Änižjärv*) on Euroopan toiseksi suurin järvi. Se sijaitsee Luoteis-Venäjällä pääasiassa Karjalan tasavallan alueella. Järven lounaisosa kuuluu kuitenkin Leningradin alueeseen ja kaakkoisosa Vologdan alueesen. 

Äänisen pinta-ala on 9 800 km² ja sen syvin kohta 120 metriä. Keskisyvyys on 30 metriä. Järven pituus on 248 km ja leveys 90 km. Ääninen on maailman 17. suurin järvi. Altaan pohjoisosa on syvempi kuin eteläosa. Länsiosan keskipaikkeilla Sokšun ja Soutjärven pohjoispuolella on yli 30 km pitkä ja yli 100 metriä syvä hauta. Syvin kohta on Tšorganlahdella. Ääninen laskee Syvärin kautta Euroopan suurimpaan järveen Laatokkaan.

Ääniseen laskevista joista tärkeimpiä ovat Vytegra, Suunujoki, Vodlajoki, Suoju, Lohijoki ja Merga. Ääninen on kanavien kautta yhteydessä Vienanmereen, Itämereen ja Volgan kautta Kaspianmereen.

Äänisen rannikkokaupungit ovat Karjalan tasavallan pääkaupunki Petroskoi, Kontupohjanlahden perukassa sijaitseva Kontupohja ja järven pohjoispäässä Poventsanlahden perukassa sijaitseva Karhumäki. Äänisen rannalla sijaitsee myös entinen Poventsan kaupunki, joka on nykyään kaupunkimainen taajama.

Äänisen suurin saari on Suuri Kliimonsaari (149 km²), joka sijaitsee Äänisniemen eteläpuolella. Muita saaria ovat Suuren Kliimonsaaren länsipuolella sijaitseva Lelikovski, rakennushistoriallisen museon takia suosittu matkailukohde ja Unescon maailmanperintökohde Kiži sekä Kontupohjanlahden suulla sijaitseva Suojunsaari eli Suisaari.

Kaloja järvessä on yli 30 lajia. Eniten on kalastettu muikkua, kuoretta, siikaa, lohta ja nieriää. Harvinaisuuksia ovat sampi, sterletti ja järvilohi.

Ääninen on Fennoskandian ja Itä-Euroopan sedimenttien välistä rajavyöhykettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Toim. Ahola V, Kuhlman I. ja Luotio J.: *Tietojätti 2000*. Jyväskylä: Gummerus, 1999. 951-20-5809-X.
2. 1 2 3 4 5  "Ääninen", *Otavan Iso Tietosanakirja 10*, s. 597. Helsinki: Otava, 1967.
3. 1 2  Karjala Autoilijan tiekartta 1:800000, Karttakeskus Oy 1996, ISBN 951-593-537-7

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ääninen** Wikimedia Commonsissa

Satelliittikuva Äänisestä.
  
 1. Syvärinlahti (*Svirskaja guba*)
  
 2. Petroskoinlahti (*Petrozavodskaja guba*) ja Petroskoin kaupunki
  
 3. Bolšoje Onego -lahti (*Zaliv Bolšoje Onego*)
  
 4. Kontupohjanlahti (*Kondopožskaja guba*)
  
5. Maloje Onego -lahti (*Zaliv Maloje Onego*)
  
 6. Zaonežski zaliv -lahti 
  
 7. Poventsanlahti (*Povenetski zaliv*)
  
 8. Kižin saari (*Ostrov Kiži*)
  
 9. Vodlajärvi (*Ozero Vodlozero*) ja Vodlajärven kansallispuisto
  
10. Iivinän tulva-alue (*Ivinski Razliv*) eli Ylä-Syvärin tekojärvi
  
 11. *Mys Besov Nos* ("Paholaisen nenä" -niemi ), jossa kivikautiset kalliopiirrosalueet
  
 12. Suuri Kliimonsaari (*Ostrov Bolšoi Klimenetski*)
  
 -- река Свирь = Syväri
Andoman vuoret Äänisen kaakkoisrannalla.
**Lee J. Cobb** (8. joulukuuta 1911 New York City – 11. helmikuuta 1976 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Cobb muistetaan parhaiten roolistaan Arthur Millerin Pulitzer-palkinnon voittaneessa näytelmässä *Kauppamatkustajan kuolema* (1949).

Ura
---

Cobb syntyi New Yorkissa juutalaisperheeseen vuonna 1911. Hän osoitti suurta lahjakkuutta viulun ja huuliharpun soittajana, mutta joutui jättämään viulun soiton murrettuaan ranteensa. Ennen täysi-ikäistymistään Cobb muutti kotoa Hollywoodiin pyrkiäkseen elokuvanäyttelijäksi. Töitä ei kuitenkaan löytynyt, joten hän palasi New Yorkiin ja aloitti opiskelut. Opiskelujen ohessa hän teki radioon ääninäytelmiä.

Cobb pääsi näyttämään kykyjään Manhattanin Broadwaylle saatuaan roolin saluunanpitäjänä Fjodor Dostojevskin näytelmässä *Rikos ja rangaistus*. Myös elokuvarintamalla tuli onnistumisia, sillä Cobb nimettiin Oscar-ehdokkaaksi sivuosastaan elokuvassa *Alaston satama* (1954). Neljä vuotta myöhemmin Cobb sai Oscar-ehdokkuuden myös sivuosaroolistaan Dostojevskin romaanin pohjalta tehdyssä elokuvassa *Karamazovin veljekset*. Lisäksi hän oli yksi valamiehistä vuoden 1957 elokuvassa *Valamiesten ratkaisu*. Televisiossa hän tuli tunnetuksi Shilohin karjatilan omistajan, tuomari Henry Garthin roolista 1960-luvun lännensarjassa *Virginialainen*.

Poliittiset aatteet olivat pysäyttää Cobb'n uran. Cobb liittyi vuonna 1935 Manhattanilla toimineeseen poliittiseen Group Theatre -teatteriin, mistä koitui hänelle myöhemmin ongelmia, sillä 1950-luvulla hän joutui vastaamaan aatteistaan ja teoistaan kommunismivastaiselle House Un-American Activities Committeelle (HUAC). Aluksi Cobb kieltäytyi tulemasta kuultavaksi, mutta muutti mielensä mahdollistaakseen uransa jatkamisen. Oikeudessa hän antoi 20 entistä Yhdysvaltain kommunistisen puolueen jäsenen nimeä ja välttyi näin joutumasta itse mustalle listalle.

Cobb kuoli vuonna 1976 sydänkohtaukseen. Hänet on haudattu Los Angelesiin.

Lähteet
-------

1. ↑  John Simkin: Lee J. Cobb *Spartacus Educational*.  syyskuu 1997 / Päivitetty helmikuussa 2022. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  McQuiston, John T.: Lee J. Cobb, the Actor, Is Dead at 64 *The New York Times*.  12.2.1976. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lee J. Cobb (1911-1976) *Hollywood's Golden Age 2010-20*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
* Lee J. Cobb. *Turner Classic Movies – TCM*.  Arkistoitu 2.12.2020. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
* Baxter, John & päivittänyt Edelman, Rob: Cobb, Lee J. *Encyclopedia.com*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lee Hyo-jung** (kor. 이효정, s. 13. tammikuuta 1981 Busan) on eteläkorealainen entinen sulkapalloilija ja olympiavoittaja.

Lee osallistui urallaan kolmesti olympialaisiin. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Sydneyn olympialaisissa 2000, jossa hän osallistui sekanelinpeliin ja naisten nelinpeliin. Nelinpeliin hän osallistui Yim Kyung-jinin parina. He voittivat ensimmäisellä kierroksella taiwanilaisparin Chen Li-chin-Tsai Hui-minin, mutta toisella kierroksella hävisivät tuleville olympiavoittajille, kiinalaisille Ge Feille ja Gu Junille suoraan erin 2–0. Sekanelinpelissä hän hävisi parinsa Lee Dong-soon kanssa ensimmäisen ottelun tanskalaisille Jon Holst-Christensenille ja Ann Jørgensenille. Ateenan olympialaisissa 2004 hän pelasi jälleen sekä naisten nelinpelissä että sekanelinpelissä. Nelinpeliin hän osallistui Hwang Yu-min parina. He eivät pelanneet ensimmäisellä kierroksella ja toisella kierroksella he voittivat taiwanilaiset Cheng Wen-hsingin ja Chien Yu-chinin. Puolivälierissä kiinalaispari Wei Yili-Zhao Tingting oli parempi erin 2–1. Sekanelinpeliin hän osallistui Kim Yong-hyunin parina. He hävisivät ensimmäisen ottelunsa tanskalaisille Jens Eriksenille ja Mette Schjoldagerille. Pekingin olympialaisissa hän pelasi nelinpelissä Lee Kyung-wonin parina. He voittivat ensimmäisessä ottelussa malesialaiset Wong Pei Ttyn ja Chin Eei Huin ja toisessa ottelussa singaporelaiset Jiang Yanmein ja Li Yujian. Välierissä Lee ja Lee voittivat japanialaiset Miyuki Maedan ja Satoko Suetsunan. Loppuottelussa he kohtasivat kiinalaisparin Du Jing-Yu Yangin, jotka olivat parempia erin 2–0. Sekanelinpelissä hän pelasi Lee Yong-daen parina. He voittivat ensimmäisellä kierroksella uusiseelantilaiset Craig Cooperin ja Renee Flavellin. Puolivälierissä eteläkorealaiset voittivat brittiläiset Nathan Robertsonin ja Gail Emmsin. Välierissä Lee ja Lee voittivat indonesialaiset Flandy Limpelen ja Vita Marissan. Loppuottelussa indonesialaispari Nova Widianto-Lilyana Natsir hävisi eteläkorealaisille erin 2–0.

Lee saavutti urallaan myös kaksi MM-pronssia. Ensimmäisen pronssin hän saavutti vuonna 2005 nelinpelistä ja toisen vuonna 2009 sekanelinpelistä. Hänellä on myös neljä Aasian-mestaruutta ja yhteensä yhdeksän mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista.

Lee lopetti kilpailu-uransa voittamansa olympiakullan jälkeen. Hän on toiminut valmentajana kilpailu-uransa jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lee Hyo-jung Sports Reference.  Arkistoitu 9.8.2012. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Lee Hyo-jung BWF. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Don Hearn: Lee Hyo Jung at ease in new life as coach, wife, and mother  26. joulukuuta 2012. Badzine. Viitattu 22.4.2020. (englanniksi)
Äänitasomittari
**Äänitasomittari** (melumittari, desibelimittari) on laite, jolla mitataan äänen voimakkuutta.

Toiminta ja komponentit
-----------------------

Äänitasomittari muuntaa ääniaallot sähköisiksi signaaleiksi ja näyttää käyttäjälle mitatun voimakkuuden lukeman. Laite koostuu kuudesta perusosasesta: 

* Mikrofoni havaitsee äänen paineaallot ja muuntaa painevaihtelut sähköisiksi jännitteiksi.
* Syötevahvistin kasvattaa äänen aiheuttaman sähköisen signaalin voimakkuutta.
* Painotusympäristö (A, B, C ja D), jolla voidaan määritellä laitteen ominaistaajuus.*selvennä*
* Ulostulovahvistin.
* Tasasuuntaajalla määritellään rms-arvo.
* Asteikko, jonka näyttämä esittää mitatun äänen voimakkuuden.

Äänitasomittari

Käyttö
------

Mittaria käytetään meluntorjunnan tutkimiseen ja sitä kautta kuulovaurioiden ennaltaehkäisyyn, esimerkiksi mitataan työntekijän melualtistusta työpaikalla, ja myös tapahtumien lupaehtoihin kuten mittaamaan ulkoilmatapahtumien häiriövaikutusta lähialueille. 

Yksittäisten laitteiden aiheuttaman melun mittauksessa käytetään nykyään ns. A-suodinta (=taajuuspainotus, vanhemmat suotimet C ja Z) kuvaamaan ihmiskorvan toimintaa. Normaali mittausetäisyys on 1 m laitteesta.

Katso myös
----------

* Äänenpainetaso
* Äänitaso

Lähteet
-------

1. ↑  Äänitasomittari; TEPA-termipankki
2. ↑  Colin H. Hansen: *Noise control: from concept to application*, s. 99. Taylor & Francis, 2005. ISBN 9780415358613. Google book (limited preview). (englanniksi)
3. ↑  Mritunjoy Sengupta: *Mine environmental engineering, Volume 1*, s. 21. CRC Press, 1990. ISBN 9780849349577. Google book (limited preview). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Äänitasomittari**.
* Desibeli- ja VU-mittarit (Arkistoitu – Internet Archive)
* Korva.net, kuulovauriot ja niiltä suojautuminen
**Dik Mik**, oikealta nimeltään **Richard Michael Davies** (1943 – 16. marraskuuta 2017), oli Hawkwind-yhtyeen entinen muusikko. Hän oli myös yhtyeen perustajäseniä. 

Yhtyeen keulahahmo Dave Brock tunsi Dik Mikin Lontoon hippialueilta ja pyysi tätä liittymään uuteen yhtyeeseensä vuonna 1969. Dik Mik ei ollut varsinaisesti muusikko ja hänen soittimekseen muodostui alkeellinen audiogeneraattori, osa syntetisaattoria, jolla hänen tehtävänsä oli muodostaa erilaisia elektronisia ääniä. 

Dik Mik erosi hetkellisesti yhtyeestä kesällä 1971 ja tuolloin hänen tilalleen otettiin syntetisaattoria soittamaan yhtyeen lavamiksaaja Del Dettmar. Dik Mik palasi kuitenkin myöhemmin syksyllä 1971 yhtyeeseen ja jatkossa Del Dettmar ja Dik Mik jakoivat kahdestaan yhtyeen elektronisten soittimien vastuun. 

Vuoden 1973 syksyllä Dik Mik jätti yhtyeen. Muiden jäsenten halutessa kehittää yhtyeen musiikillista ilmaisua Dik Mik ei epämuusikkona enää pysynyt tässä vauhdissa. Lisäksi yhtyeen ulkomusiikilliset asiat, kuten huumausaineiden käyttö, kiinnostivat häntä enemmän kuin musisoiminen. 

Dik Mikin myöhemmistä vaiheista ei tiedetä paljoakaan. Silloin tällöin hän vieraili Hawkwindin keikoilla. Hän kuoli marraskuussa 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Vesa Siltanen: Lepää rauhassa, DikMik – Avaruusrockin pioneeriyhtye Hawkwindin perustajiin kuulunut Michael Davies on kuollut *Soundi*.  16.11.2017. Viitattu 14.3.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Malli *Bacillus anthracis*-bakteerin dihydropteroaattisyntaasin rakenteesta sitoutuneena inhibiittoriin
**Dihydropteroaattisyntaasi** on entsyymi, joka katalysoi dihydropteroiinihapon muodostumista p-aminobentsoehaposta ja 6-hydroksimetyyli-7.8-dihydropteriinipyrofosfaatista. Entsyymiä esiintyy bakteereissa, arkeissa, kasveissa ja sienissä. Entsyymi on tärkeä osa foolihapon biosynteesiä. Dihydropteroaattisyntaasin EC-numero on EC 2.5.1.15.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Rakenteeltaan dihydropteroaattisyntaasi on dimeeri tai tetrameeri. Entsyymi vaatii toimiakseen magnesium-ioneja. Dihydropteroaattisyntaasi katalysoi reaktiota SN1-mekanismilla. Ensimmäisessä vaiheessa pyrofosfaattiryhmä irtoaa 6-hydroksimetyyli-7,8-dihydropteridiinipyrofosfaatista ja muodostuu resonanssin stabiloima karbokationi. Magnesiumioni koordinoituu pyrofosfaattiryhmään, mikä tekee siitä paremman lähtevän ryhmän. Magnesiumioneilla voi olla myös rooli pyrofosfaatin irtoamisesta entsyymin anionitaskusta. Dihydropteroaattisyntaasissa tapahtuu tällöin myös rakenteellinen muutos, joka tuo p-aminobentsoehapon lähemmäs aktiivista keskusta. Nukleofiilinen p-aminobentsoehappo reagoi karbokationin kanssa muodostaen dihydropteroiinihappoa.

Koska dihydropteroaattia ei ole eläimillä kuten ihmisillä on se hyödyllinen antibioottien vaikutuskohde. Sulfonamidiantibioottien teho perustuu siihen, että ne sitoutuvat entsyymiin p-aminobentsoehapon sijaan ja estävät täten bakteerien tarvitseman foolihapon biosynteesin. Myös eräät herbisidit kuten asulaami vaikuttavat dihydropteroaattisyntaasin toimintaan inhiboiden sen.

Lähteet
-------

1. 1 2  EC 2.5.1.15 - dihydropteroate synthase Brenda. Viitattu 24.10.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Mi-Kyung Yun, Yinan Wu, Zhenmei Li, Ying Zhao, M. Brett Waddell, Antonio M. Ferreira, Richard E. Lee, Donald Bashford & Stephen W. White: Catalysis and Sulfa Drug Resistance in Dihydropteroate Synthase.  *Science*, 2012, 335. vsk, nro 6072, s. 1110–1114. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.10.2016.  (englanniksi)
3. ↑  Richard B. Silverman,Mark W. Holladay: *The Organic Chemistry of Drug Design and Drug Action*, s. 218–219. Elsevier, 2014. ISBN 9780123820303. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.10.2016). (englanniksi)
4. ↑  R. Kirkwood: *Target Sites for Herbicide Action*, s. 152. Springer, 1991. ISBN 978-0-306-43846-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.10.2016). (englanniksi)