**O:n tarina** (*Histoire d'O*) on vuonna 1954 ranskaksi ja englanniksi julkaistu eroottinen romaani rakkaudesta, seksuaalisesta alistumisesta ja hallinnasta. Kirjoittaja *Pauline Réage* on salanimi. Kirjoittajaksi osoittautui ranskalainen journalisti Anne Cécile Desclos, joka käytti myös salanimeä *Dominique Aury*. Desclos kertoi asian itse julkisesti 86-vuotiaana vuonna 1994. Alkujaan sarjaksi kirjeitä kirjoitettu romaani oli vastaus Desclosin rakastajan, kirjallisuuskriitikko ja kustantaja Jean Paulhanin, väitteelle, etteivät naiset kykene kirjoittamaan eroottisia romaaneja.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Romaanissa nuori nainen, valokuvaaja "O" (muuta nimeä hänestä ei käytetä) joutuu miesystävänsä Renén pakottamana mukaan eräänlaiseen eroottiseen klubiin, johon kuuluu *herroiksi* kutsuttuja miesjäseniä sekä alistetussa asemassa olevia naisia. Romaanin edetessä kuvataan seksuaalisen alistumisen, suoranaisen orjuuden, erilaisia ilmenemismuotoja ja toteutustapoja. 

Hahmotelma kirjassa esiintyvästä sormuksesta triskeli-symboleineen
Romaanin ensimmäinen osa, *Roissyn rakastajat*, kuvaa O:n alistamista ja hänen reaktioitaan siihen eräänlaisessa linnassa. Kirjan alussa lukijalle tarjotaan kaksi erilaista muunnelmaa alkutilanteesta. Osan lopussa O palaa ulkomaailmaan, koulutettuna alistumiseen ja varustettuna jäsenyyttä ja asemaansa osoittavalla symbolilla. Paikannimi *Roissy* esiintyy ainoastaan luvun lopussa auton ikkunasta näkyvässä kilvessä. 

Toinen osa, *Sir Stephen*, kuvaa miten René luovuttaa O:n ihailemalleen vanhemmalle miehelle, velipuolelleen Sir Stephenille. Tämän tarkoituksensa on opettaa O:lle alistumista, johon ei liity rakkaus: "Te sekoitatte rakkauden ja tottelevaisuuden. Teidän tulee totella rakastamatta minua ja vaikka minä en rakasta teitä." Sir Stephen ja René antavat O:lle erilaisia alistumista vaativia tehtäviä.

Kolmannessa osassa *Anne-Marie ja renkaat* Sir Stephen vie O:n ystävänsä Anne-Marien ylläpitämään ulkopuolisilta suljettuun *naistentaloon*, jossa hän kohtaa naisten välisen dominoinnin ja seksuaalisuuden. Konkreettisesti termi *renkaat* viittaa genitaalilävistykseen.

Romaanin neljäs osa *Pöllö* saa nimensä O:n esiintymisestä klubin juhlissa alastomana, mutta helmipöllöä esittävä naamio kasvoillaan. 

Romaani päättyy huomautukseen puuttuvasta viimeisestä luvusta. Huomautuksessa kerrotaan romaanilla olevan kaksi erilaista mahdollista loppua.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Romaanin alussa on Jean Paulhanin kirjoittama esipuhe *Onnesta orjuudessa*, jossa hän pyrkii tulkitsemaan romaanin lähtökohtia ja merkityksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Who wrote Story of O? (Arkistoitu – Internet Archive); Bedell, Geraldine: 'I wrote the story of O' (The Observer, Sunday 25 July 2004)
2. ↑  Ciuraru, Carmela: The Story of the Story of O *Guernica: a magazine of art & politics*.  June 2011. Viitattu 6.4.2013. englanti)
3. ↑  Desclosin myöhemmän selostuksen mukaan O on viittaus hänen läheisen Odile-ystävänsä nimeen, jota hän ei kuitenkaan halunnut käyttää sellaisenaan. (Ks. Ciuraru, Carmela: The Story of the Story of O *Guernica: a magazine of art & politics*.  June 2011. Viitattu 21.9.2011. englanti)
4. ↑  Réage, Pauline 1986. O:n tarina, s. 94
5. ↑  Réage, Pauline 1986. O:n tarina, s. 146
6. ↑  Réage, Pauline 1986. O:n tarina, s. 151-152

Kirjallisuutta
--------------

* Werner, Laura: *O niin kuin objekti? : masokismi ja tunnustuksen tavoittelu O:n tarinassa*. Teoksessa: *Rakkaudesta toiseen - kirjoituksia vuosisadan vaihteen etiikasta* (toim. Sara Heinämaa & Johanna Oksala). Gaudeamus, Helsinki 2001; s. 230–242