recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Roland Joseph Augustin Georges Leduc** (25. heinäkuuta 1907 Longueuil – 15. syyskuuta 2001) oli kanadalainen sellisti, kapellimestari ja pedagogi. Hän aloitti pianonsoiton äitinsä johdolla 6-vuotiaana ja siirtyi selloon 14-vuotiaana. Hän sai myös yksityisopetusta Jean-Baptiste Duboisilta ja opiskeli teoriaa Louis Michielsin johdolla. Québecin hallituksen stipendillä hän opiskeli vuosina 1927–1931 Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Samalla hän otti yksityistunteja harmoniassa ja kontrapunktissa Paul Gilsonilta. Leduc oli konservatorion orkesterin vakijäsen ja soitti joskus Brysselin filharmonikkojen kanssa. Hän osallistui Maurice Ravelin ja Richard Straussin johtamiin konsertteihin.

Leduc palasi Montrealiin vuonna 1931 ja esitti solistina muun muassa Luigi Boccherinin D-duurikonserton. Hän perusti vaimonsa, viulisti Annette Lasalle-Leducin ja veljensä, pianisti Jean Leducin kanssa Leduc Trion 1930-luvun alussa. Hän oli myös Montrealin jousikvartetin jäsenenä vuosina 1934–1940; jousikvartetin kanssa hän sai kamarimusiikkikoulutusta André Tourretilta Pariisissa. Hänelle tarjoutui samalla mahdollisuus opintoihin Maurice Maréchalin johdolla. Palattuaan hän toimi CSM-orkesterin ensisellistinä (1940–1948). Vuonna 1961 hän seurasi Wilfrid Pelletieriä Québecin musiikkikonservatorion johdossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Dorothy Bégin, Raymonde Martin, Monique Mercure ja Émilie Préfontaine. Leduc johti kaikkia keskeisimpiä kanadalaisorkestereita ja toimi kapellimestarina myös muun muassa useissa CBC:n radio-ohjelmissa. Hän johti Henri Dutilleux'n ensimmäisen sinfonian Kanadan-ensiesityksen.

Vuonna 1947 Leduc sai opetusta Pierre Monteuxilta. Hän levytti Jean Coulthardin sellosonaatin pianisti John Newmarkin kanssa vuonna 1949. Hän oli Pierre Rollandin serkku ja pääsi Kanadan ritarikunnan jäseneksi vuonna 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Roland Leduc (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Strafgesetzbuch vuodelta 1914.
**Strafgesetzbuch**, lyh. **StGB** on Saksan rikoslaki ja Saksan rikosoikeuden oikeusperusta. Se juontaa juurensa Saksan keisarikunnan rikoslakiin, joka hyväksyttiin Saksan valtiopäivilä 15. toukokuuta 1871 ja joka oli suurelta osin identtinen vuonna 1870 annetun Pohjois-Saksan liiton rikoslain kanssa. Strafgesetzbuch tuli voimaan 1. tammikuuta 1872. Tämän jälkeen sitä muutettiin useaan otteeseen seuraavien vuosikymmenien aikana vastauksena paitsi muuttuviin moraalikäsityksiin ja toisen maailmansodan jälkeen Saksan liittotasavallan peruslain mukaisiin perustuslaillisiin määräyksiin.

Rakenteeltaan Strafgesetzbuch on jaettu kahteen pääosaan. Yleisessä osassa (*Allgemeiner Teil*) on lueteltu yleiset asiat, esimerkiksi lain soveltamisala, lakiin liittyvät määritelmät, kelpoisuus tuomita syylliseksi, tekeminen, yllyttäminen tai avustaminen, tarpeellinen puolustus, yleiset säännökset rangaistuksista (sakko ja vankeus), vanhentumisajat ja rikosten yritykset. Toinen osa on erityisosa (*Besonderer Teil*), jossa luetellaan eri rikokset ja niiden määritelmät ja rangaistukset.

Lähteet
-------

1. ↑  DIE ENTWICKLUNG DES DEUTSCHEN STRAFGESETZBUCHES
2. ↑  Strafgesetzbuch (StGB) und Strafrecht

Aiheesta muualla
----------------

* Strafgesetzbuch verkkoversiona (saksaksi ja englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Strafgesetzbuch
**Lamborghini Sesto Elemento** (Kuudes elementti, italiaa) on Lamborghinin valmistama kahden hengen V-10 auto, jota tuotetaan hyvin rajoitettu erä. Auto esiteltiin 2010 Paris Motor Show’ssa. Nimi Sesto Elemento on viittaus hiilen järjestyslukuun, koska auto on valmistettu suurilta osin hiilikuidusta.

Sesto Elemento esillä Paris Motor Show’ssa 2010.

Suunnittelu
-----------

Sesto Elemento on neliveto, ja siinä on 6-vaihteinen puoliautomaattinen vaihteisto. Autossa on 5,2-litrainen V-10, samaa moottoria käytetään myös Lamborghini Gallardossa. Moottori tuottaa 570 hevosvoimaa, ja vääntöä on 540Nm. Alusta, runko, akseli ja jousitus on koottu hiilikuidusta vähentämään auton painoa 999 kilogrammaan. Auto on kevyin Lamborghinin valmistama.

Ilma poistuu kymmenestä kuusikulmaisesta reiästä moottorin päällisessä, ja auton keskellä sijaitseva moottori ottaa kylmää ilmaa kahdesta reiästä. Suuri hevosvoimien määrä suhteutettuna auton pieneen painoon antaa teho-paino suhteeksi 0,57Hv/kg. Sesto Elemento kiihtyy 0-100 2,5 sekunnissa.

Rajoitettu julkaisu
-------------------

Lamborghini ilmoitti aikovansa julkaista 20 Sesto Elementoa vain ratakäyttöön vuonna 2013. Kaikki 20 on jo tilattu.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ryhmä likvidaattoreita kokoontuneena 2018.
**Tšernobylin likvidaattorit** olivat siviili- ja sotilashenkilöstöä, jotka kutsuttiin hoitamaan ja rajoittamaan Neuvostoliitossa vuonna 1986 tapahtuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksia onnettomuusalueella. Likvidaattorit saivat tunnustusta laajalti katastrofin välittömien ja pitkäaikaisten vahinkojen rajoittamisesta.

Neuvostoliiton hallitus ja lehdistö ylistivät monia likvidaattoreita sankareina, kun taas jotkut joutuivat kamppailemaan vuosia saadakseen heidän osallistumisensa virallisesti tunnustettua.

Nimi
----

Likvidaattoreille myönnetyt mitalit ja kunniamerkit.
Puhekielessä käytetty termi "likvidaattori" eli *likvidator* (ukr. ліквідатор, ven. ликвидатор) juontaa juurensa Neuvostoliiton virallisesta määritelmästä "Tšernobylin ydinvoimalaitoksen onnettomuuden seurausten likvidaation osallistuja" (ven. участник ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС, *utšastnik likvidatsii posledstvi avarii na Tšernobylskoi AES*), jota käytettiin laajalti kuvaamaan likvidaattorien toimia heidän työllistymisensä, terveydenhuoltonsa ja eläkkeelle jäämisensä suhteen. Tämä lauseke on myös kaiverrettu likvidaattoreille myönnettyihin Neuvostoliiton mitaleihin ja kunniamerkkeihin.

Terveysvaikutukset
------------------

Menehtyneiden likvidaattoreiden kuvia, joita käytettiin ydinvoiman vastaisissa mielenosoituksissa Genevessä.
WHO:n mukaan pelkästään vuosina 1986 ja 1987 kutsuttiin 240 000 henkiköä suorittamaan massiivisia puhdistustoimia. Yhteensä 600 000 henkilölle myönnettiin erityistodistuksia, jotka tunnustivat heidät likvidaattoreiksi.

Yksittäisille henkilöille kirjatut kokonaisannokset vuoden 1990 aikana vaihtelivat alle 10 millisievertistä (alle 1 rem) yli 1 sievertiin (100 rem), mikä johtui pääasiassa ulkoisesta säteilystä. Keskimääräisen annoksen on arvioitu olleen 120 millisievertiä (12 rem) ja 85 % rekisteröidyistä annoksista oli välillä 20–500 millisiiverttiä (2–50 rem). Säteily vahingoitti likvidaattoreiden DNA:ta ja on aiheuttanut syöpätapauksia. Altistuneiden jälkeläiset, jotka ovat syntyneet ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen, eivät kuitenkaan ole saaneet ylimääräisiä DNA-vaurioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Kasperi Summanen: He olivat likvidaattoreita, jotka siivosivat Tshernobylin jäljet ilman turvavälineitä *Verkkouutiset*.  23.4.2016. Viitattu 26.4.2023.
2. ↑  Tshernobylin säteily repi hätiin tulleiden likvidaattorien DNA:ta: Tutkimus selvitti, miten heidän lapsilleen kävi *mtvuutiset.fi*.  24.4.2021. Viitattu 26.4.2023.
**Lamborghini Veneno** (nimi viittaa kuuluisaan härkään*selvennä*, ja on espanjaksi myrkky) on italialaisen autovalmistajan Lamborghinin vuoden 2013 Geneven autonäyttelyssä paljastama auto, joka perustuu Lamborghini Aventadoriin. Autoja valmistetaan myyntiin neljä, kaikki eri värisinä, ja se on tieliikennekelpoinen. Veneno julkistettiin juhlistamaan Lamborghinin 50-vuotisjuhlapäivää. Autossa on sama 6,5 l V12-moottori kuin Aventadorissa, mutta se tuottaa 740 hv, ja sen maksiminopeus on 355 km/h. Veneno kiihtyy 0–100 km/h 2,8 sekunnissa. Venenon hinta on 3,1 miljoonaa puntaa, ja kolme kappaletta on myyty, yksi museossa.

Auton muotoilussa on kiinnitetty huomiota ilmavirtauksiin, joka saa aikaan sen omalaatuisen muotoilun. Myös autoon käytetty hiilikuitu laskee sen painon 120 kg pienemmäksi kuin Aventadorin. Auton renkaat on suunniteltu siten, että ne puhaltavat kylmää ilmaa auton jarrulevyihin.

Lähteet
-------

* topgear.com; This is the Lamborghini Veneno (Arkistoitu – Internet Archive)
* autoblog.com Lamborghini Veneno supercar celebrates the bull's 50th birthday
* topgear.fi Lamborghini Veneno vuotaa julki ennen Geneveä (Arkistoitu – Internet Archive)
* youtube.com Lamborghini Veneno $4.5 million supercar | Performance | Drive.com.au

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lamborghini Veneno** Wikimedia Commonsissa
Kadonneet Mary Trlica, Renee Wilson ja Julie Ann Moseley
**Fort Worth Missing Trio** viittaa katoamistapaukseen, jossa kolme tyttöä, Rachel Arnold Trlica 17, Renee Wilson 14, Julie Moseley 9, katosivat 23. joulukuuta 1974 käytyään Seminary South Shopping Center -ostoskeskuksessa jouluostoksilla.

Rachel Trlican Oldsmobile 98 löytyi ostoskeskuksen parkkipaikalta lukittuna ja sen takapenkillä oli paketoitu lahja. Poliisilaitos ja perheet ovat eri mieltä siitä, kuinka hyvin tutkinta lähti käyntiin, koska tyttöjen luultiin ensin karanneen. Jouluaattona Tommy Trlica sai kirjeen, jonka hänen vaimonsa Rachel oli oletettavasti kirjoittanut. Hänen perheensä ei uskonut kirjeen olevan kirjoitettu Rachelin käsialalla. Kirjeen saajaksi oli merkitty "Thomas A. Trlica" eikä tuttavallisemmin "Tommy", kuten vaimon olisi voinut olettaa kirjoittavan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gane, Tamare: What Happened to the Fort Worth Trio? *Medium*.  Arkistoitu 30.12.2019. Viitattu 31.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  Barr, Alice: Volunteer Diver to Drag Cars from Benbrook Lake Possibly Tied to Fort Worth Missing Trio *KXAS-TV*.  6.7.2018. Viitattu 31.12.2019. (englanniksi)
**Arkádin luostari** (kreik. Μονή Αρκαδίου, *Moní Arkadíou*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Réthymnon kunnassa lähellä Amnátoksen kylää, noin 25 kilometriä Réthymnon kaupungista kaakkoon.

Arkádin luostari perustettiin Kreetan ollessa osa Bysantin valtakuntaa. Luostarin nykyiset rakennukset on kuitenkin rakennettu 1500-luvulla.

Ruutivarasto, jossa sadat kreetalaiset tekivät joukkoitsemurhan vuonna 1866.
Luostari tunnetaan vuoden 1866 tapahtumista, jolloin osmanien valtaa saarella vastustanut vastarintaliike kokoontui siellä. Sittemmin luostariin pakeni Réthymnon ja sen ympäristön asukkaita. Lopulta luostarissa sisällä oli yhteensä 639 naista ja lasta sekä 325 miestä. Osmanit käskivät luostarin munkkeja luovuttamaan luostariin paenneet heille, mutta igumeeni Gabriel kieltäytyi, jonka vuoksi 5 000 osmanin joukko piiritti luostarin 7. marraskuuta. Luostaria onnistuttiin puolustamaan sitkeästi seuraavan päivän ajan. Yöllä kävi ilmi, että olisi ajan kysymys, milloin puolustajat joutuisivat häviölle ja luostarissa olevat joutuisivat osmanien käsiin. Luostarissa päätettiin tämän vuoksi panna ruutivarasto palamaan ja kuolla räjähdyksen mukana. Osmanit murskasivat 9. marraskuuta puolustuksen, jonka jälkeen kreetalaiset menivät ruutivarastoon ja igumeenin käskystä ampuivat ruutitynnyriin. Sadoittain kreetalaisia ja kymmeniä, toisen lähteen mukaan satoja, osmaneitakin kuoli räjähdyksessä. Maailma järkyttyi tapauksesta, mutta Kreeta jäi silti vielä 30 vuodeksi osaksi osmanien valtakuntaa.

Räjähdyksessä kärsinyt, muun muassa katon menettänyt ruutivarasto sijaitsee luostarin pohjoisseinällä. Vastapäätä varastoa sijaitsee ruokasali, jossa räjähdyksestä selvinneet harvat ihmiset teloitettiin. Arkádin luostarin eteläsivulla sijaitsee verisiä vaatteita ja kirkollisia esineitä esittelevä museo. Luostarin pihalla sijaitseva vuonna 1587 rakennettu kirkko oli kuvattuna 100 drakman seteliin.

Vuonna 2011 luostarissa oli kuusi asukasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2 3 4 5  Hanna, Nick: *Kreeta*, s. 89. Engl. alkuteos: Globetrotter Travel Guide Crete, suom. Roinila, Maija. Köln, Saksa: Könemann Verlagsgesellschaft mbH, 2000. ISBN 3-8290-3261-7.
3. 1 2 3 4  Bennett, Lindsay: *Kreeta*, s. 60–61. Engl. alkuteos: Crete, suom. Sevón, Marja; Valtonen, Tero (päivitykset). Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2003. ISBN 951-31-2706-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arkádin luostari** Wikimedia Commonsissa
Arkó  
ΑρκόArkón saari (taustalla).

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Árkos (Άρκος) |
| Sijainti | 
39°09′01″N, 23°31′06″E, SkiáthosSporadit, ThessaliaKreikka |
| Saariryhmä | 
Pohjoiset Sporadit |
| Merialue | 
Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,414 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Arkó** (kreik. Αρκό) eli *Árkos* (Άρκος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Skiáthoksen itäpuolella. Saaren pinta-ala on 0,414 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Arkó kuuluu Skiáthoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: el:Αρκό Σκιάθου 

Pohjoiset Sporadit

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaaret | 
* Alónnisos
* Skiáthos
* Skópelos
* Skýros

 |
| Pienemmät saaret | 
* Adelfoí
* Ágios Geórgios
* Arkó
* Aspronísi
* Dasiá
* Gioúra
* Koúlouri
* Koumpí
* Kyrá Panagiá
* Lechoúsa
* Maragkós
* Mikró
* Pappoús
* Pelérissa
* Peristéra
* Pipéri
* Platý
* Prásso (Gioúra)
* Prásso (Skántzoura)
* Psathoúra
* Psathonísi
* Répi
* Ríneia
* Sarakinó
* Skántzoura
* Skyropoúla
* Tsougkriá
* Tsougkriáki
* Válaxa

 |
Yleiskuva rakennuksista. Kuva on otettu Fortuna-korttelin avajaisista.
Korpi Ensemble keikalla Fortuna-korttelin avajaisissa.
**Fortuna-kortteli** on Läntisen Ranta­kadun, Aura­kadun, Linnan­kadun ja Kristiinan­kadun välinen kortteli Turun keskustassa. Korttelissa sijaitsevat muun muassa Turun kaupunginkanslian talo, Qwenselin talo, Turun kaupungintalo ja Kansallinen kirjakauppa.

Korttelin kehittäminen
----------------------

Fortuna-korttelista kehitetään ainutlaatuinen kauppakortteli, matkailukohde ja vapaa‐ajanviettopaikka. Sinne on tulossa muun muassa erilaisia musiikkitapahtumia ja käsityön, muotoilun ja muodin yrityksiä. Tavoitteena on luoda Turun keskustaan kaupallinen muotoilukeskus, jossa alueen kulttuuri esittäytyy kuluttajille.

Fortuna-korttelin kehittämishankkeessa 1.10.2010–30.6.2012 selvitettiin rakennusten kunto, tehtiin korjaussuunnitelma, luotiin liiketoimintakonsepti ja järjestettiin yleisölle maksuttomia tapahtumia. Nyt meneillään olevassa hankkeessa 1.1.2013–31.12.2014 puolestaan kehitetään sekä Fortunan että Logomon toimintakonseptia nimenomaan yritysten ja kaupungin yhteistyön näkökulmasta. Kolmena kesänä järjestettyjen kymmenien tapahtumien myötä tuhannet ihmiset ovat "löytäneet" korttelin. 

Kehittämishankkeista on vastannut Turun Seudun Kehittämiskeskus ja yhteistyössä ovat olleet mm. Turun kaupungin kiinteistöliikelaitos, korttelissa toimivia yrityksiä ja Museokeskus. 

Hankkeet ovat saaneet/saavat rahoitusta Varsinais-Suomen liitolta (EAKR), Turun Seudun Kehittämiskeskukselta ja Turun kaupungilta.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fortuna-kortteli**.
* www.fortunakortteli.fi[vanhentunut linkki]
**Thom Eklund** (s. 28. lokakuuta 1958 Enköping) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta kaksissa olympialaisissa, Kanada-cupissa 1987 ja kolmissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti kaksi olympiapronssia, yhden maailmanmestaruuden ja yhden MM-hopean. Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Wienissä 1987 Eklund teki neljä maalia ja sai kolme syöttöpistettä.

Eklund edusti kotimaassaan Enköpings IS:ää kausina 1973–1976, Västerås IK:ta kausina 1976–1981, IF Björklöveniä kausina 1981–1984 ja Södertälje SK:ta kausina 1984–1992. Södertäljessä hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuonna 1985. Eklund päätti pelaajauransa italialaisseura Fassassa, jota hän myös valmensi yhden kauden. Hän on toiminut myös muun muassa Almtuna IS:n ja Enköpings SK:n päävalmentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thom Eklund Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 1.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Thom Eklund *Eliteprospects*. Viitattu 1.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Honkavaara, Aarne; Mennander, Ari & Vuorinen, Jukka-Pekka (toim.): *Jääkiekkokirja 1987–1988*, s. 140, 144. Uusi Suomi Oy / Kiekkolehti, 1987. ISSN 0784-3321.
**Hyangak** (kor. 향악, hanja 鄕樂, ’kylämusiikki’, ’kotimainen musiikki’) on yksi korealaisen hovimusiikin kolmesta muodosta. Toiset kaksi ovat *aak* ja *dangak*, joita on säilynyt vain muutamia kappaleita. Hyangak muodostaakin ylivoimaisen enemmistön nykyään esitettävästä hovimusiikista.

Hyangak on alkuperältään korealaista musiikkia, jota on esitetty lukuisissa eri konteksteissa. Siinä käytetään pentatonista asteikkoa, ja kappaleet luokitellaan niitä soittavan orkesterin koostumuksen mukaisesti viiteen eri kategoriaan. Myös *jeongak*-kamarimusiikki, jota esitettiin hovin sijaan yläluokan piirissä, on käytännössä samaa musiikkia kuin hyangak. Termi *jeongak* keksittiin 1900-luvun alussa Japanin miehityskaudella hoviseremonioiden lakkauttamisen jälkeen.

Pisin hyangak-kappale on noin 80 minuutin kestoinen *Yeomillak*, joka perustuu 1400-luvun ylistysrunoon. Toinen merkittävä kappale on erityisen arvostettu, 15 minuutin pituinen *Sujecheon*. Jongmyon pyhäkön kuninkaallisille esi-isille omistetuissa uhriseremonioissa kätyetty musiikki on pääosin hyangakia: tämä musiikki on nimitetty kansalliseksi kulttuuriaarteeksi, ja sitä esitetään Korean kuninkaallisen hovin tuhosta huolimatta edelleen alkuperäisessä kontekstissaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Provine, Robert C. ym.: *The Concise Garland Encyclopedia of World Music, Volume 2*, s. 1203–1205. Routledge, 2013. ISBN 9781136096020. Teoksen verkkoversio.
**AMA Supercross** on yhdysvaltalainen supercross-luokan mestaruussarja. Sarjan on perustanut American Motorcyclist Association (AMA) vuonna 1974.

AMA Supercross-sarja koostuu kahdesta supercross-luokasta; Supercross Lites- ja Supercross-luokasta. AMA Spercross Championship on maailman arvostetuin ja kovatasoisin supercross-sarja. Lites-luokka on jaettu luokkiin East ja West ja kauden huipentuma on East-West shootout, jossa Idän ja Lännen parhaat kuskit ottavat mittaa toisistaan. Suomalaisia AMA-sarjassa ei ole koskaan ajanut. AMA-sarja ajettiin ensimmäisen kerran 1974, jolloin oli vielä kolmas luokka, 500cc. 
Suomessa on järjestetty AMA Supercrossia jäljitteleviä hallikisoja Lahden Suurhallissa Motoshow vuonna 2010 ja 2011, sekä Tampere Supercross Tampereella Messu- ja Urheilukeskuksessa 2012, 2013 ja 2014.

450cc mestarit vuosina 1990–2020
--------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| 2020 | Eli Tomac |
| 2019 | Cooper Webb |
| 2018 | Jason Anderson |
| 2017 | Ryan Dungey |
| 2016 | Ryan Dungey |
| 2015 | Ryan Dungey |
| 2014 | Ryan Villopoto |
| 2013 | Ryan Villopoto |
| 2012 | Ryan Villopoto |
| 2011 | Ryan Villopoto |
| 2010 | Ryan Dungey |
| 2009 | James Stewart Jr. |
| 2008 | Chad Reed |
| 2007 | James Stewart.Jr |
| 2006 | Ricky Carmichael |
| 2005 | Ricky Carmichael |
| 2004 | Chad Reed |
| 2003 | Ricky Carmichael |
| 2002 | Ricky Carmichael |
| 2001 | Ricky Carmichael |
| 2000 | Jeremy McGrath |
| 1999 | Jeremy McGrath |
| 1998 | Jeremy McGrath |
| 1997 | Jeff Emig |
| 1996 | Jeremy McGrath |
| 1995 | Jeremy McGrath |
| 1994 | Jeremy McGrath |
| 1993 | Jeremy McGrath |
| 1992 | Jeff Stanton |
| 1991 | Jean-Michel Bayle |
| 1990 | Jeff Stanton |
**Daniel "Danny" Ecker** (s. 21. heinäkuuta 1977 Leverkusen, Länsi-Saksa) on saksalainen seiväshyppääjä.

Eckerin vanhemmat ovat yhdysvaltalainen koripalloilija John Ecker ja pituushypyn olympiavoittaja Heide Rosendahl. Ecker aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 1998, jolloin hän oli Saksan-mestaruuskilpailuissa toinen, kolmas sisäratojen EM-kisoissa, neljäs Euroopan cupissa ja Budapestin EM-kisoissa sekä kolmas GP-finaalissa tuloksella 580. Seuraavana vuonna hän oli kolmas maansa mestaruuskilpailuissa ja voitti Saksan sisäratojen mestaruuden, voitti MM-pronssia Maebashin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 585, hyppäsi neljänneksi Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa ja kahdeksanneksi GP-finaalissa. Sydneyn olympialaisissa 2000 Ecker oli kahdeksas. Ecker hyppäsi vuonna 2001 uuden Saksan sisäratojen ennätyksen ylittäen samalla kuuden metrin haamurajan tuloksellaan 600. Samana vuonna hän oli toinen maansa mestaruuskisoissa ja yhdestoista Edmontonin MM-kisoissa. Vuonna 2002 hän oli Saksan-mestaruuskilpailujen kolmas.

Ecker MM-kisoissa 2007, jossa hän voitti pronssia.
Ecker sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 viidenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti maansa hallimestaruuden ja oli ulkoratojen mestaruuskisoissa toinen. Helsingin MM-kisoissa hän jäi ilman tulosta loppukilpailussa. Vuonna 2006 Ecker oli maansa mestaruuskisoissa neljäs. Vuonna 2007 hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden. Kesällä 2007 hän voitti Saksan mestaruuden ja sijoittui Osakan MM-kilpailuissa kolmanneksi. Vuonna 2008 hän sijoittui Saksan mestaruuskilpailuissa toiseksi sekä sisä- että ulkoradoilla. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi. Vuonna 2009 Ecker voitti sisäratojen Saksan mestaruuden. Torinon EM-hallikilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Ecker jakaa ennätyksellään 600 Saksan kaikkien aikojen listan kakkospaikan Tim Lobingerin kanssa, joka on myös ylittänyt saman korkeuden.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ecker vuonna 2005.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Danny Ecker**.
* Seiväshyppy: 600 (2001)

Katso myös
----------

* Luettelo kuusi metriä ylittäneistä seiväshyppääjistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Danny Ecker Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Eckerin viralliset kotisivut
* Ecker leichtathletik.de -sivustolla (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Hypsilophodon** ("korkeaharjainen hammas") oli pieni varhaisliitukaudella noin 120 miljoonaa vuotta sitten elänyt kasvinsyöjä. *Hypsilophodon* kasvoi 2,3 metriä pitkäksi ja painoi 50 kg. Sen fossiileja on löydetty Englannista, varsinkin Wightsaarelta sekä Espanjasta ja Yhdysvaltojen Etelä-Dakotasta. *Hypsilophodon* esiintyy myös Michael Crichtonin romaanissa *Dinosauruspuisto*.

Elintavat
---------

*Hypsilophodonilla* oli pieni pää, jossa oli isot, tarkat silmät. Hampaat ja leuat olivat sopeutuneet hyvin kasvien hienontamiseen. Sillä oli noin 30 hammasta leuoissaan. Toisin kuin kehittyneemmillä ornitopodeilla kuten *Dryosauruksella*, *Hypsilophodonilla* oli sarveisnokassa ylähampaita. *Hypsilophodon* keräsi kasveja nokallaan, sulloi ne tilaviin poskipusseihinsa ja jauhoi ne hampaillaan. Eturaajat olivat lyhyet ja viisisormiset. Tylpissä sormissa sillä oli vahvat kynnet. Takaraajat olivat pitkät ja soveltuneet nopeaan juoksemiseen. Takaraajoissaan sillä oli neljä eteenpäin osoittavaa varvasta. Nivelsiteiden jäykistämä pitkä häntä toimi vastapainona eläimen juostessa. Suojautuakseen petoteropodeilta *Hypsilophodon* ei voinut tehdä muuta kuin paeta. *Hypsilophodontidae*-heimon dinosaurukset kuuluivat nopeimpiin kasvinsyöjiin, joten sen nopeus riitti karistamaan useimmat pedot kannoilta.

Useita *Hypsilophodonin* fossiileja on löydetty lähekkäin Wightsaarelta, joten ne ilmeisesti elivät laumassa. Ryhmässä ne olivat paremmassa turvassa pedoilta, sillä laumassa oli enemmän silmäpareja tarkkailemassa mahdollista vaaraa.

Löytäminen ja historia
----------------------

*Hypsilophodonin* ensimmäiset jäännökset löydettiin vuonna 1849 Etelä-Englannista samoista Wealdenin kivikerrostumista kuin *Iguanodon* aiemmin. Luiden uskottiinkin kuuluneen nuorelle *Iguanodonille*. Myöhemmin englantilainen biologi Thomas Henry Huxley vakuuttui, että kyse oli uudesta suvusta ja nimesi sen hampaissa näkyvien harjanteiden mukaan vuonna 1869. Hän päätteli, että tämä pieni dinosaurus liikkui takaraajoillaan, vaikka siihen aikaan monet pitivät dinosauruksia kömpelöinä nelijalkaisina eläiminä.

Aluksi *Hypsilophodonin* luultiin elävän puissa, sillä sen isovarvas kuvattiin koukistuneeksi. Tällaisilla jaloilla se olisi pystynyt tarttumaan paremmin oksiin kiipeillessään. Varhaisissa rekonstruoinneissa *Hypsilophodon* kuvattiin puunoksalla istumassa kuten nykyiset puukengurut. Yli 100 vuotta uskottiin, että *Hypsilophodon* eli puissa. Vuonna 1974 paleontologi Peter Galton huomasi, ettei se pystynyt tarttumaan raajoillaan oksiin. Nykyisen käsityksen mukaan *Hypsilophodonit* liikkuivat maan päällä, johon niiden jalat soveltuivat paremmin.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q18510952
* Wikispecies: Hypsilophodon
* Fossilworks: 38736
* GBIF: 4823161
* IRMNG: 1017124

 |

 |
Monte Oliveton luostari
**Abbazia di Monte Oliveto Maggiore** on luostari Italian Toscanassa, 9 kilometriä Buonconventosta koilliseen, kukkulan rinteellä, syrjäisellä seudulla Cretessä. Se on punaisesta tiilestä rakennettu benediktiiniläisluostari, joka sijaitsee varhaisten munkkien istuttamien oliivipuiden, tammien ja sypressien siimeksessä.

Historia
--------

Luca Signorellin maalaama fresco luostarissa
Luostarin perusti keskiajalla rikkaaseen sienalaiseen sukuun kuulunut Bernando Tolomei. 1400-luvun puolivälissä luostari oli jo niin rikas, että rahaa riitti taidehankintoihin. Isoon ristikäytävään, *Chiostro Grandeen*, maalattiin freskoja vuosina 1498–1508. Freskot kertovat länsimaisen luostarilaitoksen perustajana pidetyn Benedictus Nursialaisen elämästä. Freskojen maalaajiksi palkattiin kaksi sen ajan loistavaa taiteilijaa, Luca Signorelli (n. 1441–1523) ja Giovanni Sodoman (1477–1549). 

Luostarikirkossa on 1400-luvun pohjakaava ja Fra Giovanni da Veronan veistämät puiset kuorituolit. Yläkerrassa on mahtava renessanssikirjasto, jossa nykyisin munkeilla on 40 000 kirjaa ja muuta dokumenttia.

Nykyisyys
---------

Luostari on edelleen käytössä, ja suuri osa siitä on yleisöltä suljettu. Kuitenkin ristikäytävällä oleviin freskoihin sekä luostarikirkkoon pääsee tutustumaan. Munkit entistävät kirjoja verstaassaan sekä tuottavat viiniä, hunajaa ja oliiviöljyä, joita myydään luostarin puodissa.

Lähteet
-------

* *Firenze ja Toscana*, Tammi 2007

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abbazia di Monte Oliveto Maggiore** Wikimedia Commonsissa

* Monteolivetomaggiore.it
Abbey Roadin studio joulukuussa 2005.

**Abbey Road Studios** on äänitysstudio, joka sijaitsee Abbey Roadilla Lontoossa ja jonka omistaa levy-yhtiö EMI.

Studio perustettiin vuonna 1931 nimellä **EMI Recording Studio**, ja ennen sotia siellä levyttivät Herbert von Karajan, Fred Astaire ja Glenn Miller. Ensimmäinen siellä levyttänyt popmuusikko oli Cliff Richard. George Martin, josta tuli The Beatlesin tuottaja, alkoi käyttää studiota 1950-luvulla, ja lähes kaikki Beatlesin levyt äänitettiin siellä. *Abbey Road* -albumin kansikuvassa yhtyeen jäsenet kävelevät studion läheisen suojatien yli. Sen jälkeen monet muut yhtyeet ovat käyttäneet studiota, kuten Pink Floyd, Radiohead ja Blur.

Nykyään studion tuloista suuri osa tulee elokuvamusiikista. Se on yksi harvoista studioista, joihin mahtuu kokonainen sinfoniaorkesteri. Esimerkiksi *Kadonneen aarteen metsästäjät*, *Taru sormusten herrasta* ja *Harry Potter* -elokuvat on äänitetty Abbey Roadilla.

Vuonna 2010 EMI suunnitteli studion myymistä velkojensa peittämiseksi, ja uusi omistaja olisi voinut purkaa sen. Britannian hallitus julisti kuitenkin studion suojelukohteeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Good News in History, November 12 *Good News Network*.  12.11.2019. Viitattu 12.11.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Smyth, Chris & Power, Helen: End for Abbey Road? EMI puts Beatles' studios up for sale at £30m *The Sunday Times*.  17.2.2010. Viitattu 29.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  Singh, Anita: Abbey Road studios become listed building *Telegraph*.  23.2.2010. Viitattu 29.8.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Abbey Road Studios** Wikimedia Commonsissa
**Danny DeKeyser** (s. 7. maaliskuuta 1990 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsiä.

Ura
---

DeKeyser pelasi ennen ammattilaisuraansa muun muassa Trail Smoke Eatersissä juniorisarja BCHL:ssä (2008–2009), Sioux City Musketeersissa juniorisarja USHL:ssä (2009–2010) ja Western Michigan Broncosissa yliopistosarja CCHA:ssa (2010–2013). Hän oli voittamassa vuonna 2012 CCHA:n mestaruutta ja valittiin kahdesti peräkkäin, 2012 ja 2013, CCHA:n parhaaksi puolustavaksi puolustajaksi.

DeKeyser teki 29. maaliskuuta 2013 varaamattomana vapaana pelaajana kaksivuotisen sopimuksen NHL-seura Detroit Red Wingsin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä viikkoa myöhemmin, 5. huhtikuuta vierasottelussa Colorado Avalanchea vastaan, ja pelasi kauden 2012–2013 lopulla 11 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua. Kausi päättyi hänen osaltaan loukkaantumiseen, peukalon murtumiseen 2. toukokuuta ottelussa Anaheim Ducksia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Danny DeKeyser *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Danny DeKeyser *WMUBroncos.com*. Viitattu 5.5.2013. (englanniksi)
3. ↑  Savage, Brendan: Detroit Red Wings confirm they've agreed with defenseman Danny DeKeyser on two-year contract *MLive.com*.  29.3.2013. Viitattu 5.5.2013. (englanniksi)
4. ↑  Krupa, Gregg: Newly signed defenseman Danny DeKeyser joins Red Wings *The Detroit News*.  30.3.2013. Viitattu 5.5.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Khan, Ansar: Red Wings' rookie defenseman Danny DeKeyser out for playoffs with broken right thumb *MLive.com*.  3.5.2013. Viitattu 5.5.2013. (englanniksi)
**The World Factbook** on Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n julkaisema maantieteellinen vuosikirja, jossa on lyhyt esittely kaikista maailman maista. Koska teos on Yhdysvaltain liittovaltion viranomaisten kustantama julkinen asiakirja, on sen aineisto julkista omaisuutta, public domainia. Kirjan toimituskunta ei ole julkinen, vaan tiedon kirjan sisällöstä sille välittää julkista kontaktipintaa edustavat yhteyshenkilöt. Näin ollen kirjan sisällöstä muutoin kuin suoranaisten asiavirheiden osalta ei ole mahdollista keskustella. Kirjan luokittelut noudattavat Yhdysvaltain ulkopoliittisia linjauksia, mikä näkyy mm. Jugoslaviaa koskevien sivujen osalta ja Myanmarin nimittämisessä Burmaksi (Kts. vastaava englanninkielinen artikkeli). Kirjan aineisto kootaan lukuisista Yhdysvaltain liittovaltion virastoista ja lähteistä. Vuoden 2008 jälkeen kirjasta ei enää julkaista kirjaa, vaan toimitus on siirtynyt päivittämään verkkoversiota.

Kirja- ja verkkosivusto
-----------------------

Kirjan verkkoversiossa olevia karttoja on käytetty runsaasti uudelleen, niin yksityisten henkilöiden kuin myös julkishallinnollisten organisaatioiden julkaisemassa aineistossa myös Yhdysvaltain ulkopuolella. Kirjan verkkoversiota päivitetään useita kertoja vuodessa.

Suomi The World Factbookissa
----------------------------

Suomen osalta kirjassa muutoksina*milloin?* on ollut se, ettei Vasemmistoliittoa katsota enää kommunistiseksi puolueeksi kuten SKP ja SKDL sekä se, että kirjaan on tullut maininta *alueellisista kiistoista* (Karjala-kysymys), josta mainitaan, ettei Suomen hallituksella ole asiassa vaatimuksia. Verkkoversiossa voi olla ajoittain kirjoitusvirheitä suomenkielisten sukunimien osalta ja ajoittain päivitys tulee verrattain myöhään. Kun Jyrki Katainen ehti Yhdysvaltoihin ystävyyspuoluevierailulle republikaanisen puolueen luokse puheenjohtajana, oli verkkoversiossa maininta siitä, että Kokoomuksen puoluejohtaja on Ville Itälä. Kirjalla on palautekanava mahdollisista virheistä tai muusta palautteesta CIAn verkkosivuilla.

Merkittävyys
------------

Koska The World Factbook on julkaisijaansa liittyen julkista tiedustelutietoa, on sitä pidettävä jonkinlaisena Yhdysvaltojen virallisia kantoja heijastelevana julkaisuna, vaikkei sen kustantaja ole politiikkaa muotoileva (policy making) liittovaltion virasto. Helposti verkosta saatavana ja kaikkien maiden osalta samankaltaisesti jäsenneltynä kirjan verkkosivusto on helppo referenssi. Näin ollen sen sisältämät kartat ovat levinneet laajalti Internetissä. Julkaisija CIA kuitenkin toivoo, että kun kirjan aineistoa käytetään, viitattaisiin siihen lähteenä.

Aiheesta muualla
----------------

* The World Factbook (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* The World Factbook: Suomi (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Italian Somalimaa** (ital. *Somalia italiana*, arab. الصومال الإيطالي‎, *Al-Sumal Al-Italiy*, somaliksi *Dhulka Talyaaniga ee Soomaalida*) oli Italian siirtomaa Afrikassa, Somalin niemimaalla. Italia miehitti alueen vuonna 1889. Vuonna 1936 juuri sen jälkeen, kun Italia oli toisen Italian–Etiopian sodan seurauksena miehittänyt Etiopian, Somalimaasta tuli osa Italian Itä-Afrikkaa, johon kuuluivat myös Etiopia ja Eritrea.

Vuodesta 1941 lähtien Italian Somalimaa oli brittiläisten joukkojen miehittämä. Brittimiehitys kesti vuoteen 1949, jolloin alue luovutettiin Italialle YK:n huoltohallintoalueena. 1. heinäkuuta 1960 Italia antoi itsenäisyyden Somalimaalle. Heti itsenäistyttyään Somalimaa yhdistyi Brittiläisen Somalimaan kanssa, joka oli saanut Britannialta itsenäisyyden 26. kesäkuuta 1960. Unionista muodostui nykyinen Somalia.

|  |
| --- |
| **Somalian historia**  |
| Aksumin valtakunta
Brittiläinen Somalimaa
Italian Somalimaa
Ranskan Somalimaa
Siad Barren diktatuuri
Ogadenin sota
Somalian sisällissota
Somalian sota 2006–
n • k • m |

Lähteet
-------

1. ↑  Italian Mogadishu
2. ↑  *Facta 2001, 15. osa (Sis-Suo)*, s. 127, art. Somalia. Porvoo: WSOY, 1990. ISBN 951-0-10236-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Italian Somalimaa** Wikimedia Commonsissa
Goseibai shikimokun käsikirjoitus 1600-luvulta
**Goseibai shikimoku** (jap. 御成敗式目) oli Japanin Kamakura-sotilashallinnon laki, maan ensimmäinen muistiin kirjattu feodaalilaki. Sen saattoi voimaan kolmas *shikken* eli shōgunin sijaishallitsija Hōjō Yasutoki vuonna 1232. Sitä kutsutaan myös nimellä **Jōei shikimoku** (jap. 貞永式目) aikakausinimen mukaan.

Ennen *Goseibai shikimokun* ottamista käyttöön Kamakura-sotilashallinto kävi oikeutta ilman muodollisia lakeja. Jōkyū-kapinan jälkeen kasvava määrä maakiistoja hallituksen vasallien (*gokenin*), aatelisten ja talonpoikien välillä teki puolueettomat oikeudenkäynnit välttämättömiksi. Niinpä Hōjō Yasutoki kokosi lakikokoelman rungon 51 artiklaan ja kolmetoista neuvoston jäsentä (*hyōjōshū*) kirjoitti sen valmiiksi. Sanotaan, että lakiin otettiin 51 artiklaa, koska se oli tasan kolme kertaa enemmän kuin prinssi Shōtokun laatimassa 17 artiklan perustuslaissa.

Lisäartikloita, joita kutsutaan termillä *tsuika* (jap. 追加), otettiin käyttöön myöhemmin. Ashikaga-sotilashallinto otti myös käyttöön *Goseibai shikimokun* peruslaikseen. Edo-kaudella sitä käytettiin yleisesti lasten oppikirjana sotilasluokan säännöistä ja tavoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  御成敗式目 Kotobank / ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典 / 日本大百科全書. Viitattu 30.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* 現代語訳「御成敗式目」全文　前武蔵守平朝臣泰時・多賀歴史研究所 多賀譲治 (japaniksi)
**HMS Barwon** (viirinumero K406) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 palvelukseenotettu River-luokan fregatti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: River-luokka (fregatti)*
Alus tilattiin 16. elokuuta 1941 Cockatoo Docks and Engineering Companyltä Sydneystä ja sen köli laskettiin 31. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 3. elokuuta 1944 kumminaan kauppa- ja maatalousministeri Scullyn puoliso ja se otettiin palvelukseen 10. joulukuuta 1945 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Algernon G. Rose..

Palvelus
--------

Miehistön koulutuksen päätyttyä alus lähti Sydneystä 14. helmikuuta 1946 palvelukseen Australian pohjoispuoliselle merialueelle. Vierailtuaan Darwinissa alus jatkoi matkaansa Filippiineille, mistä se palasi Darwiniin. Aluksella oli erilaisia tehtäviä kuten käytöstä poistettujen ammusten hävittäminen ja rannikkoalueen loistojen tarkistaminen. Alus myös kuljetti sotarikostuomioistuimen jäseniä Koepangiin Timorille sekä takaisin Darwiniin.

Alus siirrettiin 1. heinäkuuta Sydneyssä telakalle, mistä se vapautui 29. elokuuta. Palvelukseen palattuaan alus siirtyi Uuteen-Guineaan, missä se tarkasti ja kunnosti merenkulun loistoja sekä tarkasti alueen pommi, miina ja ammusvarastoja. Alus palasi 20. tammikuuta 1947 Melbourneen, mikä samalla päätti sen avomeripalveluksen.

Alus siirrettiin 31. maaliskuuta reserviin ja se myytiin romutettavaksi H. C. Sleighille Mitsubishi Australia Pty Limitedille. Alus myytiin edelleen japanilaiselle Amakasu Sangyo Kisen Company Limitedille.

Lähteet
-------

* Lavery, Brian: *River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History*. Lontoo, Englanti: National Maritime Museum, 2006. ISBN 0-948065-73-7. (englanniksi)
* Friedman, Norman: *British Destroyers & Frigates - The Second World War and After*. Barnsley, Englanti: Seaforth Publishing, 2008. ISBN 978-1-84832-015-4. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  HMAS Barwon Royal Australian Navy. Viitattu 20.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Friedman, Norman s. 334
**HMAS Albatross** oli Australian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva ja Australian suurimpia laivanrakennushankkeita ennen toista maailmansotaa. Aluksen tehtävänä oli varmistaa laivaston kyky suojata kriisin aikana kauppamerenkulkua ja tarjota valtiolle mahdollisuus valvoa merialueitaan.

Syyskuussa 1938 alus siirrettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle, joka muutti sen korjausalukseksi. Sodan lopun alus oli lokakuusta 1943 miinanraivaajien emälaivana, kunnes se siirrettiin reserviin 3. elokuuta 1945. Se myytiin 19. elokuuta 1946 kauppalaivaksi ja romutettiin 12. elokuuta 1954 Hongkongissa.

Suunnittelu ja valmistus
------------------------

*Albatross* tilattiin 10. kesäkuuta 1925 Cockatoo Islandin laivastontelakalta Sydneystä Australian laivaston laajentamisohjelmassa, johon kuului lisäksi muun muassa Britteinsaarilla valmistettavat kaksi risteilijää ja kaksi sukellusvenettä. Kotimainen tilaus oli sekä poliittisesti järkevää että säästi noin miljoona puntaa. Köli laskettiin 16. kesäkuuta 1926 telakkanumerolla 106. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1928 kumminaan kenraalikuvernöörin puoliso lady Ethel Stonehaven ja valmistui 21. joulukuuta 1928.

Supermarine Seagull III:a nostetaan *HMAS Albatrossin* kannelle.
Alus ei muistuttanut Britannian kuninkaallisen laivaston hankkimaa *HMS Ark Royalia*. Aluksella oli pitkä yhtenäinen etukansi, jolle oli asennettu paineilmalla toimiva katapultti. Kannen alle oli rakennettu yhdeksän lentokoneen hangaari. Koneiden siirtelyn mahdollistivat kolme nosturia, joista lähellä keulaa ollut avusti katapulttia ja kaksi taaempana ollutta hangaariin siirtämistä.

Alukseen oli asennettu sen vakauttamiseksi runkoon laajennukset, mutta ei lainkaan panssarointia. Aseistuksena oli neljä 4,7 tuuman pikatykkiä yksiputkisina asennuksina ilman suojarakenteita. Aluksella oli lentotoimintaa varten varastoituna 8 300 gallonaa polttoainetta. Lentokoneina oli aluksi Fairey IIID -koneita ja myöhemmin Seagull-lentoveneitä.

Palvelus
--------

Palvelus Australian laivastossa jäi melko lyhyeksi, kun alus sijoitettiin huollon jälkeen vuonna 1933 reserviin. Alus luovutettiin vuonna 1938 Britannian kuninkaalliselle laivastolle osamaksuna *HMS Apollosta*, joka luovutettiin Australian laivastolle nimellä *HMAS Hobart*.

Lähteet
-------

* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present – An Illustrated Encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Polmar, Norman: *Aircraft Carriers – A History of Carrier Aviation and its Influence on World Events Vol. 1, 1909–1945*. Dulles, Virginia: Potomac Bools Inc, 2006. ISBN 1-57488-663-0. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  HMS Albatross – Seaplane Carrier Naval-History.net. Viitattu 16.10.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Chesneau 1998, s. 52.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMAS Albatross** Wikimedia Commonsissa
**The Wonder Years** on Wonder Girls -yhtyeen debyyttialbumi, jonka on tuottanut Park Jin-young.

Tietoja albumista
-----------------

*The Wonder Years* julkaistiin 13. syyskuuta 2007. Vaikka albumilla on uutta musiikkia yhtyeeltä, albumi sisältää myös kappaleita yhtyeen ensimmäiseltä singleltä, "The Wonder Begins". Kappaleet ovat "Irony", "Bad Boy" ja "미안한 마음" (It's Not Love). Koska ensimmäisellä singlealbumilla oli mukana Hyuna, joka oli lähtenyt yhtyeestä singlejulkaisun jälkeen, kappaleiden rap-osuudet piti räpätä uudelleen, jonka teki yhtyeen nykyinen räppäri, Yubin.

Singlet
-------

"Tell Me" oli ensimmäinen single, joka julkaistiin albumilta. Kappaleen debyyttiesiintyminen oli MBC:n *Music Core* -ohjelmassa 7. syyskuuta 2007. "Tell Me"-kappaleesta tuli Wonder Girls:n No. 1 hitti, joka teki yhtyeestä idoliyhtyeen. Mutta koska Yubin liittyi niin myöhään yhtyeeseen, hänen räppäämistään ei ollut "Tell Me"n albumiversiossa.

Toinen single albumilta oli 이 바보 ("*This Fool*"), jolla oli debyyttiesiintyminen MBC:n *Music Core* -ohjelmassa 10. joulukuuta 2007. Kappaletta oli käytetty elokuvan *I Like It Hot* promootioihin tammikuussa 2008. Elokuvassa oli Wonder Girlsin jäsen Ahn Sohee.

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Käännös | Kesto |  |
| 1. | "I Wanna" | J.Y. Park | J.Y. Park, Wooseok Rhee |  | 3.46 |
| 2. | "이바보" | J.Y Park | J.Y. Park | This Fool (English Title: Stupid) | 3.48 |
| 3. | "Tell Me" | J.Y. Park | J.Y. Park, Mitchell John, Woo Seok Rhee |  | 3.37 |
| 4. | "Friend" | Tae Kwon, 서의범 | Tae Kwon, 서의범 |  | 4.00 |
| 5. | "Headache" | Tae Kwon | Tae Kwon, 장준호 |  | 3.31 |
| 6. | "뭐 어때" (ft. David Kim) | Brian Kim | Brian Kim | So What | 4.04 |
| 7. | "Wishing on a Star" | 박채원 | 류형섭 |  | 3.57 |
| 8. | "Move" (ft. MRISING) | MRISING | MRISING |  | 3.30 |
| 9. | "가져가" | J.Y. Park | J.Y. Park, Tae Kwon | Take It | 3.46 |
| 10. | "Good Bye" | J.Y. Park | J.Y. Park |  | 3.32 |
| 11. | "Bad Boy" | J.Y. Park | J.Y. Park, "Hitman" Bang |  | 3.11 |
| 12. | "미안한 마음" | J.Y. Park | J.Y. Park, Tae Kwon | Sorry Heart (English title: It's Not Love) | 4.00 |
| 13. | "Irony" | J.Y. Park | J.Y. Park |  | 4.04 |

Aiheesta muualla
----------------

* The Wonder Years discogs.com -sivustolla
Piirros suunnitteilla olevasta teleskoopista.
**Nancy Grace Roman -avaruusteleskooppi** on kehitteillä oleva Nasan avaruusteleskooppi. Teleskoopin työnimi oli aluksi **WFIRST** eli **Wide-Field Infrared Survey Telescope**, mutta NASA nimesi sen uudelleen toukokuussa 2020 kunnioittaakseen tähtitieteilijä Nancy Romanin muistoa. Alkuperäinen hahmotelma Romanista tehtiin jo vuosina 2011-12, mutta virallisesti hanke aloitettiin alkuvuodesta 2016. Laukaisu on tarkoitus olla 2020-luvun puolivälissä. Nasa pitää Roman-teleskooppia seuraavana suurena askeleena avaruusteleskoopeille vuonna 2021 laukaistun James Webb -avaruusteleskoopin jälkeen.

Romanin päätarkoituksena ovat pimeään energiaan liittyvät kartoitukset sekä eksoplaneettojen havainnointi. Teleskoopin kokonaisbudjetti on yli 2 miljardia euroa. Sen koronagrafilla on tarkoitus saada himmeitä, mutta suoria kuvia kaukaisista kaasuplaneetoista ja planeetoista.

Dr. Shawn Domagal Goldman esittelee avaruustutkimusta NASAn Goddard laitoksella Roman havainnoi infrapunan ja näkyvän valon aallonpituuksilla. Sen pääpeili 2,4 metrin kokoinen, kuten Hubble-avaruusteleskoopilla. Hubblesta Roman eroaa kuva-alaltaan, joka on 100-kertainen Hubbleen verrattuna. Avaruusteleskoopissa on kaksi pääinstrumenttia. Sen laaja-alainen kamera eli WFI ottaa 288 megapikselin kuvia noin puolen asteen levyisestä alueesta taivaalla infrapuna-aallonpituuksilla. Koronagrafi puolestaan ottaa kuvia 0,4-1,0 mikrometrin aallonpituuksilla.

Katso myös
----------

* Euclid - Esan osin vastaava hanke

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nancy Grace Roman -avaruusteleskooppi**.
* NASA Introduces New, Wider Set of Eyes on the Universe

Lähteet
-------

1. ↑  NASA Telescope Named For ‘Mother of Hubble’ Nancy Grace Roman NASA. Viitattu 8.5.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  WFIRST-avaruusteleskoopin valmistelu alkoi - Hubblen tarkkuus 100-kertaisella kuva-alueella *www.avaruus.fi*. Viitattu 26.2.2016.
3. ↑  Ashley Balzer (editor): NASA’s Roman and ESA’s Euclid Will Team Up To Investigate Dark Energy *nasa.gov*.  27.6.2023. Viitattu 4.7.2023.
**Ilmari Karvonen** (7. elokuuta 1893 Luumäki – 12. helmikuuta 1967) oli suomalainen kirkkoherra, opettaja ja kristillinen kirjailija. Hän kuului evankeliseen liikkeeseen.

Karvosen vanhemmat olivat vääpeli Reinhold Karvonen ja Selma Korhonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1912 ja suoritti teologian erotutkinnon 1915 sekä pastoraalitutkinnon 1918. Karvonen vihittiin papiksi 1916.

Karvonen oli vt. kirkkoherrana Kaukolassa, Sortavalan maaseurakunnassa, Nurmeksessa ja Rautjärvellä. Hän oli Sammatin kappalaisena 1919–1922, Viipurin tuomiokirkkoseurakunnan komministerinä vuodesta 1922, tuomiokapitulin asessorina 1932–1938 sekä Nousiaisten vt. kirkkoherrana vuodesta 1950 ja kirkkoherrana 1951–1958. Hän jäi eläkkeelle 1958. Hän sai rovastin arvon 1938.

Karvonen oli Viipurin suomalaisen lyseon uskonnon opettajana 1922–1923; Viipurin kauppaoppilaitoksen pikakirjoituksen opettajana 1923–1929 ja 1943–1944 sekä Viipurin kirkkomusiikkiopiston uskonnon opettajana 1931–1935.

Teoksia
-------

* *Sydän ja elämä : lastuja hengellisen elämän syventämiseksi*. Suomen lähetysseura, Helsinki 1928
* *Valitan surua*. Suomen lähetysseura, Helsinki 1936
* *Kaksi todistajaa : Johan Henrik Martin ja Karl Gustaf Sirén : piirteitä evankelisen liikkeen historiasta Viipurissa ja sen ympäristöllä*. Suomen lut. evank.-yhdistys, Helsinki 1936
* *Elämän veden lähteelle : hengellistä elämää ja Raamatun-tuntemusta syventämään*. Suomen kirkon sisälähetysseura, Sortavala 1937
* *Sanan sytykkeitä : raamatullisia tekstejä ja viittauksia erilaisia kirkollisia toimituksia varten* ; koonn. Ilmari Karvonen. Otava 1946

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Karvonen, Ilmari. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 16.12.2018)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Biografiasampo

 |

 |