recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vaajakosken kanava** yhdistää Leppäveden Päijänteeseen ja on osa Keiteleen kanavaa yhdessä Kuhankosken, Kuusan, Kapeenkosken ja Paatelan sulkujen kanssa. Kanavan rakensivat neuvostoliittolaiset 1990–1993 osana Neuvostoliiton ja Suomen välisen bilateraalikaupan tasapainottamista, koska Suomen vienti Neuvostoliittoon oli suurempaa kuin Suomen tuonti Neuvostoliitosta. Kanava on 250 metriä pitkä. Leppäveden ja Päijänteen korkeusero on 2,50–2,65 m.

Tukinkuljetus palasi Vaajakoskelle vähäksi aikaa vuonna 1993, jolloin tukkeja alettiin kuljettaa nippuina pitkin juuri valmistunutta Vaajakosken kanavaa. Puunkuljetus kanavalla kuitenkin loppui vuonna 2002. Uitot olivat vilkkaimmillaan 1995, jolloin kanavasta kulki puuta 160 000 kuutiota.

Syksyllä 2013 kanavan sulun ympärille asennettiin kaiteet. Kanavan sulkuportit ovat sähkömekaanisilla koneistoilla varustetut sektoriportit.

Kanava on itsepalvelusulku, mutta sen kaukokäyttö ja valvonta ovat mahdollista Paatelan kanavan keskusvalvomosta. Keiteleen kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Mismo Oy.

Kanavan aukioloajat:

* Toukokuu: klo 7-21
* Kesäkuu: klo 7-24
* Heinäkuu: klo 7-24
* Elokuu: klo 7-24
* Syyskuu: klo 7-18
* Lokakuu: keskiviikosta sunnuntaihin klo 7-17

Kuvia
-----

Kanavan sulkuKanavan alempi portti avautumassaKanavan sulun alaporttiKanavan sulku talvella

Lähteet
-------

1. ↑  Hurskainen, Tarmo: Päijänne-Keitele kanavareitti *kanaler.arnholm.nu*.  2005. Viitattu 28.2.2009.
2. 1 2 3  Keiteleen kanava: Vaajakosken kanava Väylävirasto. Viitattu 6.2.2022.
3. ↑  Mismo Oy: Sisävesikanavat *mismo.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaajakosken kanava** Wikimedia Commonsissa
Tehdasrakennus Vaajavirran suunnasta.
**Vaajakosken naulatehdas** oli SOK:n omistama vuonna 1939 toimintansa aloittanut metallituotteita valmistanut tehdas. Se lopetti toimintansa 1986. Tehdasrakennus sijaitsee Vaajavirran rannalla.

Tehdas aloitti toimintansa hieman ennen talvisodan alkua vuonna 1939. Se työllisti 200 henkeä ja muodosti kolmanneksen SOK:n Vaajakosken tehtaiden liikevaihdosta. Sota-aikana tuotanto kuitenkin pieneni raaka-ainepulan vuoksi ja työläisten määrä pieneni 60 henkeen. Puolustusvoimien tilauksiin oli saatavissa raaka-aineita, ja naulatehdas valmisti puolustusvoimille piikkilankaa ja suuria tulitikkuja, joita käytettiin Molotovin cocktaileissa.

Sodan jälkeen tehdas valmisti nauloja, piikkilankaa ja muita metalliteollisuuden tuotteita. Henkilökuntaa jouduttiin kuitenkin aluksi supistamaan vielä parillakymmenellä hengellä armeijan tilausten loputtua ja raaka-ainepulan jatkuessa.

Naulatehdas oli vuoteen 1983 hallinnollisesti osa SOK:n Vaajakosken tehtaita. 1984–1986 se toimi Vaaja Rakennustarviketehtaiden alaisuudessa. Vuonna 1986 naulatehdas lopetti toimintansa ja rakennus myytiin kiinteistösijoitusyhtiö Vaajakosken Teollisuustalo Oy:lle. Vuokralaisina on nykyisin muiden muassa kirjapaino, autokorjaamo, kamppailulajiseura ja lounasravintola.

Kuvia
-----

Eteläinen päätyTakapihaaTehdasrakennus talvella

Lähteet
-------

* Kolu, Antti: *Vaajakosken yhdyskunta 1916-1944*. Jyväskylä: Vaajakosken kohinat ry, 2011. ISBN 978-952-92-9205-9

Vaajakosken naulatehdas VAKKA-arkistotietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaajakosken naulatehdas** Wikimedia Commonsissa
**Ludvig III** (863/865 – 5. elokuuta 882) oli Länsi-Frankian (nykyinen Ranska) kuningas vuodesta 879 kuolemaansa vuonna 882 saakka. Hän oli Ludvig Änkyttäjän toinen poika. Ludvig hallitsi käytännössä veljensä Kaarloman II:n kanssa kuolemaansa saakka, jolloin valta siirtyi kokonaisuudessaan hänen veljelleen.

Ludvig syntyi, kun hänen isänsä oli vielä Akvitanian kuningas ja hänen isoisänsä, Kaarle Kaljupää, hallitsi Länsi-Frankiaa. Kun Kaarle Kaljupää kuoli vuonna 877 ja Ludvig Änkyttäjä 879, jotkut aateliset kannattivat Ludvigia ainoaksi kuninkaaksi, mutta toinen osapuoli suosi vanhaa, hyväksihavaittua systeemiä, jossa valtakunta jaettiin siten, että jokainen veli hallitsi maan eri osia. Syyskuussa 879 Ludvig kruunattiin Länsi-Frankian kuninkaaksi.

Hänen valtakaudellaan oli harmia kapinoivista aatelisista ja Länsifrankkien alueiden valtausta yrittävästä Saksien kuningas Ludvig Nuoren joukoista. Ludvig III löi viikingit Ponthieun Saucourtissa elokuussa 881, mikä keskeytti skandinaavien hyökkäykset Ranskaan vähäksi aikaa.

Karolingien hallitsemat maat vuonna 880. Ludvigin osuus on violetilla, hänen veljensä Kaarloman II:in osuus sinisellä. Vihreää hallitsi Ludvig Nuori, punaista Kaarle Paksu ja keltaista Provencen herttua.
Ludvig III kuoli 5. elokuuta vuonna 882, mahdollisesti onnettomuuden uhrina. Koska hänellä ei ollut perillisiä, valta siirtyi kokonaan hänen veljelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Louis III *Encyclopædia Britannica*.  1998. Viitattu 3.1.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Eosinofiili.
**Eosinofiilit** ovat immuunipuolustusjärjestelmän jyvässoluja eli granylosyyttejä. Eosinofiilien merkityksestä ei tiedetä vielä läheskään kaikkea, mutta tutkimuksissa on selvinnyt, että ne osallistuvat lähes kaikkiin elintoimintoihin. Eosinofiilit tuhoavat esimerkiksi viruksia, bakteereita ja loisia. Ne osallistuvat myös elimistön tulehdusvasteeseen etenkin allergisissa reaktioissa ja astmassa.

Eosinofiilien määrä lisääntyy kudoksissa ja veressä välittömissä allergioissa, loistaudeissa ja kroonisissa tulehduksissa. Myös sedatiivisten eli väsyttävän vaikutuksen omaavien lääkeiden, joidenkin antibioottien sekä psyllium-kuidun nauttiminen lisää eosinofiilien määrää.

Eosinofiilien määrä on suurimmillaan illalla ja pienimmillään aamulla. Eosinofiilien määrä vähenee myös esimerkiksi fyysisen rasituksen, kognitiivisen stressin ja kortikosteroidien vaikutuksesta. Esimerkiksi alkoholimyrkytys tai liian suuri kortisolintuotanto laskevat eosinofiilien määrän epänormaalin pieneksi.

Eosinofiilisten valkosolujen rakkulat eli granulat sisältävät mikrobeja tappavia, solukalvoja ja hermoja vaurioittavia entsyymejä. Kiteisen ytimen ulkopuolella on externum eli matrix, jossa muut spesifisen granulan komponentit sijaitsevat. Läpimitaltaan eosinofiilit ovat 12–15 mikrometriä ja niiden tuma on tyypillisesti kaksilohkoinen. Eosinofiilisiä granulosyyttejä on neljää eri tyyppiä, joista osa värjäytyy tietyillä kudosväreillä tunnusomaisen punertaviksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eosinophil Count: Explanation and Risks *Healthline*.  15.6.2012. Viitattu 17.11.2020. (englanniksi)
Ludvig I
**Ludvig I** (25. heinäkuuta 1642 Monaco – 3. tammikuuta 1701 Rooma) oli Monacon toinen ruhtinas vuodesta 1662 vuoteen 1701.

Hän oli Monacon ruhtinaan Hercules'n (1623–1651) ja Aurelia Spinolan vanhin poika ja seurasi valtaistuimella isoisäänsä Honoré II:a.

Ludvigin vaimo, Pau Catherine-Charlotte de Gramont (1639 – 4. kesäkuuta 1678 Pariisi), oli ranskalaisen marsalkka Antoine III de Gramontin tytär. Pari vihittiin 30. maaliskuuta 1660 ja heillä oli kuusi lasta:

* Antonio I (1661–1731), Monacon ruhtinas
* Maria Teresa Carlotta (14. kesäkuuta 1662 – 1738)
* Anna Hippolyte (1667 – 23. heinäkuuta 1700), vihittiin 1696 Jacques de Crussolin (1675–1739) kanssa
* François Honoré (21. joulukuuta 1669 – 18. helmikuuta 1748 Pariisi), Besançon arkkipiispa
* Giovanna Maria
* Aurelia

Lähteet
-------

1. ↑  cyberancestor.com, viitattu 19.7.2012

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**Honoré II** | **Monacon ruhtinas**10. tammikuuta  1662 – 2. tammikuuta  1701 | Seuraaja:**Antonio I** |
**Työtaso** on paikoillaan tapahtuvassa istuma- tai seisomatyössä käytettävä, sopivalle korkeudelle asennettu vaakasuora taso, joka mahdollistaa työvälineiden käytön ja työn tekemisen pitkiä aikoja rasittumatta. Työtaso voi olla esimerkiksi puusepänhöyläpenkki, tarkoitukseen sopiva pöytä tai jopa sepän alasin. Kotitaloudessa työtaso tarkoittaa useimmiten keittiön pöytäkaappien päälle asennettua kestävää levyä.

Massiivimuovinen keittiön työtaso, johon on upotettu allas samasta materiaalista.

Työtasot keittiökalusteissa
---------------------------

Nykyaikaisissa keittiön kiintokalusteissa työtaso on yleensä vakiomitoituksen ansiosta valittavissa vapaasti riippumatta kaapistojen materiaalista, koosta tai väristä. Keittiötasojen yleisimmät materiaalit ovat laminaatilla päällystetty kalustelevy, massiivipuu, luonnonkivi, betoni tai erilaiset komposiittimateriaalit, kuten Corian tai Durat.

**Laminaattitasot** tehdään liimaamalla noin 1 millimetrin paksuinen muovi-paperi-laminaattikerros lastulevyn pinnalle. Laminaatin pinta voi olla yksivärinen tai kuvioitu jäljittelemään kiveä tai puuta. Laminaatti on hinnaltaan edullista ja käytössä kestävää, mutta naarmuja ja koloja on mahdoton korjata. Laminaatti ei kestä leikkuualustana eikä kuumien keittoastioiden alustana. Yleisimpiä laminaattitasoja saa suoraan varastosta rautakaupasta tai kalustemyymälästä.

**Puutasot** tehdään yleensä kokopuurimoja tai -sauvoja yhteen liimaamalla. Puu elää erityisesti kosteuden vaikutuksesta; kosteudelle herkimpiä ovat pyökki ja koivu. Tähän auttaa pinnan säännöllinen öljyäminen. Kuluneen puutason voi hioa ja öljytä uudenveroiseksi.

**Kivitasot** ovat kalliita ja raskaita, mutta sietävät kuumaa ja kulutusta. Kestävintä on tumma, hyvin kiillotettu graniitti, kun taas marmoriin voi tulla tahroja rasvasta, punaviinistä tai mehusta. Ohuet lasi- ja posliiniastiat rikkoutuvat helposti osuessaan kivitasoon.

**Muita materiaaleja.** Keittiön työtaso voidaan myös valaa betonista, muovista tai kivi-muovi-komposiittimateriaalista (ks. massiivimuovi), laminoida lujitemuovista tai työstää ruostumattomasta teräksestä. Tekniikasta riippuen myös altaat voivat olla samaa kappaletta työtason kanssa. Muita työtasojen materiaalivaihtoehtoja ovat keraamisilla laatoilla päällystetty kalustelevy.

Työtasot kiinnitetään keittiökalusteiden runkojen päälle tavallisesti altapäin ruuveilla tai liimaamalla. Seinää vasten tuleva reuna tiivistetään listalla tai silikonisaumauksella. Upotettavat tiskialtaat kiinnitetään työtasoon tehtyihin aukkoihin joko suoraan työtason päälle, upotettuna työtason pinnan kanssa samaan tasoon tai ripustettuna työtason alle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Perälä, Rae: *Remontoi asuntosi: joka kodin remonttiopas omakotitalosta kerrostaloon*, s. 77–78. Helsinki: Alfamer, 2006. ISBN 9789524720557.
2. ↑  Rase, Ludwig: *Keittiösuunnittelu*, s. 47. Helsinki: Siemens Oy, 1988 (alkuteos *Küchenplanung* 1983).
**InfoFinland.fi** -verkkopalvelu on monikielinen verkkosivusto, joka kokoaa yhteen tärkeää tietoa Suomeen muuttoa suunnittelevalle tai Suomessa jo asuvalle. Sivusto palvelee myös viranomaisia monikielisessä tiedotuksessa.

InfoFinlandista käyttäjä löytää luotettavaa, omakielistä tietoa Suomeen muutosta, työstä, opiskelusta, asumisesta, koulutuksesta, terveydestä, perheestä ja vapaa-ajasta. Sivuilla on lisäksi paikallistietoa Helsingin seudusta (Helsinki, Espoo, Vantaa ja Kauniainen), Turusta, Tampereelta, Vaasasta, Kokkolasta, Raahesta, Siikajoesta, Pyhäjoesta, Iisalmesta, Kajaanista ja Oulusta.

Verkkopalvelulla on kolme keskeistä kohderyhmää:

* Suomessa asuvat maahanmuuttajat
* viranomaiset, jotka kohtaavat työssään Suomeen muuttaneita
* Suomeen muuttoa suunnittelevat.

InfoFinlandin kielet ovat suomi, ruotsi, englanti, venäjä, viro, ukraina, ranska, turkki, arabia, persia, kiina ja espanja. Kieliversiot ovat identtisiä.

Finnishcourses.fi -kurssihakupalvelu on osa InfoFinlandia. Se tiedottaa suomen ja ruotsin kielen kursseista Helsingin, Tampereen, Turun ja Oulun seuduilla.

InfoFinlandia julkaisee Helsingin kaupunki. Valtion rahoittajakumppaneita ovat työ- ja elinkeinoministeriö, opetus- ja kulttuuriministeriö, sosiaali- ja terveysministeriö, ympäristöministeriö, Kela ja Verohallinto.

InfoFinland-verkkopalvelun nimi oli aikaisemmin Infopankki. Nimi muutettiin marraskuussa 2018.

Aiheesta muualla
----------------

* InfoFinland
* Finnishcourses.fi
Stora Bodö

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°6′50.71″N, 24°44′29.13″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,17 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Stora Bodö** on saari Espoon Suvisaariston itäosassa. Sen pinta-ala on noin 17 hehtaaria. Sen pohjoisosassa sijaitsee rakennushistoriallisesti arvokas puuhuvila 1800-luvulta. Stora Bodö kuului aiemmin Moisön tilaan, jolta seppämestari Adolf Edbom osti sen 1860-luvulla.

Stora Bodön pohjoispuolella sijaitsee Lilla Bodö, josta on maantieyhteys Suvisaariston pääsaariin. Stora Bodön ja Lilla Bodön välissä on kapea Bodö sund -niminen salmi. Stora Bodön lounaispuolella sijaitsevia luotoja kutsutaan nimellä Morgonpinorna. Sen eteläpuolella puolestaan sijaitsee pieni kalliorantainen Bodökobben.

Stora Bodön itärannalla on laaja kallioalue; etelässä, lounaassa ja luoteessa on rantaniittyä. Länsiosassa on loivapiirteinen, metsittynyt kallioharjanne. Saaren puusto on lähinnä kuusikkoista sekametsää, kilpikaarnaisia mäntyjä on jonkin verran.

Valtioneuvos Frithiof Flodin osti Stora Bodön vuonna 1877. Saaren pohjoisosassa oli jo pieni asuintalo, jonka Flodin laajensi huvilakseen. Siitä tuli aikakauden tyylin mukaisesti koristeellinen. Huvila sai myös tornin, joka muistuttaa läheisen Tallholmin saarella sijaitsevan Nannelan villan tornia. Huvilakokonaisuuteen kuuluu vanhoja puurakenteisia talousrakennuksia ja pieni laivalaituri.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. 1 2  Härö, s. 192
2. ↑  Bodö sund (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ollus, Christian; Hokkanen, Torsti: Bergö, Stora Bodö, Fridheminkallio (pdf) *Bergö, Stora Bodö, Fridheminkallio / 32. kaupunginosa, Suvisaaristo / Alueet / Osayleiskaava*.  31.5.2013. ESPOON KAUPUNKI KAUPUNKISUUNNITTELUKESKUS / Asemakaavayksikkö.  Arkistoitu 8.3.2018. Viitattu 7.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Stora Bodö, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
* Stora Bodö - Lilla Bodö, 450400 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sttinfo.fi: Huvila meren rannalla
**Eoraptor** (suomeksi "aamunkoiton varas") oli yksi ensimmäisistä dinosauruksista. *Eoraptorin* fossiilit ovat peräisin keskitriaskaudelta, noin 225 miljoonan vuoden takaa Argentiinasta.

Joidenkin tutkijoiden mukaan kaikkien dinosaurusten tuntematon yhteinen kantamuoto oli juuri *Eoraptorin* kaltainen.

Löytäminen ja ominaisuudet
--------------------------

*Eoraptorin* pituus oli metri ja sen paino 10 kilogrammaa. Se oli siis suunnilleen ketun kokoinen. *Eoraptorilla* oli lihaksikkaat jalat, joilla se sai saaliinsa nopeasti kiinni. Sen "käsien" pituus oli puolet jalkojen pituudesta. Käsissä oli 5 sormea joista kaksi oli surkastunut. Surkastuneissa sormissa ei ollut kynsiä, ja muidenkin sormien kynnet olivat heikot. Sen suu oli täynnä sahalaitaisia ja teräviä hampaita jotka sopivat hyvin lihan paloitteluun. Joidenkin tutkijoiden mukaan se söi myös kasveja.

Ensimmäiset fossiilit löydettiin Luoteis-Argentiinasta Ischigualaston myöhäistriakautisista kivikerrostumista vuonna 1993. *Eoraptor* löydettiin oikeastaan vahingossa, kun yksi tutkimusryhmän jäsen oli heittämässä pois kiveä, joka sisälsi *Eoraptorin* kallon. Sen takia alue tutkittiin tarkasti, mikä johti lähes kokonaisen luurangon löytymiseen. Laji nimettiin samana vuonna. *Eoraptorista* on toistaiseksi löydetty vain yksi luuranko, mutta se oli verrattain hyvin säilynyt. Triaskaudella Argentiina oli puoliaavikkomainen ympäristö, jossa oli sadekausi. *Eoraptor* saalisti hyönteisiä, liskoja ja muita dinosauruksia.

Luokittelu
----------

*Eoraptor* kuului liskonlantioisiin dinosauruksiin. Tutkijat eivät ole samaa mieltä mihin alalahkoon se kuului. Alun perin sitä pidettiin teropodina, kunnes tutkijat vuonna 2011 löysivät *Eodromaeuksen*, dinosauruksen joka eli samaan aikaan kuin *Eoraptor*. *Eodromaeuksella* oli monia teropodeille tyypillisiä piirteitä (jotka *Eoraptorilta* puuttuivat) ja *Eoraptorilla* oli joitakin samoja piirteitä kuin sauropodomorfeilla joten tutkijat vetivät johtopäätöksen että *Eoraptor* oli alkukantainen sauropodomorfi.

Toiset tutkijat kyseenalaistivat tämän teorian ja jatkoivat *Eoraptorin* luokittelemista teropodina.

*Eoraptor* saattoi myös olla kaikkien liskonlantioisten edeltäjä.

Katso myös
----------

* Herrerasaurus

Lähteet
-------

* Naish, Darren: *Kiehtovimmat dinosauruslöydöt*, s. 131. Nemo, 2010. ISBN 978-952-240-057-4.
* Michael K. Brett-Surman: *Ihmeellinen luonto: Dinosaurukset*, s. 116. Gummerus, 2004. ISBN 951-20-6547-9.
* Darren, Naish: *Suuri dinosauruskirja*, s. 168-169. , 2011. ISBN 978-952-220-416-5.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q130988
* Wikispecies: Eoraptor
* Fossilworks: 57453
* GBIF: 4818374
* IRMNG: 1012803

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Eoraptor
**Vaahtobileet** on tapahtuma, joka useimmiten järjestetään yökerhoissa. Vaahtobileissä ihmiset tanssivat vaahdossa ja heidän päälleen suihkutetaan vaahtoa joko vaahtotykillä tai vaahtokoneella. Vaahtobileitä järjestetään kesäaikaan myös ulkona, jolloin alueet ovat yleensä suurempia ja siten vaativat suuritehoisempia vaahtokoneita. Vaahtoa käytetään myös mainosten ja videoiden tehokeinona. Myös teatterit voivat käyttää vaahtoa esityksissään. Suomessa suurin osa vaahtobileistä järjestetään kesäisin. Oppilaitokset, esimerkiksi eräät colleget Yhdysvalloissa, saattavat mainita vaahtobileet opiskeloijoille suunnattujen vapaa-ajan aktiviteettien joukossa.

Historia
--------

Vaahtobileet sisältyivät Aubrey Sotton ohjaamaan elokuvaan *A Rhapsody in Black and Blue* vuodelta 1932.Ensimmäiset varsinaiset vaahtobileet järjestettiin tiettävästi Espanjalle kuuluvalla Ibizan saarella 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Tällöin vaahto saatiin aikaan raastamalla palasaippuaa veteen ja sekoittamalla sekä pumppaamalla seos sukan lävitse. Suomeen vaahtobileet tulivat 1990-luvun puolivälissä. 1990-luvulla yökerhot kärsivät vaahdon vuoksi useista vesivahingoista. Nykyisellään vaahtokoneiden tekniikka on kehittynyt ja suojaustekniikka parantunut.

Tekniikka
---------

Vaahtobileet järjestetään useimmiten ilmatäytteiseen altaaseen, jonka koko on noin 4x4 metriä. Lisäksi lattia suojataan, esimerkiksi pressua käyttäen. Tilaan voidaan rakentaa myös aitaelementeistä ravintolan toiveiden mukainen alue.

Vaahtokoneita on useita erilaisia. Yleensä vaahtotiivistettä lisätään veteen kaksi prosenttia eli 100 litraan vettä vaahtoainetta lisätään 2 litraa. Vaahtoaine on erikoisvahvaa saippuaa. Kalliimmat vaahtonesteet ovat dermatologisesti testattuja eivätkä ne aiheuta allergiaa tai muita oireita. Aikaisemmin vettä kului yhdessä illassa (klo 22 - 03.30) noin 600 litraa. Nykyään vaahtokoneiden hyötysuhteen parannuttua vettä kuluu enää 150-300 litraa illan aikana. Yhden vaahtokoneen tuotto saattaa olla jopa 300 000 litraa vaahtoa minuutissa (teoreettinen teho). Yökerhoissa käytetään kuitenkin koneita, joiden tuotto on noin 30 000 litraa minuutissa (teoreettinen teho).

Lähteet
-------

1. ↑  Maietta, Annie & Eagan, Colin: "Davidson College", *The Insider's Guide to the Colleges of California*. ei sivunumeroita, haku: foam. Pittsburg (Pa.): College Prowler, 2011. (englanniksi)
2. ↑  Sotto, Aubrey (ohjaaja): A Rhapsody in Black and Blue (1932) *IMDB*. Viitattu 6.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* vaahtobileet.fi
Teemu Salminen
**Teemu Salminen** (s. 5. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen jazzsaksofonisti, -klarinetisti ja -huilisti.

Ura
---

Salminen opiskeli Sibelius-Akatemiassa solistisella osastolla klarinetin- sekä huilunsoittoa. Opiskelujensa aikana Salminen liittyi UMOon. Valmistuttuaan Salminen jatkoi opiskelujaan New Yorkissa muun muassa Steve Grossmanin ja Bob Bergin johdolla. Salminen on Tapiola Big Bandin perustajajäseniä ja on ollut jäsenenä mm. Edward Vesala Mau-Mau Ensemblessa sekä Jukka Linkola Octetissa. Vuonna 2002 hän perusti yhä satunnaisesti esiintyvän Teemu Salminen Septetin.

Muuta
-----

Teemu Salminen on jazztrumpetisti Simo Salmisen veli.

Teokset
-------

* *Kirjeitä New Yorkista : trumpetisti Simo Salmisen tarina*. Rajamäki: Aviador, 2021. ISBN 978-952-381-071-6.

Lähteet
-------

1. 1 2  Discogs: Teemu Salminen *discogs.com*. Viitattu 11.1.2014.
2. ↑  Jazz Finland: Teemu Salminen *jazzfinland.fi*. Viitattu 11.1.2014.
3. ↑  *Suuri Musiikkitietosanakirja 5 O-See*, s. 215. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4729-9.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Info-Matin** on Malin pääkaupungissa Bamakossa ilmestyvä ranskankielinen sanomalehti.

Sambi Tourén vuonna 1998 perustama *Info-Matin* on yksi Malin tärkeimmistä yksityisistä sanomalehdistä. Se osallistuu voimakkaasti poliittiseen keskusteluun ja näkee tehtävikseen demokratian ja kansallisen yhtenäisyyden lujittamisen sekä taistelun epäoikeudenmukaisuutta vastaan. Lehden tunnuslause on "Äänettömien päivälehti" (*Quotidien des sans voix*). Se korostaa olevansa taloudellisesti ja toimituksellisesti itsenäinen, mutta on tukenut presidentti Ibrahim Boubacar Keïtaa ja tämän RPM-puoluetta vuodesta 2002 lähtien.

Lehti on osa Sambi Tourén IM-SARL -ryhmää, johon kuuluu myös radioasema Ika FM. Touré toimii Malin hallituksen tiedotuskeskuksen CIGMA:n johtajana. *Info-Matinin* ensimmäinen päätoimittaja oli Mohamed Sacko. Vuodesta 2003 lähtien päätoimittajana on työskennellyt Sékouba Samaké. Lehti ilmestyy viidesti viikossa maanantaista perjantaihin. Sen toimituskunta käsittää noin 15 henkeä. Levikiksi mainitaan 2 000 kappaletta. Lehden Internet-sivusto avattiin lokakuussa 1999.

Lähteet
-------

1. ↑  Perret, Thierry: Médias et démocratie au Mali: Le journalisme dans son milieu *cairn.info*.  2005. Viitattu 29.9.2019.
2. 1 2 3 4  Votre journal a 20 ans: le parcours, le positionnement, l’avenir *Info-Matin*.  13.1.2018.  Arkistoitu 29.9.2019. Viitattu 29.9.2019.
3. ↑  Réseau de communication Ika fm: un deuxième anniversaire festif *aBamako*.  14.3.2018. Viitattu 29.9.2019.
4. ↑  Sékouba Samaké, Rédacteur en Chef du quotidien «Info-Matin»: Journaliste et un homme de grande qualité *Malijet*.  20.6.2009. Viitattu 29.9.2019.
5. ↑  Info matin *Library of Congress*. Viitattu 29.9.2019.
6. ↑  Info-Matin *Courrier international*. Viitattu 29.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Info-Matinin* sivusto (ranskaksi)
**Teemu Raita** (s. 1974) on kirkkonummelainen lauluntekijä, laulaja ja kirjoittaja. Hän on julkaissut kaksi albumia (*Kuuleeko maa?*, Sony Music Finland 2004 ja *Maalle takaisin*, Samsara Records 2011) ja singlejä ("Meidän maailma" Sony Music Finland 2004, "Naura vaan" Sony Music Finland 2004, "S.O.S" Skogbacka Records/Neomusic 2006 ja "Viimeinen hidas" Skogbacka Records/VL-Musiikki 2013).

Raita on keikkaillut trubaduurina, duona sekä yhtyeensä kanssa. Teemu Raita on myös säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muille artisteille mm. Waltteri Torikka, Antti Paavilainen, Mikael Konttinen, Munamies, Jani & Jetsetters, Annika Eklund ja Johanna Pakonen.

Raita on kirjoittanut kaksi näytelmää, vuonna 2019 Veikkolan Kartanoteatterissa kantaesitetyn näytelmän "Mitä Helvettiä sinä siinä seisot?" ja vuodelta 2020 koronapandemian takia tulevaisuuteen siirretyn "Villasukkia Veikkolasta". Raita on myös näytellyt lyhytelokuvissa sekä Veikkolan Kartanoteatterissa vuodesta 2007.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Teemu Raita kotisivutViitattu 25.7.2023
*Tämä artikkeli käsittelee muusikkoa. Automallista kertoo artikkeli Ford Model T.*
T-Model Ford esiintymässä vuonna 2010.
**T-Model Ford** (oik. **James Lewis Carter Ford**, 1924 Forest, Mississippi – 16. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja, kitaristi ja lauluntekijä. 

T-Model Fordin syntymäajasta ei ole varmuutta. Hän on itse sanonut, ettei muista syntymävuottaan, mutta hänen perheensä ilmoitti kuoleman jälkeen, että hän olisi syntynyt vuonna 1924. T-Model Ford aloitti muusikon uransa vasta myöhemmällä iällä. Nuorempana hän työskenteli sahalla ja myöhemmin rekkakuskina. Hän oli myös vankilassa saatuaan kymmenen vuoden tuomion murhasta, mutta kärsi siitä vain kaksi vuotta.

Ford esiintyi aina 1990-luvulle asti lähinnä Mississippi Deltan alueella, mutta nousi laajempaa tietoisuuteen Fat Possum Records -levytystensä ansiosta. Hän soitti yhdessä rumpali Tommy Lee "Spam" Milesin kanssa.

Diskografia
-----------

* *Pee-Wee Get My Gun* (1997)
* *You Better Keep Still* (1999)
* *She Ain’t None of Your’n* (2000)
* *Bad Man* (2002)
* *Don’t Get Out Talkin’ It* (2008)
* *Jack Daniel Time (2008)*
* *The Ladies Man* (2010)
* *Taledragger* (2011)

Lähteet
-------

1. 1 2  Blues singer/guitarist 'T-Model' Ford dies *USA Today*.  16.7.2013. Viitattu 18.7.2013. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* T-Model Ford Fat Possumin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ford Allmusic.com:ssa
* T-Model Ford Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**William K. Howard** (16. kesäkuuta 1899 St. Marys, Ohio – 21. helmikuuta 1954 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli vuonna 1921 valmistunut *Get Your Man*. Howard teki paljon yhteistyötä elokuvaaja James Wong Howen kanssa. Howardin muihin elokuviin kuuluvat muun muassa *Transatlanticin salaisuus* (1931) ja Britanniassa tehty pukudraama *Kuningatar Elisabeth* (1937). Palattuaan Britanniasta Howardilla oli vaikeuksia löytää ohjaustöitä. Hän toivoi paluun takaisin eturivin ohjaajien joukkoon onnistuvan elokuvan *Hänen viimeinen ottelunsa* avulla, mutta Warner Bros siirsi hänet syrjään kesken kuvausten, sillä häntä pidettiin liian hitaana. Loppu-uransa ajan Howard ohjasi B-elokuvia, kunnes vetäytyi ohjaamisesta 1946. Howard on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Hal Erickson: William Howard Rovi. Viitattu 11.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  William K. Howard  22.2.1954. Los Angeles Times. Viitattu 11.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Stora Lonoks** on noin puolen neliökilometrin laajuinen arvokas lintujärvi Kirkkonummen länsiosassa. Järvi on erittäin matala ja runsasravinteinen. Sen vedet laskevat Lilla Lonoksin ja muutaman Siuntion alueella sijaitsevan järven kautta Pikkalanlahteen, joka on osa Suomenlahtea. Stora Lonoksin kaakkoinen naapurijärvi on Storträsk – Bakträsk, koillisessa on Saarlammi ja luoteessa Karhujärvi. Stora Lonoksin etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kaksitoista kilometriä luoteeseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 35 kilometriä länteen.

Stora Lonoks on saareton ja sen ympärillä on runsaasti peltoa. Asutusta ja metsää on jonkin verran. Järven teoreettinen viipymä on 1980-luvulla tehdyn arvion mukaan vain kymmenen vuorokautta.

Stora Lonoks (22.008.1.008) kuuluu Harvsån valuma-alueeseen (22.008), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Siuntionjoen päävesistössä (22). Stora Lonoks on Siuntionjoen alueen itäisiä vakavesiä ja Harvsån alueen neljänneksi laajin vakavesi.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 9.2.2020.
2. 1 2 3  Stora Lonoks *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 9.2.2020.
3. 1 2 3  Stora Lonoks *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry / Västra Nylands vatten och miljö rf.  Arkistoitu 27.9.2019. Viitattu 9.2.2020.
4. ↑  Harvsån valuma-alue (22.008) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus SYKE. Viitattu 3.4.2021.
**Arthur Augustus William Harry Ponsonby, Shulbreden 1. paroni Ponsonby** (16. helmikuuta 1871 – 23. maaliskuuta 1946) oli brittiläinen poliitikko, kirjailija ja sosiaaliaktivisti. 

Arthur Ponsonby oli kuningatar Viktorian yksityissihteeri Sir Henry Ponsonbyn kolmas poika. Ponsonby opiskeli Etonissa ja Oxfordin Balliol Collegessa. Valmistuttuaan hän työskenteli diplomaattina muun muassa Istanbulin ja Kööpenhaminan suurlähetystöissä. Vuonna 1908 hänet valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Ponsonby ei tukenut sotaan osallistumista ja osallistui Union of Democratic Control -ryhmään, joka vaati pysymistä erossa sodasta. Vuonna 1918 hän oli itsenäisenä ehdokkaana parlamenttiin, mutta hävisi. Hän liittyi Työväenpuolueeseen ja tuli valituksi uudelleen 1922. 

Vuonna 1928 Ponsonby kirjoitti kirjan *Falsehood in Wartime: Propaganda Lies of the First World War*. Se on kuuluisa muun muassa lauseesta "When war is declared, truth is the first casualty" ("Kun sota julistetaan, totuus on ensimmäinen uhri"), vaikka sen lausui ensimmäisenä yhdysvaltalainen senaattori Hiram Johnson. 

Sotien välisenä aikana Ponsonbysta tuli entistä innokkaampi rauhan kannattaja. Vuonna 1940 hän erosi Työväenpuolueesta vastalauseena sen päätökselle liittyä Winston Churchillin yhteishallitukseen. Hän kuoli 1946.

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkoversio kirjasta Falsehood in War-time - Propaganda Lies of the First World War (englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Clement Attlee** | **Lancasterin herttuakunnan kansleri**1931 | Seuraaja:**Philip Kerr** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Germaine Mason** (20. tammikuuta 1983 Kingston, Jamaika – 20. huhtikuuta 2017 Kingston, Jamaika) oli jamaikalaissyntyinen korkeushyppääjä. Hän edusti urallaan Jamaikaa ja Britanniaa.

Jamaikaa edustanut Mason voitti 2000 korkeudessa hopeaa Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa tuloksella 224. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Jamaikan mestaruuden ja pronssia Kingstonin nuorten MM-kisoissa. Vuonna 2003 Mason sijoittui Pariisin MM-kisoissa viidenneksi tuloksella 229 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti MM-pronssia.

Mason sai Yhdistyneen kuningaskunnan edustusoikeuden 8. maaliskuuta 2006. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi Euroopan cupin superliigassa kolmanneksi, mutta karsiutui Göteborgin EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Osakan MM-kisoissa ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi.

Pekingissä 2008 Mason voitti yllätyshopeaa sivuttaen omaa ennätyskorkeuttaan. Hänen taakseen jäivät kilpailussa Jaroslav Rybakov ja hallitseva olympiavoittaja Stefan Holm.

Mason kuoli 20. huhtikuuta 2017 liikenneonnettomuudessa Kingstonissa Jamaikalla.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Korkeushyppy: 234 (2003, 2008)

Lähteet
-------

* Germaine Mason Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Evans, Simon: Silnov bounces back for gold *guardian.co.uk*.  19. elokuuta 2008. Guardian News and Media Limited. Viitattu 20. elokuuta 2008. (englanniksi)
2. ↑  Retired Jamaica-born British high jumper Germaine Mason dies in bike crash *jamaica-gleaner.com*.  20.4.2017. Viitattu 20.4.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Hipparkhia** (m.kreik. Ἱππαρχία, s. noin 340/330 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän hylkäsi perinteiset naisten roolit lähes kaikilla tavoilla, ja se oli erityisen radikaalia hänen aikanaan ja hänen sosiaalisessa tilanteessaan. Hänen aikansa Kreikassa naisten asema oli muutoin hyvin rajoitettu.

Elämä
-----

Hipparkhia oli kotoisin Maroneiasta Traakiasta. Todennäköisesti hänen veljensä Metrokles tutustutti hänet filosofiaan. Metrokles oli oppilaana Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja hänestä tuli myöhemmin kyynikko Krateen seuraaja.

Hipparkhia tuli tunnetuksi avioliitostaan Krateen kanssa. Kerrotaan, että he harjoittivat aviollisia velvollisuuksiaan julkisesti, ja heidät tunnettiinkin kyynikoille tyypillisen *anaideian* eli häpeämättömyyden kannattajina. Heidän avioliitostaan tuli yksi suosituimpia esimerkkejä tästä hyveestä. Ideana oli se, että kaikki teot, jotka ovat tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi yksityisyydessä, ovat myös tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi julkisuudessa.

Joidenkin tietojen mukaan Hipparkhialla ja Krateella oli ainakin poika nimeltä Pasikles. Heidän kerrotaan kasvattaneen lapsiaan kyynisten arvojen mukaan.

Hipparkhiasta tiedetään lähinnä ainoastaan anekdootteja. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti kirjeitä, vitsejä, tragedioita, sekä filosofisia esityksiä Platonin tyylillä, jotka ovat kaikki kadonneet vuosisatojen aikana. Diogenes myös mainitsee, että tästä "naisfilosofista" kerrottiin paljon tarinoita.

Hipparkhia tunnetaan myös väittelyistään Theodoros Jumalattoman kanssa. Theodoros oli kyseenalaistanut hänen oikeutensa osallistua miesten pitoihin, ja sanoi, että tämä on hylännyt sukkulat ja kangaspuut. Hipparkhia vastasi, että hän on käyttänyt ajan hyödyllisemmin sivistäessään itseään.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 230–231 (VI.7), 523–524. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hipparkhia**.
* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Hipparkhian elämäkerta (muinaiskreikaksi)
	+ Hipparkhian elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Grams, Laura: Hipparchia *The Internet Encyclopedia of Philosophy*.  (englanniksi)
* Lindemann, Kate (toim.): Hipparchia *Women Philosophers* (englanniksi)

Antiikin filosofia – Kyyninen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Antisthenes · Diogenes · Monimos · Onesikritos · Filiskos · Krates · Hipparkhia · Metrokles · Kleomenes · Bion · Menippos · Menedemos · Kerkidas · Teles |
| Roomalainen aika | Demetrios · Oinomaos · Demonaks · Agathobulos · Sekundos · Peregrinos Proteus · Pankrates · Theagenes · Kreskentios · Herakleios · Asklepiades · Salustios |
Storaisarn

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°6′7.00″N, 24°41′25.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,05 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Storaisarn** on saari Espoon Suvisaaristossa Aisarfjärdenin merialueella. Se kuuluu Aisarn-saariryhmään, joka sijaitsee välittömästi Suvisaariston pääsaarten lounaispuolella. Storaisarnin koillispuolella sijaitsee Lillaisarn ja lounaispuolella Torraisarn. Saariryhmän lounais–koillissuuntainen ulottuvuus on noin 1,2 kilometriä.

Maantiede ja luonto
-------------------

Noin viiden hehtaarin laajuisen Storaisarnin lounainen ranta on kallioista rinnettä, myös kaakossa on jonkin verran kalliorantaa. Muilta osiltaan saari on lähinnä mäntyä kasvavaa kangasmetsää. Keskiosassa on pieni vyöhyke tuoretta kangasmetsää, länsi- ja itäosat puolestaan ovat kuivaa ja verraten karua kangasta. Saaren länsiosa kohoaa yli kymmenen metrin korkeuteen merenpinnasta, itäosa on matalampaa. Saarella kasvaa kanervan, mustikan ja puolukan lisäksi muun muassa kultapiiskua, sianpuolaa ja variksenmarjaa.

Nimen etymologia
----------------

Ruotsin kieli ei tunne ai-diftongia, joten Aisarn-saariryhmän nimi lienee suomenkielistä alkuperää. Vanhojen kirjoitusasujen perusteella varhaisin nimi on ollut Aittasaari tai Aittosaari. "Aitta" viitannee muinaisiin kalastajien tilapäisasumuksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Storaisarn Espoon opaskartalla
2. ↑  SUVISAARISTON LUONTOSELVITYS (pdf) (s. 36–37) *Espoon kaupunkisuunnittelukeskuksen tutkimuksia ja selvityksi B67:2003*.  22.9.2003. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 8.4.2017. Viitattu 21.5.2018.
3. ↑  Riikka Tervonen: Suvisaaristo – Sommaröarna (html) *Espoo.fi*.  2013. Espoo:  Espoon kaupunki.  Arkistoitu 14.2.2019. Viitattu 21.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Storaisarn, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
* Ilmatieteenlaitos.fi (Sääennuste Storaisarn, Espoo)
**T-Spoon** on alankomaalainen eurodancea esittävä yhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 1991 räppäri Shalamon Baskin (alias Shamrock) ja Remy de Groot.

Yhtyeen historiaa (1990-luku)
-----------------------------

Amerikkalainen sotilas Shalamon Baskin suoritti vuonna 1991 palvelustaan Yhdysvaltain ilmavoimissa Belgiassa, jolloin hän tutustui joihinkin hollantilais- ja belgialaismuusikoihin, ja osallistuu Hi Teck 3-yhtyeen albumin "The Easiest Way" äänittämiseen. Myöhemmin Baskin tutustuu säveltäjä Prince Perationiin, jonka kanssa hän perustuu T-Spoonin. Ensimmäisissä kappaleissa he tekevät yhteistyötä belgialaisten tuottajien Dominique Sasin ja Serge Ramaekersin kanssa.

Vuosina 1994-1995 yhtyeellä on levytyssopimus A La Bianca Recordsin kanssa. Erilaisten vierailevien muusikoiden yhteistyöllä tehdä useita hittejä, kuten muun muassa coverversio Janis Joplinin takavuosien hittikappaleesta *Mercedes Benz*, jossa laulaa yhdysvaltalainen laulaja Jean Shy.

Vuonna 1997 yhtye levytti kesähitin *Sex On The Beach*, joka nousi listoille monissa maissa.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Joy, Life & Pain (1994)
* Lexicon of Melody (1996)
* The Hit Collection (1997)
* T-Spoon (1999)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biografie T-Spoon *muziekencyclopedie.nl*. Viitattu 6.1.2023. (hollanniksi)
2. ↑  Auntie bans Sex on the Beach  18.9.1998. BBC. Viitattu 4.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **T-Spoon** Wikimedia Commonsissa
Germantownin kunnan sijainti Philadelphian piirikunnassa ennen vuoden 1854 liitosta.
**Germantown** on Philadelphian kaupunginosa noin 12 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Saksalaiset perustivat sen jo 1683, ja se tunnetaankin nykyään monista historiallisista rakennuksista.

Historia
--------

Pennsylvaniaan saapui 1680-luvulla 13 saksalaista mennoniittaperhettä, jotka tulivat William Pennin lupaaman uskonnollisen vapauden perässä. Franz Daniel Pastoriuksen johtama ryhmä osti noin 170 neliökilometriä maata Philadelphian pohjoispuolelta. Germantownissa käytiin merkittävä taistelu Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Britit olivat asettaneet Germantowniin monia yksiköitään. Siirtokuntien armeija hyökkäsi näitä joukkoja vastaan, ja vaikka se kärsikin raskaita tappioita, osittain taistelun ansiosta Ranska päätti tukea siirtokuntia sodan aikana.

Philadelphian vuoden 1793 keltakuume-epidemian aikana useat varakkaat kaupunkilaiset jättivät kaupungin keskustan. Myös presidentti George Washington lähti kaupungista ja vuokrasi Germantownista Deshler-Morrisin talon. Germantownissa on edelleen pystyssä useita 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla rikkaiden kaupunkilaisten rakennuttamia taloja, joihin he pystyivät pakenemaan Philadelphian hälinää. Germantown kasvoi 1800-luvulla teollisuuskeskukseksi, ja vuonna 1854 se liitettiin Philadelphian kaupunkiin.

Germantownin väestörakenne alkoi muuttua radikaalisti 1930-luvulla. Se oli ollut keski- ja yläluokkalainen valkoisten asuinalue, mutta sinne alkoi muuttaa entistä enemmän köyhiä afroamerikkalaisia. Parissa vuosikymmennessä Germantownin alkuperäisistä saksalaissiirtolaisten jälkeläisistä suurin osa oli muuttanut Philadelphian esikaupunkialueille. Vuonna 2000 Germantownissa oli 50 614 asukasta, ja niistä peräti 86 prosenttia oli tummaihoisia.

Lähteet
-------

1. ↑  The Germans in America The Library of Congress. Viitattu 31.3.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Fischer, John: Germantown Neighborhood of Philadelphia *About.com*.  Arkistoitu 4.2.2012. Viitattu 31.3.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Germantown (Philadelphia)** Wikimedia Commonsissa

* Germantown Historical Society (englanniksi)
Turun Nuori Teatteri sijaitsee samassa entisessä Turun Kivipainon talossa kuin Linnateatteri.
**Turun Nuori Teatteri** (ruots. *Åbo Unga Teater*) on Turussa toimiva ammattijohtoinen harrastajateatteri. Aiemmin myös nimillä Turun Lapsi- ja Nuorisoteatteri ja Turun Lapsiteatteriyhdistys toiminut teatteri on perustettu vuonna 1972.

Teatterin esityksiä järjestetään Ursininkadun teatteritilan lisäksi mm. Ravintola Samppalinnan terassilla, Kakolanmäellä (vuoteen 2009 asti) sekä kesästä 2012 myös ravintola Teinin sisäpihalla.

Toiminta
--------

Teatteri tekee vuosittain 5–8 produktiota erilaisille yleisöille päiväkoti-ikäisistä aikuisiin. Teatterin vuosittainen katsojamäärä 20 000–25 000. Teatterin toiminnassa on vuositasolla mukana yli 300 lasta ja nuorta, ja toiminta on kaksikielistä. Esitysten lisäksi Turun Nuori Teatteri järjestää taiteen perusopetusta peruskouluikäisille.

Palkinnot
---------

Teatteri on saanut Turun kaupungin taidepalkinnon ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton Varsinais-Suomen piirin ITU-palkinnon. Lisäksi teatteri on saanut lukuisia kunniamainintoja teatterialan tapahtumissa. Turun Nuorelle Teatterille myönnettiin vuoden 2012 Thalia-gaalassa vuoden harrastajateatteripalkinto.

Aiheesta muualla
----------------

* Teatterin kotisivu
* 2012 Thalia-gaalassa palkitut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jan Erik Vold** (s. 18. lokakuuta 1939 Oslo, Norja) on norjalainen kirjailija.

Voldin isä oli toimittaja Ragnar Vold, ja hänen sisarensa on kirjailija Karin Beate Vold.

Toimittajaperheessä kasvanut Vold suoritti examen artium -tutkinnon 1958. Hän oli töissä laivoilla kesällä 1956 ja syksyllä 1958 ja pääsi tuolloin käymään Chicagossa ja New Yorkissa. Hän kiinnostui jazzista ja runoudesta ja kirjoitti 1950-luvun lopulla niistä aiheista artikkeleita. Opiskellessaan Oslon yliopistossa hän oli 1962–1963 stipendiaattina Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa ja tutustui William Carlos Williamsin ja Samuel Beckettin runouteen. Uppsalan yliopistossa hän opiskeli tammi–elokuussa 1965.

Vold on keskeinen Profil-ryhmän runoilija ja sukupolvensa vaikutusvaltaisimpia lyyrikoita. Hän on saanut valtion stipendin 1991. Konkreettisella, todellisuutta lähenevällä runoudellaan hän otti jo heti 1965 etäisyyttä 1950-luvun lyyriseen symbolismiin. Hänen suosituimpia kokoelmiaan ovat *Mor Godhjertas glade versjon. Ja* (1968) ja *Kykelipi* (1969). Lisäksi hän on kirjoittanut kirjallisuutta käsitteleviä esseitä ja esittelyjä ulkomaisista runoilijoita ja toimittanut runoantologioita.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Tarjei Vesaasin esikoisrunoilijapalkinto debutantpris 1966
* Dagbladetin lyyrikkopalkinto 1970
* Aschehoug-palkinto 1981
* Norjan kulttuurineuvoston kääntäjäpalkinto 1981
* Dobloug-palkinto 1988
* valtionstipendiaatti 1991
* Brage-palkinto 1993
* Bragen kunniapalkinto 1997
* Gyldendal-palkinto 2000
* Norsk Forfattersntrums Wergelands Åre 2008
* Oslon yliopiston kunniatohtori 2000

Suomennettu tuotanto
--------------------

Teoksessa *Mukkula 2003: Lahden kansainvälinen kirjailijakokous* on seuraavat Voldin runot

* Hirvi : 1
* Hirvi : 2
* Hirvi : 3
* Hirvi : 4
* "Hän paloi, sillä hän paloi"
* Kun linnut eivät laula

Teoksessa *80–90: pohjoismainen antologia* on seuraava Voldin runo

* Kun linnut eivät laula

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Øystein Rottem: Jan Erik Vold *Store norske leksikon*.  18.10.2017. Viitattu 13.4.2018. (norjaksi)
2. ↑  Øystein Rottem: Jan Erik Vold *Norsk biografisk leksikon*.  113.2.2009. Viitattu 13.4.2018. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jan Erik Vold, Gyldendal.no

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Ritva

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |