recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Posiva Oy** on ydinjätehuollon asiantuntijayhtiö. Se on vuonna 1995 perustettu asiantuntijaorganisaatio, joka vastaa omistajiensa käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoituksesta, loppusijoitukseen liittyvistä tutkimuksista ja muista toimialaansa kuuluvista asiantuntijatehtävistä. Yhtiö on rakentanut Olkiluotoon Eurajoelle Onkalon, joka on tutkimustila ydinjätteen loppusijoittamista varten.

Posivan henkilöstö
------------------

Posivalla työskentelee noin 100 henkilöä. Yhtiön toimipaikka on Eurajoella, Satakunnassa. Posivalaiset työskentelevät kolmessa eri toimipisteessä: keskuskonttori ja Onkalo-projektitoimisto sijaitsevat Olkiluodon saarella sekä Vuojoen kartano Eurajoen keskustan läheisyydessä. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 63,2 miljoonaa euroa.

Posivan omistajat
-----------------

Posivan omistavat Teollisuuden Voima Oyj (60 %) ja Fortum Power & Heat Oy (40 %), jotka myös vastaavat Posivan kustannuksista.

Posivan rooli ydinjätehuollossa
-------------------------------

Posiva huolehtii omistajiensa käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoitustutkimuksista, loppusijoituslaitoksen rakentamisesta ja käytöstä sekä laitoksen sulkemisesta käytön jälkeen. Lisäksi Posiva tarjoaa ydinjätehuollon asiantuntijapalveluja.

Posiva tekee yhteistyötä lukuisien suomalaisten ja ulkomaisten eri alojen asiantuntijaorganisaatioiden kanssa ja tilaa ydinjätehuoltoon liittyviä tutkimuksia yliopistoilta, tutkimuslaitoksilta ja konsulttiyrityksiltä.

Katso myös
----------

* Svensk Kärnbränslehantering

Lähteet
-------

1. ↑  Posiva Oy *Kauppalehti*. Viitattu 13.2.2015.
2. 1 2 3 . Posiva Oy. Viitattu 7.10.2014
**Elo Marjos Rapola** (30. huhtikuuta 1900 Pori – 29. maaliskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi lainvalmistelijana, korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä ja eduskunnan oikeusasiamiehenä.

Rapolan vanhemmat olivat lehtori Frans Rapola ja opettaja Maria Josefina Jaeckell. Professori, akateemikko Martti Rapola (1891–1972) oli hänen veljensä. Rapola tuli ylioppilaaksi Porin Lyseosta 1921 ja aloitti lainopin opinnot. Ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti 1926, opiskeltuaan myös laulua ja työskenneltyään opiskeluaikanaan sekä vt. nimismiehenä että poliisilaitoksen sihteerinä. Valmistuttuaan hän toimi Hämeen lääninhallituksen vt. lääninkanslistina ja 1930–1932 kaupunginvoutina. Oman asianajotoimiston hän oli perustanut jo 1926 ja toimi myös asianajajana vuoteen 1934 saakka. Tuolloin hän aloitti Pellervo-Seuran lainopillisen neuvontatoimiston hoitajana. Lakitieteen kandidaatti Rapolasta tuli 1938. Useiden luottamustoimien ohella hän työskenteli eduskunnan maatalousvaliokunnan sihteerinä 1938–1945, kunnes siirtyi ensin Maatalousministeriön asutusasiainosastolle ja sitten lainsäädäntöneuvokseksi ja lainvalmistelukunnan nuoremmaksi jäseneksi sekä 1948 vanhemmaksi jäseneksi. 1947–1956 hän toimi myös eduskunnan lakivaliokunnan sihteerinä, kunnes hänet nimitettiin eduskunnan oikeusasiamieheksi 1956–1961. Vuodesta 1962 hän hoiti lyhyen ajan seuraajaltaan Risto Leskiseltä avoimeksi jäänyttä oikeusministeriön lainsäädäntöosaston päällikön virkaa, kunnes siirtyi korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Rapola julkaisi ja toimitti alaltaan useita teoksia, kuten vuosien 1951 ja 1953 lakikirjat.

Rapolan puoliso vuodesta 1928 oli hammaslääkäri Kyllikki Kivirikko (1903–1991).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mia Sundström: *Rapola, Marjos (1900–1969). Suomen Kansallisbiografia. Osa 8*, s. 125–126. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Baba au rhum.
**Baba au rhum** eli **rommibaba** on tyypillisesti rommilla kastettu ranskalainen hiivakakku.

Baba au rhum on peräisin Ranskasta ja sen tarkempaan alkuperään on liitetty useita legendoja. Nimi *baba* on johdettu slaavilaisten kielten vanhaa naista tarkoittavista sanasta. Tšekissä ja Puolassa suurin piirtein samalla nimellä on valmistettu erilaisia leivonnaisia jo keskiajalta lähtien. Ranskassa nimitystä alettiin käyttämään tarinan mukaan 1700-luvulla tarinan eri versioiden mukaan joko karkotetun Puolan kuningas Stanisław Leszczyńskin, tai hänen kuningas Ludvig XV:n naineen tyttärensä Marie Leszczyńskan mukanaan tuomana. Useista tarinoista huolimatta kumpikaan tuskin lienee varsinaisesti keksinyt itse leivonnaista, mutta he ovat saattaneet tehdä sen suosituksi Versailles’ssa. Tarinan joidenkin muiden versioiden mukaan leivonnaisen kehitti kondiittori Nicolas Stohrer.

Teos *Nouveau grand dictionnaire françois, latin et polonois et sa place dans la lexicographie polonaise* kuvailee leivonnaisen *baba ciasta* keltaisena kakkuna. Alun perin kakku on ollut kuiva ja sen kostuttamisesta rommilla tuli yleistä vasta 1800-luvulla. Alkuperäinen leivonnainen lienee ollut hyvin samankaltainen, kuin esimerkiksi saksalainen gugelhupf. Nimi  *au rhum* alkaa esiintyä 1840-luvulla.

Baba au rhum tuli 1800-luvulla erityisen suosituksi nykyisen Italian Napolissa. Ranskalainen keittiö oli suosittua tuon ajan Napolin yläluokan keskuudessa. Baba au rhum on edelleen paljon suositumpaa Napolissa, kuin varsinaisesti sen kotimaassa Ranskassa. Leivonnainen on tyypillinen myös esimerkiksi amerikanitalialaisille leipomoille Yhdysvalloissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 44. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
2. 1 2 3  Darra Goldstein: *The Oxford companion to sugar and sweets*, s. 41. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-931339-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baba au rhum** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee korkeimman oikeuden presidenttiä. Laulaja Matti Piipposesta on eri artikkeli.*
Matti Piipponen
**Matti Piipponen** (17. kesäkuuta 1894 Joensuu – 6. toukokuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen juristi, korkeimman oikeuden presidentti vuosina 1963–1964.

Valmistuttuaan ylioppilaaksi Joensuun klassillisesta lyseosta vuonna 1912 Piipponen lähti opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon ja suoritti oikeustutkinnon 1917. Hän solmi vuonna 1928 avioliiton Liisa Järnefeltin kanssa, ja Arvid Järnefelt oli hänen appensa.

Piipponen oli vasta 26-vuotias, kun hänet nimitettiin ylimääräiseksi virkamieheksi korkeimpaan oikeuteen. Hän toimi myös ylimääräisenä kopistina valtioneuvostossa ja 1921–1922 apulaisesittelijänä oikeusministeriössä. Hän oli 1935–1936 lainvalmistelukunnan nuorempi jäsen. Korkeimman oikeuden jäseneksi ja oikeusneuvokseksi Piipponen nimitettiin vuonna 1936. Sitä ennen hän oli ehtinyt toimia korkeimmassa oikeudessa ylimääräisenä esittelijänä ja notaarina sekä nuorempana ja vanhempana oikeussihteerinä. Hän osallistui merkittävässä määrin vesilainsäädännön uudistamistyöhön 1950-luvulla.

Helmikuussa 1963 Piipponen nimitettiin korkeimman oikeuden presidentiksi. Tässä virassa hän toimi vain runsaan vuoden, sillä hän saavutti virallisen eroamisiän ja jäi eläkkeelle jo kesäkuussa 1964.

Piipposta luonnehdittiin värikkääksi ja epäsovinnaiseksi persoonallisuudeksi, ja hänen ystäväpiiriinsä kuului paitsi taiteilijoita myös presidentti Urho Kekkonen.

Lähteet
-------

* Sundström, Mia: "Piipponen, Matti (1894–1980)", *Suomen kansallisbiografia, osa 7*, s. 704–705. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7. / Teoksen verkkoversio.
* Matti Piipposen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa* 8.5.1980. (Maksullinen artikkeli.)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Toivo Tarjanne** | **Korkeimman oikeuden presidentti**1963–1964 | Seuraaja:**Antti Hannikainen** |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomi Korkeimman oikeuden presidentit |
| --- |
|  |
| Korkeimman oikeuden tunnus | 
* Nybergh
* Grotenfelt
* Pehkonen
* Neovius
* Möller
* Tarjanne
* Piipponen
* Hannikainen
* Olsson
* Heinonen
* Sevón
* Koskelo
* Esko
* Leppänen

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Korkeimman oikeuden presidentti Timo Esko
**Klaus Timo Tapani Esko** (s. 18. toukokuuta 1952 Tampere) on suomalainen juristi. Esko oli korkeimman oikeuden presidentti 1. tammikuuta 2016 – 31. elokuuta 2019.Hän toimi Turun hovioikeuden presidenttinä 1. marraskuuta 2012 – 31. joulukuuta 2015. Esko oli vuosina 2006–2012 korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos ja sitä ennen asianajajana 1994–2006.

Esko valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971, oikeustieteen kandidaatiksi 1974 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1978. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1986 Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli eri tehtävissä Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1974–1987, viimeiseksi vt. professorina. Vuosina 1987–1992 Esko toimi Helsingin yliopistossa hallintojohtajana.

Vuosina 1992–1995 Esko oli konsultoiva lakimies, vuodesta 1994 asianajaja ja vuodesta 1996 asianajotoimiston osakas. Asianajovuosinaan Esko oli Suomen Asianajajaliiton julkaiseman oikeustieteellisen julkaisun *Defensor Legisin* päätoimittaja.

Julkaisuja
----------

* *Lainvalinta ja kansainväliset työsuhteet* (1985). ISBN 951-855-079-4
* *Näkökulmia asianajo-oikeuteen* (2004). ISBN 951-37-4242-3

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 106–107. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Korkeimman oikeuden presidentit  10.2.2016. Suomen korkein oikeus.  Arkistoitu 15.4.2017. Viitattu 15.4.2017.
3. ↑  Oikeusneuvos Timo Esko Turun hovioikeuden presidentiksi  14.9.2012. Oikeusministeriö.  Arkistoitu 19.9.2015. Viitattu 1.10.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Pauliine Koskelo** | **Korkeimman oikeuden presidentti**2016–2019 | Seuraaja:**Tatu Leppänen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Asko Välimaa** (s. 14. helmikuuta 1963 Orimattila) on suomalainen juristi, joka on toiminut Helsingin hovioikeuden presidenttinä marraskuusta 2020 alkaen. Tätä ennen hän työskenteli oikeusneuvoksena eli korkeimman oikeuden jäsenenä huhtikuusta 2018 lähtien. Lisäksi hän toimi Tuomioistuinviraston johtokunnan puheenjohtajana vuoden 2020 loppuun asti.

Oikeustieteen kandidaatiksi Välimaa valmistui vuonna 1987 ja lisensiaatiksi vuonna 1994. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1988.

Ennen korkeimpaan oikeuteen siirtymistä hän toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä vuosina 2016–2018. Tätä ennen hän työskenteli lähes 20 vuotta oikeusministeriössä eri tehtävissä lainsäädäntöjohtajana, osastopäällikkönä sekä lainsäädäntöneuvoksena. Hän on osallistunut lainvalmisteluun myös Euroopan unionissa ja muissa kansainvälisissä toimielimissä.

Välimaa on toiminut myös useita vuosia tutkimus- ja opetustehtävissä Helsingin yliopistossa sekä rikos- ja prosessioikeuden että yksityisoikeuden laitoksella. Hän on erikoistunut prosessioikeuteen. Lisäksi hän on toiminut lyhyen aikaa alioikeustuomarina, sivutoimisena esittelijänä korkeimmassa oikeudessa sekä lakimiehenä asianajotoimistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Asko Välimaa  13.4.2018. Korkein oikeus. Viitattu 12.12.2020.
2. 1 2  Helsingin hovioikeuden presidentiksi Asko Välimaa  2.10.2020. STT Info. Viitattu 12.12.2020.
3. 1 2  Sajari, Petri: Korkein oikeus esittää uudeksi jäsenekseen oikeusministeriön kansliapäällikköä Asko Välimaata *HS.fi*.  16.2.2018. Viitattu 12.12.2020.


|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Mikko Könkkölä** | **Helsingin hovioikeuden presidentti**2020–

 |
**Leon Morduch** (3. joulukuuta 1897 Pietari – 23. joulukuuta 1966 Lontoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Morduchin vanhemmat olivat liikemies David (Dave) Morduch ja Ida Bella Werner ja puoliso vuodesta 1930 Esther Rubinstein. Morduch suoritti ylioppilastutkinnon 1915 ja harjoitti talous- ja tilastotieteen opintoja taloudellisessa korkeakoulussa Pietarissa 1915–1917. Hän opiskeli myös Battersea Polytechnicumissa Lontoossa 1919–1920. Morduch oli isänsä yrityksen Toiminimi D. Morduchin prokuristi vuodesta 1921 ja Viljantuonti-yhtiön johtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1926 ja toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1945. Hän oli myös Kauppa Oy Transition -yhtiön hallituksen jäsen ja johtaja vuodesta 1923, Viipurin Valssimylly -yhtiön johtaja ja hallituksen jäsen vuodesta 1935 sekä Forssan Terva -yhtiön omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1945. Morduch oli kansanhuoltoministeriön valtuuttama viljanostaja Washingtonissa ja Buenos Airesissa 1946–1947 ja hänellä oli muitakin kansainvälisen kaupan tehtäviä. Morduch oli myös Suomalais-neuvostoliittolaisen kauppakamarin perustajia 1946. Hän oli Helsingin juutalaisen seurakunnan puheenjohtaja 1949–1952 ja Suomen juutalaisten seurakuntien keskuskomitean puheenjohtaja 1949–1952, Suomi–Israel -yhdistyksen perustajia ja jäsen 1949–1952 sekä Israelin konsuli Suomessa 1950–1953. Kauppaneuvoksen arvonimen Morduch sai 1948. Englannissa Morduch asui vuodesta 1952.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leon Morduch *Biografiasampo*. Viitattu 22.8.2022.
2. ↑  Kauppaneuvos Leon Morduch kuollut.  *Uusi Suomi*, 28.12.1966, nro 349, s. 12. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Teva Pharmaceutical Industries Ltd** (hepr. ‏טבע תעשיות פרמצבטיות בע"מ‎, *Teva ta’ašijot farmatzevtijot BAM*) on israelilainen lääkevalmistaja, jonka pääkonttori on Petah Tikvassa Israelissa. Yhtiö valmistaa pääasiassa rinnakkaislääkkeitä, mutta se on kehittänyt myös alkuperäislääkkeitä, joista tunnetuimmat ovat MS-taudin hoidossa käytettävä glatirameeriasetaatti (Copaxone), Parkinsonin taudin hoidossa käytettävä rasagiliini (Azilect) sekä migreenin estohoitoon tarkoitettu fremanetsumabi (Ajovy). Teva on maailman suurin geneeristen lääkkeiden valmistaja. Yhtiö myy Suomessa rinkkaislääkkeitä nimillä Ratiopharm, Teva ja Actavis.

Vuonna 2014 yrityksen liikevaihto oli 20,3 miljardia USD ja työntekijöitä 43 000. Valtaosa yrityksen tuotannosta viedään Yhdysvaltoihin. Yhtiöllä on Suomessa tytäryhtiö Teva Finland Oy, jonka aputoiminimiä ovat Ratiopharm ja Actavis. Teva Finland Oy:n toimitusjohtaja on Tommie Jern.

Rinnakkaislääketoiminta
-----------------------

### Ratiopharm

*Pääartikkeli: Ratiopharm*
Elokuussa 2010 yhtiö osti saksalaisen rinnakkaislääkkeiden valmistajan Ratiopharmin. Ratiopharm oli oston aikoihin yksi Euroopan isoimmista rinnakkaislääkevalmistajista.

### Actavis

Heinäkuussa 2015 Allergan suostui myymään rinnakkaislääkkeiden valmistamiseen ja myyntiin erikoistuneen tytäryhtiönsä, Actavis Generics:n Tevalle 40,5 miljardilla dollarilla. Samalla Teva luopui aiemmista pyrkimyksistään ostaa Mylan. Täyttääkseen kaupaan liittyvät juridiset vaatimukset Teva myi runsaasti omistamiaan lääkepatentteja useille eri ostajille. Vuonna 2016 Actavis-kauppa saatiin päätökseen.

Kun 39 miljardia dollaria maksaneen Actavis Genericsin osto oli suoritettu, Teva ilmoitti pienemmästä sopimuksesta Allerganin kanssa sopien ostavansa Allerganin lääkkeiden levitysyhtiö Andan 500 miljoonalla dollarilla.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Teva osti Actavisin rinnakkaislääkkeet *Apteekkari*.  03.08.2016. Viitattu 3.9.2019.
3. ↑  Teva Completes Acquisition of ratiopharm  10.8.2010. Teva. Viitattu 10.8.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Chitra Somayaji & David Wainer: Teva Snaps Up Allergan’s Generics Arm, Dumping Mylan *bloomberg.com*. Viitattu 13.9.2019.
5. ↑  Teva sells castoffs to Impax for $586M as clock ticks on Allergan deal *FiercePharma*. Viitattu 12.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teva Pharmaceutical Industries** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Rokotealan toimijat |
| --- |
|  |
| Valmistajat | 
* Astra Zeneca
* bioMérieux
* CSL Limited
* Eli Lilly
* Glaxo Smith Kline
* Merck
* Novartis
* Pfizer
* Sanofi pasteur (Sanofi)
* Teva
* Valneva

 |
|  |
| Valvovat viranomaiset | 
* CDC (Yhdysvallat)
* FDA (Yhdysvallat)
* EMA (EU)
* Fimea (Suomi)
* Läkemedelsverket (Ruotsi)
* THL (Suomi)

 |
|  |
| Tutkimuslaitoksia | 
* Rokotetutkimuskeskus (Suomi)

 |
|  |
| 
* Katso myös: Rokottaminen (toimenpide)
* Rokote (vaikuttava valmiste)
* Lääketeollisuus

 |

 |
**Carl Wilhelm Trapp** (24. maaliskuuta 1801 Turku – 28. maaliskuuta 1856 Helsinki) oli suomalainen senaattori, Suomen Pankin pääjohtaja ja Suomen prokuraattori.

Carl Wilhelm Trappin isä oli kauppaneuvos Kristian Trapp ja äiti Anna Sofia Lundgren. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1817, suoritti tuomarintutkinnon 1819 ja sai varatuomarin arvon 1824. Hän toimi vuodesta 1819 eri viroissa Turun hovioikeudessa, kunnes hänet 1840 nimitettiin Suomen Pankin johtokuntaan. Johtokunnan puheenjohtajana Trapp toimi 1841–1853. Hän pani toimeen Lars Gabriel von Haartmanin johtaman rahareaalisaation. Trapp nimitettiin myös senaattiin, jossa hän oli 1845–1853 valtiovaraintoimituskunnan päällikön apulainen ja 1853–1855 kamaritoimituskunnan päällikkö. Vuodesta 1855 hän toimi prokuraattorina. Trapp sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1849. Hän oli vuosina 1843–1856 Suomen maalaisten paloapuyhtiön johtokunnan puheenjohtaja.

Carl Wilhelm Trappin veljiä olivat kauppaneuvos Kristian Trapp ja senaattori Robert Trapp, joka aateloitiin nimellä *von Trapp*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Karl Vilhelm Trapp. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 8 p. 1581


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Jabal al-Lawz

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Saudi-ArabiaSaudi-Arabia |
| Vuoristo | 
Hijaz mountains (d) (käännä suomeksi)View and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 580 m |
| Prominenssi | 
1 622 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
28° 39′ 15″ P, 35° 18′ 21″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Sijainti Saudi-Arabiassa  
Sijainti Saudi-ArabiassaJabal al-Lawz
**Jabal al-Lawz** (arab. جبل اللوز‎, *Jabal al-Lawz*; tunnetaan myös nimellä **Gebel el-Lawz**) on vuori luoteis-Saudi-Arabiassa, lähellä Akabanlahtea 2580 metriä merenpinnan yläpuolella. Nimi voidaan kääntää suomeksi: *manteleiden vuori*. 

On esitetty että tämä Jabal al-Lawz olisi Raamatun tarkoittama "Siinainvuori". Tälle väitteelle on esitetty myös vastaväitteitä, mutta ne eivät ole johdonmukaisesti perusteltuja. (Gal. 4:25)

Paavalin mukaan "Siinainvuori" sijaitsee Arabiassa, joten nykyinen Siinainvuori joka ei sijaitse Arabiassa (vaan Siinailla), on tästä päätellen eri vuori kuin Raamatun tarkoittama Siinainvuori. (Gal. 4:25)

Joidenkin kristittyjen, islamilaisten ja juutalaisten käsityksen mukaan Mooses vastaanotti Kymmenen käskyä Siinain niemimaalla sijaitsevalla Siinainvuorella. Vanhan juutalaisen tradition ja Paavalin mukaan todellinen Raamatussa tarkoitettu Siinainvuori sijaitsee kuitenkin Arabiassa. (Gal. 4:25)

Juutalaisessa traditiossa ja toisessa Mooseksen kirjassa, sekä kristittyjen Uudessa Testamentissa, Raamatun "Siinainvuoren" katsotaan sijaitsevan Arabiassa, tarkemmin sanottuna Midianilaisten maassa, eli Arabian niemimaan pohjoisosassa. (2. Mooseksen kirja 2:15, 3:01)(1. Kun. 11:18)(Gal. 4:25) Siinain niemimaalla sijaitsevaa "Siinainvuorta" on virheellisesti alettu luulemaan Raamatun Siinainvuoreksi, koska Arabian niemimaan ja Siinain niemimaan nimet ovat vaihtaneet paikkaa joskus ennen ajanlaskumme alkua. 

Jos Raamatun Siinainvuori sijoitettaisiin nykyiselle Siinain niemimaalle, niin myöskään Toisessa Mooseksen kirjassa mainittua Punaisenmeren pohjaa myöden kulkemista ei voitaisi mitenkään johdonmukaisesti sovittaa tällaiseen teoriaan. Mutta jos Raamatun "Siinainvuori" sijoitetaan Paavalin (Gal. 4:25) ja vanhan juutalaisen tradition mukaisesti Arabian niemimaalle, niin silloin voidaan johdonmukaisesti sijoittaa Toisen Mooseksen kirjan exodusreitti kulkemaan Akabanlahden poikki.

Lähteet
-------

* James Karl Hoffmeier: *Ancient Israel in Sinai*, s. 133. Oxford University Press USA, 2005. ISBN 978-0-19-515546-4. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Institute for Biblical & Scientific Studies: Biblical Archaeology: Mt. Sinai  2013. Institute for Biblical & Scientific Studies. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  James Karl Hoffmeier: *Ancient Israel in Sinai*, s. 133. Oxford University Press USA, 2005. ISBN 978-0-19-515546-4. (englanniksi)
2. 1 2 3  Institute for Biblical & Scientific Studies: Biblical Archaeology: Mt. Sinai  2013. Institute for Biblical & Scientific Studies. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)
3. ↑  Gal. 4:25
**FLTK** (Fast Light Toolkit) on käyttöliittymäkirjasto, jonka Bill Spitzak on kehitti käyttöliittymien rakentamiseen kolmiulotteista grafiikkaa OpenGL:lla piirtäviin ohjelmiin.

FLTK suunniteltiin alun perin yhteensopivaksi Silicon Graphicsin koneilla käytetyn Forms-kirjaston kanssa. X11-versio tästä kirjastosta tunnetaan nimellä XForms.

FLTK on suunnattu lähinnä X Window Systemille. Kirjastossa on myös tuki Xrender-laajennuksen antialiasoitulle grafiikan piirrolle.
Kokeellinen FLTK2 on kirjoitettu Cairo-grafiikkakirjaston päälle.

FLTK toimii yleisimillä käyttöjärjestelmillä ja sillä tehdyt ohjelmat näyttävät samanlaisilta alustasta riippumatta, sillä se ei käytä käyttöjärjestelmän omia elementtejä. FLTK on kehitetty C++-kielelle, mutta sidonnat löytyvät myös Pythonille ja Rubylle. FLTK on erittäin kevyt. Yksinkertainen ja lyhyt FLTK:lla tehty ohjelma on käännettynä vain noin 100 kilotavun kokoinen.

FLTK-ohjelmia
-------------

* CinePaint Glasgow
* Dillo
* EDE

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* FLTK:n kotisivu
* FLTK.net
**Miinuskirja** on Suomessa käytössä oleva lääkeostosten merkitsemistä varten tarkoitettu vihkonen, jonka voi ostaa apteekista. Apteekki merkitsee kirjaan tiedot lääkeostoksista (lähinnä ostopäivän ja ostosten loppusumman) siten, että sairausvakuutuslain mukaan korvattavat (Kela-korvaus) ja käsikauppalääkkeet on eritelty. Erillistä apteekin kassakuittia ei tällöin anneta. Miinuskirjan tarkoituksena on helpottaa asiakkaan lääkekustannusten seurantaa, koska lääkeostot ovat yhdessä paikassa ja erillisten apteekkikuittien keräilyä ja säilytystä ei tarvita.

Miinuskirja oli alun perin tarkoitettu liitettäväksi veroilmoitukseen lääkekulujen verovähennysoikeuden selvittämiseksi. Kun sairauskulujen verovähennysoikeus poistettiin, miinuskirjan tarkoituksena on nykyään helpottaa lääkekulujen seurantaa ja tehdä erillisten apteekkikuittien keräily tarpeettomaksi. Kelassa on lääkeostosten ns. kattokorvauksen ylityksen yhteydessä esitettävä apteekkikuitti tai muu luotettava selvitys kustannuksista. Kattosumman ylittävä osuus maksetaan sille, joka on maksanut lääkeoston. Asiakkaan itsensä lisäksi maksajana voi olla työnantaja työterveyshuollon säännösten perusteella, sosiaalivirasto toimeentulotukena tai vakuutusyhtiö. Asiakkaan esittämä miinuskirja on luotettava selvitys hänen itsensä maksamista Kela-korvaukseen kuuluvista lääkeostoista. Vuonna 2016 lääkkeiden vuosiomavastuu (lääkekatto) on 610,37 euroa. Sen ylittävä osa korvataan kokonaan siten, että lääkekohtainen omavastuuosuus on 2,50 euroa. Kattosumma on kalenterivuosikohtainen ja koskee vain Kela-korvauksen piiriin kuuluvia lääkkeitä. 

Lääkekorvaukset tulevat suorakorvauksena apteekeissa sähköisen järjestelmän kautta. Asiakas maksaa vain lääkekohtaisen omavastuuosuuden, ja apteekki hakee Kelalta sairausvakuutuslain mukaisen osuuden. Suorakorvattuna voi ostaa korkeintaan kolmen kuukauden lääkeannoksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Miinuskirja (PDF) (s. 5) *Säästä lääkemenoissa*.  2005. Suomen apteekkariliitto. Viitattu 26.1.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Lääkekorvaukset muuttuvat 1.1.2016  16.12.2015. Kela.  Arkistoitu 24.11.2016. Viitattu 24.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Tohtori.fi: Kuinka seuraan lääkekustannuksia?
Delfin Clipper vuonna 2013 Silver Explorer -nimisenä.
**Delfin Cruises** oli suomalainen laivanvarustamo, joka järjesti vuosina 1989–1990 Turusta muun muassa Visbyhyn ja Tukholmaan suuntautuneita risteilyjä. Yhtiön tarkoituksena oli tarjota ylellisempää ja kiireettömämpää matkustamista kuin ajalle tyypilliset autolautat.

Historia
--------

Turussa perustettu Delfin Cruises tilasi vuonna 1988 Rauma-Repolan Rauman telakalta uudentyyppisen risteilyaluksen, jonka suunnittelussa oli otettu huomioon varustamon liikeidean mukaiset vaatimukset. *M/S Delfin Clipper* valmistui jo vuoden kuluttua kesäkuussa 1989, minkä jälkeen Delfin Cruises tilasi myös toisen, hieman suuremman risteilyaluksen. *Delfin Clipper* liikennöi keskiviikkoisin ja sunnuntaisin Gotlannin Visbyhyn ja perjantaisin Tukholmaan. Talvikauden risteilyt eivät saavuttaneet toivottua menestystä, ja talvella 1990 alus vuokrattiin Silja Linelle korvaamaan tulipalossa tuhoutunutta *Sally Albatrossia*. 

Toisen aluksensa *M/S Delfin Caravellen* varustamo vastaanotti toukokuussa 1990. Se liikennöi menestyksekkäästi kesän ajan Gotlantiin, Bornholmille, Tallinnaan ja Saarenmaalle, lisäksi aluksella järjestettiin 24 tunnin risteilyjä sekä konferenssimatkoja, joilla yritys tai yhteisö pystyi vuokraamaan koko laivan käyttöönsä. Suomen 1990-luvun alun laman johdosta Delfin Cruises ajautui kuitenkin nopeasti vaikeuksiin, eikä suunniteltu *Delfin Caravellen* myynti singaporelaiselle yhtiölle toteutunut. Alus päätyi takaisin Rauma-Repolan haltuun, minkä jälkeen Delfin Cruises lopetti toimintansa. Yhtiön Turun satamassa sijainnut terminaalirakennus puolestaan siirrettiin vuonna 1992 Poriin Kalafornian golfkentän klubitaloksi, missä käytössä se on edelleen.

Lähteet
-------

* Littunen, Jussi: "Delfin Cruises - "Eläköön se pieni ero!"", Ulkomatala nro 3/2011, s. 14–17. (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* "Lyhytikäinen Delfin", osio artikkelissa Malmberg, Thure: "Risteilyliikenteen uudet suunnat", *Navis Fennica. Suomen merenkulun historia, osa 2: Höyryveneistä uiviin loistohotelleihin*, s. 300. WSOY, 1994.
* Delfin Risteilyt Oy, Pörssitieto.

### Viitteet

1. ↑  Suomen golfhistoriallinen seura ry: Vuosikirja 2008/09 *sghs.fi*.
Oulun Osuuskaupan höyryleipomo sisäpihalta kuvattunaOulun Osuuskaupan höyryleipomo sisäpihalta kuvattuna. Kuvan vasemmassa reunassa on näkyvissä myös Osuuskaupan pääkonttori.
**Oulun Osuuskaupan höyryleipomo** eli **Hulikakku** on vuonna 1910 valmistunut, Karl Sandelinin suunnittelema Jugend-tyylinen kivirakennus Oulun keskustassa, osoitteessa Koulukatu 32. Rakennuksessa toimi Oulun Osuuskaupan höyryleipomon lisäksi myös makkaratehdas ja yleinen sauna. Leipomossa valmistettiin oululaista ruisleipää, hulikakkua, josta rakennus on myös saanut lempinimensä. Rakennus on saneerattu 1990-luvulla asunnoiksi.

Osuuskaupan pääkonttori
-----------------------

Höyryleipomon vieressä, Pakkahuoneenkadun kulmassa, sijaitsee vuonna 1911 valmistunut Harald Andersinin suunnittelema kolmekerroksinen tiilirakennus. Rakennusta on laajennettu vuosina 1915 ja 1926, ja sen pohjakerroksen alkuperäiset myymälätilat muutettiin ravintolakäyttöön vuonna 1960. Rakennuksessa toimi valmistuttuaan Oulun osuuskaupan pääkonttori, ja sen alakerrassa on myöhemmin toiminut mm. Pub Botnia. Tämäkin rakennus toimii nykyisin asuinkäytössä, katutasossa on joitakin liiketiloja.

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuriympäristön palveluikkuna *www.kyppi.fi*. Viitattu 27.11.2022.
2. ↑  Pohjois­-Pohjanmaan rakennettu kulttuuriympäristö 2015 - Sivu 518 *pohjois-pohjanmaa.fi*.  2015. Viitattu 27.11.2022.
3. ↑  90-luvun alussa nuoret valtasivat jugendtalon Oulussa - tulipaloja, purkamista ja uuden alkua *Kaleva*. Viitattu 27.11.2022.
**Eläinten kapina** (*Animal Farm*, televisioesityksessä myös **Eläinten vallankumous**) on vuonna 1954 valmistunut brittiläinen animaatioelokuva. Se oli ensimmäinen elokuvasovitus George Orwellin satiirisesta romaanista *Eläinten vallankumous* (1945) ja samalla Britannian ensimmäinen pitkä animaatioelokuva. Elokuvan tuotti ja ohjasi pariskunta John Halas ja Joy Batchelor. Halas oli syntyjään unkarilainen ja Batchelor brittiläinen. Tuotannon taustalla oli amerikkalainen uutisfilmien tuottaja Louis de Rochemont.

Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA rahoitti salaa elokuvan tuotantoa, koska sen katsottiin tukevan kommunismin vastaista taistelua kylmässä sodassa. CIA-rahoitus järjestettiin välikäsien kautta ja ilmeisesti edes Halas ja Batchelor eivät olleet siitä tietoisia. CIA-agentti E. Howard Hunt kertoi myöhemmin muistelmissaan, että Orwellin kuoltua vuonna 1950 hän oli pehmittänyt tämän leskeä Sonia Orwellia saadakseen *Eläinten vallankumouksen* elokuvausoikeudet. Elokuvaa tehtiin kolme vuotta ja sen tekemiseen osallistui sata brittiläistä ja amerikkalaista animaattoria. Ilmeisesti rahoittajan toiveesta tarinan loppu muutettiin: elokuva päättyy Napoleon-sian diktatuurin kukistumiseen, toisin kuin Orwellin kirja.

Maurice Denham ääninäyttelee elokuvassa kaikkia eläinhahmoja ja kertojana on Gordon Heath. Kirjasta tuttu vallankumouslaulu "Englannin eläimet" (*Beasts of England*) on elokuvassa muutettu sanattomaksi hymniksi.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Römpötti, Harri: Brittianimaatio Eläinten vallankumous on klassikko monestakin syystä *Helsingin Sanomat* 3.2.2018. Viitattu 5.2.2018.
2. 1 2  Fränti, Mikael: Vallankumous syö lapsensa piirretyssä Eläinten kapina -satiirissa (maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat* 24.12.1991. Viitattu 5.2.2018.
3. ↑  Paavonheimo, Jari: Pelko neuvostovastaisuudesta oli estää George Orwellin Eläinten vallankumouksen julkaisun (maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat* 28.3.2015. Viitattu 5.2.2018.
**Nettia Oy** (ent. Scandicom Oy) on suomalainen televiestinnän palveluyritys ja ulkomaanpuheluoperaattori.

Nettia Oy tarjoaa ulkomaanpuheluita. Yhtiön operaattoritunnukset ovat 99511 ja 99599. Nettia tarjoaa puheluita myös IPhone/Android-laitteista TELZ mobiilisovelluksen avulla. Lisäksi Nettia jälleenmyy puheluliikennettä eri operaattoreille.

Historia
--------

Yhtiö edeltäjineen on historiansa aikana tunnettu lukuisilla nimillä. Nettian edeltäjä *X-Phone-Com Oy* perustettiin 1995. Päätoiminimenä oli vuoteen 2007 asti *X-Phone-Com Oy* ja sittemmin *RE-Phone-Com Oy*. Viime mainittu yhtiö jakautui vuoden 2009 alussa. Tuolloin syntyi *Scandicom Oy*, joka 2013 sai nimekseen *Nettia Oy*. Jakautuneet yhtiöt Nettia ja RE-Phone-Com toimivat 2014 samassa osoitteessa.

Yhtiö alkoi tarjota 99599-ulkomaanpuheluita vuonna 2002. Toimintaa hoidettiin aluksi nimellä *Telerus*.

Yhtiö on aiemmin toiminut myös kotimaan kaukopuhelinoperaattorina vuoteen 2011 asti. Sen operaattoritunnus oli 10505. 

Yhtiön liikevaihto vuonna 2012 oli 4,2 miljoonaa euroa. Se työllisti tuolloin kahdeksan henkeä.

Lähteet
-------

1. ↑  Viestintävirasto: Kansainväliset televerkot Viitattu 20.2.2014
2. ↑  Kauppalehti: RE-Phone-Com Oy (1047226-3)
3. ↑  YTJ: RE-Phone-Com Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  YTJ: Nettia Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Sesongin avaus Telerus.fi 2002
6. ↑  Taloussanomat 26.6.2003: Kilpailun lisääntyminen laskee ulkomaanpuheluiden hintoja
7. ↑  Viestintävirasto 869/532/2004
8. ↑  Viestintävirasto 1342/6062/2011
9. ↑  Kauppalehti 1.11.2013: Scandicom Oy:n tulos parani selvästi liikevaihdon lievästä kasvusta huolimatta – Tilikausi: 2012/12 (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑  Kauppalehti: Nettia Oy
**Laryngomalasia** on synnynnäinen kurkunpään rakennevika, jonka hallitsevana oireena on rasituksessa paheneva vinkuva sisäänhengitys (stridor). Oireet huomataan usein muutaman viikon iässä. Rakenteellisista syistä laryngomalasia on yleisin lapsen stridorin syy, mutta huomattavasti tavallisempi selitys oireisiin on kurkunpään tulehdus. Pahimmillaan oireet ovat noin puolen vuoden iässä ja loppuvat yleensä ennen kuin lapsi täyttää kaksi vuotta. Koska laryngomalasian oireet helpottavat ja loppuvat ajan mittaan, leikkaushoitoa ei yleensä tarvita.

Etiologia
---------

Laryngomalasian etiologia eli syy on tuntematon. Syyksi on arveltu kurkunpään rustojen pehmeyttä. Kurkunpään rakenne on potilailla poikkeava siten, että kannurustoja ympäröivä kudos on turpea ja veltto. Myös kurkunkansi saattaa olla kourumainen ja helposti taaksepäin taipuva, ja kurkunpään eteispoimut saattavat olla lyhyet. Laryngomalasiaa esiintyy usein muiden anomalioiden eli poikkeavuuksien yhteydessä.

Oireet
------

Hallitseva oire on sisäänhengityksen stridor, joka johtuu kurkunkannen ja kannurustojen kääntymisestä kurkunpään päälle ahtauttaen sitä. Uloshengitys on yleensä vaivaton. Stridor pahenee rasituksessa. Oireet alkavat ensimmäisten elinviikkojen aikana ja loppuvat yleensä ennen leikki-ikää. Joissain tapauksissa oireet saattavat kuitenkin kestää kouluikään saakka, ja tunnetaan myös tapauksia, joissa oireet alkavat vasta kouluiässä ja esiintyvät ainoastaan rasituksen aikana (*exercise-induced laryngomalacia*).

Diagnoosi ja erotusdiagnostiikka
--------------------------------

Diagnoosi tehdään tähystystutkimuksella. Mikäli imeväisikäisellä esiintyy lievää stridoria, ei välitöntä tähystystutkimusta välttämättä tarvita, mutta tutkimus tehdään, jos oireet pahenevat, kestävät yli imeväisiän, rajoittavat liikkumista tai aiheuttavat hengenahdistusta. Tutkimus tehdään myös, jos diagnoosi on epävarma. Tärkein lapsen stridorin erotusdiagnostinen vaihtoehto on kurkunpäätulehdus. Varsinkin kouluikäisillä kyseeseen tulee lisäksi astma; spirometriatutkimuksessa ei kuitenkaan nähdä astmaan sopivaa löydöstä, vaan uloshengityksen virtausarvot ovat yleensä normaalit.

Hoito
-----

Mikäli oireet ovat hankalat, kirurginen hoito tulee kyseeseen. Sitä kuitenkin tarvitaan harvoin, koska oireet yleensä loppuvat jo ennen leikki-ikää. Eräässä aineistossa leikkauksella hoidettiin kuitenkin jopa 10 % potilaista.

Lähteet
-------

* Olavi Linna ja Kalevi Hyrynkangas. Laryngomalasiasta johtuva hengenahdistus neljällä kouluikäisellä lapsipotilaalla. Duodecim 2003;119(5):407-410.
* Texas Pediatric Surgical Associates

### Viitteet

1. ↑  Roger G, Denoyelle F, Triglia JM, Garabedian EN: Severe laryngomalacia: Surgical indications and results in 115 patients.  *Laryngoscope*, 1995, nro 105, s. 1111–7.  (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Boion oli myös Vóio-vuoren antiikin aikainen nimi.*

**Boion** (m.kreik. Βοιόν tai Βοῖον, myös *Boios*, Βοιός, lat. *Boeum/Boeus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Doriissa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Delfoín kunnan alueelle lähelle nykyistä Gravián kylää.

Boionin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se oli yksi Doriin tetrapoliin jäsenistä yhdessä Akyfaan eli Pindoksen, Erineoksen ja Kytinionin kanssa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Boiaios* (Βοιαῖος).

Kaupungin paikalta on löydetty jonkin verran sen kaupunginmuuria, mukaan lukien yhden tornin jäänteet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "390 Boion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Boion *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
Herkules pyydystää Keryneian kauriin, Adolf Schmidt.
**Keryneian kauris** oli kreikkalaisessa mytologiassa suurikokoinen kauris, joka oli pyhitetty Artemiille, siveälle metsästyksen ja kuun jumalattarelle. Sillä oli kultaiset sarvet ja sorkat pronssia, ja sen kerrottiin pystyvän juoksemaan metsästäjän nuolta nopeammin.

Artemiin ollessa lapsi hän löysi viisi komeaa kaurista laiduntamassa Thessaliassa, ja pyydysti niistä neljä vetämään vaunujaan. Viides pakeni kuitenkin joen yli Keryneian vuorelle Akhaian ja Arkadian rajalle.

Herakleen kolmas urotyö
-----------------------

Herakleen kolmas urotyö sai alkunsa, kun Eurystheus – suuttuneena siitä, että Herakles oli onnistunut välttämään kuoleman kahden edellisen tehtävän kohdalla – päätti harkita tarkemmin kolmatta tehtävää syöstäkseen sankarin turmioon. Siksi kolmas tehtävä ei sisältänyt pedon tappamista; Herakles oli jo osoittanut, että hän pystyisi voittamaan pelottavimmatkin vastustajat, vaan Eurystheus päätti lähettää hänet sieppaamaan jäljelle jääneen Keryneian kauriin laskien sen varaan, että tämä ajautuisi vähintään ristiriitaan Artemiin kanssa vaikka saisikin kauriin kiinni.

Herakles jahtasi kaurista kokonaisen vuoden, ja kun kauris väsyneenä takaa-ajosta oli pakenemassa vuorille Ladon-joen ylitse, Herakles sai ammuttua sitä nuolella ja sai siepattua lamaantuneen eläimen harteilleen. Vaihtoehtoisesti hänen on esitetty myös pyydystäneen kauriin verkolla tai siepanneen sen sen nukkuessa.

Arkadiassa häntä vastaan tuli kuitenkin Artemis Apollon seurassaan. Tämä olisi riistänyt kauriin ja nuhdellut häntä yrityksestä tappaa hänen pyhä eläimensä, mutta Herakles vetosi kuitenkin teon välttämättömyyteen ja vieritti syyn Eurystheuksen niskaan. Tämä lepytti jumalattaren vihan ja Herakles sai tuotua kauriin Eurystheukselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.13.1 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.5.3 (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keryneian kauris** Wikimedia Commonsissa

Herakleen urotyöt
Nemean leijona ·  Lernan hydra ·  Keryneian kauris ·  Erymanthoksen metsäkarju ·  Augeiaan tallit ·  Stymfaloksen linnut ·  Kreetan härkä ·  Diomedeen tammat ·  Hippolyteen vyö ·  Geryonin karja ·  Hesperidien omena ·  Kerberos
Poikien kaleta-ryhmä Beninissä.
**Kaleta** tai **Caleta** on naamioitumisyhteisö etelä-Beninissä. Kaletan toivat Beniniin entiset orjat Brasiliasta 1800-luvun puolessa välissä.

Festivaalit
-----------

Kaleta-festivaali periytyy Brasilian afrikkalaisten orjien naamioduista karnevaalitansseista, joissa karnevaalitapahtumia käytettiin ilmaisuina, joissa ilkutaan valkoisille orjanomistajille ilman rangaistuksen pelkoa.

Vaikutus
--------

Kaleta on vaikuttanut Beninin taiteilijoihin. Esimerkiksi Romuald Hazoumè on kertonut rakentaneensa lapsena naamioita Kaletalle. Vuosia myöhemmin hän ymmärsi naamion merkityksen Beninissä asuville eurooppalaisille, jotka käsittivät sen afrikkalaisen taiteen olennoitumana.

Kuvia
-----

* Kaleta -festivaalin voittajaryhmä jouluna 2017.Kaleta -festivaalin voittajaryhmä jouluna 2017.
* Naisesiintyjiä festivaalissa.Naisesiintyjiä festivaalissa.
* Esiintyjiä festivaalissa.Esiintyjiä festivaalissa.
* Esiintyjiä.Esiintyjiä.
* Naamioituneita esiintyjiä.Naamioituneita esiintyjiä.
* Yleisöä.Yleisöä.
* Yleisöä.Yleisöä.
* Nuorta yleisöä.Nuorta yleisöä.
* Kitaransoittaja ja yleisöä.Kitaransoittaja ja yleisöä.
* Vuoden 2017 festivaalin jyry.Vuoden 2017 festivaalin jyry.

Katso myös
----------

* Naamari

Lähteet
-------

1. ↑  Festival Kaleta *Ciamo*.  20.12.2011. Ciamo, Centre International d'Art et de Musique de Ouidah.  Arkistoitu 26.12.2018. Viitattu 26.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Exhibition Overview, Romuald Hazoumé (näyttelyesite: Reconfiguring an African Icon: Odes to the Mask by Modern and Contemporary Artists from Three Continents) *The MET*.  8.3.–21.8.2011. The Metropolitan Museum of Art. Viitattu 7.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Les Masques Kaleta *You Tube*.  14.4.2014. You Tube. Viitattu 6.2.2019.
**Maankäyttösopimus** on kunnan ja maanomistajan välinen sopimus, joka koskee asemakaavoitusta maanomistajan omistamalla alueella. Sopimus sisältää sopimukset siitä, missä määrin maanomistaja osallistuu rahoittamaan asemakaavan toteutuksesta kunnalle aiheutuvia kustannuksia. Joko kaavaluonnoksen tai vastaavan ehdotuksen julkistamisen jälkeen maankäyttösopimus voidaan tehdä sitovaksi. Maankäyttösopimukseen mahdollisesti liittyviä korvauksia ovat kehittämiskorvaukset ja yhdyskuntarakentamisesta johtuvat kustannukset. Yleiset sopimuskorvaukset saattavat määräytyä arvonnousun tai kaavoitukseen tehtyjen muutosten myötä. Asemakaavoitusta ja sitä myötä myös maankäyttösopimuksia koskee maankäyttö- ja rakennuslaki. Kehittämiskorvauksissa käytetään sellaista menettelyä, että varmistetaan kaikkien kunnan kanssa maankäyttösopimuksen tehneiden maanomistajien olevan samassa asemassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Maankäyttösopimukset *Maapolitiikan opas*. Kuntaliitto. Viitattu 13.2.2024.
2. ↑  Lainsäädännöllinen näkökulma *Julkaisu = Maapolitiikan opas*. Kuntaliitto. Viitattu 13.2.2024.
**Devin Devorris Hester** (s. 4. marraskuuta 1982 Riviera Beach, Florida) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hester pelasi NFL-liigassa 11 kautta, edustaen neljää seuraa. Hester tunnetaan yhtenä NFL:n kaikkien aikojen parhaista potkunpalauttajista, ja hän pitää hallussaan useita aiheeseen liittyviä ennätyksiä. Hänet on valittu neljästi NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.

Ura
---

Ennen ammattilaisuraansa Hester pelasi yliopistojalkapalloa Miamin yliopiston joukkueessa. Chicago Bears varasi hänet toisella kierroksella vuoden 2006 NFL:n varaustilaisuudessa. Bearsissa Hester eteni parhaimmillaan Super Bowliin kaudella 2006. Hester pelasi Bearsissa kahdeksan kautta, minkä jälkeen hän jäi ilman pelaajasopimusta.

Hester teki kolmivuotisen pelaajasopimuksen Atlanta Falconsin kanssa syyskuussa 2014. Hän oli loukkaantumisen takia sivussa suurimman osan kaudesta 2015 ja Falcons irtisanoi Hesterin sopimuksen kauden päätteeksi. Kaudeksi 2016 Hester teki sopimuksen Baltimore Ravensin kanssa, mutta hänet vapautettiin sopimuksestaan ennen kauden loppua, mikä mahdollisti siirtymisen mestaruutta tavoitelleeseen Seattle Seahawksiin. Seahawks hävisi konferenssifinaaleissa Falconsille ja pelin jälkeen Hester ilmoitti lopettavansa uransa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Devin Hester Stats ESPN. Viitattu 24.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  Falcons sign Devin Hester NBC Sports. Viitattu 13.12.2017. (englanniksi)
3. ↑  Falcons Release WR Devin Hester Atlanta Falcons. Viitattu 13.12.2017. (englanniksi)
4. ↑  Ravens waive former Bears legend Devin Hester NFL. Viitattu 13.12.2017. (englanniksi)
5. ↑  Return-man Devin Hester retires after 11 seasons NFL. Viitattu 13.12.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Kylmäkosken hautausmaa** sijaitsee Kylmäkosken kirkon välittömässä läheisyydessä Akaan kaupungissa. Tämä noin viiden hehtaarin kokoinen hautausmaa otettiin käyttöön 1889. Vuonna 1997 valmistui hautausmaan laajennusosa, jossa sijaitsee vainajien muistolehto.

Hautausmaan keskellä on talvi- ja jatkosodassa kuolleiden suomalaisten sotilaiden hauta-alue ja muistomerkki. Vehmaan punaisesta graniitista veistetyn muistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Aukusti Veuro. Se paljastettiin 17. toukokuuta 1953. Sankarihauta-alueella on 115 vainajan haudat.

Kylmäkosken hautausmaalla on 3038 hautauspaikkaa.

Aiemmin käyttöönotetun hautausmaan yhteyteen rakennettiin Kylmäkosken kirkko, joka valmistui 1900. Hautausmaan aiempi punaiseksi maalattu hirsinen ruumishuone jäi tarpeettomaksi 1964, jolloin kirkon alapuolelle osittain maan sisään valmistui uudisrakennus. Rakennuksessa on ruumishuone, työkoneiden säilytystila, vessat ja puutarhatyöntekijöiden taukotila. Punainen ruumishuone on sittemmin purettu pois. Aiemmin hautausmaalla oli 1930-luvulla rakennettu hautakatos hautaustoimituksia varten ja vanha puuvaja, joka purettiin 1980. Kirkkoa vastapäätä, tien toisella puolella sijaitsevalla pysäköintipaikalla sijaitsi aiemmin ruumiinavaushuone, joka on purettu pois. Vuonna 2018 hautausmaalla on pieni työkaluvaja ja hautausmaan länsiosassa työkonehalli.

Hautausmaata laajennettiin koilliseen kirkon lähelle 1940-luvulla ja 1,014 hehtaarin uuteen osaan perustettiin sankarihauta-alue ja muistomerkkiaukio, johon 1954 sijoitettiin Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki ja muualle haudattujen muistokivi. Seuraava laajennusalue valmistui 1997. Tälle kahden hehtaarin maa-alalle on sijoitettu 1 470 hauta- ja uurnahautapaikkaa, muistolehto ja metsähautausmaa. Muistolehdon allasmaiselle nurmikolle seurakunnan työntekijät ripottelevat tuhkat.

Kylmäkosken hautausmaalle on haudattu muun muassa muotokuvamaalari Antti Favén ja hänen isänsä runoilija ja yliopiston lehtori Oskar Favén.

Lähteet
-------

* Linkopuu, Elina: *Kylmäkosken vanhan hautausmaan ja Kylmäkosken hautausmaan inventointi*. Osa 1. Raportti ja liitteet. Tampere: Pirkanmaan maakuntamuseo, 2018. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.2.2023).  Raportti on ladattavissa sivun osiosta Liitetiedostot.

### Viitteet

1. 1 2  Kylmäkosken hautausmaa Akaan seurakunta. Viitattu 2.2.2023.
2. ↑  Linkopuu, Elina: Kylmäkosken hautausmaan ja vanhan hautausmaan inventointi  31.10.2018. Pirkanmaan maakuntamuseo. Viitattu 2.2.2023.
3. ↑  Linkopuu 2018, s. 16.
4. ↑  Linkopuu 2018, s. 16–17.
5. 1 2  Linkopuu 2018, s. 32.
**Kylmäkosken vanha hautausmaa** on Akaan kaupungissa sijaitseva hautausmaa, jonne ei vuoden 1889 jälkeen ole haudattu vainajia. Se perustettiin 1857 Akaan pitäjään, josta Kylmäkoski 1895 erotettiin omaksi kunnakseen. Kylmäkosken kunta liitettiin Akaan kaupunkiin vuoden 2011 alusta.

Kylmäkosken kappeliseurakunta toimi Akaan seurakunnan alaisuudessa. Kylmäkoskella ei ollut omaa hautausmaata, vaan vainajat vietiin Akaan vanhalle hautausmaalle Toijalaan. Toijala oli Akaan kirkonkylä ja 1870-luvulta lähtien asutusalue Toijalan rautatieaseman ympärillä. Keskustelu Kylmäkoskelle perustettavasta hautausmaasta alkoi 1846 ja 1854 kysyttiin Akaan seurakunnan kirkonkokouksessa kylmäkoskelaisten mielipidettä asiaan. Hautausmaa perustettiin 1857 ja kirkonkokouksessa annettiin Emanuel Pihlmanin tehtäväksi hautapaikkojen osoittaminen ja hautojen kaivaminen.

Maa-alueen hautausmaata varten lahjoitti Tarpianjoen läheisyydestä Vanhan Hautaan kartanon omistaja B. G. Mellin. Kylmäkoskelaisten tehtäväksi tuli raivata maastosta kiviä ja ajaa alueelle soraa. Maata ajettiin 1861 ja 1867, jolloin alueelle istutettiin myös puita. Hautausmaan luona oli paari- ja kalustohuone, joka maalattiin 1860 niin, että seinistä tuli punaiset, nurkkalaudoista valkoiset ja ovista mustat. Tämä hautausmaan ainoa rakennus myytiin tarpeettomana pois 1897, eikä alueella ollut muita rakennelmia kuin aluetta ympäröivä kiviaita.

Valtiovalta sääteli hautausmaiden käyttöä ja perustamista asetuksilla, joista keskeinen oli vuonna 1879 säädetty Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus terveydenhoidosta Suomenmaassa. Sen kuudes luku käsitteli hautausmaita ja ruumiiden hautaamista. Hautausmaat eivät enää saaneet sijaita aivan lähellä asutusta, vaan sellaisille hauta-alueille hautaaminen tuli lopettaa senaatin päätöksellä kesään 1890 mennessä. Kylmäkoskella nimismies ja maanmittari vetosivat terveydellisiin syihin, kun kielsivät vanhan hautausmaan käyttämisen 1889. Uusi Kylmäkosken hautausmaa otettiin käyttöön samana vuonna.

Kylmäkosken vanha hautausmaa sijaitsee kummulla, jolta on ennen puuston kasvua nähnyt Tarpianjoelle saakka. Hautausmaa edustaa paikallishistoriaa ja varhaista suomalaista hautausmaakulttuuria. Se on ajalta ennen asemakaavoitettuja hautausmaita.

Lähteet
-------

* Linkopuu, Elina: Kylmäkosken hautausmaan ja vanhan hautausmaan inventointi  31.10.2018. Pirkanmaan maakuntamuseo. Viitattu 3.2.2023.  Inventointiraportti avautuu osiosta Liitetiedostot.

### Viitteet

1. ↑  Linkopuu 2018, tiivistelmä.
2. ↑  Linkopuu 2018, s. 7.
3. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 13, palstat 1151–1152, hakusana Toijala. Helsinki: Otava, 1937.
4. ↑  Linkopuu 2018, s. 7–8.
5. 1 2  Linkopuu 2018, s. 8.
6. ↑  *Suomalainen lakiteos*. 3. painos, liitteen s. 278–279. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1899. Hautauslainsäädäntöä wikiaineistossa (viitattu 3.2.2023).
7. ↑  Linkopuu 2018, s. 9.