recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hyvinkään lukio** on Hyvinkäällä toimiva, kaupungin ainoa lukio, joka aloitti toimintansa 1. elokuuta 2020, kun Hyvinkään Sveitsin lukio ja Hyvinkään yhteiskoulun lukio yhdistyvät yhdeksi hallinnolliseksi yksiköksi. Hyvinkään lukio on vuodesta 2021 alkaen Hyvinkään ainoa lukio. Luonnontieteen linjan kautta lukio toteuttaa Opetus- ja kulttuuriministeriön sille myöntämää erityistä koulutustehtävää.

Lukion toiminta
---------------

Hyvinkään lukiossa oli vuonna 2020 noin 950 opiskelijaa, ja se on yksi Suomen suurimmista lukioista.

Helmikuussa 2021 lukion toiminta siirtyi Kipinä-taloon, joka sijaitsee Hangonsillan kaupunginosassa. Kipinä-taloon tulee lukion toiminnan lisäksi myös muuta toimintaa. Kipinä-talon rakennustyöt aloitettiin kesällä 2019, ja se valmistui marraskuussa 2020. Ennen uudisrakennuksen valmistumista lukio toimi entisen Hyvinkään Sveitsin lukion ja entisen Hyvinkään yhteiskoulun lukion tiloissa.

Hyvinkään lukion rehtorina toimii Kirsi Silvennoinen, joka toimi Hyvinkään yhteiskoulun lukion rehtorina vuodesta 2007 vuoteen 2020 asti. Hyvinkään lukion kehittäjärehtori on Jaakko Rainio.

Lähteet
-------

1. ↑  Koonti erityisistä koulutustehtävistä 1.8.2018 lukien (pdf)  2018. Opetus- ja kulttuuriministeriö, minedu.fi. Viitattu 28.7.2021.
2. ↑  Lukiokoulutuksen oppilaitokset Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen. Viitattu 30.10.2021.
3. ↑  Lujatalo Oy: Hyvinkään Kipinä on syttynyt – peruskivi muurattiin 8.5.2019 *lujatalo.fi*. Viitattu 12.1.2020.
4. ↑  Arto Rautio: Kipinää ei tukahduteta kosteudella *Teräsrakenne 3/2019*.  Arkistoitu 12.1.2020. Viitattu 12.1.2020.
5. ↑  Kipinä Hyvinkään kaupunki. Viitattu 30.10.2021.
6. ↑  Yhteystiedot Hyvinkään kaupunki. Viitattu 6.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Hyvinkään lukion kotisivut
**Madagaskarinhämähäkkikilpikonna** (*Pyxis arachnoides*) on maakilpikonniin kuuluva matelijalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Madagaskarilta.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Madagaskarinhämähäkkikilpikonnan kuoren pituus voi suurimmillaan olla 17–20 cm, mutta on yleensä noin 11–12 cm. Naaraat ovat hieman koiraita kookkaampia. Koiraan häntä on hieman naaraan häntää paksumpi. Madagaskarinhämähäkkikilpikonnan kilpi on koostunut kuusikulmaisita levyistä, joiden pohjaväri on tumman ruskea. Kilvessä on keltainen tai oranssi verkkokuvio. Pää ja raajat ovat väriltään tumman ruskeat. Lajin kuoressa on saranamekanismi, jonka ansiosta se voi vetää päänsä ja raajansa turvaan kuoren sisään. Madagaskarinhämähäkkikilpikonnan alalajit eroavat toisistaan vatsan värityksen perusteella.

Levinneisyys ja elintavat
-------------------------

Madagaskarinhämähäkkikilpikonnaa tavataan vain Madagaskarin eteläosien rannikolta. Sen elinympäristöä ovat hiekkamailla kasvavat kuivat ja puolikuivat metsät sekä piikkipensaikot. Suurimman osan ajastaan laji viettää kasvien suojissa. Kuivan kauden ajakse ne kaivautuvat hiekkaan ja vaipuvat horroksenkaltaiseen tilaan. Madagaskarinhämähäkkikilpikonnan pääasiallista ravintoa ovat kasvit kuten ruohot, lehdet ja juuret, mutta se voi syödä myös selkärangattomia eläimiä. Parittelukausi on sadekaudella ja naaras munii yhden munan kerrallaan. Munien kuoriutumiseen menee 7–8 kuukautta. Laji voi elää jopa 70-vuotiaaksi.

Madagaskarinhämähäkkikilpikonna luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan koosta ei ole tarkkaa tietoa, mutta kehityssuunta on todennäköisesti laskeva. Suurimmat uhat lajille ovat elinympäristön häviäminen maatalousmaaksi muuttamisen ja maastopalojen vuoksi, pyydystäminen ravinnoksi ja pyydystäminen kansainväliseen lemmikkieläinkauppaan. Madagaskarinhämähäkkikilpikonna kuuluu CITES-sopimuksen liiteeseen I ja se on suojeltu myös Madagaskarin lailla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leuteritz, T. & Walker, R.: *Pyxis arachnoides* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-3*.  2020. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Pyxis arachnoides* (TSN 551954) *itis.gov*. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Komission asetus (EU) N:o 750/2013, annettu 29 päivänä heinäkuuta 2013 , luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 muuttamisesta Euroopan komissio. Viitattu 1.2.2021.
4. 1 2 3  Spider tortoise *Smithsonian’s National Zoo*. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)
5. 1 2  Spider Tortoise EDGE of Existence programme. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2376451
* Wikispecies: Pyxis arachnoides
* ADW: Pyxis\_arachnoides
* BOLD: 191061
* CoL: 4QYL7
* EoL: 1055453
* Fossilworks: 373905
* GBIF: 5220309
* iNaturalist: 40047
* IRMNG: 10360482
* ITIS: 551954
* IUCN: 19035
* NCBI: 66194
* RD: arachnoides
* Species+: 4096

 |

 |
Professori Martti J. Mustakallio (vas.) tervehtii kansan­edustaja Valto Käkelää Lappeenrannan alue­liitos­juhlassa uuden­vuoden­päivänä 1967.
**Martti Joeli Mustakallio** (13. heinäkuuta 1891 Pori – 16. joulukuuta 1968 Teneriffa) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston anatomian apulaisprofessori.

Mustakallion vanhemmat olivat lääninrovasti ja runoilija Jooseppi Mustakallio, aik. Schwartzberg ja Agnes Selma Helena Lampén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912, filosofian maisteriksi 1914, lääketieteen kandidaatiksi 1917, lääketieteen lisensiaatiksi 1925 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1944.

Sisällissodan aikana 1918 Mustakallio toimi Hannilan ja Ahvolan ambulanssin johtajana, sittemmin Markovillan sotavankisairaalan alilääkärinä. Mustakallio toimi yksityislääkärinä Helsingissä vuodesta 1926 alkaen. Hän oli Helsingin yleisen sairaalan kliinillis-propedeuttisen osaston avustavana lääkärinä 1926–1928 ja Lappeenrannan Kylpylän ylilääkärinä vuodesta 1932. Mustakallio oli Helsingin yliopistossa anatomian dosenttina 1946–1948 ja anatomian apulaisprofessorina 1948–1960.

Mustakallio oli perustamassa 1924 Itsenäisyyden liittoa ja toimi järjestön puheenjohtajana 1934–1941. Hän oli myös perustamassa Lapin sivistysseuraa 1933 ja toimi vuodesta 1923 Duodecimin kirjastonhoitajana. Mustakallio toimi myös Lappeenrantaan vuonna 1955 perustetun Etelä-Karjalan kesäyliopiston rehtorina 1956–1965.

Mustakallio oli naimisissa vuodesta 1919 Heddi Magnhild Sjöbergin kanssa, joka oli Euroopan ensimmäisen tohtoriksi väitelleen naiseläinlääkärin Agnes Sjöbergin sisar. Professori, ylilääkäri Kimmo Mustakallio oli heidän poikansa.

Fiktiossa
---------

Kirjailija Mauri Sariola käyttää Martti Mustakalliota eräänä avainhahmona lääkäriromaanissaan *Ei loitsu eikä rukous*. Kirjassa professori esiintyy nimellä *Mustonen*.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 453. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑  *Kuka kukin on 1954*, s. 541. Projekt Runeberg.
3. ↑  Mustakallio, Martti hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Suomen sotaväen tarkastajaa kenraalimajuri Heribert Conrad Reuterskiöldiä esittävä maalaus (1810-luvun loppu)
**Heribert Conrad Reuterskjöld** (aiemmin Reuterskiöld, 31. lokakuuta 1765 Tukholma – 27. kesäkuuta 1821 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri.

Ruotsin armeijan palveluksessa Reuterskjöld osallistui 1788 - 1790 Kustaa III:n Venäjän sotaan ja joutui vangiksi Ruotsinsalmella. Suomen sodassa 1808 - 1809 Reuterskjöld haavoittui Siikajoen taistelussa. Reuterskjöld erosi Ruotsin armeijan palveluksesta 1810 everstiluutnanttina.

Muutettuaan Suomen sodan jälkeen Suomeen Reuterskjöld nimitettiin Keisarillisen Suomen hallituskonseljin talousosaston jäseneksi 1811. Hänet nimitettiin 13.3.1813 Suomen sotaväen vt. tarkastajaksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi 22.1.1817. Reuterskjöld nimitettiin Suomen senaatin sotilastoimituskunnan päälliköksi 15.2.1820 ja samalla määrättiin Suomen sotaväen divisioonankomentajaksi.

Reuterskjöldin vanhemmat olivat ratsumestari Axel Didrik Lagersparre, vuodesta 1734 Reuterskiöld ja Eva Anna, o.s. Wefverstedt. Hän oli vuodesta 1813 naimisissa turkulaisen Viveka Eleonora Lagerborgin kanssa. Ruotsalaisen Reuterskiöld-aatelissuvun suomalainen haara merkittiin Suomen ritarihuoneeseen sen järjestäytyessä vuonna 1818 numerolla 106, nimellä Reuterskjöld.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Reuterskiöld, Heribert Conrad *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2 3 4  "Reuterskjöld", *Pieni tietosanakirja*. Helsinki: Otava, 1925-1928. Teoksen verkkoversio (viitattu 30.5.2010).
3. ↑  *Finlands ridderskaps och adels kalender* 1956, sivu 557


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Kenraalit ja amiraalit
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**August Wilhelm von Hofmann** (8. huhtikuuta 1818 Gießen, Hessenin suurherttuakunta – 5. toukokuuta 1892 Berliini, Saksan keisarikunta) oli saksalainen kemisti. Häntä pidetään 1800-luvun yhtenä vaikuttavimmista kemiantutkijoista ja -opettajista.

Elämä
-----

Hofmann oli Justus von Liebigin oppilas, tuli vuonna 1845 professoriksi Bonniin ja vuonna 1848 Royal College of Chemistry -kouluun Lontoossa, muutti vuonna 1864 uudestaan Bonniin, mutta kutsuttiin jo seuraavana vuonna professoriksi Berliinin yliopistoon, Eilhard Mitscherlichin seuraajaksi. Siellä hän rakensi suuren ajanmukaisen opetuslaboratorion, ensimmäisen laatuansa Saksan pääkaupungissa. Erittäin etevänä opettajana hän kokosi ympärilleen suuren joukon oppilaita kaikista sivistysmaista. Saksan lisäksi hän luennoi sujuvasti englanniksi, ranskaksi ja italiaksi. Tässä "Hofmannin koulussa" on moni myöhemmistä johtavista kemian tutkijoista sai tieteellisen kasvatuksensa.

Hofmann työskenteli etupäässä orgaanisen kemian alalla, tutkien muun muassa typpiperäisiä emäksiä ja aniliini-väriaineita. Viimemainittujen tutkimusten kautta hänestä tuli sittemmin Saksassa myöhemmin suureksi kehittyneen tervaväriteollisuuden varsinainen perustaja. Hänen vuonna 1858 aloittamat fuksiinia koskevat tutkimuksensa olivat ensimmäinen osa väriaineita koskevasta tutkimussarjasta, joka päättyi vasta kinoliinin punaiseen vuonna 1887.

Kirjailijana Hofmann oli erittäin tuottelias ja julkaisi useita arvokkaita teoksia, muun muassa *Die modernen Theorien der Chemie* ja *Erinnerungen an vorangegangenen Freunden*, jotka sisältävät elämäkertoja 1800-luvun kuuluisammista kemiantutkijoista Vuonna 1868 Hofmann perusti saksalaisen kemiallisen seuran, joka kehittyi suurimmaksi ja vaikuttavimmaksi seuraksi tällä alalla. Hofmann oli sen esimiehenä ja johtajana kaksikymmentä vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  August Wilhelm von Hofmann *Encyclopaedia Britannica*.  1911. Viitattu 13.10.2021.
2. 1 2 3 4  Hofmann, August Wilhelm von *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 13.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
	+ 2
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Leopoldina
* Mathematics Genealogy Project
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gustaf Viktor Eklund** (6. kesäkuuta 1841 Sipoo – 12. tammikuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen juristi, maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.

Eklundin vanhemmat olivat varanimismies, tilanomistaja Anders Eklund ja Anna Lovisa Hindström ja puoliso Karolina Maria Vilhelmina Oelze. Arkkitehti Jarl Eklund oli heidän poikansa. Eklund tuli ylioppilaaksi Porvoossa 1863 ja suoritti tuomarintutkinnon 1867, varatuomarin arvon hän sai 1870. Eklund ei kuitenkaan ryhtynyt lakimieheksi, vaan oli tilanomistaja Kirkkonummella. Hän edusti Lohjan tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1877–1878 ja Helsingin tuomiokuntaa valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuului useisiin eri valtiopäivävaliokuntiin ja oli valitsijamies kolmilla viimeisillä valtiopäivillä. Kirkkonummella Eklund toimi peräti 24 vuotta kuntakokouksen puheenjohtajana, eroten toimesta vasta vuoden 1909 lopussa. Hänellä oli kunnassa myös muita luottamustoimia ja hän toimi siellä oikeudellisena neuvonantajana. Eklund tunnettiin muun muassa rannikon rautatieyhteyksien rakentamisen puolestapuhujana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Viktor Eklund Viitattu 24.1.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 47–48. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1934, s. 107. Viitattu 24.1.2021.
4. ↑  *Veckobladet*, 18.1.1911, no. 4, s. 2. (ruots.)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo lääkäri ja poliitikko Antti Kivelästä. Sitran johtaja Antti Kivelästä on oma artikkeli.*
**Antti Kivelä** (s. 1966 Oulu) on suomalainen lääkäri ja poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2016 keskustan puoluevaltuuston ja vuodesta 2017 Kuopion kaupunginhallituksen puheenjohtajana.

Ura
---

Kivelä valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1993 Tampereen yliopistosta. Hän aloitti vuonna 1997 työt Kuopion yliopistollisessa sairaalassa, mitä ennen hän oli työskennellyt Etelä-Karjalan keskussairaalassa sekä Lappeenrannan ja Ylämaan terveyskeskuksissa. Kivelä on sisätautien ja kardiologian erikoislääkäri ja vuodesta 2012 myös apulaisylilääkäri.

Kivelä valittiin Kuopion kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2012. Hän oli toiminut aiemmin lyhyen aikaa Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsenenä kunnallisvaalien 1996 jälkeen. Kuntavaalien 2017 jälkeen Kivelä valittiin Kuopion kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi.

Puolueessaan keskustassa Kivelä on toiminut muun muassa Kuopion kunnallisjärjestön puheenjohtajana vuosina 2014–2017 ja puoluevaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2016. Kivelä oli ehdolla kansanedustajaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Hänet valittiin puoluevaltuuston johtoon sen omassa kokouksessa Torniossa marraskuussa 2016.

Yksityiselämä
-------------

Kivelä on ollut naimisissa vuodesta 1990 ja hänellä on kolme lasta. Hän harrastaa muun muassa karatea, jossa hänellä on musta vyö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Curriculum vitae *anttikivela.fi*. Viitattu 18.6.2018. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kaupunginhallituksen jäsenet *Kuopio.fi*. Viitattu 18.6.2018.
3. ↑  Antti Kivelä jättää Kuopion Keskustan puheen­joh­ta­juuden *Suomenmaa*.  26.10.2017. Viitattu 18.6.2018.
4. ↑  Kilpeläinen, Kia: Kuopiolainen Antti Kivelä keskustan puoluevaltuuston johtoon *Savon Sanomat*.  26.11.2017. Viitattu 18.6.2018.
5. ↑  Omin sanoin *anttikivela.fi*.  Arkistoitu 18.6.2018. Viitattu 18.6.2018.
6. ↑  Ehdokas Antti Kivelä *Eduskuntavaalikone 2015*. Viitattu 18.6.2018.
7. ↑  Vornanen, Ismo: Poliitikko Antti Kivelälle karate on elämäntapa *Viikkosavo*.  10.1.2018.  Arkistoitu 18.6.2018. Viitattu 18.6.2018.
**Lapin käräjäoikeus** (pohjoissaameksi *Lappi gearretriekti*, inarinsaameksi *Laapi keerrivriehti*, koltansaameksi *Lappi suudvuõiǥâs*) on yksi Suomen 20 käräjäoikeudesta. Lapin käräjäoikeudella on kansliat Kemissä ja Rovaniemellä sekä lisäksi seuraavat istuntopaikat: Inari (Ivalo), Kittilä, Sodankylä ja Utsjoki. Lapin käräjäoikeus kuuluu Rovaniemen hovioikeuden tuomiopiiriin. Lapin käräjäoikeuden toimialueeseen kuuluvat Enontekiö, Inari, Kemi, Kemijärvi, Keminmaa, Kittilä, Kolari, Muonio, Pelkosenniemi, Pello, Posio, Ranua, Rovaniemi, Salla, Savukoski, Simo, Sodankylä, Tervola, Tornio, Utsjoki ja Ylitornio. Lapin käräjäoikeuden tuomiopiiri maaoikeusasioissa on edellä mainittujen kaupunkien ja kuntien lisäksi Kainuun maakunnan kunnat sekä Kuusamo, Pudasjärvi ja Taivalkoski. Yrityssaneerauksissa ja ulosottovalitusasioissa Oulun käräjäoikeuden tuomiopiiri käsittää myös Lapin käräjäoikeuden tuomiopiirin.

Lapin käräjäoikeuden laamanni on toukokuusta 2023 alkaen Janika Kaski.

Lähteet
-------

1. ↑  Lappi gearretriekti
2. ↑  Kaapi keerrivriehti
3. ↑  Lappi suudvuõiǥâs
4. 1 2  Lapin käräjäoikeus - Oikeus.fi / Tuomioistuimet / Käräjäoikeudet / Lapin käräjäoikeus *oikeus.fi*. Viitattu 28.3.2020.
5. ↑  Oikeuslaitos – Toiminta *oikeus.fi*. Oikeuslaitos.  Arkistoitu 26.7.2013. Viitattu 6.2.2014.
6. ↑  Maaoikeusasiat - Oikeus.fi / Tuomioistuimet / Käräjäoikeudet / Lapin käräjäoikeus *oikeus.fi*. Viitattu 28.3.2020.
7. ↑  Oulun käräjäoikeus - Oikeus.fi / Tuomioistuimet / Käräjäoikeudet / Oulun käräjäoikeus *oikeus.fi*. Viitattu 28.3.2020.
8. ↑  Lapin käräjäoikeuden laamanniksi Janika Kaski  16.2.2023. Tuomioistuinvirasto. Viitattu 12.6.2023.

Suomen käräjäoikeudet

|  |  |
| --- | --- |
| Helsingin hovioikeuspiiri | 
* Helsinki
* Itä-Uusimaa
* Länsi-Uusimaa

 |
| Itä-Suomen hovioikeuspiiri | 
* Etelä-Karjala
* Etelä-Savo
* Kymenlaakso
* Pohjois-Karjala
* Pohjois-Savo
* Päijät-Häme

 |
| Rovaniemen hovioikeuspiiri | 
* Kainuu
* Lappi
* Oulu

 |
| Turun hovioikeuspiiri | 
* Ahvenanmaa
* Kanta-Häme
* Pirkanmaa
* Varsinais-Suomi

 |
| Vaasan hovioikeuspiiri | 
* Etelä-Pohjanmaa
* Keski-Suomi
* Pohjanmaa
* Satakunta

 |
**Tuija Turpeinen** (s. 30. elokuuta 1967 Joensuu) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena.

Turpeinen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1991 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1993. Hän työskenteli asianajajana 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa. Turpeinen toimi Pohjois-Karjalan käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 2010–2013, osastonjohtajana vuosina 2013–2016 ja laamannina vuosina 2016–2021. Hän toimi korkeimman oikeuden määräaikaisena oikeusneuvoksena 1. maaliskuuta 2021 alkaen ja vakinaisena oikeusneuvoksena 1. syyskuuta 2022 alkaen. Hän on myös ollut jäsenenä useissa oikeusministeriön työryhmissä, tuomarinvalintalautakunnan jäsenenä vuosina 2020–2021 sekä useissa luottamustehtävissä Suomen Asianajajaliitossa, Juristiliitossa ja tuomariyhdistyksissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuominen, Tia (toim.): *Suomen lakimiehet 2019*, s. 867. Helsinki: Alma Talent, 2019.
2. ↑  Tuija Turpeinen *Korkein oikeus*.  1.3.2021. Viitattu 1.2.2024.


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Korkeimman oikeuden jäsenet |
| --- |
|  |
| Presidentti: **Leppänen** |
|  |
| 
* Häyhä (2001–)
* Sippo (2008–)
* Kantor (2010–)
* Pynnä (2012-)
* Huovila (2013–)
* Antila (2015–)
* Uusitalo (2017–)
* Engstrand (2017–)
* Ilveskero (2017–)
* Mäkelä (2018–)
* Välimaa (2018–)
* Tammi-Salminen (2018–)
* Tapani (2018–)
* Ojala (2019–)
* Guimaraes-Purokoski (2019–)
* Turpeinen (2022–)
* Pulkkinen (2023–)
* Pölönen (2024–)

 |

 |
Liisa Väisänen vuonna 2010
**Kirsi-Liisa Väisänen** (s. 1964) on Espanjassa asuva suomalainen tietokirjailija ja matkaopas.

Liisa Väisänen on koulutukseltaan filosofian maisteri kirjallisuustieteestä ja filosofian tohtori estetiikasta. Hän on väitellyt islamilaisesta taidefilosofiasta Genovan yliopistossa ja opiskellut muun muassa filosofiaa, taidehistoriaa, kirjallisuutta, estetiikkaa ja teologiaa Kairon, Sorbonnen ja Helsingin yliopistoissa. Väisäsellä on Vatikaanin hyväksymä uskonnollisten kulttuurimatkojen diplomi ja matkailun teknisen johtajan tutkinto sekä matkailualan yrittäjätutkinto Italiassa. Oppaan tutkinnon hän on suorittanut Italiassa ja matkanjohtajan tutkinnon Espanjassa. 

Väisänen on kirjoittanut kaksi uskontoa ja taidetta käsittelevää teosta yhdessä Juha Luodeslammen kanssa. Lasten Keskus Oy on julkaissut teokset *Jouluseimen tarina* (2009) ja *Uskosta taiteeseen* (2010). Liisa Väisäsen omia teoksia on julkaissut Kirjapaja ja TUTORS TuBooks. Kirjapaja on julkaissut teokset *Kristilliset Symbolit, ikkuna Pyhään* (2011), *Verkkaisuuden filosofiaa* (2013), *Mitä symbolit kertovat* (2015), *Kaikki Italiani* (2017), *Kuvan tuhat sanaa* (2017), *Enemmän Espanjaa* (2018), *Symbolien pitopöydässä* (2018), *Ranska, rakkaudella* (2019), *Välimeren helmet* (2021). TUTORS TuBooks on julkaissut teoksen *Girolamo Savonarola - Renessanssin toiset kasvot* (2020), josta tehdyssä äänikirjassa (2021) Väisänen toimii itselukijana. SKS Kirjat julkaisi vuonna 2022 kirjan *Symbolien Helsinki* ja vuonna 2023 teoksen *Salaiset symbolit*.

Muita julkaisuja: artikkeli "Pyhä taiteessa" teoksessa *40 tapaa kohdata Pyhä* (toim. Aulikki Mäkinen & Eero Jokela, LK-kirjat 2011); *Kirja, joka muutti elämäni*, WSOY 2013. Artikkeli *Suomen symboleista* Jarno Limnéllin toimittamassa teoksessa *Suomen Idea* (2016).

Väisänen on asiantuntijakäsikirjoittaja ja asiantuntia YLE televisiosarjassa Merkkien Salat. Hän on myös toiminut konsulttina ja luennoitsijana seuraavissa EU-hankkeissa: Järvi-Suomi 2006, Kainuun Etu ja Alberghi Diffusi in Italia.

Tunnustuksia
------------

Liisa Väisänen sai 8. marraskuuta 2010 Genovassa kaupungin vastaavan kulttuurijohtajan luovuttamana kunniaplaketin kulttuurityöstä kaupungissa. Plaketti luovutettiin Villa Imperialen historiallisessa Cambiaso-salissa, jonka historialliset kattofreskot on vastikään restauroitu entiseen loistoonsa.

Kirkkotaiteen Engel-palkinto 2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuusi kuvaa tietokirjailija Liisa Väisäsen elämästä, Yle Radio 1, 15.4.2023
**Verneri Suhonen** (s. 11. maaliskuuta 1997 Lahti) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Hollolan Urheilijat -46:ta. Hänen valmentajansa on Ville Oksanen.

Suhonen sijoittui nuorten MM-kilpailuissa perinteisen hiihtotavan sprintissä viidenneksi tammikuussa 2017. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs 2018. 

Suhonen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 29:s vapaan hiihtotavan sprintissä Seefeldissä tammikuussa 2018. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 10:nneksi Ulricehamnin vapaan sprintissä helmikuussa 2021.

Suhonen voitti vapaan hiihtotavan sprintissä hopeaa hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2019  ja 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Verneri Suhonen *fis-ski.com*. Viitattu 6.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  Verneri Suhonen *vernerisuhonen.fi*.  Arkistoitu 2.12.2020. Viitattu 24.11.2020.
3. ↑  SM-Hiihdot ja maastohiihdon Suomen Cup 1.-3.2.2019 Imatra *live.time4results.com*. Viitattu 6.9.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Kiimingin Kiekko-Pojat ry** (lyhennettynä **KKP**) on jääkiekkoseura, joka on perustettu vuonna 1991 silloisessa Kiimingin kunnassa. Vuoden 2013 kuntaliitoksessa seuran kotikunnaksi tuli Oulu. Ennen KKP:tä Kiimingin jääkiekkoilusta vastasi Kiimingin Riento. KKP:n edustusjoukkue pelasi II-divisioonassa vuosina 1992–1998. Sen jälkeen seura on keskittynyt ainoastaan junioritoimintaan. Kiimingissä tehtiin historiaa kaudella 2008–2009, kun vuonna 1992 syntyneiden joukkue pelasi KKP:n historian ensimmäisen SM-sarja ottelun 22. marraskuuta 2008 B2-nuorten SM-sarjassa Rauman Lukkoa vastaan. Edustusjoukkue ja muut juniorijoukkueet ovat pelanneet koko historiansa ajan Jäälissä sijaitsevassa Jäälihallissa.
Kesäisin KKP järjestää tunnetun puolustajan Janne Niinimaan vetämän Jannen Kiekkoleirin. KKP:n vuonna 1997 syntyneiden ikäluokka voitti kauden 2013–2014 päätteeksi B2-nuorten SM-pronssia, mikä oli KKP:n seurahistorian ensimmäisen SM-mitali.

KiiRin ja KKP:n kasvatit pääsarjatasolla
----------------------------------------

KKP:n oma kasvatti Petri Koivisto siirtyi C-juniori-ikäisenä Kärppiin.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Antti Aarnio
* Arttu Alasiurua
* Ville Heikkala
* Mikko Helisten
* Juha Joenväärä
* Janette Jokikokko
* Samuel Jukuri
* Tilli Keränen
* Mika Koivisto
 | * Petri Koivisto
* Juho Korhonen
* Mikko Lehtonen
* Ville Leskinen
* Kimmo Lotvonen
* Ilkka Mikkola
* Niko Mikkola
* Aleksi Mäkelä
* Laura Männikkö
 | * Janne Niinimaa
* Eetu Paasovaara
* Alexia Remes
* Miikka Rousu
* Janne Salpa
* Milja Tervo
* Tuukka Tieksola
* Juha Vuorivirta
 |

Miesten joukkueessa pelanneet pääsarjakiekkoilijat
--------------------------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Suomi Harri Helama
* Suomi Juha Huikari
* Suomi Antti Karhula
* Suomi Ari Klint
* Suomi Jari Kontio
* Suomi Jari Korpela
* Suomi Timo Mäkelä
 | * Suomi Janne Niinimaa
* Suomi Miikka Rousu
* Suomi Juha Salmu
* Suomi Janne Simola
* Suomi Mikko Törmänen
* Suomi Matti Wallenius
 |

Lähteet
-------

1. ↑  KKP:n historia *kkpjuniorit.fi*. Kiimingin Kiekko-Pojat ry. Viitattu 5.11.2017.
2. 1 2 3 4 5  Juntto, Anssi: Liu­kas­liik­kei­nen rock­klu­bin isäntä *kaleva.fi*.  29.2.2008. Kaleva Oy. Viitattu 10.1.2021.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  Elite Prospects – Hockey Players from KKP *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB. Viitattu 10.1.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6 7  Mikkola, Ilkka: Elin ja pelasin unelmaani *issuu.com*.  5.4.2017. Oulun Kärpät Oy. Viitattu 10.1.2021.
5. 1 2 3 4 5 6 7 8  KKP:n historia *kkpjuniorit.fi*. Kiimingin Kiekko-Pojat ry. Viitattu 10.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Joukkueen kotisivut
**RN Alberto di Giussano** (ital. *Regia Nave Alberto di Giussano*) oli Italian kuninkaallisen laivaston Giussano-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus upotettiin 13. joulukuuta 1941 Cape Bonin taistelussa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Giussano-luokka*
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 29. maaliskuuta 1928. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1930 ja valmistui 5. helmikuuta 1931.

Palvelus
--------

Alus osallistui 2. risteilijälaivueen mukana normaaliin rauhanajan palvelukseen, muun muassa Espanjan rannikon valvontaan sisällissodan aikana. Alus kuului 1. risteilijälaivueen 4. risteilijäviirikköön, kun Italia julisti 10. kesäkuuta 1940 sodan liittoutuneille. Heinäkuussa se osallistui viirikkönsä mukana Calabrian taisteluun. Alus miinoitti Pantellarian edustaa elokuussa ja vuoden lopun se suojasi joukkojen ja materiaalien siirtoa Italian ja Pohjois-Afrikan välillä.

*Alberto di Giussano* lähti 12. joulukuuta Palermosta *Alberico da Barbianon* kanssa Libyaan kuormanaan polttoainetta ja ammuksia. Alusten suojana oli torpedovene *Cigno*. Operaatio kuitenkin paljastui Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Seuraavana päivänä osasto kohtasi Cap Bonin edustalla kuninkaallisen laivaston hävittäjät *HMS Sikhin*, *HMS Legionin*, *HMS Maorin* ja Alankomaiden laivaston hävittäjän *Hr. Ms. Isaac Sweerin*. *Alberto di Giussanon* keskilaivaan osui torpedo, joka sytytti kuormana olleen polttoaineen. Alus upposi nopeasti ja vei osan miehistöstä mennessään.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Alberto di Giussano (1930)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Greene, Jack & Massignani, Alessandro: *The Naval War in the Mediterranean 1940-1943*. Lontoo: Chatham Publishing, 2002. ISBN 1-86176-190-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 131
2. ↑  Greene & Massignani s. 198-199

*Giussano*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Alberico da Barbiano* –
*Alberto da Giussano* - *Bartolomeo Colleoni* –
*Giovanni dalle Bande Nere* |
| Edeltäjä: *Zara-luokka* – Seuraaja: *Cadorna* -luokka |
**Eeva Rajakangas** on suomalainen näyttelijä, muusikko ja Elokapina-aktivisti. Hän on valmistunut ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulun lukiosta ja opiskellut Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa sekä Teatterikorkeakoulussa Helsingissä.

Rajakangas näytteli *Uusi Päivä* -televisiosarjassa Kaisla Helmistä vuosina 2017–2018. Alun perin hän tosin haki Stella Kuparisen rooliin, jonka sai Ronja Alatalo.

Rajakangas opiskeli musiikkikasvatusta Sibelius-Akatemiassa vuosina 2017–2020. Hän aloitti ohjaajantaiteen opinnot Teatterikorkeakoulussa vuonna 2020. Hän on laulanut kahdessa eri kokoonpanossa: etnorockyhtye Vimmassa ja funk-rap-yhtye Fayassa. Vimma voitti Vuoden tulokas -palkinnon Etnogaalassa vuonna 2020.

Filmografia
-----------

### Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2017–2018 | *Uusi päivä* | Kaisla Helminen |
| 2021 | *Joulukalenteri: Korvatunturin Pulmapiste* | Pete |

Lähteet
-------

1. 1 2  llmastoaktivisti löysi tiensä ulos ahdistuksesta: "Kun sen tajusin, äkkiä vuorokauteen tuli viiskyttuhatta tuntia lisää" *Yle Uutiset*.  27.6.2021. Viitattu 14.10.2022.
2. ↑  Eeva Rajakangas *www.facebook.com*. Viitattu 8.4.2018.
3. ↑  Henkilö roolin takana: Eeva Rajankangas *yle.fi*.  5.10.2017. Viitattu 9.4.2018.
4. 1 2  Kaisa Hietalahti: Uuden päivän jälkeenkin on uusi päivä – nuorelta taiteilijalta ei tekeminen lopu *Moreeni*.  2018. Viitattu 24.4.2021.
5. ↑  Vimma *Juuri Nyt*.  28.9.2019. Viitattu 24.4.2021.
**Alexander *Wolter* Ramsay** (11. syyskuuta 1825 Viipuri – 7. elokuuta 1891 Lahti) oli suomalainen teollisuusjohtaja, joka omisti ruukkeja ja oli yksi Tornator-yhtiön perustajista.

Wolter Ramsay kuului aateliseen Ramsayn sukuun. Hänen vanhempansa olivat senaattori Carl August Ramsay ja Beata Fredrika Charlotta af Petersen. Hänen veljensä oli ruukinpatruuna ja muistelmakirjailija Anders Gustaf Ramsay. Ramsay kävi Helsingin yksityislyseota vuosina 1834–1837 ja suoritti Haminan kadettikoulun vuosina 1839–1841. Hän oli oppilaana Nikolain ratsuväkijunkkariopistossa Pietarissa vuosina 1841–1842, mutta luopui sotilasurasta, ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingistä vuonna 1843. Ramsay opiskeli Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän kävi myös Falunin vuorikoulua Ruotsissa vuosina 1849–1850.

Ramsay omisti vuosina 1855–1867 isältään perimänsä Taalintehtaan ruukin ja siihen liittyneen ruukinkartanon Dragsfjärdissä. Perintömaihin kuuluivat myös Söderlångvikin ja Tolvnäsin ratsutilat. Ramsay uudisti Taalintehdasta, mutta pääasiassa Venäjän vientiin suuntautuneen ruukin toiminta muuttui vuoden 1865 rahauudistuksen seurauksena kannattamattomaksi, kun vientitulot Venäjältä saatiin paperiruplina, mutta menot ja velat Suomessa oli maksettava hopeamarkkoina, joiden kurssi oli paperiruplaa korkeampi. Ramsay haki ruukin konkurssiin heinäkuussa 1866, mutta hän sai jatkaa sen johtajana ruukin ollessa ensin konkurssihallinnon ja vuodesta 1870 Jakob Süntzin omistuksessa. Riitauduttuaan Süntzin kanssa Ramsay siirtyi vuonna 1874 yksityisen Hanko–Hyvinkää-rautatien kamreeriksi. Vuonna 1882 Ramsay osti 45 000 markalla Kellokosken ruukin Tuusulassa ja omisti sen kuolemaansa asti. Vuonna 1887 hän perusti Lahteen Ab Tornator -lankarullatehtaan ja tuli sen ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi.

Ramsay edusti sukuaan vuosien 1863–1864 säätyvaltiopäivien aatelissäädyssä. Hän kuoli 65-vuotiaana ollessaan matkalla Lahden rautatieaseman lähellä.

Ramsayn puoliso oli vuodesta 1851 ruotsalainen Emmy Beata Katarina Tham. Heidän lapsiaan olivat vuorineuvos Wolter Ramsay, pankinjohtaja ja ministeri August Ramsay ja geologian professori Wilhelm Ramsay. Kenraali ja senaattori Waldemar Schauman sekä toimitusjohtaja Reguel Wolff olivat Ramsayn vävyjä, sukututkija Jully Ramsay oli hänen miniänsä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kotivuori, Yrjö: Alexander Volter Ramsay. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.)
2. 1 2 3 4 5  Alex Snellman: *Suomen aateli – yhteiskunnan huipulta uusiin rooleihin 1809–1939*, s. 144, 162, 171, 207, 360–362. Helsingin yliopisto 2014.
3. ↑  Luukkanen, Tuija: Mistä Tornator on saanut nimensä? Tornator Oyj. Viitattu 5.2.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Happy Joe** on Hartwallin kehittämä siideri, jonka valmistus aloitettiin syyskuussa 2012.

Happy Joe -siideristä on alusta alkaen ollut saatavilla kolmea eri makuvaihtoehtoa, jotka ovat *Cloudy Apple*, *Dry Apple* sekä *Oakwood Apple*. Siidereiden alkoholipitoisuus on 4,7 prosenttia. Makuvaihtoehdoista *Cloudy Apple* on pakattu lasipulloihin, mutta kaksi muuta on pakattu alumiinitölkkeihin.

Hartwallin Happy Joe nousi vuonna 2016 Suomen kolmanneksi arvostetuimmaksi siideribrändiksi *Markkinointi & Mainonta* -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä. Sen edellä olivat Sinebrychoffin Crowmoor ja Somersby, neljäntenä Sinebrychoffin Golden Cap.

Keväällä 2016 Happy Joe -tuotevalikoima lisääntyi kahdella tuotteella, jotka ovat premium-päärynäsiideri *Crispy Pear* (4,7 %) sekä täysin alkoholiton omenasiideri *Happy Joe Dry Apple 0,0% Alcohol Free*. *Crispy Pear* on pakattu sekä lasipulloon että tölkkiin, *Alcohol Free* vain lasipulloon.

Vuonna 2019 Happy Joe -tuotevalikoimaan lisättiin myös *Rosé Apple* (4,5 %).*lähde?*

Kesällä 2018 Hartwall on tuonut markkinoille erikoiserän Cloudy Apple -siideristään nimellä Gay Joe Helsinki Priden kunniaksi, toinen erä tuotettiin vuonna 2019.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Hartwall: Aidon omenainen siideriuutuus Happy Joe hurmaa *hartwall.fi*.
2. ↑  Olutverkko: Lonkero ja siideriarvioita *olutverkko.webs.com*.
3. ↑  Happy Joe hyppäsi Golden Capin tilalle, Markkinointi & Mainonta 31.10.2015. Viitattu 2.5.2017.
4. ↑   Hartwall 10.3.2016. Viitattu 8.6.2016.
**Etelä-Karjalan rahasto** on Suomen kulttuurirahaston maakuntarahasto. Se on perustettu vuonna 1962 ja sen toimipaikka on Lappeenrannassa. Se toimii seuraavien kuntien alueella: Imatra, Lappeenranta, Lemi, Luumäki, Parikkala, Rautjärvi, Ruokolahti, Savitaipale ja Taipalsaari.

Rahaston asiamies on Päivikki Eskelinen-Rönkä ja sihteeri Ritva Rehunen.

Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii 17 maakuntarahastoa, jotka tukevat oman maakuntansa alueella tehtävää kulttuurityötä jakamalla apurahoja ja palkintoja kerran vuodessa. Etusijalla ovat omassa maakunnassa syntyneet, siellä suoritettava tai siihen kohdistuva tieteellinen ja taiteellinen työ sekä maakunnallisesti merkittävät kulttuuri- ja kehittämishankkeet.

Apurahapäätökset tekee maakunnan eri alojen asiantuntijoista koostuva hoitokunta.

Hoitokunta
----------

Hoitokunnan jäsenet vuonna 2019 olivat:

### Puheenjohtaja

* Professori Ilkka Pöyhönen

### Varapuheenjohtaja

* Professori, kauppat. tohtori Kirsimarja Blomqvist

### Muut jäset

* Kuvataiteilija Reetta Ahonen
* Toimitusjohtaja Minna Ikonen
* Asianajaja Kari J. Laine
* Lehtori Niku Martikainen
* Valokuvaaja Ari Nakari
* Professori Matti I. Niemi
* Toiminnanjohtaja Minna Pirilä-Martti
* Asiamies Ralf Sunell

Lähteet
-------

1. 1 2  Etelä-Karjalan rahasto | Suomen Kulttuurirahasto *skr.fi*. Viitattu 16.7.2019.
2. ↑  Alueen kunnat | Suomen Kulttuurirahasto *skr.fi*. Viitattu 16.7.2019.
3. ↑  Hoitokunta | Suomen Kulttuurirahasto *skr.fi*. Viitattu 16.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Etelä-Karjalan rahasto Suomen Kulttuurirahaston sivuilla
Suomen Rakuunarykmentin rakuuna vuonna 1901.
**Suomen Rakuunarykmentti** oli Suomen suuriruhtinaskunnan armeijan ratsuväen joukko-osasto, joka perustettiin vuonna 1889 Lappeenrantaan. Rykmentti lakkautettiin jo vuonna 1901 venäläistämistoimien yhteydessä.

Rakuunarykmentin kasarmit rakennettiin nykyiselle Rakuunamäen alueelle, ja ne valmistuivat vuonna 1893. Rykmentin vahvuus oli 830 sotamiestä ja aliupseeria sekä 40 upseeria, ja se oli jaettu kuuteen eskadroonaan ja soittokuntaan. Rykmentillä oli lisäksi 800 hevosta. Asevelvollisten palvelusaika oli kolme vuotta. Opetus tapahtui suomeksi ja ruotsiksi, mutta komentokielenä oli venäjä. Rykmentin lipussa oli joukko-osaston perustajan, keisari Aleksanteri III:n monogrammi ja lipun toisella puolella Venäjän kaksoiskotka. Komentajana toimi eversti Theodor Schauman. Lappeenrantaan oli sijoitettu rakuunarykmentin lisäksi myös venäläistä varusväkeä, ja leirikentälle kokoontui kesäisin reservin joukkoja harjoituksiin.

Rakuunarykmentti lakkautettiin vuonna 1901 sen jälkeen, kun rykmentin upseeristo kieltäytyi ottamasta uusilta rakuunoilta valaa uuden venäläisen kaavan mukaan. Tyhjäksi jääneelle kasarmialueelle sijoitettiin venäläisistä ratsuväkiosastoista koostunut 55. Suomenmaalainen Rakuunarykmentti, jota komensi eversti Aleksandr Grigorkov. 55. Suomenmaalainen Rakuunarykmentti lähti ensimmäisen maailmansodan puhjettua vuonna 1914 Lappeenrannasta itärintaman taisteluihin eikä enää palannut kasarmilleen. Lappeenrantaan jäi kuitenkin muita venäläisiä joukkoja, ja Rakuunamäen kasarmialueelle rakennettiin maailmansodan vuosina yli 20 uutta rakennusta, joihin kuului uusia tiilikasarmeja ja vanhoja puisia hevostalleja korvanneita punatiilisiä talleja.

Rakuunarykmentin lippu vietiin sen lakkauttamisen jälkeen Pietarin tykistöarsenaaliin, josta se siirrettiin myöhemmin Eremitaašiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suomen Rakuunarykmentti, Hei Hoplaa!-internetsivusto
2. ↑  Suomen Rakuunarykmentti 1889-1901

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suomen Rakuunarykmentti** Wikimedia Commonsissa
**I.C.E. – Indisputable Case of Emergency** oli Lahden kaupungin Helsingin Kansalaistorille tuoma ympäristötaideteos, joka avattiin 6. elokuuta 2021.

Teoksen oli tarkoitus kiinnittää huomio ilmastonmuutoksen ja merenpinnan nousuun. Se oli osa Lahden Euroopan ympäristöpääkaupunki 2021 -hanketta.

Teos koostui yhdeksästä 13 kuutiometrin kokoisestä jäälohkareesta, jotka sulivat elokuun auringossa. Kansalaistorille oli maalattu sadan merenpinnan nousun uhkaaman kaupungin nimet, jotka sulamisvesi huuhteli pois. Jää teokseen oli otettu Ylläkseltä ja sitä oli säilytetty kesä kylmätiloissa. Jää ehti lähes sulaa yhden viikonlopun kuluessa.
Teokseen kuului myös ilmastonmuutokseen liittyvää infografiikkaa, puinen paviljonki ja Cecilia Damströmin säveltämä ICE-musiikkiteos hiilineutraalin Sinfonia Lahden esittämänä. Teos kertoo miltä kuulostaa kun maapallomme taistelee olemassaolostaan. Paviljonki sulkeutui 15. elokuuta 2021.

Teoskokonaisuuden suunnittelusta vastasi Erkko Aarti toimistonsa AOR-arkkitehtien kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Lahden kaupunki toi yhdeksän suurta jääkuutiota Helsingin keskustaan – katso videolta, miten sulava taideteos havainnollistaa ilmastohätätilaa *Yle Uutiset*.  6.8.2021. Viitattu 15.1.2023.
2. ↑  Jääteos Helsingin Kansalaistorilla muistuttaa ilmastonmuutoksen uhkista *Lahti*. Viitattu 15.1.2023.
3. ↑  Kansalaistorilla sulavat massiiviset jääpylväät muistuttavat ilmaston hätätilasta *Lahti*. Viitattu 15.1.2023.
4. ↑  Antti Honkamaa: Helsinkiin pystytetyt jääpylväät sulivat pois muutamassa päivässä – Näin ihmetystä herättäneeseen hankkeeseen käytettiin 225 000 euroa *Talouselämä*. Viitattu 15.1.2023.
**Aalto-yliopistokiinteistöt Oy** (aputoiminimi *Aalto University Campus & Real Estate*) on yksi kolmesta vuonna 2009 perustetusta osakeyhtiöstä, joihin siirrettiin Senaatti-kiinteistöjen koko yliopistokiinteistöjen toimiala.

Yhtiön kotipaikka on Espoo. Yhtiö on kokonaan Aalto-korkeakoulusäätiön (yliopiston toimintaa toteuttava säätiö) omistama osakeyhtiö.

Historia
--------

26. marraskuuta 2009 tehdyllä valtioneuvoston päätöksellä Senaatti-kiinteistöiltä siirrettiin kolmelle osakeyhtiölle valtion kiinteistövarallisuutta yhteensä noin 1,78 miljardin euron arvosta. Tästä Aalto-yliopistokiinteistöt Oy:n osuus oli noin 278 M€. Noin 46 % omaisuudesta siirtyi kaupalla, jonka yhtiö rahoitti lainalla ja 54 % omaisuudesta siirtyi apporttina vastineena suunnatusta osakeannista. Siirtyvä omaisuus muodosti merkittävän osan Senaatti-kiinteistöjen taseesta, jonka loppusumma oli vuoden 2007 vahvistetun taseen mukaan noin 5,6 mrd. euroa.

Yhtiöön 15. joulukuuta 2009 tehdyllä kaupalla ja apporttina siirtyneillä yliopistokampustonteilla on käyttämätöntä yleis- tai asemakaavatasoista rakennusoikeutta, jota Aalto-yliopistokiinteistöt Oy voi tulevaisuudessa hyödyntää. TKK:n ja HSE:n vuokrasopimukset siirtyivät Senaatti-kiinteistöiltä yhtiölle sellaisenaan. Aalto-yliopiston taideteollinen korkeakoulu toimii yksityisissä vuokratiloissa Helsingin Arabianrannassa. Yhtiöllä on myös muita vuokralaisia, mutta yli 90 % tiloista on vuokrattu Aalto-korkeakoulusäätiölle.

Vuonna 2015 Aalto-yliopisto osti Senaatti-kiinteistöjen osuuden itselleen, jolloin sen omistusosuus nousi 100 prosenttiin.

Kiinteistöt
-----------

* Väre
* Helsingin kauppakorkeakoulun päärakennus
* Kiinteistö Oy Arkadiankatu 24
* Dipoli
* Open Innovation House
* Chydenia
* TKK:lla vuokralla olleet Otaniemen rakennukset

Yhtiön johto
------------

* Marianna Bom (hall. pj.)
* Esa Ahonen (hall. jäsen)
* Seppo Junnila (hall. jäsen)
* Antti Ahlava (hall. jäsen)
* Matti Parviainen (hall.jäsen)
* Antti Tuomela (toimitusjohtaja)

Katso myös
----------

* Helsingin Yliopistokiinteistöt
* Suomen Yliopistokiinteistöt

Lähteet
-------

1. 1 2  Valtioneuvosto päätti kolmen yhtiön perustamisesta ja yhtiöihin siirtyvistä kiinteistöistä  2.4.2009. Valtioneuvosto. Viitattu 16.6.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Aalto-yliopistokiinteistöt ja Aalto-yliopiston kampuspalvelut Aalto University Campus & Real Estate -nimen alle (Arkistoitu – Internet Archive)|Ajankohta 25.8.2015 |Viitattu 21.9.2015
3. ↑  Valtion kiinteistövarallisuutta siirretään yliopistokiinteistöyhtiöille  26.11.2009. Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 29.11.2009. Viitattu 28.11.2009.
4. ↑  Valtion omaisuus ja kiinteistötoimi Valtiovarainministeriö.  Arkistoitu 11.1.2009. Viitattu 28.11.2009.
5. ↑  Aalto-yliopistokiinteistöt Oy kokonaan Aalto-yliopiston omistukseen  24.3.2015. Aalto-yliopistot.
6. 1 2  Aalto-yliopistokiinteistöille hallitus Aalto-yliopisto.  Arkistoitu 7.7.2009. Viitattu 16.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Aalto-yliopistokiinteistöjen sivusto
Cursorin Kotkan toimipiste Eagle-talossa Karhulan kaupunginosassa.
**Cursor Oy** on Kotkan-Haminan seudun kehittämisyhtiö, joka tuottaa elinkeino- ja kehittämispalveluja Kotkan, Haminan, Miehikkälän, Pyhtään, Virolahden ja Loviisan kunnille.

Cursor Oy vastaa Kotkan, Haminan, Miehikkälän, Pyhtään, Virolahden ja Loviisan kuntien yritysneuvonnasta ja toteuttaa seudun kehittämishankkeita. 

Cursor Oy palvelee Etelä-Kymenlaakson ja Loviisan yrittäjiä ja yrittäjiksi aikovia sekä seudulle sijoittuvia yrityksiä liiketoiminnan perustamis- ja kehittämisasioissa. Cursor Oy kuuluu Yritys-Suomi Kotkan-Haminan seutu -verkostoon, joka tuottaa palveluja yrityksille ja yrittäjiksi aikoville. Verkoston muita jäseniä ovat BIC Kymi ry, Finnvera Oyj Lappeenrannan aluekonttori, Kaakkois-Suomen ELY-keskus, Kotkan työ- ja elinkeinotoimisto ja ProAgria Kymenlaakso.

Cursorin omistavat seudun viisi kuntaa (Kotka, Hamina, Pyhtää, Virolahti ja Miehikkälä) yhdessä alueen teollisuusyritysten ja rahoituslaitosten kanssa. Yhtiön suurin omistaja on Kotkan kaupunki, jonka omistuksessa on 86,4 %.

Kiinteistötoiminta
------------------

Cursor Oy omistaa Kotkan-Haminan seudulla kiinteistöjä ja on osakkaana useissa kiinteistöyhtiöissä. Cursor Oy:n kiinteistötoiminnan tavoitteena on tukea yritysten kilpailukykyä ja lisätä seudun vetovoimaa tuottamalla ja hallinnoimalla tarkoituksenmukaisia toimitiloja. Cursor Oy pyrkii toimitila- ja kiinteistötoiminnassaan tarjoamaan yrityksille tiloja, joissa yritykset voivat keskittyä oman liiketoimintansa kehittämiseen. Cursorin omistuksessa on mm. Kotkan keskustassa sijaitseva toimistotalo Datariina. Cursor Oy ylläpitää rekisteriä Kotkan-Haminan seudun vapaista toimitiloista.

Yhtiön historia
---------------

Cursor Oy:n edeltäjä Kotkan Portti Oy perustamiskokous pidettiin heinäkuussa 1988 ja yhtiö merkittiin Kaupparekisteriin tammikuussa 1989.

Vuonna 1996 Kotkan Portti Oy perusti tytäryhtiön, Kotkan - Haminan seudun Yrityspalvelu Oy:n, jonka tehtävänä oli edistää seudun elinkeinotoimintaa ja tuottaa palveluja seudun yrityksille. Emoyhtiö puolestaan vastasi kehitysyhtiötoiminnasta ja samalla nimi muutettiin Kotkan - Haminan seudun Portti Oy:ksi. Vuoden 2005 lopussa Kotkan - Haminan seudun Portti Oy ja Kotkan - Haminan seudun Yrityspalvelu Oy fuusioitiin ja vuonna 2006 syntyi Cursor Oy, Kotkan-Haminan seudun kehittämisyhtiö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Vainu.io - Cursor Oy *vainu.io*.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑  Yrityspalvelut Loviisan kaupunki. Viitattu 9.1.2022.
8. ↑
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Cursor Oy:n kotisivut
Charles Boycott, Vanity Fair -lehdessä vuonna 1881 ilmestynyt Leslie Wardin pilapiirros.
**Charles Cunningham Boycott** (12. maaliskuuta 1832 Burgh St. Peter, Norfolk – 19. kesäkuuta 1897 Flixton, Suffolk) oli Irlannissa vaikuttanut englantilainen tilanhoitaja, joka joutui vuonna 1880 maanvuokraajien etuja puolustaneen Irlannin maaliiton näyttävän häirintäkampanjan kohteeksi, koska hän ei suostunut alentamaan vuokria. Hänen sukunimestään tulee sana boikotti.

Boycott oli alkujaan Ison-Britannian armeijan kapteeni. Jätettyään sotilaspalveluksen hänestä tuli vuonna 1873 Ernen jaarlin maiden tilanhoitaja Irlannin Mayossa. Hän omisti myös itse maata. Kun vuoden 1879 epäonnistunut sato näytti johtavan nälänhätään Irlannissa, maaliitto vaati alentamaan maanvuokraajien vuokria 25 prosentilla. Boycott suostui kuitenkin vain 10 prosentin alennukseen, jota pidettiin riittämättömänä. Syyskuussa 1880 maaliiton johtohahmo Charles Parnell piti puheen, jossa hän vaati käynnistettäväksi painostustoimet niitä maanomistajia ja tilanhoitajia vastaan, jotka eivät suostuneet vaadittuihin vuokranalennuksiin: väkivaltaa ei saanut käyttää, mutta kaikki yhteydenpito kyseisiin henkilöihin piti katkaista. Kun Boycott oli samoihin aikoihin yrittänyt toteuttaa häätömääräyksiä vuokransa maksamatta jättäneille alustalaisille, hänet valittiin uuden kampanjan ensimmäiseksi kohteeksi. Maaliitto kielsi ketään työskentelemästä Boycottille tai olemaan tekemisissä hänen kanssaan, hänen tilalleen ei saanut myydä elintarvikkeita jne. Pelastaakseen satonsa Boycott joutui järjestämään marraskuussa 1880 Ulsterista 50 oranialaista työmiestä sadonkorjuutöihin ja 900 sotilasta suojelemaan heitä. Saatuaan tarpeekseen Boycott päätti lopulta lähteä Mayosta. Kun hän ei saanut Dublinistakaan hotellihuonetta, hän matkusti Yhdysvaltoihin.

Maanvuokraajien olot Irlannissa helpottuivat William Gladstonen hallituksen säädettyä vuonna 1881 Land Act -lain, joka pyrki takaamaan kohtuulliset vuokrat. Boycott palasi Mayoon vuonna 1881, jossa kampanjaa häntä vastaan jatkettiin vielä jonkin aikaa, mutta pikkuhiljaa olot normalisoituivat. Hän toimi Ernen jaarlin tilanhoitajana vuoteen 1886, jolloin sai uuden tilanhoitajanpaikan Englannin Suffolkista.

Charles Boycottin nimestä johdettua verbiä *boycott* ’boikotoida’ alettiin ilmeisesti käyttää englannin kielessä jo vuoden 1880 lopussa esimerkiksi lehtikirjoittelussa. Sana levisi vähitellen laajempaan käyttöön ja muihin asiayhteyksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Charles Cunningham Boycott (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 16.4.2014.
2. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1905), s. 1389 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 16.4.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |