recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Masanobu Andō
**Masanobu Andō** (jap. 安藤政信 *Andō Masanobu*, syntynyt 19. toukokuuta 1975 Kawasaki, Kanagawan prefektuuri, Japani) on japanilainen näyttelijä.

Andō voitti vuonna 1996 toisesta elokuvastaan, Takeshi Kitanon ohjaamasta elokuvasta *Kids Return*, Japanin parhaan uuden näyttelijän palkinnon.

Andō on saanut paljon näyttelijäkokemusta sekä japanilaisista televisiodraamoista että elokuvista ja on näytellyt paljon erilaisia rooleja: henkisesti rajoittunutta nuorukaista elokuvissa *Ao no jidai* ja *Innocent World*, pankkiryöstäjää elokuvissa *Supêsutoraberâzu* ja *Drive*, tohtoria elokuvassa *Satorare*, ninjaa ja samuraita elokuvassa *Red Shadow: Akakage* ja ruumista elokuvassa *Monday*. Andō tunnetaan kuitenkin ehkä parhaiten sydämettömän psykopaattitappaja Kazuo Kiriyaman -roolista elokuvassa *Battle Royale* (2000). Andō näyttelee myös pienen budjetin *Battle Royale* -parodiaelokuvassa *Tokyo 10+01* (2003).

Näyttelemisen lisäksi Andō on esiintynyt japanilaisten yhtiöiden, Pockyn, Toyotan ja NTT DoCoMon, mainoksissa.

Vapaa-aikanaan Andō nauttii valokuvaamisesta ja shoppailusta.

Filmografia
-----------

* *Rex: kyoryu monogatari* (1993)
* *Kids Return* (1996)
* *Tomodachi no koibito* (1997, tv-sarja)
* *Seija no koushin* (1998, tv-sarja)
* *Ao no jidai* (1998, tv-sarja)
* *Innocent World* (1998)
* *Adrenaline Drive* (1999)
* *Poppoya* (1999)
* *Seinen wa kouya wo mezasu* (1999, tv-sarja)
* *Monday* (2000)
* *Supêsutoraberâzu* (2000)
* *Battle Royale* (2000)
* *Red Shadow: Akakage* (2001)
* *Satorare* (2001)
* *Gakkou no Kaidan Noroi special* (2002)
* *Drive* (2002)
* *Tokyo 10+01* (2003; *Tokyo Eleven*)
* *Showa kayo daizenshu* (2003)
* *Sonic Four Peace Vibe* (2003)
* *Short Films* (2003)
* *69* (2004)
* *Black Kiss* (aka *Synchronicity*, 2004, teatterijulkaisu vuonna 2006)
* *Aimless Aegis* (2004)
* *Gimmy Heaven* (2005)
* *Big Bang Love, Juvenile A* (2006)
* *Akumu tantei* (2007)
* *Sakuran* (2007)
* *Sukiyaki Western Django* (2007)
* *Mei Lanfang* (2008)

Aiheesta muualla
----------------

* Masanobu Andō Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Rastis elokuussa 2021.
**Rastis** on kunnallinen monitoimitalo ja kulttuurikeskus Itä-Helsingissä Vuosaaressa. Keskus sijaitsee Vuosaaren metroaseman vieressä ja se keskittää ruotsinkielisen päiväkodin, peruskoulun (Nordsjö lågstadieskola, luokat 1–6) ja nuorisokeskuksen. Aiemmin kiinteistöissä toimi myös kulttuuritoimisto, joka vuonna 2010 siirrettiin Vuotaloon 200 metrin päähän Rastiksesta.

Historia
--------

Rastiksen pihaa elokuussa 2021.
Vuosaaressa on ollut ruotsinkielistä koulutoimintaa vuodesta 1883, ensin yksityisesti ja vuodesta 1923 lähtien kunnan toimesta. Toiminta oli pitkään jaettu Rantakiventien vanhan kyläkouluun (alemmille luokille) ja Puistopolun peruskoulun tiloihin. Tammikuussa 1996 Helsingin kaupunginhallitus päätti rakentaa ruotsinkielistä koulua, päivähoitoa ja nuorisotoimintaa kattavan talon.

Marraskuussa 1997 ruotsalaisuuden päivänä avattu Rastis on keskittänyt ruotsin kielen opetuksen Vuosaaressa. Keskittämistä pidetään tärkeänä ruotsinkielisen paikallisen väestön yhteenkuuluvuuden kannalta. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Carl-Johan Slotte. Sisätiloissa ja pihalla on kuvanveistäjä ja performanssitaiteilijan Jan-Erik Anderssonin veistoksia ja hänen mukaansa nimettyjä tiloja. Andersson kirjoitti myös sadun eräänlaisena konseptina talon taiteelle. Teokset suunniteltiin vuorovaikutteisesti koululaisten kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Daghemmet Rastis *Helsingin kaupunki*. Viitattu 15.3.2021. (ruotsiksi)
2. ↑  Nordsjö lågstadieskola *Helsingin kaupunki*. Viitattu 15.3.2021. (ruotsiksi)
3. ↑  Ungdomsgården Rastis | Helsingfors stad *Helsingin kaupunki*. Viitattu 15.3.2021. (ruotsiksi)
4. 1 2  Rastis i Nordsjö firar med egen teaterpjäs *www.hbl.fi*.  3.11.2017. Hufvudstadsbladet. Viitattu 14.3.2021. (ruotsiksi)
5. ↑  Rastis kulturverksamhet tvingas flytta *svenska.yle.fi*. Viitattu 14.3.2021. (ruotsiksi)
6. 1 2  Kannanotto Rantakiventien koulun purkamisasiasta *Vuosaaren kaupunginosasivusto*.  31.10.2016. Viitattu 14.3.2021.
7. ↑  Entinen kyläkoulu paloi käyttökelvottomaksi Vuosaaren Rantakiventiellä *Itä meidän*.  17.10.2020. Viitattu 14.3.2021.
8. ↑  Entinen kyläkoulu paloi käyttökelvottomaksi Vuosaaren Rantakiventiellä *Itä meidän*.  17.10.2020. Viitattu 16.3.2021.
9. ↑  Staden vill uppbära hyra för Rastis klubbar *www.hbl.fi*.  10.9.2018. Huvudstadsbladet. Viitattu 14.3.2021. (ruotsiksi)
10. ↑  Vuosaaren "Rastis" sai poikkeusluvan *Helsingin Sanomat*.  30.1.1996. Viitattu 16.3.2021.
11. ↑  Rastis – huset där regnbågen bor *svenska.yle.fi*. Viitattu 15.3.2021. (ruotsiksi)
12. ↑  The Island where the Rainbow lives *Jan-Erik Andersson*. Viitattu 15.3.2021. (englanniksi)
**Aleksandr Fatkullin** (s. 22. marraskuuta 1961) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi rightin puolelta.

Ura
---

Fatkullin aloitti uransa kaudella 1983–1984 kasvattajaseurassaan Sibir Novosibirskissä. Joukkue putosi heti hänen tulokaskautensa jälkeen Neuvostoliiton pääsarjasta sarjatasoa alemmas. Fatkullin pelasi kauden siellä ja siirtyi sen jälkeen kaudeksi 1985–1986 Spartak Moskovan riveihin. Kesken kauden 1989–1990 hän vaihtoi Spartakista Krylja Sovetoviin. Fatkullin siirtyi kauden 1991–1992 lopulla sieltä Sveitsin Nationalliga A:n EHC Churin riveihin, jossa hän ehti pelata vain kaksi ottelua.

Kaudeksi 1992–1993 Fatkullin siirtyi Suomeen ja pelasi kauden II-divisioonaa SaPKon riveissä. Hän kuului joukkueen parhaimmistoon ja tekikin kauden aikana 42 ottelussa tehot 29+46=75. SaPKo nousi seuraavaksi kaudeksi I-divisioonaan. "Sasha" pelasi myös yhden ottelun sarjatasoa ylempänä Jokipojissa.

Noin I-divisioonakauden 1993–1994 puolessa välissä Fatkullin siirtyi SaPKosta samassa sarjassa pelanneeseen Kokkolan Hermekseen. Kaudeksi 1994–1995 hän siirtyi pelaamaan II-divisioonaa Kotkan Titaaneihin ja oli nostamassa joukkuetta I-divisioonaan keväällä 1995. Fatkullin pelasi Titaaneissa kaksi seuraavaa kautta.

Fatkullin palasi kotimaahansa kaudeksi 1997–1998 ja aloitti kauden TsSKA Moskovan riveissä. Hän palasi sieltä seitsemän ottelun jälkeen takaisin Suomeen ja SaPKon riveihin. Kymmenen SaPKo-ottelun jälkeen Fatkullin siirtyi sarjatasoa alemmas Kouvolan KooKoon riveihin. 

Kevään 1998 jälkeen Fatkullin on pelannut vain kaudella 2001–2002 Itä-Euroopan liigaa HK MGU Moskovan joukkueessa, jossa hänen uransa päättyi. Fatkullin pelasi Neuvostoliiton ja Venäjän pääsarjassa yhteensä 270 ottelua tehoin 29+71=100 ja keräsi niissä 269 jäähyminuuttia.

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksandr Fatkullin Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Aleksandr Fatkullin The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Aleksandr Fatkullin *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Alena Neumjaržytskaja** (valkoven. Алена Неўмяржыцкая, s. 27. heinäkuuta 1980) on valkovenäläinen pikajuoksija.

Neumjaržytskaja aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 2005, jolloin hän juoksi seitsemänneksi 60 metrillä sisäratojen EM-kisoissa sekä toiseksi Euroopan cupin ykkösliigassa sekä 100 metrin juoksussa ajalla 11,37 että 200 metrin juoksussa ajalla 23,26. Samana vuonna hän karsiutui Izmirin universiadeissa 200 metrin välierissä. Helsingin MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Vuonna 2006 Neumjaržytskaja voitti maansa sisäratojen mestaruudet 60 ja 200 metrillä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 7,23. Samana vuonna hän juoksi 200 metrillä Euroopan cupin ykkösliigassa toiseksi ajalla 22,99 ja karsiutui 100 metrin välierissä Göteborgin EM-kisoissa. Neumjaržytskaja oli samoissa kisoissa mukana myös Valko-Venäjän pikaviestijoukkueessa, joka voitti EM-pronssia.

Neumjaržytskaja voitti 2007 maansa sisäratojen mestaruudet 60 ja 200 metrillä. Hän juoksi samana vuonna Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 60 metrillä neljänneksi. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän karsiutui alkuerissä sekä 100 että 200 metrillä.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 11,05 (2010)
* 200 metrin juoksu: 22,99 (2006)

Lähteet
-------

* Alena Neumjaržytskaja Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Niels-Christian Holmstrøm** (s. 23. helmikuuta 1947) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän on toiminut urallaan myös FC Kööpenhaminan urheilutoimenjohtajana ja Tanskan maajoukkueen konsulttina. Nykyään hän toimii Kjøbenhavns Boldklubin puheenjohtajana.

Ura pelaajana
-------------

Holmstrøm aloitti pelaajauransa Kjøbenhavns Boldklubissa 1967 ja oli jo seuraavalla kaudella joukkueen sekä koko liigan paras maalintekijä KB:n juhliessa mestaruutta. Nuori hyökkääjä nousi jo vuonna 1968 Tanskan maajoukkueeseen debytoiden joulukuussa ottelussa Irlantia vastaan. Holmstrømin maajoukkueura jäi tauolle 1969, kun hän siirtyi ammattilaiseksi Alankomaihin ADO Den Haagin joukkueeseen. Tuolloin ammattilaispelaajilla ei ollut asiaa maajoukkeeseen. Hän pelasi Alankomaissa myös HFC Haarlemissa, mutta kärsi loukkaantumisesta, jonka piti päättää koko hänen uransa.

Holmstrøm palasi kotimaahansa ja pelasi KB:ssä voittaen Tanskan mestaruuden 1974. Hän palasi myös maajoukkueeseen 1973 ja toimi myös maajoukkueen kapteenina. Mestaruuskauden jälkeen hän siirtyi Ranskaan FC Girondins de Bordeaux'hon, jossa pelasi uransa kolme viimeistä vuotta. Tanskan maajoukkueen ammattilaiskielto oli purettu 1971 ja Holmstrøm jatkoi myös maajoukkueessa marraskuuhun 1976 saakka.

Meriitit pelaajana
------------------

* Tanskan maajoukkue (2): 1968, 1974
* Tanskan liigan maalikuningas (2): 1968, 1974
* Tanskan cup: 1969
* Tanskan vuoden pelaaja: 1974

Pelaajauran jälkeen
-------------------

Pelaajauransa jälkeen Holmstrøm siirtyi Kastrup BK:n päävalmentajaksi 1978 ja tuli seuraavana vuonna valituksi Tanskan vuoden valmentajaksi. Hän toimi myös Boldklubben 1903:n ja KB:n päävalmentajana, kunnes ilmoitti lopettavansa valmennusuransa 1986. 

Vuonna 1999 Holmstrøm siirtyi FC Kööpenhaminan palvelukseen urheilutoimenjohtajaksi. Syyskuussa 2001 hän nousi kahden ottelun ajaksi seuran päävalmentajaksi Kent Karlssonin äkillisen lähdön vuoksi. Hän toimi 2000-luvun menestysseuran urheilutoimenjohtajana vuoteen 2006 saakka. Tuona aikana seura voitti neljä Tanskan mestaruutta.

Jätettyään FCK:n Holmstrøm on toiminut seuran palveluksessa konsultin tehtävänä. Lisäksi hän on toiminut vastaavissa tehtävissä Tanskan maajoukkueessa. Nykyään hän kuuluu myös UEFA:n seurafooruumiin, jossa hän on KB:n puheenjohtajana.

Meriitit valmentajana
---------------------

* Tanskan vuoden valmentaja: 1979

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kent Karlsson** | **FC Kööpenhaminan päävalmentaja**9/2001 | Seuraaja:**Hans Backe** |
Keith Henson
**Howard Keith Henson** (s. 1942) on yhdysvaltalainen elektroniikkainsinööri, joka tunnetaan aktiivisena skientologian vastustajana, sekä elämän pidennystä, kryoniikkaa, memetiikkaa ja evoluutiopsykologiaa käsittelevistä kirjoituksistaan.

1970-luvulla Henson perusti vaimonsa kanssa L5 Societyn, joka yhdistyi myöhemmin National Space Instituten kanssa ja muodosti National Space Societyn. 1980-luvulla hän kiinnostui kryoniikasta ja liittyi Alcor Life Extension Foundationiin. Lisäksi hän toimi *Extropy Magazinen* paperiversion toimittajana.

Henson vastaan skientologia
---------------------------

1990-luvulla Henson postitti skientologien salaisia kirjoituksia alt.religion.scientology uutisryhmään, koska halusi todistaa skientologien harjoittavan lääketieteellistä huijausta. Skientologit haastoivat Hensonin oikeuteen ja oikeustaistelun jälkeen Henson todettiin syylliseksi tekijänoikeusloukkaukseen (muun muassa Electronic Frontier Foundation on kritisoinut päätöstä). Henson haki itsensä konkurssiin ja osoitti mieltään skientologien elokuvastudio Gold Basen edessä, minkä jälkeen hänet pidätettiin.

Henson tuomittiin puolen vuoden vankeuteen, mutta hän uskoi, että vankilaan joutuminen asettaisi hänet hengenvaaraan skientologien taholta. Niinpä hän haki poliittista turvapaikkaa Kanadasta ja eli Brantfordissa, Ontariossa vuosina 2001-2005. Kun turvapaikka-anomuksesta päätettiin antaa lopullinen ratkaisu, Henson epäili hylkäävän päätöksen johtavan siihen, että viranomaiset palauttaisivat hänet USA:han ja päätti lähteä maasta päätöstä edeltävänä yönä. Henson pidätettiin Arizonassa vuonna 2007. Hänet vapautettiin samana vuonna.

Aiheesta muualla
----------------

* KeithHenson.org (Arkistoitu – Internet Archive)
* Keith Hensonin kirjoituksia scientologiasta
Pierre Dupuy
**Pierre Dupuy**, tunnettu myös nimellä **Puteanus** (27. marraskuuta 1582 – 14. joulukuuta 1651), oli ranskalainen historioitsija, joka kuului oppineisiin libertiineihin. Toinen libertiini Jacques Dupuy oli hänen veljensä.

Elämä
-----

Dupuy syntyi Agenissa, Lot-et-Garonnessa, Akvitaniassa, Ranskassa. Vuonna 1615 Pariisin *parlementin* ensimmäinen puheenjohtaja Mathieu Molé antoi hänen tehtäväkseen inventoida käsikirjoitukset, jotka tunnettiin nimellä *Trésor des diaries*. Työ kesti 11 vuotta. Inventaari on talletettuna Ranskan kansalliskirjastoon ja puhtaaksikirjoitetut tekstit arkistoihin Pariisiin, Lontooseen ja muualle.

Dupuyn työtä arvostetaan edelleen, mutta sen on osittain korvannut julkaisu *Layettes du trésor* (4 osaa, toimitettu 1863–1902; yltää taaksepäin vuoteen 1270 saakka). Dupuy julkaisi myös yhdessä veljensä Jacquesin js heidän ystävänsä Nicolas Rigaultin kanssa Jacques Auguste de Thoun *Historian* (1620, 1626). Veljekset toimivat myös kuninkaallisen kirjaston hoitajina, ja toimittivat hakemiston kirjastosta (Nos. 9352–9354 ja 10366–10367 Ranskan kansalliskirjaston latinankielisessä kokoelmassa). Dupuy kuoli Pariisissa.

Teoksia
-------

Työnsä aikana Dupuy tutustui valtavaan määrään ennen julkaisemattomia kirjoituksia. Ne antoivat hänelle materiaalia moniin teoksiin:

* *Traité des droits et des libertés de l'église gallicane, avec les preuves* (1639)
* *Histoire de l'ordre militaire des Templiers* (1654)
* *Histoire générale du schisme qui a été dans l'église depuis 1378 jusqu'à 1428* (1654)
* *Histoire du différend entre le page Boniface VIII et le roi Philippe le Bel* (1655)

Nämä teokset, erityisesti viimeksi mainittu, ovat merkittäviä keskiajan kirkon ja valtion suhteiden tutkimisen kannalta.

### Muita teoksia

* *Traité des régences et des majorités des rois de France* (1655)
* *Recueil des droits du roi* (1658)

Lähteet
-------

* 

*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.

Aiheesta muualla
----------------

* Olivier Thill: Pierre Dupuy - Jacques Dupuy (englanniksi) (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Friedrich Albert Lange
**Friedrich Albert Lange** (28. syyskuuta 1828 – 23. marraskuuta 1875) oli saksalainen filosofi ja sosiologi. Hänet tunnetaan ennen kaikkea varhaista uuskantilaisuutta edustaneesta materialismia kritisoineesta pääteoksestaan *Geschichte des Materialismus* ("Materialismin historia", 1866).

Lange syntyi Waldissa lähellä Solingenia teologi Johann Peter Langen poikana. Hän opiskeli Duisburgissa, Zürichissä ja Bonnissa. Vuonna 1852 hän aloitti opettajana Kölnissä, vuonna 1853 filosofian *privatdozentina* Bonnissa, ja vuonna 1858 opettajana Duisburgissa. Hän erosi, kun hallitus kielsi opettajia osallistumasta poliittiseen toimintaan.

Tämän jälkeen Lange aloitti toimittajana ajaakseen poliittisia ja yhteiskunnallisia uudistuksia. Samaan aikaan hän kirjoitti myös useita teoksia. Vuonna 1866 hän muutti Winterthuriin lähelle Zürichiä Saksan tilanteen vuoksi, ja löysi yhteyksiä demokraattiseen sanomalehteen nimeltä *Winterthurer Landbote*. Vuonna 1869 hän toimi *privatdozentina* Zürichissä, ja seuraavana vuonna professorina. Sveitsin ranskalaissympatiat Ranskan–Preussin sodassa johtivat hänen pikaiseen eroonsa. Samalla hän luopui politiikasta. Vuonna 1872 Lange hyväksyi professorinviran Marburgin yliopistossa. Hän kuitenkin kuoli jonkin ajan päästä sairauden uuvuttamana.

Teoksia
-------

* *Die Leibesübungen* (1863)
* *Die Arbeiterfrage* (1865)
* *Geschichte des Materialismus und Kritik seiner Bedeutung in der Gegenwart* (1866)
* *Logische Studien* (Hermann Cohenin postuumisti julkaisema, 1877)

Lähteet
-------

* 

*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911). Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Friedrich Albert Lange**.
* Stanford Encyclopedia of Philosophy: Friedrich Albert Lange (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Elmar Grin** (ven. Эльма́р Грин, oikealta nimeltään **Aleksandr Vasiljevitš Jakimov**, ven. Алекса́ндр Васи́льевич Яки́мов; 15. kesäkuuta (J: 2. kesäkuuta) 1909 Kivennapa – 1999) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Elmar Grin jäi varhain orvoksi ja vietti lapsuutensa Lintulan luostarin lastenkodissa. Vuosina 1922–1929 hän kierteli eri puolilla Venäjää, palveli sen jälkeen viisi vuotta Itämeren laivastossa ja työskenteli vuosina 1935–1939 radistina Leningradissa ja sen ympäristössä. Vuodesta 1939 lähtien Grin palveli armeijassa ja toimi toisen maailmansodan loppuvaiheessa sotakirjeenvaihtajana. Vuonna 1943 hänet hyväksyttiin NKP:n jäseneksi. Vuosina 1958–1965 hän toimi Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen ja vuosina 1959–1981 kirjailijaliiton tarkastuskomission jäsenenä. Kirjailija asui Leningradissa.

Grinin teoksien teemana on neuvostoideologian mukainen "kansojen ystävyys". Hänen ensimmäiset 1930-luvun alussa ilmestyneet kertomuksensa käsittelevät luokkataistelua ja maatalouden kollektivisointia Neuvostoliitossa asuvien virolaistalonpoikien keskuudessa. Suomen tapahtumia vuosina 1939–1946 kuvaavasta romaanistaan "Tuuli käy etelästä" (*Veter s juga*, 1946) kirjailija sai Stalin-palkinnon. Suomen talonpoikaisto on myös romaanin *Drugoi put* ("Toinen tie", 1956) aiheena. Romaanissa *V strane Ivana* ("Iivanan maassa", 1962–1967) Grin kuvaa Neuvostoliittoon muuttaneen suomalaisen työmiehen poliittista kasvua.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Tuuli käy etelästä*. Suom. Elina Huttari. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1948.

Lähteet
-------

* Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 239–240. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Elmar Grin (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Harvey Frederick Bainbridge** (s. 24. syyskuuta 1949, Dorset) on brittiläinen muusikko, joka parhaiten muistetaan Hawkwindin pitkäaikaisena basistina ja kosketinsoittajana. 

Vuonna 1977 Hawkwindin laulaja Robert Calvert ja kitaristi Dave Brock kasasivat sivuprojektiyhtyeen Sonic Assassins, johon he pyysivät soittajiksi Devonilaisen Ark-yhtyeen jäseniä. Mukaan pääsivät kosketinsoittaja Paul Hayles, rumpali Martin Griffin ja basisti Harvey Bainbridge. Sonic Assassins soitti keikan 23. joulukuuta 1977 Barnstaplessa. Keikka nauhoitettiin ja siitä on julkaistu kappaleita erilaisilla kokoelmilla. 

Vuoden 1978 keväällä Hawkwind hajosi vaikean Yhdysvaltain kiertueen jälkeen ja Calvert ja Brock pyysivät Bainbridgeä basistiksi uuteen kokoonpanoon, jonka nimi olisi laillisista syistä Hawklords. Vuotta myöhemmin Hawklordsinkin hajottua Brock ja Bainbridge kasasivat Hawkwindin uudelleen ja Bainbridge pysyikin yhtyeessä aina vuoteen 1991 asti. Hän toimi basistina vuoteen 1984 asti ja sen jälkeen päätoimisena kosketinsoittajana. 

Yhtyeestä lähdön jälkeen Bainbridge on ollut pääsääntöisesti soolouralla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Härkätien museo** on Rengossa sijaitseva kulttuurihistoriallinen esinemuseo, joka esittelee Hämeen Härkätietä, paikallista talonpoikaiskulttuuria ja Rengon kirkon historiaa.

Museorakennus on 1800-luvun puolivälissä rakennettu entinen lainajyvämakasiini. Rakennuksen omistaa Rengon Talonpoikaissäätiö ja museon toimintaa ylläpitää Renko-Seura vapaaehtoisvoimin.

Härkätien museoon on talletettu renkolaisia talonpoikaisesineitä ja Hämeen Härkätiehen liittyvää esineistöä mm. iestetty härkäpari, kievarihevonen ja "viinakalu" täydellinen viinan kotipolttosarja 1800-luvulta. Esillä on myös taiteilija Pentti Hammarbergin piirtämä viisimetrinen karttapiirros Hämeen Härkätiestä. Lisäksi museoon on koottu Rengon Pyhän Jaakon kirkon historiaan liittyvää esineistöä sekä lainajyvästölle kuuluneet viljanlainaustoiminnassa käytetyt välineet.

Härkätien museo sijaitsee Rengon kirkon vieressä, osoitteessa Sajatie 13. Museo on auki kesäsunnuntaisin.

Lähteet
-------

1. ↑  Renko-Seura r.y. (viitattu 19. kesäkuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Härkätien museo Renko-Seura. Viitattu 3.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Härkätien museo *Kanta-Hämeen museoportaali*. Hämeen Heimoliitto ry.  Arkistoitu 14.7.2016. Viitattu 3.7.2017.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Härkätien museo (Q40512652)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | paikallismuseo, museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Hämeenlinna |
|  |
| katuosoite | Sajatie 13, 14300 Renko |
|  |
| koordinaatit | 60°53′39″N 24°17′08″E﻿ / ﻿60.894162°N 24.285688°E﻿ / 60.894162; 24.285688 |
|  |
|  |

 |
**Souleymanou Hamidou** (s. 22. marraskuuta 1973 Mokolo, Kamerun) on kamerunilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä turkkilaista Kayserisporia.

Hän on edustanut Kamerunin maajoukkuetta vuosien 2000, 2006, 2008 ja 2010 Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja vuoden 2010 MM-kilpailuissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot Guardianin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Boukar |
2 Atouba |
3 Womé |
4 Song |
5 Kalla |
6 Njanka |
7 Tchoutang |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 M’Boma |
11 N’Diefi |
12 Lauren |
13 Mettomo |
14 Billong |
15 N’Do |
16 Bekono |
17 Foé |
18 Hamga |
19 Mahouvé |
20 Olembé |
21 Job |
22 Hamidou |
Valmentaja Lechantre

Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Kameni |
2 Ateba |
3 Atouba |
4 Song |
5 Kalla |
6 Angbwa |
7 Kome |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 Deumi |
13 Feutchine |
14 Saidou |
15 Webó |
16 Hamidou |
17 Ebede |
18 Douala |
19 Djemba‑Djemba |
20 Olembé |
21 Boya |
22 Meyong  |
23 Bikey |
Valmentaja Jorge

Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kameni |
2 Binya |
3 Tchato |
4 R. Song |
5 Atouba |
6 Angbwa |
7 M’Bami |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 N'Kong |
13 N'Guemo |
14 Epalle |
15 A. Song |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Tomou |
19 Mbia |
20 Essola |
21 Job |
22 Mbarga  |
23 Bikey |
Valmentaja Pfister

Kamerunin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Kameni |
2 Binya |
3 N’Koulou |
4 R. Song |
5 Chedjou |
6 A. Song |
7 N'Guémo |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 Bedimo |
13 Tchoyi |
14 Alo'o |
15 Webó |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Enoh |
19 Mbia |
20 Mandjeck |
21 Matip |
22 Assembé  |
23 Bikey |
Valmentaja Le Guen

Kamerunin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Kameni |
2 Assou-Ekotto |
3 N’Koulou |
4 R. Song |
5 Bassong |
6 A. Song |
7 N'Guémo |
8 Geremi |
9 Eto’o |
10 Emana |
11 Makoun |
12 Bong |
13 Chedjou |
14 Choupo-Moting |
15 Webó |
16 Hamidou |
17 Idrissou |
18 Enoh |
19 Mbia |
20 Mandjeck |
21 Matip |
22 Assembé  |
23 Aboubakar |
Valmentaja Le Guen
Kosti Ranta (1952)
**Esa Kosti Ranta** (23. marraskuuta 1918 Peräseinäjoki – 22. maaliskuuta 2003 Turku) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1969.

Rannan vanhemmat olivat Juho Kustaa Ranta (entinen Glad) ja Fanny Johanna Grönlund ja puoliso vuodesta 1942 Maissi Lemmikki Mäkiö. Ranta tuli ylioppilaaksi 1927 Jyväskylän lyseosta ja valmistui metsänhoitajaksi 1942 Helsingin yliopistosta. Hän oli ensin Metsähallituksen hiilitoimiston metsänhoitaja ja apulaisjohtaja 1942–1946, Valtion polttoainetoimiston palveluksessa 1946–1949, Aavasaksan puutavara Oy:n toimitusjohtaja 1950, Oulu Oy:n metsänhoitaja 1950, Valtion polttoainetoimiston Länsi-Suomen tarkastuspiirin ylimetsänhoitaja 1950–59, sitten hetken Vapon apulaisjohtaja ja toimitusjohtaja 1960–1981.

Ranta vaikutti muun muassa Turveteollisuusliitossa vuodesta 1970 ja Pienpuualan toimikunnan puheenjohtajana 1960–1964.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin on 1978, s. 777. Viitattu 27.6.2023
2. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 27.6.2023.
3. 1 2 3  Toimitusjohtaja rakensi turveteollisuuden perustaa.  *Helsingin Sanomat*, 10.4.2003. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.6.2023.
Léon Houa
**Léon Houa** (8. marraskuuta 1867 Liège – 31. tammikuuta 1918 Bressoux) oli belgialainen maantiepyöräilijä, joka voitti kolme ensimmäistä Liège–Bastogne–Liège-kilpailua vuosina 1892–1894. Lempinimellä *La Doyenne* ("vanhin nainen") tunnettu kilpailu on vanhin ammattipyöräilyn viidestä *monumentista*.

Kahtena ensimmäisenä vuonna Liège-Bastogne-Liège oli amatöörikilpailu. Houa oli 29. toukokuuta 1892 paras 32 ajajasta voittaen 250 kilometrin mittaisen kilpailun ajalla 10 tuntia 48 minuuttia 36 sekuntia. 28. toukokuuta 1893 hän kukisti 25 kanssakilpailijaansa viivyttyään reitillä 10 tuntia 40 minuuttia. Samana vuonna hän voitti lisäksi amatöörien Belgian maantieajomestaruuden.

Houa voitti vuonna 1894 Liège-Bastogne-Liègen ensimmäisen ammattilaisversion, joka ajettiin 223 kilometrin reitillä, ajalla 8 tuntia 52 minuuttia 5 sekuntia. Samana vuonna hän voitti myös Belgian maantieajomestaruuden.

Lähteet
-------

* Léon Houa cyclingarchives.com-tietokannassa (englanniksi)
**Tony Mario Sylva** (s. 17. toukokuuta 1975 Guédiawaye) on senegalilainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina.

Seuraura
--------

Sylva aloitteli jalkapalloilun Ranskassa Monacossa, jossa hän oli kirjoilla yhdentoista kauden ajan, mutta pelasi useimmiten joukkueen reservissä tai lainalla muissa ranskalaisseuroissa kuten Gazélec Ajacciossa ja AC Ajacciossa. Parhaimmillaan Sylva pelasi Monacon maalilla 12 ottelua kaudella 2002-2003. Kesäkuussa 2004 Sylva siirtyi Lilleen, jossa hän nousi joukkueen ykkösvahdiksi.

Sylva lopulta jätti seuran sopimuksensa päätyttyä ja siirtyi heinäkuussa 2008 kaksivuotisella sopimuksella turkkilaiseen Trabzonsporiin. Hän lopetti uransa 2010.

Maajoukkueura
-------------

Sylva pelasi Senegalin maajoukkueessa vuosina 1999–2008 83 maaottelussa. Hän edusti maataan neljässä arvokisassa, kolmesti Afrikan kisoissa (2002, 2004, 2006 ja 2008) ja kerran MM-kisoissa 2002, jossa Senegal selvisi puolivälieriin.

Aiheesta muualla
----------------

* La fiche de Tony SYLVA (ranskaksi)
* National Football Teams (englanniksi)

Lähteet
-------

* Tony Sylva Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Senegalin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 Sylva |
2 Daf |
3 Sarr |
4 Malick Diop |
5 N’Dour |
6 Cissé |
7 H. Camara |
8 Traoré |
9 S. Camara |
10 Fadiga |
11 Diouf |
12 Faye |
13 Diatta |
14 Moussa N’Diaye |
15 Diao |
16 Diallo |
17 Coly |
18 Thiaw |
19 Bouba Diop |
20 S. N’Diaye |
21 Beye |
22 Makhtar N’Diaye |
Valmentaja Metsu

Senegalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Sylva |
2 Daf |
3 Sarr |
4 Malick Diop |
5 N’Dour |
6 Cissé |
7 H. Camara |
8 Traoré |
9 S. Camara |
10 Fadiga |
11 Diouf |
12 Faye |
13 Diatta |
14 Moussa N’Diaye |
15 Diao |
16 Diallo |
17 Coly |
18 Thiaw |
19 Bouba Diop |
20 S. N’Diaye |
21 Beye |
22 Cissokho |
23 Makhtar N’Diaye |
Valmentaja Metsu
**Valentin Hristoforovitsh Kolumb** (ven. Валенти́н Христофо́рович Колу́мб; 3. toukokuuta 1935 Myzener, Mork, Marinmaa – 8. joulukuuta 1974 Joškar-Ola) oli marilainen runoilija ja toimittaja.

Kolumb peri sukunimensä isältään Hristoforilta, jolle sen oli liikanimeksi antanut Venäjän armeijan upseeri, jonka alaisena Hristofor oli ollut kirjurina.

Kolumb kirjoitti runoja jo koulupoikana ja lähetti niitä *Marij Kommuna* -sanomalehteen, joka vuonna 1950 julkaisi kaksi hänen runoaan: *Komsomol'skij bilet* (Komsomolilaiskortti) ja *Pis'ma* (Kirje). Kolumb päätti koulunsa 1954 ja Marin kirjailijaliitto lähetti hänet opiskelemaan Moskovan kirjallisuuskouluun. Vuonna 1962 Kolumb sai radiotoimittajan työpaikan Joškar-Olasta ja muutti sinne moskovalaisen vaimonsa Galinan ja lastensa kanssa. Sittemmin hän oli toimittajana *Rveze kommunist* -lehdessä, Joškar-Olan kustantamossa ja *Ontšykon*, marinkielisen kirjallisuuslehden päätoimittajana.

Kolumbin kirjallinen tuotanto kesti kymmenisen vuotta. Hän julkaisi kymmenen runokokoelmaa ja yhteensä 15 kirjaa. Hän uudisti marilaista runomittaa ja käytti vapaata riimillistä mittaa, *dolnikia*. Hän käänsi marin kielelle muun muassa Kalevalaa sekä William Shakespearen ja Goethen teoksia. Kolumbin runoja on suomennettu 1990-luvulla ja vuonna 2002 julkaistiin runokokoelma *Kaikilla kielillä sydämen laulu on sama*.

Lähteet
-------

* *Kaikilla kielillä sydämen laulu on sama*, suom. Leena Laulajainen ja Svetlana Elembaeva. Kirja-Aurora, Turku, 2002. ISBN 951-29-2297-5
* Kirjaesittely (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Laulajainen, Leena 1995: *Marilaiset, laulun ja uhritulien kansa*. Otava, Helsinki. ISBN 951-1-13299-7

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Petr Vakoč** (s. 11. heinäkuuta 1992 Praha) on tšekkiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Omega Pharma-Quick Step -tallissa 2014 ja edusti samaa joukkuetta, nimeltään sittemmin Deceuninck–Quick-Step, vuoteen 2019. Uransa kaksi viimeistä kautta, 2020–2021, hän edusti Alpecin-Fenix-tallia.

Vakoč saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia maantieajossa. Hän voitti Brabantse Pijl -kilpailun 2016.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2010
Tour du Pays de Vaud (juniorit), 2a-etapin voitto
2011
Aika-ajon alle 23-v. Tšekin-mestaruus
2013
Slovakian ympäriajo, kokonaiskilpailun ja nuorten kilpailun voitto
Vuelta a la Comunidad de Madrid (alle 23-v.), kokonais- ja pistekilpailun sekä 1. etapin voitto
Czech Cycling Tour, pistekilpailun ja 4. etapin voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa hopeaa
Grand Prix Kralovehradeckeho kraje, voitto
2014
Puolan ympäriajo, 2. etapin voitto
2015
Euroopan kisat, maantieajossa pronssia
Maantieajon Tšekin-mestaruus
Czech Cycling Tour, kokonaiskilpailun voitto
Tour du Poitou-Charentes, nuorten kilpailun voitto
Britannian ympäriajo, 2. etapin voitto
2016
Tour du Haut Var, nuorten kilpailun voitto
Tour La Provence, nuorten kilpailun voitto
Classic Sud-Ardèche, voitto
La Drôme Classic, voitto
Strade Bianche, viides
Brabantse Pijl, voitto
EM-kilpailut, viides
2017
Cadel Evans Great Ocean Race, kuudes
Brabantse Pijl, toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Petr Vakoc *procyclingstats.com*. Viitattu 13.4.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Petr Vakoč *cyclingarchives.com*. Viitattu 19.1.2019. (englanniksi)
**Takayuki Morimoto** (jap. 森本 貴幸, Morimoto Takayuki; s. 7. toukokuuta 1988 Kawasaki, Japani) on japanilainen jalkapalloilija. Tällä hetkellä hän edustaa Italian Seria A:ssa pelaavaa Cataniaa. Morimoto on Japanin J. Leaguen historian nuorin pelaaja ja maalintekijä. Häntä on verrattu nuoreen Ronaldoon kokonsa, voimansa ja nopeutensa ansiosta.

Seurajoukkueura
---------------

Ammattilaisuransa Morimoto aloitti maaliskuussa 2004 Tokyo Verdyn joukkueessa, kun hän oli vain 15 vuotta 10 kuukautta vanha. Toukokuussa hän teki ensimmäisen maalinsa ja teki jo toisen ennätyksen ollessaan lähes 16-vuotias. Samana vuonna hän voitti J. Leaguen vuoden tulokkaan palkinnon. Heinäkuussa 2006 hänet lainattiin vuodeksi Serie A:han Calcio Catanian joukkueeseen.

Morimoto teki debyyttinsä Serie A:ssa tammikuussa 2007 vieraspelissä Atalantaa vastaan. Hän teki myös avausmaalinsa ottelussa. Maaliskuussa 2007 Morimoto loukkasi vasemman polvensa ja joutui olemaan sivussa ainakin kuusi kuukautta. Kesäkuussa 2007 hän sai toistaiseksi voimassa olevan sopimuksen Cataniassa.

Joulukuussa 2008 Morimoto solvi kolmen vuoden sopimuksen Catanian kanssa ja kaudella 2008-2009 hän teki 25 ottelussa 10 maalia ja sai myös muutamia syöttöpisteitä.

Maajoukkueura
-------------

Morimoto on pelannut Japanin alle 20-vuotiaiden joukkueessa 2004 lähtien. Vuonna 2008 hän osallistui kesäolympialaisiin, jossa joukkue putosi avauskierroksella.

Lokakuussa 2009 hän teki debyyttinsä aikuisten maajoukkueessa Skotlantia vastaan. Morimoto valittiin myös edustamaan Japania vuoden 2010 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2009 | 2 | 1 |
| 2010 | 7 | 2 |
| 2011 | 0 | 0 |
| 2012 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 10 | 3 |

Aiheesta muualla
----------------

* National-Football-Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Nishikawa |
2 Hosogai |
3 Yoshida |
4 Mizumoto |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Uchida |
8 K. Honda |
9 Toyoda |
10 Kajiyama |
11 Okazaki |
12 Taniguchi |
13 Yasuda |
14 Kagawa |
15 Morimoto |
16 T. Honda |
17 Lee |
18 Yamamoto |
Valmentaja Sorimachi

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Narazaki |
2 Abe |
3 Komano |
4 Tanaka |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 S. Nakamura |
11 Tamada |
12 Yano |
13 Iwamasa |
14 K. Nakamura |
15 Konno |
16 Ōkubo |
17 Hasebe |
18 Honda |
19 Morimoto |
20 Inamoto |
21 Kawashima |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Okada
**Mark Tinordi** (s. 9. toukokuuta 1966, Red Deer, Alberta) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä kaksitoista kautta kausien 1987–1988 ja 1998–1999 välillä.

Tinordi varattiin New York Rangersiin 4. tammikuuta 1987. Hänet vaihdettiin Minnesota North Starsiin vuonna 1988. Keväällä 1991 North Stars nousi Tinordin kylmäpäisen pelityylin ansiosta finaaliin, jossa Pittsburgh Penguins voitti sen otteluvoitoin 4-2. Tinordi jatkoi uraansa kaudella 1993–1994 Dallas Starsissa. North Stars oli muuttanut Dallasiin, jossa joukkue jatkoi uudella nimellä.

Yhden Dallas-kauden jälkeen hän siirtyi Washington Capitalsiin Kevin Hatcherin siirtyessä Dallasiin. Tinordi valittiin myös Atlanta Thrashersiin kaudelle 1999–2000, mutta hän jäi eläkkeelle ennen kautta, joten hän ei koskaan päässyt pelaamaan Atlantassa.

Tinordi pelasi urallaan 663 NHL-ottelua, joissa hän teki 52 maalia ja 148 syöttöpistettä, ja kärsi 1514 rangaistusminuuttia. Hänen paras kautensa tilastollisesti oli kausi 1992–1993, jolloin hän teki 15 maalia ja yhteensä 42 pistettä.

Hänen poikansa, Jarred Tinordi, valittiin Montreal Canadiensiin vuonna 2010.
**Christian Chukwu Okoro** (s. 4. tammikuuta 1951) on nigerialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Pelaajaurallaan hän toimi kapteenina muun muassa Nigerian jalkapallomaajoukkueessa.

Pelaajaura
----------

Pelaajaurallaan Chukwu toimi kapteenina 1970-luvun lopussa Enugu Rangersin joukkueessa ja Nigerian maajoukkueessa. Hän oli kapteenina myös Nigerian voittaessa sen historian ensimmäisen Afrikan-mestaruuden vuonna 1980, kun se voitti loppuottelussa Algerian 3–0.

Valmennusura
------------

Chukwu aloitti valmennusuransa Libanonissa 1990-luvun puolivälissä, ennen kuin hän virallisesti alkoi valmentaa Keniaa vuonna 1998. Myöhemmin, vuosina 2003–2005 hän valmensi Nigerian maajoukkuetta. Vuonna 2004 hän onnistui johtamaan joukkueensa Afrikan-mestaruusturnauksessa pronssille. Jalkapallon MM-kisojen karsinnoissa Chukwua syytettiin huonosta valmentamisesta, ja vain kaksi ottelua ennen karsintojen päättymistä hänet erotettiin. Kaksi ottelua lopullista lohkovoittajaa Angolaa vastaan Nigerian oli kuitenkin pelattava, ja se hävisi molemmat. Tämä johti siihen, että Nigeria ei selviytynyt kisoihin.

Nigerian valioliigassa kaudella 2008–2009 Chukwu valmensi joukkueensa Enugu Rangersin kuudennelle sijalle. Hänet kuitenkin erotettiin kauden lopussa, koska hän ei täyttänyt joukkueen tavoitetta.

Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Babayaro |
4 Kanu |
5 Okoronkwo |
6 Enakarhire |
7 Utaka |
8 Yakubu |
9 Agali |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 Etafia |
13 Ikedia |
14 Olofinjana |
15 Abbey |
16 Udeze |
17 Aghahowa |
18 Orjinta |
19 Ekong |
20 Odemwingie |
21 Ekwueme |
22 Ejide |
Valmentaja Chukwu
Mark Feehily
**Mark Michael Patrick Feehily** (s. 28. toukokuuta 1980 Sligo, Irlanti) on irlantilaisen poplauluryhmä Westlifen jäsen. Hän johtaa laulua usein Shane Filanin kanssa.

Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä, Barry (s. 1985) ja Colin (s. 1989). Hänen vanhempansa ovat Marie ja Oliver Feehily.

Ennen Westlifea Mark, Shane Filan ja Kian Egan kuuluivat yhtyeeseen nimeltä IOU, jossa Mark kirjoitti osittain kappaleet *Everlasting Love* ja *Together Girl Forever*.

Mark on myös kirjoittaneet muun muassa seuraavat kappaleet yhdessä yhtyeen muiden jäsenten kanssa:

* *Imaginary Diva*
* *Reason For Living*
* *Crying Girl*
* *You Don't Know*
* *Never Knew I Was Losing You*
* *Where We Belong*
* *Singing Forever*
* *I Won't Let You Down*
* *You See Friends (I See Lovers)*
* *I'm Missing Loving You*
* *Miss You When I'm Dreaming*

Yksityiselämä
-------------

Feehily kertoi olevansa homoseksuaali *The Sun* -lehden haastattelussa, ja julkisti myös pitkäaikaisen suhteensa Kevin McDaidiin, entisen englantilaisen poikabändin V:n jäseneen. Haastattelussa hän sanoi: *"Seksuaalisuuteni ei rajoita minua ihmisenä, mutta kenelle tahansa on suuri asia olla siitä avoin. Se muutti elämäni täysin ja tunnen oloni paljon onnellisemmaksi ja helpommaksi."* Ennen kaapista tuloaan Feehily ei keskustellut yksityiselämästään. Myöskään yhtyeen manageri Louis Walsh ei tiennyt Feehilyn seksuaalisesta suuntautumisesta valitessaan tämän bändiin.

Mark ja Kevin ovat tapailleet vuodesta 2005 asti tavattuaan Cheerios ChildLine -konsertissa Irlannissa. Pariskunta asuu yhdessä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Säkkijärvi** eli **Kondratjevo** (ven. Кондра́тьево) on Tienhaaran eli Seleznjovon maalaiskuntaan kuuluva maaseututaajama Venäjän Leningradin alueen Viipurin piirissä. Se sijaitsee noin 15 km Suomen nykyrajasta itään E18-valtatien pohjoispuolella. Asukkaita on noin tuhat.

Vuoteen 1940 Säkkijärvi oli Suomen Säkkijärven kunnan kirkonkylä Viipurin läänissä. Moskovan rauhansopimuksessa 1940 alue jäi rajan taakse. Jatkosodan jälkeen uudet vallanpitäjät nimesivät sen uudelleen 1948 ensin Uljanovkaksi, sitten Kondratjevoksi hävittäjälentorykmentin komentajan kaartineversti Pjotr Vasiljevitš Kondratjevin (1909–1943) mukaan.

Katso myös
----------

* Säkkijärven kirkko
* Säkkijärven polkka

Lähteet
-------

1. ↑  KNAB, the Place Names Database of EKI, haettu 30.10.2008

Säkkijärven kylät
Alahäme • Alaoutila • Heinlahti • Hujakkala • Huovila • Hyppälä • Hyttilä • Ihaksela • Iivanala • Jokikylä • Kallola • Karvala • Kaukiala • Kolhola • Lahnajärvi • Lahtiala • Laihajärvi • Laisniemi • Lavola • Muhulahti • Nisalahti • Nurmela • Paakkala • Ristsatama • Salajärvi • Santajoki • Siissala • Sirkjärvi • Suurpäälä • Säkkijärvi • Säämälä • Tapiola • Teikarsaari • Timperilä • Vilajoki • Vilaniemi • Villala • Väkevälä • Yläoutila
**Asenafteenikinoni** (C12H6O2) on aromaattisiin kinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden yhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa asenafteenikinoni on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin ja aromaattisiin hiilivetyihin.

Asenafteenikinonia valmistetaan useimmiten hapettamalla asenafteenia vetyperoksidilla tai dikromaateilla. Reaktiossa muodostuu myös sivutuotteita kuten karboksyyhappoja. Muita synteesitapoja ovat dibromiasenaftyleenin klooraus ja muodostuvan tuotteen hydrolyysi tai asenafteenidioksiimin hydrolyysi.

Asenafteenikinonia käytetään väriaineiden, lääkeaineiden ja maatalouskemikaalien synteesien lähtöaineena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 311–312. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3  Roland Schmidt, Karl Griesbaum, Arno Behr, Dieter Biedenkapp, Heinz-Werner Voges, Dorothea Garbe, Christian Paetz, Gerd Collin, Dieter Mayer & Hartmut Höke: "Hydrocarbons", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014.
**Olga Nikolajevna Rubtsova** (ven. Ольга Николаевна Рубцова; 20. elokuuta 1909 Moskova − 13. joulukuuta 1994 Moskova) oli venäläinen shakinpelaaja ja järjestyksessä neljäs naisten maailmanmestari vuosina 1956-58. 

Hän sijoittui toiseksi 1950 maailmanmestaruusturnauksessa pisteen jäljessä Ljudmila Rudenkoa. Vuonna 1956 hän voitti otteluturnauksen naisten maailmanmestaruudesta, missä pelasivat muun muassa Rudenko ja Jelizaveta Bykova. Rubtsova menetti mestaruuden Bykovalle ottelussa 1958.

Rubtsova pelasi myös menestyksellä kirjeshakkia, voittaen siinä ensimmäisen naisten maailmanmestaruuden 1972. Vuoteen 2006 mennessä hän oli ainoa shakinpelaaja, joka oli voittanut maailmanmestaruuden sekä lähi- että kirjeshakissa.

Katso myös
----------

* Luettelo naisten maailmanmestareista shakissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Olga Rubtsova
**Aulla** on kunta Toscanan luoteisosassa Italiassa. Se kuuluu Massa-Carraran maakuntaan ja Lunigianan historialliseen alueeseen.

Maantiede
---------

Aulla sijaitsee kukkuloiden reunustamana Magra-joen laaksossa lähellä Ligurian rajaa. Etäisyys Massasta on noin 25 kilometriä luoteeseen ja Firenzestä noin 115 kilometriä luoteeseen. Maanteitse etäisyys Firenzestä on noin 145 kilometriä ja Genovasta noin 103 kilometriä.

Historia
--------

Fortezza della Brunella
Aulla syntyi roomalaistie Via Francigenan varteen. Tie kulki Canterburysta Roomaan. Markiisi Adalberto I perusti paikkakunnalle San Caprasion luostarin vuonna 884. Keskiaikana Malaspinan suku ja Lunin piispat kiistelivät Lunigianan herruudesta. 1520-luvulla Giovanni delle Bande Nere pyrki saamaan jalansijaa alueella, mutta epäonnistui. 1540-luvulla genovalainen Centurionen suku osti Aullan Malaspinoilta ja samaan aikaan rakennettiin linnake Fortezza della Brunella. Malaspinan suku palasi vallan kahvaan 1700-luvun alussa ja piti asemansa vuoteen 1797, jolloin feodalismi lakkautettiin. Toisen maailmansodan pommitukset tuhosivat suuren osan Aullan historiallisesta arkkitehtuurista.

Fortezza della Brunella on todennäköisesti Giovanni delle Bande Neren rakennuttama. Nykyisin siinä toimii Museo di storia naturale della Lunigiana. Aullaan kuuluu kantakaupungin ohella useita kyliä, kuten Albiano Magra, Bibola, Caprigliola, Olivola, Pallerone ja Quercia. Niissä on sotatuhoilta säästynyttä rakennuskantaa, kuten Chiesa di San Tommaso Becket.

Talous ja liikenne
------------------

Aulla on Lunigianan teollinen ja kaupallinen keskus. Aullan rautatieasema, Stazione di Aulla Lunigiana, sijaitsee rataosuudella Parma–La Spezia. Kaupungin halki kulkee moottoritie A15 (Autostrada della Cisa).

Lähteet
-------

1. ↑  Bilancio demografico mensile anno 2023 (dati provvisori) Comune: Massa *ISTAT – Demografia in cifre: Bilancio demografico mensile*. ISTAT. Viitattu 19.9.2023. (italiaksi)
2. ↑  La distanza del percorso stradale da Firenze a Aulla è di 146,50 km *Percorsokm.it*.  (italiaksi)
3. ↑  La distanza del percorso stradale da Genova a Aulla è di 103,00 km *Percorsokm.it*.  (italiaksi)
4. 1 2  Aulla : Storia *Terredilunigiana.com*.  (italiaksi)
5. ↑  Chiesa di San Tommaso Becket *Comune.aulla.ms.it*.  (italiaksi)
6. ↑  Descrizione *Italiapedia.it*.  (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Aulla, Toscana, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aulla**.
Massa-Carraran maakunta
Aulla | Bagnone | Carrara | Casola in Lunigiana | Comano | Filattiera | Fivizzano | Fosdinovo | Licciana Nardi | Massa | Montignoso | Mulazzo | Podenzana | Pontremoli | Tresana | Villafranca in Lunigiana | Zeri
**Jenny Maria Pajunen** (30. heinäkuuta 1909 Valkeala – 11. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen vasemmistolaisessa työväenliikkeessä toiminut ompelija, toimittaja ja kirjailija.

Jenny Pajunen kiinnostui politiikasta kotelotehtaassa työskennellessään. Hän meni naimisiin SKP:hen kuuluneen Paavo Pajusen kanssa, keräsi rahaa Vankien Apu -järjestölle sekä oli mukana lausuntakuorossa ja Helsingin Työväen Näyttämöllä. Paavo Pajusen lähdettyä vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan Jenny Pajunen oli perustamassa Espanjaan lähteneiden omaisten huoltoyhdistystä. Myös Jenny olisi halunnut lähteä Espanjaan, mutta SKP ei halunnut lähettää naisia sotimaan. Myöhemmin hän julkaisi Paavon Espanjasta lähettämiä kirjoituksia muistelmateoksessa *Espanja, sinä nuoruutemme*. Vuonna 1940 Jenny Pajunen oli *Soihtu*-lehden toimistonhoitajana.

Talvisodan alettua rintamalle viety Paavo Pajunen loikkasi Neuvostoliiton puolelle ja Jenny Pajunen pidätettiin ja vietiin turvasäilöön. Sodan jälkeen Jenny Pajunen toimi lehti- ja radiotoimittajana, kirjoitti pakinoita ja julkaisi myös muutamia kirjoja.

Teoksia
-------

* *Mitään unohtamatta*, romaani. Kansankulttuuri, Helsinki 1962
* *Työvoitto : yksinäytöksinen näytelmä : monologi ja 2 kuvaelmaa*. Kulttuurityön keskuksen näytelmiä. Kulttuurityön keskus, Helsinki 1963
* *Kaikki se voittaa*. Gummerus 1973
* *Espanja, sinä nuoruutemme*, valokuvat Kaj Lindqvist ym. Gummerus 1976

Lähteet
-------

* Jenny Pajunen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Hanne Koivisto : Vaikuttajanaisia, muusia ja avustajia: Suomalaisen vasemmistoälymystön naiset 1930-luvulla ja sotavuosina, Ennen ja nyt – Historian tietosanomat 2/2002

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |