recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**KNM Allart** valmistui Tanskan kuninkaallisen laivaston parannellun Lougen-luokan aluksena 1800-luvun alussa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Lougen-luokka*
Laivastoarkkitehti Ernst Stiboltin suunnittelema alus tilattiin Nyholmin laivastontelakalta Kööpenhaminasta. Se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1807.

Palvelus
--------

Britannian kuninkaallisen laivaston vallatessa 7. syyskuuta 1807 Kööpenhaminan, jolloin se samalla valtasi *Allartin* sekä viisi sen sisaralusta. Vallattu alus saapui 15. joulukuuta Chathamiin, jossa se piti alun perin nimetä 1809 *HMS Cassandraksi*. Alus oli Chathamissa varustettavana joulukuusta 1807 aina 16. toukokuuta 1808 saakka, vaikka se otettiin jo helmikuussa 1808 Britannian kuninkaallisen laivaston palvelukseen nimellä *HMS Allart* tai *HMS Alert* ensimmäisenä päällikkönään James Tillard määrättynä Itämerelle.

Alus oli northfleetiläisen Thomas Pitcherillä kunnostettavana tammikuusta helmikuuhun 1809 ennen sen lähtöä Norjan rannikolle. Kahdeksan tanskalaista tykkivenettä valtasi aluksen 10. elokuuta 1809 lähellä Fredriksvaerniä noin tunnin taistelun jälkeen. Taistelussa aluksen miehistöstä sai surmansa yksi ja kolme haavoittui. Alus jatkoi palvelustaan Tanskan laivastossa, kunnes se liitettiin perustettavaan Norjan laivastoon vuonna 1815.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Milhist.dk
2. ↑  Winfield, Rif s. 320-321
3. ↑  Winfield, Rif s. 321
**KNM Gyller** oli Norjan laivaston Sleipner-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus osallistui huhtikuussa 1940 Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Sleipner-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 125. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1938 ja otettiin palvelukseen vielä vuoden lopulla.

Palvelus
--------

Suomen käydessä talvisotaansa *Gyller* osallistui Norjan puolueettomuuden turvaamiseen liittyvään merialueiden valvontaan Pohjois-Norjassa muun muassa tuhoamalla Neuvostoliiton ajalehtivia merimiinoja. Aluksen tukikohtana oli Kirkkoniemi.

Alus kuului 1. meripuolustusalueen Kristiansandin osastoon, kun Saksa hyökkäsi Norjaan huhtikuussa 1940. Se oli hyökkäyksen tapahtuessa telakalla Kristiansandissa. Sen miehistö sai tiedon hyökkäyksestä havaitessaan Odderøyan linnakkeen tulenavauksen. Alus joutui ilmahyökkäykseen, mutta se puolustautui ilmatorjuntatulella ja välttyi tuholta. Alus ei kuitenkaan kyennyt estämään Saksan laivaston tunkeutumista satamaan saamiensa ohjeiden vuoksi. Alus siirtyi täyttämään vesitankkinsa Tollbodbryggaan, jossa Kristiansandin miehittäneet saksalaisjoukot valtasivat aluksen.

Löwe
----

Saksan laivasto nimesi aluksen *Löweksi* ja suojasi sisaraluksensa *KNM Odinin* kanssa saattueita. Alus oli 1940 koululaivana 7. torpedovenelaivueessa (saks. *Torpedobootsflottille*) Skagerrakissa ja Kattegatissa, minkä jälkeen se oli sodan lopun torpedoiden keräysaluksena Gotenhafenissa.

Alus suojasi 30. tammikuuta 1945 kuljetusalus *Wilhelm Gustloffia*, jonka Neuvostoliiton laivaston sukellusvene *S-13* upotti torpedoimalla. *Löwe* pelasti 472 matkustajaa ja muut alukset 780.

Sodan jälkeen
-------------

*Löwe* löydettiin toukokuussa 1945 Flensburgista Saksasta. Tunnistamisen jälkeen se palautettiin Norjan laivastolle, joka nimesi aluksensa uudelleen *KNM Gylleriksi*. Alus muutettiin 1948 fregatiksi ja myytiin 1959 romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Abelsen, Frank: *Marinens Fartøyer 1939-1945 og Deres Skjebne - Norwegian Naval Ships 1939–1945*. Oslo: Sten Stenersen og Bjørn Olsen, 1986. ISBN 82-7046-050-8. (norjaksi)/(englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Uboat.net - HNoMS Gyller

*Sleipner*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *KNM Sleipner* - *KNM Gyller* - *KNM Æger* - *KNM Odin* - *KNM Balder* - *KNM Tor* |
| Edeltäjä: *Draug*-luokka– Seuraaja: *Town*-luokka |
**Pompejin merirosvot** (*The Pirates of Pompeii*) on *Roomalaismysteerit*-kirjasarjan kolmas osa. Sen on kirjoittanut Caroline Lawrence. Kannen on piirtänyt muuten Peter Sutton, paitsi että kannen yläreunan mosaiikit ovat Fred van Deelanin työtä. Kirjan on julkaissut Orion Publishing Group 1. huhtikuuta 2002 Lontoossa Britanniassa. Sen on kääntänyt suomeksi Pekka Tuomisto, ja suomenkielinen laitoksen on julkaissut 2005 WSOY.

Juoni
-----

Kirja alkaa siitä, mihin sen edeltäjä *Vesuviuksen salaisuudet* jäi. Sen ensimmäisessä kohtauksessa Jonatan ben Mordokai on haavoittunut vakavasti tulivuorenpurkauksessa, ja makaa eräänlaisessa koomassa. Päähenkilö Flavia Gemina sekä orjatyttönsä Nubia lähtevät etsimään kukkaa lääkkeeksi Jonatanille. He löytävät kukkien yhteydessä pienen tytön yksin luolasta. Tämä kertoo kuinka kaksi miestä sieppasivat hänen isoveljensä. Flavia ja Nubia vievät tytön pakolaisleiriin. Pakolaisleirissä oli enimmäkseen Vesuviuksen purkauksen vuoksi kotinsa ja/tai omaisensa menettäneitä ihmisiä. Pakolaisleiristä löytyvät myös pikkutytön, eli Julian isovanhemmat. Julian isovanhemmat ovat suunniltaan Julian isoveljen Rufuksen sieppauksesta. Flavia kumppaneineen lupaa etsiä Rufuksen takaisin perheelleen. He saavat kuulla myös, että Apollo-niminen poikakin on kadonnut ja kenties siepattu. 

Tämän jälkeen Flavia ja Nubia lähtevät tohtori Mordokain teltalle. Siellä tohtori Mordokai hoitaa Jonatania, joka ei vieläkään osoita juurikaan elonmerkkejä. Teltassa ovat myös Jonatanin isosisko Mirjam, joka menetti lähes kaikki hiuksensa purkauksessa, sekä Flavian setä Gaius, joka on ihastunut Mirjamiin. Illalla Nubia soittaa hiulua teltassa. Joukko pakolaisia kerääntyy teltan ulkopuolelle, ja osa heittää kolikoita Nubialle. Kaunis musiikki myös virkistää Jonatanin, joka herää koomasta. Yöllä Nubia näkee painajaista. Hän herää, ja menee teltan pihalle katselemaan tähtiä. Sitten hän tapaa yön pimeydessä karanneen orjan. Orjan nimi on Kuanto, ja hän kertoo että jos hänet saadaan kiinni, hän joutuu ristille. Kuanto houkuttelee myös Nubiaa karkaamaan hänen mukanaan. Kuanto on Nubian mielestä komea, ja hän antaa Nubialle jotakin. Nubia antaa miehelle vastalahjaksi toisen korvakorunsa. Lupus on Nubian tietämättä herännyt, ja vakoilee noita kahta. Vaikka hän ei saa hiljaisesta puheesta selvää, hän näkee kuitenkin kaiken. 

Seuraavana aamuna Flavia kertoo Jonatanillekin aikovansa selvittää kadonneiden lasten arvoituksen. Lupus menee venerannalle ja alkaa vakoilla siellä olevien miesten puheita. Hän kuulee, kuinka yksi miehistä puhuu Felixistä ja Melissasta. Nimenomaan Melissa-niminen tyttö on kadonneiden joukossa! He alkavat siksi epäillä että syyllinen olisi Publius Pollius Felix, joka on yksi Gaiuksen patronuksista. Lopulta selviää, että syyllisiä ovatkin ilkeä orjakauppias ja Kuanto, joka huijasi Nubiaa, jotta orjakauppias voisi myydä hänet orjamarkkinoilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Takealot.com: Online Shopping | SA's leading online store *m.takealot.com*. Viitattu 20.5.2019.
2. ↑  Pompejin merirosvot *kirjasampo.fi*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Lawrence, Caroline: *Pompejin merirosvot*. Helsinki: WSOY, 2005. ISBN 951-0-30845-5.
**Flavius Pompeius** (k. 19. tammikuuta 532) oli itäroomalainen sotilas ja poliitikko, joka oli Itä-Rooman keisari Anastasios I:n siskonpoika. Hän oli konsuli vuonna 501. Justinianuksen hallituskaudella hänen veljensä Hypatius julistettiin keisariksi Nika-kapinan yhteydessä tammikuussa 532. Kapinan kukistuttua Justinianus antoi teloittaa Hypatiuksen ja Pompeiuksen.

Pompeiuksen enon Anastasios I:n kolikko.
Pompeiuksen vanhemmat olivat Secundinus ja Anastasioksen sisko Caesaria. Secundinus toimi Anastasioksen aikana muun muassa Konstantinopolin kaupunkiprefektinä. Pompeiuksen veli Hypatius ja serkku Probus saavuttivat myös korkeita virkoja Anastasioksen aikana. Hypatius oli konsulina vuonna 500 ja Probus vuonna 502.

Pompeius lähetettiin viemään lisäjoukkoja Persian rintamalle vuonna 528. Pompeiuksen titteli oli tuolloin ehkä magister militum praesentalis. Vuonna 532 Pompeius sekaantui veljensä Hypatiuksen kanssa Nika-kapinaan. Kapinan kukistuttua Hypatius ja Pompeius vietiin keisari Justinianuksen eteen, joka tuomitsi heidät molemmat teloitettavaksi.

Lähteet
-------

* Averil Cameron, Bryan Ward-Perkins, Michael Whitby et. al.: *The Cambridge ancient history: Late antiquity: empire and successors, A.D. 425-600, Volume 14*. Cambridge University Press, 2000. ISBN 9780521325912. (englanniksi)
* John Robert Martindale: *The Prosopography of the Later Roman Empire*. Cambridge University Press, 1980. ISBN 9780521201599. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Martindale s. 577
2. ↑  The Cambridge ancient history s. 150
3. ↑  Martindale s. 1245
4. ↑  Martindale s. 899
**Rooman ja Augustuksen temppeli** oli pieni antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se rakennettiin roomalaisella ajalla, ja se oli omistettu Roma-jumalattarelle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle sekä keisari Octavianus Augustukselle.

Ennallistus temppelistä.
Temppeli rakennettiin Augustuksen hallituskaudella ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla, todennäköisesti noin 19–17 eaa. Temppelin oletetaan yleensä sijainneen Parthenonin itäpuolella, mistä on löydetty useita temppelin osia sekä kooltaan noin 10,5 x 13 metrin kokoiset rakennuksen perustukset. Toisen teorian mukaan temppeli olisi kuitenkin sijainnut Erekhtheionin itäpuolella. Tämä tulkinta perustuu muun muassa Akropoliin esityksiin roomalaisaikaisissa rahoissa. Temppeli oli Akropoliin ainoa roomalaisaikainen pyhäkkö ja koko Ateenan ainoa keisarikultille omistettu temppeli.

Temppeli oli pieni, valkoisesta marmorista rakennettu pyörötemppeli. Se oli monopteraalitemppeli, ja siinä oli julkisivussa yhdeksän joonialaista pylvästä eikä sisäpuolista seinää. Pylväät muistuttavat Erekhtheionin korjauksessa samaan aikaan käytettyjä pylväitä. Temppelin halkaisija oli noin 8,6 metriä, ja sen korkeus oli noin 7,3 metriä. Rakennuksessa oli kartiomainen tai kupumainen katto. Temppelin epistyylissä on piirtokirjoitus, jonka mukaan Ateenan kaupunki omisti temppelin Roma-jumalattarelle ja Augustukselle. Temppelin oli mahdollisesti tarkoitus toimia Ateenan uskollisuuden ilmauksena keisarille, sillä Rooman sisällissodassa kaupunki oli tukenut sodan hävinnyttä Marcus Antoniusta.

Temppelissä on mahdollisesti ollut Roman ja Augustuksen patsaat, mutta niistä ei ole säilynyt osia nykyaikaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Temple of Rome and Augustus Ministry of Culture and Sports. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2 3 4  The temple of Rome and Augustus in the Acropolis of Athens *City of Athens*. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rooman ja Augustuksen temppeli** Wikimedia Commonsissa
*Hakusana "Sacco di Roma" ohjaa tänne. Muista samalla nimellä kutsutuista tapahtumista kerrotaan täsmennyssivulla Rooman ryöstö.*

**Rooman ryöstö** (ital. *Sacco di Roma*) tapahtui vuonna 1527 italialaissotien aikana, kun Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V:n armeija valtasi Rooman taistellessaan Cognacin liigaa (Venetsia, Ranska ja paavi) vastaan.

Tapahtumaketju alkoi, kun Bourbonin herttua Kaarle, joka oli loikannut Ranskan puolelta keisarin palvelukseen, saapui armeijoineen Rooman muurien ulkopuolelle 5. toukokuuta 1527. Armeija oli huonosti huollettu, nälkäinen, kuriltaan huono ja palkat olivat maksamatta. Herttua päätti koettaa rynnäkköä kaupungin valtaamiseksi, sillä armeijan kunto ei ollut hyvä pitkään piiritykseen.

Puolustus murtuu
----------------

Toukokuun kuudentena, ennen aamunkoittoa, keisarillinen armeija aloitti hyökkäyksen muureja vastaan. Aamusumun suojissa espanjalaiset sotilaat löysivät huonosti teljetyn kellariluukun, josta jotkut pääsivät kaupungin muurien sisäpuolelle. Toinen ryhmä sotilaita pääsi sisään alhaalla muurissa olevan ampuma-aukon kautta. Pian Rooman puolustajat huomasivat, että kaupungissa oli vihollisia, ja sillat Tiberin yli täyttyivät nopeasti pakenijoista. Epäonnisen herttua Kaarlen surmasi päähän osunut hakapyssyn ammus. Keisarillinen armeija mursi siitä huolimatta vielä yhden kaupunginporteista ja lisää sotilaita pääsi kaupunkiin. Iltapäivällä hyökkääjät saivat haltuunsa yhden Tiberin silloista ja hallitsemattomat sotilaat alkoivat ryöstää Roomaa.

Ryöstely
--------

Rooman ryöstö jatkui viikkoja. Ilman johtajaa olleet katoliset espanjalaiset ja luterilaiset saksalaiset landsknechtit ryöstivät ja häpäisivät palatsit, kirkot ja varastot. Kaupungin asukkaita raiskattiin, kidutettiin ja heiltä vaadittiin lunnaita. Jotkut saksalaisista kirjoittivat freskoihin lausetta "Eläköön paavi Luther!" ja ammuskelivat hakapyssyillään krusifiksejä. Läpi Euroopan levisi tarinoita prostituoiduista pukeutuneina pappien kaapuihin.

Keisarin ja paavin sopimus
--------------------------

Paavi Klemens VII pakeni Castel Sant'Angeloon ja jäi sinne keisarillisten vangiksi puolen vuoden ajaksi. Rooman ryöstö oli nöyryytys ja katastrofi myös keisari Kaarlelle, kun suhteet muihin maihin huononivat. Paavi Klemens ja Kaarle tekivät lopulta sopimuksen: keisarin armeija auttaisi paavia valtaamaan takaisin Firenzen, joka oli Rooman ryöstön aikana noussut kapinaan paavia vastaan. Paavi taas puolestaan osallistuisi Kaarlen kruunajaisiin ja kruunaisi hänet muodollisesti keisariksi ja näin Kaarle saisi takaisin osan arvovallastaan.

Kirjallisuudessa
----------------

* Mika Waltarin historiallinen romaani Mikael Karvajalka kertoo viimeisessä osassa, kymmenennessä kirjassa, Rooman ryöstöstä.

Lähteet
-------

* Arnold, Thomas F.: *The Renaissance at War*. Lontoo: Cassell, 2002. ISBN 0-304-36353-7.
**Pit** (jap. ピット, *Pitto*) on Nintendon *Kid Icarus* -pelisarjassa esiintyvä fiktiivinen videopelihahmo ja sarjan päähenkilö. Hän on valon jumalatar Palutenan uskollisin palvelija ja hänen kuninkaallisen henkivartijakaartinsa johtaja.

Kid Icarus -sarja
-----------------

Pit esiintyi ensimmäisen kerran NES:in *Kid Icarus* -pelissä, jossa hän on pieni alamaailmaan ansaan jäänyt enkeli. Hän on saanut vangitulta Palutenalta tehtävän kukistaa pimeyden jumalatar Medusa. Käyttäen kolmea pyhää aarretta (Pegasoksen siipiä, peilikilpeä ja valonuolia), Medusa johtaa kauhean voiman omaavaa armeijaa, joka uhkaa Taivaassa sijaitsevaa Enkelimaata ja Palutenan palatsia. Aseenaan taikavoimia omaava jousi, Pit lähtee hakemaan kolmea pyhää aarretta takaisin ja palauttamaan rauhan.

Game Boyn *Kid Icarus: Of Myths and Monsters* -pelissä Pit on määrätty puolustamaan Enkelimaata pahan Orcosin johtamia demoneita vastaan, jotka aikovat tunkeutua maahan. Palutena antaa Pitille tehtäväksi hankkia kolme pyhää aarretta ja saada niiden avulla oikeat voimat, voidakseen voittaa Orcosin tämän hyökätessä.

Super Smash Bros Brawl
----------------------

Pitkän odotuksen jälkeen Pitin ilmoitettiin olevan mukana vuonna 2008 ilmestyvässä Super Smash Bros. Brawl -pelissä pelattavana hahmona. Pit on saanut uudelleensuunnitellun, "realistisemman" ulkomuodon ja hän käyttää aseinaan ensimmäisestä Kid Icarus -pelistä tuttuja pegasoksen siipiä, peilikilpeä sekä valonuolia. Pelissä hänen Final Smash -liikkeensä on Palutenan armeija. Kun hän saa Final Smash -pallon, hän kutsuu Palutenan, joka ohjaa hänen armeijansa hyökkäämään vastustajia kohti kaikkialta.

Kapteeni N - Pelimestari
------------------------

Pit on yksi *Kapteeni N* -animaation ja -sarjakuvan päähahmoista. Hän on sarjassa yksi pääasiassa videopelihahmoista koostuvan N-ryhmän jäsenistä. He puolustavat Videomaata sitä havittelevilta mahtavilta vihollisilta, kuten Äitiaivolta ja Munakoisovelholta. Kuten *Kid Icarus* -pelisarjassa, Pitillä on aseenaan taikajousi sekä viini, jossa hän säilyttää nuoliaan. Nuolet ovat erilaisia ja ne aiheuttavat ainutlaatuisia vaikutuksia osuessaan kohteeseensa. Pitillä on myös kyky olla lennossa kaiken aikaa, vaikka peleissä hänellä täytyy olla Pegasoksen siivet hallussaan.

Eräs kiinnostava seikka on, että sarjassa Pitiä ei kutsuta Pitiksi, vaan "Kid Icarukseksi". Hänen puhetapaansa kuuluu usein lisätä tärkeiden sanojen loppuun pääte "-cus" tai jokin muu loppuliite.

Aiheesta muualla
----------------

* Pitin biografia (Arkistoitu – Internet Archive) virallisella *Super Smash Bros. Brawl* -sivustolla. (englanniksi)
**Vera Aleksandrova Sokolova** (ven. Вера Александровна Соколова, s. 8. kesäkuuta 1987) on venäläinen kävelijä.

Nuorten sarjat
--------------

Sokolova sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 yhdeksänneksi 10 000 metrin kävelyssä. Hän voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 5 000 metrin kävelyssä Sherbrookessa 2003. Seuraavana vuonna hän voitti 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden maailmancupin ja sai pronssia 10 000 metrin kävelyssä saman ikäluokan MM-kilpailuissa Grossetossa. Hän voitti 10 000 metrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2005 nuorten maailmanennätysajalla 43.11,34. Samana vuonna hän voitti myös 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin. Vuonna 2006 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmancupin 10 kilometrin kävelyssä ja sijoittui saman ikäluokan MM-kilpailuissa Pekingissä neljänneksi 10 000 metrin kävelyssä.

Naisten sarja
-------------

Sokolova voitti 2009 Venäjän-mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä ja sijoittui Berliinin MM-kilpailuissa 14:nneksi. Hän oli 2010 neljäs Chihuahuan maailmancupissa ja sai pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa ajalla 1.29.32. Hän teki 5 000 metrin kävelyn sisäratojen maailmanennätyksen 20.10,3 Saranskissa joulukuussa 2010. Hän voitti helmikuussa 2011 Venäjän talvimestaruuden 20 kilometrin kävelyssä Sotšissa maailmanennätysajalla 1.25.08. Hän kukisti toiseksi tulleen Anisja Kirdjapkinan yhdellä sekunnilla. Entinen maailmanennätys oli Olimpiada Ivanovan Helsingin MM-kilpailuissa 2005 kävelemä 1.25.41. Saman vuoden toukokuussa Sokolova voitti 20 kilometrin kävelyn Euroopan cupin. Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi.

Sokolova jäi kesäkuussa 2015 kiinni epon käytöstä ja sai neljän vuoden kilpailukiellon.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **3 000 m kävely** | 12.51,96 | Bydgoszcz | 7. elokuuta 2004 |
| **5 000 m kävely** | 21.05,7 | Saransk | 19. kesäkuuta 2005 |
| **10 000 m kävely** | 43.11,34 | Kaunas | 21. heinäkuuta 2005 |
| **10 km kävely** | 42.12 | Saransk | 19. syyskuuta 2009 |
| **20 km kävely** | 1.25.08 | Sotši | 26. helmikuuta 2011 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **5 000 m kävely** | 20.10,3 | Saransk | 30. joulukuuta 2010 |

Lähteet
-------

1. ↑  Соколова Вера Александровна *rusathletics.com*. Viitattu 15.8.2011. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4 5  Vera Sokolova Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Vera Sokolova Walks to World Record *trackandfield.about.com*.  3.3.2011.  Arkistoitu 14.1.2012. Viitattu 15.8.2011. (englanniksi)
4. ↑  CAS issues decisions in the cases of five Russian racewalkers (pdf). Viitattu 14.10.2016. (englanniksi)
5. 1 2  Vera Sokolova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Veracruz** on merkittävä satamakaupunki Veracruzin osavaltiossa, Meksikossa. Se on Meksikon toiseksi suurin kaupunki Meksikonlahdella. Se sijaitsee 140 kilometrin päässä osavaltion pääkaupungista Xalapasta ja on osavaltion suurin kaupunki. Vuonna 2005 sen väkiluku oli 512 310 *lähde?*. Kaupungista käytetään usein nimitystä **Puerto de Veracruz** erotuksena osavaltiosta.

Historia
--------

Piirros Veracruzista ja San Juan de Ulúasta vuodelta 1615.
Hernán Cortésin perustama kaupunki, *La Villa Rica de la Vera Cruz* (’Pyhän ristin rikas kaupunki’), sijaitsi noin 50 kilometriä nykyisestä Veracruzista luoteeseen. Cortés upotutti Villa Rica de la Veracruzin edustalle lähes koko laivastonsa estääkseen miehiään palaamasta Kuubaan. Perustettu uusi siirtokunta satamineen osoittautui tuulilta suojattomaksi, mistä syystä Cortés päätti etsiä satamalle suojaisemman paikan. Satama siirrettiin, mutta sen nimi pysyi muutosta huolimatta samana. 

Nykyisestä Veracruzista kuusitoista kilometriä luoteeseen sijaitsee *Antigua Veracruz*, joksi tuon silloin uuteen paikkaan siirretyn kaupungin nimi on nykyisin vakiintunut. Cortés oli varma, että uudesta kaupungista tulisi mahtava satama ja kauppapaikka. Nykyisin Antigua sijaitsee kolmen kilometrin päässä merestä. Nykyisen Veracruzin paikalla espanjalaiset olivat käyneet jo ennen Cortésia ja ristineet seudun San Juan de Ulúaksi. Tuo nimi oli käytössä, kunnes San Juán de Ulúa, joka vähitellen oli syrjäyttänyt tärkeydessä Antigua-joen varrella sijainneen Veracruzin, sai 1600-luvun alkupuolella kaupunkioikeudet Veracruz-nimisenä. Veracruz on siis sijainnut eri paikoissa historiansa aikana.

Satelliittikuva

Lähteet
-------

* Hernán Cortés: *Cartas y relaciónes*. Buenos Aires 1945.
* José Luis Martínez: *Documentos cortesianos*. Meksiko 1990.
* Javier Clavigero: *Historia antigua de México*. Meksiko 1990.
* *Recopilación de leyes de las Indias*. Näköispainos vuoden 1791 laitoksesta.

### Viitteet

1. ↑  Veracruz *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 16.11.2022. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Veracruz (kaupunki)**.
**Veracel** on Stora Enson ja Aracruzin (nykyään Suzano) yhdessä perustama selluloosatehdas Brasiliassa*selvennä*. Tehdas käynnistyi vuonna 2005. Tehtaan suunniteltu kapasiteetti: 900 000 tonnia sellua vuodessa. Valmistuessaan se oli maailman suurin eukalyptussellua valmistava tehdas. Kustannukset olivat 1,25 mrd. $. Euroopan investointipankki EIB lainasi 110 milj. €. Muihin rahoittajiin sisältyi pohjoismainen investointipankki NIB ja Brasilian valtio.

Veracelin tehtaan ja puuplantaasit suunnitteli Pöyry. Pöyry arvioi myös ympäristövaikutukset.

Tuotanto
--------

Tehtaan vuotuinen kapasiteetti on 1,1 milj. tonnia sellua. Tehdas työllistää 700 henkeä.

Yritysvastuu
------------

Veracel rakennutti Brasiliassa poliisiaseman. Storan Enson johtajan Nils Grafström mukaan heille ilmoitettiin, ettei osavaltiolla*selvennä* ole resursseja poliiseihin Veraselin alueella. Stora Enso rahoittaa myös kuvernöörin ja kansanedustajien vaalikampanjoita Brasiliassa.

Kritiikkiä
----------

Veracelin alihankkijat ja työntekijät ovat järjestäytyneet ja vaativat lisää oikeuksia vuonna 2008. Veracel tuomittiin työtuomioistuimessa työn ulkoistamisesta.

Heinäkuussa 2008 Veracelin ympäristöluvat todettiin pätemättömiksi. Yhtiö sai 8 milj. € sakon ja se määrättiin korvaamaan 47 000 ha eukalyptusplantaasia sademetsällä. Syyttäjien mukaan heillä on todisteita siitä, että Veracel on lahjonut viranomaisia ja poliitikkoja.

Chris Langin mukaan tuhannet paikalliset maanviljelijät menettivät toimeentulonsa tehtaan puupeltojen viedessä viljelymaat. Kyläläiset mukaan monet muuttivat pois 18 kk eukalyptuspeltojen perustamisen jälkeen. sekatavarakaupan myynti laski 80 %. Kylän joki oli kuivumassa. Viljelmien kemikaalit saastuttivat jokea. Kaloja ja karjaa kuoli likaisesta vedestä.

Vuonna 2022 professori Markus Kröger totesi tilanteen olevan pahin hänen tietämänsä ihmisoikeusloukkaus, johon suomalaisfirmat osallistuvat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tehtaan varjossa, Selluteollisuus matkalla etelään, Chris Lang, Like 2008 (en: Bangs, Pulp and People 2007) 13-14
2. ↑  About Veracel *Veracel Celulose*. Viitattu 4.6.2021. (englanniksi)
3. ↑  Brasilia voitti sellukisan, Pitkänhuiskeat eukalyptukset ovat suomalaisen sellunkeittäjän painajainen, Talouselämä Joni Mäkitalo 13/2008 s. 67
4. ↑  Geraldo Pereira arvosteli Storan Enson omistamaa yhtiötä Ylellä ja päätyi brasilialaiseen vankilaan rottien keskelle Yle. 2022.
**Antti Vahtola** on suomalainen pianisti ja laulaja, äänialaltaan basso.

Vahtola aloitti pianonsoiton Espoon musiikkiopistossa ja jatkoi sitä Sibelius-Akatemiassa, josta sai musiikin maisterin arvon vuonna 2000. Hänen opettajanaan toimi Tuija Hakkila. Hän suoritti opintoja myös Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Werner Genuitin johdolla ja osallistui muiden muassa Konstantin Boginon, Eero Heinosen, Liisa Pohjolan sekä Peter Eicherin mestarikursseille. Vahtola on pianonsoiton ohella opiskellut fortepianon- ja urkujensoittoa sekä laulua. Hän on saanut kamarimusiikki- ja liedohjausta muiden muassa Ralf Gothonilta, Ilmo Rannalta ja Hartmut Hölliltä.

Vahtola debytoi Sibelius-Akatemian konserttisarjassa vuonna 2001. Sittemmin hän on konsertoinut solistina, kamarimuusikkona ja liedsäestäjänä. Hän on myös työskennellyt bassona Radion kamarikuorossa, Helsingin kamarikuorossa ja EMO Ensemblessä. Syksyllä 2003 hän aloitti pianonsoiton opettamisen Espoon Juvenalia-musiikkiopistossa.

Vahtola ja klarinetisti Mikko Raasakka julkaisivat vuonna 2019 Pilfink-levymerkillä albumin *Unknown – Finnish Music for Clarinet and Piano 1922 - 1959*. Vahtola on myös tehnyt konsertti- ja studioäänityksiä Yleisradiolle. Liedin parissa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Cristina Radun kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Raasakka & Vahtola Solistiyhdistys
2. ↑  Raasakka tuo kuultavaksi vähemmän tuttua sävelistöä YLE KLassinen
3. ↑  100 vuotta romanialaista musiikkia Tampereen Suomi-Romania yhdistys ry
**Antti Jaakko Viirimäki** (10. toukokuuta 1934 Ylistaro – 18. kesäkuuta 1999 Vantaa) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Viirimäen vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Adiel Viirimäki ja emäntä Elisabet Nevala ja puoliso vuodesta 1962 Kaisa Kristiina Malila. Viirimäki tuli ylioppilaaksi Laihian yhteiskoulusta 1955 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1961. Hän oli Helsingin yliopiston kotieläintieteen laitoksen assistentti ja koetoimintakarjanhoitaja 1958–1961, Suomen Karjanjalostusyhdistyksen piiriagronomi Lahdessa 1961–1963, Pohjois-Suomen keinosiemennysyhdistyksen toiminnanjohtaja Oulussa 1963–1975, Viskaalin tilanhoitaja Muhoksella 1963–1975, Oulun seudun eläinvakuutusyhdistyksen toimitusjohtaja 1971–1975, Suomen Kotieläinjalostusyhdistyksen toiminnanjohtaja Vantaalla 1975–1987, Nuorten keinosiemennyssonnien kasvatusaseman vastaava johtaja 1986–1987, Maunulan tilanhoitaja Urjalassa 1986–1987 ja Maatalouskeskusten Liiton, vuodesta 1992 Maaseutukeskusten Liitto, toiminnanjohtaja 1988–1997. Viirimäki oli myös 
*Nautakarja*- ja *Sika*-lehtien päätoimittaja 1975–1987 ja *Käytännön Maamies* -lehden hallituksen jäsen vuodesta 1988 ja hänellä oli lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Maanviljelysneuvos Antti Viirimäki (1934–1999). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.2.2023.
2. 1 2  Jouko Setälä, Jouko Syväjärvi: Ihmiset. Kuolleet. Maanviljelysneuvos Antti Viirimäki. Agronomi kehitti kotieläinten jalostusta. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  11.7.1999. Viitattu 16.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Annastiina Henttinen: Antti Viirimäki *Biografiasampo*.
**Antti Vartiainen** (28. marraskuuta 1764 Tavastkenkä, Pyhäntä – 15. helmikuuta 1833 Kiuruvesi) oli suomalainen Kiuruvedellä asunut runonlaulaja. 

Antti Vartiaisen isä Olli Vartiainen muutti perheensä kanssa Pyhängältä Kiuruveden Lapinsaloon 1790-luvulla. Antti Vartiainen oli renkinä Tihilänahossa ja sen jälkeen hänen mainitaan olleen loisena Nälännöllä ja Remekselässä. Hän oli naimisissa *Anna Juhontytär Knuutisen* kanssa.

Vartiainen ehti olla jonkin aikaa 1800-luvun alussa myös uudistilallisena Lapinsalossa mutta joutui pian luopumaan tilastaan. Antti Vartiainen kuoli ruotivaivaisena Paaran talossa Lapinsalossa vuonna 1833.

Vuonna 1819 Adolf Ivar Arwidsson tallensi Antti Vartiaiselta muistiin 28 runoa. Vartiainen oli tunnettu loitsujen taitajana.

Antti Vartaisen vuonna 1985 pystytetty muistokivi sijaitsee Kiuruveden entisen kirjaston pihassa.

Lähteet
-------

* Paikkala, Jarmo: Kiuruvetisiä nimiä ja sukuja: Runonlaulaja Antti Vartiaisen sukua *Kiuruvesi-lehti (uudelleenjulkaistu www.genealogia.fi)*.  Arkistoitu 9.8.2014. Viitattu 27.7.2014.
* Paikkala, Jarmo: Runonlaulaja Antti Vartiainen.  *Sukuviesti*, 1991, nro 2, s. 19-20, 35. Helsinki:  Sukuyhteisöjen tuki. ISSN 0357-9492.
* Kiuruveden nähtävyyksiä - Antti Vartiaisen muistokivi (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  
	* Paikkala, Jarmo: Kiuruvetisiä nimiä ja sukuja: Runonlaulaja Antti Vartiaisen sukua *Kiuruvesi-lehti (uudelleenjulkaistu www.genealogia.fi)*.  Arkistoitu 9.8.2014. Viitattu 27.7.2014.
**Kasipallo** (oik. Jeff Hagees, engl. *8-Ball*) on Marvelin sarjakuvahahmo joka esiintyi ensimmäisen kerran Sleepwalker #2:sessa vaikka näkyi pikaisesti televisiossa Sleepwalker #1:sessä.

Jeff Hagees syntyi Minnesotassa ja oli ennen Kasipalloksi ryhtymistään puolustusurakoitsija joka suunnitteli ohjusten työntövoimajärjestelmiä. Jeff Hagees vietti vapaa-aikaansa pelaten biljardia sen lievittäessä työnsä tuottamaa stressiä mutta pian joutui valtaviin pelivelkoihin, mikä herätti hänen työnantajiensa epäillyt näiden uskoessa Jeffin ryhtyvän myymään heidän yrityksensä salaisuuksia velkojensa kattamiseksi. Vaikka tästä ei ollutkaan mitään todisteita, Hageen työnantajat erottivat hänet.

Potkujen jälkeen Jeff Hagees päätti yhdistää biljardin rakkautensa insinöörikykyjensä kanssa luoden itselleen rikollisidentiteetin Kasipallona luomalla itselleen biljardikeppinsä ja käynnistämällä hyvin onnistuvan rikollisuran New Yorkiin yhdessä kolmihenkisen rikollisjenginsä kanssa.

Yhdellä ryöstöretkellään Kasipallo törmää Sleepwalkeriin, alieniin joka on sidottuna Rick Sheridaniin. Sleepwalker voittaa Kasipallon suhteellisen helposti muttei onnistu pidätyttää tätä poliiseille ennen kuin ihminen johon Sleepwalker on sidottuna herää jolloin alien joutuu vetäytymään takaisin Rickin mieleen jolloin Kasipallo pääsee pakenemaan.

Sleepwalkerin ja Kasipallon seuraavassa kohtaamisessa Kasipallo osoittautui voittoisaksi hyökätessään biljardikepillään sivullisten kimppuun pakottaen Sleepwalkerin suojaamaan näitä. Kasipallo yrittää tappaa alienin mutta epäonnistuu Sleepwalkerin onnistuessa pakenemaan.

Myöhemmin Kasipallo tiimiytyy useiden muiden superrikollisten kanssa ryöstääkseen erittäin vaarallisen tietokoneviruksen Ricadonnalta, rikollislordilta, mutta joukkio jättää jälkensä valvontakameeralle.

Ricadonna jäljityttää Kasipallon myöhemmin ja lähettää palkkamurhaajat hänen piilotaloonsa. Kasipallo kuolee hänen autonsa räjähtäessä käsikranaattiin.

Kyvyt ja voimat
---------------

Kasipallo oli nerokas insinööri joka tekniikkotaitojaan käyttämällä loi aseenaan käyttämänsä biljardikepin.

Kasipallo oli myös erittäin taitava voimistelija vaikka hänen mitkään fyysiset kykynsä eivät silti olleet lähellekkään yli-inhimillisellä tasolla.

Varusteet ja aseet
------------------

Kasipallon kaikki aseet ja varusteet olivat muotoiltu biljardi- ja kasipalloteemaan ja jokainen hänen varusteistaan oli myös hänen itsensä kehittelemä ja valmistama.

Kasipallon varusteisiin kuului neljämiehinen ilmatyynyalus joka oli biljardipöydän muotoinen kuin myös erikseen veden päällä kulkemista varten luotu pyöreämuotoinen ilmatyynyalus.

Kasipallo käytti myös useita erilaisia räjähteitä ja lentäviä, biljardipallon näköisiä, kameroita. 

Kasipallon pääasiallinen ase oli hänen biljardikeppinsä jossa oli mekanismi joka mahdollisti kepillä lyötyyn objektiin tulevan liikevoiman tuhatkertaistamisen kyeten täten muuttamaan kaiken kepillä isketyn tappaviksi ammuksiksi. Kasipallo kykeni sinkoamaan biljardikeppinsä avulla jopa auton.

Lähteet
-------

1. Sleepwalker #1
2. Sleepwalker #2
Harold Gramatges
**Harold Gramatges** (1918 Santiago de Cuba – 16. joulukuuta 2008) oli kuubalainen säveltäjä, kapellimestari, musiikkipedagogi ja diplomaatti.

Gramatges opiskeli aluksi Santiago de Cubassa Zoila Figuerasin ja Orienten maakunnan konservatoriossa Dulce María Serretin johdolla. Havannassa hän oli Amadeo Roldánin ja José Ardévolin oppilaana. Gramatges kuului *Grupo de renovación musicaliin* sen perustamisesta (1942). Samana vuonna hän pääsi stipendillä Tanglewoodiin, jossa sai opetusta Aaron Coplandilta ja Serge Koussevitzkylta. Hän täydensi opintojaan Coplandin johdolla vielä vuosina 1948–1949 ja osallistui Elliott Carterin seminaareihin.

Gramatges johti perustamaansa kamariorkesteria Havannassa, opetti vuoteen 1958 konservatoriossa Havannassa ja toimi vuodesta 1951 kymmenen vuoden ajan *Sociedad Cultural Nuestro Tiempon* puheenjohtajana. Hän toimi vuosina 1960–1964 Kuuban suurlähettiläänä Ranskaan. Instituto Superior de Arten perustamisesta (1976) lähtien Gramatges oli siellä sävellysprofessorina. Hän sai useita kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja, kuten Espanjan Premio Tomás Luis de Victorian. Alkujaan Gramatges sävelsi pitkälti uusklassismin tyylin mukaisesti, mutta hän omaksui sävellyksiinsä vähitellen muitakin vaikutteita.

Lähteet
-------

1. ↑  Harold Gramatges AllMusic
2. 1 2 3  Harold Gramatges Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Harold Hering** (s. 1936) on yhdysvaltalainen ilmavoimien majuri evp ja entinen rekka-auton kuljettaja. Hänet erotettiin ilmavoimien palveluksesta vuonna 1975, sillä hän oli vuonna 1973 ottanut esille mahdollisuuden, että määräys ydinaseen käytöstä voisi tulla presidentiltä, joka ei olisi mieleltään terve.

Hering palveli Vietnamin sodassa, missä hän lensi pelastushelikopteria ja pelasti alas ammuttuja lentäjiä. Hän siirtyi myöhemmin ohjusjoukkoihin ja oli vuonna 1973 Vandenbergin lentotukikohdassa koulutettavana ohjusbunkkerin laukaisu-upseeriksi. Hän tiedusteli koulutuksensa aikana kouluttajaltaan, miten hänen olisi mahdollista tietää, että määräys ohjusten laukaisemisesta tuli presidentiltä, joka olisi "järjissään". Kysymys ei ollut vailla perusteita, sillä presidentti Richard Nixon oli hiljattain masentunut Watergate-skandaalin takia, minkä lisäksi hän oli kerran juhlissa Valkoisessa talossa sanonut voivansa tappaa 70 miljoonaa ihmistä 25 minuutissa juhlista poistuttuaan. Puolustusministeri James Schlesinger oli antanut salaa ohjeistuksen, jonka mukaan kaikki Nixonilta mahdollisesti tulevat "epätavalliset määräykset" tulisi ensin varmistuttaa hänellä.

Ilmavoimat otti Heringin pois laukaisu-upseerin koulutuksesta välittömästi tämän esitettyä kysymyksensä ja pyrki saamaan tämän jättämään esiin ottamansa asian sikseen. Hering palkkasi avukseen lakimiehen, mutta hänet erotettiin lopulta ilmavoimien palveluksesta 1. marraskuuta 1975. Syyksi mainittiin upseerille sopimaton käytös. Hering ryhtyi tämän jälkeen rekka-auton kuljettajaksi. Myöhemmin hän toimi myös Pelastusarmeijan ja itsemurha-kriisipuhelimen työntekijänä.

Hering on ollut naimisissa kahdesti. Hän osallistui 72-vuotiaana ilmavoimien maratoniin. Vuonna 2017 hän asui Indianan osavaltiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  The Boßecker Newsletter (Volume 2 Issue 1, Winter 1996)
2. 1 2 3 4 5  Rosenbaum, Ron: Nuclear weapons: How Cold War major Harold Hering asked a forbidden question that cost him his career *Slate*.  28.2.2011. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Rosenwald, Michael S.: What if the president ordering a nuclear attack isn’t sane? An Air Force major lost his job for asking *The Washington Post*.  10.8.2017. Viitattu 26.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Reluctant officer being discharged for attitude. ("Harold Hering is being discharged today because the military says he violated its concept of an officer's duty. He says he only asked for assurances that should he be ordered to launch a nuclear missile it would be by a sane president of the United States.") *Austin Daily Herald*, 1.11.1975. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
**Pierre-Perthuis** on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Curejoen varrella, noin 15 kilometriä Avallonin kaupungista lounaaseen.

Pierre-Perthuis on saanut nimensä kuusi metriä korkeasta kalliokaaresta josta käytetään nimeä "*Pierre Percée*" tai "*Roche Percée*". Paikallinen linna *Château de Pierre-Perthuis* kärsi tuhoista satavuotisessa sodassa 1400-luvulla. Tuolloin linnan valloittivat ensin Kaarle VII:n joukot ja sitten Filip III:n joukot. Nykyään linnasta on jäljellä vain rauniot.

Kunnan alueella on kolme historiallista siltaa. Joen kapeimmassa kohdassa on silloista vanhin *Pont de Ternos*. Se on rakennettu todennäköisesti 1600-luvulla, ja se saattaa olla Vaubanin rakennuttama. Aivan tämän sillan viereen on rakennettu 1800-luvulla 33 metriä korkea silta *Grand Pont*. Kolmas silta *Pont du Vearnais* on rakennettu tulvan tuhoaman sillan paikalle 1800-luvulla. Siltaa pitkin pääsee roomalaiselle tielle.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

  

* Château de Pierre-Perthuisin raunioitaChâteau de Pierre-Perthuisin raunioita
* Pont de Ternos ja Grand PontPont de Ternos ja Grand Pont
* Pont du VearnaisPont du Vearnais

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 26.10.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Pierre-Perthuis Patrimoine du Morvan. Viitattu 26.10.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 26.10.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pierre-Perthuis** Wikimedia Commonsissa
**Pierre Androuët** (1915–2005) oli tunnettu ranskalainen juustokauppias (*fromager*) ja kypsyttäjä (*affineur*). Hänet tunnetaan myös vuonna 1973 julkaistusta teoksesta *Guide du Fromage*.

Elämäkerta
----------

Androuët’n kauppa ja perhe vuonna 1909.
Pierre Androuët’n isä Henri avasi juustokaupan Pariisissa rue d’Amsterdam -kadun varrella vuonna 1909, ja Pierre syntyi vuonna 1915. Kaupasta tuli pian kaupungin tunnetuin juustokauppa, ja Pierre alkoi työskennellä perheensä kaupassa 15-vuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli arkkitehtuuria, mutta jätti opintonsa kesken työskennelläkseen isänsä kanssa. He matkustivat ympäri Ranskaa etsimässä uusia juustonvalmistajia ja pitämässä yllä suhteitaan vanhoihin. Monista muista tuolloisista juustokaupoista poiketen Androuët osti usein juustonsa raakana ja kypsytti ne kaupan omassa kellarissa. Juusto voitiin näin myydä juuri oikealla hetkellä. Pierrestä tuli kaupan omistaja vuonna 1948. Vuonna 1974 Pierre julkaisi kirjan *Guide du Fromage* joka käännettiin englanniksi nimellä *The Complete Encyclopedia of French Cheese*. Kirjaa pidetään yhtenä kattavimmista juustokirjoista. Androuët’n kauppa myytiin vuonna 1989, minkä jälkeen sillä on ollut useita eri omistajia. Pierre Androuët kuoli vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. ↑  Catherine Donnelly: *The Oxford Companion to Cheese*, s. 29-30. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Androuet - A family story *androuet.com*.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Uni** eli **Kukko** (m.kreik. Ὄνειρος ἢ Ἀλεκτρυών, *Oneiros ē Alektryōn*; lat. *Gallus*) on Lukianoksen (n. 125 – n. 180) kirjoittama satiiri.

Historia
--------

Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan, jossa hän käsitteli usein muun muassa ihmisten tekopyhyyttä, tai kuten tässä teoksessa, rikkaiden rahanhimoa ja sen turhuutta.

Teos on suomennettu kahdesti. Ernst Lampén on suomensi sen lyhennellen nimellä *Kukko eli Mikylloksen uni* (Otava 1924). Aapo Junkolan suomennos (1996) on kokonainen.

Sisältö
-------

Lukianoksen teos on muodoltaan dialogi, jossa keskustelevat Mikyllos sekä hänen kukkonsa. Mikyllos on köyhä suutari, joka haaveilee rikkauksista. Kerran hänen kukkonsa herättää hänet kieunnallaan juuri silloin, kun hän on näkemässä unta suuresta perinnöstä. Tämän vuoksi Mikyllos on vihainen kukolleen. Kukko kuitenkin ryhtyy puhumaan. Käy ilmi, että tämä olikin todellisuudessa sielunvaelluskierrossa oleva ihminen. Kukko oli ollut aiemmin muun muassa Pythagoras, Aspasia, Krates, kuningas, kerjäläinen, persialainen satraappi, hevonen ja naakka.

Kukko puhuu Mikyllokselle sen puolesta, että tämä on paljon onnellisempi köyhänä kuin rikkaana. Esimerkiksi sodassa Mikyllos voi vain luikkia pakoon, eikä hänellä jää mitään omaisuutta vihollisen hävitettäväksi; rikkaat taas joutuvat paitsi tuskailemaan omaisuuttaan, myös taistelemaan eturivissä sotapäälliköinä tai ratsumiehinä. Rauhan aikana Mikyllos voi puolestaan rauhassa pilkata rikkaita kansankokouksessa ja pitää heitä pelon vallassa, niin että he joutuvat kaikin keinoin kalastelemaan hänen suosiotaan. Köyhät ovat myös terveempiä kuin rikkaat vetelykset. Kukko kertoo myös itse kuninkaana ollessaan olleensa onnettomampi kuin koskaan.

Kukko ei kuitenkaan saa Mikyllosta uskomaan itseään, vaan tämä haaveilee edelleen rikkauksista. Niinpä kukko, joka on saanut Hermeeltä kyvyn muuttaa joku tarvittaessa näkymättömäksi, vie Mikylloksen katsomaan salaa tämän kadehtimien rikastuneiden elämää. Käy ilmi, että rikkaat joutuvat elämään jatkuvan pelon ja epäilyksen vallassa tai muutoin rahanhimonsa kourissa tietämättä, että saattavat kuolla milloin tahansa ja muuttua hyttyseksi tai kärpäseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lukianos: *Uni eli Kukko* 1–33.

Kirjallisuutta
--------------

* Lukianos: *Kukko eli Mikylloksen uni*. Teoksessa Lampén, Ernst: *Terve, Lukianos!*. Sisältää osittaisia ja kokonaisia suomennoksia Lukianoksen teoksista. Helsinki: Otava, 1924.
* Lukianos: *Uni eli Kukko*. Teoksessa Lukianos: *Satiireja*. Sisältää teokset: Prometheus; Uni eli Kukko; Pariksen valinta; Zeus tutkittavana; Kharon; Viisauksia kaupan; Matka manalaan eli tyranni; sekä Ikaromenippos eli taivaankulkija. Kreikan kielestä suomentanut Aapo Junkola. Käännöksen tarkistus ja esipuhe: Martti Leiwo. Tampere: A. Junkola, 1996. ISBN 952-90-8072-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Lucian: *Gallus*. Perseus. (muinaiskreikaksi)
* Lucian: *The Cock*. (englanniksi)
**Uni** eli **Lukianoksen elämänura** (m.kreik. Περὶ τοῦ ἐνυπνίου ἤτοι Βίος Λουκιανοῦ, *Peri tū enypniū ētoi bios Lūkianū*; lat. *Somnium sive Vita Luciani*) on Lukianoksen kirjoittama lyhyt esitys omasta elämänurastaan: siitä, kuinka hän valitsi ammattinsa puhujana ja kirjailijana.

Historia
--------

Lukianos on kirjoittanut teoksen noin vuonna 163–164 ja pitänyt todennäköisesti sen puheena kotikaupungissaan Samosatassa. Hieman aiemmin hän oli menestynyt puhujana Galliassa, Ateenassa ja Antiokiassa.

Sisältö
-------

Lukianos kertoo aluksi poikaiästään. Hän oli juuri lopettanut koulukäynnin, ja ammatinvalinta oli tullut ajankohtaiseksi. Hänen isänsä halusi laittaa hänet enolleen kuvanveistäjän oppiin. Lukianoksen ensimmäinen yritys ammatissa kuitenkin epäonnistui, ja hän sai enoltaan selkäsaunan.

Tämän jälkeen Lukianos kertoo unesta, jonka hän olisi nähnyt lapsena. Uni on kuitenkin antiikin puheille tyypillisesti sepitetty. Lukianoksen kuvaama uni jäljittelee myyttiä Herakleesta tienhaarassa: aivan kuten Heraklesta olivat houkutelleet tahoilleen naishahmoiset Hyve ja Pahe, Lukianosta houkuttelevat unessa naisiksi henkilöityneet Kuvantekotaito ja Sivistys.

Kuvantekotaito ilmenee miesmäisen työläisnaisen hahmossa. Hän puhuu omasta puolestaan sanomalla, että jos Lukianos valitsee hänet, kaikki tulevat ylistämään Lukianosta tämän kätten töiden vuoksi, eivätkä minkään tyhjien asioiden vuoksi. Sivistyksen puheisiin Kuvantekotaito viittaa lörpötyksinä ja joutavuuksina.

Sivistys puolestaan ilmenee kauniina, viehättävänä ja hienosti pukeutuneena naishahmona. Hän lupaa tutustuttaa Lukianoksen miltei kaikkeen tietämisen arvoiseen, ja koristaa tämän sielun kaikilla hyvillä ominaisuuksilla. Hän lupaa Lukianokselle kunniaa, mainetta, virkoja ja ulkomaanmatkoja puhujankykyjensä ansiosta.

Lukianos valitsee saman tien Sivistyksen, ja tämä vie hänet lentävillä vaunuilla katsomaan maailmaa. Lopussa Lukianos sanoo kertoneensa unensa, jotta nuoret valitsisivat elämälleen paremman suunnan ja tavoittelisivat sivistystä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hirvonen, Kaarle: Selitykset teokseen *Uni eli Lukianoksen elämänura*. Teoksessa Lukianos 1983, s. 114–116.
2. ↑  Harmon, A. M.: The Dream, or Lucian's Career: Introduction *ancientlibrary.com*.  Arkistoitu 25.10.2010. Viitattu 13.8.2010.
3. ↑  Lukianos: *Uni* 1–4.
4. ↑  Myytti esiintyy muun muassa Ksenofonilla: *Muistelmia* II 1.21–34.
5. ↑  Lukianos: *Uni* 5–16.
6. ↑  Lukianos: *Uni* 7–8.
7. ↑  Lukianos: *Uni* 9–13.
8. ↑  Lukianos: *Uni* 14–18.

Kirjallisuutta
--------------

* Lukianos: *Lukianoksen uni*. Teoksessa Lampén, Ernst: *Terve, Lukianos!*. Sisältää osittaisia ja kokonaisia suomennoksia Lukianoksen teoksista. Helsinki: Otava, 1924.
* Lukianos: *Uni eli Lukianoksen elämänura*. Teoksessa *Jumalatarten kauneuskilpa ja muita satiireja*. Suomentanut Kaarle Hirvonen. Littera, 1983. ISBN 951-9356-01-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Lucian: *The Vision* (englanniksi)
* Lukianos: *Somnium* (*Περὶ τοῦ ἐνυπνίου ἤ τοι βίος Λουκιανοῦ*) (muinaiskreikaksi)
**Omavastuu** tarkoittaa taloustieteessä sitä riskiä, joka jää vahinkotapauksessa vahingon aiheuttajan korvattavaksi. Vakuutustoiminnassa omavastuulla tarkoitetaan sitä osaa vastuusta, joka jää vahinkotapauksessa vakuutuksenottajan kannettavaksi. Omavastuulla voidaan tarkoittaa myös sitä osaa maksusta, joka palvelun saajan tai tuotteen ostajan pitää itse maksaa silloin, kun hänellä on oikeus saada korvausta tai verovähennystä maksamistaan kustannuksista.

Vakuutuksen omavastuu
---------------------

Vakuutussopimuksissa on yleisesti käytössä omavastuuehto, jonka mukaan vakuutetun on kannettava osa vahingosta itse. Omavastuun määrä voi olla kiinteä euromääräinen summa tai sovittu prosenttiosuus vahingon määrästä.

Omavastuuehdoilla on tyypillisesti kaksi erillistä tarkoitusta:

* Ensinnäkin omavastuuehto voi toimia vahinkoja ennalta estävästi. Kun vakuutettu joutuu maksamaan itse osan vahingosta, vakuutustoiminnassa oletetaan, että hän pyrkii tämän vuoksi välttämään vahinkojen syntymistä.
* Toiseksi ehto voi myös yksinkertaistaa korvauskäsittelyä, koska pienten vahinkojen selvittämis- ja maksamiskustannukset saattavat olla suurempia kuin maksettava vakuutuskorvaus. Omavastuuehdolla jätetään vakuutetun itse maksettavaksi sellaiset vähäiset vahingot, joita ei niistä vakuutuslaitokselle aiheutuvien kustannusten takia kannata selvittää ja maksaa.

Käytännössä omavastuuehtojen tarkoitusten erottaminen toisistaan ei ole mahdollista, koska yleensä omavastuuehdoilla pyritään saavuttamaan yhtä aikaa molemmat tavoitteet. Omavastuuehto voi olla esimerkiksi sellainen, että vakuutetun on kaikissa tapauksissa kannettava 250 euron suuruinen omavastuu vahingosta, mutta sen lisäksi kannettava vahingosta myös sovittu prosentuaalinen osuus (kuten 10 prosenttia vahingon määrästä).

Lähteet
-------

1. ↑  *Facta – 10-osainen tietosanakirja, osa 7 (Oly–Ris)*, s. 7. Viides painos. WSOY, 1974. ISBN 951-0-01480-X.
2. 1 2 3  Hoppu, Esko & Hemmo, Mika: *Vakuutusoikeus*, s. 249. Helsinki: WSOYpro, 2006. ISBN 951-0-31264-9.