recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Juicen kirjaston sisäänkäynti
**Juicen kirjasto** on Tampereella toimiva kirjasto ja kulttuurikeskus. Se perustettiin vuonna 2011. Kirjasto sijaitsee Tampellan kaupunginosassa Pellavantorin laidalla. Kirjastossa on Juice Leskisen kotikirjasto, kaikkiaan noin 2 300 teosta. Reino & Aino Kotikenkä Oy osti Leskisen kirjaston perikunnalta ja lahjoitti sen vuonna 2009 taiteilijan toiveen mukaisesti Viola-kotiyhdistys ry:lle.

Kirjastossa järjestetään kuukausittain kulttuuritilaisuuksia, joiden tarkoituksena on paitsi tehdä taiteilijan kirjallista työtä tunnetuksi, myös edistää yleisesti suomen kieltä ja kirjallisuutta. Kirjastoa voi myös vuokrata kokouksiin ja yksityistilaisuuksiin. Kirjastossa toimii sen aukioloaikoina myös kahvila anniskeluoikeuksin.

Viola-kodin yhteydessä Tampereella toimivan Juicen kirjaston tueksi on perustettu yhdistys, Juicen Kirjaston Tuki ry. joka tukee, kehittää ja tekee tunnetuksi kirjaston toimintaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Juicen kirjasto *Vola-koti*. Viitattu 13.1.2019.
2. ↑  Kuuntele videolta, kuinka Juri Lindeman tulkitsee Juicen kauniin laulun norjalaisesta villapaidasta – villapaita on toki Juice-kirjastossa esillä *Aamulehti*.  18.5.2017. Viitattu 30.7.2020.
3. ↑  Kohteet - Juicen kirjasto *visittampere.fi*.  Arkistoitu 22.10.2020. Viitattu 30.7.2020.
4. ↑  Juicen Kirjaston Tuki ry - Tietoja *juicenkirjasto.wordpress.com*. Viitattu 31.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Juicen kirjasto Viola-kotiyhdistyksen sivuilla
* Juicen kirjasto Facebookissa
Pierluigi Gollini tammikuussa 2017.
**Pierluigi Gollini** (s. 18. maaliskuuta 1995 Bologna) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kaudella 2023–2024 Italian Serie A:ssa pelaavaa Napolia lainalla saman sarjan Atalantasta.

Gollini pelasi vuosina 2012–2014 englantilaisseura Manchester Unitedin junioreissa. Hän palasi Italiaan kesällä 2014 ja pelasi Hellas Veronassa kahden kauden aikana 29 Serie A -ottelua. Kesällä 2017 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Aston Villaan, jossa hän pelasi 20 liigaottelua. Tammikuussa 2018 hän siirtyi italialaisseura Atalantaan, aluksi lainalle. Atalantassa hän on pelannut 89 Serie A -ottelua ja kymmenen Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2021–2022 hän oli lainalla englantilaisseura Tottenhamissa mutta pääsi pelaamaan vain cup-otteluissa ja kansainvälisissä peleissä. Kaudeksi 2022–2023 hän lähti lainalle Fiorentinaan ja pelasi kauden kolme ensimmäistä Serie A -ottelua mutta jäi sen jälkeen liigassa varamaalivahdiksi. Tammikuussa 2023 hän siirtyi lainalle Napoliin, jossa pelasi loppukauden aikana neljä Serie A:n ottelua seuran voittaessa Italian-mestaruuden.

Gollini on pelannut useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. Italian A-maajoukkueessa hän pääsi vaihdosta kentälle marraskuussa 2019 Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan pelatun EM-karsintaottelun lopussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pierluigi Gollini Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Fiorentina – Serie A
1 Terracciano |
2 Dodô |
3 Biraghi |
4 Milenković |
5 Bonaventura |
7 Jović |
8 Saponara |
9 Cabral |
10 Castrovilli |
11 Ikoné |
15 Terzić |
16 Ranieri |
22 González |
23 Venuti |
24 Benassi |
28 Martínez Quarta |
31 Cerofolini |
32 Duncan |
33 Sottil |
34 Amrabat |
38 Mandragora |
42 Bianco |
72 Barák |
95 Gollini |
98 Igor |
99 Kouamé |
Valmentaja Italiano
**Stigma** eli **häpeäleima** tarkoittaa yhteisön hyvin kielteistä ja usein perusteetonta asennoitumista henkilöön. Leimautuminen eli stigmatisoituminen aiheuttaa henkilölle häpeää, kärsimystä ja itsearvostuksen vähenemistä.

Syyt
----

Leimautuminen johtuu usein kielteisistä ennakkoluuloista. Ne voivat olla asenteita tai pelon, inhon tai vihan tunteita. Ennakkoluulot syntyvät asiallisen tiedon puutteesta, minkä syynä on usein asian tabuluonteisuus. Tästä syntyy noidankehä.

Ilmeneminen
-----------

Leimaaminen on usein suoraa, kuten sitä, että muut ihmiset karttavat tai torjuvat henkilöä. He saattavat luonnehtia häntä vain stigmatisoidun asian, kuten hänen sairautensa perusteella. Epäsuora leimaaminen taas ilmenee niin, että kanssaihmiset esimerkiksi esittävät häpeällisiä kommentteja sairaudesta tai mediassa esitetään siitä loukkaavia tulkintoja.

Sisäinen stigma tarkoittaa, että ihminen leimaa itse itsensä, eikä esimerkiksi kerro siksi sairaudestaan. Hän ei usko kelpaavansa mihinkään eikä kenellekään, mikä voi johtaa passiivisuuteen ihmissuhteissa, työnhaussa tai työhönpaluussa sairastumisen jälkeen. Mitä heikompi itsearvostus on, sitä suuremmaksi leiman merkitys kasvaa, mikä taas heikentää itsearvostusta. Leimautumisen pelko voi myös aiheuttaa sen, että tulkitsee vahingossa toisten käytöksen tai sanomiset virheellisesti leimaaviksi.

Sairauden kohdalla leimautumisen pelko voi johtaa oireiden salaamiseen, viivyttelyyn avun hakemisessa tai siihen, että kuntoutuminen ei etene.

Vähentäminen
------------

Stigmaa voi vähentää levittämällä asianmukaista tietoa. Pelkkä tieto ei kuitenkaan välttämättä itsessään saa aikaan asennemuutosta, koska ihmiset käyttäytyvät tottumustensa mukaan ja tunnepohjaisesti. Eräs tapa rikkoa lukkiutuneita asenteita on huumori. Läheisten tuki on leimautuneelle tärkeää, mutta saattaa olla, että hän ei ole stigman takia kertonut läheisilleen asiasta.

Henkilökohtaisella tasolla leima lievenee, jos henkilöllä on muuta mietittävää, kuten toimiva arki-elämä ja harrastuksia. Mahdollisen itsensä stigmatisoinnin tunnistaminen antaa suhteellisuudentajua, jolloin jää tilaa itsearvostukselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Definition of STIGMA *www.merriam-webster.com*. Viitattu 28.3.2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Stigma eli häpeäleima *www.mielenterveystalo.fi*. Viitattu 28.3.2016.
**Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1951** järjestettiin 25. lokakuuta 1951. Vaaleissa valittiin parlamentin alahuoneen 625 jäsentä. Vaalien noin 35 miljoonasta äänioikeutetusta kävi äänestämässä 82,6 prosenttia.

Tausta
------

Vaalit järjestettiin vain 20 kuukautta edellisten parlamenttivaalien jälkeen, koska vallassa olleen Työväenpuolueen eli Labourin parlamenttienemmistö oli niin kapea, että kuningas Yrjö VI pelkäsi hallituksen kaatuvan hänen ollessaan valtiovierailulla. Vaalit käytiin keskellä Korean sotaa ja kylmää sotaa, ja siksi Labour ja konservatiivipuolue kiistelivät vaalikampanjan aikana siitä, kumpi niistä pystyisi turvaamaan paremmin rauhan säilymisen. Labour vetosi vaalikampanjassaan kuuden vuoden valtakautensa aikaisiin onnistumisiin, kuten täystyöllisyyteen ja rauhan säilymiseen. Konservatiivit taas lupasivat ratkaista Britanniaa vaivanneen asuntopulan ja inflaation. Konservatiivit hyötyivät siitä, että heillä oli enemmän nuoria parlamenttiedustajia kuin Labourilla, jonka monet merkittävät poliitikot olivat kuolleet vaalikauden aikana. Lisäksi Labour kärsi sisäisistä poliittisista erimielisyyksistä.

Tulokset
--------

Labour sai vaaleissa suurimman äänisaaliin: 13,95 miljoonaa ääntä eli 48,8 prosenttia annetuista äänistä. Konservatiivipuolue sai yhdessä liittolaistensa kanssa 13,72 miljoonaa ääntä eli 48,0 prosentin kannatuksen. Britanniassa käytettävän enemmistövaalitavan vuoksi konservatiivit saivat kuitenkin alahuoneeseen enemmistön 321 edustajanpaikan turvin, kun taas Labour sai vain 295 edustajanpaikkaa. Clement Daviesin johtama liberaalipuolue sai 0,73 miljoonaa ääntä eli 2,6 prosentin kannatuksen ja 6 edustajainpaikkaa.

Vaalituloksen seurauksena Labourin johtaja Clement Attlee joutui luovuttamaan pääministerin viran konservatiivien johtajalle Winston Churchillille, joka palasi valtaan yli kuuden vuoden tauon jälkeen. Ennen seuraavia vaaleja Churchill vetäytyi syrjään maan ja puolueensa johdosta, ja hänen seuraajakseen valittiin vuonna 1955 Anthony Eden.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1951** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2  General Election Results 1885-1979 (Arkistoitu – Internet Archive) election.demon.co.uk
2. ↑  1951: Churchill back in power at last BBC News 5.4.2005
**StarCraft II: Heart of the Swarm** on Blizzard Entertainmentin kehittämä lisäosa StarCraft II: Wings of Libertylle. Se on StarCraft II-trilogian toinen osa. Heart of the Swarm julkaistiin maailmanlaajuisesti 12. maaliskuuta 2013. Trilogian kolmas osa Legacy of the Void julkaistiin 10. marraskuuta 2015.

Yleistä
-------

Starcraft II -trilogian jokainen osa keskittyy yhteen kolmesta rodusta. Edeltävän osan Wings of Libertyn yksinpelikampanja seurasi Terraneiden Jim Raynorin taistelua, jonka eräänä lopputuloksena Queen of Blades muuttui jälleen Sarah Kerriganiksi. Heart of the Swarm jatkaa tästä, ja keskittyy Kerriganiin ja hänen hallitsemiinsa Zergeihin. Peli toimii osittain roolipelimaisena.

Ominaisuuksia
-------------

Heart of the Swarmin kampanja kulkee samalla tavalla kuin Wings of Libertyn, mutta jotkut mekaniikat muuttuvat. Suurimmassa osassa pelin tehtäviä Sarah Kerrigan on pelattava hahmo, ja pelin edetessä hänen voimansa alkavat kasvaa ja hän kykenee hallitsemaan enemmän zergejä. Peli tarjoaa samanoloisia *vain kampanja-yksikköjä*, joita ei voi käyttää moninpelissä. Myös moninpeliin on tulossa parannuksia.

Tarina
------

Heart of the Swarmin tarina alkaa Wings of Libertyn jälkeen. Jim Raynor ja hänen johtamat Terranit onnistuivat lopettamaan Zergien invaasion Koprulu-sektoriin hyökkäämällä Chariin ja käyttämällä muinaista xel'naga-artefaktia tuhoamalla Zergit ja muuttamaan Sarah Kerriganin takaisin ihmiseksi. Näytti siltä, että Zergien uhka olisi lopullisesti ohi. Mutta ilman Kerrigania Zergit ovat ajautuneet keskinäiseen kahakkaan. Samaan aikaan Kerrigan vannoo kostavansa Arcturus Mengskille kaiken, ja alkaa etsimään ja yhdistämään hajautuneita Zergien pesueita.
**Jyrki Mattila** (s. 1957 Järvenpää) on diplomi-insinööri ja Hyvinkään entinen kaupunginjohtaja. 

Mattila toimi Hyvinkään vs. kaupunginjohtajana vuodesta 2013, mitä ennen toimi Hyvinkään tekniikan ja ympäristön toimialan johtajana. Mattila on toiminut myös Hyvinkään kaupungin geodeettina ja kiinteistöinsinöörinä Tuusulan kunnassa. Hyvinkään kaupunginvaltuusto nimitti Mattilan kaupunginjohtajaksi 26. lokakuuta 2015, ja hän otti viran vastaan 1. tammikuuta 2016. Mattila on ollut naimisissa vuodesta 1982, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Mattilalla on kristillinen elämänkatsomus.

Mattilaa seurasi Hyvinkään kaupunginjohtajana 2021 Johanna Luukkonen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuusi hakijaa ehdolla kaupunginjohtajaksi  15.8.2015. Aamuposti.  Arkistoitu 19.11.2015. Viitattu 20.11.2015.
2. 1 2  Hyvinkään kehittäminen on Jyrki Mattilan haaste  29.3.2012. Hyvinkään seurakuntalehti.  Arkistoitu 19.11.2015. Viitattu 20.11.2015.
3. ↑  Jyrki Mattila valittiin Hyvinkään kaupunginjohtajaksi  26.10.2015. Hyvinkää.  Arkistoitu 19.11.2015. Viitattu 20.11.2015.
4. ↑  Jyrki Mattila on vuoden tonttu.  *Aamuposti*, 21.12.2021, nro 343, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.1.2024.  (ei-vapaa)
**Policen piirikunta** (puol. *powiat policki*) on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 80 652. Piirikunta jakautuu neljään maalaiskuntaan, jotka ovat Dobra (Szczecińska), Kołbaskowo, Nowe Warpno sekä Police. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Policen kaupunki.

Policen piirikunnan pinta-alasta 34,3 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Policen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 3,6 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Policen piirikunnassa oli 80 652 asukasta, joista 50,9 prosenttia naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 71 347 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 100 722 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 20,2 prosenttia, työikäisten 62,5 prosenttia ja eläkeikäisten 17,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 633 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Powiat policki w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 4.12.2020. (puolaksi)
2. ↑  Powiat Policki Association of Polish Counties. Viitattu 4.12.2020. (puolaksi)
3. ↑  Territorial units (Territorial units layout -pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Zachodniopomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 4.12.2020. (puolaksi, englanniksi)
4. ↑  Powiat policki (PDF) Szczecinin tilastokeskus. Viitattu 4.12.2020. (puolaksi)
5. ↑  Mniejszości narodowe i etniczne oraz społeczność posługująca się językiem kaszubskim wg powiatów w 2011 r. Puolan sisäministeriö.  Arkistoitu 19.6.2021. Viitattu 4.12.2020. (puolaksi)

Länsi-Pommerin voivodikunnan vaakunaLänsi-Pommerin voivodikunta
**Pääkaupunki: Szczecin**   

**Oman kuntansa muodostavat kaupungit:**  

Białogard | Choszczno | Drawsko Pomorskie | Goleniów | Gryfice | Gryfino | Kamień Pomorski | Kołobrzeg | Łobez | Myślibórz | Police | Pyrzyce | Sławno | Stargard | Szczecinek | Świdwin | Wałcz

**Maalaiskunnissa sijaitsevat kaupungit:**   

Barlinek | Barwice | Biały Bór | Bobolice | Borne Sulinowo | Cedynia | Chociwel | Chojna | Czaplinek | Człopa | Darłowo | Dębno | Dobra | Dobrzany | Drawno | Dziwnów | Golczewo | Gościno | Ińsko | Kalisz Pomorski | Karlino | Lipiany | Maszewo | Mielno | Mieszkowice | Międzyzdroje | Mirosławiec | Moryń | Nowe Warpno | Nowogard | Pełczyce | Płoty | Polanów | Połczyn-Zdrój | Recz | Resko | Sianów | Stepnica | Suchań | Trzcińsko-Zdrój | Trzebiatów | Tuczno | Tychowo | Węgorzyno | Wolin | Złocieniec

**Piirikuntatason kaupungit:**   

Koszalin | Szczecin | Świnoujście

**Piirikunnat:**   

Białogard | Choszczno | Drawsko | Goleniów | Gryfice | Gryfino | Kamień | Kołobrzeg | Koszalin | 
Łobez | Myślibórz | Police | Pyrzyce | Sławno | Stargard | Świdwin | Szczecinek | Wałcz
**Jens Debusschere** (s. 28. elokuuta 1989 Roeselare, Länsi-Flanderi) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2011, ja edusti vuoteen 2018 samaa belgialaistallia, nimeltään viimeksi Lotto Soudal. Kaudesta 2019 lähtien hän ajaa Katjuša-Alpecin -joukkueessa.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2005
Noviisien aika-ajon Belgian-mestaruus
2007
Junioreiden ratapyöräilyn takaa-ajon Belgian-mestaruus
Junioreiden maantieajon Belgian-mestaruus
Junioreiden Flanderin ympäriajo, voitto
Vlaams-Brabant Classic Zemst-Laar, voitto
Keizer der Juniores Koksijde, 3. etapin voitto
2013
Kampioenschap van Vlaanderen, voitto
Tour de l'Eurométropole, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. etapin voitto
Nationale Sluitingsprijs, voitto
2014
Maantieajon Belgian-mestaruus
Tour de Wallonie, 1. etapin voitto
Tour de l'Eurométropole, kokonaiskilpailussa toinen
Pariisi–Tours, kolmas
Nationale Sluitingsprijs, voitto
2015
Tirreno–Adriatico, 2. etapin voitto
Gent–Wevelgem, viides
Grand Prix de Wallonie, voitto
Omloop van het Houtland, voitto
Tour de l'Eurométropole, 1. etapin voitto
2016
Dwars door Vlaanderen, voitto
2017
Dunkerquen neljän päivän ajo, 1. etapin voitto
Belgian ympäriajo, pistekilpailun ja 5. etapin voitto
2018
Gent–Wevelgem, viides
Tour de Wallonie, 5. etapin voitto
2019
Cadel Evans Great Ocean Road Race, viides

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jens Debusschere *procyclingstats.com*. Viitattu 27.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Jens Debusschere *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.1.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Katjuša–Alpecinin pyöräilijät |
| --- |
|  |
| Battaglin • Biermans • Boswell • Cras • Debusschere • Dowsett • Fabbro • Gonçalves • Guerreiro • Haas • Haller • Hollenstein • Kittel • Kotsjetkov • Kuznetsov • Navarro • Politt • Smit • Špilak • Strakhov • Tanfield • Würtz Schmidt • Zabel • Zakarin |

 |
**Johan Van Summeren** (s. 4. helmikuuta 1981 Lommel) on belgialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2004–2016. Hän on Pariisi–Roubaix'n voittaja.

Van Summeren ajoi vuonna 2002 harjoittelijana Domo-Farm Frites -tallissa. Seuraavalla kaudella hän kilpaili 3. divisioonan Quick Step-Davitamon-Latexco -joukkueessa ja saavutti Hamiltonin MM-kilpailuissa hopeaa alle 23-vuotiaiden maantieajossa. Vuonna 2004 Van Summeren ajoi Relax-Bodysol -joukkueessa.

Vuosina 2005–2009 Van Summeren edusti Davitamon/Predictor/Silence-Lotto -joukkuetta. Vuonna 2005 hän sijoittui neljänneksi Tour Down Under -etappikilpailussa ja voitti seuraavana vuonna Britannian ympäriajon sprinttikilpailun. Syyskuussa 2007 Van Summeren voitti ProTour-sarjaan kuuluvan Puolan ympäriajon. Hän voitti lisäksi kilpailun seitsemännen etapin.

Van Summeren voitti Pariisi–Roubaix-klassikon vuonna 2011 karattuaan kärkiryhmästä 15 kilometriä ennen maalia. Hän sijoittui lisäksi vuonna 2008 kahdeksanneksi ja 2009 viidenneksi. Vuosina 2010–2014 hän edusti yhdysvaltalaista Garmin-joukkuetta ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2015–2016 ranskalaista Ag2r-La Mondialea.

Lähteet
-------

* Johan Van Summeren trap-friis.dk-tietokannassa (englanniksi)
* Esittely cyclingarchives.com-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Van Summeren solos to gutsy victory at Paris-Roubaix *cyclingnews.com*.  10.4.2011.  Arkistoitu 12.4.2011. Viitattu 10.4.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
**Pomokaira** on suuri erämaa-alue Lapissa Porttipahdan tekojärven eteläpuolella. Pomokairasta noin kaksi kolmasosaa on Sodankylän puolella ja kolmasosa Kittilän puolella. Pomokairan alueella on suuria aapasoita joista suurin on Tenniöaavan ja Kaita-aavan muodostama suokokonaisuus. Soiden ohella Pomokairan alueella on moreenimailla kasvavia laajoja lähes luonnontilassa olevia vanhoja kuusikkoja. Pomokairan keskiosassa on suoalueet erottava vaara‐ ja tunturiylänkö jonka korkein kohta on Paistinpuolien läntisellä huipulla 430 metrin korkeudessa merenpinnasta. Pomokairan alueen halki virtaavat kaakossa Ylä- ja Alapostojoet ja etelässä Soasjoki. Pomokairan alueella ei ole järviä, vaan ainoastaan muutamia pieniä matalia lampia. 

Pomokaira on ollut historiallisesti eränkäyntialuetta eikä siellä ole ollut pysyvää asutusta. Alueella on nykyisin harva tieverkko. Alueen ainoat rakennukset ovat olleet eräkämppiä ja turvekammeja. Pomokairassa sijaitsevan Natura 2000 soidensuojelualueen pinta-ala on noin 92 000 hehtaaria.

Eräkirjailija A. E. Järvinen kuvasi monissa kirjoissaan Pomokairaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kulttuuriperintökohteiden inventointi 2009 Pomokaira Sodankylä. Taisto Karjalainen Metsähallitus, Lapin luontopalvelut / Kittilä, sivu 7-8 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Jukka Kemppisen blogi 1.9.2006 : A.E.Järvinen - salojen valtias
Sher Bahadur Deuba
**Sher Bahadur Deuba** (शेर बहादुर देउवा, s. 13. kesäkuuta 1946) on nepalilainen poliitikko. Hän oli Nepalin kongressipuolueen jäsen, mutta erotettiin puolueesta 2002 ja hän perusti uuden kongressipuolueen (demokraattinen). Deuba on ollut pääministerinä kolme kertaa: 1995–1997, 2001–2002 ja 2. kesäkuuta 2004 – 1. helmikuuta 2005.

Toisen kerran Deubasta tuli pääministeri kun Girija Prasad Koirala erosi heinäkuussa 2001 kuningas Birendran murhan jälkeen. Hänet erotti uusi kuningas Gyanendra lokakuussa 2002, kun Deuba oli hajottanut toukokuussa parlamentin ja kutsui uudet vaalit, joita ei saatu järjestettyä. Deuba syytti kilpailijaansa Koiralaa erottamisensa järjestämisestä ja Nepalin kongressipuolue hajosi riitaan hätätilalain jatkamisesta. Deuba syytti myös kuninkaan hallitusta tehottomuudesta ja perustuslain rikkomisesta. 

Kahden hallituksen jälkeen Gyanendra kutsui Deuban jälleen pääministeriksi 2004 ja Deuba otti haltuunsa useimmat ministerinsalkut. Heinäkuussa hän luopui valtiovarainministerin, sisäministerin ja muista tehtävistä. Ulko- ja puolustusministeriksi hän jäi. Gyanendra erotti Deuban 1. helmikuuta 2005, ja ilmoitti syyksi kyvyttömyyden hallita maolaiskapinaa ja lopettaa sisällissotaa joka oli jäytänyt kuningaskuntaa lähes kymmenen vuotta. Deuba pidätettiin tämän jälkeen kuukauden ajaksi.

Deuba tuomittiin heinäkuussa 2005 kahdeksi vuodeksi vankilaan korruptiosta syytettynä, mutta vapautettiin 13. helmikuuta 2006 kun tuomion julistanut oikeusistuin julistettiin laittomaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Nepal frees former PM Sher Bahadur Deuba
2. ↑  Former Prime Minister Sher Bahadur Deuba arrested over Nepal water contract (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

Haastattelu Times Asiassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Porsche Carrera GT** on useita autoalan palkintoja voittanut saksalainen takavetoinen superauto, joka esiteltiin loppuvuodesta 2003. Autoja on valmistettu yhteensä vajaa 1 300 kappaletta.

Yleistä
-------

Carrera GT on valmistettu katukäyttöön soveltuvaksi. Ominaisuuksiensa puolesta sen voidaan kuitenkin sanoa olevan kilpa-auto. Varusteista voidaan mainita muun muassa luistonesto, ilmastointi, GPS-navigaattori, Bosen hifijärjestelmä ja viisiosainen nahkainen laukkusarja.

Autoa valmistettiin Saksassa Leipzigissa. Ensimmäiset autot olivat vuosimallia 2004 ja tulivat myyntiin Yhdysvalloissa tammikuun lopussa. Viimeinen auto valmistui 6. toukokuuta 2006.

Tekniikka
---------

Pohjalevy ja jousitus perustuvat pitkälti vuoden 1998 Porsche 911 GT1 Le Mans -autossa käytettyihin ratkaisuihin. Auton kori on itsekantava hiilikuiturakenne apurungolla. *Popular Science* -tiedelehti nimesi auton vuonna 2003 *Best of What’s New* -palkinnon saajaksi siinä käytetyn teknologian ja korisuunnittelun vuoksi. Rakenne on erittäin kevyt, mutta samalla vahva. Koko runko painaa vain runsaat 100 kg. 

Autossa käytetään PCCC-kytkintä (Porsche Ceramic Composite Clutch), jonka halkaisija on ainoastaan 169 mm.

### Moottori

Vain 214 kg:n painoinen moottori on kehitetty alun perin LeMansin kestävyyskisoissa käytetystä 5,5-litraisesta vapaastihengittävästä V10-moottorista. Mallia varten moottorin iskutilavuutta kasvatettiin 0,2 litraa. Sylinteririvit ovat 68 asteen kulmassa toisiinsa nähden.

* V10, 5733 cm3, 456 kW (612 hv) @8000 r/min, 590 Nm @5750 r/min

Suorituskyky
------------

* Kiihtyvyys 0–100 km/h: Porsche ilmoittaa 3.9s mutta todellisuudessa 3.5s
* Kiihtyvyys 0–160 km/h: alle 7 s
* Kiihtyvyys 0–200 km/h: 9,9 s
* Huippunopeus: 330 km/h

Mittoja
-------

* Pituus: 4610 mm
* Leveys: 1920 mm
* Korkeus: 1160 mm
* Omapaino: 1380 kg
* Renkaat: 265/35 ZR19, 335/30 ZR20

Palkintoja ym.
--------------

* Road & Track Magazine: Best Dream Car 2004
* Motorweek TV-program: Best Dream Machine 2005

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tom Stewart: *Ultimate Autos*, s. 42–45. Kandour Ltd. 2006. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Porsche Carrera GT**.
 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Velyka Lepetyh’a** (ukr. Велика Лепетиха; ven. Великая Лепетиха, *Velikaja Lepetiha*) on kaupunkityyppinen taajama Kah’ovkan piirissä, Hersonin alueella, Etelä-Ukrainassa. Taajama sijaitsee Kah’ovkan tekojärven vasemmalla (itäisellä) rannalla, aluekeskus H’ersoniin on 153 kilometrin matka. Velyka Lepetyh’assa on linja-autoasema, mutta sieltä on 50 kilometriä lähimmälle rautatieasemalle. Vuonna 2021 taajaman väkiluvuksi arvioitiin 7 830.

Paikkakunta oli aiemmin Velyka Lepetyh’an piirin hallintokeskus. Heinäkuussa 2020 Ukrainan piirijakoa selkeytettiin yhdistelemällä piirejä ja muita aluehallinnon toisen tason yksiöitä. Tällöin Velyka Lepetyh’a liitettiin piireineen osaksi aiempaa laajempaa Kah’ovkan piiriä.

Alkuvuodesta 2022 Velyka Lepetyh’an taajama joutui osana Venäjän hyökkäyssotaa tuolloin alkaneen tilapäisen venäläismiehityksen ja venäläistämispyrkimysten piiriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  V. P. Antypenko, L. V. Karpenko: Velyka Lepetyh’a (Велика Лепетиха) *Entsyklopedija Sutšasnoji Ukrajiny - Encyclopedia of Modern Ukraine*.  2005. Viitattu 19.7.2022. (ukrainaksi)
2. 1 2  Deržavna služba statystyky Ukrajiny, Devstat Ukrajiny / Statistics Ukraine: Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2021 - Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2021 (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2021)  2021. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 4.11.2021. Viitattu 19.7.2022. (ukrainaksi), (englanniksi)
3. 1 2 3  Novi raiony: karty + sklad  17.7.2020. minregion.gov.ua. Viitattu 19.7.2022. (ukrainaksi)
4. ↑  I. V. Kopylova (redaktor): *Atlas avtomobilnyh dorog. Ukraina, Moldova* 1:1 250 000. Minsk, Valko-Venäjä: RUP Belkartografija, 2013.  (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Velyka Lepetyh’an hromada (Великолепетиська громада), aluehallinnon 3. tason alue (ukrainaksi) (gromada.info)

Hersonin alueen vaakunaHersonin alue
Piirit:Beryslav | Henitšesk | Herson | Kah’ovka | Skadovsk
  

Kaupungit (keskus **lihavoitu**): Beryslav | **H’erson** | Henitšesk | Hola Prystan | Kah’ovka | Nova Kah’ovka | Olešky | Tavrijsk | Skadovsk
  

Taajamat: Antonivka | Arh’anhelske | Askanija-Nova | Bila Krynytsja | Bilozerka | Brylivka | Dniprjany | Hornostajivka | Ivanivka | Kalantšak | Kalynivske | Karjerne | Komyšany | Kozatske | Lazurne | Ljubymivka | Myrne | Naddniprjanske | Nova Majatška | Novooleksijivka | Novotrojitske | Novovorontsovka | Nyžni Sirohozy | Rykove | Syvaske | Tšaplynka | Velyka Lepetyh’a | Velyka Oleksandrivka | Verh’ni Rohatšyk | Vysokopillja | Zelenivka


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
*Hakusana "Foucaultin heiluri" ohjaa tänne. Umberto Econ romaania käsittelee artikkeli Foucaultin heiluri (romaani).*
Animaatio Foucault'n heilurin liikkeestä eteläisellä pallonpuoliskolla.
**Foucault’n heiluri** [fu'kon] on heiluri, jolla voidaan osoittaa maapallon pyörimisliike akselinsa ympäri. Nimensä se on saanut keksijänsä, ranskalaisen fyysikon Léon Foucault’n mukaan.

Foucault’n heiluri on hyvin pitkävartinen heiluri, joka on ripustettu siten, että se voi vapaasti kiertyä suhteessa kiinnityskappaleeseen, esimerkiksi ristinivelellä. Kun heiluri saatetaan heiluriliikkeeseen, se jatkaa heilumista samassa tasossa. Koska maapallo pyörii, heilumistaso kiertyy suhteessa maan pintaan.

Foucault esitteli heilurinsa yleisölle ensi kerran Pariisin Panthéonissa vuonna 1851. Heilurin varsi oli 67 metriä pitkä teräslanka ja sen päässä oli 2,7 kilogramman messinkipallo heilurina. Kuuluisa Foucault’n heiluri sijaitsi aikoinaan Pietarin Iisakin kirkossa, jossa neuvostoaikana toimi ateismin museo. Heiluri oli maailman suurin, yli 90 metriä pitkä. Suomen ensimmäinen Foucault’n heiluri asennettiin Eurajoen vesitorniin vuonna 1986. Kuusamon vesitorniin rakennettiin 40 metriä korkea heiluri vuonna 2001. Myös Lahdessa Pirttiharjun vesitornissa, Turun yliopistossa fysiikan laitoksella ja Vantaalla tiedekeskus Heurekassa on Foucault’n heiluri. 

Heilurin on väitetty hidastuvan auringonpimennyksen aikana. Auringonpimennyksen välillisten vaikutusten on arvioitu riittävän selittämään tämän Allais’n efektiksi kutsutun ilmiön.

Lähteet
-------

1. 1 2  O’Rourke, Petra: Eurajoen Foucault’n heiluri osoittaa maapallon pyörimisliikkeen akselinsa ympäri  29.4.2010. Teollisuuden Voima Oyj.  Arkistoitu 25.5.2012. Viitattu 19.1.2011.
2. ↑  Meidän historia Lahden Ursa ry.  Arkistoitu 25.2.2021. Viitattu 6.3.2021.
3. ↑  Decrypting the Eclipse, A Solar Eclipse, Global Measurements and a Mystery NASA.  Arkistoitu 30.10.2011. Viitattu 20.11.2011.
4. ↑  Phys. Rev. D 67, 022002 (2003): Allais gravity and pendulum effects during solar eclipses explained *Aps.org*.  2003. Viitattu 4.8.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Foucault’n heiluri**.
* NASAn artikkeli (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Chris P. Duifin tutkimus (englanniksi)
Kimbangulaisia juhlimassa joulua Lissabonissa vuonna 2013.**Kimbangulaisuus** on nykyisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa kehittynyt kristinuskon suuntaus. Se kuuluu Afrikan riippumattomiin kirkkoihin. Sillä on miljoonia kannattajia.

Suuntauksen perusti Simon Kimbangu, jonka sanotaan alkaneen tehdä parantamisihmeitä vuonna 1921. Liike oli muutaman vuosikymmenen ajan vainottu, ja muun muassa Kimbangu itse kuoli vangittuna. Kimbangun jälkeen liikkeen johto on pysynyt hänen suvussaan. Kimbangun syntymäpaikka N’Kamba on kimbangulaisten keskuudessa tärkeä uskonnollinen kohde. Kimbanguun viitataan liikkeen keskuudessa Kristuksen erityislähettiläänä. 

Kimbangulaisuus kieltää muun muassa alkoholin käytön, tupakoinnin ja tanssin. Liikkeessä käytetään vuonna 1978 kehitettyä mandombe-nimistä kirjoitusjärjestelmää. Liike, joka on levinnyt laajasti eri puolille maailmaa, toimii myös Suomessa nimellä Kimbangun kirkkokunta. Kimbangun kirkkokunta katsoo, että Jeesus Kristus on perustanut kimbangulaisuuden erityislähettiläänsä Simon Kimbangun kautta.

Kimbangulaiset viettävät joulua 25. toukokuuta, joka sattuu olemaan kirkon entisen johtajan Papa Dialunganan (k. 2001) syntymäpäivä. Muita tärkeitä päivämääriä ovat 6. huhtikuuta, jolloin Kimbangu aloitti parantajantyönsä, sekä Kimbangun kuolinpäivä 12. lokakuuta.

Lähteet
-------

* Kirjapaja: Uusien uskontojen käsikirja (toim. Christopher Partridge 2004; suom. 2006) (ISBN 951-607-327-1)

### Viitteet

1. ↑  Kimbangun kirkkokunta -nimisen uskonnollisen yhdyskunnan merkitsemisestä uskonnollisten yhdyskuntien rekisteriin
2. ↑  Christmas comes late to DR Congo
3. ↑  Christianity in Africa South of the Sahara

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kimbangulaisuus** Wikimedia Commonsissa
Taiteilijan näkemys Maan magnetosfääristä
Maan magnetosfäärin rakenne
**Magnetosfääri** (*< kreik.*), on lähiavaruuden osa, johon taivaankappaleen magneettikenttä ulottaa vaikutuksensa. Magneettikenttä on sähkövirran tai kestomagneetin synnyttämä magneettisen vuorovaikutuksen alue. Esimerkiksi Maan magnetosfääri muodostaa pisaranmuotoinen vaikutusalueen, joka on ionosfäärin yläpuolella, jossa Maan magneettikenttä vaikuttaa muun muassa hiukkasten liikeratoihin.

Magneettikenttä suojaa Maata aurinkotuulelta. Maapallon ulkoytimen sähkövirrat saavat aikaan maapallon magneettikentän, joka on lähes samanmuotoinen kuin kaksinapaisen sauvamagneetin. Maan magnetosfääri ei kuitenkaan ole muodoltaan symmetrinen: Auringon puolella magnetosfääri ulottuu Maan pinnalta ylöspäin 10–15 Maan säteen mittaa eli noin 60 000–90 000 km:n päähän maan pinnasta, kun taas vastakkaisella puolella Auringosta aurinkotuuli venyttää magnetosfäärin miljoonien kilometrien pituiseksi "hännäksi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *CD-Facta 2005 : suomenkielinen tietosanakirja*. Artikkeli: magnetosfääri. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29148-X.
2. 1 2  Rantala Risto, päätoimittaja, Itkonen Mikko, Suramo Ari ; grafiikka: Vakkila, Juha.: *Otavan tietosanakirja*. Artikkeli: magnetosfääri, Teoksen muoto: CD-linja Ulkoasu: 1 optinen levy (CD-ROM) : vär. ; 12 cm.. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-15139-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Magnetosfääri
* Ilmatieteen laitos: Maan magneettikenttä
* NASA: Mysteries of the Sun: Magnetosphere (Arkistoitu – Internet Archive)
Merikappelin muistomerkki.
**Kappeliluoto** on Porin Reposaaressa sijaitseva vanha kirkonpaikka ja entinen saari. Paikalla on aikoinaan ollut merenkulkijoiden ja kalastajien käyttämä kappeli eli ns. Merikappeli sekä pieni kalastajakylä.

Kappeliluoto oli vielä 1800– ja 1900-lukujen vaihteessa erillinen saari, mutta se on myöhemmin maankohoamisen johdosta kasvanut kiinni Reposaareen ja Tahkoluoton. Lampaluodosta sen erottaa kapea *Kappelinsunti* -niminen salmi. Saaren kautta on kulkenut ikivanha Kokemäenjoen suulle johtava laivaväylä. Sitä ovat käyttäneet jo keskiajalla Ulvilan ja Teljän kauppapaikoille purjehtineet saksalaiset hansakauppiaat. On mahdollista, että ensimmäinen kappeli on rakennettu jo tuolloin. Kappeliluodon kappeli hävisi viimeistään 1700-luvulla, mutta paikalla järjestettiin kesäaikaan jumalanpalveluksia vielä 1850-luvulla.

Kappeliluotoa on käytetty myös hautausmaana. 1800-luvun puolivälissä paikalle tiedetään haudatun ainakin kolme vainajaa, mutta on mahdollista että hautauksia on vuosisatojen kuluessa tehty useampiakin. Kappelin ja hautausmaan lisäksi paikalla on ollut kalastajakylä. Vuonna 1981 suoritetuissa kaivauksissa Kappeliluodosta löydettiin vanha kaivo, useita rakennusten perustuksia sekä kiveyksiä, jotka ovat todennäköisesti peräisin kalastajien asumuksista. 1870-luvulta aina 1940-luvulle asti alueella sijaitsi Reposaaren sahan lautatarha. 

Kappeliluodon läpi kulkevat nykyään Reposaareen johtava Seututie 269 sekä Tahkoluodon satamaan kulkeva Tampere–Pori-radan osuus. Lisäksi Kappeliluodossa on pienveneille tarkoitettu venesatama.

Kappeliluodon korkeimmalle kohdalle on rakennettu ympyränmuotoinen kivimuuri, jonka keskellä on kivistä muurattu muistomerkki.

Lähteet
-------

* Museovirasto, Kulttuuriympäristö rekisteriportaali (Arkistoitu – Internet Archive)
* Satakunnan Museo, Tahkoluoto–Paakarit osayleiskaavaluonnoksen laatimiseen liittyvä arkeologinen inventointi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Karen LuJean Nyberg** (s. 7. lokakuuta 1969) on NASAn astronautti. Hän osallistui 1.–14. kesäkuuta 2008 ensimmäiselle avaruussukkulalennolleen STS-124 tehtäväspesialistina. 

Nybergin kotikaupunki on pieni Viningin kaupunki Minnesotassa. Nyberg on suorittanut koneenrakennuksen insinööritutkinnon (*Bachelor of Science*) University of North Dakotassassa 1994, jatkotutkinnon (*Master of Science*) University of Texas at Austinissa 1996, ja tohtorintutkinnon University of Texas at Austinissa 1998. Hän työskenteli Johnsonin avaruuskeskuksessa 1991–1995. Nyberg on pyrkinyt kehittämään erityisesti avaruuspukujen lämmönsäätelyä ja jäähdytysratkaisuja. Nyberg oli alustavasti nimetty myös sukkulalennon STS-134 miehistöön, mutta joutui terveydentilansa vuoksi luopumaan lennosta. Ennen toista avaruuslentoaan hän työskenteli Nasassa teknisissä tehtävissä.

Nyberg laukaistiin 28. toukokuuta 2013 toiselle avaruuslennolleen Sojuz TMA-09M -avaruusaluksella Baikonurista. Hänen oletetaan viettävän puoli vuotta Kansainvälisellä avaruusasemalla Retkikuntien 36 ja 37 miehistöissä lentoinsinöörinä.

Nyberg valittiin astronauttikoulutukseen heinäkuussa 2000. Hän on naimisissa astronautti Douglas Hurleyn kanssa. He kuuluivat samaan astronauttikoulutusryhmään (NASA Astronaut Group 18). Heillä on yksi lapsi.

Nyberg oli 50. nainen avaruudessa.

Katso myös
----------

* Luettelo naisavaruuslentäjistä

Lähteet
-------

1. ↑  Astronaut Biography: Karen Nyberg *www.spacefacts.de*.
2. ↑  NASA - STS-124 Mission Information *www.nasa.gov*.  (englanniksi)
3. ↑  NASA - NASA Assigns Crew for STS-134 Shuttle Mission, Change to STS-132 *www.nasa.gov*.  Arkistoitu 28.12.2017. Viitattu 11.9.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karen Nyberg** Wikimedia Commonsissa

* NASAn elämäkerta (englanniksi)
* Spacefacts.de:n elämäkerta (englanniksi)
* Nyberg Twitterissä
* Nasan videohenkilökuva Nybergistä
* Nasan henkilökuva Nybergistä ennen lentoa ISS:lle (Arkistoitu – Internet Archive) (18.3.2013) (englanniksi)
* Retkikuntaa 36 edeltävä haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (4.4.2013) (englanniksi)
* Lentoa STS-124 edeltävä haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (29.4.2008) (englanniksi)
* Retkikunta 36 (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Karen Nyberg
Ilja Repin: *Anton Rubinštein*, 1881. Tretjakovin galleria.
**Anton Grigorjevitš Rubinštein** (ven. Анто́н Григо́рьевич Рубинште́йн); (28. marraskuuta (J: 16. marraskuuta) 1829 – 20. marraskuuta (J: 8. marraskuuta) 1894) oli venäläinen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Rubinštein sävelsi muun muassa 17 oopperaa, neljä oratoriota, viisi pianokonserttoa, kuusi sinfoniaa, yksinlauluja ja pianokappaleita..Säveltäjänä Rubinštein edustaa Pjotr Tšaikovskin ohella venäläisen musiikin eurooppalaista suuntausta. Antonin nuorempi veli, Nikolai, oli myös pianisti ja Moskovan konservatorion perustaja. 

Rubinštein opetteli lapsena pianonsoittoa ja esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti yhdeksänvuotiaana. Hän alkoi tehdä konserttikiertueita 1850-luvulla ja esiintyi muun muassa Ranskassa, Britanniassa, Saksassa, Itävallassa, Skandinavian maissa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1862 hän perusti yhdessä suuriruhtinatar Jelena Pavlovna Romanovan kanssa Pietarin konservatorion, jota hän johti vuoteen 1867 asti ja uudelleen vuosina 1887–1890. Lisäksi Rubinštein esiintyi musiikkikirjailijana; hänen julkaisujaan olivat mm. *Die Musik und ihre Meister* ja *Erinnerungen aus 50 Jahren* , molemmat vuodelta 1892. Rubinštein kuoli sydänvikaan*lähde?* vuonna 1894.

Lähteet
-------

1. ↑  Classic Online Composerinfo (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3   Toivo Haapanen ym. (toim.): *Musiikin tietokirja*, s. 415. Helsinki: Otava, 1948.
3. ↑  Suuri Musiikkikirja, 1959, artikkeli *Rubinstein, Anton*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anton Rubinštein** Wikimedia Commonsissa

* Anton Rubinstein International Music Score Library Project (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karl-Bertil Lång** (10. heinäkuuta 1920 Helsinki – 1. heinäkuuta 1944 Liperi) oli suomalainen jääkiekkoilija.

Lång pelasi jääkiekon SM-sarjassa kaudella 1938–1939 Åbo IFK:n kaikki kuusi ottelua. Joukkueeseen kuuluivat myös hänen veljensä Karl-Erik ja Karl-Henrik Lång. Karl-Bertil Lång kilpaili myös mäkihypyssä.

Lång kuoli jatkosodan aikana 1. heinäkuuta 1944 lento-onnettomuudessa. Hän lähti tähystäjänä toista sotalentoaan tehneen Erkki Pinomaan Junkers-koneessa pommituslennolle Onttolan lentokentältä. Nousuvaiheessa kone joutui edellä kulkeneiden koneiden potkurivirtaan, menetti ohjattavuutensa ja putosi Rauanlahteen. Kaikki neljä koneessa ollutta kuolivat.

Långin veljesten isä Lauri Lång voitti Suomen-mestaruuksia viestijuoksussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Arponen, Antti O.; Kasila, Markku; Peltola Vesa-Matti: *He antoivat kaikkensa – Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*, s. 381–382. Auditorium, 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.
2. 1 2  Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2016–2017*, s. 487. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2016. ISSN 0784-3321.
3. ↑  Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2016–2017*, s. 513. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2016. ISSN 0784-3321.
4. 1 2  Sihvo, Timo: Viimeinen syöksy.  *Urheilulehti: MM-kiekko 2023*, s. 60–63.
Ulrich von Hutten Erhard Schönin piirtämänä (noin 1522).
**Ulrich von Hutten** (21. huhtikuuta 1488 Fuldan luostari, Fulda, Saksa – 29. elokuuta(?) 1523 lähellä Zürichiä) oli saksalainen valtakunnanritari ja oppinut.

Ulrich oli merkittävä satiirikko, joka hyökkäsi aikanasa ruhtinaita, katolista kirkkoa skolastikkoja ja obskurantteja vastaan. Hän oli *Epistolae virorum obscurorumin* eli *Hämäräin miesten kirjeitä* toisen osan pääasiallinen kirjoittaja. Hän oli myös saksalainen patriootti ja kehitti vision yhdistyneestä Saksasta ja kirjoitti vuodesta 1520 lähtien saksaksi. Hänestä tuli Martti Lutherin seuraaja.

Ulrich oli Franz von Sickingenin kanssa toinen Ritarien kapinan johtajista Saksan ruhtinaita vastaan. Häviön jälkeen hän pakeni rahattomana Sveitsiin. Hänen entinen ystävänsä Erasmus kieltäytyi auttamasta häntä, mutta hän sai turvapaikan Ulrich Zwingliltä.

Ulrich von Hutten kärsi Ranskan taudista, johon hän lopulta kuoli. Hän kirjoitti sairaudesta ja sen hoidosta kuvauksen *De Morbo Gallico*, jonka Thomas Paynell käänsi myöhemmin englanniksi.

Ulrich von Huttenin hautakivi

Lähteet
-------

* Ulrich von Hutten, Encyclopaedia Britannica

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulrich von Hutten** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
	+ 2
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bougainvillen autonominen alue** (engl. *Autonomous Region of Bougainville*, historiallisesti **Pohjois-Salomonsaaret**) on Papua-Uuteen-Guineaan kuuluva autonominen alue. Alueen suurin saari on Bougainville. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan alueen väkiluku on 249 358.

Maantiede
---------

Bougainville kuuluu maantieteellisesti Salomonin saaristoon.

Autonomiseen alueen muodostaa kaksi pääsaarta, Bougainville ja Buka. Niiden lisäksi alueeseen kuuluu useita pienempiä saaria ja atolleja. Pääsaaret ovat vuoristoisia ja korkein kohta Mount Balbi on 2 715 metrin korkuinen.

Politiikka
----------

Bougainvillen sisällissota loppui vuonna 1997 Uuden-Seelannin välittämien neuvottelujen jälkeen. Rauhansopimus saatiin tehtyä vuonna 2000 ja aseistariisunnan jälkeen perustettiin autonomisen Bougainvillen hallitus. Puolueet päättivät järjestää kansanäänestyksen tulevaisuudessa ja päättää saaren itsenäisyydestä. 

Äänestys ensimmäisestä autonomisesta hallituksesta järjestettiin touko–kesäkuussa vuonna 2005. Itsenäisyyttä kannattava Joseph Kabui voitti äänestyksen. Hän kuoli 6. kesäkuuta 2008. Vuonna 2010 John Momisista tuli Bougainvillen presidentti.

25. heinäkuuta 2005 kapinallisjohtaja Francis Ona kuoli. Ona oli entinen Bougainville Copperin maanmittausinsinööri ja merkittävä henkilö Bougainvillen sisällissodassa.

### Kansanäänestys itsenäisyydestä 2019

Bougainvillen autonomisella alueella järjestettiin vuonna 2019 neuvoa-antava kansanäänestys itsenäisyydestä. Itsenäisyyttä kannatti lähes 98 prosenttia äänestäjistä ja laajempaa itsehallintoa Papua-Uuden-Guinean yhteydessä vain alle 2 prosenttia äänestäneistä. Papua-Uuden-Guinean pääministerin James Marapen on tarkoitus vierailla Bougainvillessä 13. joulukuuta ja puhua paikallisille kansanäänestyksen tuloksesta Arawassa.

Heinäkuussa 2021 pääministeri Marape ja Bougainvillen presidentti Ishmael Toroama ilmoittivat, että alue itsenäistyy viimeistään vuoteen 2027 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Quick Facts ABG. Viitattu 11.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Brinkhoff: Provinces of Papua New Guinea (National Statistical Office of Papua New Guinea (web)) *Citypopulation*. Viitattu 16.12.2018.
3. ↑  Lyons, Kate: Bougainville referendum: region votes overwhelmingly for independence from Papua New Guinea *The Guardian*.  11.12.2019. Guardian News & Media Limited. Viitattu 11.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  Marape Visits New Ireland  12.12.2019. EMTV Online. Viitattu 12.12.2019. (englanniksi)
5. ↑  Bougainville sets 2027 deadline for independence from Papua New Guinea *France 24*.  6.7.2021. Viitattu 7.7.2021. (englanniksi)
6. ↑  Where is Bougainville on the Path to Independence? *The Diplomat*.  17.11.2022. Viitattu 24.7.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Autonomous Region of Bougainville
Johann Tetzel.
**Johann Tetzel** (1465 – 11. elokuuta 1519) oli saksalainen dominikaani. Nykyään hänet muistetaan parhaiten reformaation aikaisena anekauppiaana. Hänen toimintansa oli osaltaan rohkaisemassa Martti Lutheria kirjoittamaan 95 teesiään. Juuri Tetzelin kerrotaan käyttäneen kuuluisia sanoja "kun raha kirstuun kilahtaa, sielu taivaaseen vilahtaa".

Tetzel oli syntyisin Meissenin Pirnassa. Nuoruudessaan hän opiskeli teologiaa ja filosofiaa. Vuonna 1489 hän liittyi dominikaaneihin. Jonkin aikaa hän toimi paavin valtuuttamana inkvisiittorina, kunnes vuonna 1517 paavi Leo X valtuutti hänet myymään aneita Saksassa. 

Tetzel ehti lopulta nähdä orastavasta reformaatiosta vain sen alkuvuodet. Lutherin toiminnan tuotua julkisuuteen anekaupan epäkohdat Tetzel vetäytyi henkisesti ja fyysisesti heikkona Leipzigin luostariin. Vuonna 1519 hän menehtyi.

Lähteet
-------

1. ↑   "Johann Tetzel" Britannica Encyclopedia, 1911 Edition. Viitattu 28.8.2008. (englanniksi)
2. ↑  Catholic Encyclopedia: Johann Tetzel *newadvent.org*. Viitattu 28.8.2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ko Yong-hui** (kor. 고용희, *Go Yong-hui*; 26. toukokuuta 1952 Osaka – 24. toukokuuta 2004 Pariisi) oli pohjoiskorealainen tanssija ja muusikko, jonka lapsia suhteesta Kim Jong-iliin ovat maan johtaja Kim Jong-un sekä tämän sisarukset Kim Jong-chul ja Kim Yo-jong.

Kon isä oli kotoisin Jejun saarelta nykyisen Etelä-Korean alueelta, mutta oli muuttanut vuonna 1929 muuttanut Japaniin, jossa Ko syntyi Tsuruhashin korealaislähiössä Osakassa. Valtiolliset tiedotusvälineet Pohjois-Koreassa ovat vaienneet Kon taustasta, koska eteläkorealainen tai japanilainen tausta on ristiriidassa Paektuvuoren verilinjaa koskevan myytin kanssa. Ko muutti vanhempineen Pjongjangiin vuonna 1961 tai 1962. Hän liittyi 1970-luvun alussa Mansudae-taideseurueeseen. Hänestä tuli yksi sen johtavista esiintyjistä ja hän esitti sen jäsenenä sooloja changgo-lyömäsoittimella. Ko pääsi Mansudae-taideseurueen mukana esiintymään myös monissa japanilaisissa kohteissa vuonna 1973. Hänen suhteensa Kim Jong-ilin kanssa alkoi vuonna 1975 tai 1976. Ko kiersi myöhemmin Kim Jong-ilin seurassa tämän neuvonantomatkoilla ja sotilaskohteiden tarkastuskäynneillä toimien epävirallisessa ensimmäisen naisen asemassa.

Ko matkaili vielä 1990-luvun alussa lastensa kanssa Japanissa. Vuonna 1994 hänellä todettiin rintasyöpä, johon hänet lähetettiin saamaan hoitoa Ranskaan. Rintasyövän uusiuduttua Ko palasi vuonna 2003 hoidettavaksi Ranskaan. Hänelle tehtiin molempien rintojen mastektomia, mutta sairaus muodosti etäpesäkkeitä. Ko kuoli Etelä-Korean tiedustelupalvelun mukaan Pariisissa, josta hänen ruumiinsa siirrettiin Pjongjangiin. Vuonna 2012 hänelle valmistettiin hauta lähelle Vallankumouksellisten marttyyrien hautausmaata Pjongjangiin. Loikanneiden mukaan ihmisiä on määrätty hautapaikalle osoittamaan kunnioitusta Ko Yong-huille.

Toukokuussa 2012 Ko Yong-huita käsittelevä 85-minuuttinen propagandaelokuva kantaesitettiin korkea-arvoisille Korean työväenpuolueen edustajille. Hänestä ei käytetä elokuvassa oikeaa nimeä vaan häneen viitataan "Chosunin äitinä" ja "Suurena äitinä". Yleensä tausta Japanissa johtaa Pohjois-Korean yhteiskunnallisessa hierarkiassa matalimpiin ryhmiin sijoittumiseen. Vuoden 2022 tiedon mukaan Kim Jong-unilla on yhä sukulaisia Jejun saarella Etelä-koreassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeong Yong-soo, Tomb of Kim Jong-un’s mother located Korea JoongAng Daily 29.3.2016, viitattu 18.12.2023 (englanniksi)
2. 1 2  Photos of Kim Jong Un's mother from 1973 Japan visit discovered The Mainichi 14.4.2018, viitattu 18.12.2023 (englanniksi)
3. 1 2 3  Kim Jong-un on äitinsä puolelta eteläkorealainen – tällainen on Pohjois-Korean itsevaltiaan kiusallinen ja varjeltu salaisuus MTV Uutiset 19.6.2022, viitattu 18.12.2023
4. 1 2 3  Ko Yong Hui North Korea Leadership Watch 10.6.2012, viitattu 18.12.2023 (englanniksi)
5. ↑  Cho Jong Ik, ‘Great Mother’ Revealed to the World Daily NK 30.6.2012, viitattu 18.12.2023 (englanniksi)
6. ↑  Hän on Kim Jong-unin äiti – kuvat julki vuosien takaa Verkkouutiset 14.4.2018, viitattu 18.12.2023