recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Emmeline Pankhurst vuonna 1913.
**Emmeline Pankhurst** (o.s. *Goulden*, 15. heinäkuuta 1858 – 14. kesäkuuta 1928) oli brittiläinen naisten äänioikeuden puolesta taisteleva nainen (suffragetti). Siihen tarkoitukseen hän perusti 1903 järjestön *Women’s Social and Political Union* (WSPU). Järjestö käytti väkivaltaisia keinoja, ja Pankhurst joutui useita kertoja vankilaan. Hänen tyttärensä oli suffragetti Christabel Pankhurst.

Emmeline Pankhurstin vanhemmat Robert ja Sophie Jane Goulden olivat poliittisesti valveutuneita ja kannattivat naisten äänioikeutta. He kuitenkin suhtautuivat naisten koulutukseen välinpitämättömästi, eikä oman perheen tyttärien koulutuksesta huolehdittu samalla tavalla kuin poikien. Emmeline kävi paikallista sisäoppilaitosta ja pääsi myöhemmin jatkamaan opintojaan Pariisin École normale de Neuillyyn. Hän avioitui lakitieteen tohtori Richard Pankhurstin kanssa, ja he saivat viisi lasta. Richard Pankhurst kuoli 1898.

Aviopari toimi aktiivisesti politiikassa. Richard Pankhurst pyrki useita kertoja parlamenttiin, ja Emmeline Pankhurst tuki hänen poliittista uraansa. Miehensä kuoleman jälkeen hän ryhtyi jatkamaan miehensä työtä politiikan parissa. Vuonna 1903 hän perusti kahden tyttärensä Christabelin ja Sylvian kanssa WSPU:n. Järjestö toimi hyvin näkyvästi ja käytti väkivaltaisiakin toimintamuotoja. Ensimmäisen maailmansodan aikana WSPU muuttui naisten puolueeksi, Women’s Party, joka ajoi naisten tasa-arvon edistämistä, ja Pankhurst osallistui sotaponnisteluihin. Muu naisliike ajoi rauhan asiaa. Vuonna 1918 saivat yli 30-vuotiaat naiset Britanniassa äänioikeuden, ja siitä kymmenen vuoden kuluttua äänioikeusikäraja laskettiin 21 vuoteen.

Myöhempinä vuosinaan Pankhurst hylkäsi vasemmistolaisuuden ja liittyi 1926 konservatiivipuolueeseen, mikä sai brittiläisen feministisen liikkeen vieroksumaan häntä. Hänen jo alun alkaen horjuva terveytensä kärsi vankilajaksoista, ja hän kuoli juuri ennen kuin olisi täyttänyt 70.

Vuonna 2015 ensi-iltansa sai Sarah Gavronin ohjaama elokuva *Suffragette*, jossa Pankhurstia näyttelee kolmesti Oscar-palkittu Meryl Streep.

Lähteet
-------

1. 1 2  Torbacke, Jarl: *Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 16: Ensimmäinen maailmansota*, s. 60–62. Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki: Otava, 2004. ISBN 951-1-09277-4.
2. 1 2 3  Koivunen, Elina: Emmeline Pankhurst.  *Kotiliesi*, 11.8.2009, nro 15, s. 73.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Emmeline Pankhurst**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Anders Wilhelm Perttunen** alias **Antti Ville Perttunen**, eli Rosvo-Perttunen (10. toukokuuta 1851, Oulu – 6. heinäkuuta 1877, Kuopio) oli tunnettu rikollinen.

Perttusesta tuli jo varhain tunnettu rikollinen, jota voidaan verrata sen ajan vastaaviin kuuluisuuksiin, esimerkiksi Hallin Janneen, Haapojan Mattiin ja Gabriel Sutkiin. Päinvastoin kuin edellä mainitut, Perttunen ei ollut väkivaltainen. Hän oli varas, kelmi ja veijari, joka nautti ympäristönsä vähäväkisten suojelua ja arvostusta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistossa on yli sata erilaista kertomusta ja tapausta Perttusen tekemisistä.

Perttusen pääasiallinen toiminta-alue oli laaja: Oulun läänin lisäksi koko Pohjois-Suomi, Kainuu ja Savo aina Mikkeliä myöten. Kotipaikkanaan Perttunen piti Limingan ja Raahen seudun syrjäkyliä. Perttunen maksoi piilottajilleen avokätisesti. Tiedetään jopa isojen talollisten häntä piilotelleen isojen rahojen toivossa. Perttunen pidätettiin Limingassa 5. joulukuuta 1874 ja hän sai elinkautisen kuritushuonerangaistuksen 17. syyskuuta 1875. Perttusen elämän loppuvaiheista ei ole varmaa tietoa. Perttusen kerrotaan kuolleen heinäkuussa 1877 Kuopion vankilassa. Erään tarinan mukaan hänen kuitenkin väitetään lahjoneen vartijat valehautaamaan hänet ja paenneen sen jälkeen Amerikkaan.

Ohjaaja Martti Kadenius käsikirjoitti ja ohjasi Perttusesta kertovan musiikkinäytelmän, "Rosvo-Perttunen". Näytelmä herätti suurta huomiota osakseen kun se esitettiin Limingassa 2003 ja 2005. Näytelmän myötä heräsi myös keskustelu siitä, onko soveliasta tuoda Perttusen tapaista rikollista näyttämölle ja tavallaan romantisoida hänen tarinansa "totuuden vastaiseksi".

Lähteet
-------

* Brunni Leo, Rosvo-Perttunen, Oulun Sukututkija -lehti, 2000:1
* Vahtola, Jouko: ""Ahas Tuinanen" : tarinaa ja totta rosvo-Perttusesta", *Pohjoissuomalaista todellisuutta etsimässä*, s. 146–156. Oulu: Oulun historiaseura, 2002. ISBN 951-96266-8-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Artikkeli Perttusen pidätyksestä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jouko Vahtola: "Ahas Tuinanen" – Tarinaa ja totta Rosvo-Perttusesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rosvoritari Perttunen - kahden maakunnan kauhu, Seura, 01.07.1936, nro 27, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Bond-elokuvan 2000GT.
**Toyota 2000GT** on Toyotan vuonna 1965 julkaisema urheiluauto, joka valmistettiin Yamahan Iwatan tehtaalla. Satoru Nozakin muotoilema auto esiteltiin vuoden 1965 Tokion autonäyttelyssä.

Aloite auton valmistamiseen tuli Yamahalta, jonka A550X–yhteistyöprojekti alumiinikorisen urheiluauton valmistamiseksi Nissanin kanssa oli rauennut.

Auton kuusisylinterinen moottori on peräisin Toyota Crownista. Yamaha modifioi moottorin tuottamaan 150 hevosvoimaa tehoa suunnittelemalla siihen uuden kahdella nokka-akselilla varustetun sylinterinkannen. 

Vuonna 1966 Toyota 2000GT rikkoi 78 tunnin Endurance-ajossa 13 kansainvälistä ennätystä ja 3 maailmanennätystä. Näitä olivat 78 tunnin uusi ennätys keskinopeudella 206,02 km/h, 15 000 mailin ennätys keskinopeudella 206,04 km/h ja 10 000 mailin ennätys keskinopeudella 206,18 km/h.

Toyota 2000 GT maksoi valmistusaikanaan Yhdysvalloissa 7 150 dollaria, vuoden 2022 rahassa 59 500 dollaria, noin 55 000 euroa. Se oli lähes 3 000 dollaria kalliimpi kuin Chevrolet Corvette ja noin 2 000 dollaria kalliimpi kuin Jaguar E-Type ja Porsche 911. Tämän vuoksi 2000GT:n myynti jäi pieneksi ja valmistusmääräksi vain 337 kpl. 

2000GT esiintyi James Bond -elokuvassa *Elät vain kahdesti*. Elokuvaa varten Toyota valmisti autosta kaksi kappaletta avoversiota, koska Sean Connery ei pituutensa vuoksi mahtunut autoon mukavasti. Nuo kaksi kappaletta ovat ainoat virallisesti valmistetut avomalliset 2000GT-yksilöt.

Kilparadoilla 2000GT:llä ajoi muun muassa Carroll Shelbyn tiimi.

Vuonna 2022 huutokaupattu Shelbyn virittämä 2000GT myytiin 2 535 000 Yhdysvaltain dollarilla.

Moottori
--------

* Tyyppi: Toyota / Yamaha MF10L - Rivi 6
* Iskutilavuus: 1998 cc
* Moottorityyppi: DOHC
* Polttoaineensyöttö: 3x Solex 40 PHH -kaasuttimet

Lähteet
-------

1. ↑  Toyota 2000GT, from Trial Production to Manufacturing Yamaha Motor Co. Ltd.. Viitattu 20.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Jon Branch: A Brief History of the Toyota 2000GT – Everything You Need To Know *Silodrome Gasoline Culture*.  21.1.2019. Viitattu 20.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Toyota 2000GT embarked the beginning of high performance Japanese cars WheelsJoint.com. Viitattu 22.11.2020.
4. 1 2 3  Toyota 2000 GT on jo sinänsä upea ja harvinainen klassikko, mutta Carroll Shelbyn rata-autoksi virittämä sellainen on jotain ainutlaatuista *tekniikanmaailma.fi*.  14.3.2022. Viitattu 20.3.2024. (suomeksi)
5. ↑  Auto mechanic Koji Okada, a master of restoration (Part 1) Toyota Motor Corporation. Viitattu 21.3.2024. (englanniksi)
6. ↑  Ten facts about James Bond’s Toyota 2000GT *mag.toyota.co.uk*.  29.9.2021. Viitattu 8.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toyota 2000GT** Wikimedia Commonsissa
**Veikko Johannes Juntunen** (s. 18. syyskuuta 1946 Posio) on suomalainen sanoittaja ja säveltäjä, aiemmalta ammatiltaan kirjaltaja. Hän on sanoittanut ja säveltänyt noin 1 800 kappaletta. Hän on tehnyt varsinkin iskelmiä ja muuta tanssimusiikkia, mutta vähäisemmässä määrin myös lastenlauluja, joululauluja, hengellisiä lauluja, näytelmämusiikkia ja muun muassa pop-passion. Hänen kappaleistaan tunnetuimpia on Jamppa Tuomisen hitti "Aamu toi ilta vei".

Posiolta Ouluun nuorena muuttanut Juntunen soitti 1960-luvulla oululaisissa rautalanka- ja tanssiorkestereissa. Keikkailu jatkui 1970-luvun alkupuolelle asti. 1980-luvun alussa Juntunen muutti Kiiminkiin. Hänen ensimmäinen levytetty sävellyksensä ja sanoituksensa oli "Nuoruus on hetki vain" (1970), joka oli samalla samassa kirjapainossa työskennelleen Matti Eskon ensilevytys. Jamppa Tuomisen ja Matti Eskon lisäksi Juntusen lauluja ovat levyttäneet muun muassa Frederik, Katri Helena, Kirka, Arja Havakka, Matti ja Teppo, Teuvo Oinas, Matti Ojala, Esko Rahkonen, Jari Sillanpää, Reijo Taipale, Souvarit, Solistiyhtye Suomi sekä Tarja Ylitalo. Myös Oulun Kärppien kannatuslaulu "Kärpät on rautaa" (1980) on Juntusen tekemä.

Juntunen on säveltänyt myös hengellisen passion nimeltä *Noussut hän on*, joka levytettiin vuonna 1979.

Juntunen palkittiin elämäntyöstään Suven Sävel -iskelmäfestivaaleilla 29. heinäkuuta 2006. Hän on käyttänyt myös salanimiä Manna Korpi, Tiina Kouva, O. Nuutimo ja Papol.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  *Suuri Musiikkitietosanakirja 3 He–Kuud*, s. 134. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1990. ISBN 951-35-4727-2.
2. ↑  Veikko Juntunen Pomus-tietokannassa *pomus.net*. Viitattu 3.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Juntunen Populaarimusiikin museon tietokannassa
* Fimic: "Veikko Juntuselta käy säveltäminen ja sanoittaminen yhdessä tai erikseen"
* Veikko Juntusen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Veikko Juntusen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Juntusen nuotteja digitoituina Oulun Arkissa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Päivi Kautto-Niemi** (s. 17. marraskuuta 1952 Äänekoski) on suomalainen iskelmälaulaja.

Elämä
-----

Kautto-Niemen laulajanura alkoi TV2:n *Hiltuset*-ohjelmasta. Hiltuset-yhtyeen jäsenenä hän esiintyi *Laulunsekainen soittotunti* -nimisessä ohjelmassa. Hänen levytysuransa sooloartistina alkoi sanoittaja-tuottaja Vexi Salmen johdolla Finnlevyssä. Kautto-Niemen ensimmäinen levytys *Sunny* äänitettiin keväällä 1977. Varsinainen läpimurto tuli kappaleella "Liljankukka", joka oli diskoversio vanhasta Toivo Kärjen tangosta. Kautto-Niemen uran isoin hitti oli "Suoraan suoneen", joka on Juha Vainion suomeksi sanoittama versio laulaja Judy Cheeksin hitistä "Mellow Lovin’". Kautto-Niemen muita tunnettuja 1970-luvun levytyksiä ovat "Palaa", "Sillä siisti", "Miksi jouduit sä naimisiin" sekä Syksyn sävel -kilpailussa vuonna 1979 neljänneksi sijoittunut "Pakoon". Päivi Kautto-Niemi julkaisi Finnlevy-kautenaan kolme albumia vuosina 1977–1979.

1980-luvulla Kautto-Niemen levytystahti hiljeni. Keväällä 1984 hän teki paluun levymarkkinoille uuden *Mikä tämä leikki on* -nimisen levyn myötä. Vuonna 1985 hän oli mukana Syksyn sävelessä kappaleella "Sadun maailma", joka sijoittui seitsemänneksi. 

Päivi Kautto-Niemen myöhempiä levytyksiä ovat muun muassa "Kuinka sua kaipaan" ("Wild World"), "Sä katseellasi saat" (Maggie Reillyn "Everytime We Touch") ja "Tuuli alla siipien" (Bette Midlerin "Wind Beneath My Wings").

Kautto-Niemi on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri Jyväskylän yliopistosta 1970-luvulta. Siinä vaiheessa kun toiset jäävät eläkkeelle, Kautto-Niemi aloitti työskentelyn itsetuntemusta opettavana uravalmennuskouluttajana Koulutuspalvelu Saarenpää Oy:ssä. Hän valmensi vielä seitsemänkymppisenä muun muassa työttömiä, ammatinvaihtajia ja nuoria työuran edistämisessä. Ja silloin tällöin hän esiintyi myös laulajana, mutta ei enää päätyönään.

Albumit
-------

* Päivi (1977)
* Sun luokses jään (1978)
* Sillä siisti (1979)
* Mikä tämä leikki on (1984)
* Elämää eteenpäin (1993)
* Liljankukka (1998)
* Et yksin jää (1999)
* Päivi Kautto-Niemi (2005)
* Joulusta jouluun (2006)
* C est la vie (2012)

Lähteet
-------

1. 1 2  Mattlar, Mikko: Diskotyyppi ja uravalmentaja. (70-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 13.11.2022, s. B 34. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.11.2022.
2. ↑  Syksyn sävel retro: 4. Päivi: Pakoon MTV3. Viitattu 11.12.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Päivi Kautto-Niemen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |

 |
m/s Purha (ex-DR-10) talvehtimassa Helsingissä huhtikuussa 2009.
**Miinanraivaaja DR-10** oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu hinaaja.

Valmistus
---------

*ST-87* tilattiin John E. Matton and Sonsilta Choesista New Yorkista. Se valmistui 1943.

Alustyyppi oli 150 tonnin uppoamainen, 21 metriä pitkä, 6,2 metriä leveä ja syväys 2,6 metriä. Koneena oli 400 hevosvoiman Atlas Imperial -diesel suoralla kytkimellä; alustyypin erikoisuus oli se, ettei siinä ollut alennusvaihteita eikä edes peruutusta, vaan peruutusta varten kone piti sammuttaa ja käynnistää uudelleen päinvastaiseen suuntaan. Suomessa useimpiin näihin aluksiin asennettiin säädettävät KaMeWa-potkurit, joilla suunnanvaihto tuli mahdolliseksi konetta pysäyttämättä.

Palvelus
--------

Suomen kansanhuoltoministeriö osti 12. kesäkuuta 1946 Yhdysvaltain asevoimien selvittelyelimeltä kahdeksantoista ST-luokan hinaajaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen.

Kansanhuoltoministeriön hinaaja No. 10 vuokrattiin 21. marraskuuta 1945 merivoimille miinanraivaajaksi nimellä *DR-10*. Alus selvisi ilman vaurioita operaatiosta, jonka päätyttyä siitä tuli Helsingin laivastoaseman hinaaja nimellä *Purha*. Alus oli myös Mäkiluodon linnakkeen yhteysaluksena ja hinasi tarvittaessa laivaston sukeltajakurssin majoitusproomua, joka kantoi epävirallista nimeä MUSTA NUOLI. 

*Purha* osallistui 9. tammikuuta 1965 jäävaurioiden johdosta Porkkalan selällä uponneen troolari *Gurlin* etsintöihin. Hinaajan päällikkönä oli pursimies Pekka Kurki, joka kaapelilaiva *Putsaaren* päällikkönä johti karilleajossa 30. syyskuuta 1978 Hangon sisääntuloväylällä uponneen moottorivene *Viikingin* nostoa. 

Syksyllä 1981 alus myytiin yksityiselle omistajalle, kun uusi Valas-luokan sukeltajaemälaiva *Mursu* otti tehtävät hoitoonsa.

Se oli jonkin aikaa Helsingin Hernesaaressa tilausaluksena. 1980-luvun lopulla alus vaihtoi uudelleen omistajaa ja siirrettiin Porvoonjoelle. Talven 2009 se oli Sompasaaren kalasatamassa. 2010-luvulla aluksen laituripaikaksi vakiintui Jätkäsaaren Hietalahden puoleinen laituri.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* Kämäräinen, Juha: *Pienet hinaajat Suomessa : M/S Alpo Normandiasta Ouluun ja takaisin*. Toppilan Pukseeri ry, 2005. ISBN 952-91-8695-9.

### Viitteet

1. ↑  Kämäräinen, Juha s. 65
2. ↑  Kämäräinen, Juha s. 16–17
**Flatpak** on ohjelmien asentamiseen ja hallintaan suunnattu työkaluohjelmisto. Flatpak-mallissa ohjelmat ja niiden käyttämä ajonaikainen ympäristö käännetään ja jaetaan riippumatta alustasta, jossa niitä käytetään ja ne ovat tiettyyn rajaan asti eriytettyjä ("hiekkalaatikossa") isäntäjärjestelmästä. Flatpakin julkaisusta kerrottiin kesäkuussa 2016.

Perinteisiin paketinhallintajärjestelmiin verrattuna Flatpak ei paketoi tietylle käyttöjärjestelmälle vaan tietylle ajonaikaiselle ympäristölle.

Canonical kehitti Ubuntuun Snap-paketoinnin, mutta monet Fedoran kehittäjistä työskentelivät Flatpakin parissa sen kilpailijaksi, jolloin sitä vielä kutsuttiin nimellä "xdg-app". Sekä Snap että Flatpak ovat suunnattu ohjelmien paketointiin niiden riippuvaisuuksien kanssa, mutta Flatpak yrittää rajoittaa yhteenliittämistä ajonaikaisten perusriippuvaisuuksien kohdalla. Flatpakin tavoitteena ovat pienemmät paketit ja parempi turvallisuus. Tästä johtuen Flatpak-paketeilla voi kuitenkin olla riippuvaisuuksia toisiin paketteihin. Flatpakin hiekkalaatikko hyödyntää paljon Linux-nimiavaruuksia, joita Snap välttää. Kolmas vastaava ratkaisu on AppImage.

Flathub
-------

Flathub on suosittu palvelu ("sovelluskauppa") Flatpak-paketoitujen ohjelmien jakeluun. Flatpak tukee eri pakettilähteiden lisäämistä ja poistamista käyttäjän tarpeen mukaan.
Tammikuussa 2024 kerrottiin, että Flatpakilla on miljoona kuukausittaista käyttäjää ja Flathubista on ladattu yli 1,6 miljardia kertaa.

Tekniikka
---------

Flatpak hyödyntää useita olemassa olevia tekniikoita kuten nimiavaruuksia, cgroups-ryhmiä ja seccomp-ominaisuutta. Lisäksi se käyttää Open Container Initiativen määrittelemää OCI-muotoa ja Project Atomicin libostree-kirjastoa (ennen vain OSTree). Flatpakista on lähtöisin myös Bubblewrap-tekniikka kevyiden hiekkalaatikoiden tekemiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  1.14.5, 8. joulukuuta 2023 (viitattu 9. joulukuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  flatpak(1) *man.archlinux.org*. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Announcing Flatpak *lwn.net*.  21.6.2016. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
4. ↑  Flatpak *fedoraproject.org*. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
5. 1 2 3 4 5 6  Jonathan Corbet: The universal application distribution mechanism? *lwn.net*.  15.6.2016. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
6. ↑  Joey Sneddon: 7 Flatpak Apps You Can Install Right Now from Flathub *omgubuntu.co.uk*.  10.8.2018. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
7. ↑  Using Flatpak *docs.flatpak.org*. Viitattu 14.2.2022. (englanniksi)
8. ↑  Marius Nestor: Flathub Now Has Over One Million Active Flatpak App Users *9to5linux.com*.  26.1.2024. Viitattu 18.3.2024. (englanniksi)
9. ↑  Frequently Asked Questions *flatpak.org*. Viitattu 13.2.2024. (englanniksi)
10. ↑  Bubblewrap *wiki.archlinux.org*. Viitattu 13.2.2024. (englanniksi)
11. ↑  libostree *ostreedev.github.io*. Viitattu 13.2.2024. (englanniksi)
**Huvilakauden päättäjäiset** (Saarikauden päättäjäiset, Mökkikauden lopettajaiset, Saaren lopettajaiset, Huvilan lopettajaiset) on Vaasan seudulla pidetty suuri juhla. Juhlaa vietetään kesämökeillä "huvilakauden" päättymisen vuoksi elokuun viimeisenä viikonloppuna. "Huviloiksi" kutsutaan vaatimattomiakin kesämökkejä Pohjanmaan rannikolla, Vaasan seudulla.

Huvilakauden päättäjäisissä poltetaan kokkoja ja käytetään ilotulitteita. Pimeän tultua lauantaina on Vaasan saariston tuhansilla kesäasunnoilla karnevaalitunnelma tulineen ja raketteineen. 

Suuri osa vaasalaisista on juhlan aikana huviloillaan tai toisten vieraana. Rapuillalliset snapsilauluineen kuuluvat usein Huvilakauden päättäjäisiin.

Vaasan saaristossa ja rannikolla on yli 15000 kesäasuntoa.

Juhlaa on vietetty 1800-luvun puolivälistä. Perheen isä vei koulujen päätyttyä äidin ja lapset veneellä saaressa sijainneelle kesäasunnolle, huvilalle. Perheenisä kävi täydentämässä vesi- ja ruokavarastoja viikonloppuisin. 

Koulujen ennen alkaessa vasta syyskuussa väki kotiutui huvilalta kaupunkiin elokuun viimeisenä viikonloppuna. Siksi "huvilakauden päättäjäiset", "saaren/saarikauden lopettajaiset" on elokuun viimeisenä viikonloppuna. Juhlaviikonloppu määräytyy lauantain mukaan. Jos perjantai on elokuun viimeinen päivä, on juhla edellisenä viikonloppuna.

Huvilakauden päättäjäisiä vietetään Vaasan seudulla nimenomaan huviloilla. Kokkolassa samanaikaisesti vietettävät "Venetsialaiset" on enemmän kaupunkijuhla. 

Huvilakauden päättäjäiset on nykyisin Pohjanmaalla identiteettisymboli. Sitä arvostetaan Vaasan seudulla juhlana yhtä tärkeäksi kuin juhannus.

Juhla on levinnyt myös saariston ja Pohjanmaan rannikon ruotsinkielisen alkuperäisväestön pariin vaikka se alun perin olikin vain kaupunkilaisten kesäasunnoillaan pitämä juhla.

Katso myös
----------

* Venetsialaiset

Lähteet
-------

1. ↑  Venetiansk afton *Upplagsverket Finland*. Viitattu 16.3.2024.
**Vesa Valter Savolainen** (s. 28. elokuuta 1944 Ruokolahti) on suomalainen IT-asiantuntija ja emeritusprofessori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa tietojenkäsittelyopin professorina vuonna 1998 ja tietojärjestelmätieteen professorina 1999–2002.

Koulutus
--------

Savolainen opiskeli kansakoulun jälkeen Kansanvalistusseuran Kirjeopistossa. Kansakoulun Nuorisotyön Keskus nimitti hänet Suomen Kerhopojaksi vuodeksi 1960–1961. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Vuoksenniskan yhteiskoulussa 1966. Hän valmistui Tampereen yliopistossa filosofian kandidaatiksi 1971, lisensiaatiksi 1974 ja tohtoriksi 1977. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1977) oli otsikoitu nimellä *File Assignment and Sequencing on Disc Storages*.

Työura
------

Hänet nimitettiin tietojenkäsittelyopin lehtoriksi Tampereen yliopistoon vuonna 1977, apulaisprofessoriksi Vaasan Kauppakorkea­kouluun vuonna 1979 ja Jyväskylän yliopistoon vuonna 1981. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa virkaatekevänä sovelletun matematiikan ja tietojenkäsittelytieteiden erilaisissa professorin tehtävissä vuosina 1981-1997 ja Suomen Akatemian tutkijana vuosina 1983, 1987, 1991-92 ja 1997-98. Tietojenkäsittelyopin professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1998 ja tietojärjestelmätieteen professoriksi vuonna 1999. Hän on ollut Tampereen yliopiston dosenttina vuosina 1979–2002 ja vierailevana professorina Indonesian yliopistossa Jakartassa vuonna 1994. Hän on osallistunut Euroopan yhteisön (EY) ESPRIT-ohjelman (European Strategic Programme for Research and Development in Information Technology) monikansallisiin tutkimushankkeisiin OSSAD (Office Support Systems Analysis and Design) ja HECTOR (Harmonized European Concepts and Tools for Organizational Information Systems) vuosina 1986–1990. Eläkkeelle Savolainen jäi vuonna 2002.

Julkaisutoiminta
----------------

Savolainen on julkaissut tutkimustuloksiaan lukuisissa kansainvälisissä aikakauslehdissä ja kirjoissa. 

Vesa Savolainen vaellustauolla Lapissa
Jäätyään eläkkeelle hän on ollut tuottelias kirjailija sekä vaelluksen ja kalastuksen sekä matkailun harrastaja, joihin liittyen hänen kertomuksiaan on julkaistu alan aikakauslehdissä ja Eränkävijä-kirjoissa. Vesa Savolaisen tunnetuimpia töitä ovat: 

* Verkkoteoria. WSOY Docendo, Porvoo 2001
* Verkkoteorian perusteet ja algoritmit. Gaudeamus, Helsinki 1978
* Perspectives of Information Systems. Editor and main author, Springer-Verlag, New York 1999
* OSSAD Methodology. Several authors, IOT, Munchen 1989
* Vaelsimme poropoluilla. Myllylahti 2022
* Muistojemme Rauhala. Useita kirjoittajia, Poropolku 2003
* Hurmio. Rikosromaani, e-kirja, Poropolku 2008
* Häkkilintu karkuteillä. Muistelmateos, e-kirja, Poropolku 2017
* Järville ja koskivesille. E-kirja, Poropolku 2017
* Rannikkovesille ja valtamerille. E-kirja, Poropolku 2017
* Poropoluille ja rautulompoloille. E-kirja, Poropolku 2017
* Vaelluksille Lappiin. E-kirja, Poropolku 2017

Lähteet
-------

* *Suomen professorit – Finlands professorer*. Professoriliitto, 2000. ISBN 951-95189-6-7.
* *Rantala R. (toim.): Kuka kukin on - Who’s who in Finland 2001.* Otava, 2000
* *Rantala R. (toim.): Kuka kukin on - Who’s who in Finland 2003.* Otava, 2002
Kirke tarjoamassa juomaa Odysseukselle. John William Waterhouse, 1891.
**Kirke** (m.kreik. Κίρκη, *Kirkē*, lat. *Circe*) on kreikkalaisessa mytologiassa jumalatar ja velho. Kirke oli auringonjumala Helioksen ja okeanidi Persen tytär ja Aieteen ja Pasifaen sisar. Kirken kerrotaan muuttaneen monet rakastamansa miehet eläimiksi, varsinkin jos he hyljeksivät häntä.

*Odysseia*
----------

Homeroksen eepoksessa *Odysseia* Kirken kuvataan asuvan Aiaian saarella palatsissa, joka sijaitsi tiheän metsän keskellä olevalla aukiolla. Sen ympärillä kuljeskeli vieraille ystävällisiä susia ja leijonia, jotka todellisuudessa olivat Kirken eläimiksi loihtimia miehiä. Kirke 

Kirke kutsui Odysseuksen merimiehet juhlapäivälliselle ja muutti nämä sioiksi. Vain Eurylokhos epäili petosta eikä nauttinut ateriaa. Hän pakeni kertomaan Odysseukselle ja muille laivaan jääneille miehille toveriensa kohtalosta. Odysseus lähti pelastamaan miehistönsä, mutta matkalla hänet pysäytti Hermes, joka kehotti häntä nauttimaan taikayrttiä, molybdeenikukkaa, joka estäisi Kirken taian vaikutuksen. Hermes myös kehotti Odysseusta karkaamaan miekkansa kanssa Kirken kimppuun uhaten tappaa tämän kun tämä yrittäisi muuttaa Odysseuksen eläimeksi taikasauvallaan, jolloin Kirke pyytäisi häntä makaamaan kanssaan. Tähänkin Odysseuksen tulisi suostua, mutta vasta sen jälkeen, kun hän olisi vannottanut Kirkea olemaan tekemästä hänelle mitään pahaa, koska muuten Odysseus menettäisi sängyssä sekä rohkeutensa että miehuutensa.

Kaikki tapahtui juuri kuten Hermes oli kertonut, ja Kirke muutti siat takaisin miehiksi. Odysseuksen ja Kirken suhde jatkui koko vuoden, jonka ajan Odysseus miehineen vietti saarella. Kirke myös neuvoi Odysseusta kysymään ohjeita kotiinpaluuta varten Teiresiaalta ja opasti itsekin, miten välttää vaaroja matkalla.

Kirken lapsiksi mainitaan hänen Odysseuksen kanssa saamansa Agrios, Latinos ja Telegonos. Hyginus lisää joukkoon Nausithooksen, mutta väittää Latinoksen syntyneen suhteesta Telemakhoksen kanssa. Näiden lisäksi hänen kerrotaan synnyttäneen Faunoksen Poseidonille.

Roomalaiset runoilijat käyttivät Kirkeä myös omissa kirjoituksissaan. Hänen kerrottiin muuttaneen Ausonian kuninkaan Picuksen tikaksi ja Skyllan Odysseuksenkin kotimatkallaan kohtaamaksi hirviöksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* xiv.242–307 (engl.käännös).
2. ↑  Homeros: *Odysseia* 10.208– (engl. käännös).
3. ↑  Hyginus: *Fabulae* cxxv (engl. käännös).
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* cxxvii (engl. käännös).
5. ↑  Nonnos: *Dionysiaka* 13.309–332 (engl. käännös).
6. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* xiv.308–440 (engl.käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirke** Wikimedia Commonsissa
**Wicked Willie** on brittiläinen vuonna 1990 valmistunut aikuisille suunnattu animaatiosarja, joka perustuu kuvittaja Gray Jolliffen ja kirjoittaja Peter Maylen *Wicked Willie* -sarjakuvakirjoihin. Suomessa kyseisen sarjakuvasarjan kirjoja julkaistiin suomeksi 1980-luvulla Gummeruksen kustamana, joihin kuuluivat muun muassa osat *Miehen paras ystävä: Nyt Viljo tulee!* ja *Viljo, naisen paras ystävä.*

Animaatiosarjaan valmistui 11 jaksoa. Sarjan esittäminen lopulta kuitenkin kiellettiin televisiossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sarja oli suunnitteilla esittää myös Suomen televisiossa, kun Mainos-TV oli vuonna 1990 hankkinut siihen esitysoikeudet.

Televisioesityskiellon myötä sarja julkaistiin lopulta kahtena erilliseksi suoraan videolle julkaistavaksi elokuvaksi nimillä *Wicked Willie – The Movie* (1990) ja *Wicked Willie Rides Again* (1991). Elokuvajulkaisuja varten valmistettiin muutama lisäkohtaus, joilla alkuperäiset jaksot saatiin yhdistettyä kahdeksi erilliseksi elokuvaksi. Videojulkaisut myivät ensijulkaisun aikaan hyvin, ja myöhemmin ne on julkaistu myös DVD.nä. Suomessa nämä elokuvat julkaistiin 1990-luvulla videokaseteille nimillä *Nyt Viljo Pystynen tulee* ja *Viljo Pystynen taas täällä!*, joihin oli tehty suomenkieliset jälkiäänitykset.

Lähteet
-------

1. ↑  Miehen paras ystävä : nyt Viljo tulee! *finna.fi*. Viitattu 5.2.2024.
2. ↑  Naisen paras ystävä : Viljon opaskirja parempaan ja kauniimman sukupuolen seksiin *finna.fi*. Viitattu 5.2.2024.
3. 1 2 3 4 5  Wicked WillieArkistoitu kopio *friendshipfilmsltd.wordpress.com*.  Arkistoitu 10.5.2019. Viitattu 5.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Avola, Pertti: MIP-tarjonta näkyy Suomessa lähivuosina.  *Helsingin Sanomat*, 7.5.1990, s. 58. Näköislehti, tilaajille. Viitattu 5.2.2024.
5. ↑  Nyt Viljo Pystynen tulee *Videospace*. Viitattu 5.2.2024. (englanniksi)
6. ↑  Nyt Viljo Pystynen tulee *FIx-Galleria*. Viitattu 5.2.2024.
7. ↑  Viljo Pystynen taas täällä! *Videospace*. Viitattu 5.2.2024.
**Levykauppa Äx Oy** (vuosina 1998–2007 *Levykauppa Äx Ky*, vuosina 1997–1998 *Puijon Musiikki Tmi*; myös **Levykauppa X** ja **Recordshop X**) on suomalainen musiikkitarvikkeiden, kirjojen ja elokuvien vähittäiskauppaan erikoistunut yritys, jolla on Suomessa kahdeksan myymälää: Helsingissä Hakaniemessä ja Kampissa sekä Jyväskylässä, Kuopiossa, Lahdessa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Liikkeissä järjestetään myös paikallisten yhtyeiden akustisia esiintymisiä.

Tavallisten levy-yhtiöjulkaisujen ohella Levykauppa Äx myy myös yhtyeiden omakustanneäänitteitä sekä käytettyjä levyjä. Yritys ei myöskään ole joidenkin levykauppojen tavoin keskittynyt mihinkään tiettyyn musiikin tyylilajiin.

Vaikka kauppa on ollut toimialalla laskussa, Levykauppa Äx on onnistunut myymään hyvin ja perustanut uusia myymälöitä. Myynnin kasvu on ollut yli 10 prosenttia vuodessa, ja vinyylilevyjen myynti on kasvanut erityisen nopeasti. Toisaalta yritys teki kesäkuussa 2013 päättyneellä tilikaudella ensi kertaa tappiollisen tuloksen.

Levykauppa Äx otti käyttöön 16. joulukuuta 2013 tilohinsa Bitcoin-automaatin, jolla voi vaihtaa käteistä rahaa Bitcoineiksi. Levykauppa Äx:n kaupallinen johtaja Jyri Lipponen kertoo:

> »Emme ole varmoja oikeastaan mistään Bitcoiniin liittyen, mutta haluamme ehdottomasti aina olla mukana kokeilemassa kaikkea mikä voi osaltaan horjuttaa totuttua maailmanjärjestystä.» 
> 
>

Cobra Records
-------------

Cobra Records oli Levykauppa X:n alainen levy-yhtiö, ja se perustettiin vuonna 2007. Se julkaisi muun muassa Sotajumalan ja Deathchainin albumeita.

### Yhtyeet

* Black Magic Six
* Cleaning Women
* The Coffinshakers
* Deathchain
* Ills
* Kap Kap
* The Man-Eating Tree
* Opium Warlords
* Presley Bastards
* Sotajumala
* Suburban Tribe
* Survivors Zero

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yrityshaku: Levykauppa Äx, Taloussanomat. Viitattu 25.9.2020.
2. ↑  Levykauppa Äx Oy *Yritys- ja yhteistötietojärjestelmä*. Helsinki:  Patentti- ja rekisterihallitus, Verohallinto. Viitattu 27.3.2024.
3. ↑  Levykauppa Äx Oy (Hakutermi: "1108938-9") *Virre*. Helsinki:  Patentti- ja rekisterihallitus. Viitattu 27.3.2024.
4. 1 2  Ånäs, Markus: Levykauppa Äx tekee myyntiennätyksiä (Arkistoitu – Internet Archive), Talouselämä 26.9.2014.
5. ↑  Levykauppa Äx alkaa vaihtaa valuuttaa Bitcoineiksi (Arkistoitu – Internet Archive), Kauppalehti 2013 (maksullinen).
6. ↑  Levykauppa Äx Oy *finder.fi*. finder.fi. Viitattu 13.1.2015. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Levykauppa Äxän kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |

 |
**Ventastega curonica** on myöhäiseltä devonikaudelta, 365 miljoonan vuoden takaa peräisin oleva kalasammakkofossiili, joka löydettiin Pavārin alueelta Latviasta ja kuvattiin tieteelle vuonna 2008. Se on eräs välimuoto kalojen ja ensimmäisten maalla eläneiden sammakkoeläinten välillä.

Lajin kuvaaminen
----------------

Laji kuvattiin fossiilista, johon kuuluu kallo, osia hartiaseudusta sekä (luokituksen kannalta mielenkiintoisin) osa lantiota. Kallo on hyvin säilynyt ja erityisesti aivokopan rakenteet erottuvat hyvin. Anatomialtaan *Ventastega* sopii morfologiseen aukkoon, joka vallitsi aikaisemmin löydettyjen enemmän kalamaisten *Panderichthys*- ja *Tiktaalik*-fossiilien sekä enemmän sammakkoeläinmäisten *Acanthostega*- ja *Ichthyostega*-fossiilien välissä.

Kallon rakenteiden perusteella *Ventastega* muistuttaa aikaisemmin löydettyä *Acanthostegaa*, joskin silmänympärysrakenteet ovat poikkeavia. Eläimen alaleuka on tetrapodeille tyypillinen, mutta hampaat muistuttavat enemmän kalojen hampaita. Sillä on ollut alkeelliset raajat, joissa lienee ollut 7–9 varvasta. Ulkoisesti luultavimmin pientä alligaattoria muistuttaneen *Ventastegan* arvellaan eläneen enimmäkseen matalissa vesistöissä

Lähteet
-------

1. ↑  †Ventastega Ahlberg et al. 1994 (lobe-finned fish) *Fossilworks*. Viitattu 14.12.2019. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Ahlberg, Per E. & Clack, Jennifer A. & Lukševičs, Ervīns & Blom, Henning & Zupiņš, Ivars: *Ventastega curonica* and the origin of tetrapod morphology.  *Nature*, 2008, 453. vsk, nro 7199, s. 1199–1204. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.12.2019.  (englanniksi)
3. ↑  Fossil fills out water-land leap *BBC News*.  25.6.2008. Viitattu 14.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Murph, Dennis C.: Ventastega curonica *DevonianTimes.org*.  9.7.2005.  Arkistoitu 8.3.2015. Viitattu 14.12.2019. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2323606
* Fossilworks: 230696
* GBIF: 8599698
* Open Tree of Life: 6158553

 |

 |
Ukrainalaisen viinin kunniaksi julkaistu postimerkki vuodelta 2013
**Viinintuotanto on yksi Ukrainan** maatalouden osa-alue, joka on perinteisesti ollut pieni. Maan ilmasto ja hedelmällinen maaperä sopivat kuitenkin monien eri rypälelajikkeiden viljelyyn eteenkin Etelä-Ukrainassa.

Historia
--------

Varhaisimmat todisteet viininviljelystä nykyisen Ukrainan alueella ovat peräisin 300-luvulta eaa. Muun Euroopan tavoin munkeilla oli keskeinen rooli viinintuotannossa keskiajalla. Krimin sodan jälkeen venäläinen ruhtinas Lev Golitsyn alkoi viljelemään viiniä nykyisen Ukrainan alueella. Hän oli tutustunut kuohuviinin valmistukseen opiskellessaan Pariisissa. Golitsynia pidetään Venäjän kuohuviinin isänä.

Neuvostoaikoina viiniviljelmät kollektivisoitiin siinä missä muukin maatalous ja viinin tuotannosta tuli entistä teollisempaa: tavoitteena oli tuottaa määrällisesti enemmän viiniä kuin tuottaa kallista ja laadukasta viiniä. Kotimaan markkinoilla juotiin enimmäkseen väkeviä viinejä ja jälkiruokaviinejä. Vuosiana 1985–1987 ukrainalaisista viinitiloista katosi 80 %, kun Gorbatšov käynnisti alkoholin vastaisen kampanjan.

Venäjän miehitettyä Krimin niemimaan vuonna 2014 Ukrainan viiniteollisuudesta katosi yli puolet, 61 780 eekkerin verran, johon kuului mm. Massandran historiallinen viinitila. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 osa Ukrainan perinteisistä viininviljelyalueista, kuten H’erson, muuttui rintamaksi. Viinintuotanto on kuitenkin jatkunut olosuhteiden salliessa.

Viinialueita ja rypälelajikkeita
--------------------------------

Viinintuotanto rajoittuu Ukrainan eteläosiin kuten Krimille sekä H’ersonin, Mykolajivin, Taka-Karpatian ja Odessan alueille. Jonkin verran kokeellista viinintuotantoa tehdään myös Lvivissä Kiovassa ja Ternopilissä

Ukrainassa kasvatetaan useita yleisiä rypälelajikkeita Cabernet Sauvignon, Merlot, Chardonnay ja Riesling. Näiden lisäksi paikallisia erikoisuuksia ovat Telti Kuruk, Odesa Black ja Sukholimansky.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ukrainian Wine *Ukraine NOW*.  2024. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  The Taste of Ukrainian Wine Country *UATV English*.  17.10.2017. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Bortolot, Lana: Raise A Glass To Ukraine’s Wine History *Forbes*.  26.2.2022. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
4. 1 2  Bortolot, Lana: Ukraine Is A Small But Mighty Market For Wine *Forbes*.  27.2.2022. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
5. 1 2  'No-one will stop us': Ukrainian winemakers defiant in the face of Russian aggression *Euronews*.  1.3.2022. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
6. ↑  History of Ukrainian winemaking *Wines of Ukraine*. Viitattu 19.3.2024. (ukrainaksi)
7. ↑  Adler, Nils: Inside Ukraine’s wartime wine industry *Al Jazeera*.  12.3.2023. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
8. ↑  Grape harvest continues under the sound of shelling in Ukraine vineyard | AFP *AFP*.  5.9.2022. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
9. ↑  Naylor, Aliide: War And Wine: The Struggles And Successes Of A Ukrainian Industry *Radio Free Europe/Radio Liberty*.  11.12.2023. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
10. ↑  Wines regions of Ukraine *Wines of Ukraine*.  2024. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
Fatih Birol
**Fatih Birol** (s. 1958 Ankara, Turkki) on Kansainvälisen energiajärjestön (IEA) pääjohtaja. 

Birol valmistui energiatekniikan kandidaatiksi Istanbulin teknillisestä korkeakoulusta ja suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon ja tohtorintutkinnon energiataloudesta ja mallintamisesta Wienin teknillisessä korkeakoulussa. 

Hän työskenteli kuusi vuotta OPEC:ssä (*Organization of the Petroleum Exporting Countries*) Wienissä. 

Hän liittyi IEA:han vuonna 1995. Birol on toiminut Kansainvälisen energiajärjestön pääjohtajana vuodesta 2015. 

Hän on myös johtaja virastossa, joka on vastuussa energiapolitiikan ekonomisista analyyseista. Hän valvoo maailman tulevaisuuden energianäkymää (engl. *World Energy Outlook*), mikä on IEA:n tärkein projekti ja se on tunnistettu maailman luotettavammaksi lähteeksi energiapolitiikassa.*lähde?*

Birol opastaa IEA:n jäsenmaita energiaturvallisuudessa ja ilmastonmuutosongelmissa [vanhentunut linkki]. Hän on vastuussa juuri perustetusta IEA:n kaupallisen energian raadista, joka yhdistää monen suuren energiayhtiön johtajia, jotta he voivat sopia keskenään tulevista energiahaasteista.*lähde?*

Birol on saanut palkintoja Venäjän tiedeakatemiasta vuonna 2002 ja Yhdysvaltain energiayhtiöltä vuonna 2004 tunnustuksena panostuksestaan energiapolitiikkaan. Hän sai myös vuosittaisen IEA:n palkinnon panostuksestaa ammattiinsa (engl. *Outstanding Contributions to the Profession*) vuonna 2005.*lähde?*

Itävallan tasavalta myönsi hänelle kultaisen kunniamitalin vuonna 2007 panostuksesta maailman energiaongelmien ratkaisemiseen.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  IEA Chief Economist Fatih Birol is named Agency’s next Executive Director - News *IEA*. Viitattu 14.7.2022. (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2  Leadership - About *IEA*. Viitattu 14.7.2022. (englanniksi)
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Fatih Birolin *elämäkerta* (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Fatih Birol
*Hakusana "näkymätön" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*

"Näkymätön mies lepuuttaa jalkojaan". Populaarikulttuurissa suosittu aihe.
**Näkymättömyys** on esineen ominaisuus, joka estää sen erottumisen taustasta. Yleensä näkymättömyydellä tarkoitetaan näönvaraisten havaintojen mahdottomuutta.

Fiktiossa näkymättömyys on suosittu aihe, tunnettuina esimerkkeinä H. G. Wellsin *Näkymätön mies* ja Harry Potterin näkymättömyysviitta.

Sotilasteknologia
-----------------

Varsinkin sotilasteknologiassa tarkastellaan näkyvyyttä muillakin aallonpituuksilla kuin näkyvällä valolla, esimerkiksi näkyvyyttä tutkassa. Sotilaskirjallisuuden laajempi määritelmä näkymättömyydelle kuuluu: "Kohde on näkymätön silloin, kun sen sensorissa aiheuttama signaali eli heräte on sama kuin taustan aiheuttama signaali eli taustaheräte kaikilla tiedusteltavilla spektrikaistoilla."

Sotilaskäytössä näkymättömyyteen pyritään stealth- eli häivetekniikoilla, kuten naamioinnilla tai muuttamalla pinnan ominaisuuksia niin että tutka-aallot siroavat niistä halutulla tavalla. Absorptiomateriaaleilla muutetaan saapuva tutkapulssi lämmöksi, jolloin takaisinsiroava teho pienenee, kun taas pinnan muotoilulla pyritään pienentämään tutkakaikupintaa, jolloin näkymättömästä esineestä siroava teho ei osu tutkan vastaanottoantenniin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Haapamaa, Jouko: Pysytään piilossa – häivetekniikan uudet mahdollisuudet. *Puolustusvoimien tutkimuslaitos*. Viitattu 25.12.2018.
2. ↑  Latvakoski, Juho: *Tutkasensori ja häiveet osana sensorijärjestelmiä*, s. 18–20. Kandidaatintyö. Oulun yliopisto, Konetekniikan koulutusohjelma, 2018. Teoksen verkkoversio (viitattu 25.12.2018).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Näkymättömyys** Wikimedia Commonsissa
**Jouko Antero Teikari** (29. tammikuuta 1938 Vehkalahti – 23. tammikuuta 2024 Hamina) oli suomalainen oboisti.

Teikari kokeili lapsena ensin kitaraa ja kornettia, mutta päätyi Benny Goodmanin innoittamana klarinettiin. Vuonna 1960 hän siirtyi oboeen Renato Zanfinin innoittamana. Hän pääsi vuonna 1962 Sibelius-Akatemiaan, jossa hänen opettajanaan toimi Asser Sipilä. Lisäksi hän opiskeli Pariisissa ja Berliinissä, joista jälkimmäisessä hän sai opetusta Karl Steinsiltä.

Teikari toimi Suomen Kansallisoopperan orkesterin oboen äänenjohtajana vuosina 1963–1967 ja Radion sinfoniaorkesterin oboen äänenjohtajana vuosina 1967–1988. Hän soitti myös Savonlinnan oopperajuhlaorkesterissa vuosina 1966–1978. Vuosina 1979–2003 hän työskenteli oboensoiton lehtorina Sibelius-Akatemiassa; vielä tämän jälkeen hän jatkoi toimimista tuntiopettajana.

Teikari levytti Kalevi Ahon oboekvinteton, Bernhard Henrik Crusellin *Divertimenton* ja Wolfgang Amadeus Mozartin oboekvarteton. Hän esiintyi International Double Reed Societyn konferensseissa vuosina 1980 Edinburghissa, 1984 Grazissa ja 1989 Manchesterissa. Ensimmäisellä kerralla hän tulkitsi Ahon oboekvinteton, keskimmäisellä Timo Laihon *Monologin* ja viimeisellä Ahon sonaatin oboelle ja pianolle. Vuosien 1984 ja 1989 konferenssien yhteydessä järjestettyihin kansainvälisiin kilpailuihin Teikari osallistui tuomariston jäsenenä. Teikari toimi Suomen oboe- ja fagottiseuran toiminnan varhaisvaiheissa sen varapuheenjohtajana. Hänet on nimitetty seuran kunniajäseneksi.

Tammikuussa 2018 Teikari konsertoi 80-vuotisjuhlansa kunniaksi. Kalevi Aho sävelsi häntä varten vuonna 2017 kappaleen *Lied*, jossa on myös piano-osuus, jonka on tulkinnut Teikarin tytär Maija Teikari.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 25.2.2024, s. B 28.
2. 1 2 3 4  TRIO vol. 7 no. 1 (kesäkuu 2018) (Arkistoitu – Internet Archive) Taideyliopisto
3. 1 2 3 4 5  Kunniajäsenet Suomen oboe- ja fagottiseura
4. ↑  SOFS:n kunniajäsen Jouko Teikari juhlisti 80-syntymäpäiväänsä omalla konsertilla 28.1.2018 Suomen oboe- ja fagottiseura
5. ↑  Konserttiyhdistys ei ole tinkinyt laadusta Reimari
6. ↑  Konserttiarvio: Vaikuttava päätöskonsertti Haminassa Kymen Sanomat


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Oulunsalon kunnantalo, 1982

Postmodernismi 

---

Robert Venturi: Vanna Venturi -talo, 1959–1964. Chestnut Hill, Pennsylvania.
 Robert Venturi: *Vanna Venturi -talo*, 1959–1964. Chestnut Hill, Pennsylvania. 

Pääartikkelit 

Postmoderni filosofia | Postmoderni taide | Postmodernismi (arkkitehtuuri) | Postmoderni kirjallisuus

Aiheet 

Dekonstruktio | Kriittinen teoria | Memphis-ryhmä | Oulun koulu

Tekijät 

Jean Baudrillard | Pierre Bourdieu | Rosi Braidotti | | Gilles Deleuze | Jacques Derrida | Paul Feyerabend | Michael Graves | Hans Hollein | Philip Johnson | Emmanuel Lévinas | Jean-François Lyotard | Jarmo Mäkilä | Reima Pietilä | Kimmo Sarje | Ettore Sottsass | James Stirling

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Oulun kouluksi** tai **Oulun koulukunnaksi** kutsutaan arkkitehtuurin koulukuntaa tai liikettä, joka syntyi Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla 1970-luvun puolivälissä. Koulukunnan syntyyn liitetään usein professori Reima Pietilän nimi, koska hän oli liikkeen alkuaikoina Oulun arkkitehtiosaston professorina.

Oulun koulu etsi vaihtoehtoja 1970-luvulla vallinneeseen modernistiseen arkkitehtuuriin. Liikkeestä voi erottaa kolme suuntausta, jotka toistuvat useimmissa koulukunnan nimeen laskettavissa rakennuksissa. Parhaiten se tunnetaan regionalistisesta punatiiliarkkitehtuuristaan. Yksi osa liikettä olivat karelianismiin ja kansallisromantiikkaan pohjautuvat puurakennukset. Kolmas suuntaus oli kansainvälisen postmodernistisen tyylin seuraaminen.

Koulukuntaan liitettyjä arkkitehteja
------------------------------------

* Reijo Niskasaari
* Heikki Taskinen

Koulukunnan tunnettuja rakennuksia
----------------------------------

* Oulunsalon kunnantalo, 1982, Kari ja Reijo Niskasaari, Kaarlo Viljanen, Ilpo Väisänen ja Jorma Öhman.
* Oulun normaalikoulu, 1982 ja 1983, Heikki Taskinen
* Oulun diakonissalaitoksen kuntotalo, 1986, Heikki Taskinen

* Oulun normaalikoulun yläaste ja lukio, valmistunut 1983Oulun normaalikoulun yläaste ja lukio, valmistunut 1983
* Oulun diakonissalaitoksen kuntotalo, valmistunut 1986Oulun diakonissalaitoksen kuntotalo, valmistunut 1986

Lähteet
-------

* Ylimaula, Anna-Maija; Niskasaari, Reijo ja Okkonen, Ilpo: *The Oulu school of architecture. Arkkitehtuurin Oulun koulu*. Helsinki: Rakennustieto, 1993. ISBN 951-682-280-0.

### Viitteet

1. ↑  Ylimaula et al. 1993, s. 13.
2. ↑  Ylimaula et al. 1993, s. 10–11.
**Weierstrassin lause** on matematiikassa lause, jonka mukaan jatkuva funktio saa suljetulla välillä suurimman ja pienimmän arvon. 

Olkoon *f*: [a, b] → **R** jatkuva funktio. Weierstrassin lause tarkoittaa sitä, että välillä [a, b] on luvut *c* ja *d* siten, että kaikilla välin pisteillä {\displaystyle x\in [a,b]} funktion arvo pysyy arvojen *f*(*c*) ja *f*(*d*) välissä. Matemaattisesti

{\displaystyle \exists c,d\in [a,b]:\forall x\in [a,b]:f(c)\leq f(x)\leq f(d)}.
Weierstrassin lause on merkittävä muun muassa siksi, että sen avulla voidaan todistaa Rollen lause, jota puolestaan käytetään differentiaalilaskennan keskeisimmän lauseen, differentiaalilaskennan väliarvolauseen todistuksessa.

Todistus
--------

Todistetaan, että löydetään suurin arvo kuten edellä mainittu. Pienin arvo löydetään vastaavasti, kun tutkitaan funktiota {\displaystyle -f(x)}. 

Tehdään oletus, että {\displaystyle f} ei ole rajoitettu välillä {\displaystyle [a,b]}. 

Tällöin {\displaystyle \forall n\in \mathbb {N} \ \exists x\_{n}\in [a,b]}, jolla {\displaystyle |f(x\_{n})|\geq n}. Koska {\displaystyle x\_{n}} on rajoitettu, niin Bolzanon–Weierstrassin lauseen nojalla {\displaystyle (x\_{n})}:lla on suppeneva osajono {\displaystyle (x\_{n\_{k}})} eli {\displaystyle x\_{n\_{k}}\to x\_{0}} kun {\displaystyle k\to \infty }. Koska {\displaystyle a\leq x\_{n\_{k}}\leq b\ \forall k}, niin {\displaystyle a\leq x\_{0}\leq b}. 

Koska {\displaystyle f} on jatkuva {\displaystyle x\_{0}}:ssa, niin {\displaystyle \exists \delta >0} siten, että {\displaystyle |f(x)-f(x\_{0})|<1}, kun {\displaystyle x\in U(x\_{0},\delta )\cap [a,b]}. Koska {\displaystyle x\_{n\_{k}}\to x\_{0}} niin {\displaystyle \exists k\_{0}} siten, että {\displaystyle |x\_{n\_{k}}-x\_{0}|<\delta }, kun {\displaystyle k\geq k\_{0}}. Näillä {\displaystyle k} pätee {\displaystyle |f(x\_{n\_{k}})-f(x\_{0})|<1}. Mutta koska {\displaystyle |f(x\_{n\_{k}})|\geq n\_{k}} ja koska {\displaystyle n\_{k}\to \infty }, kun {\displaystyle k\to \infty }, niin saadaan ristiriita. 

Näin ollen {\displaystyle f} on rajoitettu välilä {\displaystyle [a,b]}, mistä seuraa se, että on olemassa {\displaystyle M=:\sup\{f(x)\mid x\in [a,b]\}}. Nyt on osoitettava vielä {\displaystyle f(x)=M} jollakin {\displaystyle x\in [a,b]}. 

{\displaystyle \forall n\in \mathbb {N} \ \exists y\_{n}\in [a,b]}, jolle {\displaystyle f(y\_{n})>M-1/n}. Bolzanon–Weierstrassin lauseen nojalla jonolla {\displaystyle (y\_{n})} on olemassa suppeneva osajono {\displaystyle (y\_{n\_{k}})}, jolla {\displaystyle y\_{n\_{k}}\to y\_{0}}, kun {\displaystyle k\to \infty }. Funktion {\displaystyle f} jatkuvuuden nojalla {\displaystyle f(y\_{n\_{k}})\to f(y\_{0})}, kun {\displaystyle k\to \infty }. Toisaalta {\displaystyle M\geq f(y\_{n\_{k}})>M-1/n\_{k}\geq M-1/k}, mistä seuraa kuristusperiaatteen nojalla {\displaystyle f(y\_{0})=M}.

Lähteet
-------

1. ↑  Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013), s. 383–384 (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Extreme value theorem (cut-the-knot) (englanniksi)