recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Free the Nipple -marssi Brightonissa Englannissa vuonna 2019.
**Free the Nipple** (suom. ’nänni vapaaksi’) on Yhdysvalloissa 2010-luvulla syntynyt liike ja sosiaalisen median kampanja, joka tavoittelee naisille oikeutta paljastaa rintansa julkisilla paikoilla, kuten uimarannoilla. Liikkeessä pidetään epätasa-arvoisena sitä, että miehet saavat näyttäytyä julkisilla paikoilla ylävartalo paljaana, mutta naisten rinnat seksualisoidaan ja määrätään piilotettavaksi.

Free the Nipple sai alkunsa samannimisestä yhdysvaltalaisesta dokumenttielokuvasta, joka kuvaa amerikkalaisten naisaktivistien paljasrintaista kampanjointia New Yorkin kaduilla. Yhdysvalloissa naisten yläosattomuus on laissa kiellettyä joissain osavaltioissa ja voi johtaa vankeustuomioon. Suomessa yläosattomuus ei johda rikossyytteisiin, mutta paljasrintaisia naisia kehotetaan joskus peittämään rintansa julkisilla paikoilla, jos sen katsotaan aiheuttavan pahennusta. Rajoitusta perustellaan sukupuolisiveellisyyden loukkaamisen kieltävällä lailla.

Liike on saanut Yhdysvalloissa tukea monelta julkisuuden henkilöltä, jotka ovat alkaneet liikkua ulkona ilman rintaliivejä vaatteidensa alla ja pukeutua läpinäkyviin vaatteisiin, joista rinnat näkyvät osittain läpi. Jotkut kampanjoijat ovat julkaisseet Twitterissä ja Instagramissa omia nännikuviaan.

Liikkeen innoittamia tapahtumia ovat esimerkiksi Go Topless -päivä ja suomalainen tissiflashmob-tapahtuma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ruta Kaskeleviciute: Antaa nännien näkyä! Naiset poseeraavat yläosattomissa ja ottavat kantaa – tällainen on Free The Nipple -liike, johon liittyvä tempaus nähdään Suomessa lauantaina *Iltalehti*.  6.6.2019. Viitattu 9.7.2022.
2. 1 2 3  Nännit näkyviin! Free the Nipple -kampanja haluaa vapauttaa naisten rinnat *MTV uutiset*.  3.2.2015. Viitattu 9.7.2022.
3. ↑  Paljastava kampanja rantautuu Hietsuun – naiset vapauttavat nänninsä helsinkiläisrannalla: "Kuljemme käsi kädessä veteen" *MTV uutiset*.  7.6.2019. Viitattu 9.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Free the Nipple** Wikimedia Commonsissa
Amanda Gorman
**Amanda Gorman** (s. 7. maaliskuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen runoilija ja aktivisti. Hän käsittelee teksteissään muun muassa sorron, feminismin, rodun ja syrjäytymisen kysymyksiä sekä afrikkalaista diasporaa.

Gorman sai vuonna 2014 Los Angelesin ensimmäisen *Youth Poet Laureaten* arvonimen ja vuonna 2017 ensimmäisen Yhdysvaltain kansallisen *Youth Poet Laureaten* arvonimen. Hän julkaisi vuonna 2015 runokokoelman *The One for Whom Food Is Not Enough*. 20. tammikuuta 2021 Gorman lausui runonsa "The Hill We Climb" presidentti Joe Bidenin virkaanastujaisissa. Hän esiintyi myös Barack Obaman isännöimässä Valkoisessa talossa.

Gorman opiskeli vuodesta 2016 sosiologiaa Harvardin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 2020.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Kukkula jolle kiipeämme: virkaanastujaisruno kansakunnalle*. The hill we climb: an inaugural poem for the country. Suomentanut Laura Eklund Nhaga & Aura Nurmi. Tammi, 2021. ISBN 978-952-04-3482-3.
* *Muutos soi*. Change Sings (lastenkirja). Suomentanut Laura Eklund Nhaga & Aura Nurmi. Tammi, 2021. ISBN 978-952-04-3483-0.

Lähteet
-------

1. 1 2  Amanda Gorman *Britannica.com*. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Amanda Gorman *Poetry Foundation*. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Amanda Gorman will be youngest poet to recite at a presidential inauguration The Guardian

Aiheesta muualla
----------------

* Amanda Gormanin verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Halhul** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla hieman Hebronista pohjoiseen. Islamilaisessa perinteessä sitä pidetään profeetta Joonan hautapaikkana. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 29 222.

Maantiede
---------

Paikallista maisemaa.
Halhul siajitsee Palestiinan Länsirannalla Hebronin kuvernoraatissa noin 6 kilometriä Hebronin kaupungista pohjoiseen. Halhulin naapurikaupunkeja ovat Hebronin lisäksi Sa'ir ja Ash Shuyukh idässä, Beit Ummar ja Al Arrubin pakolaisleiri pohjoisessa, Kharas ja Nuba lännessä, sekä Beit Kahil etelässä. Pohjoisessa sijaitsee myös Israelin siirtokunta Karmei Zur. Halhulia on pidetty yhtenä korkeimmista asutuista paikoista Palestiinassa. Korkeutta merenpinnasta alueella on noin 916 metriä.

Vuotuinen sadanta alueella on noin 583 mm ja vuoden keskilämpötila 16°C.

Historia
--------

Islamilaisessa perinteessä profeetta Joonan hautapaikkana pidetty Nabi Yunus.
Varhaisimpia merkkejä ihmisistä nykyisen Halhulin alueelta ovat Halhulin noin 5 000 vuotta vanhat kaiverrukset, jotka kuuluvat vanhimpiin tunnetuihin kaltaisiinsa kaiverruksiin Palestiinasta. Nimensä Halhul sai kanaanilaisilta ja nimi viittaa tärisemiseen. Tärinä on puolestaan mahdollisesti viittaus seudun suhteellisen kylmään säähän. Myöhemmin Rooman valtakunnan kaudella paikka tunenttiin nimellä *Alulos*. Josephus viittaa paikaan idumealaisena kylänä nimeltä *Aluros*. Josephuksen mukaan paikka oli linnoituettu tukikohta ensimmäisen juutalaissodan aikoihin, jolloin sen tuhosivat Simon Bar Gioran johtamat joukot.

Islamilaisessa perinteessä Halhulia on pidetty profeetta Joonan hautapaikkana. Tarkemmin hautapaikan on uskottu olevan nykyisen Nabi Yunusin moskeijan kohdalla. Kylän vanha keskusta kärsi huomattavia vahinkoja Israelin asevoimien käsissä vuonna 1968. Kaikkiaan kylä on kuitenkin kasvanut etenkin Hebronin läheisyyden takia 1950- 1960-luvuilta alkaen.

Talous
------

Maatalous on Halhulin talouden suurin työllistävä osa-alue. Kaupungin ympärillä on suuri maaseutu, jolla siajitsee esimerkiksi hedelmäpuutarhoja ja viiniviljelmiä. Maatalous työllisti noin 50 % kaupungin työssäkäyvistä. Kaupungissa on lisäksi neri palveluita ja teollisuutta.

Väestö
------

Palestiinan tilastokeskuksen mukaan Halhulin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 29 222. Vuonna 1968 vastaava lukema oli noin 6 000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Halhul Town Profile (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute - Jerusalem. Viitattu 7.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 08 Gos-Hep*, s. 273. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
3. ↑  Halhul *Welcome to Palestine*. Viitattu 7.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Localities in Hebron Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016 Palestinian Central Bureau of Statistics. Viitattu 7.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Halhul** Wikimedia Commonsissa
Jäljennös pokaalista.
**Jules Rimet -pokaali** (ransk. *Coupe Jules Rimet*) toimi jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen voittajajoukkueelle myönnettynä pokaalina kisahistorian alusta aina vuoden 1970 kisoihin saakka.

Pokaalin suunnitteli ranskalainen kuvanveistäjä Abel Lafleur. Se on 35 senttimetriä korkea ja painaa 3,8 kilogrammaa. Se on tehty kullatusta hopeasta ja sen jalustassa on kultaiset laatat, joihin on kaiverrettu voittajamaiden nimet. Pokaalissa on kuvattu antiikin kreikkalainen voiton jumalatar Nike kannattelemassa kahdeksankulmaista maljaa.

Pokaali varastettiin vuonna 1983, eikä sitä ole löydetty.

Historia
--------

Kuningatar Elisabet II jakamassa palkintoa Englannin joukkueen kapteeni Bobby Moorelle vuonna 1966.
Pokaalin alkuperäinen nimi oli "Victory", mutta se tunnettiin yleisesti nimellä "World Cup" tai ranskaksi "Coupe du Monde". Nykyisen nimensä se sai vuonna 1946 Jules Rimet’n, FIFAn puheenjohtajan kunniaksi – MM-kisat alkoivat vuonna 1929 Rimet’n toiminnan seurauksena.

Toisen maailmansodan aikana italialainen FIFAn varapuheenjohtaja Ottorino Barassi piilotteli pokaalia kenkälaatikossa sänkynsä alla piilossa saksalaisilta. Vuoden 1966 kisojen kynnyksellä se varastettiin, mutta Pickles-niminen koira löysi sen puistosta Lontoosta. Englannin jalkapalloliitto kuitenkin valmistutti salaa pokaalista kopion, jota oli määrä käyttää juhlissa. Vuonna 1997 kopio myytiin huutokaupassa, jossa FIFA osti pokaalin 245 000 punnalla ja pani sen näytteille Englannin jalkapallomuseoon Prestoniin.

Vuoden 1970 MM-kisoissa Meksikossa Brasilian jalkapallomaajoukkue voitti kolmannen maailmanmestaruutensa ja sai pokaalin tämän johdosta itselleen. Vuonna 1983 pokaali varastettiin Rio de Janeirosta ja se on yhä kateissa. Monet uskovat, että pokaali sulatettiin myytäväksi kultana. Brasilian jalkapalloliitto on valmistuttanut pokaalista itselleen kopion.

Voittajat
---------

* 1930  Uruguay
* 1934  Italia
* 1938  Italia
* 1950  Uruguay
* 1954  Saksa
* 1958 Brasilian lippu Brasilia
* 1962 Brasilian lippu Brasilia
* 1966  Englanti
* 1970 Brasilian lippu Brasilia

Katso myös
----------

* FIFA World Cup -pokaali

Lähteet
-------

* National Soccer Hall of Fame: Jules Rimet Cup (englanniksi) (arkistoitu versio)
* Financial Times: Solid gold mystery awaits the final whistle
Clémentine-Hélène Dufau,kuvaaja tuntematon
**Clémentine-Hélène Dufau** (18. elokuuta 1869 – 18. maaliskuuta 1937 ) oli ranskalainen, isänsä puolelta baskitaustainen taidemaalari.

Elämänvaiheita
--------------

Dufau kärsi lapsuudessaan huonosta terveydestä ja vietti sen tähden paljon aikaa vuoteessaan. Saadakseen aikansa kulumaan paremmin hän ryhtyi piirtämään. 

Perhe muutti Pariisiin, jotta tytär pääsisi aloittamaan taideopinnot. Hänen opettajinaan oli aikansa kuuluisuuksia, kuten William-Adolphe Bouguereau. Vuoden 1895 Salon des Artistes myönsi hänelle palkinnon. Tämä auttoi uralla eteenpäin ja hän sai muiden töiden ohella julistetilauksia. 1900-luvun vaihteessa hänen työnsä saivat hyviä arvosteluja ja ne olivat arvostettuja Pariisin älykköpiireissä. Valtio tilasi häneltä seinämaalauksia Sorbonnen yliopiston uudisrakennukseen,

Dufaun yksityiselämään kuului syvä rakkaus kirjailija Edmond Rostandin poikaan Mauriceen. Maurice oli homoseksuaali ja Dufau alkoi muokata persoonallisuuttaan androgyyniksi. Vähitellen Dufaun ura hiipui ja hän alkoi viettää hiljaiseloa, ensin Antibesissa ja myöhemmin pienessä Pariisin ateljeessaan.

1990-luvulla Dufaun työt löydettiin uudestaan. Niitä on tullut merkittäviin taidehuutokauppoihin, missä hinnat ovat vaihdelleet 400- 15 500 Yhdysvaltain dollarin välillä.

Teoksia
-------

* Maurice Rostandin muotokuvaMaurice Rostandin muotokuva
* Intiimi näkymäIntiimi näkymä
* Lapset vesilläLapset vesillä
* Casino-de-Parisin julisteCasino-de-Parisin juliste

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Clémentine-Hélène Dufau**.
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Svenja Würth** (s. 20. elokuuta 1993) on saksalainen entinen mäkihyppääjä ja nykyinen yhdistetyn kilpailija. Seuratasolla hän edustaa SV Baiersbronnia.

Mäkihyppy
---------

Würth debytoi Mäkihypyn Continental Cupissa vuonna 2006 ja oli parhaimmillaan neljäs Oberwiesenthalissa elokuussa 2015. Maailmancupissa hän debytoi Hinterzartenissa tammikuussa 2012 sijoittuen heti viidenneksi. Ainoan palkintosijansa hän saavutti Ljubnossa 12. helmikuuta 2017 sijoituttuaan kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kaudella 2016–2017 kymmenes.

Aikuisten arvokisadebyyttinsä Würth teki Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013, joissa hän oli normaalimäen kilpailussa 21:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän voitti sekajoukkuemäessä maailmanmestaruuden ja oli normaalimäen kilpailussa kuudes. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli mukana Saksan joukkueessa voittamassa hopeaa vuonna 2012 sekä pronssia vuonna 2013.

Yhdistetty
----------

Würth kilpaili yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Ramsaussa joulukuussa 2020 sijoittuen 24:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Otepäässä tammikuussa 2023. Parhaimmillaan hän on ollut yhdeksäs molemmissa Schonachin kilpailuissa helmikuussa 2023.

Würth sijoittui MM-kilpailuissa 17:nneksi Oberstdorfissa 2021 ja 13:nneksi Planicassa 2023 .

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Svenja Würth Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Svenja Würth Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Pridi** (Pridi Phanomyong) (1900–1983) oli Thaimaan pääministeri vuoden 1946 vapaiden vaalien jälkeen. Hänen täytyi kuitenkin erota kuningas Ananda Mahidolin epäselvissä oloissa tapahtuneen kuoleman jälkeen vielä samana vuonna.

Kiinalaista syntyperää oleva keskiluokkainen Pridi osallistui vuoden 1932 vallankaappaukseen, joka lopetti kuningas Rama VII:nnen absoluuttisen vallan ja muutti kuninkuuden perustuslailliseksi monarkiksi. Vallankaappauksen jälkeen siviilien luottamusta nauttiva Pridi sai uudistaa sosiaalilainsäädäntöä; hänen mukaansa kaikki kansalaiset olivat valtion palveluksessa. Pridi myös puolsi maaomaisuuden vapaaehtoista kansallistamista, minkä johdosta hänet ajettiin kommunismisyytösten avulla maanpakoon. Pridi sai palata takaisin maahan 1934, ja hänestä tuli Phahonin hallituksen sisäministeri.

Thaimaa julisti sodan Englannille ja Yhdysvalloille 1942. Japanilaisten saavuttua maahan Pridi erotettiin ja siirrettiin muodolliseen Rama VIII:nnen neuvostoon. Virassaan Pridin olisi pitänyt allekirjoittaa sodanjulistukset, mutta hänen onnistui piiloutua ja niin hänen allekirjoituksensa väärennettiin asiakirjoihin. Tämä vapautti Pridin myöhemmin sotasyyllisyydestä.

Lyhyen pääministerikautensa jälkeen Pridi perusti 1947 Kaakkois-Aasian liigan tukemaan naapurimaiden kamppailua entisiä siirtomaaisäntiä vastaan ja Phetsarath perustikin Laosin pakolaishallituksen Pridin suojeluksessa Bangkokissa.

Helmikuussa 1949 laivaston upseerit yrittivät vallankaappauksen avulla nostaa Pridin takaisin valtaan. Hän joutui kuitenkin maanpakoon Kiinaan, missä julkaisi 1957 kirjan *Yhteiskunnan väliaikaisuus*, jossa hän pyrki yhdistämään buddhalaisuutta ja marxilaisuutta. Myöhemmin, Thaimaan historian ensimmäisenä demokraattisena kautena Pridin maine palautui.

Lähteet
-------

* Heikkilä-Horn, M, Miettinen, J.O: *Kaakkois-Aasia*. Historia ja kulttuurit. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2000. ISBN 951-1-15771-X.

### Viitteet

1. ↑  Heikkilä-Horn, s.203
2. ↑  Heikkilä-Horn, s.208
3. ↑  Heikkilä-Horn, s. 209
4. ↑  Heikkilä-Horn, s.204
5. ↑  Heikkilä-Horn, s.205
6. ↑  Heikkilä-Horn, s.207
7. ↑  Heikkilä-Horn, s.276
8. ↑  Heikkilä-Horn, s.251
9. ↑  Heikkilä-Horn, 214
10. ↑  Heikkilä-Horn, s.215

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pridi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Pyynikin tulitikkutehdas
**Pyynikin tulitikkutehdas** toimi Tampereella Pyynikillä Pyhäjärven rannassa nykyisen Pyynikin uimarannan kohdalla vuodesta 1856 aina vuoteen 1908 saakka.

Tehtaan perusti 1856 kauppias Akseli Selim Laurén ja se oli Tampereen toinen tulitikkutehdas. Kaupungin ensimmäisen tulitikkutehtaan oli perustanut 1852 kauppias Henrik Eliander (1815–1892) Näsijärven rannalla sijainneen savipiipputehtaansa yhteyteen. Pyynikin tehtaan vuosituotanto nousi nopeasti kolmeen miljoonaan rasiaan ja työntekijöitä oli enimmillään nelisenkymmentä suurimman osan ollessa lapsia. Tulitikkujen valmistuksessa käytetty fosfori aiheutti työntekijöille erilaisia luusairauksia sekä kasvoihin ylä- tai alaleuan kuolioita. Myrkyllisen valkoisen fosforin käyttö tulitikuissa kiellettiin Suomessa 1872. Tulitikkuaskien valmistusta tehtiin myös käsityönä työläisten kodeissa koska askien valmistukseen ei ollut vielä kehitetty koneita.

Akseli Selim Laurénin kuoltua tehdasta johti hänen veljensä Knut Oskar Laurén (1836–1874). Tehdas paloi 1865 mutta se rakennettiin uudelleen. Knut Oskar Laurénin kuoltua tehtaan omistajaksi tuli *Tammerfors Tändsticksfabrik Ab* osakeyhtiö jonka osakkaina olivat Frans Wilhelm von Frenckell (1821–1878), Waldemar von Frenckell (1853–1936) ja Carl Zuhr (1823–1876). Pyynikin tehtaan teknilliseksi johtajaksi tuli ruotsalainen Walfrid Hultberg.

1870-luvulla Pyynikin tehtaalla alettiin käyttää tulitikuissa punaista fosforia ja samalla tulitikut kyllästettiin parafiinilla. Tehtaan tikut saivat mainetta sekä Suomessa että ulkomailla ja niitä palkittiin useissa teollisuusnäyttelyissä 1870- ja 1880-luvuilla. Tehtaan tuotannon arvo kasvoi vuosina 1885–1900 nelinkertaiseksi niin että se oli 232 000 markkaa vuonna 1900 ja vuotuinen valmistusmäärä nousi 30 miljoonaan tulitikkulaatikkoon vuonna 1903. Vuonna 1905 tehtaalla oli 84 työntekijää. Tehtaalla sattui usein tulipaloja ja sitä jouduttiin jälleenrakentamaan usein kovallakin kiireellä. Tehdasrakennuksiin kuului 1900-luvun alussa kolmikerroksinen varsinainen tehdasrakennus, Pyhäjärven rannassa sijainnut räjähdeainevarasto, Jalkasaaren ja rannan välisellä niemekkeellä sijainnut tehtaan työväen asuinrakennus sekä tehtaan isännöitsijän asuinrakennus kupolikattoineen.

Pyynikin tulitikkutehtaan toiminta päättyi vuonna 1908 ja tehtaan rakennukset purettiin vuonna 1910. Tehdasrakennusten betoniperustuksia on vielä osittain säilynyt. Myöhemmin Tampereen Särkänniemessä toimi vuonna 1926 perustettu OTK:n tulitikkutehdas aina vuoteen 1975 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tampere vanhoissa postikorteissa 25.7.2011 : Tulitikkutehtailua Pyynikillä Pyhäjärven rannalla
2. ↑  Tampere vanhoissa postikorteissa 5.2.2017 : Pyynikin tulitikkutehtaan rakennuksia kynttilänpäivätervehdyksessä
3. 1 2 3  Tampereen keskustan rantojen käyttö 1700-luvulta lähtien, Tampereen kaupunki Maankäytön suunnittelu 2013, sivu 37
**Jiahu** (kiin.: 賈湖; pinyin: *Jiǎhú*) on arkeologinen löytöpaikka Henanin maakunnassa Kiinassa 22 kilometriä nykyisestä Wuyangin kaupungista pohjoiseen. Jiahu oli varhainen maanviljelykylä 7000–5700 eaa.
Juahun kylä sijaitsi Sha (Ying) ja Ni-jokien tulvatasankojen välissä. Sha on Jangtsejoen pohjoinen haara, joka kulkee melko läheltä Keltaista jokea.

Jiahun kylän ala oli 5,5 ha ja siellä asui ehkä 250–800 asukasta. Kaivetulla 0,24 ha alalla oli 45 taloa ja 9 savenpolttouunia. Talot osin maanalaisia, läpimitat 4–10 metriä, yleensä yksihuoneisia. Iso keskusrakennus, ehkä työpaja. 

Jiahussa viljeltiin jo varhain riisiä. Viljely oli normaalia, ei kaskiviljelyä. Jotkut Jiahusta löydetyt merkit saattavat olla varhaista kirjoitusta, mutta varmaa se ei ole. Merkit on kaiverrettu kilpikonnan kuoriin. Myöhemmin Kiinassa kilpikonnan kuoria käytettiin ennustamiseen. Jiahusta on myös löydetty vanhoja huiluja. Myös Jiahun keramiikka on yksi Kiinan vanhimmista. Liäksi on löydetty turkoosikaiverruksia. Ruukuista on löydetty jäänteitä alkoholista. Jiahun kylä raunioitui tulvassa ja hylättiin.

Jiahun vaiheet
--------------

* 7000–6600 kalenterivuotta eaa. omaleimainen kulttuuri
* 6600–6200 Peiligangin kulttuurin tapainen kulttuuri
* 6200–5700 Pailigangin kulttuurin tapainen kulttuuri

Viimeisellä kahdella kaudella kylän asuinalueet ja työpajat olivat erillään. Tällöin myös hautalahjojen määrä lisääntyi ja eri yksilöillä oli erilaiset hautalahjat. Niinpä voidaan päätetllä, että myöhemmässä Juahussa oli jonkinlainen työnjako ja arvoasteikko. Naisen asema oli hautalahjoista päätellen huonompi kuin miesten, mutta yleisesti ottaen*selvennä* Jiahu oli melko tasa-arvoinen.

Lähteet
-------

1. ↑  9,000 Year Old Chinese Flutes.
 Shakuhachi.com.
**Clément Parisse** (s. 6. heinäkuuta 1993 Évry) on ranskalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Megève-seuraa.

Parisse debytoi maastohiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2014 Salpausselän 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 46. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2015 Östersundista oltuaan 15 kilometrin vapaan kilpailussa 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Tour de Skin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Toblacissa tammikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on ollut yksittäisessä maailmancupin kilpailussa seitsemäs Seefeldin 15 kilometrin vapaan yhteislähdössä tammikuussa 2018 ja Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2020. Tour de Skillä 2018–2019 hän sijoittui kuudenneksi Toblachin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Lisäksi hän on ollut kahdesti Tour de Skin takaa-ajoetapin osuusajoissa neljäs. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs 2021.

Parisse kilpaili vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa, jossa hän oli sekä yhdistelmäkilpailun että 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun 24:s. Parisse saavutti alle 23-vuotiaiden MM-hopeaa yhdistelmäkilpailusta helmikuussa 2015 ja 15 kilometrin vapaan kilpailusta 2016. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kuudestoista. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 Parisse oli mukana Ranskan pronssimitalijoukkueessa 4×10 kilometrin viestissä. Yhdistelmäkilpailussa hän oli kolmastoista. 

Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Parisse saavutti pronssia viestissä ja sijoittui yhdistelmäkilpailussa viidenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi, 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 13:nneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi. Hän saavutti Ranskan viestijoukkueessa pronssia. Pekingin olympialaisissa 2022 hän hiihti kolmannen osuuden Ranskan pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa. Lisäksi hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa kymmenenneksi ja lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 13:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa yhdeksäs ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenes.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Clément Parisse Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Suomi kamppaili varamiehisenä komeasti neljänneksi – Kläbon isku oli liikaa muille *yle.fi*. Viitattu 19.2.2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Pyynikin uimaranta
**Pyynikin uimaranta** on laaja uimaranta ja puistoalue, joka sijaitsee Pyhäjärven rannassa, Tampereen keskustan läheisyydessä. Alueen uimarannat ovat matalia hiekkarantoja ja rannalla on isot nurmialueet. Alueen eteläisimmässä osassa on kallioinen Jalkasaari, johon pääsee kävelemään pientä siltaa pitkin. Alueella on runsaasti palveluita: muun muassa pukutila, wc/käymälä, kioski, leikkivälineitä, pelikenttä ja tenniskenttiä.

70-luvulta lähtien tuhannet nuoret ovat kokoontuneet touko-kesäkuun vaihteessa juhlistamaan koulujen loppumista Rosendahlin rantaan.

Alueen pohjoisosassa sijaitsee Hotelli Rosendahl ja uimarannan itäpuolella on Pyynikin kesäteatteri.

Pyynikin uimarannan historia
----------------------------

Pyynikin uimarantaa vuonna 1959
Pyynikin julkinen uimaranta perustettiin vuonna 1931 Jalkasaaren ja Joselininniemen väliselle alueelle. Jalkasaaren kalliolla on ainakin 1930-luvulta 1950-luvulle ollut puinen vesikelkkamäki. 1970 Pyynikin uimaranta suljettiin uimakelvottomana seitsemäksi vuodeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tampereen keskustan rantojen käytön historia 1700-luvulta lähtien, sivu 36; Tampereen kaupunki 2013

Aiheesta muualla
----------------

* Pyynikin uimaranta, Tampere
* Uimarannat, Tampere
* Viistokuva Pyynikin uimarannalta Jalkasaaren kohdalta, Fonecta
* Ilmapanoraamakuva Pyynikin uimaranta-alueesta Pyynikin harjulta nähtynä - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
**Selviytyjät** (engl. *Survivors*) on Soturikissoista tunnettujen Erin Hunter -nimeä käyttävien kirjoittajien kirjoittama fantasiakirjasarja.

Soturikissojen tapaan Selviytyjistä on olemassa eri tarinajaksoja. Jokainen näistä kertoo villikoiralauman, Villin lauman, elämästä ja ongelmista maanjäristyksen tuhoamassa maassa. Tarinajaksot ovat Selviytyjät (engl. *Survivors*) ja Nouseva pimeys (engl. *The Gathering Darkness*). Lisäksi Selviytyjistä on novelleja, jotka kertovat yleensä jonkun sivuhenkilön elämästä ennen alkuperäisen kirjasarjan tapahtumia, vähän samaan tapaan kuin Soturikissojen novellit ja erikoisseikkailut. Tällä hetkellä Selviytyjistä on suomennettu vasta ensimmäinen sarja. Ei ole varmistettu, tullaanko seuraavia kirjoja julkaisemaan. Suomessa kirjasarjaa on kustantanut Jalava.

Selviytyjät (engl. Survivors)
-----------------------------

1. *Autio kaupunki*, 2014 (engl. *The Empty City*)
2. *Yllättävä vihollinen*, 2014 (engl. *A Hidden Enemy*)
3. *Pimeys laskeutuu*, 2015 (engl. *Darkness Falls*)
4. *Vaikea taival*, 2015 (engl. *The Broken Path*)
5. *Rannaton Järvi*, 2016 (engl. *The Endless Lake*)
6. *Koiramyrsky*, 2016 (engl. *Storm of Dogs*)

The Gathering Darkness
----------------------

1. *A Pack Divided*, 2015
2. *Dead of Night*, 2016
3. *Into the Shadows*, 2017
4. *Red Moon Rising*, 2017
5. *The Exile's Journey*, 2018
6. *The Final Battle*, 2019

Aiheesta muualla
----------------

* Selviytyjät-Wikia (suomeksi)
**Jibla** tai **Dhu Jibla** on kaupunki Jemenin Ibb'n maakunnassa Ibb'n kaupungin eteläpuolella. Kaupunki oli 1000-luvun alussa sulayhidien dynastian kuningatar Arwan pääkaupunki.

Maantiede
---------

Kuningatar Arwan palatsi.
Jibla sijaitsee Jemenin ylängön eteläosassa Ibb'n kaupungin eteläpuolella. Kaupungin vieressä on al-Ta'karin vuori.

Historia
--------

Kuningatar Arwan moskeijan sisäpiha ja minareetti.
Jibla perustettiin osia Jemenistä hallinneiden sulayhidien valtakaudella vuonna 1066. Suurempaa roolia Jemenin jhistoriassa se alkoi näytellä pari vuosikymmentä myöhemmin. Arwa al-Sulayhi oli sulayhidihallitsija Ahmad al-Mukarramin puoliso. Vuonna 1074 tai 1086 Arwan puoliso luovutti maan hallitsemisen vaimolleen. Arwa päätti siirtää valtakeskuksensa Jemenin Sanaata Jiblaan.

Arwa muutti Jiblassa sijainneen palatsin moskeijaksi, jonne hänet myöhemmin myös haudattiin. Kun vanha palatsi oli muutettu moskeijaksi, Arwa rakennutti itselleen myös uuden palatsin. Alkuperäinen palatsi ei ollut sama, kuin kauapungissa edelleen oleva palatsi, mutta se sijaitsi todennäköisesti samalla paikalla ja nykyisen rakennuttamiseen käytettiin vanhan rakennuksen materiaaleja. Kuningatar Arwa kuoli vuonna 1138 ja ilman perillistä hänen kuolemansa päätti myös sulayhidien hallitsijasuvun tarinan.

Sulayhidien jälkeen Jibla tuli tunnetuksi yhtenä Jemenin islamilaisen oppineisuuden keskuksista. Nykyaikaan tultaessa kaupunki jäi paitsi monista uudistuksista. 1960-luvulla kaupunkiin avattiin tosin pieni, mutta arvostettu amerikkalainen babtistinen sairaala. Kaupunki on ollut vuodesta 2002 Jemenin aieluettelossa Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs ja G. Lecomte: *Encyclopaedia of Islam, Volume IX (San-Sze)*, s. 816. BRILL, 1998. ISBN 9789004104228. (englanniksi)
2. 1 2  Robert D. Burrowes: "Jibla/Dhu Jibla", *Historical dictionary of Yemen*. The Scarecrow Press, 1995. ISBN 0-8108-2987-8. (englanniksi)
3. ↑  Jibla and its surroundings *World Heritage Centre - Tentative Lists*. Unesco. Viitattu 5.8.2021. (englanniksi), (ranskaksi)
Seltyn piiri Udmurtian kartalla.
**Seltyn piiri** (ven. Селти́нский райо́н, *Seltinski raion*, udmurtiksi Сьӧлта ёрос, *Śölta joros*) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1884,4 neliökilometriä. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2010).

Seltyn piiri sijaitsee Udmurtian länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Krasnogorskojen, idässä Igran ja Jakšur-Bodjan, kaakossa Uvan ja lounaassa Sjumsin piireihin sekä luoteessa Kirovin alueeseen. Pinta-alasta 40 % on metsää. Tärkein joki on Kilmez. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, hiekka, sora ja kalkkikivi.

Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa: Haldy, Kilmez (keskuspaikka Selty), Kolesur, Kopki, Novaja Monja, Selty, Sjuromošur, Uzi ja Valamaz. Hallinnollinen keskus on Seltyn kylä.

Asukkaista 58,4 % on udmurtteja ja 39,4 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirin läpi kulkee Kazanin ja Permin välinen Siperian maantie. Iževskiin on maantieyhteys Uvan ja Nylgan kautta. Tärkein elinkeino on puunhankinta ja -jalostus. Lisäksi on pellavanjalostuslaitos, tiilitehdas ja rakennusteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, pellavan ja vihannesten viljelyyn.

Paikallislehtenä ilmestyy *Oktjabr*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 629. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. 1 2  Tšislennost naselenija raionov i gorodskih naseljonnyh punktov subjektov Rossijskoi Federatsii *perepis-2010.ru*.  Arkistoitu 18.1.2012. Viitattu 20.1.2012. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 630. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Seltyn piiri**.
* Seltyn piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Udmurtian hallinnollinen jako

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupunkipiirikunnat | **Iževsk** (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk |
| Piirit | Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo |
Selvagem GrandeSelvagem Granden sijainti Selvagenssaarissa

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
FunchalMadeiraPortugali |
| Saariryhmä | 
Selvagenssaaret |
| Merialue | 
Atlantti |
| Korkein kohta | 
Pico da Atalaia, 163 m |
| Pinta-ala | 
2,45 km² |

Väestö| Asukasluku | 
2 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Selvagem Grande** kuuluu Selvagenssaariin. Selvagenssaaret ovat osa Portugalille kuuluvaa Madeiraa ja sijaitsevat noin 280 kilometriä Madeiran pääkaupungista Funchalista kaakkoon. Selvagem Grande muodostaa yhdessä kahden pienemmän saaren Palheiro de Terran sekä Palheiro do Marin kanssa Selvagenssaarten pohjoisemman osan.

Selvagem Grande on saarista suurin ja on pinta-alaltaan noin 2,45 neliökilometriä. Saarta ympäröi noin 70-90 metriä korkeat jyrkät kalliot, mutta sen sisäosa on tasainen. Saaren korkein kohta on Pico da Atalaia (163 m). Portugali osti Selvagenssaaret Selvagem Grande mukaan lukien vuonna 1971 luonnonsuojelualueeksi saaren keltanokkaliitäjäkannan ollessa uhattuna pyydystyksen vuoksi. Saarella on kaksi pysyvää vartijaa vartioimassa saaren lintukantaa.

Galleria
--------

* Selvagem Grande.Selvagem Grande.

Lähteet
-------

* Kemppainen, Arja: *Madeira*. Suomalainen Matkaopas, 2009. ISBN 978-952-9715-43-5.

### Viitteet

1. 1 2  Selvagens - General information *selvagens.seawatching.net*. Viitattu 31.10.2011. (englanniksi)
2. ↑  Kemppainen s. 37-38.
Yleinen esimerkki Passerini-reaktiosta
**Passerini-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa isosyanidi, karbonyyliyhdiste ja karboksyylihappo reagoivat muodostaen α-asyloksiamidin. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Mario Passerini vuonna 1921 ja se on nimetty hänen mukaansa.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Passerini-reaktio tapahtuu useille isosyanideille, aldehydeille, ketoneille ja karboksyylihapoille. Lewis-hapot katalysoivat reaktiota ja reaktio tapahtuu parhaiten aproottisissa liuottimissa. Reaktion reaktiomekanismin ensimmäinen vaihe on karboksyylihapon ja aldehydin tai ketonin löyhän additiokompleksin muodostuminen. Kompleksi reagoi isosyanidin kanssa yhtäaikaisreaktiolla isoimidiksi, joka toisiintuu α-asyloksiamidiksi. Muodostuva amidi voidaan hydrolysoida α-hydroksiamidiksi. Laskennallisten tutkimusten perusteella reaktiossa voi olla välivaiheena nitriliumioni.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 780. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-66. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 330. Elsevier, 2005. ISBN 978-0-12-429785-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.10.2021). (englanniksi)
4. ↑  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1247. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
5. ↑  Romain Ramozzi & Keiji Morokuma: Revisiting the Passerini Reaction Mechanism: Existence of the Nitrilium, Organocatalysis of Its Formation, and Solvent Effect.  *The Journal of Organic Chemistry*, 2015, 80. vsk, nro 11, s. 5652–5657. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.10.2021.  (englanniksi)
**Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko** (kreik. Ναός των Εισοδίων της Θεοτόκου, *Naós ton Eisodíon tis Theotókou*) eli *Neitsyt Marian kirkko* (Ναός Παναγίας, *Naós Panagías*) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Fódelen kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle.

Neitsyt Marian kirkko.
Kirkko sijaitsee noin kilometrin kylästä luoteeseen paikassa, joka tunnetaan nimillä Loumpiniés ja Skoteiní. Kirkko on rakennettu Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella 1000-luvulla. Sen paikalla on aikaisemmin ollut kolmilaivainen basilikakirkko, joka on ajoitettu saaren ensimmäiselle bysanttilaiselle kaudelle 500-luvulle.

Nykyinen kirkko sijaitsee varhaisemman kirkon itäosan paikalla. Kirkko on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen ja siinä on kahdeksanikkunainen kupoli. Rakentamisessa on käytetty varhaisemman kirkon osia. Seinät on koristeltu seinämaalauksilla, joita on kahdessa kerroksessa. Varhaisin maalauskerros on kirkon rakentamisen ajalta 1000-luvulta ja toinen noin vuodelta 1323.

Kirkon lähellä sijaitsee Fódelen El Greco -museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ναός Παναγίας Φόδελε Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2 3  H Παναγία στο Φόδελε – Ηράκλειο (Εισόδια της Θεοτόκου)- φωτογραφίες *ISCreta*.  21.11.2015. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Ο βυζαντινός ναός των Εισοδίων της Θεοτόκου στο Φόδελε *E-stories Kritis*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali** (kreik. Μητροπολιτικός Ναός Εισοδίων της Θεοτόκου, *Mitropolitikós Naós Eisodíon tis Theotókou*) eli **Megáli Panagía** (Μεγάλη Παναγία, "Suuri Neitsyt Maria") eli *Réthymnon katedraali* (Μητροπολιτικός Ναός Ρεθύμνου, *Mitropolitikós Naós Rethýmnou*) on ortodoksinen kirkko Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Réthymnon ja Avlopótamoksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle.

Katedraali sisältä.
Katedraalin paikalla on ollut pienempi kirkko jo venetsialaisvallan aikana. Katedraalin rakentaminen aloitettiin vuonna 1844 ja se valmistui vuonna 1856. Kirkko kärsi suuria vaurioita pommituksissa toisessa maailmansodassa, minkä vuoksi se purettiin vuonna 1956 ja rakennettiin uudelleen 1960-luvulla. Kirkon kellotorni on rakennettu vuonna 1899.

Katedraali sijaitsee Réthymnon vanhassa kaupungissa. Kirkko on arkkitehtuuriltaan kolmilaivainen basilika. Sen pituus on 32,5 metriä, leveys 13,3 metriä ja korkeus kellotornia lukuun ottamatta 16 metriä. Kellotornin korkeus on 23,3 metriä. Kirkon keskimmäinen laiva on omistettu koko kirkon nimen mukaisesti Neitsyt Marian temppeliintuomiselle (*Eisódia tis Theotókou*). Pohjoinen laiva on puolestaan omistettu kolmelle hierarkille (*Treis Ierárches*) ja eteläinen laiva pyhille apostoleille (*Ágioi Apóstoloi*). Kirkon ympärillä on katedraalin aukio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ο Μητροπολιτικός ναός *Rethimno.gr*. Viitattu 18.4.2016.
2. 1 2 3  Μητροπολιτικός Ναός *Δήμος Ρεθύμνης*. Viitattu 18.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali** Wikimedia Commonsissa
**Musta Dahlia** (engl. *The Black Dahlia*) on Brian De Palman ohjaama elokuva, joka perustuu James Ellroyn samannimiseen romaaniin. Se sai ensi-iltansa avauselokuvana Venetsian elokuvajuhlilla 30. elokuuta 2006.

Tarina perustuu tositapahtumiin, Los Angelesissa vuonna 1947 tapahtuneeseen nuoren naisnäyttelijän ratkaisemattomaan murhaan.

Taustaa
-------

Elokuvan esituotannossa David Fincher oli valittu ohjaajaksi ja Mark Wahlberg Lee Blanchardin rooliin. Wahlberg joutui kuitenkin jättämään projektin, sillä hän ei onnistunut sovittamaan sen ja toisen elokuvansa *The Brazilian Jobin* kuvausaikatauluja yhteen.

Kuva *Mustan Dahlian* kuvauksista Hollywoodissa kesäkuussa 2005.
Kun De Palmasta tuli ohjaaja, hän otti rooliin Aaron Eckhartin juuri ennen kuvausten aloitusta huhtikuussa 2005. James Horner oli alun perin mukana projektissa, mutta helmikuussa 2006 ilmoitettiin, että Mark Isham oli korvannut hänet. Elokuvaa kuvattiin Los Angelesissa Kaliforniassa ja Pernikissä Bulgariassa. Kay Lalken roolia tarjottiin Eva Greenille, mutta hän kieltäytyi, koska halusi välttää tyypillistä femme fatalen roolia. Roolin sai Scarlett Johansson.

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai ensi-iltansa 15. syyskuuta 2006 Yhdysvalloissa 2 226 teatterissa. Avausviikonloppuna se nousi toiselle sijalle ja tuotti 10 miljoonaa dollaria. Kuuden viikon jälkeen 26. lokakuuta 2006 se oli tuottanut 22 545 080 dollaria.

Amerikkalaisten kriitikoiden keskuudessa elokuva ei saanut kovin hyvää vastaanottoa, mutta suomalaiskriitikko Arto Pajukallio löysi siitä tyylittelyä ja aisteja hivelevää visuaalista loistokkuutta. 
*Turun Sanomien* Tapani Maskula kirjoitti, ettei De Palman lisäksi enää ole juuri toista ohjaajaa, joka näin rakastaisi Hollywoodin loistokauden keinotodellisuutta ja illuusioita. James Ellroyn monimutkaisen jännitysromaanin hän sanoi tarjoavan kiitollista materiaalia De Palmalle "rakentaa ulkoisesti tunnistettavat puitteet kangastukselleen ja kietoutua muistojen kultaamaan helminauhaan".

Lähteet
-------

1. ↑  The-numbers.com
2. 1 2  Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 2.8.2011, sivu B 11
3. 1 2  Trivia for The Black Dahlia
4. ↑  Boxofficemojo.com
5. ↑  Rotten Tomatoes
6. ↑  Maskula, Tapani: Oppitunti Hollywoodista *Turun Sanomat*.  29.12.2006.  Arkistoitu 17.4.2019. Viitattu 16.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
**Vassbuken** on suomenruotsalainen Porkkalan seudun kyläyhdistyslehti, jonka perusti Porkala Ungdomsförening rf -yhdistys Kirkkonummella 20. tammikuuta 1907. Alkuperäiseltä nimeltään lehti oli *Hvassbuken*, joka on ruotsin kielen kilohailia tarkoittavan sanan vanha kirjoitusasu. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuoden 1907 alkupuolella. Lehden alkuperäisenä tarkoituksena oli kerätä vanhoja tarinoita ja kansanlauluja lähiseudulta Porkkalanniemestä. Hvassbukenille asetettiin toimituskomitea ja lehden artikkeleita luettiin ääneen yhdistyksen seuraavassa kokouksessa. Alkuperäinen *Hvassbuken* ilmestyi sangen satunnaisesti, ja lehden vanhoja numeroita on nykyisin hyvin vaikeaa löytää.

Nykyinen *Vassbuken* on Porkala Ungdomsförening -kyläyhdistyksen tiedotuslehti, joka ilmestyy 2–3 kertaa vuodessa. Nykymuotoinen lehti alkoi ilmestyä ensin A5-koossa vuonna 1997 ja sen jälkeen A4-koossa vuodesta 2007 alkaen. Toimituskuntana on toiminut yhdistyksen hallituksen jäsenistöä. Lehti postitetaan kaikille yhdistyksen jäsenille.

Lähteet
-------

1. ↑
Passion Pit joulukuussa 2008.
**Passion Pit** on yhdysvaltalainen elektropop-yhtye Cambridgesta, Massachusettsista. Yhtye perustettiin vuonna 2007. Sen jäseninä toimivat Michael Angelakos (laulu/koskettimet), Ian Hultquist (koskettimet/kitara), Ayad Al Adhamy (syntetisaattori/samplet), Jeff Apruzzese (basso/syntetisaattori) ja Nate Donmoyer (rummut). Kaikki jäsenet Angelakosia lukuun ottamatta opiskelivat Berklee College of Musicissa.

Tausta
------

### Nimi

Yhtye sai nimensä *Variety*-lehden slangisanakirjasta, jonka mukaan fraasi "passion pit" tarkoittaa drive-in-elokuvateatteria.

### Perustaminen

Angelakos kirjoitti ensimmäiset Passion Pitin kappaleet ystävänpäivälahjaksi silloiselle tyttöystävälleen. Nämä kappaleet löysivät myöhemmin tiensä *Chunk of Change* -EP:lle. Angelakosin pidettyä Bostonissa sooloesiintymisen kannettavalla tietokoneella ja mikrofonilla Ian Hultquist lähestyi häntä yhdessä soittamisen merkeissä. He perustivat yhtyeen johon kuuluivat Angelakos, Hultquist, Ayad Al Adhamy, Thom Plasse (basso) ja Adam Todd Lavinsky (rummut). Jeff Apruzzese ja Nate Donmoyer korvasivat Plassen ja Lavinskyn yhtyeen saatua levytyssopimuksen Frenchkiss-yhtiöltä vuonna 2008.

### *Chunk of Change* (2007-2008)

Debyytti-EP *Chunk of Change* julkaistiin syyskuun 16. päivä 2008. Neljän aiemmin kirjoitetun kappaleen lisäksi EP:llä olivat kappaleet "Sleepyhead" ja "Better Things". Pitchfork Media listasi Sleepyheadin musiikkivideon yhdeksi vuoden 2008 40 parhaista musiikkivideoista. Sleepyhead on ollut paljon käytössä erilaisissa mediakampanjoissa ja mainoksissa. Näihin kuuluvat muun muassa Top Gear –mainokset Australiassa, Palm Pixi –mainokset, PSP Canada –mainokset sekä LittleBigPlanet 2 –mainokset. Kappaletta tarjottiin ilmaiseksi iTunesissa vuonna 2009 *Manners*-levyn markkinoinnin yhteydessä.

### *Manners* (2009-)

Yhtyeen ensimmäinen kokopitkä albumi, *Manners*, julkaistiin toukokuussa 2009. Singlet "The Reeling" ja "Little Secrets" menestyivät hyvin listoilla. Passion Pit kiersi Muse-yhtyeen kanssa Yhdysvalloissa syksyllä 2010. Tämän jälkeen yhtye toimi Campus Consciousness Tour –kiertueen keulakuvana. Kaksiviikkoinen kiertue vieraili 12 kampuksella tavoitteenaan edistää ympäristöystävällisiä elämäntyylejä.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Manners* (18.5.2009)
* *Gossamer* (23.7.2012)

### Singlet

2008:

* "Sleepyhead"

2009:

* "The Reeling"
* "To Kingdom Come"
* "Little Secrets"

2012:

* "Take a Walk"
* "I'll Be Alright"
* "Constant Conversations"

### EP:t

* *Chunk of Change* (16.9.2008)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Passion Pit** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut (englanniksi)
Helsingin kaupungin sähkölaitos, Suvilahden voimalaitos, Sörnäisten rantatie 20. Taustalla Sörnäisten rantatie 31, Suvilahden kasarmi. Signe Branderin valokuva vuodelta 1912
**Suvilahden kasarmi** oli Helsingissä Sörnäisten rantatie 31:ssä Suvilahden voimalaitoksen vieressä sijainnut vuonna 1899 rakennettu entinen teollisuusrakennus, joka toimi ensin venäläisen sotaväen kasarmina ja sitten tilapäisasuntoina häädetyille ja asunnottomille helsinkiläisperheille. Rakennus tuhoutui helmikuussa 1944 Helsingin pommituksissa.

Kolmikerroksinen tiilirakennus valmistui vuonna 1899 alun perin sähköalan konepajayritys *Finska Elektriska Ab*:n käyttöön. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Ricardo Björnberg. Yhtiö myi sähkövirtaa rakennuksessa sijainneesta sähkövoima-asemastaan, johon kuului 50 hevosvoiman turbogeneraattori ja akkumulaattoriparisto.

Suvilahden kasarmin nimen rakennus sai kun se oli vuosina 1910–1917 venäläisen sotaväen kasarmina. Tällöin rakennukseen oli majoitettuna ainakin kolme tarkk’ampujakomppaniaa, yhteensä noin 600 sotilasta. 1920-luvun alussa ensimmäisen maailmansodan jälkeisen asuntopulan vuoksi hätämajoitustilana toimineeseen rakennukseen sijoitettiin asumaan häädettyjä ja asunnottomia helsinkiläisperheitä, enimmillään rakennuksessa asui parisataa perhettä. 1930-luvulla rakennuksessa toimi Helsingin kaupungin sähkölaitoksen korjauspaja.

Suvilahden kasarmin tuhouduttua 1944 pommituksessa, naapurissa sijainnut Oy Aga Ab osti rakennuksen tontin ja rakensi paikalle teräsrunkoisen kolmikerroksisen keltatiiliverhoillun pääkonttorirakennuksensa, joka valmistui vuonna 1951. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehtitoimisto Bertel Liljequist ja Arne Helander. Sama toimisto suunnitteli myös Suvilahdenkadun puolelle vuonna 1951 valmistuneen Agan happitehtaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sörnäisten Rantatie 31. Suvilahdenkatu 4.; Helsinki, Helsingin kaupunginmuseo (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Helsingin sähköistyksen historiaa, Voima ja valo : Suomen sähkölaitosyhdistyksen ja Suomen sähköinsinööriliiton julkaisu, 01.02.1935, nro 2, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Helsingin venäläiset varuskuntarakennukset 1917 ja suomalainen varuskunta 1918
4. ↑  Suvilahden kasarmi. Häpeäpilkku pääkaupungille, Uusi Suomi, 30.08.1922, nro 198, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Sörnäisten rantatie 29, 31 (= Suvilahden kasarmi), valokuva vuodelta 1910. Helsingin kaupunginmuseo (Finna)
* Asuntokurjuus. Kuvia pääkaupungissa vuokrasäännöstelyn lopettamisen takia asunnoistaan häädettyjen oloista, Suomen Kuvalehti, 22.07.1922, nro 29, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Akseli Lipponen : Miten helsinkiläiset asuvat, Uusi Suomi, 30.01.1927, nro 24, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ah Puch
**Ah Puch**, joka tunnetaan myös nimellä **Hunhau**, on mayojen mytologiassa kuoleman jumala, joka hallitsee Mitlania, alamaailmaa. Tutkijat kutsuvat häntä yleensä jumala A:ksi.[1]

Ah Puch asui tarujen mukaan yhdeksännessä ja alimmassa manalassa, hirvittävässä kidutuksen tyyssijassa. Ah Puch kuvataan usein ihmiseksi, jolla on pöllön pää. Ah Puchia on kuvailtu myös luurangoksi tai paisuneeksi ruumiiksi. Ah Puch vaikuttaa yhä Keski-Amerikassa. Guatemalassa ja Meksikon Jukatanin niemimaalla elävät intiaanit kunnioittavat häntä **Yum Cimlinä**, kuoleman herrana. Uskotaan, että hän vaanii sairaiden koteja etsien lakkaamatta saalista. [2] Ah Puch liitetään usein myös koiraan, kuoleman ja tuonpuoleiseen siirtymisen symboliin.[1]

Ah Puchin suhde mayojen muihin kuoleman jumaliin on epäselvä. Ei tiedetä, määräsikö hän Ekchuahia, mustaa sotapäällikköä, joka kuljetti pois taistelussa kuolleiden soturien sielut. Ei myöskään tiedetä, mikä oli Ah Puchin suhde hirtettyjen jumalatar Ixtabiin.[2]

Asteekkien vastine Ah Puchille oli kuoleman jumala Mictlantecuhtli, kaikkien yhdeksän manalan hallitsija.[1][2]

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2 3  Lurker 1987, s. 84
2. 1 2 3  Cotterell 1996, s. 54
**Ahascraghinsetteri** (*Ahascragh Setter*) on sukupuuttoon kuollut irlantilainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Ahascraghinsetteri oli punainen.

Alkuperä
--------

Rotu lienee saanut nimensä Connachtissa sijaitsevasta Galwayn kreivikuntaan kuuluvasta Ahascraghin kylästä. Se oli punaisen irlanninsetterin edeltäjä. Vielä 1700-luvulla suurin osa irlantilaisista settereistä oli punavalkoisia ja punaiset olivat erittäin harvinaisia. Oli kuitenkin olemassa paikallinen punainen rotu nimeltä ahascraghinsetteri. Irlantilainen koira-asiantuntija W.C. Bennett kuvaili sitä 1890-luvulla seuraavasti:

*Ahascragh-rotu (jota galwaylainen Mahonin perhe kasvatti) oli erittäin arvostettu, mutta riistanhoitaja Jemmy Furyn jalostuksen myötä degeneroitui täysin... herra Mahon mainitsee yhden... suuren nartun, kauniisti hapsuttuneen, erittäin kestävän ja uskollisen, ja jonka avulla hän toivoi voivansa elvyttää Ahascragh-linjan.*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 245–246. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.