recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kyštym** (ven. Кышты́м) on kaupunki Venäjällä Tšeljabinskin alueella Ural-vuoriston eteläosan itärinteellä noin 90 km Tšeljabinskistä, lähellä Ozjorskin suljettua kaupunkia. Kaupungin väkiluku vuonna 2010 oli noin 39 000.*lähde?*

Kyštymin kirkko

Ydinonnettomuus 1957
--------------------

Kyštym on lähellä "Majak"-ydinjätelaitosta (tuolloin plutoniumintuotantolaitos), jossa syyskuussa 1957 sattui voimakas räjähdys ydinjätesäiliössä, joka johti laajan alueen radioaktiiviseen saastumiseen. Kyseinen 6-luokan ydinonnettomuus oli maailmanhistorian toiseksi pahin ja siihenastisista pahin ydinonnettomuus. Laskeuma-alueesta, johon Kyštym kuului, on myöhemmin käytetty nimitystä "Kyštymin jalanjälki". Tuolla alueella asui 270 000 henkeä, mutta vain noin 10 000 henkeä evakuoitiin. Noin 800 km² maata julistettiin käyttökieltoon, mutta 82 prosenttia alueesta on myöhemmin metsitetty ja otettu maatalouskäyttöön. Neuvostoliiton viranomaiset salasivat Kyštymin onnettomuuden vuoteen 1980 asti.

Lähteet
-------

1. ↑  "Kyshtym accident" *TED Case Studies: An Online Journal* American University

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kyštym**.
* Kyštymin kuvagalleria
* Kyštymin lyhyt historia (venäjäksi)

Tšeljabinskin alueen vaakunaTšeljabinskin alueen kaupungit

|  |
| --- |
| **Hallintokeskus: Tšeljabinsk**Aša ·  Bakal ·  Jemanželinsk ·  Jurjuzan ·  Južnouralsk ·  Karabaš ·  Kartaly ·  Kasli ·  Katav-Ivanovsk ·  Kopeisk ·  Korkino ·  Kusa ·  Kyštym ·  Magnitogorsk ·  Miass ·  Minjar ·  Njazepetrovsk ·  Ozjorsk ·  Plast ·  Satka ·  Sim ·  Snežinsk ·  Troitsk ·  Trjohgornyi ·  Tšebarkul  ·  Ust-Katav ·  Verhnyi Ufalei ·  Verhneuralsk ·  Zlatoust |
Masallın piiri Azerbaidžanin kartalla.
Vuoristojoki Masallın piirissä.
**Masallın piirikunta** (azer. *Masallı rayonu*, ven. Масаллинский район, *Masallinski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 721 neliökilometriä. Asukkaita on 199 600 henkeä (vuonna 2010).

Masallın piiri sijaitsee Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Cəlilabadin ja Neftçalan piireihin, idässä Qızılağacin luonnonpuistoon, etelässä Lənkəranin ja Lerikin piireihin sekä lännessä Yardımlın piiriin.

Piirin keskus on Masallın kaupunki. Toinen huomattavampi paikkakunta on Boradigahin taajama. Kuntia on kaikkiaan 106 ja kyliä 107. Kaupunkiväestön osuus on 15,7 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 92,0 % on azereja ja 8,0 % tališeja.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, vihannesten, perunan ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on huonekalu-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen maantie ja rautatie.

Paikallislehtinä ilmestyvät *Yeni həyat* ("Uusi elämä") ja *Cənub xəbərləri* ("Etelän uutiset").

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 26.12.2010. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 2009 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 6.4.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Masallın piirikunnan sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Tališit** tai **talyšit** ovat iranilaista tališin kieltä puhuva kansa. He asuvat Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa ja Iranin luoteisosassa. Uskonnoltaan he ovat muslimeja (šiialaisia ja sunnalaisia).

Tališit ovat Kaukasian muinaista kantaväestöä, joka on keskiajalta lähtien sulautunut azereihin. 1700-luvun puolivälissä Kaspianmeren lounaisrannikolle muodostui itsenäinen Tališin kaanikunta, jonka pääkaupunkina toimi Lənkəran. Vuonna 1802 kaanikunnasta tuli Venäjän protektoraatti ja vuonna 1828 se liitettiin kokonaan Venäjään.

Azerbaidžanissa tališit asuvat Lənkəranin, Lerikin, Astaran ja Masallın piireissä. Azerbaidžanin vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan heitä oli 76 800 ja vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 112 000 henkeä. Iranin Gīlānin maakunnassa tališeja arvioidaan olevan noin 100 000.

Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja silkin tuotanto. Asumukset on tasangolla rakennettu puusta ja vuoristossa kivestä. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin azereilla. Ruokavalio koostuu riisistä, kasviksista ja maitotuotteista. Patriarkaaliseen elämäntapaan kuuluu naapuriapu, verikosto ja vieraanvaraisuus. Suullinen kansanperinne on lainattu pääosin azereilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Looklex Encyclopaedia — Talysh (englanniksi)
2. 1 2 3 4  *Narody mira: istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 430. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1988.
3. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 25*, s. 237. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1976.
4. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 29.12.2010. (englanniksi)
5. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 2009 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 1.4.2013. (englanniksi)
6. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. II. Severo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 90. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-099-X.

Katso myös
----------

* Tališien assimilaatio

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tališit** Wikimedia Commonsissa
**Robert Cecil Beavan** (1841 – 3. helmikuuta 1870) oli brittiläinen lintutieteilijä ja ammattisotilas, arvoltaan kapteeni.

Beavan palveli Bengalissa 10 vuotta. Lyhyeksi jääneen elämänsä aikana hän keräsi lintuja ja niiden munia. Hänen kokoelmansa sijoitettiin British Museumiin Arthur Hayn ja Godman-Salvinin kokoelmien yhteydessä. Beavan kirjoitti lintutieteellisiä artikkeleita *The Ibis*-lehteen ja *Proceedings of the Zoological Society of London* -julkaisuun. Hän työskenteli toisinaan yhdessä Allan Octavian Humen kanssa.

Vuonna 1864 Beavan työskenteli Barrackporessa, ja seuraavan talven hän vietti Maunbhoomin alueella, jota olivat aikaisemmin tutkineet Samuel Tickell ja Edward Blyth. Havainnoistaan hän kirjoitti *Ibikseen* artikkelin "Notes on various Indian Birds" (1865). Myöhemmin hän keräili Andamaaneilla ja Robert Christopher Tytlerin avustuksella kirjoitti aiheesta *Ibikseen* artikkelin "The Avifauna of the Andaman Islands" (1867). Beavan lähetettiin jo kerran kotiin hänen sairastuttuaan, mutta hän palasi Intiaan. Toisella kerralla hän kuoli merellä matkalla Englantiin.

Hänen veljensä Reginald C. Beavan oli myös ornitologi.

Beavan keräsi ensimmäisenä harlekiinitulkun (*Pyrrhula erythaca*). Hän kuvaili ja nimesi ensimmäisenä andamaanienkukaalin (*Centropus andamanensis*), andamaaniendrongon (*Dicrurus andamanensis*) ja andamaanienhaukkapöllön (*Ninox affinis*).

Lähteet
-------

* Natural History Museum

1. ↑  ITIS
**Brigitte Burdine** (1962 – 29. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten videopelien ääniohjaajana. Hänellä oli myös oma yhtiö BBCasting.

Ura
---

Burdine aloitti uransa viihdealalla aluksi näyttelijänä 1980-luvun alussa vieraillessaan televisiosarjoissa CHiPs, Mike Hammer ja Hill Street Blues. Sittemmin vuosien 1988–1992 aikana hän esiintyi elokuvissa, kuten Trust Me, Beverly Hillsin vampyyrit, Instant Karma ja Pahan Juuret.

Vuodesta 1989 lähtien Burdine siirtyi kuitenkin työskentelemään enemmän kameran taakse ja oli aluksi mukana elokuvien jälkidubbaamisessa mukana, mikäli elokuvan ääniraitoihin tarvittiin hienosäätöjä. Matka jatkui lopulta ääniohjaajaksi vuonna 1999 lyhytelokuvan Miss Supreme Queenin myötä. Sittemmin Burdine työskenteli pääosin videopelien ja mainosten parissa. Hän muun muassa ohjasi videopelejä, kuten Spider-Man, X-Men: Mutant Academy 2, X2: Wolverine's Revenge, Enter the Matrix, Socom II: U.S. Navy SEALs, NBA Live 06, Guitar Hero: On Tour, World of Warcraft: Wrath of the Lich King ja Mortal Kombat vs. DC Universe. Ääniohjaamisen ohella Burdine osallistui välillä myös itse pienten ääniroolien tekemiseen muun muassa peleissä Justice League Heroes ja Happy Feet.

Burdine opetti myös ääninäyttelemistä oman yrityksensä tiloissa.

Kuolema
-------

Burdine kuoli 29. joulukuuta 2010 jäätyään auton alle. Hän oli ylittämässä Culver Boulevardin ja Nicholson Street risteystä kello 1:50 yöllä, kunnes jäi auton alle. Hänet vietiin Marina del Reyn sairaalaan, jossa Burdine todettiin kuolleeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Talented Video Game Casting Director Killed in Playa del Rey Hit-and-Run[vanhentunut linkki] *marinadelrey.patch.com* 29.12.2010 Viitattu 30.12.2010 (englanniksi)
2. ↑  6 Week Voice Over Intensive Class w-Brigitte Burdine[vanhentunut linkki] *experiencela.com* Viitattu 30.12.2010 (englanniksi)
**Erika "Nik" Pace** (s. 24. elokuuta 1984 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli, joka sijoittui toiseksi Nelosen suositussa televisiosarjassa *Huippumalli haussa.*

Pace opiskeli Bradley Techin lukiossa Milwaukeessa, mutta muutti Georgian Atlantaan opiskeltuaan Bradleyssä kolme vuotta. Ennen osallistumistaan *Huippumalli haussa* -televisiosarjaan hän työskenteli toimistovastaavana ja hänellä oli sopimus Elite Model Managementin kanssa. Hänen äitinsä on italialainen ja isänsä afroamerikkalainen.

Mallinura
---------

Pace kilpaili *Huippumalli haussa* -ohjelmassa sen viidennellä kaudella. Hänen sanottiin olevan turhan vaisu, joten hän sijoittui toiseksi Nicole Linkletterin jälkeen. 

*Huippumalli haussa* -ohjelmassa esiintymisensä jälkeen Pace sai sopimuksen Fusion Model Managementilta New Yorkista. Hän on poseerannut *Elle*-lehdessä, *US Weekly Magazinessa*, *Complex Magazinessa*, *VIBE Magazinessa*, *Essence Magazinessa* ja *MetroPop Magazinen* kannessa. Hän on myös tehnyt mallintöitä *VIGOSS U.S.A Jeansille*, *Snugglelle* ja *L'Oréalille*. Lisäksi hän on esiintynyt muotinäytöksissä *Fashion Institute of Technology 2006*, *LIM 2006*, *Gharani Strok Fall 2005* ja *Tamara Pogosian Spring/Summer 2007*.

Aiheesta muualla
----------------

* Afterellen.com artikkeli
* Nik Pace Myspacessa (englanniksi)

Lähteet
-------

* BuddyTV.com
Heinrich Tenhumberg
**Heinrich Tenhumberg** (4. kesäkuuta 1915 – 16. syyskuuta 1979) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Münsterin hiippakuntaan 23. syyskuuta 1939 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thuburnican titulaaripiispaksi 28. toukokuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Keller, jota avustivat Heinrich Baaken ja Franz Hengsbach.

Tenhumberg sai 7. heinäkuuta 1969 nimityksen Münsterin piispaksi, joksi hänet asetettiin 14. syyskuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja toimi piispana kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Heinrich Tenhumberg


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Franz-Josef Overbeck

**Franz-Josef Overbeck** (s. 19. kesäkuuta 1964 Marl) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Münsterin hiippakuntaan Joseph Ratzinger 10. lokakuuta 1989. Hän sai nimityksen Münsterin vihkipiispaksi ja Mathara in Numidian titulaaripiispaksi 18. heinäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Reinhard Lettmann, jota avustivat Friedrich Ostermann ja Heinrich Mussinghoff.

Overbeck nimitettiin Essenin piispaksi 28. lokakuuta 2009 ja asetettiin virkaan 20. joulukuuta. Hän sai 24. helmikuuta 2011 uuden nimityksen maansa sotilaspiispaksi, joksi hänet asetettiin 6. toukokuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Franz-Josef Overbeck


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**CDMA2000** (myös IMT Multi‑Carrier tai IMT‑MC) on joukko kolmannen sukupolven (3G) matkapuhelintekniikan standardeja. Sen kanavanvaraustekniikka perustuu koodijakokanavointiin (CDMA, lyhenne sanoista *Code Division Multiple Access*). Vuonna 2009 maailmassa oli CDMA2000-verkko 308:lla operaattorilla 116 maassa.

Neljännen sukupolven (4G) matkapuhelinverkoihin siirryttäessä, UMB:n oli tarkoitus korvata CDMA2000, mutta marraskuussa 2008 kehittäjä Qualcomm ilmoitti luopuvansa UMB:n kehittämisestä ja suuntaavansa panostuksena LTE-teknologiaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Qualcomm halts UMB project, sees no major job cuts *reuters.com*.  13.11.2008. Viitattu 1.1.2011. (englanniksi)

Matkapuhelinverkkostandardit

|  |  |
| --- | --- |
| 0G | AMTS • ARP • Autotel/PALM • IMTS • MTD • MTS • OLT • PTT |
| 1G | CDPD • DataTAC • Hicap • Mobitex • NMT • TACS/ETACS |
| 2G | CSD • cdmaOne • D-AMPS • EDGE • Evolved EDGE • GPRS • GSM • HSCSD • iDEN • PDC • PHS • WiDEN |
| 3G | CDMA2000 • FOMA • HSDPA • HSPA • HSPA+ • HSUPA • Super-Charged • TD-CDMA • TD-SCDMA • UMTS • W-CDMA |
| 3.5G | E-UTRA • GAN (UMA) • HiperMAN • iBurst • WiBro |
| 4G | UMB • UMTS Revision 8 (LTE) • WiMAX |
| 5G | 5G NR |
**Dmitri Vjatšeslavovitš Kvartalnov** (ven. Дмитрий Вячеславович Квартальнов, s. 25. maaliskuuta 1966 Voskresensk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Nykyään Kvartalnov toimii KHL-liigassa pelaavan Moskovan TsSKA:n päävalmentajana.

Kvartalnov pelasi uransa kaksi ensimmäistä kautta, 1982–83 ja 1983–84 kotikaupunkinsa joukkueessa HK Himik Voskresenskissa. Kausiksi 1984–85 ja 1985–86 hän siirtyi suorittamaan asepalvelustaan kakkosliigan armeijaseuraan SKA Kalininiin, mutta palasi sen jälkeen kasvattajaseuraansa. Kaudella 1989–90 Kvartalnov voitti Neuvostoliiton jääkiekkosarjan pistepörssin.

Neuvostoliiton hajottua Kvartalnov siirtyi samaten laitahyökkääjänä pelanneen veljensä Andrein kanssa Pohjois-Amerikkaan IHL-liigan San Diego Gulls -joukkueeseen voittaen sarjan pistepörssin ja saaden sekä vuoden tulokkaan että parhaan pelaajan palkinnot. Seuraavana kesänä vuonna 1992 Boston Bruins varasi Kvartalnovin NHL:ään ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi samaisen joukkueen riveissä ainoat NHL-kautensa, 1992–93 ja 1993–94, joista ensimmäisen lähes piste per peli -tahtia ja tekemällä uuden NHL-ennätyksen vähintään yhdellä pisteellä jokaisessa neljästätoista ensimmäisestä ottelustaan. Jälkimmäisellä kaudella Kvartalnov joutui yksipuolisen hyökkäysorientoituneena pidetyn pelityylinsä vuoksi puolustuskuria painottaneen valmentaja Brian Sutterin epäsuosioon ja pudotettiin farmijoukkue Providence Bruinsiin, AHL:ään. Seuraaviksi kausiksi Kvartalnov palasi Eurooppaan ja pelasi menestyksekkäästi Sveitsissä ja Itävallassa HC Ambrì-Piottan ja Klagenfurter AC:n joukkueissa.

Kvartalnov edusti Neuvostoliittoa vuosien 1989 ja 1991 MM-kilpailuissa sekä Venäjää MM-kisoissa 1996. Kvartalnov vieraili myös SM-liigan Jokereissa kaudella 1999–2000 ottaen SM-hopeaa. Hän lopetti uransa kasvattajaseurassaan, Venäjän kakkosliigaan pudonneessa HK Himik Voskresenskissa kaudella 2007–08. 

Kvartalnovin poika Nikita on myös jääkiekkoilija. Hän on pelannut 117 ottelua KHL:ssa ja osallistuu Pelicansin harjoitusleirille syksyllä 2018.

Lähteet
-------

* Dmitri Kvartalnov hockey stats & profile at hockeydb.com hockeydb.com.   (englanniksi)
* Dmitri Kvartalnov – player profile and career stats eurohockey.net.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Eero Hurmerinta: Pelicansin riveihin KHL-kokemusta - venäläinen Kvartalnov testiin *Jatkoaika.com*.  6.8.2018. Viitattu 6.8.2018.
**Jokke Kangaskorpi** (2. maaliskuuta 1972 Mikkeli – 1. toukokuuta 2009 Mikkeli) oli suomalainen jalkapalloilija.

Kangaskorpi oli Mikkelin Palloilijoiden kasvatti. Hän nousi seuran liigajoukkueeseen 1987 vasta 15-vuotiaana. Kangaskorpi edusti MP:ta yhdeksän kauden ajan kunnes siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1995. Ensimmäinen kausi Hakassa päättyi Suomen mestaruuteen, joka jäi Kangaskorven ainoaksi. Haka putosi Veikkausliigasta seuraavan kauden päätteeksi ja Kangaskorpi siirtyi Ruotsiin Superettanin Lira BK:n riveihin. Seuraavien kahden vuoden aikana Kangaskorpi pelasi Liran ohella niin ikään Superettanissa olleessa Gefle IF:ssä sekä muutamien otteluiden ajan Mikkelin Palloilijoissa ja Tampereen Pallo-Veikoissa. Viimeisen kautensa pääsarjatasolla Kangaskorpi pelasi Kotkan TP:ssa 2000, jonka jälkeen hän palasi vielä kuudeksi kaudeksi kasvattajaseuransa riveihin. Nuo vuodet MP pelasi Ykkösessä ja Kakkosessa. Kangaskorpi ehti urallaan pelata yhteensä 244 liigaottelua, joissa hän teki 34 maalia.

Kangaskorpi nousi jo varhain nuorten maajoukkueisiin. Hän pelasi kaikkiaan 31 poikien ja 24 nuorten maaottelua. Kangaskorpi valittiin 1987 vuoden lupaavimmaksi poikapelaajaksi Suomessa. Suomen A-maajoukkueeseen Kangaskorpi nousi 1994 ja hän pelasi uransa aikana 11 maaottelua.

Jalkapallon lisäksi Kangaskorpi on pelannut maalivahtina jääpalloa nuorisomaajoukkueissa ja hän edusti liigassa pelannutta Mikkelin Kamppareita kaudella 2005-2006.

Myös Jokke Kangaskorven veli Juuso Kangaskorpi on pelannut Suomen A-maajoukkueessa ja poikamaajoukkueissa.

Kangaskorpi kuoli 37-vuotiaana 1. toukokuuta 2009.

Lähteet
-------

* Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: *Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006*, s. 118. Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5.

### Viitteet

1. 1 2  Jokke Kangaskorpi on poissa  4.5.2009. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 9.5.2009. Viitattu 4.5.2009.
2. ↑  Jokke Kangaskorpi jääpalloliigan Kampparien maalille  18.11.2005. MTV3.
3. ↑  Jokke Kangaskorpi on kuollut.  *Valkeakosken Sanomat*, 4.5.2009. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Jokke – hieno mies  4.5.2009. Veikkausliiga. Viitattu 4.5.2009.
*Tämä artikkeli käsittelee Jyväskylän asuinaluetta. Laajavuori on myös samanniminen mäki.*
Laajavuoren 1960–1970-lukujen vaihteessa rakennettuja kerrostaloja.
**Laajavuori** on asuinalue Jyväskylässä Kortepohjan kaupunginosassa. Se käsittää Korterannan ja Korteniityn alueet. Asuinalueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee Laajavuoren laskettelurinne, kylpylähotelli ja Kortepohjan ylioppilaskylän palvelut.

Alueen rakennuskanta
--------------------

Laajavuoren rakennuskanta koostuu pääosin tiiviisti rakennetuista rivi- ja kerroistaloista, mutta alueella on myös omakotitaloja. Rakennuskanta on valmistunut enimmäkseen 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alkupuolella, mutta alueella tämän jälkeen on tehty myös täydennysrakentamista, enimmäkseen 2010-luvulla.

Kuvia
-----

* Alueen rivitalojaAlueen rivitaloja
* 1970-luvulla rakennettu kerrostalo Laajavuorentiellä1970-luvulla rakennettu kerrostalo Laajavuorentiellä
* KOAS -vuokrataloKOAS -vuokratalo
* 2010-luvulla rakennettu talo2010-luvulla rakennettu talo

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jyväskylän kaupunki / Kaupunkisuunnittelutoimisto & Kirsti Sivén ja Asko Takala Arkkitehdit Oy: Osallistumis- ja arviointisuunnitelma. Korteniitty.
2. 1 2 3  Jyväskylän karttapalvelu *kartta.jkl.fi*.  Arkistoitu 22.11.2020. Viitattu 17.12.2017.
3. ↑  Korteniityntie 15-21 - Keski-Suomen Rakennuskeskus *Keski-Suomen Rakennuskeskus*. Viitattu 17.12.2017.
4. 1 2 3  Jyväskylän karttapalvelu: Rakennustiedot. (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Asemakaavanselostus. Korteniitty.
**Colin Norris** (s. 12. helmikuuta 1976 Glasgow) on sairaanhoitaja, joka murhasi neljä iäkästä potilasta insuliinilla kahdessa leedsiläisessä sairaalassa vuonna 2002. Uhrit olivat Doris Ludlam (80), Bridget Bourke (88), Irene Crookes (79) ja Ethel Hall (86); heidän lisäkseen Norris yritti surmata Vera Wilbyn (90), mutta hänet onnistuttiin pelastamaan. Syyllinen tuomittiin maaliskuussa 2008 neljään elinkautiseen ja 20 lisävankeusvuoteen murhan yrityksestä. Ennen armahduksen mahdollisuutta hän joutuu istumaan vähintään 30 vuotta.

Norrisin tuntema viha vanhuksia kohtaan alkoi kehittyä jo hänen harjoittelija-aikoinaan. Moneen otteeseen hän jopa kieltäytyi työskentelemään heidän parissaan. Hänen mieleensä oli jäänyt sairaanhoitaja Jessie McTavishia koskenut luento. McTavish oli vuonna 1974 saanut insuliinisurmasta elinkautisen, vaikkakin valitus vuonna 1976 oli johtanut tuomion kumoamiseen.

Valmistuttuaan Norris muutti Leedsiin vuonna 2001. Hän työskenteli toukokuussa 2002 ortopedisellä osastolla, jossa päätti kokeilla *modus operandiaan* 90-vuotiaalla Vera Wilbyllä. Nainen oli ollut lonkkaleikkauksessa kaaduttuaan. Norris antoi tälle morfiinia ja sitten insuliinia. Uhri oli hädin tuskin tajuissaan, kun hänen havaittiin saaneen äkillisen, selittämättömän hypoglykeemisen kohtauksen. Wilby selvisi, mutta Norris päätti epäonnistumisesta huolimatta jatkaa.

Ludlamin, Bourken ja Crookesin kohdalla Norris onnistui. Heidän jälkeensä hän valitsi uhrikseen Ethel Hallin. Hallin tilassa tapahtui 20. marraskuuta 2002 merkittävä käänne huonompaan. Hän vajosi koomaan ja kuoli tajuihinsa palaamatta 11. joulukuuta. Norris oli jopa "ennustanut" tarkalleen potilaan kuolinajan. Diabetesasiantuntija tri Emma Ward hämmästyi Ethel Hallin joutumisesta koomaan niin suuresti, että määräsi verikokeet, jotka paljastivatkin noin 12-kertaisiksi tavallisesta kohonneet insuliinitasot. Epäilykset heräsivät, koska potilas ei ollut diabeetikko. Todistusaineistoa kertyi, ja oikeudenkäynti alkoi lokakuussa 2007.

Norris on homoseksuaali.

Lähteet
-------

1. ↑  Colin Norris, Angel of Death nurse: Timeline
2. ↑  Killer nurse Colin Norris must serve at least 30 years
3. 1 2 3  The hatred that turned Colin Norris into serial killer
4. ↑  Colin Norris: From student to deadly abuser
Stella Mwangi
**Stella Mwangi** on norjalais-kenialainen laulaja. Hän edusti Norjaa Eurovision laulukilpailussa vuonna 2011 kappaleella "Haba Haba". Stellan kappaleita on käytetty useissa suosituissa kansainvälisissä televisio-ohjelmissa kuten CSI: New York ja elokuvissa American Pie Presents: The Naked Mile ja Save the Last Dance 2.

Yksityiselämä
-------------

Stella syntyi Keniassa vuonna 1986, ja asui siellä viisi vuotta ennen kuin hänen perheensä muutti Norjaan. Stellan isä kuoli vuonna 2012. Mwangi sai isältään paljon inspiraatiota musiikkiinsa.

Listasijoitukset
----------------

"Haba Haba" sijoittui Norjan listaykköseksi vuonna 2011. "Lookie Lookie" sijoittui Afrikan listan neljänneksi vuonna 2011, ja "Hula Hoop" kuudenneksi samana vuonna.

Lähteet
-------

1. ↑  Stella Mwangi eurovision.tv. Viitattu 4.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stella Mwangi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Līvli-lehden pääsivu vuodelta 1939.
**Līvli** on Latviassa ilmestyvä sanomalehti. Lehti oli alun perin liivinkielinen, mutta nykyisin pääosa sen artikkeleista on latviaksi. Lehden alkuperäinen tarkoitus oli toimia tietokanavana liiviläisille heihin liittyvissä asioissa. Lehdessä julkaistiin myös liivinkielisiä runoja, sekä muita tekstejä.

Historia
--------

Līvli-lehdeden paino aloitettiin Jelgavassa vuonna 1931. Silloin lehden päätoimittajana toimi Andrejs Štālers. Vuotta myöhemmin painopaikka siirrettiin Mazirbeen ja päätoimittajaksi tuli Korli Stalte. Suomesta käsin lehden painoa tukivat merkittävissä määrin heimo-aatteen kannattajat. Vuodesta 1934 Latvian viranomaiset vaativat lehden artikkelien kääntämistä myös latviaksi, sillä he olivat huolissaan mahdollisesta kansankiihotuksesta. Tämä johti noin puolenvuoden pituiseen taukoon lehden painamisessa. Latvian viranomaiset peruivat määräyksensä vuonna 1937. Lehden toiminta loppui vuonna 1939, kun Korli Stalte muutti baltiansaksalaisen vaimonsa ja tyttärensä kanssa Saksaan Adolf Hitlerin kehotettua baltiansaksalaisia lähtemään Baltiasta.

Nykypäivä
---------

Līvli aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1992. Lehden päätoimittajina ovat toimineet Gundega Blumberga ja Baiba Šuvcāne. Lehdessä on ilmestynyt muutaman kerran liivinkielinen versio, mutta yleensä sen kaikki tekstit ovat latviaksi. Lehti on ilmestynyt satunnaisesti muutaman kerran vuodessa. Lehdessä ilmestyy artikkeleita liiviläisiin liittyvitä asioista, kuten tutkimuksista tai tapahtumista. Lehden yksi tarkoitus on kirjata muistiin liiviläisten nyky historiaa. Lehti saa rahallista tukea Latvian valtiolta.

Lähteet
-------

1. ↑  Mauno Jokipii: *Itämerensuomalaiset, Heimokansojen historiaa ja kohtaloita*. Atena Kustannus Oy, 1995. ISBN 9519362800.
2. ↑  Renāte Blumberga: The Lic Culture and Social Life Liiviläisten kulttuurikeskus.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 8.5.2010. (englanniksi)
3. ↑  Vaalgamaa, Edgar: *Valkoisen hiekan kansa: Liiviläisten historiaa ja kulttuuria*. Jälkisanat Valda Šuvcāne. Jyväskylä: Atena, 2001. ISBN 951-796-235-5.
4. ↑  Uldis Balodis: Livonian History *homepage.mac.com*. Viitattu 8.5.2010. (englanniksi)
5. ↑  Āigakēra "Līvli" Liiviläisten kulttuurikeskus.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 8.5.2010. (latviaksi)
Džengiš Tšokusu

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kiina ja KirgisiaKirgisia, Neuvostoliitto ja Kiina |
| Vuoristo | 
Tienšan |
| Korkeus merenpinnasta | 
7 439 m |
| Prominenssi | 
4 148 mView and modify data on Wikidata  |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
1956 Vitali Abalakov |
| Helpoin reitti | 
lumi/jääkiipeily |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
42° 02′ 05″ P, 80° 07′ 43″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Džengiš Tšokusu** eli **Pik Pobedy** (kirg. *Жеңиш чокусу*, ven. Пик победы) on Tienšan-vuoriston korkein vuori. Se sijaitsee Kokshaal-Toon vuoriryhmässä Kirgisian ja Kiinan rajalla, Issyk Kul -järvestä kaakkoon.

Nimet
-----

Vuoren virallinen nimi kirgiisiksi on *Džengiš Tšokusu*, joka tarkoittaa "Voiton huippua". Venäjänkielinen nimi "Pik Pobedy" tarkoittaa samaa. Uiguuriksi nimi on "Tömür" (rauta), joka Kiinassa on myös vuoren virallinen nimi. Kiinankielinen nimi "Tuōmù'ěr Fēng" 托木尔峰 on yhdistelmä uiguurinkielisestä nimestä ja kiinan kielen sanasta "feng", joka tarkoittaa "huippua". Vuori nimettiin Pik Pobedyksi pian toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton voiton kunniaksi.

Kuvaus
------

Džengiš Tšokusu on vuoristo, jonka pitkällä harjanteella on useita huippuja. Vain päähuippu ylittää 7 000 metriä. Päähuippua lähestytään yleensä Zvozdotška-jäätiköltä (venäjäksi "pieni tähti").

Ennätykset
----------

Džengiš Tšokusu on Kirgisian korkein vuori. Geologisesti se on maailman pohjoisin yli 7 000 metriä korkea vuori. Pohjoisempi Khan Tengri on myös yli 7 000 metriä korkea, mutta sen huippu muodostuu jäätiköstä; kallion korkein kohta on 7 000 metrin alapuolella.

Nousujen historia
-----------------

Vaikka Džengiš Tšokusu on Khan Tengriä yli 400 metriä korkeampi, vuoteen 1946 asti jälkimmäisen uskottiin olevan Tienšanin korkein vuori. Džengiš Tšokusun ensimmäisen vahvistetun valtauksen teki 1956 Vitali Abalakovin kiipeilijäryhmä. Vahvistamattomat väitteet esittävät, että vuorelle olisi kiivetty jo 1939.

Kiinalainen retkikunta nousi huipulle Kiinan puolelta 1977. Retkikunnan kirja ei mainitse venäläisten tekemää ensinousua ja antaa vaikutelman, että kiinalaisten nousu oli ensimmäinen.

Katso myös
----------

* Luettelo maailman korkeimmista vuorista
* Luettelo maiden korkeimmista kohdista
* Luettelo suurimmista prominensseista

Lähteet
-------

1. ↑  SummitPost
2. ↑  Raising the Five Star Flag on Mount Tomur,Beijing
Šeremetevin palatsi.
**Šeremetevin palatsi** (ven. Шереме́тевский дворе́ц, *Šeremetevski dvorets*) on barokkityyliä edustava rakennustaiteen muistomerkki Pietarin keskustassa Venäjällä. Kesäpuiston suihkulähteiden mukaan nimensä saaneen Fontankan rannalla sijaitseva rakennus tunnetaan myös nimellä **Suihkulähdetalo** (Фонта́нный дом, *Fontannyi dom*).

Pietari I lahjoitti tontin vuonna 1712 sotamarsalkka Boris Šeremeteville. Nykyisen verrattain hyvin säilyneen palatsin rakensivat 1740–1750-luvuilla Grigori Dmitrijev ja Savva Tševakinski. Sisätilat viimeisteli Šeremetevien maaorja Fjodor Argunov. Kartanomaisesti etupihan perällä sijaitseva rakennus edustaa koristelultaan siirtymävaihetta varhaisen pietarilaisen barokin ja täysbarokin välillä. Moneen kertaan uudistettujen sisätilojen suunnitteluun ovat osallistuneet Ivan Starov, Giacomo Quarenghi, Andrei Voronihin sekä Ijeronim Korsini, joka vuonna 1838 loi näyttävän rauta-aidan. Vuonna 1867 rakennetun pohjoissiiven on suunnitellut Nicholas Benois.

Šeremetevien kreivisuvun palatsi oli aikoinaan yksi Pietarin kulttuurielämän keskuksista. Vuonna 1918 viimeinen omistaja luovutti sen taidekokoelmineen neuvostoviranomaisille. Vuoteen 1931 saakka rakennuksessa toimi museo ja 1940-luvulta lähtien Arktiksen ja Antarktiksen instituutti. Vuonna 1990 palatsi annettiin Teatteri- ja musiikkitaiteen museon käyttöön.

Runoilija Anna Ahmatova asui 1920–1930-luvuilla ja Leningradin piirityksen jälkeen palatsin sisäpihan sivurakennuksessa. Vuonna 1989 tiloihin avattiin hänelle omistettu museo.

Šeremetevin palatsin osoite on Fontankan rantakatu 34. Käynti Ahmatova-museoon on Liteinyi prospekt 53:n kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lisovski, V.G.: *Sankt-Peterburg: otšerki arhitekturnoi istorii goroda. T. 1. Klassitšeski gorod*, s. 148. Sankt-Peterburg: Kolo, 2009. ISBN 978-5-901841-57-0.
2. ↑  Kirikov, Boris: *Arhitekturnyje pamjatniki Sankt-Peterburga*, s. 74–75. Sankt-Peterburg: Kolo, 2005. ISBN 5-901841-33-6.
3. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 664. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Šeremetevin palatsi**.
* Šeremetevin palatsi Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
* Teatteri- ja musiikkitaiteen museo (venäjäksi), (englanniksi)
* Ahmatova-museo (venäjäksi), (englanniksi)
**Hilma Evelina Christina Nyström** (31. toukokuuta 1846 Loviisa – 13. tammikuuta 1915 Helsinki) oli ilmeisesti Suomen ensimmäinen naispuolinen pankkivirkailija.

Nyströmin vanhemmat olivat merikapteeni Magnus Nyström ja Kristina Lovisa Hindberg, hän oli perheen ainoa lapsi. Nyström menetti isänsä ja pikkulapsena, kun tämä hukkui 1849. Nyströmin opinnoista ei ole tietoa, mutta hänen voi olettaa niitä harjoittaneen, sillä 22. elokuuta 1874 hän aloitti kassanhoitajana Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin konttorissa. Nyström, joka oli naimaton, palveli yli 30 vuotta samassa Pohjoismaiden Osakepankin konttorissa. Vuonna 1894 hän sai pankilta tunnustuksen 20 vuoden palveluksesta. Naisvirkailijoiden määrä lisääntyi nopeasti, Pohjoismaiden Osakepankissakin heitä oli 1906 jo melkein sata.

"Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta Varten" oli perustettu 1872 yksityiseksi kansainväliseksi liikepankiksi, jolla oli konttoreita myös ulkomailla. Pankki oli silti 1880-luvulle tultaessa suomalaisomistuksessa, pääkonttori oli Viipurissa ja huomattavin sivukonttori juuri Helsingissä. Pankin tärkein kilpailija oli 1862 perustettu Suomen Yhdyspankki. Kilpailijapankit sulautuivat myöhemmin, vuonna 1920.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tanja Hellsten ja Anneli Mäkelä-Alitalo: *Nyström, Hilma (1846-1915). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 278-279.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Francis "Franny" Jeffers** (s. 25. tammikuuta 1981 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa lainasopimuksella Sheffield Wednesdayta. Hänen pelioikeutensa omistaa Blackburn Rovers. 175-senttinen Jeffers on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

Jeffers aloitti uransa Evertonissa, jossa teki debyyttinsä vuonna 1998, ollessaan 17-vuotias. Liverpoolilainen herätti Arsenalin managerin Arsène Wengerin kiinnostuksen, kun hän teki 20 maalia, 60:ssä ottelussa. Vuonna 2001 Arsenal osti hyökkääjän kahdeksalla miljoonalla punnalla. Jeffers ei kuitenkaan tehnyt läpimurtoa Arsenalissa ja kärsi loukkaantumisista. 

Kaudeksi 2003/04 hän palasi lainasopimuksella Evertoniin. Vain yhden maalin 18:ssa ottelussa tehnyt Jeffers ei saanut jatkoaikaa Evertonista, vaan hänet passitettiin takaisin Lontooseen. Charlton osti Jeffersin kesällä 2004 2,6:lla miljoonalla punnalla. Kaudella 2004/05 hän 24:ssä ottelussa 5 maalia.

31. elokuuta 2005 Jeffers siirtyi puolen vuoden lainasopimuksella skotlantilaiseen Rangersiin. Englantilainen epäonnistui Rangersissa ja palasi kotiin jo joulukuussa kahdeksan ottelun jälkeen.

Charltonin manageri Alan Curbishley antoi Jeffersille luvan lähteä joukkueesta kesällä 2006. Hänen huhuttiin siirtyvän Bolton Wanderersiin, Coventry Cityyn tai palaavan Goodison Parkille Evertoniin. 30. kesäkuuta 2006 Blackburn Rovers hankki hyökkääjän pelioikeudet itselleen. Heinäkuun alussa täysin varmistunut siirto toi hänelle kahden vuoden pestin.

Roversin riveissä Jeffers teki 10:ssä ottelussa 0 maalia, ennen kuin siirtyi lainalle Ipswichiin.

Englannin maajoukkueessa Jeffers on pelannut kahdesti. Vuonna 2003 Australiaa vastaan debytoinut hyökkääjä teki ottelussa myös maalin. Vuosien 1999 ja 2001 välillä hän kuului Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen.

Saavutukset
-----------

* Englannin liigacup voitto: 2002
* FA Cupin voitto: 2002, 2003

Aiheesta muualla
----------------

* Jeffersin profiili soccerbase.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jeffersin profiili footballdatabase.comissa
Morley Copánin mayakaivauksilla Hondurasissa 1912.
**Sylvanus Griswold Morley** (7. kesäkuuta 1883 – 2. syyskuuta 1948) oli yhdysvaltalainen arkeologi, epigrafi, ja mayanisti, jonka panos esikolumbiaanisen mayojen korkeakulttuurin tutkimukseen 1900-luvun alussa oli huomattava.

Taistelijoiden temppeli Chichén Itzán kaivauksilla.
Morley muistetaan erityisesti laajoista Chichén Itzán kaivauksista, joita hän johti Carnegie-instituutin toimeksiannosta. Hän julkaisi useita laajoja tutkielmia ja koosteita mayojen kirjoitusjärjestelmästä eli mayahieroglyfeistä ja kirjoitti kansantajuisia yleisteoksia mayoista.

Vertaistensa joukossa "Vay" Morleyta pidettiin yhtenä aikansa johtavista Mesoamerikan arkeologeista. Vaikka Morleyn töitä ja teorioita onkin viime aikoina arvioitu uudelleen tieteenalan sisällä, hänen mayakalenteriin keskittyviin julkaisuihinsa viitataan edelleen. Pääosin Morleyn tutkimukset ovat kuitenkin vanhentuneita.

Lukuisia Carnegie-instituutin projekteja johtaessaan Morley kasvatti useita sittemmin tieteenalan auktoriteeteiksi nousseita nimiä. Hänen henkilökohtainen sitoutumisensa ja innostuksensa toi rahoitusta tutkimuksille, jotka avasivat maailman mayojen korkeakulttuurin salaisuuksille. Mayakulttuuriin liittyvän kiinnostuksen herättäminen lieneekin Morleyn kestävin saavutus. Tästä yhtenä todisteena ovat runsaat viittaukset populaarikulttuurissa. Jopa Indiana Jonesin on arveltu perustuvan Morleyhyn. Carnegie-instituutti yhdistää Jonesin puolestaan Earl Morrisiin, joka toimi Morleyn alaisena Chichén Itzálla ja oli vastuussa Taistelijoiden temppelin esiinkaivuusta. 

Morley toimi myös ensimmäisen maailmansodan aikana vakoojana Yhdysvaltain laivaston tiedusteluyksikölle. Yksityiskohdat hänen toiminnastaan vakoilijana pysyivät hämärän peitossa aivan viime vuosikymmeniin asti. Morleyn arkeologinen kenttätyö Meksikossa ja Keski-Amerikassa tarjosi oivan lähtökohdan saksalaisten liikehdinnän ja amerikkalaisvastaisten toimien seurantaan.

Julkaisuja
----------

* An Introduction to the Study of Maya Hieroglyphs (1915)
* The Inscriptions of Copán (1920)
* The Inscriptions of Petén, 5 osaa (1938)
* The Ancient Maya (1946)

Lähteet
-------

1. ↑  Carnegie Celebrates 100 Years of Scientific Breakthroughs  10.12.2001. Carnegie Institution of Washington. Viitattu 11.1.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Orazio Antinori** (28. lokakuuta 1811 Perugia Italia – 26. elokuuta 1882 Shewa Etiopia) oli italialainen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.

Orazio Antinori
Antinori opiskeli luonnonhistoriaa Perugiassa ja Roomassa. Myöhemmin hän teki yhteistyötä Charles Lucien Bonaparten kanssa ja kuvitti teoksen *Iconografia della Fauna Italica*. 1840-luvun puolivälissä Antinori kiinnostui politiikasta ja toimittajan työstä. 1848 hän osallistui kapteenina hyökkäykseen napolilaisia vastaan, ja myöhemmin hänet karkotettiin maasta. Hän asui Ateenassa ja Smyrnassa ja perehtyi alueen linnustoon.

Vuonna 1854 Antinori matkusti Cristina Trivulzio Belgiojoson kanssa Syyriaan ja Vähään-Aasiaan. 1859 hän matkusti Egyptiin ja kulki ylös Niiliä yhdessä Carlo Piaggian kanssa. Sittemmin hän myi lintukokoelmansa Torinon luonnonhistorialliselle museolle. Antinori asui pitkään myös Tunisiassa, jonka jälkeen hän edusti Italiaa Suezin kanavan vihkiäisissä

Antinori osallistui Odoardo Beccarin tutkimusmatkalle Etiopiaan. Palattuaan Italiaan hänestä tuli Italian maantieteellisen seuran puheenjohtaja. 1876 hän otti osaa Gustavo Chiarinin ja Antonio Cecchin johtamalle retkelle Shewan provinssiin Etiopiassa, missä he tapasivat kuningas Menelik II:n, jolta he saivat luvan perustaa maantieteellinen tutkimusasema Let Marefiaan. Antinori kuoli Shewassa.

Antinori nimesi linnuista ruostehertun (*Cisticola troglodytes*), kelta-arokertun (*Eremomela canescens*) ja ruohikkoruusupeipon (*Lagonosticta rara*).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Laurent Meunier** (s. 16. tammikuuta 1979 Saint-Martin-d'Hères, Ranska) on ranskalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelasi uransa aikana Ranskan, Sveitsin, Ruotsin ja Saksan pääsarjoissa. Pisimpään hän edusti Saksan DEL-liigan Straubing Tigersiä, jossa pelasi viiden kauden ajan. Meunier pelasi myös useita kertoja Ranskan maajoukkuetta, jonka mukana oli 12 MM-turnauksessa ja yksissä olympialaisissa.

Ura
---

Meunier aloitti uransa Brûleurs de Loups de Grenoble -seurassa Ranskan Ligue Magnusissa. Hän ei saanut kuitenkaan paikkaa joukkueessa ja siirtyi kolmeksi seuraavaksi kaudeksi hakemaan vastuuta Lions de Lyon -seurasta. Siellä hänet valittiin liigan vuoden nuoreksi pelaajaksi.

Meunier siirtyi tämän jälkeen junioriliiga NCAA:han UMass-Lowell-seuraan, jossa hän pelasi kaksi kautta. Tämän jälkeen Meunier siirtyi vuodeksi Florida Everbladesiin.

Meunier palasi tämän jälkeen Grenobleen, jossa hän kuului sarjan parhaisiin pelaajiin. Hänet valittiin kahdesti sarjan parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen.

Meunier teki seuraavana vuonna sopimuksen sveitsiläisseura Servette Genèven kanssa. Hän pelasi hyvän kauden tehden tehot 10+14=24. Seuraava kausi meni osittain pilalle loukkaantumisten vuoksi. Tästä huolimatta hän teki 20 pelissä 18 pistettä.

Kaudeksi 2008–2009 Meunier siirtyi Fribourg-Gottéroniin. Tämän jälkeen hän teki vuoden sopimuksen Elitserien-seura Timrå IK:n kanssa. Elokuussa 2010 Meunier siirtyi jälleen Servette Genèveen, josta hän jatkoi syyskuussa vain kaksi ottelua pelattuaan Sveitsin B-liigan La Chaux-de-Fondsiin. Hän pelasi B-liigassa seitsemän ottelua, kunnes siirtyi marraskuussa DEL:n Straubing Tigersiin. Meunier pelasi Straubing Tigersissa loppukauden 2010–2011 aikana 31 ottelua tehden 24 pistettä. Kaudella 2011–2012 hän teki 52 ottelussa 41 pistettä. Tämän jälkeen Meunier pelasi Straubingissa vielä kolme kautta, ja hän edusti joukkuetta kaikkiaan viidellä kaudella. 216 ottelussa hän teki 152 pistettä.

Meunier siirtyi Saksasta takaisin Sveitsin kakkosarja HC La Chaux-de-Fondsiin, missä hän teki kahden kauden aikana 76 pistettä. Uransa kaksi viimeistä kautta Meunier erusti Sveitsin pääsarjan Fribourg-Gottéronia.

Meunier kuului Ranskan jääkiekkomaajoukkueen vakionimiin. Hän edusti Ranskaa vuosien 1999, 2000, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2017 MM-turnauksissa sekä olympialaisissa 2002. Hän pelasi 1. divisioonan MM-kilpailuissa kuusi kertaa (2001, 2002, 2003, 2005, 2006 ja 2007).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Laurent Meunier *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Antti Juhani Kokkonen** (s. 19. huhtikuuta 1962 Kuusamo) on suomalainen toimittaja.

Antti Kokkonen syntyi piiri-insinööri Paavo Kokkosen ja farmaseutti Eeva-Liisa Reunasen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1987–2001 oli professori Hanna Snellman ja toinen vuodesta 2005 on toimitusjohtaja Päivi Tahkokallio. Kokkonen valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1988.

Kokkonen on ollut *Lapin Kansa* -lehden päätoimittaja vuoden 2009 alusta. Ennen *Lapin Kansan* päätoimittajan tehtäviä hän työskenteli *Helsingin Sanomien* politiikan toimituksen esimiehenä vuodesta 2004 sekä muun muassa sanomalehti  *Kalevassa* usean vuoden ajan. Lapin Kansan ohella Kokkonen on ollut sanomalehti *Kalevan* päätoimittaja syyskuusta 2023 Sanna Keskisen jälkeen. Hän päättää työnsä olempien lehtien päätoimittajana vuoden 2023 lopussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 399. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Lapin Kansan päätoimittajaksi Antti Kokkonen. Alma Media Oyj, Pörssitiedote 29.10.2008
3. ↑  Kalevan päätoimittajaksi on valittu Lapin Kansan Antti Kokkonen (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  6.9.2023. Viitattu 6.9.2023.
4. ↑  Timo Metsäjoki, Puolen Suomen vahtikoira Yle.fi, uutiset 8.10.2023, viitattu 8.10.2023


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
Carl David Skogman
**Carl David Skogman** (26. lokakuuta 1786 Pernaja – 20. helmikuuta 1856 Tukholma) oli suomalaissyntyinen Ruotsin talouspolitiikkaan vahvasti vaikuttanut valtiosihteeri ja vapaaherra.

Skogmanin isä oli Pernajan kirkkoherra Jacob Skogman ja äiti Maria Magdalena Starck, äitinsä puolelta hän kuului Serlachius- ja Nylander-sukuihin. Skogman opiskeli Turun akatemiassa ja auskultoi Turun hovioikeudessa. Virkauransa hän aloitti vuonna 1804 siviilitoimituskunnan kanslistina Tukholmassa, ja vuonna 1809 hänestä tuli kauppa- ja finanssitoimikunnan sihteeri. Tässä toimessa hän teki useita matkoja, muun muassa Englantiin, Länsi-Intiaan, Yhdysvaltoihin ja Ruotsin hallussa olleelle Guadaloupe-saarelle. Hän omaksui matkoillaan liberaalit raha- ja tullipolitiikan periaatteet ja osallistui niiden toteuttamiseen Ruotsissa. Hänellä oli useita tehtäviä hoidettavanaan, kuten ylipostitirehtööri, kauppakollegion presidentti, konvoijikommissariaatin puheenjohtaja ja useiden eri komiteoiden jäsen 1820- ja 1830-luvuilla. Vuonna 1819 hänestä tuli valtiosihteeri ja vuonna 1826 hänet aateloitiin. Samana vuonna Skogman koki toisaalta valtiosihteerinä Ruotsin valtion talousromahduksen. Skogmanin rahapolitiikkaa arvostelivat sekä kuningas että oppositio. Vuoden 1838 katulevottomuuksien seurauksena hän erosi valtiosihteerin virastaan ja jättäytyi kokonaan kauppakollegion työhön. Vapaaherraksi kirjallisuutta ja taiteita harrastanut Skogman korotettiin vuonna 1854. Nuoruudenmuistelmansa *Minnen af lediga stunder* hän oli julkaissut jo 1846.

Skogmanin puoliso vuodesta 1817 oli Ulrika Scharp.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kari Tarkiainen: *Skogman, Carl David (1786-1856). Suomen Kansallisbiografia. Osa 9*, s. 105. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-450-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Carl David Skogman. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 18.1.2015.
* Ingvar Körberg, 2009. Carl David Skogman - den okände makthavaren. Nynäshamn: Storkamp Media. 160 s.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Yannick d'Escatha** (s. 18. maaliskuuta 1948, Pariisi, Ranska) on Ranskan avaruusjärjestön CNESin pääjohtaja, vuodesta 2003 alkaen. Hän on kuulunut Thalesin johtokuntaan 19.5.2009 lähtien. .

Hän valmistui insinööriksi École polytechnique ja Ingénieur du corps des mines korkeakouluista 1960-luvulla. Hän teki tämän jälkeen rakenteiden mekaniikan tutkimusta ja toimi ydinvoimaloiden parissa myös teollisuusministeriössä nousten 1990-luvulla Commissariat à l'énergie atomique et aux énergies alternativesin (CEA) johtoon. Vuonna 2003 hän nousi CNESin johtoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Communiqué du groupe Thales du 19 mai 2009

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yannick d’Escatha**.
* Son cursus sur le site du CNES (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |