recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pitkäjärvi** on kuivatettu järvi Varsinais-Suomessa Laitilan Kivijärven kylässä. Entinen järvi kuului Sirppujoen vesistön yläosan alueeseen. Järvi laskettiin 1800-luvulla ja nykyään se on joenrantasuota. Järvien paikalla lukee nykykartoissa edelleen Pitkäjärvi.

Historiallinen maantieto
------------------------

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi on kirjoitettu "Kakojärvi", mikä lienee virhe. Alueella on toinen järvi, jonka nimi on Kakojärvi. Kartassa on kuvattu tilanne ennen järvenlaskua tai tilanne ensimmäisen järvenlaskun jäljiltä. Järvi ulottui etelässä nykyisen Pitkäojan mutkaan saakka ja pohjoisessa lähes kylätielle asti. Se perusteella entisen järven pituudeksi voidaan antaa noin 2,2 kilometriä. Leveyttä on vaikea arvioida Kalmbergin kartasta.

Järvenlaskun historia
---------------------

Pitkäjärven laskemiseksi haettiin lupaa vuonna 1807 ja järven laskeminen toteutettiin vuonna 1816. Samassa yhteydessä laskettiin myös Malijärvi ja Kivijärvi, mikä tapahtui ennen vuotta 1819. Vuonna 1822 toimitettiin Pitkäjärven vesijättömailla pysyvä jako 13 osakkaan kesken siten, että kukin sai yhtä suuren osuuden. Toisilla järvillä vesijättö jäi yhteisomaisuudeksi.

Järvien toinen järvenlasku oli osa riitaisaa hanketta. Vuonna 1838 päättivät eräät Kivijärven kyläläiset, joka kuului tuolloin Hinnerjokeen, laskea uuden kerran Kivijärven, Malijärven ja Pitkäjärven vedenpintaa ja nyt yhteistoimin Laitilan Suontaustan ja Leinmäen kyläläisten kanssa. Muodostettiin järvenlaskuyhtiö, jonka puitteissa räjäytettiin kalliota rikki 120 kyynärän matkalta. Järvien vesi ei kuitenkaan laskenut toivotulla tavalla.

Vuonna 1841 torppari Daniel Johansson Laitilasta (nykyään Hinnerjoelta) peräsi oikeutta Pitkäjärvellä vesijättömaihin hakemuksessa, jonka hän jätti lääninkonttoriin. Samalla asialla hän oli myös Malijärven tapauksessa. Koska kaikki Kivijärven kyläläiset eivät olleet vuonna 1838 osallistuneet sopimukseen, syntyi vesijättömaista yleisempikin riita. Sitä puitiin käräjillä vuonna 1856, kun uutta järvenlaskulupaa anottiin. Päätökseksi tuli se, että laitilalaiset suljettiin pois yhtiöstä ja kaikki kivijärveläiset otettiin siihen mukaan.

Lähteet
-------

* Anttila, Veikko: *Järvenlaskuyhtiöt Suomessa*. Kansatieteellinen arkisto 19. Helsinki: Suomen Muinaismuistoyhdistys, 1967. Forssan kirjapaino OY.

### Viitteet

1. ↑  OIVA – Ympäristö- ja paikkatietopalvelu (edellyttää rekisteröitymisen) Ympäristöhallinto. Viitattu 6.5.2015.
2. ↑  Pitkäjärvi, Laitila (Kansalaisen karttapaikka) Helsinki:  Maanmittaushallitus. Viitattu 6.5.2015.
3. ↑  Kalmbergin kartasto: Koottu kartasto, suoraan: kartalle (fc20050776.jpg), 1855-56
4. ↑  Anttila, Veikko: Järvenlaskuyhtiöt Suomessa, 1967, s.256
5. ↑  Anttila, Veikko: Järvenlaskuyhtiöt Suomessa, 1967, s.162
6. ↑  Anttila, Veikko: Järvenlaskuyhtiöt Suomessa, 1967, s.291
7. 1 2  Anttila, Veikko: Järvenlaskuyhtiöt Suomessa, 1967, s.43-44
8. ↑  Turun maakunta-arkiston hakemistosta (Arkistoitu – Internet Archive): Hiittinen - Huittinen (Arkistoitu – Internet Archive), Turun ja Porin lääninkanslian vesiasioiden hakemisto
**Jaakko Johannes Kettunen** (8. kesäkuuta 1927 Säyneinen – 9. lokakuuta 2019 Kuopio) oli suomalainen sotilaskapellimestari ja säveltäjä. Kettunen suoritti sotilassoittajan tutkinnon 17-vuotiaana 1944. Sotilaskapellimestariksi hän valmistui Sibelius-Akatemiasta 1961. Sävellystä Kettunen on opiskellut Einar Englundin ja Oliver Kohlenbergin johdolla. Jaakko Kettunen toimi soittaja-aliupseerina vuosina 1946–1965 ja sotilaskapellimestarina 1965–1981. Hän on työskennellyt huilun äänenjohtajana Kuopion Orkesterissa 1943–1963 ja opettanut huilun- ja pianonsoittoa Kuopion ja Kajaanin Musiikkiopistoissa vuosina 1960–1976.

Musiikillinen lahjakkuus vei Kettusen suoraan kansakoulusta opettaja Jalmari Pasasen ja kirkkoherra Mauno Koivunevan suosituksesta huilun soitto-oppilaaksi Kuopion varuskunnan sotilassoittokuntaan 17.1.1941. Pasasen ja Koivunevan suosituskirjeen mukaan 14-vuotias Kettunen omasi synnynnäisen musikaalisuuden, mutta perheen vähävaraisuuden vuoksi ei olisi voinut koskaan hankkia itselleen musiikillista koulutusta ilman Suomen puolustusvoimain tukea. Kuopion sotilassoittokunnan mukana Kettunen siirtyi jatkosodan aikana Petroskoihin eli Äänislinnaan. Siellä hän toimi aluksi varuskunnan soittokunnan johtajan lähettinä ja myöhemmin soitto-oppilaana asuen Petroskoin suomalaisella opettajakoululla ja ansaiten ensimmäisen ansiomitalinsa (VM2) 25.11.1941 vain 14-vuotiaana.

Vuosina 1946-1963 Kettunen palveli Kuopion ja Kajaanin varuskuntien soittokuntia. Vuosina 1964-1965 hän suoritti kanta-aliupseerikoulun. Sen jälkeen hän siirtyi 1.4.1965 Turun varuskuntasoittokunnan kapellimestariksi ja 13.5.1966 Kajaanin varuskunnan kapellimestariksi. Taitavana huilistina Kettunen voitti puolustusvoimien huilunsoiton mestaruuden kaksi kertaa vuosina 1958 ja 1963.

Kettusen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa *Balladi B-klarinetille ja pianolle* (1960) ja Veikko Tiikkasen runoon tehty *Nocturno sekakuorolle* (1995).

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus.  *Savon Sanomat*, 20.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Jaakko Kettusen henkilöarkiston luettelo. Kansalliskirjasto

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
Nguyễn Vĩnh Bảo
**Nguyễn Vĩnh Bảo** (19. elokuuta 1918 Mỹ Trà, Đồng Tháp – 7. tammikuuta 2021 Cao Lãnh, Đồng Tháp) oli vietnamilainen kansanmusiikin esittäjä ja tutkija. Hän oli cải lương -teatterin ensimmäisen sukupolven muusikko, hallitsi monia perinnesoittimia ja todisti vọng cổ -musiikkimuodon kehitystä. Hän oli myös jousi- ja kielisoitinten tekniikan asiantuntija.

Nguyễn syntyi maanomistajien perheeseen, jonka isä suhtautui intohimoisesti perinteiseen vietnamilaismusiikkiin ja kutsui usein muusikoita kotiinsa esiintymään. Nguyễn aloitti 5-vuotiaana đàn nhịn (myös: đàn cò) ja đàn nguyệtin soittamisen. 12-vuotiaana hän osasi jo soittaa monenlaisia perinnemusiikin soittimia. Nguyễn kehitti myöhemmin đàn tranhista – alun perin 16-kielisestä soittimesta – 17-, 19- ja 21-kieliset versiot, jotka käytännöllisyytensä ansiosta myös vakiintuivat käyttöön eri musiikin tyylilajeissa.

Nguyễn opetti 1940-luvulla ranskan kieltä koulussa Saigonissa (nyk. Hồ Chí Minhin kaupunki). Hän on opettanut myös Hồ Chí Minhin kaupungin konservatoriossa. Vuonna 1971 hänet kutsuttiin opettamaan vietnamilaista musiikkia Etelä-Illinoisin yliopistoon. Vuonna 1972 hän lähti Pariisiin, jossa teki Trần Văn Khên kanssa etelävietnamilaisen perinnemusiikin äänityksiä Ranskan radiolle ja UNESCO:lle. Nguyễn jatkoi musiikin opettamista kotonaan ja internetin välityksellä 2000-luvulle saakka; hänellä oli oppilaita sekä Vietnamissa että useissa muissa maissa.

Nguyễn sai Ordre des Arts et des Lettres'n upseerin arvon vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nguyên Vinh Bao, a hundred years old love of music SportsBeezer


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Vihervarpumittari** (*Chloroclysta miata*) on keskikokoinen, vihreänsävyinen mittariperhonen. Se on erittäin yleinen ja lentää sekä syksyllä että keväällä. Se on myös yksi Suomen mittariperhoslajiston kolmesta aikuisena talvehtivasta lajista.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Etusiivet ovat vaaleahkon sammaleenvihreät täysin ilman punertavaa sävyä, poikkiviirut erottuvat mustina eikä uloimman poikkiviirun päissä ole valkeita laikkuja. Sisemmän poikkiviirun sisäpuolelta ja uloimman poikkiviirun ulkopuolelta siipi on valkeansävyinen. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niissä erottuu tummempana reunajuova sekä mustahko keskitäplä. Siipiväli 28–34 mm.

Kaunovarpumittari (*Chloroclysta siterata*) on sekä samannäköinen että lentää samaan aikaan. Takasiipien väri on helppo lajeja erottava tuntomerkki.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Keski-Aasiaan. Suomessa vihervarpumittaria tavataan Etelä-Lapin korkeudelle asti. Perhoset lentävät elokuun keskivaiheilta lokakuun loppuun ja talvehtimisen jälkeen uudestaan huhtikuun puolivälistä kesäkuulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Vihervarpumittaria tavataan lähes kaikenlaisissa ympäristöissä, joskin runsain se on lehtimetsissä ja pensaikoissa. Perhoset tulevat sekä valolle että syötille. Keväällä ne käyvät myös pajujen kukilla. Vihervarpumittari on mittarien keskuudessa poikkeuksellisesti aikuisena talvehtiva laji, mutta ilmeisesti ainoastaan naaraat talvehtivat ja jatkavat lentoaan keväällä.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää erilaisilla lehtipuilla, pensailla ja varvuilla.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4 5  Mikkola K, Jalas I. Peltonen O.: *Suomen perhoset. Mittarit 1*. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint, 1985. ISBN 951-99620-7-7.  s. 144
4. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]
5. ↑  Seppo Parkkinen: *Perhosten mailla. Suomen perhoslajiston kirjo*. WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-34295-4.  s. 114–115

Aiheesta muualla
----------------

* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Vlindernet (hollanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1305933
* BioLib: 52673
* CoL: 5Y7WN
* EoL: 282305
* Fauna Europaea: 444667
* Fauna Europaea (new): 6fc1d9cb-4445-4118-a4b2-38c7503a26b0
* GBIF: 1963463
* iNaturalist: 483298
* IRMNG: 10618771
* LepIndex: 218109
* LoB: 5794
* NBN: NBNSYS0000005841
* NCBI: 1100945

 |

 |
**Jussi Jouppi** (9. kesäkuuta 1925 Seinäjoki – 19. marraskuuta 2018 Seinäjoki) oli suomalainen kaupunkineuvos, varatuomari ja poliitikko. Työuransa Jouppi teki pankkien johtotehtävissä ja asianajajana. Jouppi sai kaupunkineuvoksen arvonimen ansioistaan vuonna 1986.

Tausta ja koulutus
------------------

Jouppi toimi talvisodan aikaan 14-vuotiaana Seinäjoen Sotilaspiirin lähettiläänä. Suojeluskuntapoikana Jouppi harjoitteli ilmatorjuntajoukkueen toimintaa ja osallistui vuonna 1941 ilmatorjuntajaoksen sotatoimiin Seinäjoella. Kesällä 1941 Jouppi palveli jatkosodassa kenttätykistössä Kannaksella.

Sodan jälkeen Jouppi kirjoitti heinäkuussa 1945 ylioppilaaksi Seinäjoen tyttölyseossa, jossa järjestettiin sotilasylioppilaskirjoitukset rintamalla olleille. Kirjoitusten jälkeen Jouppi aloitti opinnot kadettikoulussa. Toisen kadettikurssivuoden aikana Jouppi siirtyi opiskelemaan Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan. Ylemmän oikeustutkinnon Jouppi suoritti 1953 ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuonna 1958. Sotilasarvoltaan Jouppi oli reservin kapteeni.

Ura
---

Jouppi aloitti pankkiuransa vuonna 1952 PYP Seinäjoen konttorissa. Valmistumisensa jälkeen Jouppi piti asianajotoimistoa Seinäjoella vuodet 1961–1964. Asianajajan ura vaihtui pankin johtotehtäviin, ensin PYP:ssä, sitten Seinäjoen Sp:ssä ja myöhemmin Seinäjoen AlueSP.ssä. Jouppi jäi eläkkeelle Etelä-Pohjanmaan Säästöpankin puheenjohtajan tehtävästä vuonna 1989.

Politiikka
----------

Jouppi toimi Seinäjoen kaupunginvaltuuston puheenjohtajana yhteensä 16 vuotta, vuosina 1969–1976 ja uudelleen 1981–1988. Politiikassa Jouppi edusti Kansallista Kokoomusta. Jouppi toimi kaupunginvaltuuston ohella laajemmin maakunnallisissa luottamustoimissa ja eri yhteisöjen hallintoelimissä. Vuosina 1975-1989 Jouppi toimi Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton puheenjohtajana. Yhteensä Jouppi vaikutti kunnallispolitiikassa noin 20 vuotta. Joupin aikana Seinäjoki kehittyi edelleen vahvemmaksi maakuntakeskukseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jussi Jouppi teki pankkitöitä neljällä vuosikymmenellä *Aamulehti*. Viitattu 10.12.2020.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Ngô Bảo Châu** (ŋo ɓa᷉ːʊ̯ cəʊ̯) (28. kesäkuuta 1972 Hanoi, Pohjois-Vietnam) on vietnamilais-ranskalainen matemaatikko, joka palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 2010. Hänet tunnetaan erityisesti Langlandsin ohjelman fundamentaalisen lemman todistamisesta.

Châu muutti Ranskaan, kun oli suorittanut toisen asteen koulun Vietnamissa. Hän opiskeli Pariisissa École normale supérieuressa ja Université Paris-Sudissa. Tohtorin arvon hän suoritti Gérard Laumonin ohjauksessa Paris-Sudista. Valmistumisensa jälkeen hän jäi professoriksi Paris-Sudiin. Lisäksi hän ollut Princetonin Institute for Advanced Studyn jäsen, ja syyskuussa 2010 hän aloittaa professorina Chicagon yliopistossa.

Châu palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 2010. Hän sai mitalin fundamentaalisen todistamisesta. Lemma on osa Langlandsin ohjelmaa, jonka tarkoituksena on yhtenäistää tiettyjä algebran ja lukuteorian elementtejä. *Time*-lehti valitsi Châun suorituksen Langlandsin konjektuurin parissa vuoden 2009 kymmenen tärkeimmän tieteellisen saavutuksen listalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Ngo Bao Chau
2. ↑  Fields Medal – Elon Lindenstrauss International Congress of Mathematicians.  Arkistoitu 23.8.2010. Viitattu 20.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  Bellos, Alex: Mathematics 'Nobel' rewards boundary-busting work *New Scientist*.  19.8.2010. Reed Business Information. Viitattu 20.8.2010. (englanniksi)
4. ↑  Harrell, Eben: 7. The Fundamental Lemma, Solved *TIME.com*.  8.12.2009. Time Inc.  Arkistoitu 26.8.2013. Viitattu 20.8.2010. (englanniksi)

**Fieldsin mitalin saajat**
 
1936: Ahlfors • Douglas | 1950: Schwartz • Selberg | 1954: Kodaira • Serre | 1958: Roth • Thom | 1962: Hörmander • Milnor | 1966: Atiyah • Cohen • Grothendieck • Smale | 1970: Baker • Hironaka • Novikov • Thompson | 1974: Bombieri • Mumford | 1978: Deligne • Fefferman • Margulis • Quillen | 1982: Connes • Thurston • Yau | 1986: Donaldson • Faltings • Freedman | 1990: Drinfeld • Jones • Mori • Witten | 1994: Zelmanov • Lions • Bourgain • Yoccoz | 1998: Borcherds • Gowers • Kontsevitš • McMullen | 2002: Lafforgue • Vojevodski | 2006: Okounkov • Perelman • Tao • Werner | 2010: Lindenstrauss • Châu • Smirnov • Villani | 2014: Avila • Bhargava • Hairer •  Mirzakhani | 2018: Birkar • Figalli • Scholze • Venkatesh | 2022: Duminil-Copin • Huh • Maynard • Vjazovska

muokkaa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vihersukarapu** (*Caridina* cf. *babaulti* "green") on vihreä katkarapu. Se kuuluu *Caridina*-suvun lajiryhmään, jonka jako lajeiksi on epäselvä, ja jota siksi kutsutaan vain Babaulti-ryhmäksi. Eturaajoissa ei ole saksia, kuten varsinaisilla katkaravuilla, vaan pienehköt sukaskimput.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Vihersukarapu kasvaa noin 3–5 cm pitkäksi. Naaras on suurempi kuin koiras. Se on vihreä tai mustansävyinen. Hyvissä oloissa se voi olla todella tumman värinen, sille sopimattomissa vesissä ja akvaarioissa joissa on paljon nitriittiä, se voi olla haalea (lähes valkoinen).*lähde?* Väri vaihtuu jonkun verran myös pohja-aineksen mukaan.

Ravinto
-------

Vihersukaravut syövät levää kasvien pinnalta, kalojen tabletteja ja ravuille tarkoitettua erikoisruokaa. Joskus voi nähdä ravun myös kiinnittyneenä sairaan tai kuolemassa olevan kalan tai kotilon kylkeen. Luonnossa vihersukaravut syövät raatoja ja levää.

Lisääntyminen
-------------

Vihersukaravut lisääntyvät helposti myös akvaariossa. Naaras kantaa munia 3–4 viikkoa pyrstönsä alla, riippuen siitä kuinka paljon munia on. Jos kantoaika jää liian pieneksi, poikaset eivät ole vielä kehittyneet tarpeeksi ja kuolevat synnyttyään. Jos rapunaaras stressaantuu, se voi pudottaa munansa, jolloin ne eivät kuoriudu vaan alkavat homehtua. Sukaravut voivat lisääntyä 1–2 päivän kuluttua edellisistä poikasista, yleensä suurin ja värikkäin naaras on koiraiden suosiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Caridina babaulti complex (Arkistoitu – Internet Archive) Planet inverts (englanniksi)
2. ↑  Grüne Zwerggarnele Wirbellose (saksaksi)
3. ↑  Akwaria.pl (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuivalainen S: Akvaario katkaravuille ?[vanhentunut linkki] Verkkolehti *Aponogeton* 3/2005 (s. 21)
* Crusta-fauna (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Green shrimp (Arkistoitu – Internet Archive) Pet shrimps
Naaras
**Viherukonkorento** (*Aeshna viridis*) on Suomessa hyvin harvinainen ja paikoittainen, rauhoitettu sudenkorento.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Viherukonkorennon ruumiin pituus on noin 65–75 mm. Koiras on kirkkaanvärinen ja eksoottinen ukonkorento. Silmät ovat kirkkaan siniset, keskiruumiin sivut kokonaan vihreät ja olkajuovat ovat leveät, kirkkaanvihreät. Musta takaruumis on suurten sinisten täplien kirjoma. Siivet ovat ruskeasävyiset.

Naaras on himmeämpi; silmät ovat kullankeltaiset, paksu takaruumis on vihreä. Keskiruumis on muuten vihreä, mutta siipien edessä on ruskeaa. Keskiruumiissa on vihreät, leveät olkajuovat. Laji muistuttaa suomalaisista korentolajeista eniten kirjoukonkorentoa, mutta tämän silmät eivät ole kirkkaansiniset ja keskiruumiin sivuilla on aina selviä mustia pystyraitoja.

Levinneisyys
------------

Levinnyt laajalle Keski- ja Itä-Eurooppaan ja siitä Aasiaan. Esiintyy paikoittaisena, johtuen tiukoista elinpaikkavaatimuksista. Suomesta tunnetaan vain alun toistakymmentä esiintymää, suurin osa Hämeessä. Tunnetuin esiintymä lienee Parikkalan Siikalahdella.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Viherukonkorento elää vain vesistöissä, joissa kasvaa sahalehteä (*Stratiotes aloides*). Tämä kasvi viihtyy vain rehevillä, suhteellisen kirkasvetisillä järvillä joilla on kalkkipitoinen vesi. Tämän takia lajit ovat hyvin paikoittaisia. Viherukonkorentonaaras munii sahalehtituppaisiin, ja toukka elää sahalehtikasvustoissa. Sahalehti suojaa toukkia piikikkäänä kasvina kaloilta ja muilta korentojen toukilta. Lajin koko populaatio lentää tavallisesti iltahämärissä hankkimassa ravintoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sahlén, G.: *Aeshna viridis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2006. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 12.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Viherukonkorento – *Aeshna viridis* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 126–127. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.
4. ↑  Cajsa Rudbacka-Lax, Turkka Kulmala, Laura Lehtonen: Parikkalan Siikalahden hoito- ja käyttösuunnitelma s. 43 ISBN 952-446-477-2 (pdf) Metsähallitus 2006.   Viitattu 18.10.2017.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1316290
* Wikispecies: Aeshna viridis
* BioLib: 1615
* BOLD: 536026
* CoL: 65BQJ
* EoL: 131900
* EUNIS: 8
* Fauna Europaea: 214311
* Fauna Europaea (new): 1e5a2bc0-4029-4904-a0a4-5ca3bf9f275f
* GBIF: 1425187
* iNaturalist: 93450
* IRMNG: 10804478
* IUCN: 563
* NBN: NHMSYS0000532421
* NCBI: 1566310

 |

 |
Melojia Laasojärvellä, Kaivannonjoen suulla.
**Pitkäjärvi** on Oriveden kunnassa sijaitseva kylä. Pitkäjärven asutus mukailee Längelmäveden rantoja.

Historia
--------

Pitkäjärven kylä on Oriveden alueen vanhimpia asutuskeskittymiä. Kirkonkirjoissa on merkintöjä Pitkäjärven tiloista 1500-luvun puolivälistä lähtien. Nimi Pitkäjärvi tulee todennäköisesti Laasojärven ja Aurikkojärven ennen vedenpinnan laskua muodostamasta "pitkästä järvestä". Nykyisin lähialueella ei sijaitse Pitkäjärvi-nimistä järveä.

Purnun taidekeskus sijaitsee Pitkäjärvellä Längelmäveden rannalla.

Kulttuuri ja nähtävyydet
------------------------

Kylän tärkeimpiä nähtävyyksiä on Aimo Tukiaisen perustama Purnun taidekeskus, jossa järjestetään vuosittain Suomen vanhin kesänäyttely. 

Pitkäjärven nuorisoseuralla on aktiivista toimintaa seurantalo Lehtolassa ja kylän Kylänlahden yhteisrannassa. Nykyisin kylä on suosittua mökkiseutua. Alueella toimii vielä joitakin maatiloja.

Jalmari Finne on kirjoittanut kyläläisten elämään pohjautuvan näytelmän *Pitkäjärveläiset* (1923). Näytelmän lähteenä on käytetty muun muassa 1700-luvun oikeusasiakirjoja. Näytelmästä on tehty myös elokuvaversio *Pitkäjärveläiset* (1951), jonka on ohjannut Wilho Ilmari.
**Hulusi** (perinteinen: 葫芦丝, yksinkertaistettu: 葫芦丝, pinyin: húlúsī) tai "kurpitsahuilu" on perinteinen ruokopuhallussoitin joka kuuluu vapaalehdykkäsoittimiin. Sitä ovat käyttäneet useat Kiinan vähemmistöihin kuuluneet kansat kuten dait jotka kutsuvat sitä nimellä bilangdao, 筚朗叨, achangit käyttävät nimeä paileweng, 拍勒翁 ja de’angit käyttävät siitä nimeä wogebao, 渥格宝.

Rakenne
-------

Hulusi
Hulusi on samantyylinen soitin kuin klarinetti tai oboe, ja sillä voi soittaa useita oktaaveja. Soittimessa on kurpitsa joka toimii ilmakammiona ja siihen on liitetty yleensä kolme bambuputkea. Keskimmäinen joka on melodiaputki on yleensä seitsemän sormiaukkoa soittamista varten. Uloimmat ovat bordunaputkia jotka soittavat samalla korkeudella ääntä. Usein toinen bordunaputkista on vain symmetrisyyden vuoksi ja toisen voi sormella tukkia niin ettei se soi.

Ääni
----

MusiikkinäytteetHulusin ääninäytePerinteinen kiinalainen kurpitsahuilu hulusi.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Hulusin kolmiomainen ruokolehdykkä metallista.
Sen ääni on erittäin puhdas ja kirkas. Hulusi on kehitetty pääasiassa Yunnanin maakunnassa, mutta nykyään niitä soitetaan ja rakennetaan kaikkialla Kiinassa. Äänen muodostaa vapaasti värähtelevä lehdykkä jollaiset ovat melodia- ja bordunaputkissa. Se on muodoltaan joko kolmiomainen tai suorakulmainen. Lehdykkään on perinteisesti käytetty bambua, ruokoa tai metallia. Nykyisin käytetään myös muovia.

Hulusista on kehitetty 1970-luvulla versio jossa on kaksi melodiaputkea joilla saadaan siitä moniääninen ja sen äänialaa kasvatettua. Hulusista on nykyisin myös kokonaan muovista valmistettu versio.

Vaikka hulusi onkin pääasiassa kiinalainen soitin, se on levinnyt Eurooppaan, jossa sitä käyttäneet musiikin tekemiseen muun muassa Rohan Leach, Rapheal De Cock ja Herman Witkam.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Traditional Chinese Musical Instrument: Hulusi *Beijing Tourism*.  9.4.2013. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Missin, Pat: Hulusi 葫芦丝 *Patmissin.com*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Raine-Reusch, R.: Hulusi or Bilangdao *Asza.com*.  tammikuu 2002. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Missin, Pat: What is a Free Reed? *Patmissin.com*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hulusi** Wikimedia Commonsissa

* Demo of 3 tone Hulusi *Eason Music Pte Ltd / Youtube*.  21.6.2015. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
* Hulusi – Chinese Woodwind Instrument *EasonMusic*. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
* Tang Lu & Jamila Najmuddin: Charm of traditional Chinese musical instrument Hulusi attracts Sri Lankan learners *XinhuaNet*.  14.8.2019.  Arkistoitu 18.7.2020. Viitattu 18.7.2020. (englanniksi)
* 葫芦丝简介 *古曲网知识中心*.  7.7.2006. Viitattu 18.7.2020. (kiinaksi)
**Nhamatandan piiri** on Mosambikin Sofalan maakuntaan kuuluva piiri (port. *distrito*). Hallintokeskus on Nhamatandan kaupunki.

Nhamatanda on maakunnan väkirikkain piiri, jonka väkiluku oli 317 538 (VL 2017). Piiri väestö on kasvanut edeltävän kymmenen vuoden aikana kolmanneksella, yli sadalla tuhannella (210 757 as. VL 2007). Nhamatandan piiriä suurempi aluehallinnon 2. tason yksikkö Sofalan maakunnassa on ainoastaan maakuntakeskus Beira.

Piirin pinta-ala on 3 975 neliökilometriä (5,8 % maakunnasta). Nhamatandan naapureita ovat etelässä Buzin piiri, lännessä Manacan maakunnan Gondolan piiri, pohjoisessa Gorongosan piiri, koillisessa Muanzan piiri ja idässä Dondon piiri.

Maaliskuun 14.-15. päivien välisenä yönä 2019 maakuntakeskus Beiran lähellä rantautunut sykloni Idai vaurioitti ukkossateineen ja tulvineen aluetta merkittävästi. Laajoja osia piiri alavista alueista jäi päiväkausiksi veden alle. Beiran ja Nhamatandan välinen tieyhteys vaurioitui tulvien johdosta kulkukelvottomaksi.

Nhamatandan seudulta on tulvien seurauksena raportoitu suuria uhrimääriä. Esimerkiksi autolla kulkukelvottomalla tulva-alueella maanantaina 19. maaliskuuta Beiran suunnalta Lamegon kylästä Nhamatandaan kävellyt silminnäkijä arvioi nähneensä 25 kilometrin matkallaan konservatiivisena pitämänsä arvion mukaan 300–400 kuolleen ruumiit. Yhdistyneiden kansakuntien koulutus- ja tutkimuslaitos UNITAR arvioi 20. maaliskuuta 2019 otettujen satelliittikuvien perusteella alustavasti, että Nhamatandan piirin väestöstä noin 45 prosenttia ja asutuspaikoista (settlement) noin 67 prosenttia kärsi myrskyn ja siihen liittyvien tulvien seurauksista merkittävästi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anuário Estatístico, Província de Sofala, 2017 (pdf) Instituto Nacional de Estatística. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
2. ↑  Perfis dos Distritos do Nhamatanda Província de Sofala  2005. Província de Sofala, sofala.gov.mz.  Arkistoitu 21.3.2019. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
3. ↑  População da Provícia de Sofala, 2007 (pdf)  2007. Instituto Nacional de Estatística.  Arkistoitu 19.12.2007. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
4. ↑  Perfis dos Distritos Província de Sofala, sofala.gov.mz.  Arkistoitu 21.3.2019. Viitattu 21.3.2019. (portugaliksi)
5. ↑  Päivi Kerola: Kartta näyttää, mistä Mosambikin tulvakatastrofissa on kyse – Ylen toimittaja Beirasta: Vesi on laskussa, mutta toivo hiipuu  21.3.2019. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 20.3.2019.
6. ↑  Mozambique Access Constraints as of 20 March 2019 (pdf)  20.3.2019. Maailman ruokaohjelma (WFP) via Reliefweb, reliefweb.int. Viitattu 21.3.2019. (englanniksi)
7. ↑  Cyclone Idai witness describes seeing hundreds of bodies by roadside'  21.3.2019. The Guardian, theguardian.com. Viitattu 21.3.2019. (englanniksi)
8. ↑  Tropical Cyclone IDAI 19 Population and Settlement Exposure Analysis in Central of Mozambique 20 March 2019 (pdf)  21.3.2019. YK:n koulutus ja tutkimuslaitos (UNITAR/UNOSAT), unitar.org. Viitattu 22.3.2019. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nhamatanda District
**Nguyễn Xuân Phúc** (s. 20. heinäkuuta 1954) on vietnamilainen poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi huhtikuussa 2021. Hän erosi virastaan tammikuussa 2023.

Aiemmin hän toimi Vietnamin pääministerinä vuosina 2016–2021. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden kandidaatti ja on kuulunut puolueen keskuskomiteaan vuodesta 2006.

Yhdysvaltain ja Vietnamin suhteet paranivat 2010-luvun mittaan, mikä huipentui Barack Obaman vierailuun ja Yhdysvaltain pakotteiden poistoon vuonna 2016.

Nguyễn valittiin presidentiksi huhtikuussa 2021 viiden vuoden pääministerikauden jälkeen. Nguyễn jätti eronpyyntönsä sekä presidentin asemasta että politbyroon jäsenyydestä tammikuussa 2023. Ero tapahtui pian sen jälkeen kun kaksi varapääministeriä Phạm Bình Minh ja Vũ Đức Đam erosivat otettuaan vastuun korruptiosta COVID-19-epidemian torjunnan yhteydessä. Lahjukset liittyivät kotiutuslentoihin ja taudin testien valmistukseen. Pääministerin asemassaan Nguyễn oli vastuussa taistelusta tautia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Nguyen Xuan Phuc elected as Vietnam's new president *Xinhua*.  5.4.2021. Viitattu 19.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  Vietnamin presidentti erosi virastaan *Helsingin Sanomat*.  17.1.2023. Viitattu 17.1.2023.
3. ↑  Biography of Prime Minister Nguyen Xuan Phuc *VOV*. Viitattu 7.12.2018.
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nguyễn Xuân Phúc** Wikimedia Commonsissa
**Ngäbe-Buglé** tai **Ngöbe-Buglé** on *comarca* Panamassa. Ngäbejen ja bugléjen alkuperäiskansojen asuttama alue on perustettu vuonna 1997. Alueen asukasluku oli vuonna 2010 156 747.

Maantiede
---------

Kalliopiirroksia.
Ngäbe-Buglé sijaitsee Panaman luoteisosassa. Alueen pinta-ala on 6 814 km², mikä tekee siitä Panaman *comarca*-alueista suurimman. Seutu on vuoristoista. Karibianmeren rannikolla on sademetsää, kun Tyynenmeren puoleinen osa on kuivempaa ja kasvistoltaan vaihtelevampaa. Alueen läpi kulkee useita virtoja.

Ngäbe-Buglé on *comarca*. Panamassa *comarca* on alue, jolla maan alkuperäiskansoilla on erityisiä oikeuksia koskien esimerkiksi maan käyttöä ja hallintoa. Ngäbe-Buglén hallinnollinen keskus on Chichia Münnan piirikunnassa.

Historia
--------

Ngäbe-Buglé perustettiin vuonna 1997 asiasta käydyn poliittisen kädenväännön jälkeen. Alueen alkuperäisasukkaat eli ngäbet ja buglét halusivat suojella aluetta luonnonvarojen hyödyntämiseltä ja sen kautta ympäristön tuhoutumiselta. Alue perustettiin aikaisemmin Chiriquin, Veraguasin ja Bocas del Toron maakuntiin kuuluneista alueista.

Väestö
------

Ngäbejä.
Ngäbe-Buglén asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 156 747. Heistä alkuperäisasukkaita oli 149 983. Vuonna 2000 vastaavat lukemat olivat ja 110 080 ja 106 716. Asukastiheys oli vuonna 2010 23,0 as./km² Alueen alkuperäisasukkaat ovat ngäbejä ja bugléja. Ngäbet ovat Panaman alkuperäiskansoista suurin. Buglét ovat pienempi kansa, jotka puhuvat ngäberen kielen sukulaiskieltä buglérea.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Thomas M. Leonard: *Historical dictionary of Panama*, s. 88, 146, 203-204. Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 978-0-8108-7835-8. (englanniksi)
2. 1 2  Diagnóstico de la Población Indígena de Panamá con base en los Censos de Población y Vivienda de 2010 (pdf) Instituto Nacional de Estadística y Censo. Viitattu 12.2.2022. (espanjaksi)
**Nguyễn Tấn Dũng** (s. 17. marraskuuta 1949) toimi Vietnamin pääministerinä vuosina 2006–2016. Dũng astui pääministeriksi presidentti Nguyễn Minh Triếtin kaudella ja jatkoi tehtävässä myös Truong Tan Sangin aloitettua presidentin virassa heinäkuussa 2011. Hän toimi 29. syyskuusta 1997 kesäkuuhun 2006 varapääministerinä ja sai 92 % kansalliskokouksen äänistä ainoana ehdokkaana. Hän on nuorin pääministeri 20 vuoteen. Pääministerillä on rajoitetusti valtaa, ja eniten valtaa maassa omaa kommunistisen puolueen pääsihteeri Nông Ðức Mạnh.

Dũng on toiminut keskuspankin kuvernöörinä eteläisessä Cà Maun maakunnassa. Hänellä on sotilastausta, ja hän taisteli Etelä-Vietnamia vastaan Vietnamin sodassa. Hän on suorittanut oikeustieteellisen tutkinnon. Hänet valittiin keskuskomitean politbyrooseen kahdeksannessa, yhdeksännessä ja kymmenennessä puoluekokouksessa. Ennen pääministeriksi nimittämistään hän vastasi taloudesta, joka on viime vuosina*milloin?* kasvanut 7,5 % vuosivauhtia.

Lähteet
-------

* Nguyen Tan Dung elected new Prime Minister *Nhan Dan - News*.  Arkistoitu 3.3.2007. Viitattu 16.11.2018 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nguyễn Tấn Dũng**.
* Lockhart, Bruce M. & Duiker, William J.: *The A to Z of Vietnam*, s. 274. Scarecrow Press. ISBN 978-1-4617-3192-4. Teoksen verkkoversio.  (englanniksi)
* Topic: Nguyen Tan Dung *United Press International (UPI)*. Viitattu 16.11.2018 (englanniksi).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Presidentit Bill Clinton, Martti Ahtisaari ja Boris Jeltsin Mäntyniemessä 21. maaliskuuta 1997

**Helsingin huipputapaaminen 1997** (engl. *Helsinki Summit 1997*) oli Yhdysvaltojen presidentin Bill Clintonin ja Venäjän presidentin Boris Jeltsinin tapaaminen Helsingissä 20.–21. maaliskuuta 1997. Keskusteluissa käsiteltiin maailmanpoliittisia ongelmia, kuten Naton laajentumisen periaatteita ja aseistariisuntaa.

Jeltsinin oli arveltu olleen huonossa kunnossa, ja siksi tapaamispaikaksi oli valittu Helsinki, jonne Venäjältä oli lyhyt matka. Maailmanjohtajien terveystilanne oli kuitenkin päinvastainen, sillä Clinton oli loukannut polvensa ennen matkaanlähtöä ja istui pyörätuolissa Jeltsinin vastaavasti ollessa hyväkuntoinen ja laihtunut.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sirpa Jegorow: Presidentit Bill Clinton ja Boris Jeltsin Helsingissä 1997 *Yle.fi, uutiset*.  8.9.2006, päivitetty 30.3.2017. Viitattu 8.6.2018.
2. ↑  Pertti Ruohonen: Clinton ja Jeltsin Helsingissä 20 vuotta sitten: Seisova ja istuva presidentti kylässä *Savon Sanomat*.  23.3.1997 / 22.3.2017. Viitattu 8.6.2018.
**Pitkäjärvi** on luonnonsuojelualueen ympäröimä metsäjärvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 40,2 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on kahdeksantoista kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Pitkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,7 kilometriä. Järvi on kapea ja sokkeloinen, sen länsiosassa on kolme pientä saarta. Pitkäjärven pohjois- ja koillispuolella on pienten järvien ja lampien mosaiikki, johon kuuluu muun muassa Ahvenjärvi, Sipulijärvi, Teinipussi, Valkojärvi ja Masmestar. Pitkäjärven ekologinen tila on hyvä.

Pitkäjärvi (82.006.1.012) kuuluu Kullaanjärven valuma-alueeseen (82.006), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Pitkäjärvi on Kullaanjärven alueen neljänneksi laajin vakavesi, seuraavaksi laajimmat ovat Sahajärvi ja Hemträsket. Pohjanpitäjänlahden luoteispuolelle levittäytyvään Kullaanjärven alueeseen kuuluu 21 vähintään hehtaarin laajuista järveä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pitkäjärvi, vakavesi, Raasepori
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 6.6.2021.
3. 1 2  Kullaanjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 6.6.2021.
4. ↑  Pitkäjärvi. Järviwiki. Viitattu 6.6.2021.
5. ↑  Kullaanjärven valuma-alue (82.006). Järviwiki. Viitattu 6.6.2021.
**Rakennushistoriallinen selvitys** (**RHS**) on rakennussuojelun ja korjausrakentamisen avuksi laadittava dokumentti tietyn rakennuksen tai rakennusryhmän historiasta, alkuperäisasusta, käytöstä eri aikoina ja vuosien varrella tehdyistä muutoksista. Sen avulla pyritään antamaan rakennuksen omistajille, käyttäjille ja suunnittelijoille tietoa rakennuksen alkuperästä ja korjaushistoriasta tulevaa käyttöä varten.

Rakennushistoriallinen selvitys tehdään ennen peruskorjaussuunnittelun käynnistämistä yleensä kaikista suojelluista rakennuksista ja kulttuurihistoriallisesti merkittävistä kohteista. Yhdessä kuntotutkimuksen kanssa rakennushistoriallinen selvitys kuuluu hankesuunnitelman lähtötietoaineistoon.

Rakennushistoriallinen selvitys auttaa huomioimaan rakennustaiteelliset näkökohdat peruskorjauksen suunnittelussa ja rakentamisessa sekä toimii ohjaavana tausta-aineistona suunnittelulle, rakentamiselle ja tulevalle ylläpidolle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rakennushistorialliset selvitykset (Arkistoitu – Internet Archive), Tilapalvelut, Jyväskylän kaupunki. Viitattu 5.1.2017.
2. 1 2 3  Rakennushistorialliset selvitykset (Arkistoitu – Internet Archive), FCG. Viitattu 5.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Sahlberg, Marja (toim. ): *Talon tarinat – rakennushistorian selvitysopas*, PDF, 64 sivua, Museovirasto, Rakennushistorian osasto 2010.
* Heikinheimo, M. (2000). *Rakennushistoriallinen selvitys työkaluna*. Arkkitehti, 97(6), 80-81.
* Saatsi Arkkitehdit (2017): Rakennushistoriaselvitys - talon elämäkerta
**The Change-Up** on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kehonvaihdosta kertova komediaelokuva, jonka on tuottanut ja ohjannut David Dobkin, käsikirjoittaneet Jon Lucas ja Scott Moore ja jonka pääosia näyttelevät Ryan Reynolds ja Jason Bateman. Universal Pictures julkaisi elokuvan Pohjois-Amerikassa 5. elokuuta 2011

Juoni
-----

Yhdessä kasvaneet Mitch Planko ja Dave Lockwood (Ryan Reynolds ja Jason Bateman) olivat erottamattomat parhaat ystävät, mutta vuosien kuluessa he ovat hiljalleen ajautuneet erilleen. Daven ollessa ylityöllistetty lakimies, aviomies ja kolmen lapsen isä, Mitch on puolityöllistetty mies-lapsi, jolla ei ole ikinä ollut vastuuta mistään. Mitchin silmissä Davella on kaikkea: kaunis vaimo Jamie (Leslie Mann), kolme lasta, jotka palvovat tätä sekä korkeapalkkainen työ arvostetussa lakifirmassa. Dave puolestaan näkee Mitchin stressivapaan elämän ilman vastuuta tai seuraamuksia todeksi tulleena unelmana.

Yhdessä vietetyn ryyppyillan jälkeen Mitchin ja Daven maailmat menevät ylösalaisin, kun he heräävät kehoja vaihtaneina. Huolimatta uudesta vapaudestaan suhteessa normaaleihin rutiineihinsa ja tapoihinsa, he huomaavat pian etteivät toistensa elämät olleetkaan läheskään niin ruusuisia kuin miltä alun perin vaikutti. Lisää ongelmia tuovat Daven seksikäs työtoveri Sabrina McArdle (Olivia Wilde) ja Mitchin vieraantunut isä, Mitch vanhempi (Alan Arkin). Ajan ollessa heitä vastaan, Mitch ja Dave yrittävät olla tuhoamatta toistensa elämiä yrittäessään löytää tavan päästä takaisin omaansa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ryan Reynolds  | … |  Mitch Planko
  |
|  Jason Bateman  | … |  Dave Lockwood
  |
|  Leslie Mann  | … |  Jamie Lockwood
  |
|  Olivia Wilde  | … |  Sabrina McArdle
  |
|  Alan Arkin  | … |  Mitchin isä
  |
|  Sydney Rouviere  | … |  Cara Lockwood
  |
|  Mircea Monroe  | … |  Tatiana
  |
|  Lauren Bain  | … |  Sarah
  |
|  Luke Bain  | … |  Peter
  |
|  TJ Hassan  | … |  Kato
  |

Lähteet
-------

1. ↑  ChangeUp\_prodnotes.pdf Universal Studios.  Arkistoitu 5.9.2012. Viitattu 20.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Change-Up, The (Tekniset tiedot) *Elonet*. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 28.9.2018.
3. 1 2  The Change-Up *Box Office Mojo*. Viitattu 6.7.2012. (englanniksi)
Alue punaisella, jossa Preussin yleinen maanlaki oli voimassa Saksan keisarikunnassa vuosina 1871-1900 ennen Bürgerliches Gesetzbuchin voimaantuloa.
**Preussin yleinen maanlaki** (saks. *Allgemeines Landrecht für die Preußischen Staaten*, usein lyhennettynä *ALR*) oli merkittävä siviililakikodifikaatio Preussissa. Kodifikaatio tuli voimaan vuonna 1794 ja sen kodifioivat Carl Gottlieb Svarez ja Ernst Ferdinand Klein Fredrik II Suuren määräyksestä. Laissa oli yli 19,000 pykälää ja se kattoi muun muassa siviilioikeuden, rikosoikeuden, perheoikeuden, julkisoikeuden ja hallinto-oikeuden alat.

Historia
--------

### Kehitys

Samuel von Cocceji, *Project des Corporis Juris Fridericiani*, 1752
Fredrik I halusi laatia maalleen yhdenmukaisen lakikoonnoksen, mutta sitä ei aloitettu kuin vasta Fredrik II Suuren aikana. Fredrikin ajatus ei ollut vain koota yhdenmukainen lakien koonnos, vaan tehdä niistä selkeitä ja poistaa eri tulkintamahdollisuuksista johtuva mahdollinen hyväksikäyttö. Aikaisempi yritys lakikodifikaatioksi, Samuel von Coccejin laatima *Project eines Corporis Juris Fridericiani* (1749–51) osoittautui epäonnistuneeksi.

Ensimmäistä versiota kutsuttiin nimellä *Preussin yleislaki* (saks. *Allgemeines Gesetzbuch für die Preußischen Staaten*, AGB, 1792). Lain kodifioivat vuonna 1794 etupäässä Svarez ja Klein Fredrik II Suuren määräyksestä.

### Käyttö

Tulkinnat lain soveltamisesta ovat ristiriitaisia; joidenkin mukaan laki oli helppolukuinen ja helposti tulkittavissa eikä se ollut kovin abstrakti vaan jokapäiväistä säännöstelyä, toisten mukaan lain kieli, vaikkakin se oli saksaksi kirjoitettu, oli äärettömän kasuistista ja epätarkkaa tehden siitä vaikean tulkita oikein ja käytännössä hankalaa käyttää.

Puolan toisen jaon jälkeen se saatettiin voimaan Preussiin liitetyillä alueilla toissijaisena oikeuslähteenä, tarkoituksena integroida alue Preussiin.

Maanlaki oli tyypillinen esimerkki feodalismin ja kapitalismin välisestä siirtymäkauden laista, jossa feodaaliajan vanhat oikeudelliset instituutiot (esim. jaettu omistusoikeus, säätyjako, aateliston erioikeudet, talonpoikien alisteinen asema) olivat olemassa rinnakkain modernien oikeudellisten instituutioiden (esim. omaisuuden määritelmä) kanssa.

Maanoikeus lakkasi toimimasta järjestelmän uudistuksen (Stein-Hardenberg-reformit) yhteydessä, kun feodaaliajan jäänteet lakkautettiin.

Linkkejä
--------

* Lain saksankielinen teksti: Allgemeines Landrecht für die Preußischen Staaten (01.06.1794), Einleitung (Johdanto), Erster Theil (Osa I), Zweyter Theil (Osa II), osoitteessa OpinioIuris: Die freie juristische Bibliothek, viitattu 8. heinäkuuta 2014.
* Saksankielinen PDF versio (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 8. heinäkuuta 2014.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:General state laws for the Prussian states
Viraston ensimmäinen intendentti Charles Bassi
**Rakennushallitus** (ruots. *byggnadsstyrelsen*) oli suomalainen keskusvirasto, joka toimi vuosina 1811–1995. Sen tehtävä oli huolehtia valtion rakennusten ylläpidosta ja suunnitella uudet valtion rakennukset. Rakennushallituksen tehtäviä hoitamaan perustettiin Valtion kiinteistölaitos, joka nykyisin tunnetaan nimellä Senaatti-kiinteistöt. Senaatti-kiinteistöt on valtion liikelaitos.

Historia
--------

Rakennushallitus oli ensimmäinen Suomeen autonomian aikana perustettu keskusvirasto. Viraston nimi oli ensin *Yleisten rakennusten intendentinkonttori* ja asetus sen perustamiseksi annettiin 3. syyskuuta 1811. Konttori perustettiin aluksi Turkuun, mutta siirrettiin Helsinkiin vuonna 1821. Intendentinkonttori korvasi Ruotsin vallan aikaisen yli-intendentinviraston maan julkista rakennustoimintaa valvovana viranomaisena. Viraston ensimmäinen päällikkö (intendentti) oli italialaissyntyinen arkkitehti Charles Bassi. Alkuvaiheessa viraston tehtävänä oli tarkistaa kirkkojen ja muiden yleisten rakennusten piirustukset ja kustannusarviot, jonka jälkeen ne lähetettiin keisarille hyväksyttäväksi.

Vuonna 1865 annetulla asetuksella intendentinkonttorin nimi vaihtui Yleisten rakennusten ylihallitukseksi ja samalla perustettiin piiriorganisaatio hallituksen työmäärän keventämiseksi. Jokaiseen lääniin paitsi Uudenmaan ja Hämeen lääniin perustettiin lääninrakennuskonttori, joiden johtajia yleisesti sanotaan lääninarkkitehdeiksi. Monet lääninarkkitehdit olivat ensin arkkitehteina ylihallituksessa ennen siirtymistään lääninrakennuskonttoreiden johtoon.

Yleisten rakennusten ylihallitus nimettiin vuonna 1936 Rakennushallitukseksi.

Viraston johtajat
-----------------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 
**Intendentit**
* Charles Bassi 1811–1824
* Carl Ludvig Engel 1824–1840
* Bernhard Federley vt. 1840–1841
* Ernst Lohrmann 1841–1865

 | 
**Ylijohtajat**
* Ernst Lohrmann 1865–1867
* Carl Albert Edelfelt 1867–1869
* Axel Hampus Dalström 1869–1882
* Ludvig Isak Lindqvist 1882–1887
* Sebastian Gripenberg 1887–1904
* Theodor Granstedt 1905–1912
* Johan Jacob Ahrenberg 1912–1913 vt.
* Vasili Barmin 1913–1917
* Magnus Schjerfbeck vt. 1917
* Onni Tarjanne 1917–1921
* Alfred Wilhelm Stenfors 1921–1922
* Yrjö Sadeniemi 1922–1936

 | 
**Pääjohtajat**
* Väinö Vähäkallio 1936–1943
* Erkki Huttunen 1943–1953
* Jussi Lappi-Seppälä 1953–1971
* Heikki Sysimetsä 1971–1975
* Viljo Adolf Ahtee 1976–1978
* Kalevi Sassi 1978–1984
* Jaakko Kalevi Mäki vt. 1984–1985
* Matti Kalervo Mäkinen 1985–1994
* Rolf Carl Olof Paqvalin 1994–1995

 |

Lähteet
-------

* Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8
* Savolainen, Raimo: *Keskusvirastolinnakkeista virastoarmeijaksi.* Hallintohistoriallisia tutkimuksia 22. Oy Edita Ab, Helsinki 1996. ISBN 951-37-1879-4

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Savolainen 1996.
2. ↑  Jokinen ja Honkala 2000, s. 103

Kirjallisuutta
--------------

* Hanski, Jari: *Hyödyllistä ja kaunistavaa: Senaatti-kiinteistöjen historia*. Helsinki: Edita Publishing, 2011. ISBN 978-951-37-5853-0.
**Prezi** on esitysgrafiikka- ja tarinankerrontatyökalu ideoiden esittelemiseen ja niiden virtuaalisella kankaalla jakamiseen. Ohjelma toimii pilvipalveluna (SaaS). Prezi erottuu muista vastaavista ohjelmistoista sen zoomauskäyttöliittymällä (ZUI), joka mahdollistaa käyttäjiä zoomaamaan sisään ja ulos niiden esittämisessä. Prezin avulla käyttäjät voivat näyttää ja selata tietoja määräajassa 2.5D:nä tai parallaksi 3D:nä koordinaatistossa. Prezi perustettiin virallisesti vuonna 2009 Adam Sonlai-Fischerin, Peter Halacsyn ja Peter Arvain ansiosta.

Prezi vs PowerPoint
-------------------

Tässä on luokiteltu lukuisia Prezin ja sen pahimman kilpailijan PowerPointin teknisiä eroavaisuuksia.

|  | Prezi | PowerPoint |
| --- | --- | --- |
| Navigointi | Lineaariton | Lineaarinen |
| Pohja | Kartta | Pinotyöntö |
| Näyttäminen | Zoomaaminen | Paljastus |
| Alusta | Verkkosivu (online) | Työpöytäohjelma (offline/online) & verkko-ohjelma (Office Online) |
| Tulostus | Perustiedot | Kehittynyt |

Lähteet
-------

1. ↑  Official Site *prezi.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Videotutoriaaleja Prezin käytöstä Opetus.tv-sivustolla
**Muumiooppera** on Ilkka Kuusiston säveltämä lastenooppera, joka kantaesitettiin Suomen kansallisoopperassa 7. joulukuuta 1974.

Kuusisto oli nähnyt *Troll i kulisserna* -näytelmän, joka palasi hänen mieleensä hänen pohtiessaan lastenoopperaan soveltuvaa aihetta. Kuusisto konsultoi Kansallisoopperan pääjohtaja Leif Segerstamia aiheesta; tämän mukaan teosta ei tilattaisi, mutta hän kertoi oopperan olevan valmis esittämään sen, mikäli Kuusisto työn tekisi. Säveltäjä otti yhteyttä myös Tove Janssoniin, joka kieltäytyi laatimasta librettoa; sen sijaan hän suostui luonnostelemaan juonen, ja libreton teki *Vaarallinen juhannus* -kirjan pohjalta Esko Elstelä. Jansson oli itse seuraamassa harjoituksia ennen teoksen kantaesittämistä.

*Muumioopperan* ohjauksen ja koreografian teki Heikki Värtsi, lavastuksen Thomas Gripenberg. Puvustuksesta vastasivat Tove Jansson ja Hans Kling; puvustus tehtiin soveltuvuutta laulamiseen silmällä pitäen. Tarinassa Muumilaakso joutuu veden valtaan tulvan levitessä sinne; muumit asettuvat veden mukana ajelehtivaan oopperataloon, jossa he alkavat harjoitella oopperaa. Kotiapulaisena toimivasta Miisasta tulee oopperatähti; hänen roolissaan esiintyi Pirkkoliisa Tikka. Kriitikoilta teos sai varauksellisen vastaanoton, mutta pääasialliselta kohdeyleisöltä eli lapsilta innostuneen. Teoksessa on oopperan elementtien lisäksi hyödynnetty oratorio- ja operettiesitystä sekä elektronista tanssimusiikkia.

Ilkka Kuusisto kertoi *Sävelten siivilä* -muistelmateoksessaan, että *Muumiooppera* vaikutti ratkaisevasti hänen ammatilliseen identiteettiinsä. Hän oli aiemmin tehnyt monenlaisia musiikki- ja televisiotöitä, mutta alkoi aiempaa enemmän identifioitua säveltäjäksi teoksen myötä. Kuusiston sisko Irmeli Niemi oli pitänyt Ruotsin toisin kuin Suomen olosuhteita otollisina oopperan kunnolliseen tekemiseen, mutta Kuusisto ei jakanut tätä näkemystä. Hänen työnsä myös kasvatti oopperayleisöä.

Lähteet
-------

1. ↑  Muumi-ooppera 7.12.1974 Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta
2. 1 2 3 4  Muumiooppera teki Ilkka Kuusistosta säveltäjän – Musiikin syntymäpäiväkalenteri Yle
3. 1 2 3 4  Muumit teatterissa: Suomen Kansallisooppera 1974 – Muumi-ooppera Muumit
4. ↑  MUUMIOOPPERA[vanhentunut linkki] Aleksanterin teatteri
5. ↑  Muumiooppera (Arkistoitu – Internet Archive) Visit Tampere