recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Electron** (aiemmin **Atom Shell**) on vapaa avoimen lähdekoodin ohjelmistokehys (*framework*). Sen avulla voi toteuttaa työpöytäohjelmia käyttäen Web-tekniikoita kuten HTML, CSS ja JavaScript). Electronissa käyttöliittymän piirtää Chromium-selainalusta ja toiminnallisuus toteutetaan Node.js-ajoympäristössä.

Electronilla tehty sovellus toimii alustariippumattomasti (muun muassa Windowsilla, macOS:llä ja Linuxilla).

Electronin kehitti alun perin GitHub Atom-editoria varten.
Alustan kehitys ja ylläpito siirtyi OpenJS Foundationille (aiempien JS Foundation ja Node.js Foundation yhdistymisessä syntynyt) vuonna 2019.

Electronia käyttävät esimerkiksi Atom, GitHub Desktop, Light Table, Visual Studio Code, Slack, balenaEtcher, Microsoft Teams, Arduino IDE 2.0.

Electron on tunnettu raskaudestaan. Chromium voi syödä gigatavuja muistia ja joissakin ohjelmissa jokainen välilehti pyörittää omaa Electron-instanssiaan, joka voi haukata satoja megatavuja muistia.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Electron: Build cross platform desktop apps with JavaScript, HTML, and CSS *electronjs.org*. Viitattu 16.3.2019.
3. ↑  electron/electron: Build cross-platform desktop apps with JavaScript, HTML, and CSS *github.com*. Viitattu 16.3.2019.
4. 1 2  Atom Shell is now Electron *electronjs.org*.  23.4.2015. Viitattu 25.6.2022. (englanniksi)
5. ↑  Electron joins the OpenJS Foundation *electronjs.org*.  11.12.2019. Viitattu 1.3.2024. (englanniksi)
6. ↑
**Aristeides Miletoslainen** (m.kreik. Ἀριστείδης ὁ Μιλήσιος, *Aristeidēs ho Milēsios*, lat. *Aristides Milesius*) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka kirjoitti teoksen *Miletoslainen kertomus* (Μιλησιακά, *Milēsiaka*, myös Μιλησιακοὶ λόγοι, *Milēsiakoi logoi*).

Aristeideen ajoitusta ja varmaa kotipaikkaa ei tunneta, mutta hänen teoksestaan on päätelty, että hän olisi ollut kotoisin Joonian Miletoksesta. Joskus on kuitenkin katsottu, ettei hän välttämättä ollut itse miletoslainen, vaikka sijoittikin teoksensa sinne. Joka tapauksessa häntä kutsutaan yleensä lisänimellä "Miletoslainen". Teoksensa ansiosta häntä on joskus pidetty kreikkalaisen romaanin kehittäjänä, ja teos antoi nimen koko lajityypille, "miletoslaisille kertomuksille".

Joskus on ajateltu, että tämä Aristeides olisi sama Aristeides Miletoslainen, joka kirjoitti teokset *Sisilian historia* (Σικελικά, *Sikelika*), *Italian historia* (Ἰταλικά, *Italika*) ja *Persian historia* (Περσικά, *Persika*), joita Plutarkhos usein lainaa. Hän saattaa olla myös sama Pindaroksen skoliastin mainitsema henkilö, joka kirjoitti teoksen *Knidoksesta* (Περὶ Κνίδου, *Peri Knidū*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Smith, William: "Aristeides (8)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Harrison, S. J.: *Framing the Ass: Literary Texture in Apuleius' Metamorphoses*, s. 66. Oxford University Press, 2013. ISBN 9780199602681. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Plutarkhos: *Rinnakkaiselämäkerrat* (*Kuuluisien miesten elämäkertoja*).
4. ↑  Skolia Pindaroksen *Pythiaan* 3.14.
**Läpimurtosäätiö** on vuonna 2023 perustettu suomalainen urheilun tukisäätiö, jonka tarkoitus on mahdollistaa yhä useamman lupaavan suomalaisen nuoren urheilijan kansainvälinen läpimurto. Huippu-urheilun lisäksi säätiö tukee toimijoita, joiden tavoitteena on luoda suomalaisille lapsille yhdenvertaisia mahdollisuuksia liikuntaharrastukseen, ja sitä kautta oman elämänsä läpimurtoon. Säätiö jakaa apurahoja kerran vuodessa.

Säätiön Lasten ja nuorten liikunnan apuraha on suunnattu toimijoille, jotka mahdollistavat lapsille ja nuorille yhdenvertaisia mahdollisuuksia liikuntaharrastukseen. Toiminnan tarkoituksena tulee olla liikuntaharrastuksen mahdollistaminen ilmaiseksi tai huomattavasti matalammin kustannuksin. Sosioekonomisesti heikomman aseman tai muun lapsesta riippumattoman tekijän ei tulisi olla esteenä lapsen liikuntaharrastukselle.

Säätiön Huippu-urheilun apurahan tehtävä on mahdollistaa lupaaville suomalaisille yksilöurheilijoille edellytykset murtautua lajinsa kansainväliselle huipulle seuraavan viiden vuoden aikana. Yksi apurahan tärkeimpiä tavoitteita on kansainvälisyyden mahdollistaminen ja lisääminen valmentautumisessa. Säätiö tukee vuosittain erittäin motivoituneita, lajinsa lupaavimpia urheilijoita ammattilaisuuden ensimmäisinä vuosina, eli sinä kriittisenä kohtana, kun tukea ja sponsorirahaa on vaikeinta saada ilman arvokisamitaleita. Urheilijavalinnoissa arvioidaan esimerkiksi urheilijan kansallista ja kansainvälistä tasoa, potentiaalia murtautua lajin kansainväliselle huipulle, urheilijan motivaatiota ja oman urheilu-uran johtamista, tukiverkostojen ammattimaisuutta ja valmentautumisen suunnitelmallisuutta.

Läpimurtosäätiö on Säätiöt ja rahastot ry:n jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lasten ja nuorten liikunnan apuraha Läpimurtosäätiö. Viitattu 28.2.2024.
2. ↑  Huippu-urheilun apuraha Läpimurtosäätiö. Viitattu 28.2.2024.
3. ↑  Jäsenet Säätiöt ja rahastot ry. Viitattu 28.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Läpimurtosäätion kotisivu
**Einar Reuter III** on suomalaisen taiteilijan, Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus vuodelta 1919–1920. Kooltaan tämä työ on 34×28 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Einar Reuter oli Helene Schjerfbeckin ystävä, johon hän oli tutustunut tämän tultua tapaamaan häntä vuonna 1915. Kirjailija, taiteilija, metsänhoitaja Reuter oli ihaillut Schjerbeckiä ja hankkinut neljä hänen maalaustaan itselleen jo aiemmin. Parin vuoden kuluttua tästä tapaamisesta Reuter kirjoitti ensimmäisen Schjerfbeckin elämä­kerran. Heidän ystävyytensä ja keskusteluyhteytensä jatkui koko heidän elämänsä ajan.

Helene Schjerfbeck alkoi maalata *Einar Reuter III* -teosta samana vuonna 1919, kun Einar Reuter yllättäen ilmoitti Schjerbeckille kihlautuneensa Norjan matkallaan. Tuo kihlaus oli järkytys Schjerfbeckille, jolle Reuter oli ollut tärkeä ystävä tätä ennen. Hän oli maalannut edellisenä vuonna, 1918, lämpimän *Purjehtija*-teoksen Reuterista heidän yhteisellä lomallaan. Tämän Einar Reuter III -teoksen Reuterin ilme suurine pupilleineen on puolestaan kuin Schjerbeckin oman tunteen kuvaus seuraavana kesänä: pysähtynyt, yllättynyt, shokeraantunut.

Lähteet
-------

1. ↑  Leena Ahtola-Moorhouse teoksessa Helene Schjerfbeck – 150 vuotta, Helsinki: Ateneumin taidemuseo, s. 17. ISBN=978-951-53-3438-1.
2. ↑  Anja Olavinen: Helene Schjerbeckin mieskuv(i)a,teoksessa Helene Schjerfbeck – 150 vuotta, 2012. Helsinki: Ateneumin taidemuseo.ISBN=978-951-53-3438-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Einar Reuter III.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Keski-Suomen pelastuslaitoksen **Jämsän paloasema** toimii osoitteessa Esankatu 6.

Paloasemalla työskentelee 15 vakituista työntekijää, joisa 11 on pelastajia ja neljä esimiehiä. Jatkuvassa valmiudessa on yksi esimies ja kolme pelastajaa. Autohallissa on sammutusauto, raivausauto ja säiliöauto sekä pienempää kalustoa. Lisäksi paloasemalla toimii sopimuspalokunta.

Paloaseman laajentaminen on myös suunnittelussa. Paloaseman omistaa Jämsän kaupunki. Kaupunki on varannut talousarvioissaan vuosille 2024–2025 yhteensä 3,1 miljoonaa euroa paloaseman peruskorjaamiseen ellei kiinteistö siirry pois kaupungin omistuksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ota yhteyttä *Pelastustoimi*. Viitattu 17.1.2024.
2. 1 2  Ketolainen, Päivi: Jämsän paloasemalla on heinäkuun alusta lähtien ympärivuorokautinen miehitys – Paloaseman remontti siintää tulevaisuudessa *Keskisuomalainen*.  18.6.2022. Viitattu 17.1.2024.
3. ↑  Jämsän kaupungin talousarvio 2024: Kaikkien keinojen sopeutusbudjetti 2,5 Meur alijäämäinen *Jämsän kaupunki*.  4.12.2023. Viitattu 17.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut)
**McDowellin taistelu** (engl. *Battle of McDowell*) eli **Sitlington’s Hillin taistelu** oli Yhdysvaltain sisällissodan taistelu, joka käytiin 8. toukokuuta 1862 Highlandin piirikunnassa, Virginiassa. Taistelussa olivat vastakkain Unionin prikaatikenraalit Robert Milroy ja Robert Schenck sekä Konfederaation kenraalimajuri Thomas J. Jackson. Taistelu päättyi Konfederaation voittoon.

Taistelu oli osa Konfederaation Stonewall Jacksonin Shenandoahin laakson sotaretkeä.

Tapahtumien kulku
-----------------

Ennen taistelua Jacksonin joukot olivat marssineet Stauntonista Parkersburg Roadia pitkin länteen. Heidän oli määrä lähestyä Shenandoahin laaksoa Virginian länsiosista käsin. Matkalla he kohtasivat kaksi John C. Frémontin alaisuuteen kuulunutta prikaatia, joita komensivat prikaatikenraalit Robert Milroy ja Robert Schenck.

8. toukokuuta 1862 Milroyn prikaati päätti hyökätä Jacksonin joukkoja vastaan, jotka olivat asettuneet McDowellissa sijaitsevalle Sitlington’s Hillille. Noin neljän tunnin mittaisen taistelun päätteeksi Jackson torjui Unionin hyökkäykset. Hyökkäysten epäonnistuttua Milroy ja Schenck vetäytyivät Virginian länsiosiin.

Osapuolet menettivät taistelussa eri arvioiden mukaan yhteensä 556–720 miestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Battle Summary: McDowell, VA *The American Battlefield Protection Program (NPS)*. Viitattu 23.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Overview of the 1862 Stonewall Jackson Valley Campaign *National Park Service*. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1902.
"**Bill Bailey, Won’t You Please Come Home?**" on Hughie Cannonin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1902. Se pohjautui amerikkalaiseen *coon song* -perinteeseen, jossa mustat esitettiin stereotyyppisinä ja nykymittapuulla rasistisina karikatyyreinä. Cannon kirjoitti laulun jatkoksi vuotta aikaisemmin ilmestyneelle, Walter Wilsonin ja John Queenin kirjoittamalle kappaleelle "Ain’t Dat a Shame".

Tarina saattaa perustua oikeaan Bill Bailey -nimiseen henkilöön, mutta tarkalleen ei tiedetä, kenestä on kyse. Yksi mahdollisuus on trumpetinsoittaja ja musiikinopettaja Willard Godfrey Bailey Jacksonista, Michiganista. "Ain’t Dat a Shamen" ja "Bill Bailey, Won’t You Please Come Homen" jälkeen ilmestyi lukuisia muita Bill Baileyn mainitsevia kappaleita. Cannon kirjoitti oman jatkonsa kappaleelle nimellä "He Done Me Wrong", jonka alaotsikko oli "death of Bill Bailey" ("Bill Baileyn kuolema").

Kappaleen esitti ensimmäisen kerran John Queen vaudeville-esityksessä, ja ensimmäisen nauhoitteen teki laulaja Arthur Collins vuonna 1902.

Kappale tunnetaan myös nimillä "Won’t You Come Home Bill Bailey" ja "Bill Bailey".

Lähteet
-------

1. 1 2  Raymond Knapp: *The American Musical and the Formation of National Identity*, s. 75. Princeton University Press, 2005. ISBN 0691118647. (englanniksi)
2. 1 2  James J. Fuld: *The Book of World-Famous Music: Classical, Popular, and Folk*, s. 145. Courier Dover Publications, 2000. ISBN 0486414752. (englanniksi)
3. 1 2  David A. Jasen: *Tin Pan Alley: An Encyclopedia of the Golden Age of American Song*, s. 94. Taylor & Francis, 2003. ISBN 0415938775. (englanniksi)
4. ↑  Bill Bailey Won't You Please Come Home *JazzStandards.com*. Viitattu 5.12.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* "Bill Bailey, Won't You Please Come Home?" Wikiaineistossa
**Celestia** on Chris Laurelin luoma vapaa tähtitiedeohjelmisto, joka on saatavilla Windowsille, Mac OS X:lle ja Linuxille. Ohjelma antaa käyttäjän tarkastella kohteita kolmiulotteisesti Voyager-luotaimista aina Linnunrataan asti OpenGL:ää käyttäen. Celestia ei ole varsinainen planetaario-ohjelma, vaan ennemminkin suunnattu kappaleiden ratojen ja keskinäisten kokosuhteiden hahmottamiseen. Tekstuurit heijastuksineen tarjoavat käyttäjälle runsaasti silmänruokaa.

Avaruudessa pystyy lentämään vapaasti haluamallaan nopeudella tai liikkumaan tietokannan sisältämien kohteiden välillä. Halutessaan käyttäjä voi liikkua myös ajassa ja tarkastella kappaleiden liikkeitä. Ohjelma ei laske itsessään gravitaatioon perustuvia ratoja, vaan ne löytyvät tietokannasta joko rataellipseinä tai piste pisteeltä määriteltyinä. Normaalikäyttöön, kuten planeettojen kuiden ratojen tarkastellun, tarkkuus riittää hyvin. Käyttäjä pystyy valitsemaan, otetaanko rajallisen valonnopeuden viive huomioon vai ei. Ohjelmalla voi myös etsiä pimennyksiä valittujen taivaankappaleiden välillä määrätyllä aikavälillä.

Ohjelman peruspaketista löytyvät Aurinkokunnan suurimmat kappaleet sekä yli 100 000 luetteloitua tähteä. Peruspaketin planeettatekstuurit riittävät niiden tarkasteluun hieman kauempaa, mutta Google Earthin kaltaista pikkutarkkuutta on tältä täysin omalla tietokoneella pyörivältä ohjelmalta turha odottaa. Peruspakettiin kuuluu muutama avaruusluotain ratoineen.

Tuotteliaan Internet-yhteisön ansiosta ohjelmaan on saatavissa yli 10 GB lisämateriaalia. Tarjolla on mm. planeettatekstuureja jopa kilometrin erotuskyvyllä, sekä joitakin erikoiskohteita vieläkin tarkemmin. Avaruusluotainten ja pienkappaleiden 3D-malleja ratoineen sekä automaattisia tekstitettyjä skriptejä avaruuslentelyyn on saatavilla Celestian sivustolta. Kuvitteelliseen tähtitieteeseen ja avaruustekniikkaan liittyvät laajennukset tuovat ohjelmaan mukaan muille tähdille sijoitettuja planeettajärjestelmiä sekä useiden science fiction -sarjojen aluksia. Uusimpien lisäosien liittäminen perusohjelmaan tapahtuu yksinkertaisesti purkamalla laajennuspaketit omiin hakemistoihinsa. Peruskäyttäjän kannattaa noudattaa ekstrojen lisäämisessä malttia, sillä monikerroksiset tekstuurit varjostuksineen ja heijastuksineen tarvitsevat tehokkaan tietokoneen ja pudottavat ruudun päivitysnopeuden alhaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  1.6.3 Latest, 20. huhtikuuta 2023 (viitattu 2. kesäkuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Celestia**.
* Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kokoelma käyttäjien tekemiä lisäosia
* Celestia-avaruusaluksia
* Celestian wikibook
* Suomenkielisiä oppaita Celestian käyttöön
**Epstein–Barrin virus** eli **EBV** (tunnetaan myös nimellä human herpesvirus 4 (HHV-4)) on vaipallinen, gammaherpesviruksiin kuuluva DNA-virus, joka infektoi B-lymfosyyttejä ja jää piilemään niihin latentissa muodossa.

EBV on tavallisimpia ihmisen viruksia ja lähes kaikki saavat tämän infektion elinaikanaan. Virus aiheuttaa mononukleoosia, joka on yleinen tauti nuoruusiässä (13–25-vuotiailla). Lapsilla EBV-infektio ei usein aiheuta lainkaan oireita. EBV liittyy kuitenkin myös syöpäkasvaimiin, joiden tutkimuksen yhteydessä se alun perin löydettiin 1960-luvulla.

EBV-infektion ja MS-tautiin sairastumisen välillä on näytetty olevan yhteys. Vuonna 2022 Science-lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan EBV-taudin sairastaminen kasvattaa riskin sairastua MS-tautiin noin 32-kertaiseksi. Tutkimuksen lähteenä käytettiin Yhdysvaltojen armeijan potilastietoja (10 miljoonaa sotilasta, palveluksen aikana ilmenneitä MS-tautitapauksia 955).

EBV tarttuu erityisesti limakalvokontaktissa, esimerkiksi suudellessa, mistä tauti on saanut lempinimen "pusutauti".

Virus on nimetty sen vuonna 1964 löytäneiden ja kuvanneiden tutkijoiden M. Anthony Epsteinin ja Yvonne Barrin mukaan.

Viruksen tunnistamiseen on saatavilla laitteita, joilla tulos on selvillä nopeasti.

Katso myös
----------

* Kasvainvirus

Lähteet
-------

* Timo Hyypiä: Epstein–Barrin virus  2001. Haartman-instituutti.  Arkistoitu 2.7.2007. Viitattu 11.6.2007.
* Prove-It Herpes  2016. Mobidiag.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 19. toukokuuta 2016.
* Huovinen, Meri, Peltola, Vaara, Vaheri, Valtonen, toim. Mikrobiologia ja infektiosairaudet, Duodecim, 2005.
* Longitudinal analysis reveals high prevalence of Epstein-Barr virus associated with multiple sclerosis, Science 13.01.2022. Viitattu 14.tammikuuta 2022

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Epstein–Barrin virus**.
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): ◦Human gammaherpesvirus 4 (Epstein-Barr virus), taxonomy (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q6900
* Wikispecies: Human gammaherpesvirus 4
* EoL: 46699929
* IRMNG: 11460002
* NCBI: 10376

 |

 |
**Operaatio Deckhouse V** oli Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin merijalkaväen joukkojen toteuttama maihinnousuoperaatio Mekongin suiston alueella 6.–15. tammikuuta 1967. Operaatiota pidettiin yleisesti epäonnistuneena.

Tausta
------

*USS Iwo Jima* 4. tammikuuta.
Operaatio Deckhouse V toteutettiin Etelä-Vietnamin Mekongjoen suiston alueella Kiến Hòan maakunnassa Saigonin eteläpuolella. Alue tunnettiin tuolloin vietkongin vahvana tukialueena ja useiden vietkongin pataljoonien toiminta-alueena. Aikaisemmat Deckhouse-operaatiot oli toteutettu yhteistössä maajoukkojen kanssa, mutta Deckhouse V oli puhtaasti maihinnousuoperaatio ja ensimmäinen suuri operaatio Mekongin suistolla. Siihen osallistui joukkoja Yhdysvaltain merijalkaväestä ja Etelä-Vietnamin merijalkaväestä.

Operaatio
---------

Merijalkaväen amfibiovaunu operaation aikana.
Huonon sään takia muutamalla päivällä lykätty operaatio Deckhouse V alkoi 6. tammikuuta 1967. Joukkoja tuettiin Sikorsky H-34 ja Boeing CH-46 -helikoptereilla *USS Iwo Jima*-maihinnousualukselta. Huonon sään aiheuttamien vaikeuksien lisäksi vietkong oli saanut mahdollisesti tiedon operaatiosta jo etukäteen tietovuotojen takia. Maihinnousseet joukot yrittivätkin etsiä vihollista turhaan useiden päivien ajan siinä kuitenkaan onnistumatta. Merijalkaväen joukot vedettiinkin pois operaatioalueelta 15. tammikuuta.

Seuraukset
----------

Operaatiota pidettiin yleisesti epäonnistuneena. Yhdysvaltojen mukaan 21 vietkongin taistelijaa oli saanut surmansa, minkä lisäksi maissa oli tuhottu kaksi asepajaa, takavarikoitu 42 tonnia riisiä ja 44 asetta. 25 henkilöä oli otettu vangiksi, mutta sittemmin vain 10 heistä osoittautui vietkongin taistelijoiksi. Yhdysvaltain merijalkaväki oli menettänyt 7 miestä kaatuneina, minkä lisäksi yksi Etelä-Vietnamin merijalkaväen sotilas oli hukkunut veteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Spencer C. Tucker: *The Encyclopedia of the Vietnam War*, s. 268–269. Toinen painos. ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-85109-960-3. (englanniksi)
**Tähdistöottelulla** (englanniksi **All-star game**) tarkoitetaan näytöstyylistä ottelua, jossa jonkin urheilulajin tai urheiluliigan tähdistö, eli parhaimmiksi valitut pelaajat kohtaavat. Usein joukkueiden jaossa käytetään maantieteellistä sijaintia ja ottelu saatetaan pelata esimerkiksi idän ja lännen joukkueiden edustajien välillä. Toisinaan käytetään myös kansallisuuksiin perustuvaa lajittelua (golfissa Eurooppa vastaan Yhdysvallat, tenniksessä maiden väliset Davis Cup ja Fed Cup). Useimmiten tähdistöottelut pelataan keskellä kautta olevana kohokohtana, mutta se on mahdollista pelata myös kauden tai turnauksen päättymisen jälkeen.

Tähdistöotteluiden joukkueiden valintaan voivat vaikuttaa tapauksesta riippuen valmentajat, urheilutoimittajat ja yleisö tai joukkueiden kokoamisesta voi vastata joukkueen valmentajana tai pelinjohtajana toimiva henkilö.

Tunnetuimpia tähdistöotteluita ovat jääkiekkoliiga NHL:n tähdistöviikonloppu sekä amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigan vuotuinen Pro Bowl -tapahtuma, jotka keräävät miljoonia katselijoita ympäri maailmaa. Suomessa tähdistöottelu pelattaan muun muassa pesäpallossa, jossa vuosittain on Itä-Länsi-ottelu miesten ja naisten pelaajille sekä eri ikäisille junioreille. Juu
Onnettomuuden muistomerkki, yksi *S.S. Grandcamp*in ankkureista
**Texas Cityn onnettomuus** tapahtui 16. huhtikuuta 1947 Yhdysvalloissa Texas Cityn kaupungin lähellä Galvestoninlahdella, kun *S.S. Grandcamp* -niminen Liberty-tyyppinen ranskalaisessa rekisterissä ollut laiva tuhoutui räjähdyksessä. Aluksen lastina oli Monsanton tuottamaa ammoniumnitraattilannoitetta. Onnettomuudessa kuoli 581 henkeä.

Onnettomuuden tapahtumakulku
----------------------------

Noin kello 8:00 aamupäivällä havaittiin laiturissa olevan *Grandcamp*-rahtialuksen ruumasta nousevan savua. Paloa ryhdyttiin sammuttamaan, mutta sitä ei saatu hallintaan.

### Ensimmäinen räjähdys

Kello 9:12 aamupäivällä *Grandcamp-*rahtialuksen ruuman ammoniumnitraatti räjähti aiheuttaen 4,5 metriä korkean aallon, joka havaittiin 150 kilometrin säteellä ja vaurioitti tai tuhosi yli tuhat läheistä rakennusta. Ikkunoita särkyi jopa 60 kilometrin päässä sijaitsevassa Houstonissa.

### Toinen räjähdys

Ensimmäinen räjähdys sytytti ammoniumnitraatin *High Flyer -*rahtialuksen ruumassa, ja alus räjähti 15 tuntia ensimmäisestä räjähdyksestä tuhoten itsensä ja viereisen *SS Wilson B. Keene* -aluksen.

Kuvastoa onnettomuudesta
------------------------

* Parkkipaikka 400 metrin etäisyydellä räjähdyksestä.Parkkipaikka 400 metrin etäisyydellä räjähdyksestä.
* Onnettomuudessa tuhoutunut alusOnnettomuudessa tuhoutunut alus
* Onnettomuudessa menehtyneiden palomiesten muistomerkkiOnnettomuudessa menehtyneiden palomiesten muistomerkki
* Onnettomuudessa tuhoutunut viisikerroksinen kumitehdasOnnettomuudessa tuhoutunut viisikerroksinen kumitehdas

Lähteet
-------

1. ↑  Stephens, High W.: *The Texas City Disaster, 1947.* University of Texas Press, 1997. Page 100. ISBN 029277723X
2. ↑  The Texas Disaster
**De Brevitate vitae** eli alkusanojensa mukaan tunnetummin **Gaudeamus igitur** on vanha latinankielinen juomalaulu, joka on noussut yliopistoyhteisön ja erityisesti akateemisen nuorison tunnussävelmäksi. Osa sen säkeistöistä (2. ja 3.) on peräisin jo keskiajalta, mutta suurin osa säkeistöistä juontaa juurensa Christian Wilhem Kindlebenin vuonna 1781 julkaisemaan nuottikirjaan *Studentlieder*. Todennäköistä on, että sanat olivat muodostuneet jo hieman aiemmin. Suomenkieliset sanat ovat kieliasustaan päätellen 1800-luvun loppupuolelta.

Suomessa laulu kuuluu erityisesti lukioiden ylioppilasjuhliin sekä yliopistojen juhliin, erityisesti valmistumisjuhliin. Laulun sanat lauletaan yleensä latinaksi. Suomenkielisiä sanoja lauletaan nykyään melko harvoin. Yleensä latinankielisistäkin lauletaan vain ensimmäinen ja neljäs säkeistö. Erikoisuutena mainittakoon, että teekkareilla on joskus tapana laulaa neljännessä säkeistössä: *"Vivat polytechnicum! Vivant professores"*, mikä viittaa Teknillisen korkeakoulun edeltäjän, Polyteknillisen opiston latinankieliseen nimeen.

Gaudeamus igiturin säveltä on lainattu Johannes Brahmsin orkesteriteoksessa *Akateeminen juhla-alkusoitto*.

Katso myös
----------

* Yliopisto
* Ylioppilastutkinto
* Opiskelijalaulu

Lähteet
-------

Jussi Junni: *Lyhyestä elämästä*. Gaudeamus igitur uudesti suomennettuna. Helsinki: Opiskelun ja koulutuksen tutkimussäätiö Otus, 2014. ISBN 978-952-5282-43-6. Teoksen verkkoversio. 

### Viitteet

1. ↑  Tommi Lehtonen: Eläköön yl’opisto  27.04.2011. Vaasan yliopisto. Viitattu 1.4.2024.
2. ↑  Vivat polytechnicum *Niksula*. Viitattu 1.4.2024.
3. ↑  Tavoistaan teekkari tunnetaan  2014. Aalto-yliopiston ylioppilaskunta. Viitattu 1.4.2024.
4. ↑  Brahms: Academic Festival Overture *Burgess Hill Symphony Orchestra*. Viitattu 1.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gaudeamus igitur**.

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Gaudeamus igitur*** (latinaksi)

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Riemuitkaamme*** 

* Lukuisia eri kielisiä versioita laulusta
* Puolalainen historia aiheesta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Itävaltalainen historia aiheesta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Veikko Helteen muistomerkki** on vuonna 2011 Vihdin Nummelassa paljastettu muistomerkki, joka pystytettiin kansanedustaja, ministeri Veikko Helteen kunniaksi. Sen on veistänyt kuvanveistäjä Erkki Kannosto, ja se sijaitsee työväentalo Rientolan pihalla. Paljastustilaisuudessa puhui kansanedustaja Paavo Lipponen, ja tilaisuudessa oli läsnä myös presidentti Tarja Halonen.

Muistomerkin materiaali on suomalainen punainen graniitti. Se kuvaa kivisten lastujen muodossa puuseppä Veikko Helteen kolmea elämäntyötä, yhteiskunnallista, osuustoiminnallista ja liikuntakulttuurista aktiivisuutta.

80 000 euron perusrahoituksesta vastasivat Suomen eduskunta, Tradeka-yhtymä, Urheiluopistosäätiö ja Kaatuneiden Muistosäätiö. Lisäksi rahoitusta tuli kansalaiskeräyksen ja eri yhteisöjen kautta, muun muassa Vihdin seurakunnalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Veikko Hellen muistomerkki Kansan Sivistysrahasto.  Arkistoitu 14.7.2018. Viitattu 20.2.2016.
2. ↑  Vihdin kunnalta perustukset Hellen muistomerkille *Länsi-Uusimaa*.  23.2.2011.  Arkistoitu 17.8.2016. Viitattu 20.2.2016.

* 
* 
*
Kokovertailu Elcasetin ja C-kasetin kesken
**Elcaset** on Sonyn 1970-luvulla kehittämä kasettinauhuri, jonka äänenlaatu on paljon C-kasettia parempi. Suomalainen Hifi-lehti totesi huhtikuussa 1979 sen vastaavan laadukkaiden avokelanauhureiden tasoa. Nimi "Elcaset" tulee ilmeisesti sanasta L-cassette, joka on lyhenne sanasta *Large Cassette* eli suomeksi "suuri kasetti". Kasetissa käytettävä nauha oli samanlevyistä kuin avokelanauhureissa käytetty eli 6 mm. Nauhan nopeus oli 9,5 cm/s eli kaksinkertainen verrattuna C-kasettiin.

Kyseisen laitteen kasetit ovat noin kolme kertaa C-kasettia suurempia. Elcaset-laitteiden valmistus lopetettiin kokonaan 1980-luvulla. Valmistuksen loputtua kaikki Sonyn keskusvarastossa olleet Elcaset-nauhurit myytiin Suomeen.

Elcaset-nauhureita valmistivat:

* JVC(LD-777)
* Lo-D (D-9000)
* Mediatech (M950)
* Sony (EL-4, EL-5, EL-7, EL-D8 ja EL-D9)
* Technics (RS-7500U)
* Teac (AL-700)
* Wega (E-4590)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elcaset**.
* Andrew D. Crews, From Poulsen to Plastic: A Survey of Recordable Magnetic Media, 2003 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elcaset Articles
* Rytmimusiikin Syke: Magneettinauha kaupallisena ääniteformaattina 12.9.2018
Stetoskooppi on lääkinnällinen laite.
**Lääkinnällinen laite** (MD, engl. *medical device*) on tuote, joka on tarkoitettu käytettäväksi lääketieteelliseen tarkoitukseen. Se ei välttämättä ole mekaaninen laite, vaan voi olla myös neste tai nieltävä kapseli. Lääkinnällinen laite voi olla esimerkiksi instrumentti, laitteisto, väline, ohjelmisto, implantti, reagenssi tai materiaali. Toisin kuin lääke, lääkinnällinen laite ei vaikuta farmakologisin, immunologisin tai metabolisin keinoin.

Sääntely
--------

Euroopan unionissa (EU) lääkinnällisten laitteiden markkinoille saattamista, asettamista ja käyttöönottoa säätelevät asetukset lääkinnällisistä laitteista (MD-asetus, (EU) 2017/745) ja in vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista (IVD-asetus, (EU) 2017/746). Ne korvaavat direktiivit lääkinnällisistä laitteista (lääkintälaitedirektiivi, 93/42/ETY), implantoitavista laitteista (90/385/ETY) ja in vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista (IVD-direktiivi, 98/79/EY).

Lähteet
-------

1. ↑  Lääkinnälliset laitteet (MD)  2.1.2024. Terveysteknologia. Viitattu 17.3.2024.
2. ↑  Lääkinnällisiin laitteisiin liittyvä lainsäädäntö Fimea. Viitattu 17.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lääkinnällinen laite** Wikimedia Commonsissa

* 

* Wikisanakirjassa: **Lääkinnällinen laite** – sanan synonyymit, käännökset ja sanakirjamääritelmä
* Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/745 lääkinnällisistä laitteista
* Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/746 in vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista
Jättikokoinen norsu houkuttelee kulkijoita Aboa Vetus & Ars Nova -museoon.
**Norsuaukio** on kuvanveistäjä Hanna Vihriälän järkälemäinen graniittiveistos, joka seisoo Turussa taidemuseo Aboa Vetus & Ars Novan edustalla. Teos on Matti Koivurinnan säätiön tilaustyö Turun kulttuuripääkaupunkivuoden ja museon perustajan kauppaneuvos Matti Koivurinnan 80-vuotispäivän kunniaksi ja se paljastettiin syyskuussa 2011.

Graniittiseen pintaan ei varsinaisesti ole kuvattu norsua, eläimen siluetti näkyy lohkareessa negatiivina. Taiteilija itse kuvaa teostaan jättimäiseksi muotiksi tai valtavaksi fossiiliksi, joka on järsitty kalliosta ylös. Veistoksen voi täten ajatella sekä esittäväksi että abstraktiksi taiteeksi. Kokonaisuudessaan *Norsuaukio* painaa noin 50 000 kiloa, on kuusi metriä leveä ja muutaman metrin korkea. Vihriälää on aina kiinnostanut kulkeminen taiteenalojen välimaastossa: aiheen outous suomalaisessa kaupungissa on taiteilijan mukaan suhteessa kiven tuttavallisuuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Järkälemäinen graniittipatsas paljastettiin Turussa *Turun Sanomat*.  22.9.2011.  Arkistoitu 8.3.2018. Viitattu 8.3.2018.
2. ↑  KOLUMNI: The Elephant Square – Norsuaukio  26.9.2011. Aboa Vetus & Ars Nova.  Arkistoitu 8.3.2018. Viitattu 8.3.2018.
Suomen ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimuksen allekirjoitus Helsingissä 21. tammikuuta 1932. Vasemmalla Suomen ulkoasiainministeri Aarno Yrjö-Koskinen ja oikealla Neuvostoliiton Helsingin-lähettiläs Ivan Maiski.
**Aarno Armas Sakari Yrjö-Koskinen** (9. joulukuuta 1885 Helsinki – 8. kesäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, koulutukseltaan lakimies, lähettiläs ja toimi ulkoasiainministerinä.

Vapaaherra Yrjö-Koskinen sai varatuomarin arvon 1915. Tällöin hän toimi senaatin talousosaston palveluksessa. Hän siirtyi itsenäistyneen Suomen ulkoasiainministeriön palvelukseen toimien muun muassa Suomen Pariisin lähetystössä, Ranskassa ja vuodesta 1924 poliittisen osaston päällikkönä ja 1929 kansliapäällikkönä. Hän toimi lähettiläänä Moskovassa, Neuvostoliitossa 1. tammikuuta 1931 – 8. huhtikuuta 1940 aikana.

Kesken Neuvostoliiton kauden hän toimi Sunilan II hallituksessa ulkoasiainministerinä. Moskovan lähettiläänäolojaksoon sattuu muun muassa vuoden 1932 alussa solmittu Suomen ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimus, jonka allekirjoittajana hän toimi. Hän oli lähettiläänä myös talvisodan sytyttyä ja toi lähetystönsä henkilökunnan vaikeuksien kautta Suomeen. Sen jälkeen hän siirtyi Turkkiin Suomen Ankaran lähetystön päälliköksi 20. elokuuta 1940 alkaen, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1950. Sen jälkeen hän toimi vielä Haagissa Alankomaissa.*lähde?*

J.K. Paasikivi seureineen palaamassa neuvottelumatkaltaan Moskovasta 16. lokakuuta 1939. Vasemmalla Aarno Yrjö-Koskinen, keskellä Paasikivi ja hänestä oikealla jaostopäällikkö Johan Nykopp sekä eversti Aladár Paasonen.
Ansioistaan hän sai lähetystöneuvoksen arvon vuonna 1923 sekä erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvon 2. tammikuuta 1928.

Hänen isänsä oli senaattori Yrjö Koskinen Yrjö-Koskinen ja isoisä suomalaisuusmies, senaattori Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Turtola, Martti (1999). "Kansainvälinen kehitys Euroopassa ja Suomessa 1930-luvulla", *Talvisodan pikkujättiläinen*. Werner Söderström Osakeyhtiö, 13-46. ISBN 951-0-23536-9.
2. ↑  Valtioneuvosto: Ministerikortisto: Yrjö-Koskinen, Aarno Armas Sakari (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Aarno Armas Sakari Yrjö-Koskinen *Memorial*. Find a Grave LLC. Viitattu 27.12.2021. (englanniksi)
4. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 46 ja 124. Alavus: Aholis Oy, 2006. ISBN 952-91-9535-4.

Kirjallisuutta
--------------

* Holmberg, Håkon: (Keisarillisen) Suomen senaatin talousosaston puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1909–1918 – elämäkerrallinen luettelo, Helsinki, 1964.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aarno Yrjö-Koskinen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Hjalmar J. Procopé** | **Suomen ulkoministeri**1931–1932 | Seuraaja:**Antti Hackzell** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Valtioneuvosto

 |

 |
**Korkia-Mauran jääluola** on Lapissa Inarijärven eteläosan saaressa sijaitseva luola, jossa jää säilyy yleensä yli kesän sulamatta. Luola on lajissaan Suomen suurin.

Sijainti
--------

Inarinjärven Korkia-Mauran (Korkia-maura) saari on Veskoniemen lähellä noin 18 km Ivalosta pohjoiseen ja Nanguniemestä luoteeseen. Korkia-Mauran saarelle pääsee kesällä veneellä Veskoniemen lomakylästä.

Luola
-----

Koko luola sisäänpääsyineen on 15 m pitkä, yli 1 ja maksimissaan 3,5 m leveä ja 1,5–4 m korkea. Luolan kattona on kivenlohkareita. Luolaan pääsee 5 m:n pituisesta tunnelista, ja itse luolan lattia on 10 m pitkä ja 3,5 m leveä.

Jää
---

Huoneen lattia on 2-4 m paksu jää, jonka pituus on 9 m ja leveys 3,5 m. Myös luolan perällä olevien lohkareiden välejä on jäässä. Inarinjärven vesi jäätyy 3-4 m paksuksi talvella. Keväällä jää yhä paksunee, kun lumen sulamisvedet valuvat luolaan. Ilmaston lämpeneminen ja turistivierailut ovat sulattaneet jonkin verran jääluolan jäitä 2000-luvulla. Niinpä jää on ohentunut 2010-luvulla, jolloin järven pinnan yllä oleva sulamisvesijää on kadonnut.

Luolaa on käytetty 1600-luvulta alkaen kalakellarina.

Joidenkin väitteiden mukaan jää olisi pysynyt sulamattomana ainakin 500 vuoden ajan. Jääpeite olisi muodostunut pienenä jääkautena joka alkoi noin 1450.

Suomessa on muitakin jääluolia, mutta niiden jää pysyy sulamatta vain joinain kesinä. Esimerkiksi Posion Korouoman Karhunpesässä jääkerros, joka syntyy talvella, pysyy sulamattomana usein elokuulle ja vain joinakin vuosina vuoden ympäri.

Lähteet
-------

* Aimo Kejonen: *Geologiset kohteet*. Suomen 100, Karttakeskus 2007, GTK, ISBN 978-951-593-052-1. Lappi Kohta 080 Jääluolat s. 120.
* Kesäläinen, Tuomo & Kejonen, Aimo ym.: *Suomen luolat*. Helsinki: Salakirjat, 2015. ISBN 978-952-5774-80-1.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Kejonen 2015, s 298
2. 1 2 3 4  Kejonen 2007, s. 120
3. 1 2  Primeval ice melts in Finnish Lapland Helsingin sanomat.  Arkistoitu 8.6.2012. Viitattu 20.1.2013. (englanniksi)
4. ↑  Aimo Kejonen, Tuomo Kesäläinen, Sakari Kielosto, Seppo I. Lahti, Veli-Pekka Salonen: "Korouoman Karhunpesä, Posio", *Suomen luolat*, s. 284. Salakirjat, 2015. ISBN 978-952-5774-80-1.
Ursininkatu Puutarhakadun risteyksestä etelään.
Ursininkatu Eerikinkadun risteyksestä pohjoiseen.
Turun työväentalo Eerikin- ja Ursininkadun kulmassa.

**Ursininkatu** (ruots. *Ursinsgatan*) on Turun katu, joka sijaitsee Turun VII kaupunginosassa. Se alkaa Aurajoen rannasta Läntiseltä Rantakadulta ja päättyy Puutarhakadulle. Se on pituudeltaan yli 500 metriä. Katu oli aiemmin nimeltään Birgerinkatu Ruotsia 1200-luvulla hallinneen Birger-jaarlin mukaan mutta vuonna 1953 se nimettiin Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen perustajiin kuuluneen Nils Robert af Ursinin mukaan.

Ursininkadun poikkikatuja ovat Linnankatu, Eerikinkatu ja Yliopistonkatu. Risteyksissä ei ole liikennevaloja, ja Linnan-, Eerikin- ja Puutarhakatu ovat Ursininkatuun nähden etuajo-oikeutettuja. Linnankadun ja Läntisen Rantakadun välinen lyhyt osuus on pihakatua. Ursininkadulla ei kulje paikallisbusseja.

Ursininkadun varren rakennuksia ovat asuinkerrostalojen lisäksi muun muassa hotelli Marina Palace, Turun Kivipaino, joka on tehdastoiminnan päättymisen jälkeen ollut teatterikäytössä, Turun työväentalo ja katolisen kirkon Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko. Suomen Sosialidemokraattinen Puolue perustettiin Turun työväentalossa, jonka nykyinen kivirakennus valmistui vuonna 1940. Sen vieressä ollut alkuperäinen työväentalo, jossa viimeksi toimi Turun työväen teatteri, paloi joulupäivänä 1945. Työväentaloa vastapäätä Ursininkatu 6:ssa sijaitsivat Turun vanhimmat kaasukellot vuosilta 1862 ja 1875. Kaasulaitos siirtyi Martin kaupunginosaan 1920-luvun lopulla ja kaasukellot purettiin 1930-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ursininkatu *Turun seudun opaskartta*. Turun kaupunki. Viitattu 22.8.2021.
2. ↑  Lipasti, Roope: Kuninkaat ja muut sankarit kaduilla *Turun Sanomat*.  Arkistoitu 21.8.2021. Viitattu 22.8.2021.
3. ↑  *Turun seudun joukkoliikenteen aikataulut 26.4.–26.9.2021*. Turun seudun joukkoliikenne.
4. ↑  Saarinen, Samuli: Herrainkulma (pdf)  22.9.2017. Turun kaupunki. Viitattu 22.8.2021.
5. ↑  Nurmi, Teemu: Kuka käyttäjäksi kivipainotaloon? – Turku etsii uutta vuokralaista Linnateatterin tilalle *Turkulainen*.  15.5.2019. Viitattu 22.8.2021.
6. ↑  Vilen, Janica: Turun Nuori Teatteri kaipaa lisää tiloja *Turun Seutusanomat*.  14.2.2020. Viitattu 22.8.2021.
7. 1 2  Möttönen, Heikki: Nostalginen Turku: Suomen ensimmäinen työväentalo *Aamuset*.  5.6.2017. Viitattu 22.8.2021.
8. ↑  Birgitta, Turku *Katolinen.net*. Viitattu 22.8.2021.
9. ↑  Lipasti, Roope: Jaettu Turku *Turun aika*.  16.2.2018. Viitattu 22.8.2021.
10. ↑  Lahtinen, Rauno: *Turun puretut talot 3*, s. 32–33. Sammakko, 2013. ISBN 978-952-483-262-5.
11. ↑  Lahtinen, Rauno: *Turun puretut talot 3*, s. 102–103. Sammakko, 2013. ISBN 978-952-483-262-5.
**Tuomas Antero Tiilikainen** (s. 15. kesäkuuta 1965 Kymi) on suomalainen kontra-amiraali ja Merivoimien komentaja 1. tammikuuta 2024 alkaen.

Tuomas Tiilikainen syntyi everstiluutnantti Heikki Tiilikaisen ja kätilö Anna-Marja Lehmusmäen perheeseen ja avioitui vuonna 1990 Eija Adeniuksen kanssa. Tiilikainen tuli ylioppilaaksi Turun klassillisesta lukiosta 1985 ja valmistui Merisotakoulusta 1990. Esiupseerikurssin hän suoritti 1997–1998, yleisesikuntaupseerikurssin 1998–1999, ylemmän päällystön kurssin 2008, Naval Command Course -kurssin Yhdysvalloissa 2011–2012 ja ylemmän johdon kurssin 2017. Tiilikainen oli Rannikkolaivastossa aselajiupseeri 1990–1992 ja aluksen I-upseeri 1993. Saaristomeren laivastossa hän toimi aluksen päällikkönä 1994–1996 ja viirikön päällikkönä 1996–1997. Saaristomeren meripuolustusalueen laivueupseeri Tiilikainen oli 1999–2002, valmiuspäällikkö 2005–2007, osastopäällikkö 2007–2008 ja laivueen komentaja 2008–2009, toimittuaan välillä opettajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 2002–2005.

Merivoimien esikuntaan Tiilikainen tuli 2009 sektorijohtajaksi ja toimi siellä apulaisosastopäällikkönä 2012–2014. Pääesikunnan osastoesiupseerina hän toimi 2014–2015 ja Rannikkolaivaston esikuntapäällikkönä 2015–2016. Merivoimien esikunnan osastopäällikkönä Tiilikainen työskenteli 2016–2017, Merisotakoulun johtajana 2017–2018, merivoimien esikunnan esikuntapäällikönä 2019–2022 ja Pääesikunnan komentopäällikkönä 2022–2023.

Tiilikainen ylennettiin vänrikiksi 1986, luutnantiksi 1990, yliluutnantiksi 1991, kapteeniluutnantiksi 1995, komentajakapteeniksi 1999, komentajaksi 2007, kommodoriksi 2016, lippueamiraaliksi 2019 ja kontra-amiraaliksi 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 758. Tiilikainen, Tuomas Antero. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Ylennys kenraalikunnassa 6.12.2023 Puolustusministeriö. Viitattu 6.12.2023.
3. 1 2 3  Tiilikainen, Tuomas Puolustusvoimat. Viitattu 14.7.2022.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Suomen merivoimat | Edeltäjä:**Jori Harju** | **Suomen merivoimien komentaja**2024– | Seuraaja:**–** |
**Jere Härkälä** (s. 10. tammikuuta 1985 Pori) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimi Porin Ässien päävalmentajana vuosina 2023-2024. Kaudelle 2024-2025 hänet on vapautettu tehtävästään. Härkälä pelasi pelaajaurallaan Ässissä yhden ottelun puolustajana kaudella 2004–2005.

Ura
---

Härkälä on Ässien oma kasvatti, joka pelasi puolustajana myös yhden SM-liigaottelun kaudella 2004–2005. Kaudella 2005–2006 hän toimi Ässien A-nuorten kapteenina. Härkälä lopetti pelaajauransa kevääseen 2006 ja aloitti sittemmin valmentamaan Ässien E-junioreita, joista hän nousi ikäluokittain ylöspäin.

Kauden 2010–2011 päätteeksi Härkälä valmensi Ässien C-nuoret SM-pronssiin. Kaudella 2011–2012 hän toimi joukkueen A-nuorten apuvalmentajana ja kaudella 2012–2013 B-nuorten vastuuvalmentajana sekä luistelukoulun rehtorina. Kaudeksi 2013–2014 Härkälä liittyi vuoden mittaisella sopimuksella Pekka Virran johtaman Ässien SM-liigajoukkueen valmennustiimiin.

Härkälä toimi kaudet 2016–2017 ja 2017–2018 sekä alkukauden 2018–2019 Ässien A-nuorten vastuuvalmentajana, kunnes hänet otettiin Petteri Niittysen tilalle loppukaudeksi Ässien edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Seuraavalla kaudella 2019–2020 Härkälä toimi seuran A-nuorten päävalmentajana. Kaudesta 2020–2021 alkaen helmikuuhun 2022 asti hän valmensi Kokkolan Hermestä.

Kaudella 2022–2023 Härkälä palasi takaisin Ässien edustusjoukkueen apuvalmentajaksi, josta hänet nostettiin kaudella 2023–2024 Ässien päävalmentajan rooliin.

Muuta
-----

Härkälän isä Jari on toiminut Kalevan Pallon, Espoo Bluesin ja Ässien päävalmentajana SM-liigassa.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2004–2005 | Ässät | SM-liiga | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 1 kausi | yhteensä | SM-liiga | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |

Lähteet
-------

* Jere Härkälä The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Jere Härkälä Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Jere Härkälä *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Eliteprospects.com – Jere Härkälä (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Järvelä, Vesa-Pekka: Jere Härkälä kasvattaa lätkälupauksia  6.9.2012. Savon Sanomat. Viitattu 1.7.2013. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  EliteProspects
3. ↑  Tulevan kauden valmennustiimi koossa  28.1.2013. Porin Ässät. Viitattu 1.7.2013. [vanhentunut linkki]

Ässät – SM-liiga
6 Joensuu (**C**) |
7 Vuori |
8 Zábranský |
10 Virtanen |
14 Ikonen |
15 Karnaranta |
16 Noiva |
19 Juhola |
20 Talaja (**A**) |
21 Matinmikko |
23 Graber |
26 Ojantakanen |
29 Hämeenaho |
34 Heimosalmi |
35 Rovio |
36 Kaarlehto |
37 Määttä |
38 Hellman |
40 Lefebvre |
41 Rubin |
44 Järvinen (**A**) |
49 Viirret |
51 Salmela (**A**) |
61 Viitala |
66 Riekkinen |
70 M. Davidsson |
71 J. Davidsson |
73 Erholtz |
78 Fabre |
86 Knihti |
93 Vanhatalo |
-- Ylitalo  

Valmentajat Härkälä – Turunen – Vidman – Rosendahl
Kiinassa ensimmäiset neoliittiset kulttuurit muotoutuivat noin 8000 ekr. Riisiä alettiin viljellä noin 5000 ekr. Myöhäisneoliittisella kaudella Keltaisenjoen uoma siirtyi kaksi kertaa. Laajoja alueita Aasiassa hallinneen Kublai-kaanin joukot valtasivat Pohjois-Kiinan 1260 ja lopun osan Kiinasta 1279. Kiinan keisarikunta oli laajimmillaan kolmen mahdikkaan keisarin aikana. Nämä Kolme keisaria olivat Kangxi (1662-1722), Yongzheng (1722-1735) ja Qianlong (1735-1796). Tuona aikana Kiina ulottui Taiwaniin ja Sinkiangiin saakka.

Japanissa varhaisin asutus alkoi 12500 vuotta sitten. Tuosta ajasta 400 ekr saakka kestäneen Jōmon-kauden aikana Japanissa elettiin enimmäkseen metsästäjä-keräilijöinä, vaikka kauden lopulla aletiin viljellä joitakin kasveja. Riisin viljely levisi Kiinasta Korean niemimaalle noin 300 ekr. Japanin Yayoi-kauden aikana Manner-Aasiasta siirtyi väestöä Japaniin merkittäviä määriä. Kiinan vaikutus ulottui Han-dynastian aikana Bohainmerellä sijaitsevalle Bohainlahdelle ja Korean niemimaalle, missä kiinalaisilla oli neljä vartioasemaa. Noista vartioasemista käsin muodostettiin yhteyksiä Japaniin. Japanilla puolestaan oli vaikutusta Kiinan esinekulttuuriin. Kirjoitustaito levisi Kiinasta Korean niemimaan kautta Japaniin noin 500 jkr.

Itä-Aaian kulttuuriin ovat vaikuttaneet uskonnot, Kiinassa buddhalaisuus, taolaisuus ja kungfutselaisuus, Japanissa zenbuddhalaisuus ja šintolaisuus. Lisäksi itäaasialaiseen kulttuuriin on vaikuttanut näkemys luonnon ja taivaankappaleiden yhteydestä. Varhaisimmat tiedot Kiinan keisarillisista puutarhoista ovat Han-dynastian ajalta, noin 200 ekr. Tunnetuimpia zenpuutarhoja Japanissa ovat olleet eräät 1300-luvun ja 1500-luvun puutarhat.

Lähteet
-------

1. ↑  Alison Bailey, Ronald G. Kappale, Peter Newille-Hadley, A. G. Roberts, Nancy S. Steinhrdt: *Kiina*, s. 80, 102, 110. Suomentanut Tuija Tuomaala. Tammi, 2008. ISBN 978-951-31-39582.
2. ↑  Sheena Coupe: *Ihmisen suku, Mayoista maoreihin*, s. 124-128. Suomentanut Ritva Forslund, Eija Kämäräinen, Raimo Salminen, Juha Valste. WSOY, 1995. ISBN 951-0-18782-8.
3. ↑  Reija Heiskanen, Ella Räty, Hanna Tajakka, Heli Virkkunen: *Piha ja puutarha, Suunnittelu ja perustaminen*, s. 20-21. Weilin+Göös, 2006. ISBN 951-0-30988-5.
Bassopasuuna
**Bassopasuuna** on B♭ -sävellajiin viritetty vaskipuhallin.

Siinä on samanpituinen putki kuin tenoripasuunassa (2,7 metriä), mutta putken sisähalkaisija on isompi ja siinä suurempi kello. Bassopasuunassa käytetään suurempaa suukappaletta, joten se soveltuu paremmin matalien äänien soittamiseen. Putken sisähalkaisija on 13,8 mm ja kellon halkaisija on 22.8–26.7 cm.

Nykyaikaisessa bassopasuunassa on yksi tai (useammin) kaksi venttiiliä, joita käytettynä soittimen äänenvoimakkuus alenee. Ensimmäinen venttiili laskee instrumentin sävellajin arvoon F. Toista venttiiliä on kahta tyyppiä – yksi tyyppi laskee sävellajin arvoon G♭, toinen, harvinaisempi tyyppi laskee sen arvoon G. 1800-luvun ja 1900-luvun alun bassopasuunat tehtiin toisinaan venttiilikiinnikkeellä E-nuotilla F-nuotin sijaan tai vaihtoehtoisella viritysliukukappaleella äänenvoimakkuuden laskemiseksi E♭:een. Bassopasuunassa, joissa on yksi venttiili, on usein viritysliuku, joka on tarpeeksi pitkä alentaakseen sävelkorkeutta ylimääräisellä puoliaskelilla, jolloin näppäin muuttuu E:ksi F:n sijaan.

Nykyaikaisen bassopasuunan ääniala on täysin kromaattinen. Bassopasuuna, jossa on toinen venttiili G♭:ssa, pystyy soittamaan B♭0:sta (tai jopa A0:sta venttiililuistien ollessa suljettuna) F5:een asti – monet ammattilaiset pystyvät laajentamaan aluetta vieläkin korkeammalle, vaikka tällaiset vaatimukset saattavat olla rasittavia soittajalle ja/tai ovat epäluotettava. Vanhemmissa tai konservatiivisemmissa sävellyksissä vältetään usein äärimmäisiä äänialoja ja harvoin ulottuvat F4/G4:n yläpuolelle tai B♭1:n alapuolelle. Nykyaikaiset orkesteri- ja soolokappaleet sekä modernit jazz-sovitukset hyödyntävät usein bassopasuunan laajaa äänialaa.

Normaalissa sinfoniaorkesterissa, joka esittää romantiikan tai myöhempien aikakausien teoksia, on yleensä yksi bassopasuuna. Tätä on nähtävissä myös sotilassoittokunnissa, puhallinorkestereissa ja jazzbändeissä; bassopasuunaa soittaa yleensä kolmas pasunisti sinfoniaorkesterin pasuunaosassa, kahta ensimmäistä osaa soittavat yleensä tenoripasuunat. Jazzissa bassopasuunan merkittävimmät käyttökohteet olivat pianisti Herbie Hancockin kahdessa äänityksessä, *Speak Like a Child* (1968) ja *The Prisoner* (1969), joissa soitinta käytettiin puhtaasti äänitystarkoituksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Brief Description - Vienna Symphonic Library *www.vsl.co.at*. Viitattu 6.2.2022.
2. ↑  Sound Production - Vienna Symphonic Library *www.vsl.co.at*. Viitattu 6.2.2022.
3. ↑  Playing Techniques - Vienna Symphonic Library *www.vsl.co.at*. Viitattu 6.2.2022.
4. ↑  Range - Vienna Symphonic Library *www.vsl.co.at*. Viitattu 6.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Bass Trombone – How is it different?(englanniksi)
* Bass Trombone vs Tenor Trombone – the Differences, the Similarities, and the in-Betweens(englanniksi)
* What Is a Bass Trombone?(englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Types of trombone#Bass trombone
Ville Kotro**Ville Kotro** (s. 12. heinäkuuta 1995 Vantaa) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Kotron ulkopelipaikka on polttolinjassa.

Kotro edusti vuonna 2010 alkaneella Superpesis-urallaan aluksi Jyväskylän Kiriä, jossa hän pelasi aina vuoteen 2016 asti. Kaudet 2017 - 2019 Kotro pelasi Kiteen Pallossa. Kausi 2020 kului Jyväskylän Lohessa, jossa hän pelasi Miesten Suomensarjaa. Kaudeksi 2021 Kotro siirtyi takaisiin Superpesikseen Haminan Palloilijoihin. Haminassa vietetyn kauden jälkeen Kotro siirtyi Sotkamon Jymyyn, jossa hänellä on voimassa oleva sopimus kauden 2024 loppuun saakka. Kotro voitti suomenmestaruuden Sotkamon Jymyssä kaudella 2023.

Kotro on myös esiintynyt Lievestuoreen Kisassa ykköspesiksessä 11 runkosarjan ottelussa, sekä yhdessä alempien pudotuspelien ottelussa keräten 30 kärkilyöntiä, yhden lyödyn juoksun ja viisi tuotua juoksua. 

Pelaamissaan 295 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kotro on lyönyt 5+57=62 juoksua, tuonut 48 juoksua ja lyönyt 438 kärkilyöntiä. Kotro on pelannut Superpesiksen ylempiä pudotuspelejä 38 ottelua, joissa hän on lyönyt 1+9=10 juoksua, tuonut 6 juoksua ja lyönyt 53 kärkilyöntiä. Alemmissa pudotuspeleissä ja karsintasarjassa Kotro on pelannut 13 ottelua, joissa hän on lyönyt kaksi juoksua, tuonut yhden juoksun ja lyönyt 25 kärkilyöntiä. Halli-SM otteluita on kertynyt 24, tehoin 3 lyötyä, 1 tuotu ja 35 kärkilyöntiä. Tiedot päivitetty 12.11.2023.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)