recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mihail Mihailovitš Devjatjarov** (ven. Михаил Михайлович Девятьяров; s. 11. marraskuuta 1985 Tšusovoi) on venäläinen maastohiihtäjä. Hän oli erikoistunut sprintteihin. Devjatjarovin isä Mihail Devjatjarov on hiihdon olympiavoittaja vuodelta 1988. 

Devjatjarov debytoi maastohiihdon maailmancupissa lokakuussa 2003 Düsseldorfin vapaan sprintissä sijoittuen sijalle 66. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti lokakuussa 2004 niin ikään Düsseldorfin vapaan sprintistä sijoituttuaan sijalle 24. Ensimmäisen ja tähän mennessä ainoan maailmancupin osakilpailuvoittonsa Devjatjarov saavutti maaliskuussa 2007 Tukholman perinteisen sprintistä.

Devjatjarov osallistui vuoden 2010 talviolympialaisten sprinttiin Vancouverissa ollen kahdeksas. MM-kilpailuissa Devjatjarov on kilpaillut kolmesti sijoittuen parhaimmillaan sijalle 15 vuoden 2007 MM-kilpailuiden sprintissä Sapporossa. Vuonna 2005 Devjatjarov saavutti nuorten MM-pronssia Rovaniemeltä 20 kilometrin kilpailusta.

Devjatjarov lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2017.

Lähteet
-------

* Mihail Devjatjarov (s. 1985) Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kiinalainen aikakausinimi** (perint.: 年號, yksink.: 年号, pinyin: nían hào) oli Kiinan keisarin asettama nimitys osalle hänen hallintokauttaan. Tätä nimeä käytetään viitattaessa johonkin vuoteen kiinalaista kalenteria käyttäen, sillä kiinalainen kalenteri toimii 60 vuoden jaksoissa eikä pelkkä vuoden numero siis riitä. Aikakausinimiä alettiin käyttää Han-dynastian aikana.

Keisarit saattoivat hallintokaudellaan käyttää yhtä tai useampaa aikakausinimeä. Aina kun aikakausinimi vaihtui, vuosien laskeminen aloitettiin uudelleen yhdestä. Niiden aikakausinimien osalta joita ovat käyttäneet useammat keisarit, täytyy myös keisarin tai dynastian nimi mainita vuotta määritettäessä. Kullakin aikakausinimellä on myös merkitys, ikään kuin motto, joka viittaa jollakin tavalla kyseiseen hallintokauteen.

Keisarit Tang-dynastiasta Ming-dynastiaan (Ming-dynastiaa lukuun ottamatta) on helpompaa tunnistaa heidän yksiselitteisistä temppelinimistään. Ming- ja Qing-dynastian keisarit tunnetaan aikakausinimillään, sillä he käyttivät vain yhtä aikakausinimeä hallintokautensa aikana.

Hieman erilaisella nimeämisperiaatteella aikakausinimiä on käytetty myös Japanissa, Koreassa ja Vietnamissa, Japanissa käytetään edelleen.

Katso myös
----------

* Kiinalainen kalenteri

Aiheesta muualla
----------------

* Vertailevia taulukoita kiinalaisista, japanilaisista ja korealaisista aikakausinimistä (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
Summan työväentalo
Summanjoki
**Summa** on kylä ja kaupunginosa Haminassa. Ennen vuoden 2003 kuntaliitosta Summa oli yksi Vehkalahden kunnan kylistä. Vanha maaseutumainen kyläasutus keskittyy Summanjoen ympäristöön, ja tiiviimmin rakennettu Uusi-Summa sijaitsee kylän itäpuolella seututien 170 eteläpuolella.

Summanjoen itärannalla sijaitsee Summan kartano, jonka päärakennus on 1700-luvulta.

Kylän eteläpuolella toimi aiemmin Summan paperitehdas, jonka Enso-Gutzeit Oy perusti 1950-luvulla. Vuonna 1998 tehdas vaihtui Stora Enson nimiin ja kymmenen vuotta myöhemmin, tammikuussa 2008, se lakkautettiin. Vuoden 2009 alussa Stora Enso myi tehtaan tilat Googlelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Summan kartano
2. ↑  Stora Enso divests Summa Mill premises in Finland for EUR 40 million (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Stora Enson myy Summan tehdaskiinteistön Googlelle konehalliksi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Veneenrakentajien kylä, Seura, 24.11.1937, nro 47, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Haminan kaupunginosat ja kylät

* Alakaupunki
* Hevoshaka
* Hietakylä
* Hillo
* Husula
* Ihamaa
* Kannusjärvi
* Kitula
* Kolsila
* Kuorsalo
* Linnoitus
* Metsäkylä
* Myllykylä
* Mäntlahti
* Neuvoton
* Onkamaa
* Paijärvi
* Pampyöli
* Pappilansaaret
* Petkele
* Pitäjänsaari
* Poitsila
* Pyhältö
* Pyötsaari
* Rakila
* Reitkalli
* Ruissalo
* Ruotsinkylä
* Ruukki
* Salmenkylä
* Saviniemi
* Sivatti
* Summa
* Syväsatama
* Tallinmäki
* Tammio
* Tervasaari
* Uusi-Summa
* Vehkajärvi
* Vilniemi
**Kiiminkijoen silta** on Kiiminkijoen ylittävä maantiesilta Haukiputaan kaupunginosassa Oulussa. Teräsbetoninen jatkuva kotelopalkkisilta on valmistunut 1954 ja se on korjattu viimeksi vuonna 2014.

Silta sijaitsee Haukiputaan kirkonkylän ja Keiskan kylän välillä seututie 847:llä eli entisellä valtatie 4:lla. Ennen sillan valmistumista joki piti ylittää lossilla tai kiertää Asemakylällä sijaitsevan rautatiesillan kautta. Lossista (ruots. *Färja*) on muistona paikannimi Värjänranta, joka sijaitsee maantiesillan kupeessa kirkonkylän puolella.

Kiiminkijoen silta oli ensimmäinen suuri jatkuva kotelopalkkisilta Suomessa. Kolmijänteisen sillan pääjänne on 52 metriä ja reunajänteet 41 metriä. Pääjänne on edelleen pisin jännittämättömien betonisten kotelopalkkien jänne Suomessa. Sillan suunnitteli Yrjö Winter, jonka suunnitelmien mukaan rakennettiin myöhemmin Kiiminkijoen siltaa vastaavat Reposaaren maantiesilta (1956) ja Iijoen ylittävät Puodinkosken ja Helsinginkosken sillat (1957).

Lähteet
-------

* Aitta, Seppo: *Siltojemme historia (History of Finnish bridges)*. Helsinki: Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL ry, 2004. ISBN 951-758-446-6.
* Ervasti-Julku, Liisa ja Asunmaa, Martti: "Haukiputaan historiaa ja nykypäivää", *Haukipudas*. Jyväskylä: Gummerus Oy, 1986. ISBN 951-99724-4-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Aitta, 2004, s. 324, 326
2. ↑  Sillankorjaukset 2014 - Pohjois-Pohjanmaa ja Kainuu Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus.  Arkistoitu 13.1.2015. Viitattu 13.1.2014.
3. ↑  Ervasti-Julku ja Asunmaa, 1986, s. 26
4. ↑  Aitta, 2004, s. 61

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiiminkijoen silta** Wikimedia Commonsissa
Sudenpentujen käsikirja
**Sudenpentujen käsikirja** (engl. The Junior Woodchuck's Guidebook tai Woodchuck book) on Disneyn sarjakuvamaailmassa seikkailevan Sudenpennut-partiojärjestön kuuluisa käsikirja, joka sisältää lähes kaiken mahdollisen tiedon. Se esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1954 Carl Barksin tarinassa *Atlantiksen arvoitus*. Kirjan tekijä on nimetön, eivätkä erään tarinan mukaan edes Sudenpentu-järjestön johtohahmot tiedä kirjailijaa.

Käsikirja on taskukokoinen teos, mutta teoksesta löytyy lähes kaikki tarvittava tieto erittäin nopeasti. Se sisältää esimerkiksi tietoja kadonneista aarteista, tarkkoja historiallisia ja teknisiä tietoja, ja oppaita niin ihmis- kuin eläinkieltenkin puhumiseen (myös tuhansia vuosia sitten kuolleiden kielten, joita eivät hallitse edes tutkijat). Kaikki käsikirjan tieto on löydettävissä laajasta hakemistosta, jota jokaisen sudenpennun tulee osata käyttää nopeasti vaaratilanteessakin. Se ei kuitenkaan sisällä sellaisia tietoja, jotka sudenpennun pitäisi tietää ollakseen sudenpentu. 

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sarjakuvassaan *Kadonneen kirjaston vartijat* Don Rosa loi käsikirjalle historian, joka selittää sen kaikkitietävyyden. Rosan mukaan kirjan pohjana ovat muinaisen Aleksandrian kirjaston papyruskääröt, jotka sisälsivät kaiken antiikin ajan tiedon. Tämä kokoelma säilyi erilaisina kopioina läpi historian, ja siihen lisäsivät tietoa lukuisat oppineet, kuten Kristoffer Kolumbus ja Marco Polo. Kokoelma päätyi lopulta sir Francis Draken haltuun, joka sijoitti sen Pohjois-Amerikan länsirannikolle perustamaansa linnakkeeseen, salaiseen maanalaiseen huoneeseen. Myöhemmin Julle Ankanpää perusti samalle paikalle Ankkalinnan, löysi kokoelman ja antoi siitä muodostetun, vuonna 1901 painetun kirjan pojalleen Kornelius Ankanpäälle. Tämä perusti Sudenpentu-järjestön Aleksandrian kadonneen kirjaston vartijoiden innoittamana.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Varsinaista käsikirjaa saavat käyttää vain sudenpennut, mutta Don Rosan mukaan käsikirjasta on olemassa myös sudenpentujen kokelaille tarkoitettu pienoisversio, joka sisältää "vain parin tietosanakirjasarjan aineiston".

Aiheesta muualla
----------------

* Kuka kukin Ankkalinnassa – Sudenpentujen käsikirja (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
* (englanniksi)
**Sumiaisten kirkonkylän työväentalo** on Jyväskylässä Sumiaisten kirkonkylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Työväentalon omistaa Kypärämäen työväenyhdistys. Talo edustaa perinteistä työväentalorakentamista.

Historia
--------

Ensimmäinen Sumiaisten työväentalo paloi vuonna 1930. Palovakuutusrahoilla ostettiin rakennustarvikkeet ja rakennettiin talkoilla nykyinen talo vuonna 1931. Toimintaa talolla ei ole ollut vuoden 1955 jälkeen.

Kypärämäen työväenyhdistys Jyväskylästä osti talon ja tontin 17.1. 1978. Lisäksi Kypärämäen työväenyhdistys osti lisämaata vuonna 1979 Heinäahon tilasta. Yhdistys aikoi peruskorjata talon vuosina 1979–1981. Talossa vuokralaisena vuonna 1979 ollut puusepänverstas oli muuttamassa pois. Alueen käyttösuunnitelmassa on varattu tilat rantasaunalle, 10 mökille, erilaisille urheilutoiminnoille, grillille, autojen parkkipaikalle ym. Suunnitelman mukaan alueen tuli olla valmis vuonna 1985.

Rakennus
--------

Rakennus on hirsirunkoinen ja satulakattoinen. Katteena on huopa. Perusta on betonista. Talon väri on punamulta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. julkaisematon/ Museovirasto, 1979. Teoksen verkkoversio.
**Mihail Iosifovitš Brašinski** (ven. Михаил Иосифович Брашинский; s. 10. toukokuuta 1965 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja toimittaja. Hän opiskeli Pietarin valtiollisessa teatteritaiteen akatemiassa sekä Yhdysvalloissa 1990-luvulla.

Brašinskin ensimmäinen ohjaustyö *Гололёд* (2003) palkittiin Seattlessa. Hänen kauhukomediansa *Shopping Tour* (2012) sai palkintoja Venäjällä, ja elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Suomessa — tapahtumat sijoittuvat Suomeen.

Brašinski asuu osaksi Turussa, jossa hänen vaimonsa opettaa nukketeatteritaidetta.

Ohjauksia
---------

* 2003 — *Гололёд*
* 2003 — *Убойная сила-5*
* 2006 — *Группа крови* (dok.)
* 2012 — *Shopping Tour* (*Шопинг-тур*)

Lähteet
-------

1. ↑  Lehtonen, Veli-Pekka: Suomalaisista ihmissyöjistä kertova elokuva teattereihin Venäjällä. *Helsingin Sanomat*.  30.11.2013. Viitattu 9.9.2014. (suomeksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Hallmarkin myymälä.
**Hallmark Cards** on yhdysvaltalainen vuonna 1910 perustettu perheyritys, joka on erikoistunut onnittelu- ja tervehdyskortteihin sekä muihin paperikauppa- ja lahjatavaroihin. Missourin Kansas Cityssä pääkonttoriaan pitävä yritys työllistää maailmanlaajuisesti noin 16 000 henkilöä.

Hallmark sai alkunsa vuonna 1910, kun nebraskalainen teinipoika Joyce Hall aloitti erilaisten postikorttien postimyynnin. Nykyisin Hallmark Cards on maailman suurimmaksi alallaan kasvanut yritys, jonka liikevaihto vuonna 2014 oli 3,88 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Hallmark on laajentunut korteista muihin lahjatavaroihin ja jopa televisiotoimintaan ja elokuvatuotantoon.

Vuonna 1984 Hallmark osti Binney & Smith -nimisen yrityksen ja sen Crayola-väriliidut, Magic Marker -huopakynät ja Liquitex-taiteilijatarvikkeet.

Vuonna 1985 Hallmark Cards -yhtiö oli yksi taiteellisista ansioista ensi kertaa jaetun National Medal of Arts -palkinnon saajista. 1980-luvun keskivaiheilla Hallmarkin suunnitteluosastolla työskenteli noin 700 henkeä: ideoijia, kirjoittajia ja kuvittajia sekä kortti-ideoita kuluttajilla testaavia psykologeja. Yrityksen markkinaosuus oli Yhdysvalloissa noin 40 prosenttia, minkä lisäksi kortteja julkaistiin ympäri maailmaa yhteensä 19 kielellä, myös suomeksi.

Hallmarkin tuotteita myydään oman myymäläverkoston lisäksi 
monenlaisissa vähittäiskaupoissa. Suomalaisella Paletti Oy:llä on vuodesta 1987 ollut lisenssisopimus Hallmarkin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Schmidt, Leigh Eric: *Consumer Rites: The Buying & Selling of American Holidays*, Princeton University Press, 1997. Sivut 97, 245.
2. ↑  About Hallmark, Hallmark.com. Viitattu 31.7.2016.
3. ↑  Verkkola, Tuija: Kortteja joka peliin (juttu Hallmark-yhtiöstä).  *Helsingin Sanomat*, 1.11.1986, s. 31. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Paletti elää jatkossakin kortista (Arkistoitu – Internet Archive), *Hämeen Sanomat* 
21.6.2007. Viitattu 20.10.2016.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hallmark Cards
**Sumiyoshi-taisha** (jap. 住吉大社) on šintolainen pyhäkkö Sumiyoshin alueella Osakassa. Se on Japanin vanhimpia pyhäkköjä, ja perustettiin 200-luvulla. Se edustaa alkuperäistä japanilaista arkkitehtuurityyliä, joka ei ollut vielä saanut vaikutteita Kiinasta.

Historia
--------

Sumiyoshi-taisha rakennettiin 200-luvulla *Sumiyoshi-zukuri*-nimellä kutsutulla arkkitehtuurityylillä, joka ei ollut saanut vielä vaikutteita Aasian mantereelta. *Sumiyoshi-zukurin* lisäksi vain kahta muuta pyhäkköarkkitehtuurityyliä pidetään täysin japanilaisena. *Nihonshokin* mukaan pyhäkön perusti keisarinna Jingū onnistuneen Korean-sotaretkensä ansiosta. Se pyhitettiin neljälle *kamille*. Kolme niistä tunnetaan yhteisnimellä Sumiyoshi sanjin ja Okinagatarashihime no Mikoto on keisarinna Jingū. Sumiyoshi-taisha on Japanin merkittävimpiä matkustajien, kalastajien ja merimiesten *kamille* Sumiyoshi sanjinille omistettuja pyhäkköjä.

Rakennukset on rakennettu muutamia kertoja uudestaan, ja nykyisistä rakennuksista vanhimmat on 1810-luvulta. Uudet rakennukset on kuitenkin tehty aiempien kopioina, ja ne säilyivät melko hyvin turvassa toisen maailmansodan pommituksilta.

Rakennukset
-----------

Sumiyoshi-taishaan kuuluu neljä pääsalia. Kolmen niistä julkisivu on suoraan kohti länteen, mikä on poikkeuksellista, sillä Nara-kauden jälkeen pyhäkköjen julkisivu oli yleensä etelään kiinalaisen geomantian mukaan. Pääsalien piha-alueella johtaa korkeakaarinen Sorihashi-silta, joka ylittää pienen lammen.

Päärakennuksen katto on tehty oljesta, kun myöhempien pyhäkköjen katto oli usein tiiltä. Rakennus on valittu Japanin kansallisaarteisiin. Pyhäkössä on myös mielenkiintoista esineistöä, kuten 700 merimiesten lahjoittamaa kivilyhtyä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sumiyoshi Taisha japan-guide.com. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Picken, Stuart D. P.: *Historical Dictionary of Shinto*, s. 286. Plymouth: Scarecrow Press, 2011. ISBN 978-0-8108-7172-4. Google-kirjat (viitattu 11.1.2014).
3. 1 2 3  Rowthorn, Chris: *Japan*, s. 382. Footscray, Victoria: Lonely Planet Publications, 2007. ISBN 9781741046670. Google-kirjat (viitattu 11.1.2014).
4. ↑  Sumiyoshi-taisha Shrine Japan National Tourism Organization. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sumiyoshi-taisha** Wikimedia Commonsissa

* Kotisivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
22 pyhäkköä |
| --- |
|  |
| Ylemmät 7 pyhäkköä | 
* Ise-jingū
* Iwashimizu Hachiman-gū
* Kamo-jinja (Kamo Mioya-jinja · Kamo Wakeikazuchi-jinja)
* Matsunoo-taisha
* Hirano-jinja
* Fushimi Inari-taisha
* Kasuga-taisha

 |
|  |
| Keskimmäiset 7 pyhäkköä | 
* Ōharano-jinja
* Ōmiwa-jinja
* Isonokami-jingū
* Ōyamato-jinja
* Hirose-taisha
* Tatsuta-taisha
* Sumiyoshi-taisha

 |
|  |
| Alemmat 8 pyhäkköä | 
* Hiyoshi-taisha
* Umenomiya-taisha
* Yoshida-jinja
* Hirota-jinja
* Yasaka-jinja
* Kitano Tenman-gū
* Niukawakami-jinja
* Kifune-jinja

 |

 |
**Hallitusohjelma** on Suomessa yleensä kahden tai useamman puolueen kesken sovittu menettely- ja tavoiteohjelma, jossa määritellään joko yksityiskohtaisesti tai hyvinkin yleisellä tasolla ne suuntaviivat, joita hallitus aikoo toimikautensa aikana noudattaa.

Valtio
------

Hallitusohjelmaa voi edeltää hallitussopimus, jossa päätetään hallituksen muodostavista puolueista, ministeripaikoista sekä hallitusohjelman periaatteista. Suomessa yksipuoluehallitukset ovat tuntemattomia, joten hallitussopimus ja hallitusohjelmat ovat sitäkin keskeisempiä työnteon ohjenuoria.*lähde?*

Vuonna 2000 voimaan tulleen uuden perustuslain mukaan hallituksen pitää antaa ohjelma tiedoksi eduskunnalle. Esimerkiksi pääministeri Matti Vanhasen hallituksen ohjelma annettiin tiedonantona eduskunnalle 24. kesäkuuta 2003, vaikka pääministeri Anneli Jäätteenmäen hallitus oli vain muutamaa viikko aiemmin esittänyt eduskunnalle lähes saman ohjelman.*lähde?*

Kunnat
------

Myös kunnallisella tasolla, jossa ei ole voimassa parlamentarismi eli hallitusten vastuu eduskunnalle, on myös nykyisin ryhdytty laatimaan hallitusohjelmia ja hallitussopimuksia, joissa määritellään nelivuotiskauden tavoitteet ja päämäärät. Tällaisia kuntia ovat esimerkiksi Hämeenlinna ja Turku.*lähde?*

Muut maat
---------

Saksassa solmittiin hallitussopimus 23. lokakuuta 1998 Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen ja vihreiden kesken. Tämä johti myös Gerhard Schröderin hallitukseen ja edelsi hallitusohjelmaa. Tällaista sopimusta ei tarvittu enää 2000-luvulla valtaan tulleen hallituksen aloittaessa työnsä, sillä sen muodostivat yksin konservatiivit.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Hallitusohjelmat vuodesta 1917 Valtioneuvosto. Viitattu 25.8.2022.
**Birgitta Knutintytär Kurck (Kurki)** (n. 1500 – 29. kesäkuuta 1577) oli Naantalin luostarin abbedissa.

Kurckin vanhemmat olivat laamanni, valtaneuvos Knut Erikinpoika Kurki ja Elina Kurki, joka oli Klaus Kurjen tytär. Naantalin luostariin Kurck meni nunnaksi ilmeisesti ennen vuotta 1522. Luostarin toiminta oli jo tuolloin vähitellen hiipumassa, sieltä lähti vuosikymmenen puoleen väliin mennessä pois nunnia, munkkeja ja ainakin yksi abbedissa. Mikael Agricola, joka tarkasti luostarin Turun piispana syksyllä 1554, esitti selonteossaan luostarilaisten luvanneen ryhtyä evankelisiksi ja lakata palvomasta Pyhää Birgittaa. Valtio takavarikoi luostarin irtaimistoa ja maaomaisuutta, joskin lupasi luostarin asukkaille vuotuisen ylläpidon. Kurck esiintyy luostarin abbedissana 1568. Hän vetosi kuningas Juhana III:een, että tämä jatkaisi luostarin suojelemista ja luostarilaisten ylläpitoa. Kuningas lupasikin tukensa ja ilmaisi kirjeessään 3. elokuuta 1576 aikomuksen kunnostuttaa luostarin rakennukset. Samanaikaisesti hän kuitenkin tosiasiassa pienensi luostarin ylläpitomaksua neljälle vielä jäljellä olevalle sisarelle. Kun Kurck kuoli kesällä seuraavana vuonna, luostarin kirkko muutettiin luterilaiseksi seurakuntakirkoksi. Vaikka yhtä jäljelle jääneistä kolmesta sisaresta kutsutaan joissakin lähteissä vielä abbedissaksi, niin Kurckia pidetään tavallisesti luostarin viimeisenä abbedissana. Hänet haudattiin luostarin kirkkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Klockars, Birgit (kääntänyt Tapionlinna, Oili): "Birgitta Knutintytär Kurck", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 526–527. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon

 |

 |
**Sumitra Mahajan** (s. 12. huhtikuuta 1943) on intialainen poliitikko, joka toimi Lok Sabhan puhemiehenä vuosina 2014–2019. Hän toimi parlamentaarikkona Lok Sabhassa kahdeksan kautta vuodesta 1989 vuoteen 2019. Hän ei ollut ehdolla vuoden 2019 parlamenttivaaleissa, koska hänen edustamansa Intian kansanpuolue (BJP) ei anna yli 75-vuotiaiden asettua ehdolle.

Mahajan aloitti poliittisen uransa Indoren kaupunginvaltuustossa, johon hänet valittiin vuonna 1982. Kahden vuoden kuluttua hän yleni apulaispormestariksi. Hän lopetti paikallispolitiikassa vuonna 1985. Hänet valittiin Lok Sabhaan 1989, jonka jälkeen hän ei hävinnyt kertaakaan parlamenttivaaleissa. Vuosi valintansa jälkeen hän toimi puolueensa Madhya Pradeshin osavaltion naisjaoston puheenjohtajana vuoden ajan. Hän lopetti tehtävässä saatuaan ylennyksen BJP:n Madhya Pradeshin varapuheenjohtajaksi 1992. Hänet valittiin puolueensa pääsihteeriksi vuonna 1998. Atal Bihari Vajpayeen hallituksessa 1999–2004 hän toimi valtioministerinä koulutus-, tiedotus-, informaatioteknologia- ja öljyministeriöissä.

Lok Sabhan puhemieheksi hänet valittiin vuonna 2014. Tuolloin hän oli Intian parlamentin pitkäaikaisin naisjäsen. Hän on edeltäjänsä Meira Kumarin jälkeen toinen Lok Sabhan puhemiehenä toiminut nainen. Vaalipiirinsä äänestäjien keskuudessa hänestä käytettiin nimitystä *tai* (isosisko), joka päätyi myös Lok Sabhan verkkosivujen profiiliin, missä hänen nimekseen kirjoitettiin "Sumitra Mahajan (Tai)". Vuonna 2019 hän ilmoitti, että ei voinut puoluekurin vuoksi kritisoida puolueensa johtaman Madhya Pradeshin osavaltiohallituksen toimia. Sen vuoksi hän otti salaa yhteyttä kongressipuolueen johtajiin ja pyysi heitä tuomaan esille vaalipiirinsä Indoren kannalta tärkeitä asioita. Hän lupasi kongressipuolueelle, että toisi samat asiat BJP:tä edustaneen osavaltiopääministeri Shivraj Singh Chouhanin tietoon.

Mahajan oli naimisissa edesmenneen asianajaja Jayant Mahajanin kanssa, heillä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sixteenth Lok Sabha: Members Bioprofile: Sumitra Mahajan (Tai) *Lok Sabha*. Viitattu 4.4.2020.
2. ↑  Don't Want to Contest Election Anymore, Says Sumitra Mahajan After BJP Delays Indore Candidate Announcement *News18*.  5.4.2019. Viitattu 4.4.2020.
3. 1 2 3  Sumitra Mahajan: Did you know she is listed as 'Tai' even in Lok Sabha *India Today*.  6.6.2014. Viitattu 4.4.2020.
4. ↑  Couldn’t speak against BJP in MP, asked Congress to push for Indore's development: Sumitra Mahajan *India Today*.  3.12.2019. Viitattu 4.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sumitra Mahajan** Wikimedia Commonsissa

* Sumitra Mahajan Lok Sabhan puhemiehen verkkosivuilla
* Sumitra Mahajan 16. Lok Sabhan verkkosivuilla
Vehkalahden Summan työväentalo 1920-luvulla
Summan työväentalo noin 1912
Summan työväentalo vuonna 2012
**Summan työväentalo** sijaitsee Haminaan liitetyn Vehkalahden Summan taajamassa.

Historia
--------

Nykyinen Työväentalo on rakennettu vuonna 1950. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu keräyksillä.

Rakennus
--------

Talo on rankorakenteinen, ja se on vuorattu ponttilaudoilla. Talo on maalattu keltaiseksi. Alkuperäinen kate on ollut päre, ja se on muutettu vuonna 1963 peltikatteeksi. Sisäkatto on paneloitu. Sisäseinillä alun perin ollut pahvi on vaihdettu kuitulevyihin. Alkuperäinen puukamiinalämmitys on muutettu vuonna 1964 öljykamiinalämmitykseen. Taloa on remontoitu vielä 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla. Muun muassa lämmitys on muutettu sähkölämmitykseksi.>

Talossa on juhlasali, ravintola, keittiö ja eteinen sekä yhden huoneen asunto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia, ja urheiluharjoituksia.(1982)>

Järjestö- ja kokouskäyttö on loppunut vuoteen 2018 mennessä. Sen jälkeen tilat ovat olleet vuokralla viiden orkesterin harjoitustiloina ja soitinvarastona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
2. 1 2 3 4  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Martynas Gecevičius** (s. 16. toukokuuta 1988 Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.

Ura
---

Gecevičius aloitti koripallon Šarūnas Marčiulionisin koripallokoulussa. Vuonna 2004 hän siirtyi pääsarjassa pelanneeseen BC Sakalaihin. Hän pelasi seurassa kaksi ja puoli kautta tehden kaudella 2006–2007 13,4 pistettä ottelua kohden. Tammikuussa 2007 Gecevičius siirtyi maan suurseuraan, BC Lietuvos Rytasiin. Seurassa hän voitti kauden Baltian liigan. Kaudella 2007–2008 Gecevičius pelasi ensimmäistä kertaa Euroliigassa. Vuosina 2006 ja 2008 hän voitti nuorten EM-hopeaa. Todellisen läpimurtonsa Gecevičius teki kaudella 2009–2010, jolloin hän teki Euroliigassa 14,2 pistettä ottelua kohden.

Kaudeksi 2011–2012 Gecevičius siirtyi Olympiakosiin, jonka paidassa hän voitti samana kautena Euroliigan mestaruuden. Seura voitti Euroliiga-mestaruuden myös kaudella 2012–2013, ja kauden päätyttyä Gecevičius palasi liettualaiseen Rytasiin.

Lähteet
-------

1. ↑  GECEVICIUS, MARTYNAS Euroliiga. Viitattu 12.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  Tribute to the champs, Olympiacos: Martynas Gecevicius!  11.6.2012. Euroliiga. Viitattu 26.6.2012. (englanniksi)
3. ↑  Rimkus, Kęstutis: Gecevičius grįžta į Lietuvos rytą  31.7.2013. Basket News. Viitattu 27.4.2014. (liettuaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Liettuan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Seibutis |
5 Kalnietis |
6 Mačiulis |
7 Pocius |
8 Gecevičius |
9 Delininkaitis |
10 Jasaitis |
11 Kleiza |
12 Klimavičius |
13 Jankūnas |
14 Andriuškevičius |
15 Javtokas |
Valmentaja Kemzūra
**Ari Vapola** (s. 9. kesäkuuta 1980 Kokkola) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi 1990- ja 2000-luvun vaihteen molemmin puolin sekä jääkiekon I-divisioonaa että Mestistä Kokkolan Hermeksessä. Hänen pääsarjatason uraksi jäi kausi 2000–2001 SM-liigaseura Porin Ässissä, jossa hän pelasi seitsemän ottelua torjuntaprosentilla 87,7. Vapola ei saanut peliaikaa enää joulun jälkeen. Hänet vaihdettiin syyskuussa Espoo Bluesia vastaan pelatussa vierasottelussa maalille Kristian Antilan tilalle toisessa erässä Bluesin oltua johdossa maalein 7–1. Vapola ehti pelata vain noin minuutin ennen kuin päästi maalin, ja joukkue hävisi ottelun lopulta 11–2. Vapola torjui Ässille joukkueen kauden ainoan vierasvoiton.

Ässien ja Hermeksen jälkeen Vapola pelasi Suomen ja Ruotsin alasarjoissa vuosikymmenen loppuun asti. Hän lopetti pelaajauransa kauden 2009–2010 jälkeen pelattuaan kaksi viimeistä kauttaan Suomi-sarjaa seinäjokelaisessa S-Kiekossa. Vapola siirtyi peliuransa päätyttyä S-Kiekon maalivahtivalmentajaksi ja pysyi virassa kolme kautta vuoteen 2013 asti.

Lähteet
-------

* Ari Vapola Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Ari Vapola *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Laiho, Harri: Ässien pelaaja-arvostelut: kausi 00-01 *jatkoaika.com*.  27.3.2001. Jatkoaika ry. Viitattu 16.6.2021.
2. ↑  Verilöyly SM-liigassa!!! *mtvuutiset.fi*.  29.9.2000. MTV Uutiset. Viitattu 16.6.2021.
Aaro Stykki
**Aaro Veikko Stykki** (4. tammikuuta 1918 Johannes – 21. tammikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallispoliitikko, rakennusmestari ja toimitusjohtaja.

Aaro Stykki valmistui rakennusmestariksi 1944. Hän työskenteli useissa yrityksissä rakennusmestarina tai työpäällikkönä 1944–1953 sekä rakennusurakoitsijana ja Rakennusura Oy:n toimitusjohtajana 1953–1975.

Aaro Stykki valittiin eduskuntaan Suomen Kansanpuolueen (vuodesta 1965 Liberaalisen Kansanpuolueen) edustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1958–1966. Hän oli myös Espoon kunnanvaltuuston, kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen sekä Uudenmaan maakuntaliiton varapuheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Aaro Stykki *Suomen kansanedustajat*.  5.10.2009. Eduskunta. Viitattu 1.3.2015.

Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat 1958–1962 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(8) | 
* Hosia
* Hyytiäinen
* Kaitila
* Kajatsalo
* Kyttä
* Leinonen
* Stykki
* Tenhiälä

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat 1962–1965 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(13) | 
* Hosia
* Hyytiäinen
* Juva (1964–1965)
* Kaitila
* Karvikko
* Kyttä (1962–1964)
* Leinonen
* Linna
* Mattila
* Ojajärvi
* Pakarinen
* Salo
* Stykki
* Tenhiälä

 |

 |


Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1965–1966 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(14) | 
* Hosia
* Hyytiäinen
* Kaitila
* Karvikko
* Kyttä
* Leinonen
* Linna
* Mattila
* Ojajärvi
* Paavola
* Pakarinen
* Salo
* Stykki
* Tenhiälä

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Martín Erasto Torrijos Espino** (s. 18. heinäkuuta 1963 Panamá) on panamalainen poliitikko, maan presidentti 2004–2009. Hänen isänsä oli Omar Torrijos, joka johti Panamaa vuosina 1968–1981. Hän edustaa sosiaalidemokraattista PRD:tä.

Torrijos opiskeli Texas A&M Universitylla Yhdysvalloissa taloustieteitä ja politiikkaa. Hän kävi myös St. John’s Northwestern Military Academya. Ernesto Pérez Balladaresin hallinnossa hän oli sisä- ja oikeusministerin sijaisena. Torrijos allekirjoitti määräyksen maan vesihuollon yksityistämisestä, josta tuli niin epäsuosittu että se peruttiin myöhemmin.

Torrijos valittiin Panaman presidentiksi 2. toukokuuta 2004. Hän astui virkaansa 1. syyskuuta 2004. Torrijosin edeltäjä oli Mireya Moscoso. Torrijos oli ollut ehdokkaana myös vuoden 1999 presidentinvaaleissa, mutta ei voittanut. 

Martín Torrijos nousi presidentiksi kiperässä diplomaattisessa tilanteessa, kun väistyvä presidentti Moscoso oli kautensa lopuksi armahtanut neljä kuubalaispakolaista, mukaan lukien Luis Posada Carrilesin, jotka olivat yrittäneet murhata Fidel Castron hänen vieraillessaan Panamassa marraskuussa 2000. Myös Venezuela veti lähettiläänsä Panamasta.

Torrijos lupasi parantaa maiden suhteita, ja näin tapahtuikin, josta oli merkkinä muun muassa hänen osallistumisensa tammikuussa 2009 Kuubassa isälleen pystytetyn patsaan paljastukseen.

Torrijos ilmoitti 2006 Panaman kanavan laajennushankkeesta, jonka toteuttamisesta järjestettiin kansanäänestys lokakuussa 2006. Työn kustannusarvio on yli viisi miljardia dollaria, josta puolet joudutaan lainaamaan yksityisiltä tahoilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Cuba breaks Panama links over death plot Yhe Independent. Viitattu 24.1.2015.
2. ↑  Venezuela envoy to leave Panama  2004. BBC. Viitattu 24.1.2015.
3. ↑  Panama's New Chief, Sworn In, Inherits a Diplomatic Tempest *The New York Times*. Viitattu 24.1.2015.
4. ↑  Inauguran en La Habana monumento a Omar Torrijos[vanhentunut linkki]. Radio Cadena Agramonte. (espanjaksi)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Aaron Armstrong(vas.) pitelee hopeamitaliaan (2008)
**Aaron Armstrong** (s. 14. lokakuuta 1977) on trinidadtobagolainen pikajuoksija.

Armstrong voitti 2005 maansa mestaruuden 200 metrin juoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän kilpaili samalla matkalla Helsingin MM-kisoissa, joissa karsiutui toisissa alkuerissä ajalla 20,94. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudenneksi ajalla 20,75. Seuraavana vuonna Armstrong voitti jälleen Trinidad ja Tobagon mestaruuden 200 metrillä. Hän juoksi Kansainyhteisön kisoissa matkan viidenneksi ajalla 20,61.

Armstrong kilpaili 2008 Pekingin olympialaisissa, joissa hän karsiutui 200 metrillä toisissa alkuerissä ajalla 20,58. 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä hän oli mukana Trinidad ja Tobagon joukkueessa. Loppukilpailussa Armstrongin tilalla joukkueessa juoksi Emmanuel Callender. Joukkue sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi jälkikäteen olympiavoittajaksi kun Jamaikan joukkue hylättiin Nesta Carterin dopingkäryn takia.

Armstrong karsiutui seuraavana vuonna Berliinin MM-kisoissa 200 metrin alkuerissä. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,24. Daegun MM-kisoissa 2011 Armstrong karsiutui 100 metrin alkuerissä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

* 100 metrin juoksu: 10,03 (2009)
* 200 metrin juoksu: 20,08 (1999)
* 400 metrin aitajuoksu: 51,68 (2002)

### Sisäradat

* 55 metrin juoksu: 6,24 (2001)
* 60 metrin juoksu: 6,62 (2005)
* 200 metrin juoksu: 20,81 (2001)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Aaron Armstrong Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Olympedia – 4 x 100 metres Relay, Men *www.olympedia.org*. Viitattu 12.7.2022.
3. ↑  Athletics Commonwealth Games 2010 at Delhi (ind) Men: 100 m *sports123.com*.  Arkistoitu 20.10.2011. Viitattu 22.10.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Aaro Tolsa Rovaniemellä Teollisuus­seutujen evankelioimis­seuran talon Rovalan edessä henkilö­kuntineen vuonna 1926.
**Aaro Johannes Tolsa** (9. tammikuuta 1895 Vehkalahti – 31. heinäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen pappi, joka teki työtä Lapin metsätyömiesten keskuudessa 1920- ja 1930-luvuilla.

Henkilöhistoria
---------------

Aaro Tolsan vanhemmat olivat muurari Topias Tolsa ja Maria Helenius ja puoliso vuodesta 1919 Hanna Kuokkanen. Tolsa pääsi ylioppilaaksi 1916 ja hänet vihittiin papiksi 1919. Hän toimi setlementtityötä varten perustetun Teollisuusseutujen evankelioimisseuran pappina Rovaniemellä 1923–1932 ja oli sen jälkeen Rovaniemen vapaa-opiston johtaja 1932–1942. Viimeksi Tolsa oli Kristillis-yhteiskunnallisen työkeskusliiton matkasihteeri 1942–1949 ja liiton pääsihteeri 1949–1951. Uransa alussa Suomenniemen ja Joensuun seurakunnissa ja sitten Suursaaressa pappina työskennellyt Tolsa teki elämäntyönsä pääosin Peräpohjolassa ja Lapissa ja julkaisi myös aihetta käsitteleviä kirjoja muutamien uskonnollisten teosten ohella.

Teoksia
-------

* *Tukkilaiset tulevat: Kristillis-yhteiskunnallinen sanoma Pohjolan kiveliöihin 1922–1937*. Työkeskusten kustannus Oy 1937
* *Kansa uuden elämän ovella: Rohkaisun ja toivon ajatuksia vaikeuksien aikana*. Työkeskusten kustannus Oy 1942
* *Ristinmerkistä – ristinmerkkiin*. Suomen aseveljien liitto 1942
* *Mene ja tee: Ajatuksia Jeesuksen pelastussanomasta raamatun valossa*. 1943
* *Lisää meille uskoa!* Työkeskusten kustannus Oy 1945
* *Ihmisen nälkää: Pappina Pohjolassa ilman kirkkoa ja saarnatuolia*. WSOY 1945

Lähteet
-------

* Aaro Tolsan henkilötiedot.

### Viitteet

1. 1 2  Poijärvi, L. Arvi P. – Havu, Ilmari – Jääskeläinen, Mauno (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 786. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 4.8.1951, s. 3. (Maksullinen lähde.)

Kirjallisuutta
--------------

* Nieminen, Saul: *Revontulten pappi: Aaro Tolsan elämäntarina*. Weilin+Göös 1980. ISBN 951-35-2330-6

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Armas Aleksanteri Ruusuvuori** (31. toukokuuta 1895 Janakkala – 19. maaliskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti joka toimi jatkosodan aikana Sotilaspoikien komentajana.

Ruusuvuori pääsi ylioppilaaksi Riihimäen yhteiskoulusta ja hän oli sitten jonkin aikaa lennätinlaitoksen palveluksessa. Vuonna 1918 hän meni armeijan palvelukseen ja oli nuorempana upseerina Pohjois-Savon rykmentissä. Ruusuvuori suoritti aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa 1920 ja suojeluskuntakomentajakurssin 1931. Ruusuvuori siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1926 ja hän oli aluepäällikkönä Sortavalan suojeluskuntaoiirin Parikkalan alueella, Suojärvellä ja Sortavalan kaupungissa. Hän oli sitten sotilasohjaajana Joensuun suojeluskuntapiirissä vuodesta 1935 alkaen.

Talvisodan aikana Ruusuvuori oli rintamatehtävissä. Vuonna 1940 hän sai siirron suojeluskuntien yliesikuntaan ja hänet määrättiin Sotilaspojat-järjestön komentajaksi. 

Armas Ruusuvuori oli naimisissa Aune Tellervo Hämäläisen kanssa. Heidän poikansa oli arkkitehti Aarno Ruusuvuori.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Everstiluutn. Armas Ruusuvuori 50-vuotias, Laatokka, 31.05.1945, nro 122, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Geni.com : Armas Aleksanteri Ruusuvuori
3. ↑  Väliaikainen luettelo suojeluskuntajärjestöön 1.7.26 kuuluvasta päällystöstä (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  SKS Biografiakeskus Kansallisbiografia : Ruusuvuori, Aarno (1925 - 1992)
Gorenjen tuotteita IFA 2011 -messuilla.
**Gorenje Group** on slovenialainen kodinkoneita valmistava yritysryhmä, joka myy suuria keittiö- ja pesukoneita tuotemerkeillä Gorenje, Gorenje+, Korting, Sidex, Mora, Atag, Etna, Pelgrim, Asko ja Upo. Konsernin emoyhtiö on Gorenje dd, ja sen yli 80 tytäryhtiötä toimivat Slovenian lisäksi noin kymmenessä Euroopan maassa. Gorenje dd:n osake noteerataan Ljubljanan pörssissä (LJSE: GRVG).

Yhtiön pääkonttori ja päätehdas sijaitsevat Slovenian Velenjessä. Liedet valmistetaan Tšekin Mariánské Údolíssa ja kylmälaitteet Serbian Valjevossa. Gorenje työllisti vuonna 2012 lähes 11 000 ihmistä ja teki liikevaihtoa 1,26 miljardia euroa.

Vuonna 2010 Gorenje osti Lahdessa toimineen, vuodesta 2000 Antonio Merlonin omistaman Upo-liesitehtaan ja siirsi sen sähköliesien valmistuksen vuonna 2012 Tšekkiin, jolloin toiminta Lahdessa loppui.

Gorenje on käyttänyt kalliimpien kodinkoneidensa muotoilijoina muun muassa Karim Rashidia, Ora Itoa ja Philippe Starckia.

Lähteet
-------

1. ↑  Gorenje dd, Markets, Financial Times. Viitattu 5.5.2016.
2. ↑  Sadalle ihmiselle potkut - kodinkoneiden valmistus loppuu Lahdessa, Yle Uutiset 5.3.2012. Viitattu 5.5.2016.
3. ↑  Gorenje by Starck - Coming soon to the UK, Gorenje.co.uk 22.9.2015. Viitattu 5.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gorenje** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gorenje
**Aaron Addison Gordon** (s. 16. syyskuuta 1995 San José) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa vuodesta 2021 lähtien NBA-joukkue Denver Nuggetsia.

Ura
---

Gordon kasvoi koripalloilijaperheessä, sillä hänen isänsä ja kaksi sisartaan olivat pelanneet myös yliopistokoripalloa. Hän pelasi lukiokoripalloa Archbishop Mitty High Schoolin joukkueessa, jossa hänet valittiin muun muassa McDonald's All-American -tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä Yhdysvaltain koripalloliiton toimesta vuoden 2013 mieskoripalloilijaksi. Lisäksi hän johdatti koulunsa kahdesti osavaltion mestariksi vuosina 2011 ja 2012. Lukiossa hän saattoi pelata pallon kanssa enemmän ja pelasi point forwardin pelipaikalla.

Yliopistotasolle Gordon siirtyi pelaamaan kaudeksi 2013–2014 Arizonan yliopistoon, jossa hän teki 12,4 pistettä sekä otti 8,0 levypalloa ottelua kohden. Kauden päätteeksi hänet valittiin konferenssin ykköstähdistöjoukkueeseen. Gordon osallistui kesällä 2014 NBA:n vuoden 2014 varaustilaisuuteen, jossa Orlando Magic varasi hänet koko tilaisuuden neljäntenä pelaajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Coro, Paul: Arizona's Aaron Gordon looks like surefire lottery pick  16.5.2014. azcentral.com. Viitattu 27.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  11 Aaron Gordon Arizonan yliopisto. Viitattu 27.6.2014. (englanniksi)
3. ↑  Denton, John: Magic Draft Gordon at No. 4; Trade for Payton  26.6.2014. National Basketball Association. Viitattu 27.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aaron Gordon**.
* Sports-Reference (englanniksi)
**Nils Armas Rosenqvist** (26. heinäkuuta 1911 Turku – 25. marraskuuta 1987) oli suomalainen päätoimittaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Rosenqvistin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Gustav Alarik Rosenqvist ja Arma Aina Siviä Kuusela ja puolisot Marianne Maury ja Anja-Tuulikki Kanerva. Rosenqvist tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1930. Hän oli Oy Arwidson & Co Ab:n harjoittelija 1930–1932, prokuristi vuodesta 1936, toimitusjohtaja vuodesta 1956 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1967. Rosenqvist oli myös *Moottoriurheilu*-lehden avustaja vuodesta 1948 ja päätoimittaja 1953–1955. Hänellä oli alansa luottamustehtäviä ja hän toimi myös muun muassa Suomen Moottoriliiton hallituksessa 1951–1956 ja oli liiton puheenjohtaja 1953–1955. Sotilasarvoltaan Rosenqvist oli reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1973. Rosenqvistille myönnettiin myös Suomen Urheilun hopeinen ansiomitali ja Suomen Moottoriliiton ansiomerkkejä ja kunniajäsenyys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Armas Rosenqvist *Biografiasampo*. Viitattu 7.11.2022.
2. ↑  Dödsfall.  *Hufvudstadsbladet*, 4.12.1987, nro 327, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 7.11.2022.
**Toronton Viikko Uutiset** (vuodesta 1936 lähtien *Viikko Uutiset*) oli Torontossa vuosina 1931–1937 ilmestynyt kanadansuomalainen sanomalehti.

Lehden julkaisija oli Paul Saarimäki, jonka isä Adiel (Aati) Saarimäki oli aikaisemmin julkaissut epäsäännöllisesti *Nuori Kanada* -nimistä lehteä. *Toronton Viikko Uutiset* oli pieni viikkolehti, jonka sisältö koostui etupäässä paikallisista uutisista ja mainoksista sekä Toronton suomalaisyhteisön kuulumisista. Poliittisesti lehti pyrki olemaan neutraali. Sen levikki lienee ollut tuhannen kappaleen tienoilla. Lukijakirjeiden perusteella *Viikko Uutisilla* oli levikkiä Toronton lisäksi myös Montrealissa sekä Timminsin ja South Porcupinen "kultavyöhykkeellä".

Lehti painettiin *Vapaan Sanan* kirjapainossa, jossa Saarimäki työskenteli latojana. *Vapaan Sanan* kustannusyhtiö osti *Viikko Uutiset* syksyllä 1937, jolloin lehti lopetettiin. Saarimäki ja *Viikko Uutisten* toimittaja Aarne Kuitunen siirrettiin samalla *Vapaan Sanan* toimitukseen.

Lähteet
-------

* Pilli, Arja: *The Finnish-language Press in Canada, 1901–1939: A Study in the History of Ethnic Journalism*. Annales Academiae Scientiarum Fennicae: Dissertationes humanarum litterarum 34. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1982. ISBN 951-41-0447-1.

### Viitteet

1. ↑  Pilli, s. 249–252.
2. ↑  Pilli, s. 252–253.
**Kaarlo Armas Saari** (1. helmikuuta 1904 Kurikka – 13. heinäkuuta 1963) oli suomalainen juristi, virkamies, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Saaren vanhemmat olivat kansanedustaja, kansakoulunopettaja Kaarlo Saari ja Naima Mathilda Ottilia Heidenberg ja puoliso vuodesta 1934 Emma Josefiina Martikainen. Pääjohtaja Yrjö Saari ja vuorineuvos Eero Saari olivat hänen veljiään. Armas Saari tuli ylioppilaaksi Kristiinan suomalaisesta yhteiskoulusta 1923 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1930, Vaasan hovioikeuden auskultantti hän oli 1930–1934 ja sai varatuomarin arvon 1934. Saari oli Kuortaneen nimismies 1930, Alavuden piirin nimismies 1930–1943, Vaasan läänin poliisitarkastaja 1943–1945, Kurikan Pyörä Oy:n, vuodesta 1941 Velsa Oy, perustajia 1936, apulaisjohtaja 1945–1949 ja toimitusjohtaja vuodesta 1949. Hän oli myös Kurikan Puutavara Oy:n apulaisjohtaja 1945–1949 ja toimitusjohtaja vuodesta 1949 sekä Kuortaneen kihlakunnan vt. kruununvuoti ja Vaasan lääninhallituksen ylimääräinen esittelijä 1939–1940. Kurikan kunnanhallituksen jäsen Saari oli vuodesta 1948 ja kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1951. Hänellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä. Jatkosotaan osallistunut Saari oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti (1958). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1958.

Lähteet
-------

1. 1 2  Armas Saari *Biografiasampo*. Viitattu 24.9.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 15.7.1963, nro 188, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.9.2022.
**The Banner of Freedom** ("Vapauden viiri") on Samoan kansallislaulu, joka ylistää maan lippua. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Sauni Iiga Kuresa. Samoa otti kansallislaulun käyttöön itsenäistyttyään Uudesta-Seelannista vuonna 1962.

Samoan lippu

Samoankielinen versio
---------------------

 *Samoa, tulaʻi ma sisi ia lau fuʻa, lou pale lea;*
 *Samoa, tulaʻi ma sisi ia lau fuʻa, lou palelea;*
 *Vaai i na fetu o loo ua agiagia ai;*
 *Le faailoga lea o Iesu namaliu ai mo Samoa Oi!*
 *Samoa e, uu mau lau pule ia faavavau.*
 *ʻAua e te fefe, o le Atua lo ta faʻa vae*
 *O lota Saʻo lotoga,*
 *Samoa, tulaʻi, ia agiagia lau*
 *Fuʻa lou pale lea.*

Englanninkielinen versio
------------------------

*Samoa, arise and raise your banner that is your crown!*
*Oh! see and behold the stars on the waving banner!*
*They are a sign that Samoa is able to lead.*
*Oh! Samoa, hold fast*
*Your freedom for ever!*
*Do not be afraid; as you are founded on God;*
*Our treasured precious liberty.*
*Samoa, arise and wave*
*Your banner that is your crown!*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Samoa : National Anthem of Samoa The Banner of Freedom *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Samoa National Anthems.info. Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Samoa *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuuntele Samoan kansallislaulu
**Gorgofone** (m.kreik. Γοργοφόνη, *Gorgofonē*, 'gorgon surmaaja'; lat. *Gorgophone*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Perseuksen ja Andromedan tytär, joka oli nimetty isänsä sankariteon mukaan. Perseus oli aiemmin surmannut Medusan, gorgon. Hän oli naimisissa kahden eri kuninkaan kanssa. Ensimmäinen aviomies oli Messenian kuningas Perieres, Aioloksen poika, jonka kanssa hänellä oli lapset Leukippos ja Afareus. Apollodoroksen mukaan Perieres oli kuitenkin Kynorteksen poika, ja heidän lapsensa olivat Leukippos, Afareus, Tyndareus ja Ikarios.

Periereksen kuoltua hän meni uudelleen naimisiin Spartan kuninkaan Oibaloksen kanssa, jonka kanssa hän sai lapset Arene ja Tyndareus. Tämä oli ennen kuulumatonta, ja hänen sanottiinkin olevan ensimmäinen nainen, joka koskaan on mennyt uudelleen naimisiin sen sijaan että olisi jäänyt leskeksi.

Danaidi
-------

Gorgofone oli myös yksi Danaoksen viidestäkymmenestä tyttärestä, danaidista, jonka äidiksi mainitaan Elefantis.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 4.2.4 (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.10.3 (engl. käännös)
3. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 3.1.4 (engl. käännös)
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.21.7 (engl. käännös)
5. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.1.5 (engl. käännös)
**Toronton kaupungintalo** on yksi Toronton tunnetuista nähtävyyksistä. Rakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Viljo Revell yhdessä Heikki Castrénin, Bengt Lundstenin ja Seppo Valjuksen kanssa. Rakennus valmistui 13. syyskuuta 1965, neljän vuoden rakennustöiden jälkeen korvaamaan aiempi, vuonna 1899 valmistunut kaupungintalo. Nykyrakennusta pidetään yhä ulkoasultaan nykyaikaisena.

Toronton kaupungintalo rakentuu neljästä pääelementistä, jotka ovat kaksi toimistotornia, valtuustosali, kansalaisaukio ja podium. Valtuustosali sijaitsee kahden puolikuunmuotoisen toimistotornin välissä. Kansalaisaukio jäädytetään talvisin luistinradaksi ja sen alla on pysäköintitilaa noin 2 400 ajoneuvolle. Aukiolla on Henry Mooren 15 metriä korkea veistos *The Archer* (Jousimies).

Populaarikulttuurissa
---------------------

Toronton kaupungintalo on nähty useissa elokuvissa, kuten *The Tuxedo* (2002), *Resident Evil: Apocalypse* (2004) ja *The Sentinel – salaliitto* (2006).

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toronton kaupungintalo**.
1. 1 2  A step forward in time City of Toronto. Viitattu 7.8.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toronton kaupungintalo** Wikimedia Commonsissa

* Didrichsenin Taidemuseo: Toronton kaupungintalo (Arkistoitu – Internet Archive)