recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo ruotsalaisesta viranomaisesta. Suomessa vastaavan viranomaisen nimi, joka oli myös aiemmin Liikennevirasto, on Väylävirasto.*

**Liikennevirasto** (ruots. *Trafikverket*) on Ruotsin valtion viranomainen, jonka vastuulla on Ruotsin tie-, rautatie-, merenkulku- ja ilmailuliikenne. Lisäksi viraston tehtäviin kuuluu hallita ja ylläpitää kaikkia Ruotsin valtio-omisteisia teitä ja rautateita sekä vastata näiden pitkänajan kehittämissuunnitelmista. Kuljetushallitus taas vastaa lupa-, valvonta- ja sääntelykysymyksistä, kuten ajokorteista ja ruuhkamaksuista.

Viraston toiminta alkoi 1. huhtikuuta 2010 yhdistämällä silloiset Liikennehallitus, Ratavirasto, sekä osia Merenkulkuvirastosta, Ilmailuvirastosta ja Valtion viestintäanalysointivirastosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa Liikennevirastosta  20.1.2014. Liikennevirasto.  Arkistoitu 2.7.2017. Viitattu 1.7.2017.

Katso myös
----------

* Suomen Väylävirasto

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liikennevirasto (Ruotsi)**.
* Liikenneviraston kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Meukow VSOP
**Meukow** on tunnettu konjakkimerkki. Meukowin kellarit sijaitsevat Cognacin kaupungissa Ranskassa. Konjakki valmistetaan Ugni blanc -rypälelajikkeesta. Meukow ikäännytetään perinteisissä ranskalaisissa tammitynnyreissä.

Historia
--------

Venäjän keisari Aleksanteri II lähetti 1850-luvulla veljekset Auguste-Christophe ja Gustave Meukowin Ranskaan hankkimaan keisarihuoneelle konjakkia. He perustivat Cognacin kaupunkiin House A.C. Meukow & Co -nimeä kantavan yrityksen 1. elokuuta 1862. 1900-luvun alkupuolella Meukow oli jo laajentunut huomattavan kokoiseksi tekijäksi konjakkimarkkinoilla. Meukow yhdistyi vuonna 1979 Costen perheen omistamaan CCG Group of Companies -yhtiöön, joka oli viidenneksi suurin konjakinvalmistaja. Michel Costen suunnittelema Meukowin pantteripullo otettiin käyttöön vuonna 1995. Pantteri on nykyisin brändin tunnuskuva.

Laatuluokat
-----------

* VS Fine Champagne
* VSOP
* Napoléon
* XO
* NPU Fine Champagne VRXO
* Extra
* Très Vieux Rarissime
* VS Vanilla

Lähteet
-------

* The Meukow Story (internet-arkisto)
* The grapes (internet-arkisto)

Aiheesta muualla
----------------

* Meukowin kotisivu
Ragundan vanha kirkko
Ragundan vanhan kirkon saarnastuoli.
**Ragundan vanha kirkko** (ruots. *Ragunda gamla kyrka*) on Ruotsissa Ragundan kunnassa sijaitseva kirkkorakennus.

Kirkon tiedetään valmistuneen vuosien 1364 ja 1510 välillä. On mahdollista, että sen on rakennuttanut tanskalaissyntyinen munkki Josephus, joka toimi Indalin kirkkoherrana ja jonka sanotaan rakennuttaneen alueelle useita kirkkoja, mutta on myös mahdollista, että kirkko on rakennettu aikaisemmin ja Josephus teetti pelkän restauroinnin. On myös mahdollista, että arkkipiispa Jakob Ulvsson vieraillessaan Ragundassa vuonna 1487 vihki triumfikrusifiksin lisäksi myös koko rakennuksen.

Kirkkoon on tehty vuosien varrella useita muutoksia, esimerkiksi tehty useampia ja isompia ikkunoita sekä lisätty sakaristo. Suurin osa kirkon sisustuksesta on peräisin 1600-luvulta ja sen myöhemmältä osalta.

Urut ovat vanhimmat tunnetut Jämtlandissa ja on saatu Wilhelm Wargentinin lahjoittamat vuonna 1654. Ne ovat 6-äänikertaiset ja sundsvallilaisen Petter Quarnströmin valmistamat. Saarnastuolin on tehnyt norjalainen Per Iversen. Puinen kastemalja on noin vuodelta 1700, myös penkit ovat samalta ajalta.

1800-luvun puolivälissä päätettiin rakentaa uusi isompi kirkko, joka vihittiin käyttöön 1853 ja sen jälkeen vanha kirkko alkoi rapistua. 1900-luvun alun pelastusprojektissa kirkkoa remontoitiin vuosina 1925–1929. Vuonna 1931 kirkko vihittiin uudelleen käyttöön ja on nykyään seurakunnan käytössä kesäisin.

Kirkon yhteydessä on ollut kellotapuli ja tiedetään, että Gregorius Raaf rakennutti vuonna 1705 uuden tapulin korvaamaan käyttökelvottoman vanhan. Tämä purettiin vuonna 1872 ja siksi uudelleenvihkimisen aikaan kirkolla ei ollut ollenkaan kellotapulia. Vuonna 1946 piirsi Ragnar Hjort uuden kellotapulin, joka oli kopio Raafin tapulista. Kellot oli siirretty uuteen kirkkoon ja siksi uuteen tapuliin teetettiin uusi kello M&E Ohlssonin kellovalimossa Ystadissa.

Katso myös
----------

* Ragundan kirkko

Lähteet
-------

* Ragunda församling: Ragunda kyrka (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ragundan vanha kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Bebyggelseregistret (ruotsiksi)
**Claud Buchanan Ticehurst** (1881 St. Leonards-on-Sea, Sussex – 17. helmikuuta 1941) oli englantilainen lintutieteilijä.

Ticehurst opiskeli ensin Tonbridge Schoolissa ja myöhemmin St John's Collegessa Cambridgessa. Alun perin hän sai lääketieteellisen koulutuksen, mutta pian hän ryhtyi keräilemään lintuja ja matkusteli Euroopassa yhdessä John Lewis James Bonhoten ja Hugh Whistlerin kanssa. Hänen 10 000 nahan kokoelmansa testamentattiin British Museumille.

Ensimmäisessä maailmansodassa Ticehurst palveli Britannian armeijassa kirurgina, käyden Basrassa ja Quettassa. Jälkeenpäin hänestä tuli Etelä-Aasian linnuston asiantuntija, näin seuraten Philip Lutley Sclateria. Kuollessaan 1941 hän työskenteli Whistlerin kanssa aihetta käsittelevän käsikirjoituksen parissa, ja kun Whistlerkin kuoli parin vuoden kuluttua, jäi teos julkaisematta.

Ticehurstin veli Norman Frederick Ticehurst (1873-1960) oli myös lintutieteilijä.

C. B. Ticehurst nimesi linnuista muun muassa aasiantörmäpääskyn alalajin *indica*.

Teokset
-------

* *The birds of Sind*, 1922. The Ibis.
* *The birds of Mesopotamia*, 1921. Journal of the Bombay Natural History Society.
* *On the ornithology of Albania*, 1932.
* *A History of the Birds of Suffolk*, 1932.
* *A Systematic review of the genus Phylloscopus*, 1938.

Lähteet
-------

1. ↑  Zoonomen
2. ↑  Amazon.com


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Faneroméni** (kreik. Φανερωμένη, eli (Τεχνητή) Λίμνη Φανερωμένης, *(Technití) Límni Faneroménis*, *Faneroménin tekojärvi*) on tekojärvi Kreetan saarella Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 1,0 neliökilometriä.

Faneroménin tekojärvi sijaitsee Faistóksen kunnassa Iraklionin alueyksikössä, linnuntietä noin 8,5 kilometriä itäkoilliseen Tympákista. Sen ympärillä sijaitsevat muun muassa kylät Zarós, Skoúrvoula, Kissoí ja Galiá.

Tekojärven muodostanut Faneroménin pato (Φράγμα Φανερωμένης, *Frágma Faneroménis*) rakennettiin vuonna 2005. Järvi saa vetensä pääosin Koutsoulídis- ja Chálefe-joista. Siihen mahtuu noin 17–20 miljoonaa kuutiometriä vettä, ja sitä käytetään Mesarán tasangon vesihuollon tarpeisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Λίμνη Φανερωμένης *Cretan Beaches*. Viitattu 20.5.2019.
2. ↑  Λίμνη Φανερωμένης *Original Crete*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Το φράγμα της Φανερωμένης στον νότο του νομού Ηρακλείου… μαγεύει από ψηλά *dreamfm.gr*. Viitattu 20.5.2019.
Buyantu-kaani
**Buyantu-kaani** eli **Ayurbarwada** (mong. Буянт хаан; 9. elokuuta 1285 – 1. maaliskuuta 1320) oli Kiinan Yuan-dynastian neljäs keisari (1311–1320). Lisäksi hän oli mongolivaltakunnan kahdeksas suurkaani, mutta valtakunnan hajoamisen takia jälkimmäinen arvonimi oli vain nimellinen. Kiinan keisarina hänen hallitsijanimensä oli **Renzong** (kiin. 元仁宗).

Buyantu-kaani oli Kublai-kaanin pojanpojan Darmabalan toinen poika ja Külüg-kaanin nuorempi veli. Temür-kaanin kuoltua 1307 Buyantu-kaani auttoi veljeään valtataistelussa islaminuskoista prinssi Anandaa vastaan ja Külüg-kaanista tuli Kiinan keisari. Buyantu nimettiin Külüg-kaanin kruununprinssiksi. Kun Külüg-kaani kuoli vuonna 1311, Buyantu-kaanista tuli keisari. Hän oli ensimmäinen Yuan-keisari, joka tuki aktiivisesti kungfutselaisten periaatteiden hyväksymistä Mongolian ja Yuan-dynastian hallitseman Kiinan hallintojärjestelmään, ja hän "kiinalaisti" Mongolian ja Yuan-Kiinan hallintoa. Buyantu-kaani kuoli hallittuaan yhdeksän vuotta, ja hänen jälkeensä keisarina toimi hänen poikansa Suddhipala-kaani.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Külüg-kaani** | **Kiinan keisari**1311–1320 | Seuraaja:**Suddhipala-kaani** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Kaupungin vaakuna
**Buzuluk** (ven. Бузулу́к) on kaupunki Orenburgin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Samaran varrella 246 kilometriä Orenburgista luoteeseen. Kaupunki on Buzulukin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Samaran ja Orenburgin välinen rautatie. Asukkaita on 88 900 henkeä (vuonna 2008).

Buzulukin linnoitus perustettiin samannimisen joen suuhun vuonna 1736. Vuonna 1781 siitä tuli kaupunki ja Ufan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1804 kaupunki liitettiin Orenburgin ja vuonna 1851 Samaran lääniin. Buzulukissa oli Jumalanäidin naisluostari ja Kristuksen kirkastumisen miesluostari. Kaupunki oli tunnettu siellä valetuista kirkonkelloista.

Nykyään Buzulukissa on koneenrakennus- ja kevyttä teollisuutta. Lähistöllä tuotetaan öljyä. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Buzulukski bor -niminen kansallispuisto.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 60. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buzuluk**.
* Buzulukin kaupungin sivusto (venäjäksi)

O:n vaakuna**Orenburgin alueen kaupungit**
Orenburgin alue kartallaOrenburgin alue kartalla
**Hallinnollinen keskus: Orenburg**  

Abdulino |
Buguruslan |
Buzuluk |
Gai |
Jasnyi |
Kuvandyk |
Mednogorsk |
Novotroitsk |
Orsk |
Sol-Iletsk |
Sorotšinsk
Ragnhild Nyholm
**Ragnhild Elisabet Nyholm** (ent. Saurén , myöh. taiteilijanimi **Lizalotta R. Valesca**; 7. lokakuuta 1902 Suomi – 9. lokakuuta 1994 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen missi. Häntä on pidetty ensimmäisenä Miss Suomena, vaikka kilpailusta, jonka hänen sanotaan voittaneen Pärnun Reval-kylpylässä vuonna 1930, ei ole virallisia tietoja. Hän osallistui kilpailuihin tuolloisella sukunimellään Saurén. Hän muutti nuorena Yhdysvaltoihin, jossa hän avioitui ja sai lapsia. Hän toimi mallina ja näyttelijänä taiteilijanimellä Lizalotta Valesca. Hän myös esitelmöi kauneudenhoidosta, josta aiheesta hän kirjoitti kirjan nimeltä *More Than Beauty*. Valescalla oli aivan pieni rooli vuonna 1955 valmistuneessa tieteiselokuvassa *Tuntematon maailma*, jossa hän lausuu yhden repliikin suomeksi. Hän myös vieraili eräissä amerikkalaisissa talkshow-ohjelmissa 1960-luvulla. Hän asui vanhoilla päivillään New Yorkissa Manhattanilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lizalotta ja nuorekkuus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 25.3.1975, s. 14, HS Aikakone. Viitattu 22.8.2018.
2. ↑  Ragnhild Elisabet Saurén. Geni.com.
3. 1 2  Lizalotta Valesca Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
4. ↑  Ragnhild Saurén. Sanomalhtikirjasto, hakusana Sauren.
5. ↑  Vilén, Tarja: Ensimmäinen Miss Suomi eli vivahteikasta elämää.  *Ilta-Sanomat Plus*, 19.2.2011, s. 22.
6. ↑  Medicine: Health and Hucksterism.  *Time*, 23.10.1972. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Elävä arkisto: Amerikan terveisiä
**Fan Zhendong** (kiin.: 樊振东; pinyin: *Fán Zhèndōng*, s. 22. tammikuuta 1997 Kanton) on kiinalainen pöytätennispelaaja ja olympiamitalisti. Hän on ollut ITTF:n maailmanrankingin ykkönen huhtikuusta 2018 alkaen.

Ura
---

Fan sai vuodelle 2021 siirretyistä Tokion olympialaisista hopeaa kaksinpelistä hävittyään loppuottelussa Ma Longille. Hän on saavuttanut MM-kilpailuista neljä kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia vuosina 2014–2019. Kultamitaleista kolme on joukkuekilpailuista ja yksi nelinpelistä, hopeat ovat kaksin- ja nelinpelistä sekä pronssit kaksin- ja sekanelinpelistä. Aasian kisoista Fanilla on joukkuekulta vuodelta 2014 ja samalta vuodelta hopeaa kaksin- ja nelinpelistä sekä kaksinpelin ja joukkuekilpailun kulta vuodelta 2018. Vuonna 2014 Fan voitti kultaa niin kaksinpelissä kuin sekajoukkuekilpailussa nuorten kesäolympialaisissa Nanjingissa. Hän on voittanut urallaan ainakin neljä ITTF Pro Tourin osakilpailua, ensimmäisen jo 16-vuotiaana vuonna 2013. 

Fan nousi ITTF:n maailmanrankingissa ensimmäiselle sijalle huhtikuussa 2018. Kakkosena hän oli syys-lokakuussa 2014 sekä marraskuusta 2015 maaliskuuhun 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fan Zhendong *Tabletennis.guide*. Viitattu 30.6.2019. (englanniksi)
2. ↑  Fan Zhendong: Ranking History (ITTF) ittf.com. Viitattu 30.6.2019. (englanniksi)
3. ↑  MA Long wins historic second straight Olympic gold in men's singles table tennis  30.7.2021. Tokyo 2020.  Arkistoitu 31.7.2021. Viitattu 4.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Seniors Ranking List: Fan Zhendong ITTF. Viitattu 29.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fan Zhendong** Wikimedia Commonsissa
Monumentti ja pylväs
**Buzludža** (bulg. Бузлуджа) on Balkanvuoriin (Stara Planina) kuuluva 1441 metriä korkea huippu Stara Zagoran alueella Bulgariassa.

Vuonna 1868 vuorella käytiin Hadži Dimitărin ja Stefan Karadžan johtama taistelu turkkilaisia vastaan. Vuori nimettiin 1942 virallisesti **Hadži Dimităr**iksi (bulg. Хаджи Димитър). Vuonna 1891 vuorella pidettiin vapaamielisten ajattelijoiden salainen kokous, joka johti maan vasemmistolaisen liikkeen perustamiseen.

Vuonna 1981 vuoren huipulla paljastettiin monumentti Bulgarian valtion perustamisen 1300-vuotispäivänä. Samalla tuli kuluneeksi 90 vuotta maan sosialistisen liikkeen edeltäjän perustamisesta. Monumentin vierellä on 70-metrinen betoninen pylväs ja sisällä mosaiikki, joka kuvaa Bulgarian ja Neuvostoliiton kommunistijohtajia, kuten Dimităr Blagoev, Georgi Dimitrov, Todor Živkov, Vladimir Lenin, Josef Stalin ja Leonid Brežnev.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bulgarian Communists Challenge Socialists for Historic Heritage, Novinite, 18.8.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buzludža** Wikimedia Commonsissa
**Panagía Faneroménin luostari** (kreik. Μονή Παναγίας Φανερωμένης, *Moní Panagías Faneroménis*) on ortodoksinen luostari Lefkaksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee kukkulalla saaren pohjoisosassa lähellä Frýnin kylää, noin 3 kilometriä länteen Lefkaksen kaupungista.

Faneroménin luostaria.
Perimätiedon mukaan luostari on rakennettu vuonna 1634 paikalle, jossa oli antiikin aikana ollut Artemiille omistettu temppeli ja myöhemmin varhaiskristillinen Neitsyt Marialle omistettu kirkko. Ensimmäinen munkkien yhdyskunta olisi syntynyt paikalle jo vuonna 332. Myös luostari on omistettu Marialle, ja sen nimi viittaa tätä esittävän ikonin "ilmituomiseen". Luostari kunnostettiin vuonna 1734 ja uudelleen heti vuonna 1886 olleen tulipalon jälkeen.

Luostari on Lefkaksen merkittävin uskonnollinen keskus ja nykyisin saaren ainoa luostari, jossa on asukkaita. Sen yhteydessä toimii kirkollinen museo, jossa on muun muassa vanhoja ikoneita ja kirjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Monastery of Faneromeni *Greeka.com*. Viitattu 20.2.2017.
2. 1 2  The Monastery of Panagia Faneromeni in Lefkada *Mystagogy*. Viitattu 20.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Faneroménin luostari** Wikimedia Commonsissa
Butyrofenoni
**Butyrofenonit** ovat eräs kemiallinen lääkeaineryhmä. Ensimmäiset tähän ryhmään kuuluvat tuotteet, tulivat markkinoille vain vähää, eli joitakin vuosia klooripromatsiinia myöhemmin. Tämän lajin lääkkeillä on ollut lähinnä käyttöä skitsofrenian ja muiden psykoottisten sairauksien hoidossa. Samaten kehitysvammaisia ja autistisia on voitu tähän ryhmään kuuluvilla lääkeaineilla hoitaa. Ehdottomasti tunnetuin ja eniten käytetty butyrofenoni-pohjainen antipsykootti on haloperidoli: *Haldol*, *Haloperin* ja *Serenase*. Se kuuluu, niin kutsutuihin klassillisiin, eli 1. polven tyypillisiin neurolepteihin.

Yleistä
-------

Antipsykoottisessa hoitokäytännössä, ja lääkityskäytössä: usein puhutaan niin kutsutuista pieniannos-neurolepteista. Tämä johtuu siitä, että lääkeaineiden ekvivalenttinen teho tulee määritellä erikseen. Esimerkiksi 8 milligrammaa haloperidolia vuorokaudessa, on suhteellisen runsas annostus. 2 mg haloperidolia vastaa ekvivalenttisena arvona 100 mg klooripromatsiinia.

Tämän lajin lääkeaineryhmän tuotteista, on ollut vain *droperidoli* yksinomaan anesteettiseen käyttöön ja siten vain sairaalan omaisiin laitosolosuhteisiin tarkoitettu. Hieman myöhempänä kehitettiin kombinaattivalmiste, joka oli soveltuva niin kutsuttuun neuroleptianalgesiaan. Siinä leikattavalle annetaan yhdessä, sekä neuroleptistä lääkettä että analgeettia. Täten aikaan saatava narkoosi aiheuttaa lähes täydellisen tunnottomuuden tilan. 1970-luvulla tätä narkoosin muotoa, suositeltiin etenkin heikkokuntoisille leikkauspotilaille.

Butyrofenoneiden lääkitysvaikutus on jokseenkin fentiatsiineja vastaava. Indikaatiot eli hoitoaiheet sekä sivuvaikutuksetkin myötäilevät nekin fentiatsiineja.

Butyrofenoni-pohjaiset antipsykootit
------------------------------------

Serenase-tabletteja. Serenase on haloperidolin kauppanimi.
* droperidoli (*Dridol*)
* haloperidoli (*Haldol*, *Haloperin*, *Serenase*)
* melperoni eli metyyliperoni (*Buronil*, *Melpax*)
* moperoni (*Luvatren*)

Yhdistelmävalmisteet
--------------------

* *Thalamonal* (droperoli + fentanyyli)

Lähteet
-------

* Halldin, Matts: *Nukutus ja puudutus*. Shks/Wsoy, Tukholma/Porvoo, 1971. Alkuteos 1958.
* Tuomi, Eero - Alfering, Sirkku - Olli, Marcus: *Lääkkeet ja niiden käyttö*, 1977, Shks/Wsoy, Helsinki/Espoo/Porvoo. ISBN 951-0-06936-1.
* Achté K. & Tamminen T.: *Psykiatrian käsikirja*, 1998, Recallmed, Jyväskylä. ISBN 951-9221-91-3.

### Viitteet

1. ↑  1974 Therapia Fennica, TF74: s. 651
2. 1 2  Lääkkeet ja niiden käyttö, 1977: s. 179
3. ↑  Achté & Tamminen, 1998: s. 340
4. ↑  Halldin, M. 1971: s. 191-193
5. ↑  Lääkkeet ja niiden käyttö, 1977: s. 199
*Tämä artikkeli kertoo kunnasta Ardennesin departementissa. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla Buzancy.*

  

  

  

  

  

  

  

  

**Buzancy** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 21 kilometriä Vouziers’n kaupungista itään.

Markiisi d’Augeard rakennutti *Château d’Augeardin* linnan 1700-luvulla. Linnaan, jota hän kutsui nimellä "pieni Versailles", kuului näyttävät hevosenkengän muotoon rakennetut hevostallit sekä muotopuutarha kanavineen. Markiisi d’Augeard oli Ranskan kuningatar Marie Antoinetten sihteeri. Ranskan suuri vallankumous teki kuningattaren aseman heikoksi. Markiisi d’Augeard tarjosi kuningattarelle pakoreitin ja mahdollisuuden majoittua linnaan huomaamattomasti. Kuningas Ludvig XVI kuitenkin halusi mennä Varennesiin, missä heidät pidätettiin. Markiisi d’Augeard joutui pakenemaan ulkomaille, koska hän oli ollut kuningattaren kanssa tekemisissä. Hänen omaisuutensa takavarikoitiin ja myytiin. Myöhemmin tulipalossa pahasti vaurioitunut linna tuhoutui vuonna 1808, mutta talli ja puisto kanavineen ovat edelleen olemassa. 

Kunnassa sijaitsevaa Saint-Germainin kirkkoa koristaa 1300-luvulta peräisin oleva portaali, jonka yläpuolella on ruusuikkuna. Pariovien välissä sijaitsee kirkon suojeluspyhimyksen Saint-Germainin patsas.

Kunnan alueella sijaitsee ensimmäisen maailmansodan aikainen sotilashautausmaa, jonne on haudattu 5 923 saksalaista sekä yksi itävaltaunkarilainen sotilas.

  

* Château d’Augeardin tallejaChâteau d’Augeardin talleja
* Saint-Germainin kirkkoSaint-Germainin kirkko
* Saksalaisten sotilashautausmaaSaksalaisten sotilashautausmaa

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 4.2.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Communs du Château Augeard Ardennes Tourism. Viitattu 4.2.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Château d’ Augeard, Buzancy Amis du château d’Augeard, Buzancy. Viitattu 4.2.2023. (ranskaksi)
4. ↑  Église Saint-Germain Ardennes Tourism. Viitattu 4.2.2023. (ranskaksi)
5. ↑  Buzancy German Military cemetery ww1cemeteries. Viitattu 4.2.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buzancy (Ardennes)** Wikimedia Commonsissa
**Kesäolympialaisten 1912 painissa** kilpailtiin kreikkalais-roomalaisessa painissa viidessä sarjassa. Suomi voitti kultamitaleista kolme. Alle 82,5-kiloisten sarjassa kultamitalia ei annettu kummallekaan loppuottelijalle näiden painittua keskenään yhdeksän tuntia ilman tulosta.

Mitalistit
----------

### Kreikkalais-roomalainen

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| 60 kgTulokset | Kaarlo KoskeloSuomen suuriruhtinaskunta Suomi | Georg Gerstäcker Saksa | Otto LasanenSuomen suuriruhtinaskunta Suomi |
| 67,5 kgTulokset | Emil VäreSuomen suuriruhtinaskunta Suomi | Gustaf Malmström Ruotsi | Edvin Mattiasson Ruotsi |
| 75 kg | Claes Johansson Ruotsi | Martin Klein Venäjä | Alppo AsikainenSuomen suuriruhtinaskunta Suomi |
| 82,5 kg | *ei jaettu* | Ivar BölingSuomen suuriruhtinaskunta SuomiAnders Ahlgren Ruotsi | Béla VargaUnkarin vuosina 1867–1918 käytössä ollut lippu. Unkari |
| yli 82,5 kgTulokset | Yrjö SaarelaSuomen suuriruhtinaskunta Suomi | Johan OlinSuomen suuriruhtinaskunta Suomi | Søren Marinus Jensen Tanska |

Lähteet
-------

1. 1 2  Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*, s. 60. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
2. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 571. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

  

Paini.Paini olympialaisissa
1896 | 1900 | 1904 | 1908 | 1912 | 1920 | 1924 | 1928 | 1932 | 1936 | 1948 | 1952 | 1956 | 1960 | 1964 | 1968 | 1972 | 1976 | 1980 | 1984 | 1988 | 1992 | 1996 | 2000 | 2004 | 2008 | 2012 | 2016 | 2020

Kesäolympialaisten 1912 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Glima (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Köydenveto | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Paini | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | *Taidelajit* | Tennis | Uinti | Uimahypyt | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Bünsowin talon julkisivu.
**Bünsowin talo** (ruots. *Bünsowska huset*) on korttelin mittainen rakennus Tukholman Östermalmin kaupunginosassa Strandvägenin varrella, osoitteessa Strandvägen 29–33. Se on mahdollisesti tunnetuin Strandvägenin varrella olevista hienostotaloista. Talon rakennutti saksalaissyntyinen liikemies ja sahanomistaja Fredrik Bünsow. Bünsowin talo käsittää itse asiassa kolme vierekkäistä asuintaloa, joilla on yhteinen julkisivu.

Talo on rakennettu 1886–1888 ja sen suunnitteli arkkitehti Isak Gustaf Clason arkkitehtikilpailun voitettuaan. Rakennus edustaa uusrenessanssityyliä. Jyrkät kattolistat, korkeat päätykolmiot ja tornit viittaavat lähinnä ranskalaiseen renessanssiarkkitehtuuriin. Clason olikin juuri käynyt opintomatkalla Ranskassa laatiessaan Bünsowin talon piirustusten ensimmäisiä luonnoksia. Rakennusmateriaalien käyttö on talossa tarkkaa ja huolellista. Julkisivu on puristettua saksalaista tiiltä, joka on käsitelty öljyvärillä, jotta sen väritys muodostaisi voimakkaamaan kontrastin ikkunan- ja katonreunuksissa käytetylle vaalealle hiekkakivelle. Talon kivijalka on verhoiltu graniitilla. Julkisivu ei ole täysin symmetrinen, sillä se on suunniteltu sisällä olevien asuntojen lähtökohdista. Bünsowin talo oli ensimmäisiä Ruotsissa, johon asennettiin hissit.

Helsingin keskustassa sijaitseva niin sanottu Argoksen talo on julkisivultaan melko tarkka kopio Bünsowin talosta. Argoksen talon julkisivut piirsi nuori arkkitehti John Settergren, joka oli aiemmin työskennellyt Tukholmassa Clasonin toimistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 185. Norstedts, Tukholma 2012.
2. ↑  Strandvägen 29-33 (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) Stranvage.se. Viitattu 27.9.2014.
3. ↑  John Settergren (Arkistoitu – Internet Archive) Arkkitehtuurimuseo. Viitattu 27.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bünsowin talo** Wikimedia Commonsissa
**Axel Gabriel Wallensköld** (10. toukokuuta 1864 Pietari – 23. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija, professori, valtiopäivämies ja kirjailija.

Henkilöhistoria
---------------

Wallensköldin vanhemmat olivat senaattori Adolf Waldemar Wallensköld ja Emilia Charlotta Boije. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 ja filosofian lisensiaatiksi 1891. Wallensköld toimi ranskankielen opettajana Nya svenska läroverketissä Helsingissä 1888–1905. Hän oli Helsingin yliopiston romaanisen filologian dosentti 1891–1905, romaanisen filologian ylimääräinen professori 1905–1915 sekä professori 1915–1929. Wallensköld oli Uusmaalaisen osakunnan kuraattori 1893 ja 1896–1898 sekä inspehtori 1907–1913.

Wallensköld osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1891, 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1911–1913 ja 1916–1918 sekä ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen rahastonhoitaja 1906–1909.

Wallensköld oli Suomen ruotsalaisen kirjallisuusseuran rahastonhoitaja vuodesta 1910, Helsingin ruotsalaisen teatterin johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1915 ja Helsingin uusfilologisen yhdistyksen puheenjohtaja 1902–1913 ja uudelleen vuodesta 1914. Hän toimitti Neuphilologische Mitteilungen-aikakauslehteä vuodesta 1907.

Teoksia
-------

* *Le Mystére de saint Laurent*. (Werner Söderhjelmin kanssa) 1891
* *Chansons de Conon de Béthune', väitöskirja. 1891*
* *Fransk Elementarbok enligt ljudskriftsmetoden, bearbetning till svenska*. 1893
* *Les Chansons de Gautier d'Epinal*. (Uno Lindelöfin kanssa) 1902
* *Le Conte de la femme chaste convoitée par son beau–frére, étude de littéature comparée*. 1907
* *Florence de Rome, chanson d'aventure du premier quart du XIII:e siecle I–III*. 1907–1909

Lähteet
-------

* Axel Wallensköld SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
* Helsingin yliopiston opettaja– ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa P-Ö

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Karl Johan Numell** (3. huhtikuuta 1826 Koholmen, Viapori – 8. joulukuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen metsäalan virkamies ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Numellin vanhemmat olivat helsinkiläinen vuokraaja Johan Fredrik Numell ja Anna Lovisa Hansson. Hän kävi Helsingin triviaalikoulua ja Porvoon lukiota päästen ylioppilaaksi 1847. Numell suoritti metsänhoitajatutkinnon ja metsäkonduktöörin tutkinnon 1861. Hänestä tuli maanmittausauskultantti 1866.

Numell toimi maanmittarin apulaisena 1857–1858 ja hän toimitti 1863 sotilasvirkatalojen metsänjakoja. Hänestä tuli maanmittauksen ja metsänhoitolaitoksen ylihallituksen vt. alimetsänhoitaja 1863, metsänhoitohallituksen vt. insinööri 1864, vakinainen insinööri 1866 sekä ylitirehtöörin apulainen 1876. Numell sai myös kamarineuvoksen arvon.

Teoksia
-------

* *Min konceptbok : försök på vitterhetens område. Första bandet*. Helsingfors 1882
* *Min konceptbok : försök på vitterhetens område. Andra bandet*. Helsingfors 1884
* *Min konceptbok : försök på vitterhetens område. Band 3*. Helsingfors 1886
* *Min konceptbok : försök på vitterhetens område. Band 4*. Helsingfors 1888
* *Min konceptbok : försök på vitterhetens område. Band 5*. Helsingfors 1890

Lähteet
-------

* K. J. Numell SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Karl Johan Numell. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 11.2.2010.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Borgbyträsket** on pieni järvi Pohjan kirkonkylän pohjoispuolella Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. Seututie 104 kulkee Borgbyträsketin länsipuolitse. Järven eteläpuolella, sen ja Pohjanpitäjänlahden välistä, kulkevat Seututie 111 ja Rantarata Helsingistä Turkuun.

Borgbyträsket on Fiskarsinjoen eteläisin allas reitillä Seljänalasen järvestä Suomenlahteen kuuluvaan Pohjanpitäjänlahteen. Se on muodoltaan pitkulainen ja vesi on lievästi savisameaa. Kasvillisuus on melko runsasta. Borgbyträsketin laaksossa on maisemallisesti merkittäviä avo- ja tervaleppäluhtia. Järven itäpuolitse on kulkenut kapearaiteinen rautatie, jonka linjalla on nykyisin maantie.

Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):

Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → **Borgbyträsket** → Suomenlahti.

Lähteet
-------

* Ympäristö.fi

### Viitteet

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Nopsatravels.com (Arkistoitu – Internet Archive)
**Martin (Mårten) Miltopaeus** (8. marraskuuta 1631 Turku – 6. kesäkuuta 1679 Turku) oli kaunopuheisuuden professori, joka toimi myös Turun akatemian rehtorina.

Miltopaeuksen isä oli porvari Eskil Ruskiapää, jonka vastikenimi Miltopaeus on, ja äiti Elin Jakobintytär. Hän valmistui maisteriksi 
Turun akatemiasta 1653 ja toimi akatemian sihteerinä sekä filosofisen tiedekunnan apulaisena vuodesta 1658 ja sitten kaunopuheisuuden professorina vuodesta 1660. Akatemian rehtori hän oli 1671–1672.

Miltopaeus julkaisi laajan puhetaidon oppaan *Institutiones oratoriae* sekä latinan kielen kieliopin *Synopsis grammaticae latinae*. Häntä pidettiin taitavana ja valistuneena opettajana, joskin hänen aikalaisensa teologian professori Petrus Bång oli kiivaasti eri mieltä Miltopaeuksen kanssa ja varoitti ylioppilaita hänen "viettelevästä filosofiastaan ja turhista jaarituksistaan."

Miltopaeus oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen puoliso on tuntematon, toinen oli Anna Thesleff.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 517.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Karl Julius Hausén** (30. heinäkuuta 1840 Sund Ahvenanmaa – 24. huhtikuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Hausénin isä oli kollegineuvos Karl Magnus Hausén ja puoliso Selina Elisabet Munck af Fulkila, senaattori ja hovioikeudenneuvos Adolf Fredrik Munck af Fulkilan tytär. Hausén suoritti sotilaskurssin Pietarissa, minkä jälkeen hänet otettiin nuoremmaksi aliupseeriksi Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1856, joka oli vuodesta 1857 Suomen opetustarkk’ampujapataljoona ja vuodesta 1858 Suomen opetustarkk’ampujakoulu. Vuonna 1859 Hausén tuli nuoremmaksi aliupseeriksi Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Junkkariksi hänet ylennettiin samana vuonna, vänrikiksi 1861 ja aliluutnantiksi 1863, jolloin hänet siirrettiin pataljoonan reservikomppaniaan. Hän palveli komppanian adjutanttina, kasöörinä, majoitusmestarina ja kielenkääntäjänä komppanian lakkauttamiseen saakka vuonna 1865, jonka jälkeen hänet määrättiin pataljoonan 4. komppaniaan. Hausén oli kuitenkin komennettuna 1867–1872 komppaniaupseeriksi Konstantinin sotakouluun Pietarissa. Luutnantiksi 1870 ylennettynä hän palasi 1872 entiseen pataljoonaansa kouluttajaksi ja määrättiin pataljoonan opetuskomennuskunnan päälliköksi 1874. Turkin sodassa 1877–1878 hän toimi pataljoonassaan komppanian päällikkönä ja hänet vakinaistettiin tehtävään sodan jälkeen 1879. Hausén ylennettiin kapteeniksi 1881 ja siirrettiin pataljoonan talouspäälliköksi 1883. Everstiksi hänet ylennettiin 1885. Vuonna 1887 Hausén tuli 5. Kuopion tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Hän sai eron tästä tehtävästä ja sotapalveluksesta kenraalimajurina lokakuussa 1890.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karl Julius Hausén *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 9.2.2020)
**Castrop-Rauxel** on Saksan Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Se sijaitsee Dortmundin luoteis- ja Bochumin koillislaidalla. Vuoden 2022 lopussa siellä oli 73 795 asukasta.

Historia
--------

Castrop-Rauxelin *Lutherinkirkko*
Ruhrin alueen ollessa 1800-luvulla ja suurimman osan 1900-luvusta suuri hiilikaivosten ja terässulattojen alue Castrop-Rauxelissa sijaitsi jopa seitsemän hiilikaivosta. Viimeinen niistä suljettiin vuonna 1984.

Castrop-Rauxel on mainittu historiankirjoissa ensimmäistä kertaa vuonna 834 nimellä *Villa Castorp*. Se sai vapaakaupunkioikeudet vuonna 1484. Vuonna 1926 Castrop ja kymmenen muuta kuntaa yhdistettiin Castrop-Rauxelin kaupungiksi. Nykymuodossaan Castrop-Rauxel on ollut vuodesta 1975, jolloin siihen liitettiin Henrichenburgin kunta.

Kulttuuri
---------

Osa Castrop-Rauxelia Hernestä päin nähtynä.
WLT (Westfälische Landestheater) on kaupungin vanhin ja merkittävin kulttuurilaitos. Castrop-Rauxelissa on yksi elokuvateatteri, jossa on kaksi salia. Urheilun saralla kaupunki on tunnettu parhaiten hevosurheilusta ja 27-reikäisestä golfkentästään. Metalcoreyhtye Electric Callboy on perustettu Castrop-Rauxelissa.

Kesäisin Castrop-Rauxelissa järjestetään suuri ulkoilmafestivaali *Castrop Kocht Über*, joka keskittyy ruokaan ja juomaan. Se kerää vuosittain jopa 500 000 vierailijaa, jotka kerääntyvät paikalle ympäri Saksaa.

Muuta
-----

Castrop-Rauxelilla on seitsemän ystävyyskaupunkia:

* Yhdistynyt kuningaskunta Wakefield, Yhdistynyt kuningaskunta (vuodesta 1949)
* Ranska Vincennes, Ranska (vuodesta 1961)
* Suomi Kuopio, Suomi (vuodesta 1965)
* Saksa Zehdenick, Saksa (vuodesta 1990)
* Puola Nowa Ruda, Puola (vuodesta 1991)
* Kreikka Tríkala, Kreikka (vuodesta 2013)
* Turkki Zonguldak, Turkki (vuodesta 2013)

Jalkapallovalmentaja Dieter Hecking on syntynyt kaupungissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Zahlen, Daten und Fakten Stadt Castrop-Rauxel. Viitattu 5.7.2023. (saksaksi)
2. 1 2  Bevölkerung nach Gemeinden Landesbetrieb IT.NRW. Viitattu 5.7.2023. (saksaksi)
3. ↑  Stadtgeschichte Stadt Castrop-Rauxel. Viitattu 5.7.2023. (saksaksi)
4. ↑  Städtepartnerschaften Stadt Castrop-Rauxel. Viitattu 5.7.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Castrop-Rauxel** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Karl Johans gatea länteen päin, taustalla kuninkaallinen linna.
**Karl Johans gate** on Oslon keskustassa sijaitseva paraatikatu, joka johtaa kaakkois-luode-suuntaisesti keskusrautatieasemalta kuninkaalliselle linnalle. Se on nimetty Kaarle XIV Juhanan mukaan, joka oli Ruotsin ja Norjan yhteinen kuningas vuosina 1818–1844 (Norjassa hänen järjestysnumeronsa oli III). Katu kulkee Egertorgetin läpi. Sen kaakkoispuolella Karl Johans gate on kävelykatu, jota reunustavat erilaiset liikkeet, kun taas torista luoteeseen on monia julkisia rakennuksia, kuten parlamenttitalo, Oslon yliopiston päärakennus sekä kansallisteatteri. Vuosittain 17. toukokuuta eli Norjan kansallispäivänä katu täyttyy juhlivista kansalaisista.

Kuvia
-----

* Ihmisvilinää marraskuussa 2011.Ihmisvilinää marraskuussa 2011.
* Egertorget, josta kaakkoon päin Karl Johans gate on vilkas kauppakatu, ja toiseen suuntaan aukeaa näkymä kuninkaalliselle linnalle.Egertorget, josta kaakkoon päin Karl Johans gate on vilkas kauppakatu, ja toiseen suuntaan aukeaa näkymä kuninkaalliselle linnalle.
* Kansallispäivän juhlintaa vuonna 2003.Kansallispäivän juhlintaa vuonna 2003.
* Karl Johans gaten ja Rosenkrantz’ gaten kulmassa sijaitsee Grand Hotel. Se tunnetaan muun muassa Nobelin rauhanpalkinnon saaneiden majoituspaikkana.Karl Johans gaten ja Rosenkrantz’ gaten kulmassa sijaitsee Grand Hotel. Se tunnetaan muun muassa Nobelin rauhanpalkinnon saaneiden majoituspaikkana.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Johans gate *Oslo byleksikon*. Viitattu 14.5.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karl Johans gate** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz place

 |

 |
Kansallissosialistisen puolueen kokous vuonna 1923
**Bürgerbräukeller** oli vuonna 1885 avattu suuri oluttupa Münchenissä, Saksassa.

Bürgerbräukeller oli yksi Bürgerliches Brauhaus -yhtiön suurista suosiota saavuttaneista oluttuvista, joka siirtyi Löwenbräulle fuusion yhteydessä. 1920-luvulla siitä tuli yksi kansallissosialistisen puolueen suosikkikokoontumispaikoista. Myös muut puolueet pitivät mielellään tilaisuuksia oluttuvassa, sillä se oli hyvin suuri ja katettu tila, josta ei tarvinnut maksaa vuokraa. Adolf Hitler aloitti oluttupavallankaappausyrityksensä juuri Bürgerbräukellerissä 8. marraskuuta 1923, kun oluttupaan oli kokoontunut sen hetkinen osavaltiohallinto, niin sanottu Baijerin triumviraatti.

Kärsittyään lyhyen vankilatuomion Hitler perusti kansallissosialistisen puolueen uudelleen. Perustamisjuhla pidettiin Bürgerbräukellerissä 27. helmikuuta 1925. Vallankaappausyrityksen päivämäärästä tuli yksi natsien juhlapäivistä ja puolueen johto kokoontui Bürgerbräukellerissä muistelemaan kaappausta ja juhlistamaan siinä kuolleita "aatteen marttyyreina". Tällaisessa tilaisuudessa 8. marraskuuta 1939 Hitler yritettiin murhata. Osallistuttuaan juhliin Bürgerbräukellerissä Hitler päätti lähteä hieman aiemmin. Muutaman minuutin kuluttua lähdöstä rakennuksessa räjähti pommi, joka surmasi seitsemän ja haavoitti 63 henkeä. Murhayrityksestä syytetty Georg Elser teloitettiin Dachaun keskitysleirillä hieman ennen toisen maailmansodan loppua.

Bürgerbräukellerin vahinkoja vuoden 1939 pommiattentaatin jälkeen
Rakennus vaurioitui räjähdyksessä pahoin. Toisen maailmansodan jälkeen uudelleen rakennettu rakennus toimi yhdysvaltalaisten joukkojen kanttiinina, 1958 se avattiin uudelleen ravintolana ja esitystilana. Rakennus purettiin 1979. Se sijaitsi Rosenheimerstrassella Münchenin Haidhausenissa. Nykyään sen paikalla sijaitsee muistolaatta, joka on ripustettu Georg Elserin muistoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bürgerbräukeller, München Historisches Lexikon Bayerns. Viitattu 6.7.2014
2. ↑  Baijerissa on toimeenpantu oikeistoaktivistinen vallankaappausyritys, mutta se on epäonnistunut..  *Helsingin Sanomat*, 10.11.1923, s. 5.
**Christina Åstrand** (s. 6. kesäkuuta 1969, Skanderborg) on tanskalainen viulisti. 

Åstrand syntyi muusikkosukuun. Hän aloitti viulunsoiton Suzuki-menetelmällä neljävuotiaana ja opiskeli Tanskan kuninkaallisessa konservatoriossa Århusissa sekä Pariisissa. Hän teki debyyttinsä solistina vuonna 1990. Hän on siitä lähtien esiintynyt useiden huomattavimpien Skandinavian orkesterien kanssa.

Åstrandista tuli 22-vuotiaana Tanskan kansallisen radion sinfoniaorkesterin konserttimestari. Hän on tulkinnut myös kamarimusiikkia ja soittaa vuoden 1705 Stradivariuksella. Hän on levyttänyt muiden muassa Claude Debussyn, György Ligetin, Johannes Brahmsin ja Fini Henriquesin teoksia.

Albumit
-------

Åstrand on levyttänyt neljä omaa albumia Dacapo- ja Chandos-levymerkeille.

* Ligeti & Nørgård: Violin Concertos (2000)
* Niels W. Gade: Sonatas for violin & piano (2009)
* Romantic Violin Concertos (2009)
* Kasper Rofelt: The Song I'll Never Sing (2012)

Lähteet
-------

1. ↑  Christina Astrand *Naxos*. Viitattu 27.1.2016.
2. ↑  Discography *All Music*. Viitattu 27.1.2016.
**Mateja Svet** (s. 16. elokuuta 1968 Ljubljana) on entinen slovenialainen alppihiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa.

Svet sijoittui Sarajevon talviolympialaisissa 1984 pujottelussa viidenneksitoista, vain 15-vuotiaana. Seuraavana talvena Bormion MM-kilpailuissa hän sijoittui suurpujottelussa kolmanneksitoista. Helmikuussa 1986 Svet saavutti ensimmäisenä slovenialaisena – ja jugoslavialaisena – naisena hiihtolajien maailmancup-voiton, kun hän oli paras suurpujottelukilpailussa Vysoké Tatryssa, nykyisessä Slovakiassa. 

Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 Svet saavutti kolme mitalia: suurpujottelussa hän sijoittui toiseksi yli puoli sekuntia Vreni Schneiderille hävinneenä, supersuurpuojttelussa kolmanneksi Maria Walliserin ja Michela Figinin jälkeen, samoin pujottelussa Erika Hessin ja Roswitha Steinerin takana.

Calgaryn olympialaisissa 1988 Svet saavutti hopeaa pujottelussa; ero kultaa voittaneeseen Vreni Schneideriin oli peräti 1,68 sekuntia. Suurpujottelussa Svet oli neljäs.

Vailin MM-kilpailuissa 1989 Svet voitti kultaa pujottelussa oltuaan 0,61 sekuntia Schneideriä nopeampi. Suurpujottelussa hän oli alun perin neljäs, mutta nousi pronssille, kun kolmanneksi sijoittunut Christelle Guignard jäi kiinni dopingista. Alppiyhdistetyssä Svet sijoittui neljänneksi.

Svet voitti kaikkiaan seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui 22 kertaa kolmen parhaan joukkoon. Kaudella 1987–1988 hän voitti suurpujottelun kokonaiscupin.

Svet lopetti uransa keväällä 1990, vain 21-vuotiaana.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

### Pujottelu

* Kausi 1985–1986: St. Gervais kolmas, Vysoké Tatry voitto, Bromont voitto
* Kausi 1986–1987: Mellau toinen
* Kausi 1987–1988: Sestriere toinen, Kranjska Gora voitto
* Kausi 1988–1989: Mellau toinen

### Suurpujottelu

* Kausi 1984–1985: Lake Placid toinen
* Kausi 1985–1986: Val Zoldana toinen
* Kausi 1986–1987: Park City toinen, Saalbach toinen
* Kausi 1987–1988: Kranjska Gora voitto, Saalbach voitto
* Kausi 1988–1989: Val Zoldana toinen, Furano toinen, Shigakogen toinen
* Kausi 1989–1990: Maribor voitto, Veysonnaz voitto, Klövsjö kolmas

### Supersuurpujottelu

* Kausi 1985–1986: Sestriere kolmas
* Kausi 1986–1987: Saalbach kolmas
* Kausi 1987–1988: Sestriere toinen

Lähteet
-------

* Mateja Svet Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Kirjaslammen tanssilava** sijaitsee Mallasveden rannalla, kävelymatkan*selvennä* päässä Valkeakosken keskustasta. Kirjaksen*selvennä* tanssikausi on viime vuosina käynnistynyt tavanomaisesti kesäkuun alussa ja päättynyt elokuun lopussa. Yli 60-vuotiaalla tanssilavalla palvelee myös terassi. Tanssien lisäksi lavalla järjestetään mm. Kirjazz - tapahtumaa vuosittain heinäkuussa. Kirjaslammen tanssilavaa ylläpitää Työväen Musiikkitapahtuma ry.*lähde?*

Lavan historia
--------------

Vuonna 1951 Yhtyneet paperitehtaat anoi onnistuneesti Valkeakosken kaupungilta rakennuslupaa Esko Aron suunnittelemalle tanssilavalle ja ravintolalle. Tanssilava oli osa Kirjaslampea koskevaa suunnitelmaa, johon kuului myös maailmanpyörä, uimala sekä pienoisgolfrata. Neliöitä Kirjaslammen ja Mallasveden välissä sijaitsevalle lavalle ilmoitettiin 430. Tämä sisälsi yhä kunnossa olevan tanssilavan sekä ravintolaosan, joka on myöhemmin purettu pois. Tansseja lavan valmistuttua pidettiin kesäisin usein. Muun muassa Uimaseura*selvennä* ja Hakan jaostot järjestivät tansseja Kirjaslammen lavalla 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa. 

Vuonna 1961 Kirjaslammella Santa Marian kaappaus -spektaakkelissa Kirjaslampi muuttui Reino Helismaan näyttämöksi*selvennä*. Esitystä varten rakennetun laivan kannella esiintyi yhteensä noin 20 taiteilijaa. Esityksen jälkeen Kirjaslammen lavalla esiintyi Harry Aaltosen orkesteri solisteinaan Rita Grenae ja Nisse Sved. Myös Helismaa jatkoi hauskuuttamista tanssilavalla. Vuonna 1964 uimaseura järjesti jälleen suuremman tempauksen yhdessä Isku-veikkojen kanssa. Suuri kansainvälinen "Tähti-show" keräsi esiintyjiä neljästä maasta. Tapahtumassa esiintyivät Dario Campeotto, Eva Cars, Henry Theel, pikku-Kalle Hyden, Reino Helismaa, Raimo Pihlajamaa, Jukka Virtanen ja The Hit Makers. Tanssien järjestäminen lavalla hiipui 1960-luvun puolivälissä.*lähde?*

Kirjaslammen lavalla kuvattiin 1970-luvun alussa suomalaista elokuvaa. Veli-Matti Saikkosen "Takiaispallo" sai ensi-iltansa 11.9.1970 ja pääosaa esitti Kirka. Noin vuosi tämän jälkeen Yhtyneet Paperitehtaat vuokrasi lavan Säteri Oy:lle naruvarastoksi. 1970- ja 2000-luvun välisenä aikana Kirjaslammen lava on ollut vain satunnaisessa käytössä. Tänä aikana lavan omistus siirtyi Valkeakosken kaupungille ja rakennuksen ravintolaosa purettiin, kuten myös tätä lähellä sijainnut maailmanpyörä. Työväen Musiikkitapahtuma on viime vuosina*milloin?* järjestänyt Kirjaslammen lavalla muun muassa tansseja ja konsertteja. Vuonna 2004 Valkeakosken kaupunki luovutti lavan ja vuokrasi maaperän Työväen Musiikkitapahtumalle 10 vuodeksi. Lavan katto korjattiin heinäkuussa 2005.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu
Natsit polttamassa kirjoja Berliinissä vuonna 1933.
**Kirjarovio** on seremoniallinen tapahtuma, jossa hävitetään julkisesti polttamalla kirjoja tai muuta painettua materiaalia. Rovion polttamista perustellaan yleensä moraalisin, poliittisin tai uskonnollisin syin. 

Kirjarovioita esiintyy usein poliittisten vallanvaihtojen yhteydessä. Toiminnan tarkoituksena voi olla uusien vallanpitäjien pyrkimys päästä eroon omalta kannaltaan haitallisista aatteista tai pyrkimys niin sanottuun historian uudelleenkirjoittamiseen. 

Saksalainen kirjailija Heinrich Heine kirjoitti vuonna 1821: "Missä poltetaan kirjoja, poltetaan lopulta myös ihmisiä" (näytelmästä *Almansor*). Pahaenteinen lausahdus mainitaan yleensä viitattaessa natsien Berliinin Opernplatzilla (nyk. Bebelplatz) toukokuussa 1933 toteuttamiin kirjarovioihin.

Suomen historiassa kirjarovioita on järjestetty ainakin vuonna 1829, jolloin Jaakko Juteinin kirja *Anteckningar af Tankar uti Varianta Ämnen* poltettiin Viipurissa kirjaroviolla. Kyseistä kirjaa pidettiin vääräoppisena, ja takavarikoimisen jälkeen se poltettiin oikeuden päätöksellä.

1950-luvulla Agnar Myklen romaani *Laulu punaisesta rubiinista* aiheutti Suomessa oikeudenkäynnin, jonka seurauksena "epäsiveellisen" kirjan 5 000 kappaleen suomenkielinen painos poltettiin vuonna 1959 Naantalin höyryvoimalaitoksessa. Kustantaja oli kuitenkin kätkenyt kirjasta 800 kappaleen erän, jonka Sotainvalidien Veljesliitto viranomaisten tietämättä myi postimyyntinä toimintansa rahoittamiseksi.

Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Khomeini langetti intialais-brittiläiselle kirjailijalle Salman Rushdielle helmikuussa 1989 fatwan, jolla hän käytännössä tuomitsi Rushdien kuolemaan. Khomeini katsoi Rushdien loukanneen islamia romaanillaan *Saatanalliset säkeet*. Tämän seurauksena muslimit polttivat Rushdien kirjoja julkisesti eri puolilla maailmaa.

Katso myös
----------

* Ikonoklasmi

Lähteet
-------

* Anders Rydell, *Kirjavarkaat*, suom. Pekka Marjamäki, Gummerus 2017 ISBN 978-951-24-0362-2

### Viitteet

1. ↑  Rydell, s. 15–16
2. ↑  Kaija Olin-Arvola: Laulu punaisesta rubiinista *kaijaolinarvola.puheenvuoro.uusisuomi.fi*.  20.1.2011. Viitattu 3.4.2014.
3. ↑  *Mitä Missä Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1990*, s. 52–53. Helsinki: Otava, 1989.