recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Felipe Santiago Boero** (1. toukokuuta 1884 Buenos Aires – 9. elokuuta 1958 Buenos Aires) oli argentiinalainen säveltäjä, pianisti ja kuoronjohtaja.

Boero opiskeli Pablo Berutin johdolla. Hän sai Gran Premio Europan (Eurooppa-suurpalkinto) vuonna 1912. Tämän avulla hän pääsi Pariisin konservatorioon opiskelemaan Paul Vidalin johdolla. Hän ystävystyi Gabriel Faurén, Camille Saint-Saënsin, Claude Debussyn, Maurice Ravelin ja Manuel de Fallan kanssa. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen kuitenkin pakotti Boeron keskeyttämään opintonsa ja palaamaan Argentiinaan ennen diplomin suorittamista.

Boero perusti vuonna 1915 José Andrén, Ricardo Rodríguezin ja Josué Teófilo Wilkesin kanssa Kansallisen musiikkiseuran (sittemmin Argentiinan säveltäjäliitto). Vuonna 1934 Boero sai Kansalliselta opetusneuvostolta (Consejo Nacional de Educación) valtavan tehtävän opiskelijoiden kuorojen organisoimiseksi ja johtamiseksi. Vuonna 1938 hänestä tuli Comisión Nacional de Bellas Artesin (Kansallinen taidekomissio) jäsen. Boeron tuotannon joukossa on muun muassa kuusi oopperaa, teatteriteoksia, orkesterimusiikkia, soitinkokoonpanoille laadittuja teoksia, lauluja ja soolopianoteoksia. Oopperoista *Tucumán* (1914) sävellettiin Argentiinan itsenäisyyden satavuotisjuhlan kunniaksi. Kaikissa Boeron dramaattisissa teoksissa ei ole kansallista teemaa vaan esimerkiksi *Ariana y Dionysos* (1916) on mytologian aiheisiin pohjautuva oopperabaletti. Oopperoiden joukossa on myös *El matrero* (1925, kantaesitys 1929). Boeron viimeiseksi dramaattiseksi teokseksi jäi *Zincalì* (1933), jonka hän laati Arturo Capdevilan tekstin pohjalta. *Zincalì* kantaesitettiin vasta 12. marraskuuta 1954 Teatro Colónissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Felipe Boero Música Clásica Argentina
2. ↑  El Matrero de Felipe Boero Música Clásica Argentina
3. ↑  Zincalí - Felipe Boero - Opera OperaFolio.com

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Sejad Salihović** (s. 8. lokakuuta 1984 Zvornik) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saksassa sekä uransa loppupuolella myös Sveitsissä ja Kiinassa. Pelipaikaltaan Salihović oli keskikenttäpelaaja. Hän pelasi myös Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa. Salihović muutti perheineen Saksaan kahdeksanvuotiaana juuri ennen Bosnian sodan alkua.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Salihovićin kasvattajaseura on Hertha BSC. Hän aloitti ammattilaisuransa seuran kakkosjoukkueessa, jossa vastuuta ja maaleja tuli hyvin, mutta ykkösjoukkueessa Bundesliigassa Salihović pelasi vain viiden ottelun verran eikä hänelle ollut käyttöä. 

Vuonna 2006 hän siirtyi tuolloin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen TSG Hoffenheimiin, jossa hän oppi elämään jalkapalloilijan ammatille sopivalla tavalla. Hoffenheim nousi sensaatiomaisesti kahdessa vuodessa kolmosliigasta Bundesliigaan. Vakiopelaajaksi seurassa noussut Salihović piti seuran Bundesliigassa kaudella 2012-13, kun hän teki viime hetkillä kaksi rankkarimaalia Borussia Dortmundia vastaan. Hän toimi myös pitkään Hoffenheimin kapteenina. Salihović pelasi Hoffenheimissä yhteensä 229 liigaottelua tehden 62 maalia.

Kesäkuussa 2015 Salihović allekirjoitti sopimuksen Kiinan Superliigan Guizhou Renhen kanssa.

### Maajoukkueura

Nuorten maajoukkueessa pelannut Salihović debytoi Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2007. Hän oli mukana, kun Bosnia ja Hertsegovina selviytyi lyhyen historiansa ensimmäiseen arvoturnaukseen, vuoden 2014 MM-kisoihin. Itse kisoissa Salihović pelasi kahdessa ottelussa ja saavutti yhden syöttöpisteen, kun Bosnia ja Hertsegovinan tie päättyi alkulohkoon.

Lähteet
-------

* Sejad Salihović Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 
* Urheilusanomat MM-futisliite 2014
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Felipe Aspegren** (s. 12. helmikuuta 1994 Cali, Kolumbia) on kolumbialais-suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja. Aspegren on syntynyt Kolumbiassa, mutta muuttanut Suomeen jo alle kouluikäisenä.

Ura
---

Aspegren on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti, joka on edustanut Veikkausliigassa FC Inter Turkua, Seinäjoen Jalkapallokerhoa, Turun Palloseuraa sekä FC KTP:tä, jonka kanssa hän solmi vuoden mittaisen sopimuksen maaliskuussa 2015. Joulukuussa 2015 Aspegren solmi vuoden mittaisen pelaajasopimuksen optio-oikeudella Tampereen Ilveksen kanssa tavoitteenaan päästä pelaamaan säännöllisesti avauskokoonpanossa. Ilves lunasti Aspegrenin option.  Kauden 2017 päätteeksi Ilves teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Aspegrenin kanssa.

Aspegren on edustanut Suomen alle 19-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita.

Pelityyli
---------

Tampereen Ilveksessä toiminut päävalmentaja Jarkko Wiss kuvaili Aspegrenia "rohkeaksi, taitavaksi ja teräväksi laitapuolustajaksi, joka pystyy tarvittaessa pelaamaan myös keskikentän keskellä." Wissin mukaan Aspegren on "lupaava jalkapalloilija, joka otti isoja askelia eteenpäin kehityksessään, kun hän pelasi Kotkassa".

Lähteet
-------

1. ↑  Felipe Aspegren Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Felipe Aspegren un colombiano en Finlandia *Futbolistas Columbianos Today*.  29.3.2013.  Arkistoitu 26.6.2013. Viitattu 9.9.2013.
3. ↑  Lehtonen ja Aspegren KTP-paitaan *fcktp.fi*.
4. ↑  Felipe Aspegren Ilvekseen *veikkausliiga.com*.  23.12.2015. Veikkausliiga. Viitattu 25.12.2015.
5. ↑  Felipe Aspegren jatkaa Ilveksessä *Ilves-jalkapallo | miehet*.  1.9.2016. Viitattu 13.6.2018.
6. ↑  Ilves ja Felipe Aspegren jatkosopimukseen *www.veikkausliiga.com*. Viitattu 13.6.2018.
7. ↑  Ilves pestasi kolumbialaisen lupauksen *Aamulehti*.  23.12.2015.  Arkistoitu 13.6.2018. Viitattu 13.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Felipe Aspegren** Wikimedia Commonsissa

Ilves – Veikkausliiga
1 Leislahti |
2 Ollila |
3 Loa Loa |
4 Aspegren |
5 Katz |
6 Arifi |
7 Veteli |
8 Jäntti |
9 Mettälä |
10 Luna |
11 Sarr |
12 Huuhtanen |
13 Mensah |
14 Siira |
15 Almen |
16 Miettunen |
17 Pietola |
18 Blanco |
19 Mömmö |
20 Rautiola |
21 Gbe |
22 Özcelik |
23 Hasa |
25 Kyllönen |
27 Rönnberg |
29 Jukkola |
32 Vertainen |
49 Oteng |
70 Torres |
Valmentaja Wiss
**Démocratie** oli 1908 valmistunut Ranskan laivaston Liberté-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Liberté-luokka*
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1903. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1904 ja otettiin palvelukseen tammikuussa 1908.

Palvelus
--------

Elokuussa 1910 Ranskan Välimeren laivaston 1. laivue järjesti ampumaharjoituksen käyttäen maalina käytöstä poistettua ironcladia *Fulminantia*. Aluksen ampumista laukauksista osui 22,7 prosenttia, mikä oli toiseksi paras tulos. Ainoastaan *Justice* osui paremmin. Laivastoharjoituksessa 28. toukokuuta 1914 alus törmäsi *Suffreniin*, joka oli menettänyt propulsiojärjestelmän tehot. *Suffren* vaurioitui ainoastaan lievästi.

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli Välimeren laivaston 2. laivueen 1. viirikössä yhdessä *Justicen* kanssa. Alukset suojasivat aluksi XIX armeijakunnan siirron Algeriasta Ranskaan. Sen jälkeen tärkein tehtävä oli estää Itävalta-Unkarin laivaston pääsy Adrianmereltä. Vuonna 1914 alus osallistui Antivarin taisteluun, jossa upotettiin *SMS Zenta*. Ranskan laivaston taistelulaivat tulittivat tämän jälkeen Cattaroa houkutellakseen tuloksetta Itävalta-Unkarin laivaston taisteluun.

Hieman sodan päättymisen jälkeen *Démocratie*, *Justice* ja niitä suojannut hävittäjä liittyivät Mustallemerelle Sevastopoliin lähetettyyn liittoutuneiden laivastoon, johon kuuluivat Britannian kuninkaallisen laivaston *HMS Superb* ja *HMS Temeraire* sekä Italian kuninkaallisen laivaston *RN Roma*. Osaston tehtävänä oli valvoa Sevastopolin palautusta Venäjälle.

Alus poistettiin alusluettelosta 1921 ja myytiin romutettavaksi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:French battleship Démocratie

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Démocratie (1904)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 297

*Liberté*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Liberté* – *Justice* – *Vérité* – *Démocratie* |
| Edeltäjä: République-luokka – Seuraaja: Danton-luokka |
**Mack Lobell** (28. huhtikuuta 1984 New Jersey – 22. helmikuuta 2016 Ekerö) oli amerikkalaissyntyinen lämminverinen ravihevonen. Sitä pidetään yleisesti italialaisen Varennen ohella maailman kaikkien aikojen parhaana ravihevosena. Mack Lobell aloitti uransa 2-vuotiaana Yhdysvalloissa, mutta myytiin nelivuotiaskauden alussa Ruotsiin. Hevonen juoksi urallaan kaikkiaan 94 kilpailua, joista se voitti 71.

Ura
---

Mack Lobell valloitti Yhdysvalloissa kolmivuotiaana muun muassa Pohjois-Amerikan merkittävimmän kilpailun Hambletonian Stakesin sekä 3- ja 4-vuotiaiden Breeders Crown -kilpailut. Euroopassa hevonen saavutti maailman arvostetuimpiin ravikilpailuihin kuuluvan Elitloppetin voiton kahdesti. 

Suomessa Mack Lobell vieraili Mikkelin St. Michel -ajossa vuosina 1990 ja 1991. Vuonna 1990 oriin oli tarkoitus yrittää uutta maailmanennätystä Mikkelin huippunopealla radalla, mutta useita päiviä kestänyt vesisade teki radasta liian raskaan. Ennätyksensä 09,7 Mack Lobell juoksi vuonna 1987 Illinoisin Springfieldissa. Aika oli uusi maailmanennätys ja historian ensimmäinen 10,0 -ajan alitus.

Mack Lobellia ohjasti aluksi amerikkalainen John D. Campbell. Hevosen siirryttyä Ruotsiin ajotehtäviä hoiti ensin Veijo Heiskanen ja viimeisen kahden vuoden ajan Thomas Nilsson. Mack Lobell lopetti uransa heinäkuussa 1991 Mikkelin St. Michel -ajon toiseen sijaan. Yhdysvaltojen raviurheilun keskusjärjestö USTA valitsi Mack Lobellin vuoden ravihevoseksi vuosina 1987 ja 1988.

Suurkilpailuvoittoja
--------------------

* Yhdysvallat Breeders Crown 1986, 1987
* Yhdysvallat Hambletonian Stakes 1987
* Yhdysvallat Yonkers Trot 1987
* Yhdysvallat International Trot 1988
* Yhdysvallat Nat Ray Trot 1988
* Ruotsi Elitloppet 1988, 1990
* Ruotsi Hugo Abergs Memorial 1989
* Italia Campionato Europeo 1989
* Saksa Großer Preis von Bild 1989, 1990
* Suomi St. Michel 1990

Lähteet
-------

* World Class Trotting

### Viitteet

1. ↑  Mack Lobell till de evigt gröna ängarna *menhammar.com*.  22.2.2016. Viitattu 23.2.2016. (ruotsiksi)
2. ↑  IS listaa: kaikkien aikojen ravihevoset  4.2.2012. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 18.3.2012. Viitattu 16.1.2013.
3. ↑  Kaikenlaista on St Michelissä sattunut  17.3.2012. Länsi-Savo.  Arkistoitu 29.3.2012. Viitattu 16.1.2013.
4. ↑  Mack Lobell Wins Easily in Sweden  7.5.1989. New York Times. Viitattu 16.1.2013.
5. ↑  Harness Horse of the year. Viitattu 16.1.2013.
Felipe Bacarreza Rodríguez
**Pedro Felipe Bacarreza Rodríguez** (s. 10. kesäkuuta 1948 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan Raúl Silva Henríquez 17. huhtikuuta 1977. Hänet nimitettiin 16. heinäkuuta 1991 Concepciónin (Santissima Concezione) arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Nepetan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Moreno Casamitjana, jota avustivat Carlos Oviedo Cavada ja Jorge Arturo Augustin Medina Estévez.

Bacarreza Rodríguez sai 7. tammikuuta 2006 nimityksen Los Ángelesin hiippakunnan (nyk. Santa Maria de Los Ángeles) piispaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Felipe Bacarreza Rodríguez


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kemiallista yhdistettä. Silikoni on myös radio-ohjelma.*
Lineaarisen polydimetyylisiloksaanin kemiallinen rakenne.
**Silikonit** eli **polysiloksaanit** ovat pii-happi-polymeerejä, joiden kemiallinen kaava on [R2SiO]n, jossa R on orgaaninen ryhmä, kuten metyyli, etyyli tai fenyyli. Nämä materiaalit koostuvat epäorgaanisesta pii-happi ketjurungosta, jossa piiatomeihin on kiinnittynyt orgaanisia sivuryhmiä. Joissakin tapauksissa orgaaniset sivuryhmät kiinnittävät kaksi tai useampaa -Si-O- -ketjua yhteen. Erilaisia silikoneja voidaan syntetisoida muuttamalla -Si-O- -ketjujen pituutta ja sivuryhmiä, jolloin niille muodostuu erilaisia ominaisuuksia koostumusten vaihdellessa. Silikoni voi olla nestemäistä, geeliä, kumimaista tai täysin kiinteää. Yleisin silikonityyppi on PDMS eli lineaarinen polydimetyylisiloksaani. 

Silikonia käytetään yleisesti tiivistysaineena.
Silikoniöljyt, -polymeerit ja -tiivistysaineet ovat hajuttomia ja värittömiä, vedenpitäviä, kemikaalinkestäviä, hapettumista kestäviä ja vakaita korkeissa lämpötiloissa. Niillä on matala sulamispiste eivätkä ne johda sähköä. Silikoneja käytetään voiteluaineina, tiivisteinä, palontorjunnassa, lääketieteellisissä tuotteissa kuten keinonivelissä ja rintaimplanteissa. Myös elintarvikekäytössä kuten astioissa, paistinpannun kantena tai lappoletkuna. Niitä käytetään orgaanisten polymeerien korvikkeena korkeissa lämpötiloissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Silikoni** Wikimedia Commonsissa
**Maciste nelle miniere del re Salomone** ("Maciste kuningas Salomonin kaivoksissa") on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan filmin on ohjannut Piero Regnoli. Sen päähenkilöä Macistea (eräissä kieliversioissa Simsonia) esittää brittiläissyntyinen kehonrakentaja Reg Park.

Juoni
-----

Keskellä Afrikkaa, muurein ympäröidyn Zimban kaupungin alla sijaitsee legendaarinen Salomonin kultakaivos, jota kuningas Namar on kieltänyt hyödyntämästä. Kuninkaan neuvonantaja Riad syöksee tämän vallasta beduiinikuningatar Faziran avulla päästäkseen käsiksi kultaan. Prinssi Vasman hoitaja Samara ottaa lapsen mukaansa ja pakenee viidakkoon. Siellä hän kohtaa Tarzania muistuttavan Macisten, joka lähtee vapauttamaan Zimban asukkaita. Fazira huumaa Macisten ja pakottaa hänet työskentelemään kaivoksessa nilkkarenkaalla kahlittuna. Samaran joutuessa uhatuksi Maciste murtautuu ulos kaivoksesta ja kukistaa Riadin ja Faziran.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Reg Park  | … |  Maciste
  |
|  Wandisa Guida  | … |  Fazira
  |
|  Dan Harrison  | … |  Abukar
  |
|  Eleonora Bianchi  | … |  Samara
  |
|  G. Elio Jotta  | … |  Riad
  |
|  Carlo Tamberlani  | … |  Zelea
  |
|  Loris Loddi  | … |  Vasma
  |
|  Giuseppe Addobbati  | … |  kuningas Namar
  |
|  Bruno Scipioni  | … |  Kadar
  |
|  Nino Persello  | … |  Belal
  |

Tuotanto
--------

*Maciste nelle miniere del re Salomone* on kuvattu Techniscope-tekniikalla Eastmancolor-väreissä De Paolisin studiolla, Tor Caldarassa sekä Reg Parkin uudessa kotimaassa Etelä-Afrikan tasavallassa. Peplum-kliseillä kyllästetty elokuva on hidastempoinen ja tylsä. Mr. Universe -kilpailun seuraavana vuonna kolmannen kerran voittanut Park saa runsaasti tilaisuuksia pullistella lihaksiaan, mutta näyttelijänä hän muistuttaa lähinnä unissakävelijää.

DVD-julkaisut
-------------

Elokuva on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää italian- ja ranskankieliset ääniraidat sekä ranskankielisen tekstityksen. Sen kylkiäisenä on Riccardo Fredan ohjaama *Maciste ja manalan valtiatar* (*Maciste all’Inferno*, 1962). Yhdysvaltalainen Alphan DVD on kuvanlaadultaan surkea.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hughes, Howard: *Cinema Italiano: The Complete Guide from Classics to Cult*, s. 24. London, New York: I. B. Tauris, 2011. ISBN 978-1-84885-608-0.
2. 1 2 3  Mondo Esoterica: Maciste in King Solomon's Mines (1964) *mondo-esoterica.net*. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Permission to Kill: Maciste in King Solomon’s Mines (1964) *permissiontokill.com*.  Arkistoitu 23.8.2013. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)
4. ↑  Anica: Archivio del Cinema Italiano *archiviodelcinemaitaliano.it*. Viitattu 21.7.2013. (italiaksi)
5. ↑  DBCult Movie Database *dbcult.com*. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  Peplum Blog: Worst PEP performance by a bodybuilder *peplums.blogspot.fi*. Viitattu 21.7.2013. (englanniksi)
7. ↑  DVDFR.com *dvdfr.com*. Viitattu 21.7.2013. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Maciste nelle miniere del re Salomone* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Silja Paavola** (s. 19. joulukuuta 1956) on Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin puheenjohtaja. Paavola on pohjakoulutukseltaan apuhoitaja. Lisäksi hän on suorittanut muun muassa psykiatrisen hoidon erikoisammattitutkinnon.

Paavola valittiin SuPerin puheenjohtajaksi ensimmäisen kerran liittokokouksessa vuonna 2012. Sitä ennen hän toimi SuPerin liittohallituksen ja työvaliokunnan jäsenenä vuodesta 2008 lähtien.

Paavola valittiin jatkamaan puheenjohtajana uudelle nelivuotiskaudelle SuPerin liittokokouksessa 8.6.2016. sekä 15.9.2020.

Vuosina 2004–2008 Paavola toimi SuPerin edustajiston jäsenenä.

Silja Paavola on työskennellyt muun muassa Helsingin kaupungin palveluksessa eri työpisteissä, ja hän on toiminut Helsingin kaupungin pääluottamusmiehenä vuosina 2007–2012.

Puoluetaustaltaan Paavola on sitoutumaton.

Lähteet
-------

1. ↑  Marjo Ollikainen: Superin puheenjohtajaksi Silja Paavola *Helsingin Sanomat*.  6.6.2012.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 20.8.2015.
2. ↑  SuPerin liittokokous 6.–7.6.2012: SuPerin uudeksi puheenjohtajaksi on valittu Silja Paavola – SuPer *Superliitto.fi*. Viitattu 19.8.2015.
3. ↑  SuPerin puheenjohtajana jatkaa Silja Paavola - SuPer *www.superliitto.fi*. Viitattu 9.6.2016.
4. ↑  SuPerin puheenjohtajana jatkaa Silja Paavola *www.superliitto.fi*. Viitattu 12.10.2021.
**El Tigren roomalaiskatolinen hiippakunta** on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Brasiliassa. Sen keskuspaikkana toimii Cruz das Almas.

Hiippakunnan perustaminen
-------------------------

22. marraskuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen El Tigren hiippakunnan perustamisesta ja sen erottamisesta São Salvador da Bahian hiippakunnasta. Uuteen hiippakuntaan liitettiin 10 kuntaa: Cruz das Almas, Cabaceiras do Paraguaçu, Cachoeira, Governador Mangabeira, Maragogipe, Muritiba, Santo Amaro, São Felix, Sapeaçu sekä Saubara. Siihen tuli 16 seurakuntaa, 19 pappia ja 191 228 jäsentä, 58,9% alueen väestöstä. Hiippakunnan pinta-alaksi tuli 2 409km².

Piispat
-------

* Antônio Tourinho Neto: 2017 -

Lähteet
-------

1. 1 2  Diocese of Cruz das Almas *Catholic-Hierarchy*. Viitattu 31.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Resignations and Appointments, 22.11.2017 *Summary of Bulletin - Holy See Press Office*. Viitattu 31.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hiippakunnan kotisivut (portugaliksi)
Anttolan työväenyhdistyksen talo vuodelta 1920
**Anttolan työväentalo Rientola** sijaitsee Mikkelintien varressa Anttolan kirkonkylässä. Se on kulttuurihistoriallisesti merkittävä ja siihen liittyy sekä historiallisia, maisemallisia että rakennushistoriallisia arvoja.

Historia
--------

Anttolan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1905. Oman talon tontti ja piirustukset hankittiin vuonna 1906. Työväentalo on rakennettu pääosin talkoilla. Rakennustarvikkeita on hankittu avustuksilla.

Sisällissodan aikana vuonna 1918 suojeluskunta otti talon haltuunsa ja sijoitti sinne vankeja. Paikalliset poliisiviranomaiset pyrkivät vuonna 1935 lakkauttamaan sekä työväenyhdistyksen että TUL:oon kuuluvan voimistelu- ja urheiluseuran toiminnan.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen. Jugendtyylinen julkisivu on pelkistetty 1950-luvulla. Taloa on remontoitu vuonna 1962. Se vuorattiin laudoilla, sisäkatto ja sisäseinät peitettiin rakennuslevyillä. Alkuperäinen uunilämmitys korvattiin öljy- ja puulämmityksellä. Alkuperäinen pärekatto oli muutettu jo 1930-luvulla, nyt laitettiin peltikatto. Talo maalattiin vaaleanvihreäksi. Alun perin ulkoväri on ollut punainen. Myös kuisti purettiin. Vesijohto, viemäri ja wc asennettiin vuonna 1978.

Talossa on juhlasali, jonka näyttämö on purettu vuonna 1962. Lisäksi talossa on ravintola, keittiö, eteinen ja neljä asuinhuonetta. Lisärakennuksessa on aitta ja puuvarasto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia, elokuvia, tansseja ja juhlia. Siellä on ollut myös lukutupa. Rakennuksen yläkerrassa sijainneissa kolmessa asuinhuoneessa on ollut vuokralaisia vuosina 1917–1994.

Talo on ollut yksityiskäytössä vuodesta 1994 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta Etelä-Savon maakuntaliitto, Etelä-Savon ely-keskus ja Riihisaari – Savonlinnan museo. Viitattu 11.12.2022.
2. 1 2 3 4 5 6  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
Silityslauta ja -rauta.
Seinää vasten taitettuna nojaava nykyaikainen silityslauta. Näkyvillä koko alapuoli: metallijalat, pehmusteen alla oleva metallikehikko, metallitankoja.Silityslaudan alapuoli.
Yksityiskohta 1940-luvulla valmistetusta silityslaudasta. Laudan päällä on kankaalla päällystetty patja. Nykyaikaisissa silityslaudoissa patjan alla on laudan sijaan metallikehikko.
**Silityslauta** on silitystä varten kehitetty apuväline, jonka päälle silitettävä tekstiili levitetään ja silitysraudalla silitetään.

Ensimmäiset silityslaudat ovat peräisin 800-luvulta, jolloin niitä käyttivät viikingit. Myöhemmin Euroopassa yleiseksi tuli silittää vaatteet keittiönpöydän tai kahden tuolin päälle asetetun laudan päällä. Niiden päälle oli suositeltavaa laittaa päällyskangas. 1800-luvulle mennessä tuoleista ja laudasta tehty rakennelma oli levinnyt myös Yhdysvaltoihin. Vuonna 1892 afroamerikkalainen Sarah Boone patentoi keksintönsä lisätä laudan päälle pehmuste ja pyöristää laudan toinen pää. Muutos teki silittämisestä tehokkaampaa. Pian sen jälkeen silityslautoja alettiin tuottaa myös kaupallisesti. Vuoteen 1898 mennessä hän lisäsi silityslautaan myös mekaniikan, joka salli sen kokoon taittamisen. Vuoteen 1940 mennessä suosituiksi tulivat metalliset silityslaudat, joissa oli pyöreät jalat. Sen jälkeen silityslautojen rakenne ei ole juuri muuttunut.

* Vanha puinen silityslauta.Vanha puinen silityslauta.
* 1940-luvulla valmistettu puinen silityslauta.1940-luvulla valmistettu puinen silityslauta.
* 1950-lukulaisia seinään kiinnitettyjä silityslautoja, jotka voi taittaa käytön jälkeen pystyyn seinää vasten.1950-lukulaisia seinään kiinnitettyjä silityslautoja, jotka voi taittaa käytön jälkeen pystyyn seinää vasten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The History of Ironing Boards | Old Ironing Board Inventor *VENACE*.  26.1.2021. Viitattu 24.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Black History Month #20 - Sarah Boone's Modern Ironing Board  27.2.2021. Greenbelt Museum. Viitattu 24.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  Sarah Boone, inventor of the ironing board and first Black woman to get a patent *New York Amsterdam News*.  5.8.2021. Viitattu 24.2.2023. (englanniksi)
**Faisal ibn Musa’id ibn Abdilaziz** (4. huhtikuuta 1944 Riad – 18. kesäkuuta 1975 Riad) oli Saudi-Arabian kuninkaan Faisal ibn Abdilaziz Al Sa’udin veljenpoika ja tämän murhaaja.

Elämäkerta
----------

Faisal ibn Musa’id syntyi Saudi-Arabian pääkaupungissa Musa’id ibn Abdilazizille, jonka isä puolestaan oli Ibn Sa’ud. Hänen äitinsä oli Watfa ja sisaruksensa Khalid, Bandar ja al-Jauhara.

Faisal ibn Musa’idin tiedetään opiskelleen Yhdysvalloissa, jossa hän jäi vuonna 1970 kiinni LSD:n levittämisestä. Lähdettyään Yhdysvalloista hän vietti jonkin aikaa Beirutissa ja kävi myös Itä-Saksassa ennen palaamistaan Saudi-Arabiaan. Siellä hänen passinsa takavarikoitiin, koska hän oli aiheuttanut ongelmia ulkomailla oleskellessaan. Hän pääsi opettamaan Riadin yliopistoon (nyk. Kuningas Saudin yliopisto) ja piti samalla yhteyttä Yhdysvalloissa tapaamaansa tyttöystävään.

Faisal ibn Musa’id meni 25. maaliskuuta 1975 Riadin kuninkaalliseen palatsiin, jossa kuningas oli juhlistamassa islamin profeetan Muhammadin syntymäpäivää mawlidia. Kuningas tunnisti veljenpoikansa, jolta hän odotti suutelua kunnianosoitukseksi. Veljenpoika kuitenkin otti esiin pistoolin ja ampui useita kertoja kuningasta kohti. Kuningas vietiin sairaalaan, mutta hän kuoli vammoihinsa.

Faisal ibn Musa’id pidätettiin. Hän joutui oikeuden eteen, jossa hänet todettiin syylliseksi kuninkaan salamurhaan ja tuomittiin kuolemaan. Hänet teloitettiin Riadissa 18. kesäkuuta 1975.

Lähteet
-------

1. ↑  Juan de Onis: Faisal's Killer is Put to Death *NY Times*.  19.5.1975. Viitattu 12.11.2017.
**Toyota Caldina** on Japanin markkinoilla myyty farmarityyppinen henkilöauto. Caldinaa ei ole virallisesti myyty Japanin ulkopuolella.

Caldina Mk.I (1992-1997)
------------------------

1992 Toyota Caldina
Ensimmäisen sukupolven Caldina tuli myyntiin marraskuussa 1992. Se oli Japanin markkinoilla myytävän Toyota Coronan farmariversio. Corona taas oli sama auto kuin Euroopan markkinoilla myyty Toyota Carinan E -malli. Euroopan markkinoilla Caldinaa vastaava malli oli Toyota Carina E:n farmariversio.

  

Moottorivaihtoehdot:

Bensiini:

* 1.5 L *5E-FE*
* 1.6 L *4A-FE*
* 1.8 L *7A-FE*
* 1.8 L *4S-FE*
* 2.0 L *3S-FE*
* 2.0 L *3S-GE*

Diesel:

* 2.0 L *2C*
* 2.0 L *2C-T*
* 2.2 L *3C-E*

Caldina Mk.II (1997-2002)
-------------------------

Toyota Caldina 2.0 GToyota Caldina 2.0 GT-T
Toisen sukupolven Caldina tuli myyntiin syyskuussa 1997. Vastaava malli Euroopan markkinoilla oli nyt Toyota Avensis farmari. Mallien välillä on kuitenkin teknisiä eroavaisuuksia. 

Valittavana oli bensiini ja dieselmoottoreita. Vaihteistoksi oli valittavissa 4-vaihteinen automaatti ja 5-vaihteinen manuaali. Parhaassa GT-T mallissa oli neliveto ja 3S-GTE moottori. 

Moottorivaihtoehdot: 

Bensiini: 

* 1.8 L (*7A-FE*)
* 2.0 L (*3S-FE*)
* 2.0 L (*3S-GE*)
* 2.0 L (*3S-GTE*)

Diesel: 

* 2.0 L (*2C-T*)
* 2.2 L (*3C-TE*)

Caldina Mk.III (2002 - 2007)
----------------------------

2002 Toyota Caldina
Kolmannen sukupolven Caldina tuli myyntiin syyskuussa 2002. Mallilla ei ole enää mitään tekemistä Avensiksen kanssa, vaan se on täysin oma mallinsa. Se on rakennettu samalle alustalle kuin Toyota Allion ja Toyota Premio. Varustelutasoja on 4, perusmalli on S, keskitason ZT ja Z ja paras malli GT-Four. 

Valittavana oli ainoastaan bensiinimoottoreita. Caldinan malliston parhaassa GT-Four-mallissa oli neliveto ja 3S-GTE-moottori. GT-Four "N" Edition -erikoismallissa oli vielä esimerkiksi Recaron urheiluistuimet ja alustan muutoksia. Myös halvempia ZT- ja Z-malleja oli saatavissa nelivetoisena. 

  

Moottorivaihtoehdot:

* 2.0 16V GT-Four (1998 cc) (3S-GTE) - 260 hp
* 2.0 16V VVT-i D-4 ZT/Z (1998 cc) (1AZ-FSE) - 155 hp
* 1.8 16V VVT-i S-Edition (1794 cc) (1ZZ-FE) - 132 hp
**Toyota Corona Mark II** tai Mk II oli Toyota Motor Corporationin mallisarja, jota valmistettiin vuodesta 1968 vuoteen 2007. Samalla mallimerkinällä on valmistettu useita eri korimalleja ja eri markkina-alueilla Mark II on kulkenut myös täysin eri mallinimellä. Vaikka samaa mallia on myyty monella eri nimellä, on korimallin koodi kuitenkin sama ympäri maailman.

Suomen markkinoille tuotiin Corona Mk II:n ensimmäisen ja toisen sukupolven malleja, kaikkina koriversioina.  

Kolmannen (X30 / X40, 1976–1980 ) ja neljännen ( X50 / X60, 1980–1984 ) sukupolven mallit myytiin täällä nimellä **Toyota Cressida**.

Ensimmäinen sukupolvi (1968–1972) T60 / T70
-------------------------------------------

Corona Mk II esiteltiin vuonna 1968 Japanissa ja myös vienti aloitettiin samana vuonna. Kokoluokassaan se sijoittui jo markkinoilla olevien, pienemmän Coronan ja isomman Crownin väliin. Pohjalevynä käytettiin jo olemassa olevaa Coronan rakennetta, mutta kooltaan Mk II oli isompi niin ulkoa kuin sisätiloiltaan. Sisätilojen varustus oli oman aikakautensa parhaimpia, jotkin varusteet olivat samoja ylellisemmän Crownin kanssa.

Tekniikan järjestely oli aikakaudelleen tyypillinen, moottori edessä pitkittäin, sen jatkeena vaihdelaatikko ja takapyöräveto. Vaihteenvalitsin oli sedan ja coupe mallissa lattiassa, farmarimallissa oli rattivalitsin, koska etupenkki oli yhtenäinen kolmen hengen sohvaistuin. Lattiavalitsimella vaihteisto oli 4-portainen, rattivalitsimella 3-portainen.  

Etupyörien ripustus oli järjestetty päällekkäisin kolmiotukivarsin ja kierrejousin. Jäykkä taka-akseli oli ripustettu pitkittäisin lehtijousin.

Eurooppaan tuotujen versioiden moottorivaihtoehdot olivat aluksi T60 sedan ja T70 coupe -malleissa 1.5 2R ja 1.6 7R. Mallistolle parikin kertaa tehdyn kasvojenkohotuksen myötä myös moottorivalikoimaa muutettiin, kun 1.6 7R-moottorin tilalle tuli 1.7 6R.  

Myös mallimerkinnän loppunumero vaihtui kasvojenkohotuksen myötä.  

RT62 sedan ja RT72 coupe -mallien moottorina oli 1.9 8R  

RT63 sedan, RT73 coupe ja RT78 / 79 farmari -mallien moottorina oli 2.0 18R.

1971 Toyota Corona Mk II coupe
Toyota Toyopet Mark II 1900
Toyota Corona Mk II
Toyota Corona Mk II

Toinen sukupolvi (1972–1976) X10 / X20
--------------------------------------

Toisen sukupolven Corona Mark II oli nyt saanut oman, X-sarjan, pohjalevyn, Corona Mk I:n T-pohjalevyn tilalle. Korimallien merkinnät olivat siten myös muuttuneet edellisistä, X20 oli nyt mallimerkintänä 2-ovisille coupeille, kun the X10 oli sedan ja farmarimallien koodi. Joillain markkina-alueilla oli saatavana keulalle kuusisylinterisiä rivimoottoreita, Suomeen Corona Mk II:a ei näillä koneilla tuotu. Coupe malleja tuotiin Eurooppaan perusversiota tehokkaammalla 18R-G moottorilla. Kori oli kokenut edeltäjäänsä verraten täydellisen muodonmuutoksen. Vuonna 1973 mallit saivat osakseen keulan ja perän kevyen muutoksen.

Euroopan moottoriversiot:

* 1.7 6R
* 2.0 18R
* 2.0 18R-G DOHC

Toyota Corona II Coupe
Corona Mark II Wagon
Corona Mark II Wagon
Mark II GSS
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Camaret-sur-Mer** (bretoniksi *Kameled*) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Iroisemeren rannikolla Crozonin niemimaan länsikärjessä.

Camaret-sur-Mer on vanha kalastussatama. Sitä suojaavalla aallonmurtajalla on Notre-Dame de Rocamadourin kappeli sekä Vaubanin rakennuttama puolustuslinna Tour Vauban, joka rakennettiin suojaamaan Brestin satamaa. Se kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon yhdentoista muun Vaubanin linnoituksen kanssa.

Tour Vauban oli vielä rakenteilla kun se joutui jo puolustustöihin. Englantilaisten ja hollantilaisten laivastot yrittivät tehdä maihinnousun Camaret-sur-Meriin 18. kesäkuuta 1694. Päämääränä heillä oli päästä pommittamaan Brestin kaupunkia. Ranskalaiset onnistuivat tuhoamaan vihollisen tässä Camaretin taistelussa, joka on osa yhdeksänvuotista sotaa.

  

* Notre-Dame de Rocamadourin kappeliNotre-Dame de Rocamadourin kappeli
* Tour VaubanTour Vauban

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Camaret‑sur‑mer and Crozon Official website of tourism in Brittany. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  La Tour Vauban Mairie de Camaret-sur-Mer.  Arkistoitu 19.7.2020. Viitattu 19.7.2020. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Camaret-sur-Mer** Wikimedia Commonsissa
Faisal 5-vuotiaana.
**Faisal II** (**Faiṣal ibn Ghāzī ibn Faiṣal Āl Hāshim**, 2. toukokuuta 1935 – 14. heinäkuuta 1958) oli Irakin viimeinen kuningas 1939–1958.

Faisal oli Irakin toisen kuninkaan, Ghazin ja kuningatar Aliyan poika. Kuningas Ghazi kuoli vuonna 1939 selvittämättömässä auto-onnettomuudessa, jotkut väittivät vaikutusvaltaisen ministerin Nuri al-Sa’idin miesten tappaneen hänet. Kolmivuotiaasta Faisalista tuli kuningas 4. huhtikuuta 1939. Hänen setänsä Abdulilah ibn Ali toimi valtionhoitajana vuodet 1939–1953, sekä pääministeri Rašid Ali al-Kailani lyhyen aikaa kolmeen otteeseen.

Huhtikuussa 1941 kansallismielinen pääministeri Rašid Ali al-Kailani kaappasi vallan Abdulilahilta. Kuningatar ja Faisal salakuljetettiin maasta. Vuonna 1950 kuningattaren kuoleman jälkeen Abdulilahista tuli kuninkaan ainoa holhooja.

Faisal kävi Harrowin koulua Isossa-Britanniassa serkkunsa Hussein bin Talalin kanssa, josta tuli myöhemmin Jordanian kuningas. Pojat olivat läheisiä, ja suunnittelivat jopa yhdistävänsä valtakuntansa vastustaakseen militanttia pan-arabinationalismia.

Faisal II kruunattiin 2. toukokuuta 1953 Bagdadissa hänen saavutettuaan täysi-ikäisyytensä. Marraskuussa Husseinista tuli Jordanian kuningas. Faisal pyrki uudistamaan maataan laajoilla pato-, silta- ja kasteluhankkeilla. Hän rakennutti myös kouluja ja sairaaloita. 1. helmikuuta 1958 naapurimaa Syyria muodosti Nasserin johtaman Egyptin kanssa Yhdistyneen arabitasavallan. Vain kaksi viikkoa myöhemmin 14. helmikuuta hašemiittikuningaskunnat muodostivat samanlaisen liiton, Irakin ja Jordanian arabiliittovaltion. Faisalista, vanhemmasta hašimidien suvusta, tuli maan päämies.

Faisal ja hänen serkkunsa Jordanian kuningas Hussein vuonna 1957.
Faisalin valtakausi uuden maan johdossa kesti vain viisi kuukautta. Kesällä Hussein pyysi Irakin armeijan apua Jordaniaan. Kenraali Abdulkarim Qasim käytti joukkojen siirtoja hyväkseen, kaappasi vallan vuonna 1958, valtasi Bagdadin ja julisti tasavallan syntyneeksi 14. heinäkuuta. Samana päivänä Faisal II, toiset kuningasperheen jäsenet ja johtava ministeri Nuri al-Sa’id kuolivat tasavaltalaissotilaiden tuleen.

Lähteet
-------

1. ↑   1958: Coup in Iraq sparks jitters in Middle East *BBC On this Day*. BBC World News. Viitattu 19.8.2010.
2. ↑  King Faisal 2 *Iraq Politics*. Looklex Encyclopaedia.  Arkistoitu 31.1.2010. Viitattu 19.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Faisal II** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Ghazi** | **Irakin kuningas**1939–1958 | Seuraaja:**-** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Faith Friday Obilor** (s. 5. maaliskuuta 1991 Aba, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Obilor pelaa moldovalaisessa FC Sheriff Tiraspolissa.

Obilor aloitti uransa kotimaansa Babanawa FC:ssä. Kaudeksi 2011 hän teki sopimuksen Ykkösessä pelanneen PS Kemi Kingsin kanssa. Seuraavana vuonna Obilor siirtyi saman sarjan Rovaniemen Palloseuraan, jossa onnistui ensimmäisellä kaudella saavuttamaan nousun Veikkausliigaan. Syyskauden 2012 hän pelasi lainalla liigajoukkue FC Inter Turussa.

Kaudella 2013 Obilor pelasi RoPS:ssa 31 liigaottelua ja oli mukana voittamassa Suomen Cupia. Veikkausliigakaudella 2015 Obilor saavutti RoPS:n kanssa SM-hopeaa ja hänet valittiin kauden päätteeksi vuoden liigapuolustajaksi. Tammikuussa 2016 Obilor siirtyi kauden mittaisella sopimuksella FC Interiin.

Saavutukset
-----------

* Suomen Cup 2013 (RoPS), 2017 (HJK)
* SM-kulta 2017 (HJK)
* SM-hopea 2015 (RoPS)
* Vuoden liigapuolustaja 2015

Tilanne 22. heinäkuuta 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Faith Friday Obilor Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  HJK menettää avainpelaajansa – sama seura nappasi jo aiemmin helsinkiläisten kapteenin *www.iltalehti.fi*. Viitattu 21.1.2020.
3. ↑  Kylmänen, Erkki: Veikkausliigan paras puolustaja Faith Obilor siirtyy RoPS:sta Interiin *HS.fi*.  19.1.2016. Viitattu 19.1.2016.
**Graeme Koehne** AO (s. 1956) on australialainen säveltäjä.

Koehne opiskeli Adelaiden yliopistossa ja voitti vuonna 1982 Australian Composers Awardin orkesteriteoksestaan *Rain Forest*. Hän oli Harkness Fellowship'n turvin Yalen yliopistossa vuodesta 1984 ja opiskeli yksityisesti Virgil Thomsonin sekä Louis Andriessenin johdolla. Vuosina 1998–1999 hän oli Etelä-Australian osavaltion residenssisäveltäjä.

Koehne on tullut tunnetuksi laajalti eri puolilla maailmaa esitetyistä orkesteriteoksistaan, joihin kuuluvat muiden muassa *Unchained Melody*, *Powerhouse* ja *Elevator Music*. Hänen orkesteriteoksiinsa kuuluu myös konserttoja, kuten *Inflight Entertainment* (vahvistetulle oboelle tai sopraanosaksofonille) ja *High Art* (trumpetille). Koehne tunnetaan myös baleteistaan, joita ovat esittäneet muiden muassa Houston Ballet, The Australian Ballet, Komische Oper Berlin ja Sydney Dance Company.

Koehne on toiminut sävellyksen professorina Adelaiden yliopistossa, josta sai musiikin tohtorin arvon vuonna 2002. Siellä hän on toiminut Elder Conservatorium of Musicin johdossa. Koehne on istunut Australia Council for the Artsin jäsenenä ja toiminut sen musiikkilautakunnan puhemiehenä. Vuonna 2001 Koehnelle myönnettiin Australian hallituksen Centenary Medal. Melbournen yliopistosta hän sai vuonna 2004 Sir Bernard Heinze Memorial Awardin. Vuonna 2009 Koehne voitti Classical Music Awardin "vuoden orkesteriteoksen" kategoriassa teoksellaan *Tivoli dances*. Samana vuonna hän oli samassa kategoriassa finalistina teoksellaan *Palm Court suite*. Vuonna 2014 Koehne sai Australian ritarikunnan upseerin arvon.

Koehne on omaksunut vaikutteita monista eri lähteistä, kuten populaarimusiikista vastareaktiona sarjallisuuden edustamalle modernismille ja sen myöhemmille kehityskuluille. Koehne on säveltänyt tilaustöinä useita teoksia, joihin kuuluu esimerkiksi oboisti Guy Hendersonin muistoksi sävelletty *The persistence of memory* (elegia oboelle ja jousiorkesterille). Hän oli myös yksi Gallipolin taistelun satavuotismuistoksi luodun *Gallipoli Symphonyn* säveltäjistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Graeme Koehne Wise Music Classical
2. 1 2 3 4  GRAEME KOEHNE (1956) Naxos
3. 1 2 3 4 5  Graeme Koehne: Represented Artist Australian Music Centre
4. ↑  University staff directory: Professor Graeme Koehne The University of Adelaide

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
* Graeme Koehne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* AllMusic: Graeme Koehne (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Sakya-linjan johtajia kuvaava maalaus. Sachen Kunga Nyingpo keskellä.
**Sakya** (tiibetiksi ས་སྐྱ་) on yksi tiibetinbuddhalaisuuden neljästä pääkoulukunnasta. Koulukunnan perusti Khön Könchok Gyalpo vuonna 1073. Sen ensimmäinen hengellinen johtaja oli Gyalpon poika, Sachen Kunga Nyingpo (1092–1158), joka perusti ensimmäisen sakya-luostarin.

Sakya keskittyy ennen kaikkea tantriseen harjoitteluun. Keskeisessä asemassa ovat mielikuvituksen ja oman ruumiin tutkiskelu..

Verrattuna muihin koulukuntiin, sakya on poikkeuksellinen siinä mielessä, että sen pääopettajan asema kulkee yhdessä Khönin perheessä. Perheestä yksi miespuolinen jäsen toimii ns. linjan jatkajana (*ngachang*) eli valkopukuisena lama, joka voi mennä naimisiin huolimatta asemastaan munkkina. Muut Khönin perheen miespuoliset jäsenet voivat olla munkkeja..

Nykyään sakya on jakautunut kolmeen koulukuntaan:

* Sa skya
* Ngorpa
* Tshar pa

Lähteet
-------

1. 1 2  The Sakya School  2021. The Karmapa. Viitattu 21.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Sachen Kunga Nyingpo *The Treasury of Lives*. Viitattu 21.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  The Four Lineages of Tibetan Buddhism  15.10.2019. Yongey Mingyur Rinpoche. Viitattu 21.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Sakya History *www.sakya.org*. Viitattu 21.2.2021. (englanniksi)
**Agamemnonin kuolinnaamio** on mykeneläisaikainen, pronssikautinen kullasta tehty kuolinnaamio, jonka saksalainen arkeologi Heinrich Schliemann kaivoi esiin Mykenestä vuonna 1876. Se on nykyisin näytteillä Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 4) Ateenassa.

Kuolinnaamio on ajoitettu noin vuosiin 1550–1500 eaa. eli aikaan noin 300 vuotta ennen Homeroksen *Iliaan* kuvaamaa Troijan sotaa. Schliemannin katsotaan usein ajatelleen virheellisesti, että hän olisi löytänyt tarunhohtoisen sotapäällikön kuningas Agamemnonin haudan. Todellisuudessa hän ei kuitenkaan varsinaisesti väittänyt, että hauta olisi kuulunut juuri Agamemnonille, vaikka hänen kerrotaankin lausuneen pian naamion löydyttyä innoissaan: "Olen katsonut Agamemnonia kasvoista kasvoihin". Joka tapauksessa naamio sai julkisuudessa Agamemnonin nimen, koska naamio oli merkittävin Mykenen löydöistä.

Naamio esittää vainajaa, parrakasta miestä, ja se on tehty taotusta kultalevystä, johon kasvojen yksityiskohdat on myöhemmin kaiverrettu. Naamion korkeus on noin 25 senttimetriä, leveys noin 17 senttimetriä ja paino noin 169 grammaa. Kultalevyssä on reiät kummankin korvan lähellä, mikä osoittaa, että se on ollut sidottu kasvojen päälle esimerkiksi nuoralla niin, että laidat on taitettu kasvojen sivuille. Naamio löytyi Mykenen niin kutsutusta hautakehästä A neljän muun kultaisen kuolinnaamion ohella. Ne oli todennäköisesti tehty Mykenen hallitsijoille.

Lähteet
-------

1. 1 2  624 National Archaeological Museum.  Arkistoitu 3.5.2016. Viitattu 29.8.2016.
2. 1 2  Mask of 'Agamemnon' Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 20.1.2020. Viitattu 29.8.2016.
3. 1 2  Mask of Agamemnon Australian Museum. Viitattu 29.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agamemnonin kuolinnaamio** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee kilpakävelijää. Jääkiekkoilija Timo Viljasesta on eri artikkeli.*
**Timo Mauno Tapio Viljanen** (s. 5. marraskuuta 1977 Raisio) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Turun Weikkoja ja hän on vastannut itse omasta valmennuksestaan vuodesta 2001 lähtien. SM-tasolla Viljanen on saavuttanut kaksi pronssia 20 kilometrin kävelyssä, kolme hopeaa ja kaksi pronssia 30 kilometrin kävelyssä sekä kolme kultaa ja neljä hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. viestijuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut 3 × 5 000 metrin kävelyviestissä seitsemän kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin sekä 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä kaksi kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Sisäratojen SM-kisoissa hän on voittanut hopeaa ja viisi pronssia 5 000 metrin kävelyssä.

Lähteet
-------

1. ↑  Timo Viljanen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Gareth Ian "Gary" Ablett** (19. marraskuuta 1965 Liverpool, Iso-Britannia – 1. tammikuuta 2012) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallomanageri. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Ablett pelasi yhdeksän vuotta Liverpoolissa. Hän liittyi joukkueeseen 1982, debytoiden pääsarjatasolla 1986. Liverpoolissa hän voitti kaksi liigamestaruutta (1988 ja 1990) sekä FA Cupin (1989). Ablett siirtyi Evertoniin tammikuussa 1992. Hän oli mukana voittamassa FA Cupia myös Evertonin riveissä vuonna 1995. Ablett on ainut pelaaja, joka voitti FA Cupin sekä Liverpoolin että sen paikalliskilpailija Evertonin riveissä.

Uransa loppupuolella hän pelasi 104 peliä Birminghamissa, vieraili lyhyesti Wycombessa ja Blackpoolissa, päättäen uransa American A-leaguessa Long Island Rough Riders -joukkueen riveissä 2001.

Vuonna 2002 alkaneella manageriurallaan Ablett toimi toukokuuhun 2009 saakka Liverpoolin reservijoukkueen managerina, mistä hän siirtyi Stockport Countyn manageriksi. Ablett menehtyi Non-Hodgkinin lymfoomaan 1. tammikuuta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Gary Ablett *LFChistory.net*. Viitattu 5.1.2012.
2. 1 2  JALKAPALLO: Gary Ablett kuollut  2.1.2012. YLE urheilu. Viitattu 5.1.2012.
3. 1 2 3 4  Gary Ablett, former Liverpool & Everton defender, dies at 46 *news.bbc.co.uk*.  2.1.2012. BBC Sport. Viitattu 5.1.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Timofei Mihailov
**Timofei Mihailovitš Mihailov** (ven. Тимофе́й Миха́йлович Миха́йлов, 3. helmikuuta 1859 nykyisen Smolenskin alueen Sytšovkan piirin Gavrilovon kylä – 15. huhtikuuta 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Timofei Mihailov syntyi talonpojan perheeseen. 1870-luvun puolivälissä hän työskenteli sekatyömiehenä ja lämmittäjänä Pietarissa. Mihailov kävi Zemlja i voljan työläiskerhon kokoontumisissa ja liittyi vuonna 1880 Narodnaja voljan työläisjärjestöön. Hän oli yksi Aleksanteri II:n murhan osanottajista. Murhan jälkeen Mihailov pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Hänet hirtettiin Andrei Željabovin, Sofja Perovskajan, Nikolai Kibaltšitšin ja Nikolai Rysakovin kanssa Pietarissa Semjonovskin kentällä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 16*, s. 346. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 473. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
Kauko Röyhkä ja Timo Vikkula vuoden 1996 aikoihin.
**Timo Antero Vikkula** on suomalainen muusikko. Hän soitti Kauko Röyhkän yhtyeessä vuosina 1990–2007 ja Shadowplayssa 1980-luvun lopulla. Vikkulan muita yhtyeitä ovat mm. Them Bird Things, Bibi Hanuk ja Moonage Daydream. Vikkula on ollut myös mukana tuottamassa joitain Röyhkän albumeita. Vikkula soittaa pääasiassa kitaraa, mutta myös kosketinsoittimia ja bassoa. Toimittaja Suonna Kononen kuvailee Vikkulan soittoa Röyhkän albumeilla Karjalaisen levyarvostelussa vuonna 2012 seuraavasti: 

> »Timo Vikkula näyttäytyy retrospektiivisesti etenkin soundiosaajana. Kitaran phaser- ja vibe-efektit muljuvat usealle rallille vivahduksen uuspsykedeliaa, mitä ei ajan Suomirock-eetoksen keskellä välttämättä tajunnutkaan.»   
> (Suonna Kononen)
> 
> 

Vikkulan Röyhkän levylle Tyttöjen ystävä säveltämä kappale *Kevät* nousi ilmestyessään pieneksi hitiksi. Vikkula oli tarjonnut kappaleen riffiä jo Shadowplaylle, mutta yhtye ei ollut sitä käyttänyt.

Julkaisuja
----------

* Röyhkä, Kauko & Vikkula, Timo: *Nuottikirja*. Helsinki: Like, 2004. ISBN 952-471-059-5

Lähteet
-------

1. ↑  Kononen, Suonna: Se ei oo koskaan kiinni ajassa *Karjalainen*.  5.10.2012. Viitattu 1.4.2019.
2. ↑  Himberg, Petra: Kauko Röyhkä: Kevät *Yle elävä arkisto*.  26.4.2009. Viitattu 4.4.2019.
3. ↑  Röyhkä, Kauko: Olen Messias. Valitut palat 1980–2012

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Vikkula *Discogs*. Viitattu 1.4.2019.
* Vikkula, Timo Antero *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 1.4.2019. Viitattu 1.4.2019.