recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valtion tiede- ja teknologianeuvosto** tai lyhyemmin **Tiede- ja teknologianeuvosto** oli Suomen valtioneuvoston asetuksella perustettu kansallinen toimielin, joka toimi vuosina 2006 – 2008. 

Sen tehtäviksi määriteltiin mm. 1) tieteen ja teknologian kansainvälisen kehityksen seuraaminen suomalaisen tutkimuksen ja teknologian kehittämistarpeiden kannalta, 2) tiede- ja teknologiapolitiikan kannalta keskeisten asioiden käsittely sekä näihin liittyvien suunnitelmien ja ehdotusten valmistelu valtioneuvostolle, 3) tieteellisen tutkimuksen ja tutkijakoulutuksen kehittämisen käsittely, 4) teknologian kehittämisen ja hyödyntämisen käsittely sekä teknologian vaikutusten arviointi, 5) kansainvälisen tiede- ja teknologiayhteistyön käsittely, 6) julkisen tutkimus- ja innovaatiorahoituksen kehittämisen ja suuntaamiseen käsittely, 7) sellaisten tärkeiden lainsäädäntöasioiden käsittely, jotka liittyvät tieteeseen, teknologiaan ja tieteelliseen koulutukseen, 8) toimialaansa koskevien aloitteiden ja esitysten tekeminen valtioneuvostolle ja ministeriöille. 

Neuvosto on nähty julkista ja yksityistä sektoria, tiede- ja teknologiasektoreita sekä tutkijoita, yrityksiä ja hallintoa yhdistävän dialogin yhtenä foorumina.

Tiede- ja teknologianeuvosto oli vuonna 1963 perustetun ja seuraavana vuonna toimintansa aloittaneen Valtion tiedeneuvoston seuraaja. Lakkautettua tiede- ja teknologianeuvostoa puolestaan on vuodesta 2009 seurannut Tutkimus- ja innovaationeuvosto.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtioneuvoston asetus tiede- ja teknologianeuvostosta 847/2005 2 §
2. ↑  Karjalainen, Sakari: Tiedepoliittinen keskustelu virkistyköön!.  *Tieteessä tapahtuu*, 2005, nro 2, s. 3-4.
3. ↑  Asetus valtion tiedeneuvostosta 97/1963
4. ↑  Valtioneuvoston asetus tutkimus- ja innovaationeuvostosta 1043/2008
**Págos** (kreik. Πάγος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sýroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Sýros-Ermoúpolin kuntaan, Sýroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 363 (vuonna 2011).

Págoksen kylä sijaitsee Sýroksen saaren keskiosissa noin kuusi kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Ermoúpolin kaupungista. Kylän tärkein elinkeino on maanviljely. Págos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πάγου, *Topikí Koinótita Págou*), johon kuuluvat varsinaisen Págoksen kylän lisäksi kylät Agrós, Mesariá ja Parakopí. Koko yhdyskunnan väkiluku on 960. Aiemmin kylä kuului Áno Sýroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sýros-Ermoúpolin kunnan Áno Sýroksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  syros page pagos *Terrabook*. Viitattu 4.9.2023.
**Union pour la démocratie et le développement** eli UDD on poliittinen puolue Malissa.

Puolueen on perustanut entinen Moussa Traorén hallinnon virkailija Moussa Balla Coulibaly. Se sai neljä edustajanpaikkaa Malin kansalliskokoukseen vuonna 1992. Vuonna 1999 UDD:hen yhdistyi Parti socialist pour le progrès et le développement. Coulibaly osallistui vuoden 2002 presidentinvaaleihin, ja vaalien toisella kierroksella puolue tuki Ademan Soumaïla Cisséä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa UDD ja Adema muodostivat Alliance pour la république et la démocratie -nimisen koalition.

UDD sai kolme edustajanpaikkaa vuoden 2007 kansalliskokousvaaleissa. Presidentinvaaleissa puolue tuki Amadou Toumani Touréa.

Moussa Coulibalyn poika Tiéman Hubert Coulibaly valittiin UDD:n johtajaksi vuonna 2010. Vuoden 2013 kansalliskokousvaaleissa puolueen edustajaksi valittiin vain Moussa Coulibaly, joka kuuluu presidentti Ibrahim Boubacar Keïtaa tukevaan Alliance pour le Mali -ryhmään. Tiéman Coulibaly toimi hallituksen ministerinä vuosina 2012–2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Political Handbook of the World 2016–2017, volume 1*, s. 957. Thousand Oaks: CQ Press, 2017. ISBN 978-1-5063-2718-1.
2. ↑  Assemblée Nationale 1992 *Inter-Parliamentary Union*. Viitattu 14.11.2019.
3. 1 2  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 330. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
4. ↑  Union pour la démocratie et le développement (UDD) *Malijet*.  Arkistoitu 15.7.2015. Viitattu 14.11.2019.
5. ↑  Une nouvelle génération de leaders politiques *Jeune Afrique*. Viitattu 14.11.2019.
6. ↑  Zeïni Molaye, Amadou Keita, Salabary Doumbia: L’Assemblée Nationale du Mail, 5ème législature: un guide à l'usage des élus, des citoyens et des partenaires *Friedrich Ebert Stiftung, Bureau du Mali*.  2015. Viitattu 14.11.2019.
7. ↑  Mali – Tiéman Hubert Coulibaly: «Nous devons réunir les conditions pour la survie de notre nation» *Jeune Afrique*. Viitattu 14.11.2019.
**Martti Tapio Asunta** (s. 4. helmikuuta 1955 Ruovesi) on suomalainen metsänhoitaja, yrittäjä ja pankin- ja yritysjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.

Asunta syntyi maanviljelijä Tauno Asunnan ja vakuutusvirkailija Kaarina Gyllenbögelin perheeseen ja avioitui 1980 röntgenhoitaja Pirjo Penttilän kanssa. Asunta tuli ylioppilaaksi Ruoveden yhteiskoulusta 1975 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1982. Hän oli Kurun normaalimetsäopiston suunnittelun opettaja 1982 ja Pohjois-Hämeen metsänhoitoyhdistysten liiton kenttäpäällikkö 1982–1985 ja toiminnanjohtaja 1985–1988.

Tampereen Aluesäästöpankin, vuodesta 1992 Suomen Säästöpankki - SSP Oy, Tampereen Säästöpankkialueen Kurun aluejohtaja hän oli 1988 ja Kurun ja Ruoveden aluejohtaja 1990–1993, Suomen Yhdyspankin Ruoveden konttorin pankinjohtaja 1993–1995 ja Suomen Yhdyspankin Pirkanmaan konttoriryhmän johtoryhmän jäsen ja maa- ja metsätalousasiantuntija 1994–1995. Kiinteistötoimisto Martti Asunnan liikkeenharjoittajaksi Asunta tuli 1995, Pirkanmaan Kotikuusi Oy:n toimitusjohtaja hän oli 1998–2007, Kurun loma-asuntomessujen projektipäällikkö 2001–2003 sekä Huoneistokeskus-yhtiön myyntihoitaja ja franchingyrittäjä 2002–2005 ja toimistonjohtaja Tampereella 2003–2005. Asunta on toiminut myös Kurun Hakelämpö Oy:n toimitusjohtajana.

Asunta oli Ruoveden kunnanvaltuutettu 1976–1980 ja Kurun kunnanvaltuutettu 1996–2000. Hänen useisiin asiantuntija- ja luottamustehtäviinsä ovat kuuluneet muun muassa Metsäliitto Osuuskunnan hallintoneuvoston jäsenyys ja puheenjohtajuus, Metsä Board -yhtiön hallituksen varapuheenjohtajuus sekä Metsä Tissue ja Metsä Fibre -yhtiöiden hallitusten jäsenyydet. Metsäneuvoksen arvonimen Asunta sai 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Martti Asunta (1955–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 22.4.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 3.11.2023.
2. ↑  Asunnan kausi Metsäliiton puheenjohtajana päätökseen.  *Kurun lehti: puolueeton Kurun kotiseutulehti*, 23.1.2020, nro 4, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 3.11.2023.  (ei-vapaa)
**Henkivartija** on Leena Lehtolaisen rikosromaani vuodelta 2009. Se on henkivartija Hilja Ilveskerosta kertovan sarjan ensimmäinen osa.

Lehtolaisen teosta on toisaalta kuvattu taatuksi tavaraksi, toisaalta Lehtolaista on kiitetty rohkeudesta siirtyä menestyneestä lajista aivan uudelle alueelle. Tyyli ja yhteiskunnalliset teemat ovat edelleen tallella, ja mukana on päivänpolitiikka, kuten ennenkin, mutta aihepiiri, kansainvälinen rikollisuus, on Lehtolaiselle uutta. Kovaa aihetta pehmentävät romantiikka ja inhimillisyys. Ja luonto: Lehtolaiselle läheinen kissaeläin ilves tuli mukaan, kun Lehtolainen oli nähnyt Venäjällä pidetyissä taitoluistelukilpailuissa ilvesturkin.

Mukana tarinassa on iso annos huumoria: Lehtolainen on tahallaan revitellyt kieli poskessa ja käyttänyt siinä mustaa huumoria.

Juoni
-----

*Henkivartijan* päähenkilö on uusi Lehtolaisen henkilöhahmovalikoimassa: Yhdysvalloissa koulutuksensa saanut henkivartija Hilja Ilveskero, amatsoni ja peluri. Hän on ollut suomalaisen liikenaisen Anita Nuutisen palveluksessa henkivartijana Venäjällä, mutta on juuri ehtinyt suutuspäissään aiheuttaa irtisanomisensa, kun Nuutinen surmataan. Poliisilla on omat syynsä kiinnostua Nuutisen ratkaisusta, mutta Nuutisen kannalta kyse on lisäksi henkivartijan toimiluvan säilyttämisestä. Perässä kulkee myös venäläisiä liikemiehiä, kuten surmatun entinen yhtiökumppani ja rakastaja Valentin Paskevitš.

Teoksen juonikuviot rakentuvat venäläisten Suomessa tekemien kiinteistö- ja maakauppojen, Itämereen suunnitellun kaasuputken ja kotimaisen politiikan ympärille. Tarinaan kietoutuu Ilveskeron traaginen menneisyys, joka tuo kertomukseen inhimillisen sivujuonteensa, ja mukana on myös Lehtolaisen oma kotiseutu, Inkoon kylämaisemat, jonne Ilveskero vetäytyy piiloon, tai niin hän luulee.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leena Lehtolainen, Henkivartija *Tammi*.
2. 1 2  Nevalainen, Minna: Pikkuinen akka, jolla on paljon tukkaa. *Apu*.  8.5.2009.  Arkistoitu 28.11.2010.
3. 1 2  Miettinen, Helena: Leena Lehtolainen - Henkivartija. *Savon Sanomat*.  9.11.2009.  Arkistoitu 14.11.2009.
4. 1 2  Holmila, Paula: Henkivartija. *Uusi Suomi*.  Arkistoitu 1.9.2009.
5. 1 2 3  Henkivartija – Leena Lehtolainen. *Kirjavideo.fi*.  Arkistoitu 23.11.2010.
6. ↑  Lehtolainen s. 8.
7. 1 2  Mannila, Erikka: Kirjat: Henkivartija on uudenlaista Lehtolaista. *Warkauden Lehti*.  5.9.2009.  Arkistoitu 30.4.2013.
**Busanin piiritys** oli Korean ja Japanin välillä käyty taistelu vuonna 1592. Se oli Dadaejinin taistelun ohella ensimmäinen Toyotomi Hideyoshin Korean valloituksissa käyty taistelu, ja aloitti niemimaalla pitkään raivonneen sodan.

Taistelun kulku
---------------

Japanilaisten tuli vallata Busanin rannikko joukkojensa rantautumispaikaksi, ja maataistelua valittiin johtamaan paikallisia tietoja omannut Sō Yoshitoshi. Taistelusuunnitelmaan kuului samanaikainen hyökkäys Dadaejinin linnoitukseen, jota johtamaan nimitettiin Konishi Yukinaga.

Hyökkäys alkoi aamulla 24. toukokuuta, Sōn yritettyä ensin käännyttää korealaisia Japanin liittolaisiksi Ming-dynastiaa vastaan. Japanilaiset nousivat heti taistelussa ylivoimaisiksi arkebuusien avulla, sillä tämän uuden teknologian avulla he kykenivät tappamaan muureilla seisseitä korealaisia kaukaa. Korealaisten kenraali Jeong Bal yritti muodostaa korealaiset jousimiehet vastahyökkäykseen, mutta he joutuivat perääntymään. Tuntien taistelun jälkeen korealaisilta loppui nuolet.

Lopulta kenraali Jeong Bal menehtyi tulituksessa, mikä laski korealaisten taisteluintoa entisestään. Japanilaiset onnistuivat valtaamaan linnoituksen aamulla, ja lähes kaikki Busanin joukot tapettiin. Tämän lisäksi japanilaiset tappoivat myös jäljelle jääneet ihmiset siviilejä ja eläimiä myöten.

Busanin päädyttyä japanilaisten haltuun, sen kautta alettiin kuljettaa muonaa sekä joukkoja Japanista, kunnes amiraali Yi Sun-sin hyökkäsi sinne joukkoineen.

Lähteet
-------

* Clements, Jonathan: *The Samurai: A New History of the Warrior Elite*. Constable & Robinson, 2010. ISBN 978-1-84529-947-7.
Mitali valokuvattuna
**National Defence Service Medal** (suom. *"Kansallisen puolustuksen palvelusmitali"*) on yhdysvaltalainen sotilasansiomitali. Se perustettiin presidentin määräyksellä 22. huhtikuuta 1953. Mitalia jaetaan kunniakkaasta palveluksesta aktiivisessa palveluksessa oleville sotilaille, jotka osallistuvat seuraaviin operaatioihin:

* Korean sota
* Vietnamin sota
* Persianlahden sota
* Terrorisminvastainen sota

Syyskuussa 2022 Yhdysvaltain puolustusministeriö ilmoitti, että se lopettaa mitalin jakamisen vuoden loppuun mennessä. Puolustusministeri Lloyd Austinin mukaan syy on se, että Yhdysvalloilla ei ole Afganistanista vetäytymisen jälkeen enää aktiivisia suuria sotilasoperaatioita, jotka linkittyvät terrorismin vastaiseen sotaan, joka alkoi syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen.

Mitali voidaan myöntää samalle henkilölle enintään neljä kertaa. Kun mitali myönnetään toisen tai useamman kerran, mitalin nauhaan kiinnitetään pronssinen tähti.

* mitalin nauha

Lähteet
-------

1. 1 2  National Defense Service Medal. *Govinfo.gov*. 2022. Viitattu 27.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  National Defense Service Medal won’t be awarded after December *Military Times*.  6.9.2022. Viitattu 27.10.2022. (englanniksi)
Kosteusvoide on tyypillisesti koostumukseltaan rasvamaista
**Kosteusvoide** on kosmeettinen tuote, jota käytetään kosteuttamaan ihon pintakerrosta, jotta ihosta tulisi pehmeämpi ja kimmoisampi. Tyypillisesti kosteusvoiteet sisältävät

* hygroskooppisia eli kosteutta sitovia ainesosia, kuten glyseriiniä, ureaa, maitohappoa tai sorbitolia
* imeytymistä edistäviä aineita: joko pienimolekyylisiä aineita, kuten ammoniakkia, kretiniinia tai sitraatteja, tai helposti liukenevia ioniyhdisteitä, kuten natriumia, kaliumia, fosfaatteja tai magnesiumia
* pehmentimiä, kuten lanoliinia
* emulsiointiainetta, säilöntäainetta ja hajusteita

Eri kosteusvoiteita suositellaan erityisesti eri kohtiin kehoa: kasvoihin, vartalolle, käsiin tai jalkoihin.  Käsiin käytettävän aineen on tärkeää imeytyä nopeasti, eikä se saa jäädä tahmeaksi. Jaloissa ihon pintakerros on paksuin, ja jalkatuotteissa onkin muita enemmän hygroskooppisia aineita, kuten ureaa. Kasvoissa käytettävään tuotteeseen saatetaan lisätä uv-säteilyltä suojaavia ainesosia. 

Kosteusvoiteen on havaittu aiheuttavan karvattomille rotilla ihosyöpää, mutta samaa vaikutusta ihmisiin ei ole ainakaan vielä todettu.

Katso myös
----------

* Perusvoide

Lähteet
-------

1. ↑  Skintherapyletter 2005
2. ↑  Health Do Skin Moisturizers Promote Cancer? (html) *healthnews.com*.  (englanniksi)
**Hans Collani** (13. helmikuuta 1908 Stettin, Saksa – 29. heinäkuuta 1944 Sinimäe, Viro) oli saksalainen Waffen-SS-eversti (*SS-Standartenführer*), joka toimi Suomalaisen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonan komentajana toisessa maailmansodassa. 

Hans Collani syntyi pommerilaiseen upseeriperheeseen 1908. Hänen isänsä oli jalkaväen eversti. Ennen sotilasuraansa Collani työskenteli kauppalaivaston palveluksessa muun muassa Itämerellä. 

Collani liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja SA-joukkoihin 1932. Pian kansallissosialistisen puolueen valtaannousun jälkeen hän siirtyi SS:n ja nousi Adolf Hitlerin henkivartiokaartiksi perustetun SS-yksikön Leibstandarte SS Adolf Hitlerin komppanianpäälliköksi. Hän toimi myös SS-kenraali Josef "Sepp" Dietrichin adjutanttina.

Toinen maailmansota
-------------------

Collani palveli Leibstandarte Adolf Hitlerissä ja osallistui Puolan offensiiviin 1939 sekä taisteluun Ranskasta 1940. Hän palveli SS-rykmentti Nordlandissa ja SS-divisioona Wikingin esikunnassa, ennen kuin sai pataljoonan komennettavakseen. Wikingiin kuulunut Suomalainen SS-pataljoona perustettiin Wienissä 15. kesäkuuta 1941 ja tuolloin SS-Hauptsturmführerin arvoinen Collani tuli sen komentajaksi. Collani suhtautui alkuun jäykästi suomalaisiin alaisiinsa, mutta vähitellen suhteet lämpenivät. Suomalaispataljoonan kotiuttamisen jälkeen 1. elokuuta 1943 hänet määrättiin 49. SS-vapaaehtois-panssarikrenatöörirykmentti De Ruyterin komentajaksi. Rykmentti kuului hollantilaisista vapaaehtoisista koottuun SS-vapaaehtois-panssarikrenatööriprikaati Nederlandiin.

49. SS-vapaaehtois-panssarikrenatöörirykmentin komentaja, SS-Obersturmbannführer Collani haavoittui kuolettavasti taistelussa Narvan länsipuolella 27. heinäkuuta 1944. Hän kuoli haavoihinsa sotilassairaalassa 29. heinäkuuta 1944 ja hänet haudattiin Tallinnan saksalaiselle sotilashautausmaalle. Collanille myönnettiin kaksi postuumia kunnianosoitusta: Rautaristin ritariristi 19. elokuuta 1944 ja SS-Standartenführerin arvo 30. tammikuuta 1945

Lähteet
-------

* Mauno Jokipii: *Hitlerin Saksa ja sen vapaaehtoisliikkeet*. Gummerus Kirjapaino Oy, 2002. ISBN 951-746-335-9.
* Axis Biografical Research (ABR.com): SS-Standartenführer & Oberst der Polizei, Schutzpolizei, Gendarmerie & Feuerschutzpolizei (englanniksi)
* H. Anttonen, O. Wikberg, K. Kuusela: Biography Hans Collani (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Axis Biografical Research: Collani, Hans
2. 1 2  Jokipii s. 206
3. ↑  Jokipii s. 252
4. ↑  *SS-Freiwilligen-Panzergrenadier-Regiment 49 "De Ruyter"*
**Pentti Pellervo Hintsanen** (s. 11. toukokuuta 1932 Muolaa) on suomalainen eläköitynyt insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Hintsasen vanhemmat olivat maanviljelijä Oiva Hintsanen ja myymälänhoitaja Hilkka Pajula ja puolisot vuodesta 1952 Seija Arja-Maija Ijäs ja sitten Tuula Penttilä. Hintsanen kävi ammattikoulun 1945–1947, valmistui puusepäksi 1949, tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1953 ja valmistui rakennusinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1958. Hän oli Vammalassa alueellisen ammattikoulun puu- ja rakennustyön opettaja ja rakennusosaston johtaja 1958–1961, H. Saastamoinen Oy:n tuoteinsinööri ja jalostamo-osaston päällikkö Kuopiossa 1961–1964, Rakennusvalmiste Oy:n, vuodesta 1987 Parma Oy, teknillinen johtaja ja puuteollisuuden johtaja Forssassa 1964–1988 sekä yhtiön hallituksen jäsen vuodesta 1981. Novart-osakeyhtiön toimitusjohtaja Hintsanen oli 1989–1992. Hän oli myös Teräsbetoni Oy:n tarjouslaskija 1959 ja itsenäinen suunnittelija 1959–1961 ja hänellä oli työuransa aikana useita oman alansa ja muita asintuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Hintsanen sai 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seppälä, Jarmo: Teollisuusneuvos Pentti Hintsanen (1932–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 22.1.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 11.11.2023.
Bendt Lindhardt
Bendt Lindhardt (\* 30. elokuuta 1804 Holckenhavnissa Nyborgin lähellä; † 1. helmikuuta 1894 Aggersvoldissa Jyderupin lähellä) oli tanskalainen pastori ja Tanskan parlamentin jäsen 1853-1854.

Lindhardt oli kauppias Lindhardt Holgersenin poika. Hän valmistui Nyborgista vuonna 1822 ja toimi kotiopettajana Faxessa ja Margretelundissa Faxen länsipuolella vuosina 1823-1825. Vuonna 1831 hän läpäisi teologisen tutkinnon ja vuonna 1832 hänestä tuli Nyborgin länsipuolella sijaitsevan Ørbækin seurakunnan kappalainen. Hänestä tuli katekismus Ribeen vuonna 1836 ja kirkkoherra Farupin seurakuntaan lähellä Ribeä vuonna 1841 sekä Jyderupin ja Holmstrupin seurakuntiin 1862-1889.

Hänet valittiin 27. toukokuuta 1853 pidetyissä parlamenttivaaleissa Ribekredsenin läänin 3. vaalipiirin kansanedustajaksi, ja hän oli kansanedustajana 1. joulukuuta 1854 pidettyihin vaaleihin asti, jolloin hän ei asettunut uudelleen ehdolle.

Lindhardtista tehtiin Dannebrogin ritarikunnan ritari vuonna 1882.

Perhe:
------

Vaimo:

Johanne Thomasine Nicoline Lauritsdatter Prom (1806-1897).

Lapset:

Vincent Charles Lindhardt (1850-1922).

Lauritz Christian Lindhardt (s. 1842), professori ja Dannebrogin ritari.

Lastenlapset:

Knud Hee Lindhardt, kenraali ja Dannebrogin ritarikunnan ritari.

Holger Lindhardt, hammaslääkäri Rønnen kaupungissa

Lapsenlapsenlapsenlapsenlapsi:

Orla Holger Lindhardt, mekaanikko ja vastarintataistelija.

elävä jälkeläinen: 

Claes Lindhardt, lastenkirjailija ja jousiampuja

lähteet
-------

1. Kirkebogen i Vindinge (Max Müller) https://www.sa.dk/ao-soegesider/da/geo/geo-collection/5
2. ^ Hop op til:a b c d
3. ^ Hop op til:a b Ribe Wiki: http://ribewiki.dk/da/Farup\_Pastorat#1841\_Bendt\_Holgersen\_Lindhardt\_.281804-1894.29
4. ^ Billede af Gravsten https://www.gravsted.dk/person.php?navn=knudheelindhardt
5. ^ https://slaegtsbibliotek.dk/927498.pdf Danske Tandlæger frem til 1930



1. ↑  Laurits Christian Lindhardt *www.wikidata.org*. Viitattu 21.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Claes Jens Lindhardt *www.wikidata.org*. Viitattu 21.11.2022. (englanniksi)
**Kideonkalo** on luolatyyppi, jossa on tapahtunut kivilajien kiteytymistä. Kiteytymiseen ovat saattaneet vaikuttaa geologiset muutokset, kuten hydrotermiset muutokset. Tälläiset luolat ovat joskus miaroliittisia. Kideonkaloita muodostuu muun muassa karbonaattia sisältäviin kerroksiin. Mahdollisia kideonkaloiden muodostumispaikkoja ovat esimerkiksi kallion murrosvyöhykkeeyt, joihin hydrotermiset voimat voivat vaikuttaa. Kideonkaloiden kallioperä sisältää usein pegmatiitteja, kvartsiitteja ja graniittisia syväkivilajeja. Tälläisissa luolissa on usein savimineraaleja. Eräs miaroliittinen kideonkalo on Kouvolan Verlan hiidenkirnu, jonka syntymiseen on vaikuttanut viimeisin jääkausi ja sen jälkeinen rapautuminen. Jättiläisenkahva Saltvikissa on entinen luola, josta on jäljellä vain holvikaari. Tämä entinen luola on todennäköisesti ollut kideonkalo. Siuntion Grottberget on kideonkalo, jossa on graniittinen kideholvi. Luola on syntynyt kallion rakoilun seurauksena, minkä on aiheuttanut vuoripaineen laukeaminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Aimo Kejonen, Tuomo Kesäläinen, Sakari Kielosto, Seppo I. lahti, Veli-Pekka Salonen: *Suomen Luolat*, s. 19, 100, 159. Salakirjat, 2015. ISBN 978-952-5774-80-1.
2. ↑  Antti Huttunen: Grottberget, Siuntio *Retkipaikka*.  13.5.2010. Viitattu 1.4.2023.
**Emissiivisyys** on kappaleen lähettämän säteilyn määrä verrattuna täysin mustan kappaleen säteilyyn. Emissiivisyyttä merkitään yleensä kreikan pienellä epsilon-kirjaimella \epsilon. Luonnossa ei käytännössä esiinny täysin mustia kappaleita, joiden emissiivisyys {\displaystyle \epsilon =1}. Näin ollen kaikkien kappaleiden {\displaystyle \epsilon <1}. 
Jos kappaleen heijastavuus on suuri, emissiivisyys on pieni.

Emissiivisyys voidaan ilmoittaa eri aallonpituusalueille.
Useimmiten emissiivisyys ilmoitetaan pitkäaaltoiselle säteilylle.
Kappaleiden jäähtymissäteilyhän on yleensä enimmäkseen pitkäaaltoista infrapunasäteilyä. Monien pintojen emissiivisyydet pitkäaaltoiselle säteilylle ovat luokkaa 0,8-0,97. Mutta esimerkiksi kirkkaan alumiinin emissiivisyys on noin 0,09. Kalkkihiekkakiven emissiivisyys on 0,9.

Katso myös
----------

* Albedo
* Emissio

Lähteet
-------

1. ↑  Rakennusten lämmitys, Olli Seppänen, ISBN 951-97233-1-5, Gummerus, 1985, Taulukko 2, sivu 67
2. ↑  Rakennusten lämmitys, sivu 67

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Emissivity

Aiheesta muualla
----------------

* Emissivity of some common materials
**Rai Meneniek Benjamin** (s. 27. heinäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja pikajuoksija. Hän edusti alkujaan Antigua ja Barbudaa. Hän sai Yhdysvaltain edustusoikeuden lokakuussa 2018.

Benjamin kilpaili nuorempana Yhdysvaltain yliopistokisoissa. Hän on muun muassa yliopistomestaruuskisojen 400 metrin aitojen mestari vuodelta 2018. Ensimmäisissä arvokilpailuissaan Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa Yhdysvaltain joukkueessa 4 × 400 metrin viestissä ja sai hopeaa 400 metrin aidoista ajalla 47,66. Hän saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa maailmanennätyksen tehneen Karsten Warholmin jälkeen hopeaa 400 metrin aitajuoksussa maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla ja Pohjois-Amerikan ennätyksellä 46,17. Hän juoksi yli puoli sekuntia entistä maailmanennätystä nopeammin. Hän juoksi lisäksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Eugenen MM-kilpailuiss 2022 Benjamin saavutti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 46,89 häviten kilpailun voittaneelle Brasilian Alison dos Santosille 0,6 sekuntia. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saaavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 47,56 ja juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.

Lähteet
-------

* Rai Benjamin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
* Rai Benjamin Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Tällaista ei ole koskaan aiemmin nähty! Katso nämä grafiikat ja ymmärrät, mitä ihmettä Karsten Warholmin ME-juoksussa oikein tapahtui *yle.fi*.  3.8.2021. Viitattu 16.10.2021.
2. ↑  400 Meter Hurdles men – World Athletics Championships, Oregon 2022 worldathletics.org. Viitattu 20.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
VKT 12,7 Lkk/42 Torpin Tykit museossa
**VKT 12,7 Lkk/42** (Valtion kivääritehtaan 12,7 mm Lentokonekonekivääri 1942) on suomalainen Valtion kivääritehtaan valmistama raskas lentokonekonekivääri. Se oli aseena mm. Curtiss P-36 Hawk ja VL Myrsky hävittäjissä sekä prototyypeiksi jääneissä VL Humu ja VL Pyörremyrsky - hävittäjissä.

Asetta pidetään usein kopiona Browning M2 - konekivääristä. LKk/42:n historia on kuitenkin toinen. Belgialainen Fabrique Nationale de Herstal l. FN- yhtiö oli lisensoinut konekiväärin John Moses Browningilta. FN kehitti Browningin M 1921 - konekivääriä eteenpäin. Tämän tuloksena oli Mitrailleuse D'Avion Browning - FN Calibre 13,2 mm kaliperissa 13,2 x 99 mm. 
Suomi yritti ostaa näitä aseita sekä FN - yhtiöltä että Saksan miehitettyä Belgian, Saksasta. Kumpikaan hanke ei onnistunut. Ruotsi osti asetta pienen määrän ja sai niiden mukana huoltopiirustukset, joista saatiin tehtyä valmistuspiirustukset. LM Ericson valmisti konekivääriä nimellä Akan m/39A vuodesta 1941 eteenpäin. Suomi ja VKT saivat piirustukset käyttöön, ja aseen valmistus alkoi 1942 kaliperissa 12,7 x 99 joka on sama kuin Browning M2 - konekiväärissä käytetty. Aseen tulinopeus n.800 lk/min. oli parempi kuin M2 - aseen vastaava.

Lähteet
-------

1. Reino Myllymäki: *VL Myrsky, historia ja entisöinti*. Ilmailumuseoyhdistys, 2020. ISBN 978-951-8960-19-8.

#### Viitteet

1. 1 2 3  VL Myrsky, historia ja entisöinti s.5
**Taksitarkastaja** on paikallisen alueyhdistyksen tai tilausvälityskeskuksen nimittämä henkilö, joka ottaa vastaan asiakaspalautteet ja reklamaatiot ja ohjaa yleisötapahtumissa taksiaseman toimintoja.  Tarkastajan peruslähtökohta on ehdoton puolueettomuus. *lähde?*

Taksitarkastajat ovat yksityisten yrityksien palveluksessa ja heillä ei ole oikeutta toimia minkään muun kuin omien työnantajiensa välityksessä olevien taksiyrittäjien kanssa, mikäli taksiyrittäjä antaa siihen luvan. Useimmiten tarkastajana on jokin taksinkuljettaja. Tarkastajilla ei ole viranomaisoikeuksia eivätkä he voi käskyttää ketään. Kyseessä on välitysyritysten omavalvonta, joka koskee vain ko. yrityksen omia taksinkuljettajia ja taksiyrittäjiä. Suomessa ei ole olemassa yleistä taksitarkastajaa, vaikka sellaista on joskus ehdotettu

Lähteet

1. ↑  Palaute ja löytötavarat Suomen Taksiliitto r.y.. Viitattu 16.12.2018.
2. ↑  Taksitarkastaja Taksi Helsinki Oy.  Arkistoitu 16.12.2018. Viitattu 16.12.2018.
3. ↑  Taksitarkastaja Tampereen Aluetaksi Oy. Viitattu 16.12.2018.
4. ↑  Kansalaisaloitepalvelu - Tehokkaampaa viranomaisvalvontaa taksialalle: Suomeen perustettava Taksitarkastajayksikkö *Kansalaisaloitepalvelu*. Viitattu 28.1.2023.
Nouveau Parti anticapitalisten kannattajia palkkauudistuksen vastaisissa mielenosoituksissa Ranskassa vuonna 2010.
**Nouveau Parti anticapitaliste** (suom. *Uusi antikapitalistinen puolue*) on ranskalainen vuonna 2009 perustettu poliittinen puolue. Puolue luonnehtii itsensä vasemmistolaiseksi ja antikapitalistiseksi. Puolue ajaa myös muun muassa rasismin vastaisuutta ja feminismiä. Puolueen edustamaa vasemmistolaisuutta on kuvailtu trotskilaisuudeksi ja äärivasemmistolaisuudeksi. Puolueen edustajana toimii Olivier Besancenot.

Puoluetta kohtaan on esitetty kritiikkiä esimerkiksi siksi, että vuoden 2010 aluevaaleissa puolueella oli ehdokkaana burkaan pukeutunut nainen. Tätä pidettiin vääryytenä, sillä puolue väittää ajavansa feminismiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Qui sommes-nous ? *npa2009.org*.  Arkistoitu 14.5.2011. Viitattu 28.2.2011. (ranskaksi)
2. 1 2  Le Nouveau parti anticapitaliste, c'est parti RFI.  Arkistoitu 9.3.2021. Viitattu 28.2.2011. (ranskaksi)
3. ↑  Tony Todd: Far-left party reveals ‘veiled’ female candidate *France24*. Viitattu 28.2.2011. (englanniksi)
4. ↑  Sophie de Ravinel: Le NPA présente une candidate voilée *Le Figaro*. Viitattu 28.2.2011. (ranskaksi)
Francesco II. Tizianin muotokuva.
**Francesco II Sforza** (4. helmikuuta 1495 – 1. marraskuuta 1535), koko nimeltään Francesco II Maria Sforza, oli Milanon herttua 1521–1535.

Hän oli Ludovico Sforzan eli Ludovico il Moron ja Beatrice d’Esten toinen poika. Francesco oli maanpaossa Saksassa, kun ranskalaiset miehittivät Milanon herttuakunnan. Francesco nousi valtaistuimelle vuonna 1521 keisari Kaarle V:n ja paavi Leo X:n välisen liiton myötä.

Pescaran markiisi syytti Francescoa maanpetoksesta vuonna 1525, minkä seurauksena Kaarle V miehitti Milanon herttuakunnan. Sen jälkeen Francesco liittyi Cognacin liittoon ja sai onnistuneen sotaretken jälkeen vuonna 1529 herttuakunnan takaisin haltuunsa. Francesco meni naimisiin Kaarle V:n veljentyttären Kristiina Tanskalaisen kanssa vuonna 1534. Francesco II:n kuoltua Milanon herttuakunnasta tuli avioliittosopimuksen mukaisesti osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, koska Francescolla ja Kristiinalla ei ollut laillisia perillisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Francésco II Sforza duca di Milano *Enciclopedia Treccani*. Viitattu 14.10.2023. (italiaksi)
2. ↑  FRANCESCO II Sforza, duca di Milano *Enciclopedia Italiana*. Viitattu 14.10.2023. (italiaksi)
**Pisa** (m.kreik. Πῖσα) antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) läntisellä Peloponnesoksella Kreikassa. Se sijaitsi Olympian lähellä sen itäpuolella. Pisan hallussa ollut alue tunnettiin nimellä **Pisatis** (Πισάτις). Kaupungin paikalla sijaitsee nykyisin kylä *Archaía Písa* (väkiluku 387, vuonna 2011).

Kreikkalaisen mytologian mukaan kaupungin perustaja oli Pisos, Periereen poika. Joskus sen katsottiin kuitenkin saaneen nimensä Pisa-nimisestä lähteestä. Kaupunkiin sijoittuivat myytit muun muassa Oinomaoksesta ja Hippodameiasta.

Pisa soti usein Eliin kaupungin kanssa. Se hallitsi muutoin Eliin hallussa ollutta Olympian pyhäkköaluetta vuosina 668–572 eaa. ja järjesti tuona aikana Olympian kisoja. Vuonna 572 eaa. elisläiset tuhosivat Pisan lopullisesti. Tämän jälkeen Pisatiksen alue päätyi lopullisesti Eliin vallan alle, ja siitä tuli osa Eliin kaupunkivaltiota ja samalla Eliin maakuntaa.

Pisatiksen alueen muita kaupunkeja olivat Dyspontion, Harpinna, Herakleia, Kykesion ja Salmone.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Pisa", *Antiikin käsikirja*, s. 427. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Pisa", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Ancient Ilis *Olympia Greece*. Viitattu 21.8.2017.
**Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda** (engl. *Anchorman: The Legend of Ron Burgundy*) on vuonna 2004 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jossa pääosia esittivät muun muassa Will Ferrell, Steve Carell, Ben Stiller, Jack Black ja Christina Applegate. Elokuva oli varsinkin kotimaassaan suosittu kassamagneetti.

Elokuvan käsikirjoittaja ja nimihahmon näyttelijä Ferrell vieraili Burgundyn hahmossa *Conanissa* maaliskuussa 2012 ja kertoi elokuvan saavan jatko-osan.

Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi *Uutisankkurin* kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ron Burgundy on San Diegon kansalaisten rakastama paikallinen uutisankkuri, joka hurmaa naisia yhtä hyvin kuin lukee uutisia. Ron Burgundy on kuitenkin sitä mieltä, että naiset kuuluvat keittiön, ei uutishuoneen äärelle. Eräänä päivän uutistoimistolle astuu kaunis Veronica Corningstone, naispuolinen uutisankkuri. Burgundy ja hänen muut uutistenlukijakaveruksensa eivät voi sulattaa tätä ajatusta naisankkurista.

Ron Burgundy kuitenkin hiljalleen hyväksyy tämän, koska Corningstone tekee vain pienempiä uutisia ja Burgundylla on tunteita Corningstonea kohtaan. Burgundylla ja Corningstonella alkaakin suhde. Tapahtuu kuitenkin niin, että Burgundy myöhästyy eräästä uutistoimituksesta koiraansa kohdistuneen onnettomuuden seurauksesta, ja Corningstone pääsee lukemaan uutiset. Corningstonesta tehdään uutisankkuri Burgundyn vierelle, ja Burgundyn alamäki alkaa. Corningstonen aiheuttaman välikohtauksen seurauksesta Burgundy lopulta erotetaan ja Corningstonesta tulee täysipäiväinen johtava ankkuri uutiskanavalle.

Lopulta hädän hetkellä Burgundya kuitenkin taas tarvitaan ja hän toimittaa tärkeät uutiset pandavauvan syntymisestä. Näin Burgundy pääsee takaisin huipulle. Lopulta Veronica Corningstonesta ja Ron Burgundysta tulee maailmanlaajuisen kanavan johtavat uutisankkurit.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Will Ferrell  | … |  Ron Burgundy
  |
|  Christina Applegate  | … |  Veronica Corningstone
  |
|  Paul Rudd  | … |  Brian Fantana
  |
|  David Koechner  | … |  Champion "Champ" Kind
  |
|  Steve Carell  | … |  Brick Tamland
  |
|  Fred Willard  | … |  Ed Harken
  |
|  Chris Parnell  | … |  Garth Holladay
  |
|  Vince Vaughn  | … |  Wes Mantooth
  |
|  Luke Wilson  | … |  Frank Vitchard
  |

Lähteet
-------

1. 1 2  Anchorman: The Legend of Ron Burgundy (2004) Box Office Mojo. Viitattu 28.4.2018.
2. ↑  Ron Burgundy Has An "Anchorman" Announcement  28.3.2012. TeamCoco.com.  Arkistoitu 30.3.2012. Viitattu 29.3.2012. (englanniksi)
3. ↑  Blauvelt, Christian: The 100 greatest comedies of all time  22.8.2017. BBC. Viitattu 22.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Terauchi Masatake** (jap. 寺内 正毅) (5. helmikuuta 1852 – 3. marraskuuta 1919) oli japanilainen sotilaskomentaja, Korean kenraalikuvernööri ja poliitikko. Hän oli Japanin keisarillisen armeijan *Gensui* (sotamarsalkka) ja Japanin pääministeri vuosina 1916–1918.

Elämä
-----

Terauchi syntyi yläluokkaiseen Chōshū-samuraisukuun, ja taisteli nuoruudessaan Boshin-sodassa Tokugawa-shōgunaattia vastaan vuonna 1868–1869. Hän toimi Japanin keisarillisen armeijan vänrikkinä ja otti osaa Satsuma-kapinan tukahduttamisessa vuonna 1877, jossa hän menetti oikean kätensä. Vammautuminen ei kuitenkaan haitannut hänen uraansa sotilaana tai politiikassa.

Vuonna 1882 Terauchi lähetettiin Ranskaan opiskelemaan sotilasasiainmiehen tehtäviä, minkä jälkeen hänet nimitettiin useisiin tärkeisiin sotilaallisiin tehtäviin. Hän toimi Venäjän-Japanin sodan aikana sotaministerinä ja sen jälkeen hänet nimitettiin Korean kenraalikuvernööriksi Itō Hirobumin murhan jälkeen. Sieltä hänet kutsuttiin lokakuussa 1916 pääministerin tehtäviin ja oli virassa syyskuuhun 1918 asti.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Hyväenteisten tähtien ritarikunta (Korea)
* Bathin ritarikunta (Yhdistynyt kuningaskunta, 1906)

Lähteet
-------

1. ↑  Nussbaum, Louis-Frédéric. (2005). "Terauchi Masatake" in Japan Encyclopedia, p. 964, p. 964, at Google Books.
2. ↑  Craig, Albert M. Chōshū in the Meiji Restoration. Cambridge: Harvard University Press, 1961
3. ↑  조령(詔令)을 내리기를, *국사 편찬 위원회*.  2023. Viitattu 7.11.2023. (koreaksi)
4. ↑  Issue 27913, 15 May 1906 (s. 3323) *London Gazette*.  15.5.1906. Viitattu 7.11.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo historiallisesta kylästä ja nykyisestä taajamasta. Toinen artikkeli käsittelee nykyistä Kuninkaanristin maalaiskuntaa (*Romaški*)*
**Kuninkaanristi** (nyk. ven. Ромашки, *Romaški*) on entinen suomalainen kylä Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetun Vuokselan kunnan keskiosassa sekä nykyinen Kuninkaanristin maalaiskunnan keskustaajama Leningradin alueen Käkisalmen piirissä.

Kuninkaanristissä sijaitsee nykyisin suuri sikatalouskompleksi "Bor".. Kylässä on kulttuuritalo.

Kylä Suomen aikaan
------------------

Kuninkaanristin kylä muodosti etelä–pohjois-suunnassa noin kuusi kilometriä pitkän alueen, joka rajoittui lännessä ja etelässä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan sekä idässä Kontulan kylään ja pohjoisessa Räisälän kuntaan. Vuoksen vastarannalla sijaitsi Vuokselan kirkonkylä Virkkilä.

Kuninkaanristin kylän nimi on perimätiedon mukaan peräisin Mäkirievunmäkeen haudatusta heimokuninkaasta, jonka haudalla olleeseen kiveen oli hakattu risti, *kuninkaanristi*. 

Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1917, Kuninkaanristi kuului Sakkolan kuntaan.

Ennen talvisotaa Kuninkaanristin kylässä oli noin 70 taloa. Kylässä oli kansakoulu (per. 1913) osuuskassa sekä useita kauppaliikkeitä, muun muassa Sakkolan osuuskaupan myymälä. Lisäksi vuonna 1931 Vuokselaan perustetun helluntaiseurakunta, *Elimin*, rukoushuone sijaitsi Kuninkaanristissä. 

Talvisodassa Kuninkaanristiä ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Kylän nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Romaški, ja se on nykyisin  saman nimisen maalaiskunnan keskustaajama.

Lähteet
-------

1. ↑  В Вуоксу хлынули потоки навоза (Arkistoitu – Internet Archive) // Карповка.нет 19.6.2009
2. ↑  Vuoksela-seura – Kuninkaanristi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Luovutettu Karjala – Vuoksela
4. ↑  Suomenmaa V, Viipurin lääni. Tietosanakirjaosakeyhtiö, Helsinki 1923

Vuokselan kylät
Alhola 1 • Hirvisaari 1 • Kontula 2 • Kottila 2 • Kuninkaanristi • Noisniemi • Päiväkivi • Räihäranta • Uusikylä ja Virkkilä 3 (kirkonkylä)

**Huomautuksia**

1 Alhola ja Hirvisaari kuuluivat virallisesti Uuteenkylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

2 Kontula ja Kottila kuuluivat virallisesti Noisniemen kylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

3 Virkkilä kuului virallisesti Päiväkiven kylään, mutta katsottiin yleensä omaksi kyläkseen.
**Räihäranta** (nyk. ven. Понтонное, *Pontonnoje*) on entinen Suomen kylä luovutetun entisen Vuokselan kunnan länsiosassa ja nykyinen taajama Leningradin alueen Käkisalmen piirin Kuninkaanristin eli Romaškin maalaiskunnassa. Se sijaitsee Vuoksen eteläisen laskuhaaran rannalla vähän Kuninkaanristin taajaman (ent. kylän) eteläpuolella. Suomeen kuuluessaan Räihäranta rajoittui luoteessa Kontulaan, idässä Sakkolan kuntaan ja Kottilaan, etelässä Vuokseen, jonka toisella puolella oli Noisniemen kylä (nyk. Mys). Nykyinen Pontonnojen taajama on Suomen Räihärantaa laajempi ja käsittää myös entisten Kontulan ja Kottilan kylien alueita.

Vuokselan Räihärannan kylä 1930-luvulla
---------------------------------------

Räihärannan kylässä oli 1930-luvulla runsaat 30 taloa. Kylän alue on mäkistä ja kumpuilevaa, jonka maisemaa hallitsee kylän eteläpuolella virtaava 600–1 200 metriä leveä Vuoksi. Kylän talot sijaitsivat rantaan laskevassa rinteeseessä 1–2 kilometrin etäisyydellä rannasta.

Suurin osa asukkaista sai elantonsa maa- ja metsätaloudesta. Sivuelinkeinona harjoitettiin hevoskauppaa. Kalastusta harjoitettiin omaan tarpeeseen. Läheinen Kiviniemen varuskunta oli tärkeä "kauppakumppani" kyläläisille, sinne myytiin muun muassa voita, omenoita ja pähkinöitä. Puuta myytiin Äyräpään Pölläkkälän sahoille. Kylässä toimivat Komosen ja Vepsän sahalaitokset, joiden tuotanto meni pääasiassa kylän omaan tarpeeseen, mutta toisinaan myös oman paikkakunnan ulkopuolelle. Myllyojassa sijaitsi mylly, jonka lisäksi oli kotitarvemyllyjä. Räihärannassa oli kansakoulu, joka oli kylän toiminnallinen keskus. Omaa kauppaa kylässä ei ollut, vaan lähin kauppa oli Kontulassa.

Räihärannan kautta kulki maantie länteen Kontulan ja Ristniemen lossin kautta Vuokselan kirkonkylään Virkkilään ja itään Sakkolan Viiksanlahteen. Lisäksi Noisniemen lossin välityksellä pääsi Vuoksen yli etelään Noisniemen kylään.

Historia
--------

Ennen Vuokselan kunnan perustamista vuonna 1914 kylä kuului Sakkolan kuntaan. Talvisodassa Räihärantaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava. Väestö oli evakuoitu jo sodan aikana muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava.

Lähteet
-------

1. ↑  Luovutettu Karjala (Vuoksela) *luovutettukarjala.fi*. Viitattu 29. heinäkuuta 2007.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Toim. Juvonen Veikko: *Vuokselan kylät ja asukkaat*, s. 95–99. Lappeenranta: Vuokselalaisten Pitäjäseura ry, 1983. ISBN 951-99459-4-6.
3. ↑  Karjalainen S: *Vuokselan pitäjäkartta*. (Laadittu 20.3.1975) Lappeenranta: Etelä-Karjalan Kirjapaino, 1990.

Vuokselan kylät
Alhola 1 • Hirvisaari 1 • Kontula 2 • Kottila 2 • Kuninkaanristi • Noisniemi • Päiväkivi • Räihäranta • Uusikylä ja Virkkilä 3 (kirkonkylä)

**Huomautuksia**

1 Alhola ja Hirvisaari kuuluivat virallisesti Uuteenkylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

2 Kontula ja Kottila kuuluivat virallisesti Noisniemen kylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

3 Virkkilä kuului virallisesti Päiväkiven kylään, mutta katsottiin yleensä omaksi kyläkseen.
**Samuel Mark "Sam" Byram** (s. 16. syyskuuta 1993 Thurrock) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelaa Englannin mestaruussarjan Leeds Unitedissa.

Byram teki debyyttinsä kasvattajaseuransa Leeds Unitedin edustusjoukkuessa kauden 2012–2013 alussa. Hän siirtyi tammikuussa 2016 West Ham Unitediin ja pelasi siellä kausina 2016–2019 Valioliigassa 27 ottelua. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Norwich Cityyn pelattuaan edellisen kauden lainalla Nottingham Forestissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sam Byram Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 28.10.2023.

  

Leeds United – Englannin mestaruussarja
1 Meslier |
2 Ayling |
3 Firpo |
4 Ampadu |
5 Cresswell |
6 Cooper |
7 Piroe |
8 Kamara |
9 Bamford |
10 Summerville |
12 Anthony |
13 Klaesson |
14 Rodon |
15 Dallas |
17 Shackleton |
18 Gyabi |
20 James |
21 Struijk |
22 Gray |
24 Rutter |
25 Byram |
26 Bate |
27 Poveda |
28 Darlow |
29 Gnonto |
30 Gelhardt |
33 Hjelde |
39 Spence |
44 Gruev |
49 Joseph |
Manageri Farke
**Repola** (virallisesti **Repola–Tervajoki**, erotukseksi Repola–Lyykylän kylästä Viipurin maalaiskunnan pohjoisosassa) oli kylä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Repolan kylä sijaitsi Viipurinlahden länsirannalla. Kylä muodosti muusta Viipurin maalaiskunnasta erillisen alueen, josta sen erotti mantereen puolella kapea Vahvialan kuntaan kuulunut vyöhyke ja merellä Viipurin kaupunkiin kuulunut Uuraan ulkosatama-alue. Vahvialan ja Viipurin lisäksi kylä rajoittui lännessä Säkkijärven kuntaan. Kylään kuului myös muutamia saaria Viipurinlahdesta, joista suurin on Pukkisaari. Repolan naapurikyliä olivat Tervajoki Vahvialan puolella ja Nisalahti ja Iivanala Säkkijärven puolella. Nykyisin Repolan alueella ei ole asutusta. 

Repola–Tervajoen kylässä oli 195 asukasta vuonna 1937. Samana vuonna kylässä oli 208 ha metsää, 68 ha peltoa ja 3 ha niittyä.

Kansakoulu
----------

Repola oli kuulunut Tervajoen koulupiiriin, mutta kun Vahvialan kunta muodostettiin, jäi Tervajoen koulu Vahvialan kunnan alueelle. Samalla kun Vahviala muodostettiin Repola jäi eristyksiin muusta Viipurin maalaiskunnasta. Viipurin maalaiskunta ja Säkkijärven kunta perustivat yhteisen Loirinlahden koulupiirin vuonna 1929, johon tulivat kuulumaan Repola–Tervajoen kylä Viipurin maalaiskunnasta ja Iivanalan kylä Säkkijärveltä. Loirilahden tiilinen koulurakennus valmistui vuonna 1933. Vuonna 1939 koulussa oli kolme opettajaa ja 40 oppilasta.

Historia
--------

Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa Repola luovutettiin Neuvostoliitolle. Kylän väestö oli evakuoitu jo sodan aikana muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä 1944.

Lähteet
-------

* Kuujo Erkki, Lakio Matti: *Viipurin pitäjän historia II*. Helsinki: Viipurin maalaiskuntalaisten pitäjäseura ry, 1982.

### Viitteet

1. ↑  Lakio 1982, s. 265
2. ↑  Lakio 1982, s. 269 ja 274
3. ↑  Kuujo 1982, s. 373
4. ↑  Kuujo 1982, s. 377
5. ↑  Kuujo 1982, s. 375

Viipurin maalaiskunnan kylät
Ahokas • Alasommee • Alasäiniö • Haankylä (Haka) • Hapenensaari • Hämäläinen • Ihantala • Juustila (Juustilanjoki) • Jyrkilä • Järvelä • Kaipola • Karppila • Kaukola • Kiiskilä • Kilpeenjoki • Kilpeenjoki–Sydänmaa • Kilpeenjoki–Vakkila • Konkkala • Korpelanautio • Kurikkala • Kähäri • Kärki • Kärstilä • Lahti • Lavola • Leppälä • Lihaniemi • Lyykylänjärvi • Mannikkala • Mälkki • Naulasaari • Nikoskela • Nuoraa • Näätälä • Pakkainen • Parkaus • Perojoensuu • Pien-Merijoki • Pietilä • Pihkala • Piispansaari • Porkansaari • Rapattila • Rasalahti • Repola–Lyykylä • Repola–Tervajoki • Rikkola • Ryysylä • Rääsiälä • Saarela • Samola • Savolainen • Suur-Merijoki • Suurpero • Tali • Terävälä • Tikkala • Tirhiä • Uskila • Uusikartano • Vahvaniemi • Vatikivi • Ventelä • Ykspää • Ylivesi • Yläsommee • Yläsäiniö
**Pyhäjärvi** (v:sta 1948 ven. Озеро Отрадное, *Ozero Otradnoje*) on järvi Karjalankannaksella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Järvi kuului Suomelle ennen toisen maailmansodan alueluovutuksia. Suomelle kuuluessaan järvi kuului Pyhäjärven (Vpl) kuntaan, jolle järvi oli antanut nimensä. 

Pyhäjärvi on hevosenkengän muotoinen, kirkasvetinen ja noin 30 metriä syvä. Järven hevosenkengänmuotoisuus johtuu pohjoisrannalta keskelle järveä työntyvästä suuresta niemestä. Pohjoisesta työntyvä niemi ja eteläosan saaret jakavat järven kahteen selkään, josta hieman isompi läntinen selkä on 13 kilometriä pitkä. Pyhäjärven pinta on 19,4 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kuuluu Vuoksen vesistöön. Pyhäjärveen laskee idästä Yläjärvi. Pyhäjärvi puolestaan laskee vetensä kolme kilometriä pitkää Pikonjokea pitkin Pyhäjärven länsipuolella olevaan Kiimajärveen. Pyhäjärven suurimmat saaret ovat Kiskonsaari ja Heinsaari järven eteläosassa ja Ivaskansaari järven pohjoisosassa.

Pyhäjärven rannoilla oli Suomelle kuuluessaan 15 kylää, muun muassa järven pohjoisosaan työntyvällä niemellä sijainneet Pyhäjärven kirkonkylä eli Pyhäkylä, Orola, Sumpula, Lahnavalkama ja Larjala sekä niemen välittömässä läheisyydessä samannimisellä saarella sijainnut Ivaskansaari, järven länsirannalla Pyhäjärven asemakylä, Pölhölä, Kivipaarina ja Suhapaarina, etelärannalla sijainneet Jaama, Tolsterniemi ja Kostermaa sekä itärannalla Matiskala, Salitsanranta ja Inkilä.

Lähteet
-------

1. ↑  Rosberg J. E. et al (toim.): *Suomenmaa 5, Viipurin lääni*. Helsinki: Tietosanakirja osakeyhtiö, 1923.
**Lohkovuoristo** on vuoristo, joka on syntynyt siten, että maankuoreen on kohdistunut puristusvoima, joka on nostanut toista peruskallion aluetta ylöspäin samalla kun toiseen peruskallion alueeseen on kohdistunut alas painava voima. Tällaisiin maankuoren muutoksiin vaikuttavia tekijöitä ovat endogeeniset ilmiöt, kuten maanjäristykset. Lohkovuoriston yläosista muodostuu horsteja ja vuoriston välisiin laaksoihin muodostuu hautavajoamia eli repeämislaaksoja. Lohkovuoristojen ja hautavajoamien syntyyn vaikuttava tekijä on myös maan kuoren alla tapahtuva konvektiovirtaus. Lohkovuoristoon saattaa syntyä doomi, jolloin vuoriston alapuolella oleva hautavajoama laajenee entisestään.

lähteet
-------

1. ↑  Endogeeniset ilmiöt *WayBackMachine*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 18.4.2023.
2. ↑  Arthur B. Busbey III, Robert R. Coenraads, Paul Willis, David Roots: "Repeämälaaksot", *Kivet & fossiilit*, s. 197. Suomentanut Jarmo Hakanen, Kaarlo Taipale, Riikka Taipale. Gummerus, 1999. ISBN 951-20-5347-0.