recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Elisabet II kruunattiin Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden Kansainyhteisön valtakuntien eli Commonwealth realmien kuningattareksi 2. kesäkuuta 1953 Westminster Abbeyssa Lontoossa. Hän nousi valtaistuimelle 25-vuotiaana isänsä Yrjö VI:n kuoltua 6. helmikuuta 1952. Kruunajaiset pidettiin yli vuotta myöhemmin, koska perinteen mukaan hallitsijan kuoltua on annettava riittävä aika kulua. Se antoi myös suunnittelukomiteoille riittävästi aikaa valmistautua seremoniaan. Kruunajaisseremonian aikana Elisabet vannoi valan, voideltiin pyhällä öljyllä, ja kruunattiin Yhdistyneen kuningaskunnan, Kanadan, Australian, Uuden-Seelannin, Etelä-Afrikan, Pakistanin ja Ceylonin (nykyinen Sri Lanka) kuningattareksi.

Kruunajaiset olivat historian ensimmäiset, jotka televisioitiin kokonaan. Elisabetin kruunajaiset olivat 1900-luvun neljännet ja viimeiset brittiläiset kruunajaiset. Sen arvioitiin maksaneen 1,57 miljoonaa Englannin puntaa (noin 43 427 400 puntaa vuonna 2019).

Lähteet
-------

1. ↑  1953: Queen Elizabeth takes coronation oath *news.bbc.co.uk*.  2.6.1953. Viitattu 6.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  60 Fascinating Facts About The Queen’s Coronation *Royal Central*.  1.6.2013. Viitattu 6.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Loading... | Collections Online - Museum of New Zealand Te Papa Tongarewa *collections.tepapa.govt.nz*. Viitattu 6.5.2023.
4. ↑  Kuningatar Elisabet II:n kruunajaisia seurattiin suorana lähetyksenä ympäri maailman – uuden ajan alkamisen merkiksi otettiin käyttöön uusin tekniikka *yle.fi*. Viitattu 6.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elisabet II:n kruunajaiset** Wikimedia Commonsissa
**Vanishing Point** on australialainen progressiivista metallia soittava yhtye. Yhtye on julkaissut neljä albumia.

Historia
--------

Yhtyeen perustivat Melbournessa vuonna 1995 laulaja Silvio Massaro, kosketinsoittaja Pep Sammartino, kitaristit Chris Porcianko ja Tom Vucur, rumpali Jack Lukic ja basisti Joe Del Mastro. Heistä neljä viimeisintä olivat soittaneet jo aiemmin yhtyeessä nimeltä Eye. Vanishing Pointin ensimmäinen albumi *In Thought* nauhoitettiin vuonna 1996 ja sen julkaisi vuonna 1997 Euroopassa saksalainen levy-yhtiö Angular Records. Australiassa levyn julkaisi seuraavana vuonna melbournelaisyhtiö Metal Warriors.

Vuonna 1999 yhtye toimi Yngwie Malmsteenin ja yhdysvaltalaisen Nevermoren lämmittelijänä. Samana vuonna kosketinsoittaja Pep Sammartino päätti lähteä yhtyeestä, ja hänen tilalleen otettiin Danny Olding. Vuonna 2000 Vanishing Point esiintyi Wacken Open Air -festivaaleilla. Myöhemmin samana vuonna ilmestyi yhtyeen toinen studioalbumi *Tangled in Dream*. Vuonna 2001 yhtye oli mukana Gamma Rayn ja Sonata Arctican Euroopan-kiertueella. Kiertueen aikana Danny Olding soitti myös Gamma Rayn kosketinosuudet. Palattuaan Australiaan Vanishing Point toimi myös saksalaisyhtye Edguyn lämmittelijänä. Tämän jälkeen Olding lähti yhtyeestä.

Vuoden 2003 aikana yhtye työskenteli uuden albumin parissa. Äänitysten aikana Manic Opera -yhtyeen Leonard Kopilas liittyi Vanishing Pointiin Danny Oldingin korvaajaksi. Albumin julkaisu kuitenkin viivästyi johtuen ongelmista levy-yhtiö Metal Warriorsin kanssa, ja yhtye jäi siten hetkeksi tauolle. Vuonna 2005 yhtye teki paluun muutaman live-esiintymisen muodossa. Kolmas albumi, *Embrace the Silence*, saatiin myös lopulta julkaistua. Levy-yhtiöinä toimivat saksalainen Dockyard 1 ja australialainen Riot!. Albumin julkaisun jälkeen Joe Del Mastro päätti jättää yhtyeen. Hänen korvaajakseen löytyi Steve Cox melbournelaisyhtye Teargasista.

Vuonna 2006 Vanishing Point toimi Black Label Societyn ja Gamma Rayn lämmittelijänä yhtyeiden Melbournen konserteissa. Joulukuussa 2006 Jack Lukic ja Steve Cox lähtivät yhtyeestä. Lukicin korvasi Christian Nativo ja Coxin Adrian Alimic. Yhtyeen neljäs ja viimeisin albumi *The Fourth Season* ilmestyi elokuussa 2007. Alkuvuodesta 2008 yhtye toimi lämmittelijänä osassa Iron Maidenin ja Helloweenin Australian-kiertueiden konserteista. Viides studioalbumi julkaistaan 2010.

Diskografia
-----------

* *In Thought* (1997)
* *Tangled in Dream* (2000)
* *Embrace the Silence* (2005)
* *The Fourth Season* (2007)
* *Distant is the Sun* (2014)
* *Dead Elysium* (2020)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen virallinen sivusto (englanniksi)
* Vanishing Point Myspacessa (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Vanishing Point (band)
*Tämä artikkeli kertoo Ruotsin merivoimien Tre Kronor -luokan risteilijästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Göta Lejon** oli Ruotsin laivaston Tre Knoror -luokan risteilijä, joka laskettiin vesille toisen maailmansodan lopulla.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tre Kronor -luokka*
Alus tilattiin Eriksbergs Mekaniska Verkstads AB:lta Göteborgista, missä köli laskettiin 27. syyskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 17. marraskuuta 1945 ja valmistui 15. joulukuuta 1947.

Palvelus
--------

Alus oli reservissä 1948-1951, jona aikana se modernisoitiin. Alukselle asennettiin Britanniasta hankitut tutkat ja niihin liittyvät tulenjohto ja valvontalaitteet. Samalla aluksen komentosilta rakennettiin uudelleen. Aluksen 25 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin seitsemällä yksiputkisella Bofors 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä.

Alus teki useita koulutuspurjehduksia, joiden aikana tehtiin laivastovierailuita. Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1970 ja myytiin 18. syyskuuta 1971 Chilen laivastolle, joka nimesi sen *Almirante Latorreksi*. Alus myytiin 1987 romutettavaksi Taiwaniin.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 225

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Göta Lejon (1945)** Wikimedia Commonsissa

*Tre Kronor* -luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *HMS Tre Kronor* - *HMS Göta Lejon* |
| Edeltäjä: *HMS Gotland* – Seuraaja: ei seuraajaa |
**ECAM LaSalle**, entinen *École catholique d'arts et métiers*, on vuonna 1900 perustettu insinöörikoulu, joka kuuluu Ranskan "Grandes écoles" -luokkiin. Se perustettiin Reimsissä ja siirrettiin Lyoniin Fourvièren kukkuloille vuonna 1946.

ECAMin opetussuunnitelmaan kuuluu tieteellisiä ja teknisiä kursseja sekä käytännön harjoittelua seuraavilla viidellä osastolla: konetekniikka, materiaalitiede, sähkö- ja elektroniikkatekniikka, automaatio, tietotekniikka ja tuotantotekniikka tai projektin toteuttaminen.

Kuuluisia valmistuneita
-----------------------

* Pierre Dupasquier, ranskalainen entinen rengasvalmistaja Michelinin moottoriurheilujohtaja

Lähteet
-------

1. ↑  Histoire individuelle et résumée des écoles d’ingénieurs
2. ↑  CAFÉTÉRIA HORIZON
3. ↑  Titre ingénieur - Ingénieur diplômé de l’Ecole catholique d'arts et métiers de Lyon (ECAM)

Aiheesta muualla
----------------

* ECAM LaSalle kotisivut

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ECAM LaSalle**.
**Lee Tae-yong** (hangul: 이태용; hanja: 李泰容; uudistettu latinisaatio: *I Tae-yong*, s. 1. heinäkuuta 1995 Soul, Etelä-Korea) on eteläkorealainen artisti. Hän harjoitteli osana "SM Rookies" -nimistä ryhmää ennen kuin hän debytoi johtajana ja räppärinä korealaisessa yhtyeessä NCT U (1. huhtikuuta 2016) ja myöhemmin hän debytoi johtajana ja räppärinä myös yhtyeen toiseen sub-unittiin NCT 127 (7. heinäkuuta 2016). Hän toimii myös yhtyeen kasvoina, visuaalisena vahvistuksena, sivulaulajana ja päätanssijana. Hän toimii myös koko 23-jäsenisen NCT:n johtajana.

Ura
---

Ennen SM Entertainmentiin liittyimistä Lee opiskeli Etelä-Korealaisessa taidekoulussa "SOPA" (Seoul School of Performing Arts).
SM Entertainment tarjosi hänelle harjoittelupaikkaa kyseisen koulun pihalla. Liityttyään SM Entertainmenttiin hänestä tuli pian osa SM Rookies projektia.

Yksityiselämä
-------------

Lee on opiskellut koulussa Seoul School of Performing Arts (SOPA). Hänellä on sisko.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Kprofiles; Nct Members Profile
* 
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |



1. ↑  조선일보: SM루키즈 공개… 슈퍼주니어 규현의 그녀(?) '슬기'와 제노, 태용 3인방은 이런 모습 *조선일보*.  28.7.2020. Viitattu 26.2.2022. (koreaksi)
Kolyman valtatie (punainen) Venäjän päätieverkossa
Kolyman valtatie Hasynin lähellä (2007)
Dalstroin leirivankeja tienrakennuksessa 1930-luvulla
**Kolyman valtatie** eli **Valtatie M56 "Kolyma"** (ven. Федеральная автомобильная дорога «Колыма», *Federalnaja avtomobilnaja doroga M56 "Kolyma"*) on Venäjän itäosia halkova maantie, joka yhdistää Jakutskin ja Magadanin kaupungit. Tien pituus on 2 032 kilometriä, josta 1 197 Sahan tasavallassa ja 835 km Magadanin alueella. Tien varsinainen Jakutskin pään alkupiste on Nižni Bestjah Lenan itärannalla, kun Jakutsk on länsirannalla. Joki ylitetään yleensä lautalla tai jäätä pitkin. 

Kolyman valtatie on jatkoa Amurin alueelta Jakutskiin johtavalle 1 235 km:n pituiselle Lenan valtatielle. Lenan ja Kolyman valtatiet yhdessä muodostavat M56-valtatien.

Kolyman valtatie rakennettiin Stalinin aikana vankileirityövoiman voimin. Ensimmäinen 120 km:n osuus, josta 90 km oli vielä talvitietä, valmistui 1932, ja noin 1000 km:n tieosuus Magadanista Ust-Neraan 1953. Tietä on kutsuttu *Luiden tieksi* ja sitä on pidetty rakennustöissä kuolleiden vankien muistomerkkinä, sillä kertomuksien mukaan ruumiit haudattiin tien alle.

Kolyman valtatie kulkee pohjoisen pallonpuoliskon kylmimpien alueiden läpi, yli 50 asteen pakkaset ovat talvella yleisiä. Tien varrella sijaitsevat Tomtorin ja Oimjakonin paikkakunnat väittävät molemmat olevansa pohjoisen pallonpuoliskon kylmimmät asutuskeskukset. Talvella joet ovat kuitenkin jäässä, mikä on mahdollistanut tien käytön. Muina aikoina routavauriot, tulvat, hajonneet sillat ja muut vaikeudet ovat käytännössä estäneet tien käytön muilta paitsi maastoajoon soveltuvilta ajoneuvoilta, ja keväisin ja syksyisin tietä on ollut lähes mahdotonta ajaa päästä päähän. Lokakuussa 2008 tie kuitenkin avattiin virallisesti ympärivuotiseen käyttöön.

Kolyman valtatie on saanut julkisuutta mm. televisiosarjassa *Long Way Round*, joka kertoo kuinka näyttelijä Ewan McGregor kuvausryhmineen kulki moottoripyörillä tien päästä päähän paikallisten avustuksella.

Katso myös
----------

* Kolyma

Lähteet
-------

1. ↑  Торжественное открытие участка федеральной автодороги "Колыма" состоялось. (Arkistoitu – Internet Archive) SeverDV.ru 24.11.2008
*Tämä artikkeli kertoo Puolan merivoimien FM-luokan miinanraivaajasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ORP Czajka** (entinen *FM 2*) oli Puolan merivoimien Tanskasta ostama FM-luokan miinanraivaaja *Finlandia II*, joka oli alkujaan Saksan keisarikunnan laivaston miinanraivaaja.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: FM-luokan miinanraivaajat*
Saksan keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Geestemündesta Schichau Seebeckwerftiltä, missä köli laskettiin telakkanumerolla 413. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 24. elokuuta 1918. Aluksen aseistuksena oli yksi 8,8 cm KL/30 -tykki.

Palvelus
--------

Alus oli sukellusvenemiehistöjen koulutuksessa maalilaivana ennen kuin se poistettiin alusluettelosta 10. maaliskuuta 1920. Alus myytiin Kielissä Tanskalle, joka myi sen 24. syyskuuta 1920 edelleen Puolalle miljoonalla Saksan markalla. Alus saapui Puolaan nimettynä *Finlandia II*:ksi, ja se nimettiin laivastoon liitettäessä *ORP Czajkaksi*. Puolassa aluksen aseistukseksi muutettiin yksi 47 millimetrin tykki, kaksi konekivääriä sekä 20 miinaa ja kaksi erilaista miinanraivainta.

Alus poistettiin alusluettelosta 1935 ja se myytiin siviilikäyttöön, jolloin sen nimenä oli S/S *Czajka*. Aluksen miehistö upotti aluksensa syyskuussa 1939 Gdanskin satamaan. Myöhemmin hylky nostettiin ja romutettiin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Gröner, Erich; Jung, Dieter; Maass, Martin: *German Warships 1815-1945: U-boats and Mine Warfare Vessels*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1991. ISBN 0-85177-593-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 187
2. ↑  Gröner et al 1991 s. 119-120
3. ↑  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 420
4. ↑  Gröner et al 1991 s. 120
**Arto Leivo** (s. 1959) on suomalainen vapaa kirjailija ja pitkän linjan kirjallisuusvaikuttaja. 

Leivo on kirjoittanut dekkareita salanimellä **Frank Cray** sekä suomentanut kymmeniä teoksia muun muassa Frank Milleriltä, James Lee Burkelta, Augusten Burroughs’lta ja Hal Sirowitzilta. Hän työskenteli vuoteen 2006 saakka Like Kustannuksen kotimaisen kirjallisuuden kustannuspäällikkönä ja julkaisi yli 30 esikoiskirjailijan teokset, muun muassa Arno Kotron. Leivo on toiminut myös Pilot-kustannuksen kustannuspäällikkönä.

Leivo valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1991 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Gradunsa hän teki Charles Bukowskista, jota hän on kuvannut "oppi-isäkseen".

Teoksia
-------

* *Liikemies Mr. Pauli – Mies Lech Walesan takana*. Helsinki: 13 Kustannus, 2007. ISBN 978-952-5702-02-6.
* *Exäni huutaa! Kuvitettuja runoja tosielämästä*. Kuvat: Tea Tauriainen. Turku: Sammakko, 2010. ISBN 978-952-483-136-9.
* *Murha Elämänmäellä*. Tampere: Mediapinta, 2013. ISBN 978-952-235-715-1.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arto Leivo *Sammakko.com*.  Arkistoitu 16.9.2016. Viitattu 3.9.2016.
2. 1 2  Kirjailijat 2007 Lahden kansainvälinen kirjailijakokous.  Arkistoitu 15.9.2016. Viitattu 3.9.2016.
*Tämä artikkeli kertoo Puolan laivaston torpedoveneestä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ORP Kujawiak** oli Puolan laivastolle Versaillesin rauhansopimuksen mukaisesti luovutettu Saksan keisarikunnan laivaston torpedovene *SMS A-68*, joka oli siten vuonna 1918 itsenäistyneen maan laivaston ensimmäisiä aluksia.

Valmistus
---------

Saksa tilasi aluksen F. Schichaun telakalta Elbingistä Saksasta, missä köli laskettiin 1916. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 13. kesäkuuta torpedoveneenä nimellä *SMS A-68*.

Sodan päätyttyä alus määrättiin luovutettavaksi Puolalle. Luovutettu alus oli huonossa kunnossa ja se huollettiin ennen luovutusta Rosythissä, mistä se öljynpuutteen vuoksi hinattiin 28. syyskuuta 1921 Gdanskiin.

Palvelus
--------

Joulukuussa 1921 koeajojen jälkeen alus otettiin virallisesti Puolan merivoimien palvelukseen nimellä *ORP Kujawiak*. Se oli torpedoveneviirikössä (puol. *Dywizjon Torpedowców*). Alus oli toimitettu aseistamattomana, joten siihen asennettiin kaksi 47 millimetrin wz. 85 Hotchkiss -tykkiä ja kaksi 7,92 millimetrin Maxim wz. 08 -konekivääriä. Vuonna 1924 tykit vaihdettiin 75 millimetrin Scheider wz. 97 -tykkiin. Samalla aseistusta täydennettiin kahdella 450 millimetrin torpedoputkella.

Alus osallistui laivastovierailuihin, joita tehtiin muun muassa kesäkuussa 1923 Libauhun ja Riikaan sekä 1929 Kööpenhaminaan. Alus oli 1. helmikuuta 1929 alkaen tykistönkoululaivana ennen *ORP Mazurin* tehtävään tuloa. Koululaivana ollessaan alus palveli suoraan laivaston komentajan alaisuudessa. Se oli heinäkuussa koulutuslaivueessa konemiesten koululaivana, kunnes se liitettiin 27. heinäkuuta 1932 sukellusvenelaivueeseen.

Alus poistettiin palveluksesta 1936 tai 1937, minkä jälkeen se oli varasto- ja maalialuksena sukellusveneviirikössä. Alus oli syyskuussa 1939 kelluvana öljysäiliönä ankkuroituna Jamie Kuźnickiin. Se selvisi Saksan ja Puolan välisistä taisteluista vaurioitta joutuen saksalaisten valtaamaksi. Aluksen myöhemmät vaiheet eivät ole tiedossa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1905-1921 s. 420
**Arto Kalevi Lepistö** (s. 13. syyskuuta 1954 Peräseinäjoki) on ollut Lapuan kaupunginjohtaja 2012–2017. Sitä ennen hän oli Jyväskylän apulaiskaupunginjohtaja ja Jyväskylän maalaiskunnan viimeinen kunnanjohtaja, kunnes kunta vuonna 2009 yhdistyi vapaaehtoisesti Jyväskylän kaupunkiin. Lepistö on ollut kaupunginjohtajana myös Äänekoskella. Hänet valittiin Jyväskylän maalaiskunnan kunnanjohtajaksi sen jälkeen, kun Tarmo Pipatti oli nimitetty Lahden kaupunginjohtajaksi. Lepistö haki vuonna 2009 Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajan virkaa, mutta peruutti hakemuksensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ylönen, Jorma: Lapuan kaupunginhallitus torjui arvonimen hakemisen Lepistölle *Kuntalehti.fi*.  1.12.2014. KL-Kustannus Oy. Viitattu 28.2.2015.
2. ↑  Hokkanen, Mari: Arto Lepistö vetäytyy johtajahausta  2.3.2009. Keski-Suomen Media Oy. Viitattu 28.2.2015. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Laupuan kaupunginjohtajan blogi (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Lapuan vaakuna | Edeltäjä:**Paavo Latva-Rasku** | **Lapuan kaupunginjohtaja**2012–2017 | Seuraaja:**Satu Kankare** |
Aleksei Aleksandrovitš Romanovin muotokuva vuodelta 1889.
**Aleksei Aleksandrovitš Romanov** (14. tammikuuta 1850 – 14. marraskuuta 1908) oli Venäjän keisari Aleksanteri II:n neljänneksi vanhin poika ja siis Aleksanteri III:n veli ja Nikolai II:n setä. Hän teki mittavan uran laivastossa.

Romanovia koulutettiin laivastouralle pienestä asti: talvisin oli teoreettista opiskelua, kesällä harjoittelua sota-aluksilla.*lähde?* Vuodenvaihteessa 1871–1872 hän teki pitkän valtiovierailun Yhdysvaltoihin. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Venäjän keisariperheen jäsen kävi Yhdysvalloissa, ja presidentti Ulysses S. Grant halusi Romanovin saavan miellyttävän kuvan Yhdysvalloista. Niinpä hänelle järjestettiin monenlaisia viihdykkeitä, kuten ylellinen puhvelinmetsästysretki Buffalo Billin ja George Armstrong Custerin seurassa. Vuonna 1872 hän vieraili Japanissa, ja matkan varrellä hän pysähtyi myös Etelä-Amerikassa ja Afrikassa.

Vuonna 1873 Romanovista tehtiin laivaston ylipäällikkö. Hän uusi tarmokkaasti kalustoa ja satamia. Kun Venäjä hävisi Tsushiman meritaistelun Japania vastaan vuonna 1905, hänet erotettiin virastaan. Hän vietti loppuelämänsä Pariisissa.

Aleksei Aleksandrovitš Romanovin palatsi Pietarissa (Moika 122).
Romanoville Pietariin rakennettu palatsi on nykyisin musiikkitalo.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Grand Duke Alexis (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  The Grand Duke Alexis Mc Cook Gazette
4. ↑  The Russo-Japanese War 1904/5 (Arkistoitu – Internet Archive) Vlacks Academy
5. ↑  На Мойке, 122, появится Дом музыки Fontanka

Aiheesta muualla
----------------

* Buffalo Bill Entertains a Russian Grand Duke, 1872

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA

 |

 |
**Aleksei Aleksejevitš Borovitin** (ven. Алексей Алексеевич Боровитин) s. 14. helmikuuta 1954 Kirov) on venäläinen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Seuratasolla hän edusti Dynamo Kirovia.

Borovitin saavutti Falunin MM-kilpailuissa 1974 pronssia normaalimäessä ja sijoittui suurmäessä neljänneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sai suurmäessä pronssia. Lentomäen MM-kilpailuissa hän oli neljäs Vikersundissa 1977.

Borovitin kilpaili kaksissa olympialaisissa. Innsbruckissa 1976 hän sijoittui normaalimäessä 15:nneksi ja suurmäessä 19:nneksi, Lake Placidissa 1980 normaalimäessä 21:nneksi ja suurmäessä 36:nneksi.

Borovitin voitti Holmenkollenin kisojen mäkihyppykilpailun 1977. Salpausselän kisoissa hän voitti suurmäen kilpailun 1974 ja 1977.

Lähteet
-------

1. ↑  Aleksey Borovitin *sports-reference.com*.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 27.11.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Aleksei Borovitin Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
3. ↑  Holmenkollen historikk / Vinnare *skiforeningen.no*.  Arkistoitu 24.2.2007. Viitattu 27.11.2018. (norjaksi)
4. ↑  Salpausselän kisat Lahti Ski Games *lahdenmuseot.fi*. Viitattu 27.11.2018.
**Ed, Edd n Eddy** on kanadalainen Leo Awardilla palkittu animaatiosarja, jonka loi kanadalainen animaattori Danny Antonucci. Sarjan tuotti kanadalainen animointiyhtiö a.k.a. Cartoon, Cartoon Networkille, jossa sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa 4. tammikuuta vuonna 1999. Siitä tuli myös Cartoon Networkin pitkäaikaisin animaatiosarja, joka on alun perin Cartoon Networkin ohjelma. Sarjasta oltiin alun perin tuottamassa 52 jakson verran, mutta Cartoon Network tilasi siitä vielä 13. jaksoa lisää. Ed, Edd n Eddy päättyi 11. toukokuuta vuonna 2007. Siitä julkaistiin myös elokuva *Ed, Edd n Eddy’s Big Picture Show*. Elokuvan lisäksi sarjasta on julkaistu kolme videopeliä vuosina 2002, 2005 ja 2007.

Juoni
-----

Sarja keskittyy kolmeen poikaan, Ed, Edd ja Eddy, joista 12-vuotias Eddy toimii kolmikon johtajana. Hän on erittäin kiinnostunut rahasta ja kavereidensa Edin ja Eddin kanssa hän suunnittelee erilaisia tapahtumia tai esineitä, joita myymällä Eddy pääsisi tavoitteeseensa kerätä rahaa itselleen, ostaakseen suurenkokoisia karkkeja nimeltä jawbreakers, mutta ei usein onnistu. Kolmikon älykkäin ja usein myös pikkutarkin on Edd, oikealtanimeltään Eddward. Eddy luottaakin Eddn suunnitelmallisuuteen, mutta usein turhautuu hänen liialliseen varovaisuuteen ja pikkutarkkuuteen. Ryhmän lihaksena toimii Ed, joka on kolmikon tyhmin, mutta pisin ja voimakkain. Hän pitää erityisesti sarjakuvista ja saattaakin joskus lumoutua niiden maailman niinkin ettei enää erota tarinoita todellisuudesta. Hänellä on myös nuorempi sisko nimeltä Sarah, joka on luonteeltaan erittäin aggressiivinen. Hänen kaverinaan on Jimmy, joka usein käyttäytyy todella avuttomasti. Sarah ei pidä ollenkaan Edin kaverista Eddystä, joka onkin lähes samankaltainen luonteeltaan. Edd on puolestaan osoittautunut olevan kolmikosta Sarahin ihastuksen kohde muutamissa jaksoissa.

Sarjassa esiintyy myös muita hahmoja, mutta heidän vanhempiaan, Eddyn veljeä ja sekä muita aikuisia ei ole kuitenkaan koskaan esitetty, vaikka heidät on usein mainittu.

Sarjan hahmoja
--------------

* Ed
* Edd
* Eddy
* Sarah
* Jimmy
* Jonny 2x4
* Kevin
* Nazz
* Rolf
* Lee Kanker
* Marie Kanker
* May Kanker

Äänirooleissa
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Matt Hill  | … |  Ed
  |
|  Samuel Vincent  | … |  Edd
  |
|  Tony Sampson  | … |  Eddy
  |
|  Janyse Jaud  | … |  Sarah, Lee Kanker
  |
|  Keenan Christensen  | … |  Jimmy
  |
|  David Paul Grove  | … |  Jonny 2x4
  |
|  Kathleen Barr  | … |  Kevin, Marie Kanker
  |
|  Tabitha St. Germain  | … |  Nazz (1. kausi)
  |
|  Erin Fitzgerald  | … |  Nazz (2. kausi ja kaudet 4–6), May Kanker (kaudet 1–2 ja kaudet 4–6)
  |
|  Jenn Forgie  | … |  Nazz, May Kanker (3. kausi)
  |
|  Peter Kelamis  | … |  Rolf
  |

Aiheesta muualla
----------------

* Cartoon Network (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ed, Edd n Eddy TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lluís Corominas
**Lluís Maria Corominas i Díaz** (s. 1963 Castellar del Vallès) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuosina 2003–2017 ja oli parlamentin ensimmäinen varapuhemies vuosina 2015–2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus valmisteli kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Heinäkuussa 2017 hän jäi pois puhemiehistöstä siirtyessään Junts pel Sín parlamenttiryhmän ryhmänjohtajaksi. Marraskuussa 2017 Corominas ilmoitti vetäytyvänsä politiikasta.

Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Corominasille ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Guinó ja Ramona Barrufet) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.

Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte (kat. *rebel·lió)* lievennettiin Corominasin osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" (kat. *desobediència*), mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.

Corominas ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. 1 2 3
6. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
LlullaillacoLlullaillacon huippu idästä nähtynä.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
Kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Argentiina ja ChileArgentiina ja Chile |
| Vuoristo | 
Andit |
| Korkeus merenpinnasta | 
6 739 m |
| Prominenssi | 
2 344 mView and modify data on Wikidata  |
| Purkautunut viimeksi | 
1877 |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
Bión González León ja Juan Harseim 1. joulukuuta 1952 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
24° 43′ 12″ E, 68° 32′ 13″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Llullaillaco** on 6739 metriä korkea kerrostulivuori Etelä-Amerikassa Andeilla Argentiinan ja Chilen rajalla. Tulivuori purkautui viimeksi vuonna 1877, mikä tekee siitä maailman korkeimman historiallisella ajalla purkautuneen tulivuoren ja maailman toiseksi korkeimman aktiivisen tulivuoren naapurinsa Ojos del Saladon jälkeen.

Llullaillaco on muodostunut kahdessa vaiheessa. Vanhemman pleistoseenikautisen tulivuoren huippu romahti noin 150 000 vuotta sitten, mistä aiheutunut maanvyöry vei maa-ainesta itään nykyisen Argentiinan alueelle. Vuoren nykyinen huippu muodostui noin 10 000 vuotta sitten vanhan päälle. 1800-luvulla vuori purkautui ainakin kolmesti. Lumi ja jää viipyvät vuoren rinteillä pitkään, ja kasvillisuus on niukkaa. Alueella elää kaksi korkeisiin olosuhteisiin sopeutunutta kamelieläinlajia, guanako ja vikunja.

Vuonna 1999 vuoren huipulta löydettiin kolme 500 vuotta vanhaa inkalapsen muumiota, joiden uskotaan olevan yksiä maailman parhaiten säilyneistä muumioista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Llullaillaco *volcano.si.edu*. Viitattu 2.5.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Llullaillaco Volcano *earthobservatory.nasa.gov*. Viitattu 2.5.2021. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Llullaillaco**.
Mount Logan

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Yukon, Kanada |
| Vuoristo | 
Saint Eliasin vuoret |
| Korkeus merenpinnasta | 
5 950 m  |
| Prominenssi | 
5 250 mView and modify data on Wikidata  |
| Suojelualue | 
Kluanen kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
A. H. MacCarthy vuonna 1925 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
60° 34′ 02″ P, 140° 24′ 10″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mount Logan** on Kanadan korkein ja Pohjois-Amerikan toiseksi korkein vuori. Vuori nimettiin kanadalaisen geologin William Edmond Loganin mukaan. Se sijaitsee Kluanen kansallispuistossa, Yukonin territorion luoteisosassa, ja on osa Saint Eliasin vuoria.

Mount Logan on 5 950 metriä korkea ja kasvaa yhä korkeutta laattatektoniikan vuoksi. Vuori on kuuluisa kylmistä olosuhteistaan: vuonna 1991 siellä mitattiin −77,5 celsiusasteen lämpötila. Huippua koettelevat usein rankat lumimyrskyt Alaskanvirran läheisyyden takia.

Valloitus
---------

Mount Logan valloitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1925, kun sen huipulle nousi A. H. MacCarthyn johtama joukko vuorikiipeilijöitä. MacCarthyn lisäksi seurueeseen kuuluivat H. F. Lambart, W. W. Foster, A. Carpe, H. S. Hall Jr. N. H. Read, R. M. Morgan ja A. Taylor.

Katso myös
----------

* Luettelo suurimmista prominensseista
* Luettelo maiden korkeimmista kohdista

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Manguel, Polly: *501 Must-visit Natural Wonders*, s. 15. Lontoo: Bounty Books, 2007. ISBN 978-0-753715-91-8. (englanniksi)
2. ↑  1925 Climb *Mount Logan – Canadian Titan*. Government of Yukon, Museums Unit.  Arkistoitu 12.1.2011. Viitattu 11.1.2012. (englanniksi)
**Rotkopunavarpunen** (*Carpodacus synoicus*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Tuntomerkit
-----------

Rotkopunavarpunen on 13,5–15 senttimetriä pitkä. Se on kooltaan ja muodoltaan punavarpusen kaltainen. Koiraalla on punainen naama ja vaaleamman ruusunpunertavat päänsivut, alapuoli ja yläperä. Muuten ruskeansävyisessä selkäpuolessakin on ruusunpunertavaa sävyä. Päälaen etuosa on hopeanvalkoinen. Naaras ja ensimmäisen kesän koiras ovat väriltään harmaanruskeita, pää on hieman muuta ruumista ruskeampi. Joillain ensimmäisen kesän koirailla ja vanhoilla naaraillakin voi olla naamassa ja alapuolella hieman ruusunpunertavaa väriä.

Levinneisyys
------------

Rotkopunavarpusia elää Egyptissä, Israelissa, Jordaniassa, Saudi-Arabiassa, Afganistanissa ja Kiinassa. Se on paikkalintu.

Elinympäristö
-------------

Rotkopunavarpunen pesii aavikoiden vuoristojen rotkoissa ja wadeissa ja voi elää karuillakin paikoilla kunhan vettä on kohtuullisen matkan päässä. Rotkopunavarpuset käyvät juomapaikoilla aamuisin ja iltapäivisin, mutta kuuminä päivinä myös keskipäivällä.

Lisääntyminen
-------------

Rotkopunavarpusen pesä on korkealla kallionhalkeamassa ja vain harvoin matalalla lähellä maata.

Ravinto
-------

Rotkopunavarpunen käyttää ravinnokseen pääasiassa siemeniä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  BirdLife International: *Carpodacus synoicus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-2*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 23.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Svensson, Lars: *Lintuopas - Euroopan ja Välimeren alueen linnut*, s. 388. Otava, 2010. ISBN 978-951-1-21351-2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q126618
* Wikispecies: Carpodacus synoicus
* Avibase: 8F36D66332487994
* BirdLife: 103834861
* CoL: 5XDQZ
* BOW: sinros1
* eBird: sinros1
* Euring: 16880
* GBIF: 2494495
* iNaturalist: 367709
* IRMNG: 10210220
* ITIS: 559073
* IUCN: 103834861
* NCBI: 1105357
* Xeno-canto: Carpodacus-synoicus

 |

 |
**Lluvia de Peces** (Kalojen sataminen) on ainutlaatuinen ilmiö, jota on tapahtunut Hondurasissa, Yoron departementissa ("maakunnassa") yli vuosisadan ajan joka vuosi.

Kalojen sade on yleinen aihe hondurasilaisissa kansantarinoissa. 

Kaloja sataa touko- ja heinäkuun välisenä aikana. Silminnäkijöiden mukaan ennen kalojen ilmaantumista näkyy tumma pilvi, salamoi, tuulee voimakkaasti ja sataa 2-3 tuntia. Sateen lakattua satoja kaloja löytyy maasta. Monet käyttävät kaloja ruoaksi. Hondurasilaisen TV-aseman mukaan kaloja on satanut viime aikoina kaksi kertaa vuodessa. Vuodesta 1998 lähtien tätä jokavuotista ilmiötä on juhlistettu festivaalilla 

Kaloja ja muitakin eläimiä sataa toisinaan muuallakin maailmassa, mutta tämä ilmiö on ainutlaatuinen, koska se tapahtuu joka vuosi.

Selityksiä
----------

Joidenkin mielestä kalojen sataminen on luonnollinen sääilmiö. Joidenkin tietojen mukaan kalat olisivat 225 kilometrin päästä Atlantilta. Toisten tietojen mukaan ne kuitenkin olisivat makean veden kaloja.

Jotkut väittävät, että kalat eivät tulekaan taivaalta, sillä ei ole tiedossa, että kaloja olisi pudonnut talojen katoille. Sen sijaan kalat olisivat peräisin läheisestä joesta, josta ne olisivat uineet maanalaista vesisuonta pitkin ja päätyneet maanpinnan yläpuolelle.

Ilmiölle ei ole yleisesti hyväksyttyä tieteellistä selitystä.

Ihme
----

Jotkut uskovat, että ilmiö johtuu katolilaisesta saarnaajasta Jose Manuel Subiranasta, jota monet pitävät pyhimyksenä. Tarinan mukaan hän kävi Hondurasissa vuosina 1856-1864, ja tavattuaan niin paljon köyhiä ihmisiä hän rukoili Jumalalta ihmettä tuomaan ruokaa. Tarinan mukaan kalojen sadetta on esiintynyt siitä lähtien.

Katso myös
----------

* Eläinten sataminen

Lähteitä
--------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* An esoteric explanation.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
**Ernst Boris Schildt** (13. joulukuuta 1889 Pori – 25. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja tenniksenpelaaja. Suomen tenniksen "grand old maniksi" tituleerattu Schildt voitti Suomen ensimmäisen kaksinpelimestaruuden 1912 ja osallistui Pariisin olympialaisiin 1924.

Elämä
-----

Schildtin vanhemmat olivat piirilääkäri Ernst Schildt (1852–1915) ja liikemies Wilhelm Rosenlewin tytär Jenny Johanna Rosenlew (1865–1953). Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1910 ja valmistui agronomiksi 1917. Agronomin tutkinnon suoritettuaan Schildt teki elämäntyönsä Rosenlew-konsernin omistaman Harvialan kartanon hoitajana vuoteen 1955 saakka. Hän oli myös Vanajan kunnanvaltuuston jäsen.

Schildtin puoliso oli ruotsalainen Inga Elisabeth Westberg (s. 1895), jonka kanssa hän avioitui Tukholmassa vuonna 1922. Boris Schildtin sisar oli tenniksenpelaaja Ingrid Schildt.

Urheilu-ura
-----------

Helsingin Lawn-Tennis Klubia edustanut Schildt voitti saavutti urallaan kaikkiaan 12 sisä- tai ulkokenttien Suomen mestaruutta. Pariisin olympialaisissa 1924 Schildt hävisi ensimmäisellä kierroksella Australian James Bayleylle. Nelinpelissä Schildt ja Runar Granholm aloittivat toiselta kierrokselta ja selvisivät luovutusvoitolla kolmannelle kierrokselle, jossa he hävisivat Ruotsin parille Henning Muller / Charles Wennergren.

Vuonna 1951 Schildt nimettiin Suomen Tennisliiton kunniajäseneksi ensimmäisenä pelaajana yhdessä Arne Grahnin ja Ernst Schybergsonin kanssa.

### Saavutukset

* kaksinpelin ulkokenttien SM: 1912
* nelinpelin ulkokenttien SM: 1913, 1915, 1917, 1923–1926, 1933
* nelinpelin sisäkenttien SM: 1924, 1925, 1927

Lähteet
-------

1. ↑  Ilman peruskuntoa on tekniikkaharjoittelu hyödytöntä – uskokaa se!.  *Helsingin Sanomat*, 1.12.1962, s. 22. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 13.7.2020.
2. 1 2  Ernst Boris Schildt Geneanet. Viitattu 13.7.2020.
3. ↑  Päivästä päivään. 50-vuotiaita.  *Helsingin Sanomat*, 13.12.1939, s. 6. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 13.7.2020.
4. ↑  Päivästä päivään. 75-vuotiaita.  *Helsingin Sanomat*, 13.12.1964, s. 12. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 13.7.2020.
5. ↑  Suomen mestarit Suomen Tennisliitto. Viitattu 13.7.2020.
6. ↑  Olympics Paris – Singles International Tennis Federation. Viitattu 13.7.2020. (englanniksi)
7. ↑  Olympics Paris – Doubles International Tennis Federation. Viitattu 13.7.2020. (englanniksi)
8. ↑  Ansioituneet henkilöt Suomen Tennisliitto. Viitattu 13.7.2020.
**Huili** oli suomalainen aikakauslehti, joka keskittyi ekologiseen elämäntapaan, kulttuuriin ja ilmiöihin. Lehden ilmestyminen loppui 2018.

Huili oli alun perin ruotsalaisen energiayhtiö Kraft & Kulturin asiakaslehti. Kraft & Kulturin ajauduttua talousongelmiin vuonna 2012 lehden tekijät lunastivat Huili-tavaramerkin ja jatkoivat toimintaa itsenäisesti.

Vuonna 2016 ekoyhtiö Huili oy myi lehden brändin Noon Viestintä Oy:lle. Huilin toiminta uhkasi loppua syksyllä 2015, kun lehden perustaja ja silloinen päätoimittaja Riikka Suominen valittiin *Vihreän Langan* päätoimittajaksi. Huilin päätoimittajana toimi Hannele Huhtala tammikuusta 2016 elokuuhun 2017. Syyskuusta 2017 lehden lakkautamiseen joulukuussa 2018 päätoimittajana toimi Anna Tommola.

Lehti oli kulttuuri- tiede ja mielipidelehtien liiton Kultin jäsen. Huili sai vuonna 2013 Kultin Vuoden laatulehti -palkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa meistä *Huililehti.fi*. Viitattu 25.6.2023.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Huili löysi uuden kustantajan • NOON *NOON*.  14.1.2016.  Arkistoitu 25.10.2016. Viitattu 25.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Huili-lehden kotisivu
**Diédougou** on maalaiskunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Yolo sijaitsee Nigerjoen itäpuolisella tasangolla 80 kilometriä Ségousta maanteitse koilliseen. Kunnassa on 16 500 asukasta (vuonna 2009).

Diédougoun kunta rajoittuu koillisessa Ségoun piirin Kamiandougoun, kaakossa Fatinén, etelässä Katiénan ja Diounan sekä luoteessa Dioron kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vesistöjä tai metsiä ei ole.

Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, soninkeja, fulbeja ja miniankoja. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja lehmänpapu. Lisäksi viljellään maissia, maapähkinää, fonioa ja riisiä. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet ja naudat.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 22.6.2015. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 22.6.2015. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Diedougou 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 22.6.2015. (ranskaksi)
**Osaviljelijä** oli aiemmin Suomessa henkilö, joka viljeli sopimuksella toisen omistamaa maatilaa. Kyseessä oli eräänlainen vuokrasopimus.

Sopimuksen sisältö
------------------

Talonomistaja, joka ei itse halunnut viljellä tilaansa, saattoi antaa sen viljeltäväksi toiselle henkilölle osuutta vastaan talon tuloista. Tavanomainen korvaus oli sellainen, että osaviljelijä suoritti talonomistajalle vuokrana puolet sadosta luonnossa eli tavarasuorituksena. Vuokrasuhteen luonnetta säänteli yleensä maan tapa, koska kirjoitettua lainsäädäntöä ei ollut. Tämä merkitsi sitä, että osaviljelystä sovittaessa oli tarkasti määriteltävä kaikki talon asukkuutta koskevat ehdot.

Sopimusosapuolten velvollisuudet
--------------------------------

Ellei toisin ollut sovittu, osaviljelijän velvollisuutena oli täyttää kaikki ne tehtävät, jotka kuuluivat maan säännölliseen viljelemiseen ja maatilan tarpeelliseen kunnossapitoon, mutta siementen ja rakennusaineiden hankkiminen ja toimittaminen kuului puolestaan omistajan tehtäviin. Tilan uudisrakennukset eivät kuuluneet osaviljelijälle, paitsi jos tästä oli sovittu.

Tilan menoista tuli omistajan suorittaa rahamaksut, mutta osaviljelijän tuli suorittaa se, mikä voitiin maksaa työllä. Sellaiset erät, jotka oli suoritettava luonnossa eli tavarana, kuuluivat puoliksi kummallekin osapuolelle. Rehu, lanta ja muut tarveaineet oli käytettävä tilalla eikä kumpikaan osapuoli saanut viedä niitä pois ilman toisen lupaa.

Sopimuksen päättyessä osaviljelijän tuli jättää talo yhtä hyvässä kunnossa kuin hän otti sen vastaan sopimuksen alkaessa. Olosuhteiden selvittämistä varten pidettiin säännöllinen tulo- ja lähtökatselmus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hakkila, Esko (toim.): "Osaviljelijä", *Lakiasiain käsikirja*, s. 751. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.
**Diébé** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee Bagoéjoen varrella 65 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 8 700 ja kylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Diébén kunta rajoittuu lännessä Dioïlan piirin Bancon, pohjoisessa Jékafon, idässä N’Dlondougoun ja etelässä Sikasson piirin Koumankoun kuntiin.

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, dogoneja ja miniankoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, puuvilla, seesami ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset sekä siipikarja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
3. ↑  Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
4. 1 2  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Diébé 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 7.7.2018.
**Huijari Felix Krullin tunnustukset** (*Bekenntnisse des Hochstaplers Felix Krull*) on länsisaksalais-itävaltalainen viisiosainen television minisarja vuodelta 1982. Se perustuu Thomas Mannin samannimiseen romaaniin (1954, suom. Kai Kaila, Weilin + Göös, 1980). Bernhard Sinkelin ohjaamassa sarjassa nuorta Felix Krullia näyttelee englantilainen John Moulder-Brown, ja muissa pääosissa nähdään Klaus Schwarzkopf, Daphne Wagner, Rita Tushingham ja Joss Ackland.

Romaani ja televisiosarja kertovat tarinan Reininlaakson samppanjatilalla kasvaneesta pojasta, joka kasvaa moraalittomaksi seikkailijaksi ja viettelijäksi opittuaan konkurssin ja itsemurhan tehneeltä isältään, miten maailma ja ihmiset taivutellaan omiin tarpeisiin soveltuvaksi. Poika aloittaa oman elämänsä tyhjätaskuna, mutta huijaa tiensä eteenpäin.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  John Moulder-Brown  | … |  Felix Krull aikuisena
  |
|  Oliver Wehe  | … |  Felix Krull lapsena
  |
|  Klaus Schwarzkopf  | … |  isä Krull
  |
|  Daphne Wagner  | … |  äiti Krull
  |
|  Rita Tushingham  | … |  rouva Twentyman
  |
|  Joss Ackland  | … |  herra Twentyman
  |
|  Fernando Rey  | … |  professori Kuckuck
  |
|  James Cossins  | … |  lordi Kilmarnock
  |
|  Hannelore Elsner  | … |  rouva Houpflé
  |

Vastaanotto
-----------

Sarja esitettiin Suomen televisiossa vuoden 1984 tammikuussa. *Helsingin Sanomien* Kirsikka Siikalan mielestä *Huijari Felix Krullin tunnustusten* ensimmäinen jakso lupaa paljon ja tarjoaa herkullista ajankuvaa ja satiiria. Sen sijaan vuotta myöhemmin Pertti Avola ei pitänyt tätä eikä vuoden 1984 aikana Suomen televisiossa esitettyä kahta muuta minisarjaa *Der Zauberberg* (ohj. Hans W. Geissendörfer, 1982, esitettiin ruotsinkielisin tekstein nimellä *Bergtagen*) ja *Tohtori Faustus* (ohj. Franz Seitz, 1982) järin mullistavina Thomas Mann -filmatisointeina.

Aiempi elokuvasovitus
---------------------

Mannin romaani filmattiin ensimmäisen kerran elokuvaksi *Viettelijän tunnustukset* (1957).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Siikala, Kirsikka: Verraton veijaritarina Thomas Mannin tekstiin: Huijari Felix Krullin tunnustukset.  *Helsingin Sanomat*, 31.12.1983, s. 40. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  *Huijari Felix Krullin tunnustukset (televisiosarja)* Elonetissä.
3. ↑  Avola, Pertti: Sarjavuodessa valittamisen varaa.  *Helsingin Sanomat*, 7.1.1985, s. 43. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  *Viettelijän tunnustukset* Elonetissä.
*Tämä artikkeli käsittelee tietoliikenneprotokollaa. Muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla Carp.*

**Common Address Reduncancy Protocol (CARP)** on Michael Shalayeffin ja Ryan McBriden luoma vastine IETF:n reitittimien kahdennusprotokolla VRRP:lle. CARP ilmestyi ensimmäistä kertaa OpenBSD 3.5:een. CARP:sta on portattu versiot mm. FreeBSD:lle, NetBSD:lle sekä GNU/Linux:lle.

Konfiguroidessa CARP:a luodaan virtuaaliverkkoliitäntä, jonka IP-osoite on klustereiden jakama IP, ja johon vastaa master-laite. Muut laitteet ovat backup-koneita ja ne omivat IP-osoitteen vasta, kun master-laite on lakannut lähettämästä CARP-sanomia. Täten yksi kone vastaa koko ajan carpattavaan IP-osoitteeseen, sekä jokainen klusterin kone myös omaan fyysiseen osoitteeseensa.

Virtuaalisen IP-osoitteen lisäksi CARP-klusterilla on virtuaalinen MAC-osoite. Tämä on muotoa 00-00-5e-00-00-01-vhid, jossa vhid on CARP-verkkoliitännän id. Vhid-arvo määräytyy väliltä 1-255, joten yhdessä verkkosegmentissä voi olla korkeintaan 255 CARP-osoitetta.

CARP:n konfigurointi:

1. ifconfig carp0 create
2. ifconfig carp0 192.168.0.1 netmask 255.255.255.0 vhid 1 pass asdfasdf advskew 100,

jossa virtuaaliverkkoliitäntä on *carp0*, *192.168.0.1* carp-osoite, *vhid* viittaa CARP-id:hen joka on maksimissaan 255, *pass* SHA-1 HMAC-salauksen avaimeen sekä *advskew*-arvo CARP-sanomien lähetystiheyteen. Pienemmällä lähetystiheydellä lähettävä on oletusarvoisesti master-laite. Jos PF:ssä on käytössä binat-sääntöjä jotka viittaavat CARP-osoitteeseen, on syytä tehdä aliaksista myös CARP-verkkoliitäntöjä. Näitä voi liittää useampia yhteen virtuaaliverkkoliitäntään.

Jotta CARP-klusteri on tilatietoinen, eli yhteydet eivät katkea master-tilan vaihtuessa, on syytä implementoida pfsync lähettämään tilatiedot koneiden kesken.
Valerianus II:n antoninianus
**Publius Licinius Cornelius Egnatius Valerianus**, usein **Valerianus II** tai **Valerianus Iunior** (k. alkuvuonna 258) oli Rooman keisari Gallienuksen ja hänen vaimonsa Cornelia Saloninan vanhin poika. Hänen isänsä nimitti Valerianus II:n seuraajakseen (*caesar*) Viminaciumissa vuonna 256 tai 257. Tämän jälkeen Gallienus, hänen isänsä ja kanssahallitsijansa Valerianus, ja Valerianus II taistelivat yhdessä frankkeja vastaan Galliassa ja Germaniassa. Afrodisiaksesta löydetyssä piirtokirjoituksessa kerrotaan, että kaikki kolme olivat vuonna 257 Colonia Agrippinassa. Vuoteen 258 mennessä frankit oli kukistettu ja Valerianus palasi takaisin itään, jättäen Valerianus II:n Illyriaan. Samoihin aikoihin provinssin joukkojen komentaja, Ingenuus julistautui kuitenkin keisariksi ja kapinoi Gallienusta ja Valerianusta vastaan. Ilmeisesti Valerianus II kuoli kapinan aikana. Toinen vaihtoehto on ennen kapinaa. Gallienus antoi julistaa Valerianuksen jumalaksi (*Divus Valerianus Caesar*), mutta myöhemmin hänen perintönsä kuitenkin kirottiin (*Damnatio memoriae*).

Lähteet
-------

* Pat Southern: *The Roman Empire from Severus to Constantine*, s. 78–79. Routledge, 2001. ISBN 0-415-23943-5. (englanniksi)
* William Leadbetter: Ingenuus (260 A.D.)  24.9.1998. De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Emperors. Viitattu 26.2.2009. (englanniksi)
* Jona Lendering: Valerianus Junior  22.1.2007. Livius.org. Viitattu 26.2.2009. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valerianus II**.