recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adriano Afonso Thiel Munoz** eli **Adriano** (s. 23. heinäkuuta 1978 Itapiranga, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Adriano aloitti jalkapallon Cruzeirossa. Suomessa hän on pelannut useassa joukkueessa; kolme niistä on ollut Veikkausliiga-seuroja. Hän voitti Atlantiksessa seuran kanssa Suomen Cupin kaudella 2001. Allianssissa hän voitti kaudella 2004 SM-hopeaa ja teki 11 maalia. Kaudeksi 2005 hän siirtyi Myllykosken Palloon, jossa hän teki jälleen 11 maalia ja voitti Suomen-mestaruuden. Kesken kauden 2006 hän siirtyi MyPasta Norjaan Sandefjordin joukkueeseen. Vuonna 2006 hän ehti tehdä MyPan riveissä kaksi maalia. Kaikkiaan hän pelasi Veikkausliigassa 133 ottelua, joissa teki 42 maalia. 

Sandefjordissa Adriano pelasi kaksi kautta. Tammikuussa 2008 hän allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Tromsøn kanssa. Heinäkuussa 2009 Adriano siirtyi Ruotsin Allsvenskaniin ja Örebrohon.

Brasiliassa vietetyn kauden 2010–2011 jälkeen Adriano palasi Suomeen Ykkösen PS Kemin riveihin kesäkuussa 2011 pelaten sen jälkeen 15 ottelua ja tehden kolme maalia. Elokuussa 2011 Adriano siirtyi edelleen pelaajavaihdon myötä Ykkösen oululaiseen OPS:ään. Vuoden kuluttua eli elokuussa 2012 Adriano siirtyi edelleen OPS:stä farmiseurana Kakkosessa pelaavaan torniolaiseen TP-47:ään, jossa hän pelasi kyseisen syksyn.

Yhden välivuoden jälkeen eli keväällä 2014 Adriano palasi Suomeen, seuranaan Kakkosessa pelannut helsinkiläinen Atlantis FC.

Kauden 2015 Adriano pelasi Kakkosta Pallokerho Keski-Uusimaassa kunnes siirtyi jäähdyttelemään alemmille sarjatasoille sekä hankkimaan valmennuskokemusta. UEFA B lisenssin omaavalla Adilla on valmennuskokemusta niin LPS, TiPS, ÅIFK kuin myös TPS:n organisaatioista. 

Lokakuussa 2019 Adriano palasi Atlantis FC organisaatioon päävalmentajaksi. 

Vuonna 2023 Adriano aloitti Turun alueella vaikuttavan Liedon Pallon valmennuspäällikkönä pelaten samalla myös Liedon Pallon edustusjoukkueessa sekä M35-ikämiesjoukkueessa.

Saavutukset
-----------

* Suomen Cup 2001 Atlantis FC
* Liigacup 2004 Allianssi
	+ SM-hopea 2004 Allianssi
* Suomen mestaruus 2005 MyPa
* Veikkausliigan vuoden pelaaja 2005 MyPa
* Veikkausliigan vuoden hyökkääjä 2005 MyPa
* Norja Tippeligaen pronssia Tromso IL
* Campeonato Gaúchon 2. divisioonan voitto 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Adriano siirtyy Tromssaan *iltasanomat.fi*.  10.1.2008. Viitattu 10.1.2008.
2. ↑  Adriano Munoz *nifs.no*.  8.1.2010. Viitattu 8.1.2010. (norjaksi)
3. ↑  PS Kemin pelaajat *PS Kemi verkkosivut*.  Arkistoitu 25.6.2008. Viitattu 23.8.2012.
4. ↑  OPS voitti kilpajuoksun brassitähti Adrianosta *Kymppipaikka.fi*.  17.8.2011. Viitattu 23.8.2012.
5. ↑  Adriano siirtyy Tornioon *Kymppipaikka.fi*.  9.8.2012. Viitattu 23.8.2012.
6. ↑  Veikkausliigan takavuosien tähtipelaaja siirtyy Kakkoseen *suomifutis.com*.  10.2.2014. Viitattu 4.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Pelaajakortti (Arkistoitu – Internet Archive)
* Adriano Tromsø IL:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Goodenoughsaaren taistelu** (tunnetaan myös nimellä **Operaatio Drake**) oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden ja japanilaisten välinen taistelu Goodenoughsaaresta Uudessa-Guineassa. Japanilaiset olivat aiemmin miehittäneet saaren 24. elokuuta 1942 Milnenlahden taistelun aikana. Goodenoughsaaren taistelu alkoi liittoutuneiden hyökätessä saarelle 22. lokakuuta 1942, kun australialaiset hävittäjät HMAS Stuart ja HMAS Arunta kuljettivat saarelle australialaisia 2.-12. jalkaväkidivisioonan joukkoja. Joukot laskeutuivat Mud Baylle ja Taleba Baylle aikeenaan piirittää japanilaiset joukot. Lyhyiden mutta raskaiden taistelujen jälkeen japanilaiset joukot vetäytyivät läheiselle Fergussonsaarelle, josta japanilainen risteilijä Tenryū evakuoi miehet Rabauliin. Taistelun jälkeen liittoutuneiden joukot ottivat saaren haltuunsa ja rakensivat sinne lentokentän ja sairaalan. Saarta käytettiin myöhemmin hyödyksi tulevissa liittoutuneiden operaatioissa sodan aikana.

Goodenoughsaaren kartta, jossa näytetään sodanaikaiset tukikohdat.
*Tämä artikkeli käsittelee biotooppia. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
Suomenlampaat laiduntavat kesäisin Telkkämäen kaskiperinnetilan niityillä ja hakamailla Pohjois-Savossa.
**Hakamaa** on metsä- tai niittymaalla oleva karjanlaidunnukseen käytetty, yleensä aidattu alue. Hakamaat ovat perinnebiotooppeja.

Varsinaiset hakamaat ovat yleensä runsaskasvuisella metsä- tai niittymaalla olevia koivuvaltaisia, katajia tai muita pensaita kasvavia alueita, joilla ruoho- ja heinäkasvillisuus on hyvin kehittynyt. Kasvillisuus koostuu pääosin maukkaista kasveista, kuten apiloista, hiirenvirnasta, niittynätkelmistä ja timoteista.

Hakamaametsät ovat valoisia metsiä, jotka ovat yleensä syntyneet tavalliselle metsämaalle siellä tapahtuneen laidunnuksen seurauksena. Karja on voinut aiheuttaa vaurioita puustolle. Puut ovat usein karjan pureksimia ja runsasoksaisia ja epämuotoisia. Hakamaametsissä on monia vaateliaita kasvi- ja hyönteislajeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Marjo Priha: Hakamaat ja metsälaitumet *Perinnebiotooppien hoitokortti7*. Viitattu 1.2.2020.
2. ↑  Seppo Simonen: "Hakamaalaitumet", *Maatalouden pikkujättiläinen*, s. 356. Porvoo Helsinki: WSOY, 1944.
**Cynthia Haymon** (s. 6. syyskuuta 1958 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Haymon opiskeli Northwestern Universityssa. Hän teki oopperadebyyttinsä Santa Fen oopperassa vuonna 1984 Hans Werner Henzen teoksen *We Come to the River* Yhdysvaltain-ensiesityksessä. Vuonna 1985 Haymon palasi sinne tulkitsemaan Xanthen roolin Richard Straussin oopperan *Die Liebe der Danae* Yhdysvaltain-ensiesityksessä. Samana vuonna hän loi nimiroolin Thea Musgraven oopperassa *Harriet, the Woman Called Moses*. Vuonna 1986 Haymon teki Euroopan-debyyttinsä Bessinä George Gershwinin oopperassa *Porgy ja Bess* Glyndebournen oopperafestivaalilla. Bess on kuulunut hänen keskeisiin rooleihinsa. Hän on tulkinnut myös konserttiohjelmistoa eri sinfoniaorkesterien kanssa. Haymon on ollut mukana kantaesittämässä teoksia muiden muassa Ned Roremilta, Richard Danielpourilta ja John Williamsilta. Hänen ensimmäinen oma albuminsa oli *Where the Music Comes From: American Songs*, joka sisälsi yhdysvaltalaisten säveltäjien lauluja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Haymon, Cynthia Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 8.3.2024 (englanniksi)
2. ↑  Cynthia Haymon Le Château de la Voix, viitattu 8.3.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Reetta Rönkä** (s. 1989) on suomalainen radiojuontaja ja toimittaja. Koulutukseltaan Rönkä on yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta.

Ura
---

Työskentelyn media-alalla Rönkä aloitti vuonna 2007 *Uusi Suomi* -lehden kolumnistina, jossa hän työskenteli vuoteen 2012 asti. Vuosina 2009–2010 Rönkä työskenteli Yleisradiossa radiojournalistina, kunnes siirtyi vuonna 2011 Nelonen Medialle. Ensimmäiset kaksi vuotta Rönkä toimi Nelonen Median uutistoimittajana ja vuonna 2012 hän aloitti *Nelosen uutisten* ankkurina. Hän toimi uutisankkurina vuoteen 2014 asti.

Keväällä 2014 Rönkä alkoi juontaa YleX-kanavan *YleX Etusivu* -ohjelmaa. Vuonna 2016 hän siirtyi Ylen *Prisma Studio* -tiedeohjelman juontajaksi. Myöhemmin Rönkä siirtyi töihin viestintätoimisto Kaskas Mediaan.

Rönkä valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta vuonna 2015 ja maisteriksi vuonna 2018. Hän oli mukana työryhmässä, joka kirjoitti Kanava-palkitun ja Finlandia-ehdokkaana olleen *Hyvän sään aikana: Mitä Suomi tekee kun ilmasto muuttaa kaiken* -kirjan. Osana Hyvän sään aikana -työryhmää Rönkä on palkittu myös tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla.

Yksityiselämä
-------------

Röngän isä on Yle TV1:n entinen uutisankkuri Matti Rönkä ja äiti *Helsingin Sanomien* kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko Suvi Ahola. Hänen veljensä Otto Rönkä on työskennellyt Ylen *Urheiluruudussa*.

Rönkä on julkisesti kertonut paniikkikohtauksistaan, jotka olivat lopettaa hänen juontajan työnsä, mutta saaneensa lopulta apua terapiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tähtiä ja ankkureita *Helsingin Sanomat*.  5.6.2012. Viitattu 8.3.2016.
2. ↑  Erilaiset nuoret *Journalisti*.  11.6.2015.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 8.3.2016.
3. ↑  Reetta Rönkä tiedeohjelma Prisman uudeksi juontajaksi *Yle*.  25.8.2016. Viitattu 23.11.2019.
4. ↑  Uotinen, Jenni: Ylen Prisma Studion kohtalo vaakalaudalla: "Voi olla, että jatkuu - voi olla, että ei jatku" *Iltalehti*.  26.04.2017. Viitattu 23.11.2019.
5. ↑  Tässä ovat Kaskas Median uudet osaajat *Kaskas Media*.  5.6.2018.  Arkistoitu 10.12.2021. Viitattu 10.12.2021.
6. ↑  Palkittu ilmastokirja näyttää, miten lämpeneminen jo vaikuttaa suomalaisten elämään *Suomenkuvalehti.fi*.  6.11.2017. Viitattu 10.12.2021.
7. ↑  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2018: Hanna Nikkanen puolustaa faktojen etusijaa *Tiedonjulkistamisen neuvottelukunta*. Viitattu 10.12.2021.
8. 1 2  Matti Röngän tytär Reetta: Televisioura oli kaatua paniikkihäiriöön *iltalehti.fi*. Viitattu 5.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Reetta Rönkä YleX:ssä
**Venäjän-Persian sota** oli sota Venäjän ja Persian välillä vuosina 1722-1723. Se tunnetaan venäläisessä historiankirjoituksessa Pietari Suuren sotana Venäjän ja Persian (Iranin) välillä. Tsaarin pyrkimyksenä oli laajentaa Venäjän vaikutusvaltaa Kaspianmeren ja Etelä-Kaukasian alueilla ja estää sen kilpailijaa, Osmanien valtakuntaa hyötymästä Safavidien hallitseman Persian valtakunnan heikkenemisestä.

Ennen sotaa Venäjän Pietari I turvasi Georgian kuningas Vakhtang VI:n ja Armenian katolikos Asdvadzadurin tekemän liiton. Nämä kristityt hallitsijat hakivat Venäjän tukea ristiriidoissaan Persian ja Osmanien valtakunnan kanssa.

Heinäkuussa 1722 Venäjän armeijan ratsuväki ja kasakat, noin 22000 miestä, aloittivat hyökkäyksen vähän aikaisemmin rakennetun Kaspianmeren laivueen avulla ja amiraali Fjodor Apraksin johdolla Astrahanista. He marssivat maitse Tsaritsyniin. 23. elokuuta 1722 Venäjän armeija valloitti Derbentin Etelä-Dagestanissa. Kuitenkin syysmyrskyt Kaspianmerellä pakottivat Pietari Suuren palaamaan Astrahaniin, mutta Venäjä jätti varuskuntia Derbentiin ja Svyatoy Kresiin. Syyskuussa 1722 Vakhtang VI leiriytyi Ganjaan. Georgian ja Armenian armeijoissa oli yhteensä 40 000 miestä, ja ne olivat aikeissa liittyä etenevään Venäjän armeijaan, mutta saatuaan uutisia Pietari I:n lähdöstä ne palasivat marraskuussa takaisin Tbilisiin.

Joulukuussa 1722 Venäjän armeija ja laivasto valtasivat kenraalimajuri Mihail Matyushkin johdolla Raštin, ja heinäkuussa 1723 ne etenivät kaapatakseen Bakun. Venäjän sotilaallinen menestys Etelä-Kaukasiassa keväällä 1723 pakotti Tahmasp II:n hallituksen allekirjoittamaan Pietarin rauhansopimuksen, jossa se luovutti Derbentin, Bakun sekä Persian maakunnat Širvanin, Gīlānin, Māzandarānin ja Astrabadin venäläisille 12. syyskuuta 1723.

Vuonna 1735, juuri ennen Venäjän–Turkin sotaa, keisarinna Anna Ivanovnan hallitus palautti kaikki nämä alueet Persialle sillä ehdolla, että persialaiset tulivat mukaan liittoutumaan ottomaanien Turkkia vastaan. Samaan aikaan Venäjä kiinnostui Kaukasian valtaamisesta. Georgialaiset pyysivät Venäjältä apua omassa taistelussaan Turkkia vastaan. Toisaalta Persia vahvistui ja Georgia joutui kahden islamilaisen valtion puristuksessa turvautumaan Venäjän apuun. Venäjä sai siten yliotteen Georgiasta.

Lähteet
-------

* Great Soviet Encyclopedia. Web Archive (Great Soviet Encyclopedia 14.5.2011).

### Viitteet

1. ↑  Heikki Kirkinen (päätoim.): *Venäjän ja Neuvostoliiton historia*, s. 195–197. Helsinki: Otava, 1986. ISBN 951-1-08450-X.
**Saakelin sunnuntai** (*Sunday Bloody Sunday*) on John Schlesingerin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta
1971. Homo- ja biseksuaalisuutta käsittelevä ihmissuhdedraama on kirjailija ja filmikriitikko Penelope Gilliattin (1932–1993) ainoaksi jäänyt käsikirjoitus ja ehkä ensimmäinen valtavirran elokuva, jossa nähdään kahden miehen välinen suudelma. Pääosia näyttelevät Peter Finch, Glenda Jackson ja heidän kummankin rakastajana Murray Head. 

Kolminkertaiseksi Oscar-voittajaksi aikuisiällään edennyt Daniel Day-Lewis tekee elokuvassa 13-vuotiaana pienen sivuroolin yhtenä autoja naarmuttavista pojista.

Juoni
-----

Epätavallisessa triangelidraamassa eronnut lontoolaisnainen Alex Greville (Jackson) ja lääkärimies Daniel Hirsh (Finch) ovat molemmat rakastuneita nuoreen biseksuaaliin kuvanveistäjään Bob Elkiniin (Head) ja myös tietävät toistensa olemassaolosta. Kun Alex eikä Daniel kykene kumpikaan etenemään suhteessaan, Bob tekee ratkaisun heidän molempien puolesta ja alkaa järjestellä muuttoa yksin Lontoosta New Yorkiin, jossa näkee taiteelleen paremmat markkinat.

Elokuva kuvaa 1970-luvun taitteen suurkaupungin kiireisten ammattilaisten hektistä elämäntapaa, joka ulottuu heidän työstään myös vapaa-aikaan. Tekstiplansseilla kerrotaan, mikä viikonpäivä on milloinkin menossa, lankapuhelimet pärisevät, keskusneidit yhdistävät puheluja ja ottavat muistiin viestejä ja autolla juututaan ruuhkiin matkalla tapaamisesta toiseen.

Elokuva päättyy epätavallisesti Danielin monologiin suoraan kameralle.

Vastaanotto
-----------

Britannian Bafta-palkintogaalassa elokuva palkittiin vuoden parhaana ja Schlesinger parhaana ohjaajana. Myös Jackson ja Finch palkittiin rooleistaan ja Richard Marden parhaasta leikkauksesta. New York Film Critics Circle palkitsi elokuvan käsikirjoituksen vuoden parhaana. Elokuva tuotti myös muun muassa neljä Oscar-ehdokkuutta (Finch, Jackson, Schlesinger ja Gilliatt) ja parhaan englanninkielisen ulkomaisen elokuvan Golden Globen.

*Saakelin sunnuntai* valittiin 1900-luvun vaikuttavimpien brittiläisten elokuvien joukkoon BFI:n kyselyssä vuonna 1999. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tapionsalo, Lasse: Sunday Bloody Sunday (1971) *Elitisti.net*.  17.5.2010. Viitattu 8.4.2019.
2. ↑  Daniel Day-Lewis - 'Sunday, Bloody Sunday', 1971 *youtube.com*. Viitattu 9.3.2024.
3. ↑  Saakelin sunnuntai (1971) *Elokuvauutiset*.  14.1.2010. Viitattu 8.4.2019.
4. ↑  Brown, Julia Prewitt: *The Films of John Schlesinger*, s. 132–133. Anthem Press, 2019. ISBN 9781783089796. Google Books (viitattu 16.7.2022).
5. ↑  Saakelin sunnuntai keräsi palkintoja.  *Helsingin Sanomat*, 25.2.1972, s. 13. Näköislehden aukeama (tilaajille).
6. ↑  Vuoden parhaat filmit palkittiin New Yorkissa.  *Helsingin Sanomat*, 2.1.1972, s. 8. Näköislehden aukeama (tilaajille).
7. ↑  BFI | Features | The BFI 100 *web.archive.org*.  14.5.2012. Viitattu 27.2.2022.
8. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.
**Reino Aksel Harsti** (vuoteen 1921 *Henriksson*; 27. tammikuuta 1900 Uusikaupunki – 27. elokuuta 1979 Vantaa) oli taidegraafikko ja taidegrafiikan opettaja.

Harsti teki etsauksia, maalauksia sekä veistoksia. Tunnetuimpia hänen teoksistaan ovat Helsinki-aiheiset etsaukset 1930-luvulta, sekä vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan muistomerkki.

Harsti opiskeli Cainellin johdolla Firenzessä 1921–1922, sen jälkeen Wienin kuvataideakatemiassa ja Münchenin taideakatemiassa. Myöhemmin hän opiskeli Kungliga Akademien för de Fria Konsternassa Tukholmassa 1936. Hän opetti Suomen Taideakatemian koulussa 1936–1950 ja oli yksi Suomen Taidegraafikot ry:n perustajajäsenistä.

Harsti osallistui Suomen taiteilijain näyttelyihin 1923 alkaen. Harstille myönnettiin Pro Finlandia 1950 ja Valtion taiteilijaneläke 1963. Harstin teoksia muun muassa Ateneumin taidemuseossa, sekä Turun, Tampereen ja Jyväskylän taidemuseoissa.

Lähteet
-------

* Jyväskylän taidemuseo. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 18.4.2008.
* Suomen taiteilijaseura, kuvataiteilijamatrikkeli, Reino Harsti. Viitattu 18.4.2008.
* Suomen taidegraafikot r.y. Viitattu 18.4.2008.
* Ateneumin taidemuseo, Kaupunki meren äärellä, Kuvia Helsingistä 1800–2000 15.9.–5.11.2000. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 18.4.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Reino A. Harsti : Tammikuista Petsamoa, Suomen Kuvalehti, 26.01.1929, nro 4, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* "Kun veri veti - niin minkäs teit" eli merimiehestä graafikoksi, Seura, 24.03.1938, nro 12, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Pizza Worm** on suomalaisen Sami "Zorlim" Lehtisen suunnittelema vuonna 1994 julkaisema tietokoneella pelattava matopeli. Peliä levitettiin internetissä ilmaiseksi ja se nousi suureen suosioon.

Pelaaminen
----------

Pelissä ohjataan vihreäkeltaisen väristä matoa, jonka pitää syödä pelikuvaan ilmestyviä pizzoja. Pizzoja syömällä mato kasvaa pituutta, jonka myötä peli vaikeutuu. Peli päättyy, kun mato törmää itseensä tai pelikentän reunaan.

Pizza Worm erottuu perinteisistä matopeleistä siten, että pelihahmo voi kääntyillä pelialueella vapaasti eikä vain 90 asteen kulmissa.

Pelin suunnittelu
-----------------

Pelin kehittäminen alkoi siitä, kun Lehtinen oli ohjelmoinut tietokoneella matemaattisia funktioita ja viivoja piirtelevän näytönsäästäjän. Lopulta hän päätti yhdistää nämä, ja alkoi suunnittelemaan tietokonepeliä. Pelin aiheeksi hän valitsi pizzan, koska hän itse tykkäsi syödä niitä. Pelin hän koodasi Turbo Pascalilla, ja käytti siihen Samin 80286-prosessorilla varustettua tietokonetta. Lehtisen lisäksi hänen sukulaiset ja kaveripiiri osallistuivat pelin tekemiseen. Lehtinen ja hänen pikkusiskonsa Sari tekivät äänitehosteet, Antti Kangas vastasi grafiikasta, ja Nuutti Hahmo musiikista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Suomi-indie: Hyvää Suomesta *pelit.fi*.  8.3.2013. Viitattu 26.11.2023.
2. ↑  Pizza Worm Strategy Guide (arkistoitu sivu)Arkistoitu kopio *zorlim.fiiu.org*.  Arkistoitu 6.6.2001. Viitattu 26.11.2023. (englanniksi)
3. ↑  Pelin dokumentit (arkistoitu sivu)Arkistoitu kopio *zorlim.fiiu.org*.  Arkistoitu 6.6.2001. Viitattu 26.11.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Wayback Machine: Pelin alkuperäiset internetsivut (arkistoitu sivu) (englanniksi)
* playdosgame.com: Pizza Worm (englanniksi)
**UET** (ransk. *Union Européenne du Trot*) on Pariisissa päämajaansa pitävä Euroopan raviurheilun keskusjärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1973 kahden eurooppalaisen raviurheilujärjestön yhdistyttyä. UET:n presidenttinä toimii sveitsiläinen *Jean-Pierre Kratzer*, joka valittiin tehtävään tammikuussa 2011. Järjestössä on yhteensä 19 jäsenmaata, Suomi on ollut jäsenenä vuodesta 1974 lähtien. UET:n hallitukseen kuuluu Suomen edustajana kansanedustaja Mika Lintilä.

UET järjestää vuosittain European Grand Circuit-nimellä tunnetun kilpailusarjan, joka koostuu Euroopan merkittävimmistä ravikilpailuista. Toinen suuri UET:n järjestämä vuosittainen kilpailu on nelivuotiaille lämminverisille tarkoitettu UET Grand Prix. Näiden lisäksi UET järjestää omat kilpailut 3- ja 5-vuotialle lämminverisille, sekä ohjastajien EM-kisat, jotka pidetään erikseen ammatti- ja amatööriohjastajille.

Jäsenmaat
---------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Alankomaat Alankomaat
* Belgia Belgia
* Espanja Espanja
* Italia Italia
* Itävalta Itävalta
* Malta Malta
* Norja Norja
* Ranska Ranska - *Société du Cheval Français*
* Ruotsi Ruotsi - *Svensk Travsport*
* Saksa Saksa

 | 
* Serbia Serbia
* Slovenia Slovenia
* Suomi Suomi - Suomen Hippos ry
* Sveitsi Sveitsi
* Tanska Tanska
* Tšekki Tšekki
* Unkari Unkari
* Venäjä Venäjä
* Viro Viro

 |

Lähteet
-------

1. ↑  Jean-Pierre Kratzer, nouveau président de l'UET *Paris-Turf*.  29.1.2011. Viitattu 2.1.2012. ranskaksi[vanhentunut linkki]
2. ↑  Mika Lintilä UET:n hallitukseen *Hevosurheilu*.  30.1.2010. Viitattu 2.1.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* UET:n kotisivut
**Solvaus** oli vuoden 1889 rikoslaissa määritelty kunnianloukkaus. Nykyisin voimassa olevassa rikoslaissa solvausta ei enää tunneta, vaan sen on korvannut kunnianloukkauksesta annetut säännökset. Solvaus poistui rikoslaista vuonna 2000. Solvaus oli pienempi rikos kuin herjaus, koska rangaistukset solvauksesta olivat lievemmät.

Solvauksen tunnusmerkistö vanhassa laissa
-----------------------------------------

3 §. Joka muulla kuin herjaavalla tavalla loukkaa toista häväisevällä lauseella, uhkauksella, taikka muulla halventavalla teolla, rangaistakoon solvauksesta enintään kahdensadan markan sakolla tahi vankeudella korkeintaan kolmeksi kuukaudeksi. Jos solvaus tehdään julkisesti, taikka painotuotteen, kirjoituksen tahi kuvallisen esityksen kautta, jota syyllinen levittää tahi levityttää; olkoon rangaistus sakkoa enintään viisisataa markkaa taikka vankeutta korkeintaan neljä kuukautta.

Nykyinen laki
-------------

Nykyisessä rikoslaissa rikosnimikkeet ovat kunnianloukkaus ja törkeä kunnianloukkaus, jotka on määritelty solvauksesta poikkeavalla tavalla.

Lähteet
-------

* Vuoden 1889 rikoslain 27 luku

### Viitteet

1. ↑  Laki rikoslain muuttamisesta 9.6.2000/531 (kumottu 27 luku ja muutettu 24 luku).
2. ↑  Rikoslain 24 luku 9 §. (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Suuriruhtinaanmaan rikoslaki (alkuperäinen säädös vuodelta 1889)
**Isadore Perlman** (12. huhtikuuta 1915 – 3. elokuuta 1991) oli yhdysvaltalainen kemisti.

Perlman syntyi Milwaukeessa Wisconsinissa ja suoritti Ph.D. tutkinnon fysiologiasta Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1940. Hän teki jo uransa alkuvaiheissa yhteistyötä Nobel-palkitun Glenn T. Seaborgin kanssa. Toisen maailmansodan aikana Perlman toimi Manhattan-projektissa, jossa hän kehitti menetelmiä plutoniumin eristämiseksi.

Sodan jälkeen Perlman opetti kemiaa Berkeleyssä sekä toimi tutkijana Lawrence Berkeley National Laboratoryssä. Yhdessä Seaborgin kanssa Perlman julkaisi ensimmäisen taulukon isotoopeista vuonna 1948. Myöhemmin urallaan hän työskenteli Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa, jossa tutki neutronien käyttöä arkeologisessa iänmäärityksessä.

Perlman, yhdessä oppilaansa Louis B. Wernerin kanssa, tuotti ensimmäisenä alkuaine curiumia punnittavissa olevia määriä (40 µg epäpuhdasta 242Cm oksidia) vuonna 1947.

Perlman oli ensimmäisiä radioaktiivisten merkkiaineiden tutkijoita niiden lääketieteellistä käyttöä varten. Hän julkaisi varhain urallaan 19 tutkimusartikkelia, jotka käsittelivät radioaktiivisen fosforin, bromin ja radiojodin käyttöä fysiologiassa. Hän tutki myös alfahajoamista ja Seaborgin mukaan oli maailman johtava tämän alueen asiantuntija kahden vuosikymmenen ajan.

Uransa myöhäisvaiheessa Perlman keskittyi radioaktiiviseen iänmääritykseen ja mm. auttoi Frank Asaroa varmistamaan Alvarezin hypoteesia dinosaurusten joukkotuhosta analysoimalla tuhansien kivinäytteiden iridiumpitoisuuksia.

Perlman oli jäsen Yhdysvaltain kansallisessa tiedeakatemiassa, American Academy of Arts and Sciences tiedeyhteisössä ja Tanskan kuninkaallisessa akatemiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Isadore Perlman, Chemistry: Berkeley (In memorial) University of California, Berkeley. Viitattu 10.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  ISADORE PERLMAN *gf.org*. Viitattu 10.1.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Isadore Perlman Atomic Heritage Foundation. Viitattu 10.1.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Seaborg, Glenn T. & Asaro, Frank: Isadore Perlman (1915-1991): A Biographical Memoir (pdf)  1998. National Academies Press. Viitattu 9.1.2019. (englanniksi)
5. ↑  Lumetta, Gregg J. et al.: "luku 9", *Curium*, s. 1397. Teoksessa: Morss, Lester R. et al. (toim.) *The Chemistry of the Actinide and Transactinide Elements*, 3. painos. Dordrecht: Springer, 2006. ISBN 1402035985. Teoksen verkkoversio (PDF). (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Rappeutunutta nitroselluloosafilmiä.
**Elokuvien restaurointi** viittaa elokuvien ennallistamista alkuperäiseen muotoon. Vanhat filmit ovat kuluvaa materiaalia, ja monia vanhoja elokuvia joudutaan puhdistamaan ja korjaamaan. Niistä tehdään usein samalla digitaalinen versio.

Elokuvien tallentamiseen käytettiin vielä 1940-luvulla nitroselluloosaa, joka on epävakaata ja herkästi syttyvää materiaalia. Se myös kuluu ja muuttuu lopulta pölyksi. Selluloosa-asetaatti syrjäytti 1950-luvulla nitroselluloosan. Asetaatti on turvallisempaa, mutta sekin on kuluvaa materiaalia.

Restauroinnin ensimmäinen vaihe on etsiä elokuvasta puhtain olemassaoleva kopio. Täydellisessä tilanteessa se on alkuperäinen negatiivi. Harvinaisissa elokuvissa kopio joudutaan usein valitsemaan vain muutamien versioiden joukosta. Suosituissa elokuvissa alkuperäinen negatiivi saattaa puolestaan olla huomattavan kulunut, sillä siitä on otettu sen historian aikana useita kopioita. Restauroinnissa pyritään kopiosta poistamaan muun muassa roskat ja korjaamaan liitokset ja repeämät. Joskus tuhoutuneita kohtia joudutaan paikkaamaan muista materiaaleista. Kun filmimateriaali on puhdistettu ja korjattu, siitä tehdään digitaalinen versio. Filmin lisäksi elokuvien restauroinnissa myös äänimateriaali entisöidään.

Lähteet
-------

1. ↑  About Restoration UCLA Film & Television Archive. Viitattu 31.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  Opfer, Chris: How Film Restoration Works: Restoring Film *HowStuffWorks*. Viitattu 31.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Digitaaliset palvelut Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.  Arkistoitu 14.2.2016. Viitattu 31.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* How Old Movies Are Professionally Restored *Insider* -lehden video. 9 min. (englanniksi)
* Film restoration: Saving our cinema heritage Martin Scorsese ym. kertovat työstään vanhojen elokuvien restauroimiseksi. CBS Sunday Morning. Video, 8 min. (englanniksi)
* The Man Who Knew Too Much - Restoration Demonstration Criterion Collection -yhtiön video Hitchcockin elokuvan restaurointiprosessista. 5 min. (englanniksi)
**Tero Einar Jartti** (s. 16. maaliskuuta 1962 Valtimo) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja taiteilija.

Suuren yleisön tietoisuuteen hän tuli vuonna 1989 Jouko Turkan ohjaamassa televisiosarjassa *Seitsemän veljestä*, joka perustui Aleksis Kiven samannimiseen romaaniin. Siinä hän esiintyi Eeron roolissa.

Jartti kävi Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjan Jouko Turkan kaudella ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1993.

Jartin ohjauksia ovat muun muassa, *Panostaja* (1991, myös käsikirjoitus), *Kun piru tuli polkupyörällä sepän tölliin ja sepän vaimo sai uuden nenän* (1992, myös käsikirjoitus) sekä dramatisointi Runar Schildtin novellista Aapo (1994, myös käsikirjoitus), kaikki yhteistyössä Jari Hietasen kanssa. Jartin tuotantoon kuuluvat myös animaatio *Kuinka karhu menetti häntänsä* (2005, myös käsikirjoitus, animaatio ja kertoja) sekä useat lyhytelokuvat. Vuonna 2006 Jartilta ilmestyi animaatioon perustuva lastenkirja *Kuinka karhu menetti häntänsä*.

Vuonna 1993 Jartti perusti yhdessä Timo Harakan ja Jari Hietasen kanssa Gnu Films -elokuvayhtiön. Yhtiön tuotantoa ovat muun muassa Auli Mantilan ohjaama Neitoperho (1997) ja Olli Saarelan Bad Luck Love (2000).

Näyttelijänä Jartti on esiintynyt muun muassa elokuvissa *Back to the USSR – takaisin Ryssiin* (1992), *Kauas pilvet karkaavat* (1999) ja *Cyclomania* (2001). Teatterissa Jartti on esittänyt päärooleja Kristian Smedsin Kansallisteatterille tekemissä näytelmissä Mr Vertigo (2010) ja Tabu (2015).

2020-luvulla Jartti on laajentanut monipuolista taiteellista ilmaisuaan valotaiteen kentälle. Hänen teoksiaan on esitetty useilla valotaiteen tapahtumissa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Teatterit ja teatterintekijät 2005*, s. 241. Helsinki: Like, 2005. ISBN 952-471-629-1.
2. ↑  Tero Jartti Elonetissä.
3. ↑  Tero Jartti Tammi. Viitattu 22.10.2009.
4. 1 2 3 4 5 6  60-vuotias | Tero Jartti pulppuaa ideoita: työhuoneella Lapinlahden lähteellä syntyy valotaidetta, valokuvia, kuvituksia ja käsikirjoituksia *Helsingin Sanomat*.  16.3.2022. Viitattu 23.3.2022.
5. ↑  Jartti Tero: Kuinka karhu menetti häntänsä Tammi.  Arkistoitu 21.12.2010. Viitattu 22.10.2009.
6. ↑  Kristian Smedsin häkellyttävä Tabu *yle.fi*. Viitattu 23.3.2022.
7. ↑  ARTWORKS :: FLASH3 *flash36.webnode.fi*.  13.11.2021. Viitattu 23.3.2022.
8. ↑  Taiteilija- ja teosesittelyt, The artists and the art pieces *Lumen Rauma*. Viitattu 23.3.2022. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Karhun pesäpallokypärä.
**Pesäpallokypärä** on pesäpallossa käytettävä kypärä. Virallinen pesäpallokypärä on CE-merkitty päänsuojus, joita valmistavat mm. Karhu Pesis ja J-Pesis. Pesäpallokypärien valmistajien ilmoittama käyttöikä on kolme vuotta käyttöönottopäivästä lähtien.

Virallisissa pesäpallo-otteluissa kypärän käyttäminen on pakollista. Kypärän käyttöpakko koskee kaikkia C-ikäisten ja sitä nuorempien keskuudessa kaikkia ulko- ja sisäpeliin osallistuvia pelipaikasta riippumatta. Aikuisten ja B-ikäisten otteluissa lyöjien ja juoksijoiden sekä kaikkien ulkopelaajien lukkaria ja koppareita lukuun ottamatta on käytettävä kypärää. Kypärä on asetettava paikalleen ennen lyömään asettumista.

Historia
--------

Kypärät tulivat pakollisiksi miehillä vuonna 1989 ja naisilla vuonna 1994. Taustalla oli vuonna 1985 sattunut onnettomuus, jossa etukentällä siepparina pelannut miespesäpalloilija sai pallon lyönnistä suoraan päähänsä ja kuoli. Vuonna 2024 käyttöön tuli sääntö jonka mukaan kypärä on pakollinen vuoden 2008 jälkeen syntyneillä myös lukkarille, koppareille ja kaaripelaajille.

Lähteet
-------

* Koskela, Annukka: *Pesis - Opas jännittävän pelin seuraajalle ja harrastajalle*. Kustannusosakeyhtiö Nemo, 2017. ISBN 978-952-240-341-4.

### Viitteet

1. ↑  Viralliset välineet *Suomen Pesäpalloliitto*. Viitattu 12.3.2023.
2. ↑  Pesäpallon pelisäännöt *Suomen Pesäpalloliitto*.  20.5.2022.  Arkistoitu 3.6.2022. Viitattu 12.3.2023.
3. ↑  Koskela 2017, s. 17
4. ↑  Kuolema käynnisti kypärän kehityksen pesäpallossa: "Ilman kypärää tapauksia olisi varmasti enemmän" *iltalehti.fi*.  5.8.2019. Viitattu 22.2.2024.
5. ↑  Kypäräpakko laajenee 2008 ja myöhemmin syntyneiden osalta kaikissa sarjoissa *pesis.fi*.  21.2.2024. Suomen Pesäpalloliitto. Viitattu 22.2.2024.
Näkymä Kryvorivnjan kylään.
**Kryvorivnja** (ukr. Криворівня) on kylä Ukrainassa Ivano-Frankivskin alueella Verh’ovynan piirissä. Siellä on ollut vuonna 1971 noin 1 200 asukasta. Vuonna 2001 asukkaita oli noin 1 500.. Se sijaitsee hutsulien asuttamalla alueella, jota kutsutaan nimellä Hutsulštšyna. Kylä mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1717. Se oli 1900-luvun vaihteessa tutkijoiden ja kirjailijoiden suosimaa kesänviettoseutua. Siellä oleilivat muun muassa Ivan Franko, Volodymyr Hnatjuk, Myh’ailo Hruševskyi, Myh’ailo Kotsjubynskyi, Lesja Ukrajinka, Olha Kobyljanska, Les Martovytš, Vasyl Stefanyk ja Hnat H’otkevytš. Siellä avattiin 1953 Frankolle omistettu kirjallinen muistomuseo, joka kuului Lvivissä toimivaan Frankon kirjalliseen muistomuseoon.

Sergei Paradžanovin elokuvaa Menneitten sukupolvien varjot (1964) kuvattiin kylässä. Kuvauksiin käytetty rakennus toimii nykyään museona.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kryvorivnia *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1989. Viitattu 15.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Verkhovynskyi Raion and Рік 2001[vanhentunut linkki] Ukrcensus.gov.ua. Viitattu 16.5.2022 (englanniksi)
3. ↑  Ukrainian Program: At the Movies *Slavic Languages and Literatures: University of Michigan*.  6.7.2016. Viitattu 22.6.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kryvorivnja** Wikimedia Commonsissa
Florent Willems
Florent Willems: *Nainen ja peili*.
**Florent Willems**, nimi myös muodossa **Florent Willems van Edeghem** (8. tammikuuta 1823 Liège, Belgia – 23. lokakuuta 1905 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli belgialainen taidemaalari ja restauroija. Uransa varrella Willems keskittyi sekä laatu- että muotokuviin.

Elämänvaiheita
--------------

Willems piti ensimmäisen näyttelynsä jo 17-vuotiaana kotikaupungissaan. Sen jälkeen hän meni töihin Brysseliin taideliikkeeseen, missä työskenteli restauroijana. Töillä saaduilla ansioilla oli tarkoitus rahoittaa taiteen jatko-opinnot.

Pariisiin Willems asettui vuonna 1844. Willemsin taideopinnot jäivät lopulta melko hajanaisiksi. Hänestä tuli yksi Pariisin ostavan yleisön suosikeita.

Suosionsa Willems saavutti aluksi historiamaalauksillaan, jotka kuvasivat 1600- ja 1700-lukujen tapahtumia. Hän otti aiheita myös Alexandre Dumas`n romaaneista. Julkiset tunnustukset tulivat Willemisille jo uran alkuvaiheessa. Kunnianlegioonan jäsenyys tuli vuonna 1853 ja Kunnialegioonan upseerin arvo kahta vuotta myöhemmin. Kunnialegioonan komentajan arvon hän sai vuonna 1878. Belgian kuningas myönsi hänelle ritarin arvon vuonna 1851. 

Willems toimi myös tapettikuvioiden ja huonekalujen suunnittelijana.

Alfred Stevens oli Willemisin oppilas ja myöhemmin ystävä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Sätra brunnin kirkko
Uusi kylpylärakennus
**Sätra brunn** on vuonna 1700 avattu kylpylä Salan kunnassa Västmanlandin lääni Ruotsissa. Sätra brunn on yksi Ruotsin vanhimmista terveyskylpylöistä. Alueella on sata rakennusta.

Sätra brunnin omistaja vuodesta 2002 alkaen on *Sätra Brunn taloudellinen yhdistys*. Liiketoiminta koostuu pääasiassa konferensseissa, kylpylästä ja majoituksesta, jota varten on noin 130 huonetta ja ravintola. Laitoksen sisällä on myös kesäkirkko. Alueella toimii myös yrityksiä vuokratiloissa, esimerkiksi taide ja käsityö yrityksiä, kesäkahvila, eläinlääkäri ja taidegalleria. Alueella järjestetään konsertteja, historiallisia kierroksia ja markkinoita. Satra Brunn on myös suosittu paikka juhannuksen viettoon.

Rakennukset
-----------

* 
* 
* Suuri BroarneSuuri Broarne
* VälitorppaVälitorppa
* BergaboBergabo
* SeurojentaloSeurojentalo
* LääkärimökkiLääkärimökki

Katso myös
----------

* Veden lähde

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sätra brunn (virkistyspaikka)**.
* Sätra brunn: Verkkosivuilla Päivitetty 2016-06-07.
* Sätra brunn: Brunnsmuseet Päivitetty 2016-06-07.
Gregorij Rožman
**Gregorij Rožman** (9. maaliskuuta 1883 Dolinčiče Itävalta-Unkari - 16. lokakuuta 1959 Cleveland Yhdysvallat) oli Ljubljanan hiippakunnan piispa ja kanonisen lain professori. Toisen maailmansodan aikana hän teki yhteistyötä sekä italialaisten että saksalaisten miehittäjien kanssa. Kansallisuudeltaan Rožman oli sloveeni. 

Vuonna 1941 Italian miehitettyä Ljubljanan alueen, Rožman järjesti Mussolinille katedraalissa kiitosmessun. Kiivaan antikommunistinen Rožman uskoi fasismin tarjoavan turvan kommunismilta. Hän protestoi italialaismiehittäjien toimia kahdesti vuonna 1942 ja italilaisten komentaja Grazzioli totsei, että ainostaan piispanvirka suojelee Rožmania pidätykseltä. 

Italian lopetettua sodan vuonna 1943, Ljubljanan provinssin miehitti Saksa. Saksalaisten komentaja Friedrich Rainer keskusteli Rožmanin kanssa siitä, kenet pitäisi laittaa alueen nukkehallinnon johtoon. Rožman suositteli Leon Rupnikia. Tämän jälkeen Rožman oli mukana Ljubljanassa järjesteteyssä tilaisuudessa missä näyttävästi vannottiin uskollisuutta maata miehittäneelle Saksalle. 

Aivan sodan viimeisinä päivinä Rožman nimesi yhdessä Leon Rupnikin kanssa Slovenian kotiarmeijan Slovenian armeijaksi ja ilmoitti sen vapauttaneen maan. Titon partisaanit eivätkä liittoutuneet tukeneet tätä. 

Akselivaltojen hävittyä sodan Rožman pakeni maasta. Hän oleskeli Itävallassa ja Sveitsissä ennen kuin asettui Yhdysvaltoihin vuonna 1948. 

Jugoslavialainen tuomioistuin tuomitsi Rožmanin poissaolevana maanpetoksesta vuonna 1946. Hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen sekä menettämään kaiken omaisuutensa valtiolle. Vuonna 2009 slovenialainen tuomioistuin totesi, että tuomio ei ole ollut laillinen. 

Jugoslavian aikana Rožmania pidettiin yksiselitteisesti maanpetturina. Slovenian itsenäistymisen jälkeen on julkisuuteen tullut mielipiteitä ja kannanottoja Rožmanin maineen palauttamisen puolesta. Monet historioitsijat ja journalistit ovat nykyään sitä mieltä, että Rožman yritti tehdän parhaansa vaikeissa olosuhteissa saadakseen kansalleen itsenäisyyttä.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4   >EA25-0226-785F-74436DBF408E
2. ↑   name="RP"
3. 1 2

Lisää aiheesta
--------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Vatikaani

 |

 |
Josip Račić: *Omakuva*, maalattu vuonna 1908.
**Josip Račić** (22. maaliskuuta 1885 Zagreb - 19. kesäkuuta 1908 Pariisi) oli kroatialainen taidemaalari. Vaikka Račić kuoli nuorena ja teki maalauksensa lähinnä opiskelutöinään, häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä kroatilaisista moderneista taiteilijoista. Račić toi maalauksiinsa itsetietoisuutta ja ihmisen elämän synkkiäkin pohjavirtoja. Hän kutsui tyyliään puhttaksi maalaamiseksi.

Elämänvaiheita
--------------

Käytyään koulunsa loppuun Zagrebissa Račić meni oppiin litografiapuotiin. Vuonna 1904 hän muutti Müncheniin, missä opiskeli yksityisessä taidekoulussa. Siellä hänen opettajansa Anton Ažbe huomasi Račićin kyvyt ja rohkaisi tätä ryhtymään taidemaalariksi. Ennen täysiaikaista taideopiskelua hän työskenteli Berliinissä painotalossa. 

Račić palasi Müncheniin vuosiksi 1905- 1908. Siellä hän opiskeli taideakatemiassa, missä hänen opettajiaan olivat Hugo von Habermaan sekä Johann ja Ludwig Herterich. Suurimmaksi vaikuttajaksi taiteeseensa Račić nimesi Edouard Manet´n. Taideakatemiassa oli tuolloin kolme muutakin kroaattiopiskelijaa; Miroslav Kraljević, Vladimir Becić ja Oskar Herman. Yhdessä miehet muodostivat ryhmän nimeltä Die Kroatische Schule.  

Pariisiin Račić siirtyi vuonna 1908 ja maalasi kaupungin näkymiä. Epäillään, että hän kävi yksityisessä taidekoulussa opiskelemassa. Syistä, jotka eivät ole koskaan selvinneet Račić teki itsemurhan hotellihuoneesaan.

Teoksia
-------

* Seine-jokiSeine-joki
* Kahvilassa.Kahvilassa.
* Tyttö peilin edessä. Tyttö peilin edessä.
* Nainen mustassa puvussa.Nainen mustassa puvussa.

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3
4. ↑
5. ↑

Lisää aiheesta
--------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kosovon operaatio** oli sarja asevoimien operaatioita jotka johtivat yhteen viimeiseen pinnistykseen toisen maailmansodan aikana. Operaation aloitti Bulgarian armeija Jugoslavian ja Albanian partisaanit kanssa. Operaation tarkoituksena oli häätää saksalaiset Kosovosta.

Päävoimat tässä operaatiossa olivat Bulgarian toinen armeija, Jugoslavian kahdeskymmenesneljäs ja neljäskymmeneskuudes divisioona, ensimmäinen ja viides *Kosovo-Metohija* prikaatti, sekä Albanian kansanvapautus armeijan kolmas ja viides prikaatti. Nämä voimat saivat avustusta Neuvostoliitolta ja Länsiliittoutuneilta. Saksan joukot koostuivat seitsemästä tuhannesta miehestä ja Kampfgruppe Langerista, sekä kolmesta jalkaväki komppaniasta, yhdestä tykistö patterista ja yhdestö panssari joukkueesta. Mukana oli 7 000 Waffen SS miestä.

Saksaa auttoi 10 000 Balli Kompëtar miestä Albaniasta. Balli Kompëtar oli Albanialainen anti-kommunistinen nationalistinen järjestö. Balli Kompëtar ja Waffen SS toimivat jälkijoukkoina Wehrmachtin perääntyessä. Saksa käytti SS Skanbergiä vuorille etenemisessä ja partisaanien rohkaisemisessa. Hyökkäyksen alkaessa Saksaa vastaan SS Skanberg käskettiin tukahduttamaan partisaanien ja heidän kannattajiensa vastarinta. Käskyn seurauksena Albanialaisia partisaani vankeja ammuttiin ja hirtettiin Kosovossa 23. lokakuuta.

Operaatio johti kommunistien haltuun ottoon Kosovossa, joka tapauksessa Saksalaiset onnistuivat perääntymään ja vapautumaan motista jonka kommunistit olivat järjestäneet heille.

Seuraukset
----------

Kosovon alueen vapauttaminen Saksalta ei tuonut välitöntä rauhaa ja järjestystä. 2. joulukuuta 1944 anti-kommunisti Albaanit Drenican alueelta hyökkäsivät Trepcan kaivoskompleksiin ja muihin kohteisiin. 2 000 miehen voimalla nämä anti-kommunistit onnistuivat torjumaan 30 000 miehen partisaanijoukkoja kahden kuukauden ajan.

Lähteet
-------

* Islam and Nazi Germany's War
* The SS Hunter Battalions: The Hidden History of the Nazi Resistance Movement 1944-45
* Albania at War, 1939-1945
Osa artikkelisarjaa
 **Perunalajikkeet** 

keitettävyyden mukaan 

* Kiinteämaltoiset perunat
* Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat
* Yleisperunat
* Jauhoiset yleisperunat
* Jauhoiset perunat

tuleentumisen mukaan 

* Varhaisperunat
	+ Kevätperunat
* Melko varhaiset perunat
	+ Kesäperunat
* Melko myöhäiset perunat
	+ Syysperunat
* Myöhäiset perunat
	+ Talviperunat

käyttötarkoituksen mukaan 

* Ruokaperunat
	+ Varhaisperunat
	+ Muut ruokaperunat
* Ruokateollisuusperunat
* Tärkkelysperunat

valmistuksen mukaan 

* Salaattiperunat
* Keittoperunat
* Paistosperunat
* Soseperunat

viljelytavan mukaan 

* Tavanomaisesti viljellyt perunat
* luomuperunat

 

malline: näytä • keskustele • muokkaa

**Ruokateollisuusperunat** ovat perunoita, joita käytetään sellaisenaan elintarviketeollisuuden puolivalmisteena. Ruokateollisuusperunoista tehdään muun muassa ranskanperunoita ja perunalastuja.

Ruokateollisuusperunoihin voidaan lukea väljästi myös suurtalousperunat, joita käytetään laitoskeittiöissä. Myös suurteollisuusperunoille asetetaan ruokateollisuusperunoihin liittyviä vaatimuksia: tasaista laatua, mukuloiden tasakokoisuutta, sileyttä ja eheyttä, jotta kuorimoperunoiden kuorintatappion kautta aiheutuva hävikki olisi mahdollisimman vähäinen. Lisäksi perunat eivät saa tummua raakoina tai kypsennettyinä.

Perunahiutaleperunat
--------------------

Perunahiutaleperunat ovat vähän tärkkelystä sisältäviä, ja niiden kuiva-ainepitoisuus on suuri. Perunalastuperunoiden mukuloiden tulee olla keskikokoisia ja pyöreähköjä.

Ranskanperunat
--------------

Ranskanperunoiksi käytetään suuria ja soikeita mukuloita tuottavia perunalajikkeita. Perunoiden tärkkelyspitoisuuden tulee olla vähäinen, jotta ranskanperunoiden paistoväri muodostuu vaaleaksi. Ranskanperunan tulee myös säilyä kiinteänä paistossa ja sen jälkeen.

Ruokateollisuusperunalajikkeet
------------------------------

Suomen viljellyimmät ruokateollisuusperunalajikkeet 2000 olivat Fambo, Saturna, Asterix ja Van Gogh.

Lähteet
-------

1. ↑  Elintarvikeviraston julkaisuja 9/2001: Kirjallisuusselvitys perunan laadusta (pdf)
Anssi Kukkonen lentokoneessa lähdössä Squaw Valleyn talvikisoihin vuonna 1960.
**Anssi Kukkonen** (s. 30. huhtikuuta 1934 Jääski) on suomalainen urheilutoimittaja.

Ura
---

Opiskeltuaan ylioppilasmerkonomiksi Kukkonen aloitti toimittajanuransa vuonna 1955 *Helsingin Sanomissa*, mistä siirtyi *Ilta-Sanomien* urheilutoimituksen esimieheksi 1957. Suomen ensimmäinen vakituinen television urheilutoimittaja hänestä tuli, kun hän aloitti vuonna 1961 Yleisradiossa, jonka TV-urheilutoimituksen päällikkönä hän toimi vuodet 1967–1976. Yle-uransa aikana Kukkonen selosti olympialaiset ja muita kisoja. Yleisradiosta Kukkonen sai lähteä jätettyään tulematta selostuskoppiin Keski-Euroopan mäkiviikolla 1980. Tapaukseen liittyi alkoholinkäyttöä, mutta Kukkonen ei ole halunnut kertoa tapauksesta tarkemmin.

Kukkonen on tehnyt selostuksia ja urheilu-uutistyötä myös muille televisio- ja radioyhtiöille, 1980-luvulla muun muassa MTV:lle, jossa hän työskenteli urheilutoimituksen päällikkönä ja uutisankkurina 1982–1995. Kukkonen on Suomen jääkiekkoleijona numero 156.

Yksityiselämä
-------------

Kukkonen on sairastanut viisi syöpää, kaksi melanoomaa, virtsarakon sisäseinämän kudossyövän ja tyvisolusyövän.

Kukkonen asuu kesäisin Helsingissä ja talvisin Rukalla Kuusamossa.

Kukkosen isä oli urheilujohtaja Retu Kukkonen. Kukkonen on naimisissa ja pariskunnalla on kolme lasta. Hänen tyttärensä puoliso on kenraalimajuri Lauri Puranen.

Lähteet
-------

1. ↑  Pusa, Ari: Anssi Kukkonen on tehnyt kiitetyn ja kiistellyn uran kaikkien aikojen suomalaisena selostajana *Helsingin Sanomat*.  30.4.2014.  Arkistoitu 27.5.2016. Viitattu 26.5.2016.
2. ↑   "MTV Uutiset 40 vuotta - juhlalähetys - Katso ilmaiseksi mtv-palvelussa". fi
3. ↑  Anssi Kukkonen Jääkiekkoleijonat, Suomen Jääkiekkomuseo.  Arkistoitu 20.8.2010.
4. ↑  Selostajalegenda Anssi Kukkonen selätti neljä syöpää – "Lekuri sanoi, että pidä edes hattua päässä" *Ilta-Sanomat*.  28.10.2017. Viitattu 28.10.2017.
5. 1 2  Anssi Kukkonen, 86, nujersi viisi syöpää – hiihtää tuhat kilometriä vuodessa ja on yhä työelämässä: "Olen vaatimaton mutta leuhka" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 25.12.2021.
6. ↑  Iltalehti: Neljä syöpää selättänyt Anssi Kukkonen selostaa MM-kisoissa – ensin Rukalle *www.koillissanomat.fi*. Viitattu 12.6.2017. [vanhentunut linkki]
7. ↑  *On lautalla pienoinen kahvila* Elonet.  , Taustaa, viitattu 4.7.2014
8. ↑  Arto Nyberg (Arkistoitu – Internet Archive) Yle Areena, Yleisradio.


Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Anssi Kukkonen***. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
**Venäjä-ryhmä** (engl. *Russian Security and Military Research Group*) on Maanpuolustuskorkeakoulun ja Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutin yhteistyössä hoitama tutkimusryhmä, jonka tavoitteena on suorittaa tutkimusta ja tarjota neuvoja koskien venäläistä sotilaallista ja strategista ajattelua sekä muutoksia Venäjän sotilasvoimassa ja sotataidossa.

Jäsenet
-------

Venäjä-ryhmän ytimessä on korkeakoulut yhdistävä jaettu Mannerheim-professuuri, jonka rahoittajia olivat vuonna 2022 Mannerheim-säätiö, Maanpuolustuksen Kannatussäätiö ja Maanpuolustuskorkeakoulun tukisäätiö. Professuurin haltijana oli Aleksanteri-instituutin apulaisprofessori Katri Pynnöniemi (2017– ) ja ryhmää johti everstiluutnantti Simo Pesu. Ryhmässä oli viisi varsinaista jäsentä; kolme MPKK:sta ja kaksi HY:sta, sekä joukko muita jäseniä.

Venäjä-seminaari
----------------

Ryhmän toimesta Maanpuolustuskorkeakoululla järjestetään vuosittain Venäjä-seminaari kotimaisten ja kansainvälisten venäjäntutkijoiden kohtaamisareenaksi. Vuoden 2022 helmikuussa järjestetyn, järjestyksessään neljännen seminaarin aihe oli: "Miten Venäjä käyttää voimaansa?".

Lähteet
-------

1. ↑  Russian Military and Security Research Group at National Defence University and the University of Helsinki *Rusmilsec.blog*. Viitattu 22.3.2022.
2. ↑  GROUP *Rusmilsec.blog*. Viitattu 22.3.2022.
3. ↑  MPKK:n Venäjä-seminaari: Venäjä uudistaa strategioitaan *Ruotuväki*.  17.2.2022. Viitattu 22.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Venäjä-ryhmän englanninkieliset verkkosivut
* Vuoden 2022 Venäjä-seminaarin ohjelma ja puhujat. Venäjä-ryhmä. Viitattu 22.3.2022
* Verkkotallenne vuoden 2022 Venäjä-seminaarista (englanninkielinen tekstitys). MPKK. Viitattu 22.3.2022