recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalle Eetu Vuorio** (6. kesäkuuta 1892 Kuhmoniemi – 29. joulukuuta 1949) oli lähes tuntemattomaksi jäänyt suomalainen harrastajatutkija, joka lukeutui Wettenhovi-Aspan aatemaailman kannattajiin. Hän näki suomalaiset mahtavana menneisyyden kansana, joka oli välimerellistä alkuperää.

Vuorio tuli ylioppilaaksi vuonna 1913 ja työskenteli Kuopion lääninhallituksessa, vuodesta 1934 lääninkanslistina. Vuonna 1931 hän julkaisi 200-sivuisen tutkielman aiheesta *Suomalaiset Välimeren auringon alla*. Teoksen mukaan Kalevalan Saari oli muinainen Kreeta ja Pohjola taas Kreikka. Lisäksi Vuorio näki kymmeniä yhtäläisyyksiä muinaiskreetalaisten kirjoitusmerkkien ja suomalaisten ryijyjen koristekuvioissa. Teos sisältää myös wettenhoviaspamaisia olettamuksia sanasukulaisuuksista: "Luoteisessa Vähässä-Aasiassa, muinaisen Kappadokian luoteispuolella on omituinen paikannimi, ’Arandi’. Aivan samanniminen paikka löytyy Virossa ja se tavataan Suomessakin kylännimessä ’Arandilaby’, joka esiintyy Nakkilassa jo v. 1546."

Teokset
-------

* *Suomalaiset Välimeren auringon alla*. Kuopio: omakustanne, 1931.

Lähteet
-------

1. 1 2  Päivästä päivään.  *Helsingin Sanomat*, 6.6.1942, s. 6.
2. ↑  Kalle Eetu Vuorio Geni. Viitattu 19.6.2022.
3. 1 2  Hálen, Harry & Tukkinen, Tauno: *Elämän ja kuoleman kello – Sigurd Wettenhovi-Aspan elämä ja teot*, s. 315–316. Helsinki: Otava, 1984. ISBN 951-1-08080-6.
La Serena-juustoa.
**La Serena** tai **Torta de la La Serena** on espanjalainen Extremaduran alueelta peräisin oleva lampaanmaitojuusto.

La Serene on nimensä mukaisesti peräisin Espanjan Extremaduran alueen La Serenan kunnasta. Juustolla on ollut vuodesta 1993 lähtien Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys.

Juustoa valmistettaessa lampaanmaito lämmitetään ensin 25–32 asteen lämpötilaan, jolloin siihen lisätään isoartisokasta valmistettava juoksute. Maidon alhaisen lämpötilan ja kasvisperäisen juoksutteen takia juustomassan muodostumiseen kuluu suhteellisen kauan ja valmis juustomassa on hyvin pehmeää. Juusto kypsyy vähintään 60 päivää.

Valmiit juustot vaihtelevat painoltaan 900 grammasta kahteen kiloon. Juustolla on keltainen tai okrankeltainen kuori. Rakenteeltaan juusto on pehmeää tai keskikovaa. Täysin kypsyneen juuston sisällöstä tulee hyvin pehmeää tai lähes juoksevaa. Ilmiötä kutsutaan paikallisesti nimellä *atortado* ja se johtuu kasvisperäisen juoksutteen valohajoamisesta. Sotkun varalta kypsynyttä juustoa onkin syytä käsitellä varoen.

Juuston makua on kuvailtu suolaiseksi, öljyisäksi, sekä hieman karvaaksi, mutta miellyttäväksi. Suuhun juustosta jää jälkimaku.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 428-429. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
**Édouard Albert Roche** (17. lokakuuta 1820 Montpellier, Ranska – 27. huhtikuuta 1883 Montpellier) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko.

Elämä ja ura
------------

Roche väitteli tohtoriksi Montpellierin yliopistossa vuonna 1844. Jatko-opiskeltuaan Pariisissa hän palasi Montpellieriin vuonna 1849 ja toimi matematiikan professorina vuodesta 1852 eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1881. Suuri osa hänen tutkimuksistaan koski tähtien, planeettojen, kuiden ja komeettojen ratamekaniikkaa. Roche analysoi matemaattisesti myös Pierre Simon de Laplacen tähtisumuhypoteesia ja matematiikassa käytettyä Taylorin lausetta.

Rochen vuonna 1849 laskema Rochen raja kuvaa etäisyyttä, jota lähempänä planeettaa tai emäkappaletta oleva toinen taivaankappale hajoaa palasiksi, ja se riippuu pääosin keskuskappaletta kiertävän kappaleen tiheydestä. Roche selitti rajan avulla Saturnuksen renkaiden muodostumista. Rochen pinta taas on kahden taivaankappaleen ympärillä oleva pinta, jota suuremmaksi laajennuttuaan tähti alkaa vuodattaa massaa tähtien välissä olevan leikkauspisteen kautta toiseen tähteen. Keksijänsä mukaan nimetty Rochen pallo on taivaankappaleen ympärillä oleva vyöhyke, jonka sisäpuolella dynamiikka on olennaisesti kahden kappaleen välistä ja muiden taivaankappaleiden vaikutukset vain vähäisiä häiriöitä.

Roche oli elinikäinen harras katolinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Roche, Édouard Albert *The Society of Catholic Scientists*.  2022. Viitattu 28.05.2022.
2. 1 2 3  Roche, Édouard Albert *Oxford Reference*.  2022. Viitattu 28.05.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Édouard Roche** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo ampumatarvikkeesta. Hylsyllä voidaan viitata myös hylsyavaimeen.*
Pistoolinpatruunan rakenne: 1. Luoti 2. **Hylsy** 3. Ruuti 4. Hylsyn kanta 5. Nalli
Tavanomaisen urakantahylsyn ja kavennetun urakantahylsyn ero.
**Hylsy** on tuliaseissa käytetty, tavallisimmin metallista valmistettu ruutipanoksen sisältävä patruunan osa.

Hylsy yhdistää nallin, luodin ja ruutipanoksen yhdeksi kokonaisuudeksi, patruunaksi sekä toimii laukaustapahtuman aikana aseen lukon tiivisteenä, estäen ruutikaasun karkaamisen piipun tai putken peräpään kautta. Tämän lisäksi hylsy, joka yhdistää lataamiseen tarvittavat komponentit patruunaksi, helpottaa ja nopeuttaa aseen lataamista sekä suojelee ruutia kosteudelta ym. sään vaikutuksilta.

Jako
----

Hylsyt voidaan jakaa pienikaliiperisten aseiden hylsyihin ja tykkien hylsyihin.

Pienikaliiperisten aseiden hylsy on aina patruunahylsy, joka liittää ammuksen, ruutipanoksen ja nallin yhdeksi kokonaisuudeksi: patruunaksi.

Tykkien hylsyt jaetaan patruuna- ja kartussihylsyihin. Tykin patruunahylsyn toimintaperiaate on sama kuin pienikaliiperisten aseiden hylsyjen ja niitä käytetään etupäässä kevyiden kanuunoiden, panssarivaunukanuunoiden ja konetykkien patruunoissa korkeintaan 155 mm kaliiperiin asti. Myös rekyylittömien aseiden hylsyt ovat patruunahylsyjä, mutta ne ovat rei'itettyjä, eivätkä tiivistä putken takapäätä.

Kartussihylsy on ammuksesta erillinen hylsy, jonka tehtävänä on liittää ruutipanos ja nalli yhdeksi kokonaisuudeksi ja toimia putken takapään tiivisteenä. Kartussihylsyjä käytetään yleensä yli 100 mm kenttätykeissä, sekä joissakin panssarivaunukanuunoissa.

Patruunahylsyt voidaan jakaa kannan muodon perusteella ura-, laippa- ja vahvike- eli vyökantaisiin hylsyihin. Näiden lisäksi on olemassa kaksi suhteellisen harvinaista hylsynkannan muotoa: kavennettu urakanta ja puolilaippakanta.

Valmistus
---------

Hylsyjen valmistus on pitkälle automatisoitua, mutta silti hylsy on muihin patruunan osiin verrattuna kallis, ja siksi niitä käytetään kilpa- ja metsästyskäytössä uudelleen lukuisia kertoja. Tarkkuusammunnassa, esimerkiksi nk. kasa-ammunnassa, itselataajat saavuttavat parhaat tulokset omassa aseessa aiemmin käytettyjä hylsyjä itse jälleenladaten.

Hylsyt on yleensä valmistettu syvävetämällä ja sorvaamalla messinkiseoksesta ( tavallisimmin Ms 90 ) tai teräksestä. Haulikon patruunoiden hylsyt voidaan valmistaa pahvista tai muovista mutta kannan osalta messinkisinä tai kokonaan muovisina tai messinkisinä. Erityisesti panssarivaunutykeissä käytetään ruutipohjaisista aineista tai räjähdysaineella kyllästetystä pahvista valmistettuja palavia hylsyjä, joissa on metallinen kantaosa. Palava hylsy keventää jo ennestään raskaita laukauksia ja vähentää tyhjien hylsyjen sijoitteluun tai poistamiseen liittyviä ongelmia.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hylsy** Wikimedia Commonsissa
**Fireman's Dance** (harvoin Palomiehen Tanssi) on yhdysvaltalainen kansantanssi. Sitä tanssitaan solissa, joissa on parillinen määrä pareja, yleensä 4 paria. Solat muodostavat piirin, niin että rivien mennessä toistensa lävitse vastaan tulee uusi, vastakkaiseen suuntaan kulkeva rivi. Oma pari on vieressä. 

Kuten monista muista tansseista, myös Fireman's Dancesta on olemassa muunoksia ja variaatioita.

Tanssiohje
----------

A-osa 

```
Sisempi puolisko solasta ottaa vastinpariaan käsistä ja laukkaavat 8 iskun ajan muun solan läpi muun solan kävellessä vastakkaiseen suuntaan 
Seuraavan 8 iskun aikana palataan takaisin aloitusasemaan samalla tavalla 
Solan toinen puolikas toistaa edellä mainitun vastakkaiseen suuntaan 
A-osan lopussa palataan aloitusasemille. 
```

B-osa 

```
Vastakkaisten parien naiset ohittavat toisensa kätellen oikealla kädellä 4 iskulla 
Vastakkainen mies pyörittää naista takatanssiotteessa kierroksen vastapäivään 4 iskulla 
Naiset vaihtavat paikkaa takaisin oikeilla käsillä kätellen 4 iskulla 
Oma mies pyörittää naista takatanssiotteessa kierroksen vastapäivään 4 iskulla 
Vierekkäisten parien miehet tekevät do-si-don vasemmalta 8 iskun aikana 
Vastinparin kanssa tehdään do-si-do vasemmalta 8 iskun aikana 
```

Siirryttäessä B-osasta A-osaan 

```
Solan rivit tulevat käsikkäin toisiaan vastaan 4 iskua huutaen "Fire-fire-fire-fire!" 
Rivit palaavat paikoilleen 
Rivit menevät toistensa lävitse 8 iskulla, edestä tulee toinen rivi vastaan uusiksi vastinpareiksi 
```

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Pesäpallon aluesarjoilla** tarkoitetaan vuosina 1931–1940 pelattuja aluemestaruussarjoja, joiden voittajat pääsivät jatkamaan pelejä B-sarjaan, myöhemmin Valtakunnansarjaan, ja tavoittelemaan nousua Suursarjaan. Nykyisin sillä tarkoitetaan myös maakuntatasoa alempia sarjoja, eli viidenneksi korkeinta sarjatasoa. Aluesarjoja pelataan Savon, Pohjois-Karjalan, Etelä-Karjalan, Kymenlaakson, Kainuun, Keski-Suomen ja Etelä-Suomen alueilla.

Vuoteen 1937 saakka Valtakunnansarjassa ratkaistiin niin sanottu Pesäpallon B-mestaruus. Vuonna 1938 Mestaruussarjan alapuolelle perustettiin Välisarja, jolloin Valtakunnansarjasta tuli maan kolmanneksi korkein sarjataso. Alueita oli vuonna 1931 kahdeksan ja vuosikymmenen lopulla jo 16. Talvisodan jälkeen kesällä 1940 ratkaistiin vielä yhdeksällä alueella aluemestaruus. Nykyisin aluesarjoilla voidaan tarkoittaa myös junioreiden alueellisia sarjoja.

Aluemestarit
------------

| Alue | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 | 1938 | 1939 | 1940 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaakkois-Suomi | UU | EK | VPV | VKV | TaVPK | ViNMKY | EK | ESK | VU | TU |
| Lounais-Suomi | **Lsk** | SUsk | **SUsk** |  |  |  |  |  |  |  |
| Varsinais-Suomi |  |  |  | LP | LP | **LP** | TuNMKY | PskU | LP 2 |  |
| Satakunta |  |  |  |  | Ksk | PPV | PPV | UPL | HaJy |  |
| Kymenlaakso | KU | LMV 2 | KV | KI | KI | KPL | MyKV | KPL | VV | HP 2 |
| Lahti |  |  |  |  |  | LMV 2 | Oka | HMP | LMV | HMP |
| Etelä-Suomi | TUS | **HPL** |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Uusimaa |  |  | KH | HPL 2 | Pato | KooPee | **KH** | RPL | HNMKY | RPL 2 |
| Häme |  |  | PPV | TP | **HPK** | TPU | TPV | Kisa | VLT | KyPo |
| Etelä-Pohjanmaa | NJ | SMJ | SMJ | YJ | SMJ | Ysk | Vsk | YJ | SMJ | YV |
| Keski-Pohjanmaa |  |  |  |  | KskU | VY | KV |  |  |  |
| Keski-Suomi | KUV | JyKi | JyKi |  |  |  |  |  |  |  |
| Pohjois-Savo |  |  |  | WU | SiiPo | WU | KK |  | SiiPo |  |
| Suur-Savo |  |  |  | JyKi | Ajo | JyKi | JyKi 2 | JyKi 2 | Ajo |  |
| Pohjois-Suomi |  | OP | OP | OP | OP |  |  | OP |  |  |
| Pohjois-Pohjanmaa | OP |  |  |  |  | OP | OP |  | PaKi | OP |
| Lappi |  |  |  |  |  | LP | LP | Vastus | Vastus | LP |
| Kainuu |  |  |  |  | KPK | KPK | KPK | Kiva | Humu |  |
| Pohjois-Karjala | JoPS | SPS | SPS | JoPS | PTU | PTU | NuSe | LU | JoKal | PTU |
| Itä-Karjala |  |  |  | VäTe | VäTe | VäTe | VäTe | VäTe | HK |  |

Lähteet
-------

* Muun muassa SVUL:n toimintakertomukset

### Viitteet

1. ↑  Aluesarjat - Pesäpalloliitto *www.pesis.fi*.  Arkistoitu 3.8.2017. Viitattu 3.8.2017.
**Fireal** on suomalainen rockyhtye, joka tunnetaan nykyään nimellä Inkakai. Yhtye oli aiemmin eri kokoonpanolla nimellä Bleak. 

Firealin debyyttilevy "The Dark Side" sisältää laulaja-lauluntekijä Caleb Daniel Litin toista levyä varten säveltämät kappaleet ja se julkaistiin 27. huhtikuuta 2011. Levy valittiin YleX:n Viikon Albumiksi. Ensimmäinen singlejulkaisu "Halo" oli yksi syksyn 2010 radioiden soitetuimmista kappaleista Suomessa. Olli Saarela ohjasi kappaleen musiikkivideon Harjunpää ja pahan pappi -elokuvan kuvauksissa. "The Imperia" -kappale päätyi elokuvan traileriin ja soundtrackille. "Breathe"-kappale sävellettiin yhdessä Per Aldeheimin ja Max Martinin kanssa Tukholmassa 2006.

Bändin tuotantoon kuuluu Bleakin aikana julkaistun Burns Inside albumin kappaleet, kuten singlelistoille nousseet "Play", "What You Are" sekä yhdessä ruotsalaisen Ana Johnssonin ja Kimmo Pohjosen kanssa esitetty Jadesoturi-elokuvan tunnuskappale "Fate", joka valittiin vuoden 2007 parhaaksi pohjoismaiseksi kappaleeksi.

Historia
--------

Kun Bleakin kokoonpano hajosi 13. helmikuuta 2009, bändin perustaja ja laulaja-lauluntekijä Caleb Daniel Lit otti tilalle uudet jäsenet ja vaihtoi yhtyeen nimen Firealiksi. Heidän joukossaan on Siiri Nordinin entisen Killer yhtyeen rumpali Tayo (Teijo Jämsä), Hepe (Antti Eräkangas), joka soitti kitaraa Kwan yhtyeessä, Waino (Tuomas Wäinölä) joka on soittanut muun muassa Nylon Beatissa sekä Soulcage-yhtyeen basisti Jay (Jari Ilomäki).

Fireal esiintyi Bleakin tavoin HIMin lämmittelijänä Helldone Festival 2009 -tapahtumassa Helsingin Tavastialla. Vuonna 2010 Fireal solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa. Yhtye esiintyi samana vuonna Olli Saarelan ohjaamassa elokuvassa Harjunpää ja pahan pappi.

Jäsenet
-------

* Caleb – laulu
* Ercca – kitara
* Waino – kitara
* Jay – basso, laulu
* Tayo – rummut

Julkaisut
---------

### Albumit

* "The Dark Side" (2011)

### Singlet

* "Halo" (2010)

1. Halo (Hello Beautiful)

* "Breathe" (2011)

1. Breathe

* "The Smoke" (2019)

1. The Smoke

### Musiikkivideot

* "Halo" – 2010
* "Breathe" – 2011

Lähteet
-------

1. ↑  Tältä kuulostivat vuoden 2011 YleX:n Viikon albumit! *yle.fi*. Viitattu 24.10.2021.
2. ↑  Fireal: Beyond the Gothic idiom with Finland's hottest alternative act *Maximum Rock Magazin*.  26.7.2012. Viitattu 24.10.2021. (romaniaksi)
3. ↑  Max Martin | Credits *AllMusic*. Viitattu 24.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  Ana Johnsson biography, informations, listen titles, links to the artist - Electra Radio *www.electraradio.com*. Viitattu 24.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Firealin kotisivut
* Firealin YouTube
* Firealin Facebook
* Firealin Instagram
* Fireal Blabbermouth sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Eetu Salinin muistomerkki** on vuonna 1955 paljastettu professori Aimo Tukiaisen veistos, joka sijaitsee Porin Itäpuistossa. Se on pystytetty Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen perustajajäsenen ja suomalaisen työväenliikkeen alkuaikojen keskeisen vaikuttajan Eetu Salinin muistoksi. Läheisyydessä oleva aukio on nimetty Salinin mukaan Eetunaukioksi.

Vesielementin sisältävä veistos kuvaa lähteestä juomaan kumartunutta työmiestä. Hahmon takana on tummasta graniitista tehty paasi, josta vasten nojaa työmiehen kuokka. Paadessa on myös Eetu Salinia esittävä reliefi. Muistomerkki on yksi Porin tunnetuimpia veistoksia ja se esiintyy myös 100-vuotiaan suomalaisen työväenliikkeen kunniaksi vuonna 1999 julkaistussa postimerkissä. Salin vaikutti Porissa 1900-luvun ensimmäisinä vuosina, toimien muun muassa kansankeittiön pitäjänä, kaupunginvaltuutettuna, kansanedustajana sekä *Sosialidemokraatti*-lehden päätoimittajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Johan Edvard (Eetu) Salin (1866 - 1919) (Arkistoitu – Internet Archive) Porin kaupunki. Viitattu 3.6.2014.
2. ↑  Seppälä, Aarne: "Kui? – porilaisen käsikirja", s. 129. Pori-seura ry 2007. ISBN 978-952-92-3028-0.
3. ↑  Suomen postimerkit (Arkistoitu – Internet Archive) Postimuseo. Viitattu 3.6.2014.
Michael Sandel 2016.
**Michael Sandel** (s. 1953) on yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja filosofi.

Sandel on Harvardin yliopistossa poliittisen filosofian professori. Hänen luentosarjansa "Justice" oli ensimmäinen Harvardin yliopistossa pidetty, joka on ollut vapaasti kaikkien seurattavissa televisiossa ja internetissä.

Kirjassaan *The Tyranny of Merit* Sandel on esittänyt ajatuksia tietotyöläisten vääristyneestä ylilyöntiasemasta länsimaissa. Hallitseva tavoite on yksilön ja varsinkin asiantuntijaluokan omat saavutukset ja syrjäytetty yhteinen hyvä. Teos on saksalaisen sosialidemokraattisen poliitikon Olaf Scholzin lempikirjoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Members S, viitattu 27.9.2021 (englanniksi)
2. ↑  Bio - Michael Sandel, Harvard University, viitattu 27.9.2021 (englanniksi)
3. ↑  Suvi Turtiainen, Kirjeenvaihtajan analyysi: Rikkaat maat kunnioittavat enää tietotyöläisiä ja väheksyvät muita, Yle.fi, uutiset 27.9.2021, viitattu 27.9.2021

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Michael Sandel** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Paul Kipketer Korir** (15. heinäkuuta 1977, Kipkoror, Kenia) on kenialainen entinen keskimatkojen juoksija.

Korir aloitti juoksuharrastuksen peruskoulun viimeisenä vuonna. Hän nousi kuuluisuuteen huhtikuussa 2000 juoksemalla toiseksi kansallisissa kilpailuissa 800 metrin juoksussa ajalla 1.45,6, minkä jälkeen kuuluisa maratoonari Moses Tanui hankki hänelle ammattilaissopimuksen. Myöhemmin samana vuonna hän paransi matkan ennätyksekseen ajan 1.44,21. Kaksi seuraavaa kilpailukautta menivät ilman mainittavaa menestystä, mutta vuonna 2003 hän johti pitkään Kenian maastojuoksun mestaruuskisoja 4 kilometrin kilpailussa, mutta menetti johtonsa lopussa. Myöhemmin samana vuonna hän vaihtoi päämatkakseen 1 500 metrin juoksun, jolla matkalla hän voitti Kenian mestaruuskilpailut. Pariisin MM-kisoissa hän juoksi matkan neljänneksi ajalla 3.33,47. Viikkoa myöhemmin hän paransi ennätystään lukemiin 3.30,72. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ja All-African Games -kisat.

Korir voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 MM-kultaa. Hän jäi Kenian olympiakarsinnoissa neljänneksi, eli ei päässyt mukaan Ateenan olympialaisiin. Sen sijaan hänet valittiin Kenian joukkueeseen Afrikan-mestaruuskisoihin, joissa hän voitti kultaa 1 500 metrillä. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

* 800 metrin juoksu: 1.44,2 (2000)
* 1 500 metrin juoksu: 3.30,72 (2003)
* Mailin juoksu: 3.48,17 (2003)

### Sisäradat

* 1 000 metrin juoksu: 2.17,07 (2004)
* 1 500 metrin juoksu: 3.37,05 (2004)
* Mailin juoksu: 3.53,26 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. 1 2 3 4  Paul Korir Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Valkeajärvi** on useasta altaasta koostuva, rantaviivaltaan rikkonainen ja saariluvultaan runsas metsäjärvi Ilomantsissa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 75 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Valkeajärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Järven mutkittelevan rantaviivan pituus on 19 146 metriä. Selkeimmin pääaltaasta erillään sijaitsevat järven lounaisimman osan muodostava Tammiselkä ja sen pohjoispuolinen Salmiselkä. Valtaosa Valkeajärvestä koostuu vesialueesta, jota luoteeseen suuntaava Pitkänniemi jakaa läntiseen ja itäiseen osaan. Ne jakautuvat edelleen useisiin lahtiin, joista laajimmat ovat Kaunislahti lounaassa ja Kylmälahti kaakossa. Muita nimettyjä lahtia ovat Humu-Pekan lahti ja Arhipanlahti. Pitkänniemen lisäksi on useita pienempiä niemiä, joista länsirannan kapeat niemet sulkevat sisäänsä Ampulampi-nimisen vesialueen.

Yli puolet Valkeajärvestä on vähintään kolme metriä ja enintään kuusi metriä syvä. Syvin piste on noin yhdeksän metriä ja se sijaitsee järven eteläosassa. Myös Ampulammella on lähes yhtä syvä piste.

Valkeajärven saariluku on 14. Saarista 5 on alle aarin laajuisia luotoja, 9 on laajuudeltaan yli aarin mutta alle hehtaarin. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 2,4 hehtaaria. Järven keskiosassa on nimettömien saarten rykelmä, itäosassa sijaitsee Majasaari ja Talassaari.

Valkeajärven länsipuolella on luonnonsuojelualue, joka ulottuu myös Pitkänniemelle. Myös järven saaret ovat luonnonsuojelualuetta. Rannat ovat metsä- ja suomaata. Valkeajärveen laskee Vepsänpuro pohjoisesta Ala-Vepsältä (158,5 metriä mpy) ja tulo-oja luoteesta Pyörälammelta (157,5 metriä mpy). Kaakosta Saarijärveltä (157,5 metriä mpy) virtaa tulo-oja Kylmälahteen. Aivan Kaunislahden eteläpuolella sijaitsee Kaunisjärvi (158,7 metriä mpy), josta ei kartan mukaan virtaa ojia mihinkään suuntaan. Valkeajärvi laskee Tammiselän luoteiskolkasta alkavaa Valkeajokea etelään Pyöreä-Kelsimään, jonka korkeustaso on kaksi metriä Valkeajärveä alempi.

Valkeajärven vesitilavuus on 6 321 000 kuutiometriä.

Valkeajärvi (04.923.1.012) kuuluu Kelsimänjoen valuma-alueeseen (04.923), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen on Koitajoen valuma-alue (04.9). Kelsimänjoen valuma-alueeseen kuuluu 34 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Viisi laajinta ovat Pyöreä-Kelsimä-Kaita-Kelsimä, Valkeajärvi, Alavepsä, Rahejärvi ja Muje-Oulu.

Suomessa on 70 vähintään hehtaarin laajuista Valkeajärveä. Ilomantsin Valkeajärvi on niistä toiseksi laajin. Ilomantsin alueella sijaitsee myös kaksi pienempää Valkeajärveä, niiden järvinumerot ovat 04.948.1.004 ja 04.953.1.011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Valkeajärvi, vakavesi, Ilomantsi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.9.2022.
3. ↑  Valkeajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.9.2022.
4. ↑  Kelsimänjoen valuma-alue (04.923). Järviwiki. Viitattu 22.9.2022.
5. ↑  Valkeajärvi. Järviwiki. Viitattu 22.9.2022.
**Michael Sinclair MacAuslan Shea** (10. toukokuuta 1938 Carluke, Lanarkshire – 17. lokakuuta 2009 Edinburgh) oli Britannian kuningatar Elisabet II:n lehdistösihteeri vuosina 1978–1987. Ennen Buckinghamin palatsia hän työskenteli diplomaattina Länsi-Afrikassa, Romaniassa ja Bonnissa.

Shea joutui mediakohun keskelle heinäkuussa 1986, kun sanomalehti *The Sunday Times* kirjoitti kuningatar Elisabet II:n ja pääministeri Margaret Thatcherin viileistä väleistä. 20. heinäkuuta 1986 julkaistu artikkeli "Queen dismayed by ’uncaring’ Thatcher" antoi ymmärtää, että kuningatar oli tympääntynyt pääministeriin ja tämän kylmäkiskoiseen politiikkaan. Shea kiisti, että nimettömästä lähteestä saatu tieto olisi peräisin häneltä. Shea oli kuitenkin kertonut toimittajalle oman mielipiteensä Thatcherista, mikä herätti epäilyksiä siitä, että hän oli samalla tulkinnut kuningattaren tuntoja. "Myyräksi" leimattu Shea jätti lehdistösihteerin tehtävät seuraavana vuonna.

Shea kirjoitti kokemuksistaan muistelmateoksen *A View from the Sidelines*, joka ilmestyi vuonna 2003. Kirjailijan uran hän oli aloittanut jo vuosikymmeniä aikaisemmin, käyttämällä ensin salanimeä **Michael Sinclair**. Shea kirjoitti kaikkiaan parikymmentä kirjaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bates, Stephen: Michael Shea obituary *The Guardian*.  21.10.2009. Viitattu 9.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Cramb, Auslan: Queen ’saddened’ by death of Michael Shea, former press secretary *The Telegraph*.  19.10.2009. Viitattu 9.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  DeYoung, Karen: Press eggs on palace-premier tiff *The Washington Post*.  30.7.1986. Viitattu 9.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Nurminen, Jussi: Prinsessa Dianan tarinaan edennyttä The Crown -sarjaa arvostellaan historian muuttamisesta – nämä kymmenen asiaa eivät pidä paikkaansa *Yle Uutiset*.  21.11.2020, päivitetty 26.11.2020. Viitattu 9.3.2022.
5. ↑  Mitchell, Molli: What happened to Michael Shea? Where is he now? The Crown fact-checked *Express*.  12.1.2021. Viitattu 9.3.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Matti Veikko Luukkainen** (18. maaliskuuta 1937 Ruskeala – 18. toukokuuta 2021 Espoo) oli saksalaisen kirjallisuuden ja kulttuurin tuntija, joka toimi Turun yliopiston saksan kielen professorina 1997–2001.

Luukkainen syntyi maanviljelijäperheeseen Laatokan Karjalassa, josta sota-ajan evakontie vei Sääminkiin. Luukkainen kirjoitti ylioppilaaksi 1956 Joensuun lyseosta ja lähti opiskelemaan germaanista ja pohjoismaista filologiaa sekä Rooman kirjallisuutta Helsingin yliopistoon. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1961 tärkeimpänä opettajanaan germaanisen filologian professori Emil Öhmann.

Työuransa Luukkainen aloitti 1962 assistenttina Jyväskylän yliopistossa germaanisen filologian professori Erik Erämetsän oppiaineessa. Vuosina 1969–1975 Luukkainen toimi Helsingissä Töölön yhteiskoulun saksan kielen vanhempana lehtorina hankkien käytännön kokemusta koulujen kieltenopetuksesta. Hän oli myöhemmin yksi 1990- ja 2000-luvulla monena painoksena ilmestyneen *Viel Erfolg!* -nimisen saksan kieliopin kirjoittajista. Helsingin yliopiston lehtorina hän työskenteli 1975–1991.

Luukkainen väitteli filosofian tohtoriksi 1982 Turun yliopistossa aiheenaan tuhat vuotta vanha saksan kieli. Väitöskirja oli nimeltään *Untersuchungen zur morphematischen Transferenz im Frühdeutschen dargestellt an den Tegernseer Vergilglossen. Ein Beitrag zur Transferenzlexikologie*. Seuraavana vuonna hänestä tuli Helsingin yliopiston dosentti. Tampereen yliopiston apulaisprofessorina Luukkainen työskenteli 1991–1997 ja Turun yliopiston saksan kielen professorina hän toimi 1997–2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rantala, Risto (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1998*, s. 522. Helsinki: Otava, 1998. ISBN 951-1-14344-1.
2. 1 2 3 4 5  Keinästö, Kari: Laaja-alainen germanisti. (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*, 23.6.2021, s. B 15. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 23.8.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kotitalous** on Kotitalousopettajien liiton omistaman Suomen Kotitalouslehti Oy:n julkaisema aikakauslehti, joka kuvaa itseään "kotitalous-, kuluttaja- ja ravitsemisalan ammattilehdeksi". Vuodesta 1952 ilmestynyttä lehteä julkaistaan vuonna 2017 neljästi vuodessa 2 500 kappaleen painoksena. Noin 90 prosenttia *Kotitalous*-lehden lukijoista toimi aktiivisesti työelämässä tai opiskeli alaa. Kolmannes lukijoista oli alle 35-vuotiaita.

Historiaa
---------

*Kotitalous*-lehden historia juontaa vuonna 1937 perustettuun *Kotitalousopetus*-lehteen, jota alkoi julkaista vuonna 1937 Maataloudellinen kotitalousopetusseura. Vuonna 1941 toiseksi julkaisijaksi tuli Kotitalousopetusseura, jonka nimeksi tuli myöhemmin Koti- ja laitostalousalan opettajat ry ja sitten nykyinen Kotitalousopettajat ry. Samalla lehti muuttui tilattavaksi koti- ja suurtalousalan ammattilehdeksi. Vuonna 1951 otettiin käyttöön nykyinen nimi *Kotitalous*. 1990-luvulla lehden julkaisijoina olivat pari vuotta myös Suomen dieteetikkoyhdistys ja Suomen ravitsemusterapeuttiyhdistys. Jossain vaiheessa julkaisijoihin on kuulunut myös vuonna 1953 perustettu Agronomiliiton koulutusalayhdistys Kotitalouden kandidaatit, jonka nykyinen nimi on Kuluttajaekonomistit ja teknologit Cotes ry.. Nykyisin julkaisijana on Kotitalousopettajien liitto ry:n omistama Suomen Kotitalouslehti Oy.

Aiempi samanniminen lehti oli Söderströmin vuonna 1934 neljän numeron verran julkaisema *Kotitalous*.

Päätoimittajia
--------------

* Katri Antila 1938–1942
* Kerttu Wartiainen (o.s. Olsoni, myöh. Olsonen) 1943–1953
* Aino Lampinen 1954–1969
* Maija Pekkarinen 1970–1973
* Marjatta Turkka 1974–1979
* Leena Löyttyniemi 1979–1999
* Auli Puhakka 2000–2004
* Mirja Hannula 2004–2005
* Riitta Cederberg 2006–2011
* Anneli Rantamäki 2012–

Lähteet
-------

1. ↑  Mediakortti 2017[vanhentunut linkki], *Kotitalous*-lehti. Viitattu 10.8.2017.
2. ↑  Cotes, Agronomiliitto. Viitattu 10.8.2017.
3. ↑  Kotitalous[vanhentunut linkki], Fennica-tietokanta. Viitattu 10.8.2017.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Kotitalous-lehti nyt verkossa (Arkistoitu – Internet Archive), Kotitalousopettajat ry. Viitattu 10.8.2017.
5. ↑  Kotitalous 1934[vanhentunut linkki], Fennica-tietokanta. Viitattu 10.8.2017.
6. ↑  Korppi-Tommola, Aura: Leena Löyttyniemi - Kotitalous-lehden päätoimittaja, perhe- ja kuluttajakasvatuksen vaikuttaja (Sama teksti kuin Kansallisbiografiassa.) *Naisten Ääni -tietokanta*. Suomalainen Naisliitto. Viitattu 14.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Uusimman lehden sisällysluettelo (Arkistoitu – Internet Archive) Kotitalousopettajat.fi-sivustolla
**Matti Meikäläinen** oli vuosina 1927–1930 ilmestynyt suomalainen poliittinen pilalehti, joka sai nimensä 1800-luvun lopussa ilmestyneeltä niin ikään suositulta pilalehdeltä.

Kaimastaan poiketen uusi Matti Meikäläinen oli avoimesti kokoomuspuolueen linjoilla. Toimituskunnassa oli paljon Uuden Suomen väkeä, kuten kirjailijat Simo Penttilä (Uuno Hirvonen) ja Tatu Valkonen (Ilmo Lassila) sekä pakinoitsijat Timo (J. W. Tuura) ja Olli (Väinö Nuorteva). Lehteen kirjoittivat myös Vaasan Jaakkoo (J. O. Ikola) sekä Valentin (Ensio Rislakki). Piirtäjiä olivat muun muassa Eric Vasström, Aarno Liuksiala, Hjalmar Löfving ja Yrjö Yrjölä. Lehden linjana oli vastustaa sosialismia, kommunismia, edistyspuolueen liberalismia sekä ruotsinkielisyyttä. Matti Meikäläinen muutettiin viikkolehdeksi 1930, mutta se ei enää kannattanut taloudellisesti.

Lähteet
-------

* Ari Uino: *Pilalehtien monenkirjava sukupuu*, teoksessa *Suomen lehdistön historia 8: Yleisaikakauslehdet*. Aikakauslehtien liitto/Kustannuskiila 1991.

### Viitteet

1. ↑  Uino 1991, s. 338–339.
**Édouard Brémond** (5. marraskuuta 1868 – 22. marraskuuta 1948) oli ranskalainen prikaatikenraali.

Brémond valmistui sotilaskoulusta 1890 ja palveli ensin Algeriassa ja Madagaskarilla. Vuosia 1899-1901 hän kävi kadettikoulun. Sen jälkeen hänet sijoitettiin ensin Constantineen ja sitten Marokkoon. Ensimmäisessä maailmansodassa Brémond haavoittui Saksan vastaisissa taisteluissa. Koska hän osasi arabiaa, hänet kutsuttiin osallistumaan arabikapinaan yhdessä Mekan šarif Husain ibn Alin ja T. E. Lawrencen kanssa.

Vuosina 1919-1920 hän toimi Kilikiassa Kansainliiton mandaatilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edouard Brémond, administrator of Cilicia (1919-1920) Elie Cicilie.  Arkistoitu 27.2.2014. Viitattu 2.11.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Édouard de Laboulaye, Vapaudenpatsaan ideoija.
**Édouard René Lefebvre de Laboulaye** (18. tammikuuta 1811 Pariisi, Ranska – 1883) oli ranskalainen oikeustieteen professori ja politiikan tutkija. Hän oli myös suuri Yhdysvaltain-ystävä, joka näki Yhdysvallat demokratian ja vapauden airuena, josta Ranskakin voisi ottaa mallia. Vapaudenpatsaan lahjoittaminen Yhdysvalloille oli hänen ajatuksensa.

Laboulaye julkaisi vuosina 1855–1866 kolmiosaisen teoksensa Yhdysvaltain historiasta. Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua hän julkaisi artikkelin "Yhdysvallat ja Ranska". Artikkelissaan Laboulaye korosti näiden kahden maan historiallista sidettä, joka juonsi juurensa Yhdysvaltain vapaussotaan. Yhdysvaltain Pariisin-konsulikenraali John Bigelow levitti Laboulayen artikkelia pamflettina ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Laboulaye ei itse koskaan käynyt Yhdysvalloissa, mutta häntä arvostettiin siellä suurena amerikanystävänä, ja hän sai Harvardin yliopiston kunniatohtorin arvon 1864.

Laboulaye tuki ahkerasti liittovaltiota ja vapautta puolustavan presidentti Abraham Lincolnin uudelleenvalintaa. Vuonna 1865 Yhdysvaltain kongressi sääti yksilönvapaudet turvaavan ja orjuuden lakkauttavan 13. lisäyksen perustuslakiin. Samana vuonna Laboulayesta tuli Ranskan emansipaatiokomitean puheenjohtaja; komitea pyrki muun muassa avustamaan vapautettuja amerikkalaisorjia. Laboulayeen teki suuren vaikutuksen orjuuden kieltäminen Yhdysvalloissa ja demokratian voitto. Abraham Lincolnin murha pian sodan jälkeen järkytti ranskalaisia laajasti, ja Laboulaye ehdotti vuonna 1865 että maat juhlistaisivat ystävyyttään ja yhteisiä ihanteitaan rakentamalla yhdessä vapauden ja Yhdysvaltain itsenäisyyden monumentin. Ehdotuksensa pohjalta hän loi kuvanveistäjä Frédéric Auguste Bartholdin kanssa suunnitelman Vapaudenpatsaasta. Se pystytettiin lopulta New Yorkin edustalle vuonna 1886 Laboulayen itsensä jo kuoltua.

Lähteet
-------

* Khan, Yasmin Sabina: *Enlightening the World : The Creation of the Statue of Liberty*. Cornell University Press, 2010. ISBN: 9780801460210.

### Viitteet

1. 1 2 3  Edouard de Laboulaye National Park Service. Viitattu 13.6.2013.
2. ↑  Liberty Island Chronology National Park Service. Viitattu 3.6.2013.
3. ↑  Khan 2010, s. 10, 41
4. ↑  Khan 2010, s. 10
5. ↑  Khan 2010, s. 11
6. ↑  Khan 2010, s. 40
7. ↑  Khan 2010, s. 3–4

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Édouard de Laboulaye** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Issa Diop heinäkuussa 2019.
**Issa Laye Lucas Jean Diop** (s. 9. tammikuuta 1997 Toulouse) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia.

Diop aloitti liigauransa ranskalaisseura Toulousessa marraskuussa 2015. Kolmen kauden aikana hän pelasi Ligue 1:ssä yhteensä 85 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.

Diop siirtyi kesällä 2018 englantilaisseura West Ham Unitediin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 33 liigaottelua, joissa kaikissa täydet 90 minuuttia, ja teki maalin helmikuussa Fulhamia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 32 liigaottelua, joista 31 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin tammikuussa Evertonia sekä helmikuussa Brightonia ja Liverpoolia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi helmikuun puoliväliin mennessä vain neljä liigaottelua mutta palasi sitten avauskokoonpanoon ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 18 liigaottelua, joista 15 avauksessa. Hän teki maalin helmikuussa Sheffield Unitedia ja huhtikuussa Newcastle Unitedia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 12 valioliigaottelua ja seitsemän Eurooppa-liigan ottelua ja teki jälkimmäisissä maalin kotiottelussa Genkiä vastaan.

Diop siirtyi elokuussa 2022 myöskin Valioliigassa pelaavaan Fulhamiin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 25 ottelua ja teki maalin lokakuussa kotiottelussa Bournemouthia vastaan.

Diop on pelannut Ranskan kaikissa juniorimaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2016 voittaneeseen joukkueeseen ja teki Ranskan neljästä maalista viimeisen loppuottelussa Italiaa vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän pelasi kolme ottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Issa Diop Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Fulham – Englannin Valioliiga
1 Rodák |
2 Tete |
3 Kurzawa |
4 Adarabioyo |
5 Duffy |
6 Reed |
7 Kebano |
8 Wilson |
9 Mitrović |
10 Cairney |
11 Solomon |
12 Chalobah |
13 Ream |
14 Decordova-Reid |
17 Leno |
18 Pereira |
20 Willian |
21 James |
25 Onomah |
26 Palhinha |
27 Mbabu |
30 Vinícius |
31 Diop |
33 Robinson |
35 Francois |
38 Harris |
Manageri Silva
Issaka Sidibé vuonna 2017.
**Issaka Sidibé** (s. 26. kesäkuuta 1946 Koulikoro) on malilainen tullivirkailija ja poliitikko. Hän on toiminut Malin kansalliskokouksen puheenjohtajana vuodesta 2014.

Sidibé on suorittanut yksityisoikeuden maisterintutkinnon Malin virkamieskorkeakoulussa. Hän työskenteli tullivirkailijana vuosina 1968–2002. Sidibé toimi Koulikoron edustajana kansalliskokouksessa vuosina 2002–2007. Hänet valittiin uudelleen vuonna 2013.

Malin kansalliskokous valitsi presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan RPM-puolueeseen kuuluvan Sidibén puheenjohtajakseen tammikuussa 2014. Sidibé sai vaalissa 115 ja hänen vastaehdokkaansa Oumar Mariko 11 ääntä. Uutta puhemiestä luonnehdittiin poliitikkona täysin tuntemattomaksi.

Sidibé on toiminut aktiivisesti monissa urheilujärjestöissä. Hän on naimisissa ja viiden lapsen isä. Sidibén tytär on naimisissa presidentti Keïtan pojan, kansanedustaja Karim Keïtan kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biographie du président *Assemblée Nationale du Mali*.  Arkistoitu 9.12.2019. Viitattu 2.12.2019.
2. 1 2 3  Issaka Sidibé élu président de l’Assemblée nationale du Mali *Jeune Afrique*. Viitattu 2.12.2019.
3. ↑  Issaka Sidibé dit Isaac: Un président de l’Assemblée nationale sans charisme *Maliweb*. Viitattu 2.12.2019.
**Israelin päärabbinaatti** (hepr. ‏הָרַבָּנוּת הָרָאשִׁית לְיִשְׂרָאֵל‎, *Ha-Rabbanut Ha-Rashit Li-Yisra'el*) on Israelin lain tunnustama ylin juutalaisuuden auktoriteetti Israelissa. 

Päärabbinaatin virka perustettiin Brittiläisessä Palestiinassa vuonna 1921, ja sille annettiin valta ratkoa avioliittoon ja -eroon liittyviä asioita. Avioliittoasiat ovat edelleen käytännössä päärabbinaatin monopoli, sillä Israel tunnustaa ainoastaan uskonnolliset avioliitot, ja voidakseen mennä naimisiin ulkomaalaisen juutalaisen kanssa, israelilaisen juutalaisen tulee saada päärabbinaatilta lupa, jolla todetaan ulkomaalaisen osapuolevan olevan juutalainen. Ainoastaan ortodoksijuutalaisuutta edustavat rabbit ovat päärabbinaatin valtuuttamia toimittamaan avioliittoseremonioita.

Päärabbinaatti nimitti aikaisemmin myös 30 rabbia, jotka saivat virallisesti hyväksyä juutalaisuuteen kääntyvät viralliseksi osaksi uskontokuntaa Israelissa.

Päärabbinaattia johtaa yhtäaikaa kaksi rabbia, joista toinen on aškenasi- ja toinen sefardijuutalainen. Nämä kaksi rabbia valitaan virkaansa kymmeneksi vuodeksi kerrallaan, ja vuonna 2013 virassa aloittivat Yitzhak Yosef ja David Lau. Molemmat ovat aikaisempien päärabbinaatissa toimineiden rabbien poikia. Päärabbien palkat maksaa Israelin valtio ja heidät katsotaan valtion virkamiehiksi. Heidän odotetaan pysyttelevän puolueettomina poliittisissa kysymyksissä, vaikkakin nämä ovat ottaneet kantaa esim. Israelin kansalaisuutta koskeviin kysymyksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  chief rabbinate | Judaism *Encyclopædia Britannica*.  2022. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Israel's Ban On Civil Marriage Denies Non-Jews Basic Right To Wed *HuffPost*.  12.6.2013. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Attacking Israel’s conversion crisis *The Jerusalem Post*.  3.11.2014. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  The Chief Rabbinate *Jewish Virtual Library*.  2022. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Haredim Yosef and Lau elected chief rabbis of Israel *The Jerusalem Post*.  24.7.2013. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
6. ↑  Judah Ari Gross: Chief rabbi calls for government to change immigration law to keep non-Jews out *Times of Israel*.  21.11.2022. Viitattu 24.11.2022. (englanniksi)
**Ford Fiesta I** on Ford Fiestan ensimmäinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1976–1983.

Ford Fiesta I (1976–1983)
-------------------------

Ensimmäisen sukupolven Fiestan suunnittelu oli aloitettu Saksassa jo 1970-luvun alussa työnimellä "Bobcat". Malli päätettiin hyväksyä otettavaksi tuotantoon vuoden 1973 joulukuussa. Ford arvioi vuosittaisen tuotantomäärän olevan noin 500 000 kappaletta ja rakennutti Fiestaa varten uuden tehtaan Espanjan Valenciaan, mutta autoa valmistettiin myös Dagenhamissa Englannissa sekä Saksassa Saarlouisissa. Kölnin tehtaalla Fiestan tuotanto aloitettiin vuonna 1979.

Moottoreina Fiestassa olivat uudentyyppiset 1,0- (40 hv) ja 1,1-litraiset (52 hv) versiot *Kent*-työntötankomoottorista. Niitä kutsuttiin valmistuspaikkansa mukaan nimellä *Valencia*. Voimansiirtona oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Useista kilpailijoistaan poiketen Fiestassa käytettiin kierrejousia vääntösauvajousituksen sijaan. Pyörät olivat 12-tuumaiset, edessä oli levy- ja takana rumpujarrut. 

Fiestaa vietiin myös Yhdysvaltoihin tehokkaammalla läpihengittävällä 1,6-litraisella *Crossflow*-moottorilla. Autoissa oli eurooppalaisesta mallista poiketen pyöreät ajovalot, katalysaattori ja suuremmat muovipuskurit. 

Ford Fiesta XR2
Vuonna 1980 tarjolle tuli 1,3-litraisella (74 hv) *Kent*-moottorilla varustettu Supersport. Seuraavana vuonna esiteltiin 1,6-litrainen (84 hv) XR2-versio, jossa oli muovipuskurit ja pyöreät ajovalot perusmallista poiketen. Vilkut oli siirretty ajovalojen yhteydestä puskuriin. 

Facelift-mallin Ford Fiesta I.
Vuonna 1981 Fiestalle tehtiin pieni kasvojenkohotus, jossa se sai suuremmat puskurit ja muutamia muita pienempiä uudistuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Ford Fiesta (1976–1989) Ajovalo.net. Viitattu 19.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ford Fiesta (1976)** Wikimedia Commonsissa
**Peugeot 2008 DKR** on Peugeotin valmistama erämaaralliauto, jolla on voitettu dakar-ralli kerran 2016. Ranskalainen Team Peugeot Total käytti autoa vuosien 2015 ja 2016 Dakar-ralleissa. Sen korvasi 2017 Peugeot 3008 DKR -malli.

Dakar-ralli
-----------

### 2015

Team Peugeot Total teki paluun Dakar-ralliin 2015 kolmella kuljettajalla; Stephane Peterhansel, Carlos Sainz ja Cyril Despres. Paluu ei ollut menestys, kun Peterhansel sijoittui 11:nneksi, Despres sijalle 34, kun taas Sainz keskeytti.

### 2016

Team Peugeot Total osallistui myös seuraavaan Dakar-ralliin 2016. Tällä kertaa viidellä kuljettajalla; Stephane Peterhansel, Carlos Sainz, Cyril Despres, Sébastien Loeb ja Romain Dumas.

Peugeot otti heti voiton, kun Peterhansel ajoi noin 35 minuutin erolla voittoon. Despres ajoi seitsemänneksi ja Loeb oli yhdeksäs. Peugeot johti rallia toisesta erikoiskokeesta lähtien. Loeb johti rallia viiden erikoiskokeen jälkeen, kunnes Peterhansel johti pääosin rallia loppuun saakka. Myös Sainz ajoi yhdeksännen erikoiskokeen jälkeen kilpailun ensimmäisenä, mutta joutui keskeyttämään. Loeb voitti neljä erikoiskoetta, Peterhansel kolme ja Sainz kaksi.

Dakarin jälkeen Despres voitti heinäkuussa ajetun Silk Way rallin.

Dakar voitot
------------

| Vuosi | Kuljettaja | Kartanlukija |
| --- | --- | --- |
| 2016 | Ranska Stéphane Peterhansel | Ranska Jean-Paul Cottret |
|

Silk Way voitot
---------------

| Vuosi | Kuljettaja | Kartanlukija |
| --- | --- | --- |
| 2016 | Ranska Cyril Despres | Ranska David Kastera |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Dakar Rally 2015: Carlos Sainz and Cyril Despres to start with Peugeot 2015 (Arkistoitu – Internet Archive) *marathonrally.com* 1.9.2020 (englanniksi)
2. ↑  Team PEUGEOT Total Dakar 2018 driver and co-driver presentation *automobilsport.com* Viitattu 1.9.2020 (englanniksi)
Peugeot 203
**Peugeot 203** oli Peugeot’n vuosina 1948–1960 valmistama henkilöauto. 

Neliovinen Peugeot 203. Automallin tuotanto aloitettiin vuonna 1948, ja samalla se oli ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeen Peugeot’n tuotantoon saapunut uusi malli. Automallin tuotanto päättyi vuonna 1960.

Nelisylinterisen rivimoottorin iskutilavuus on 1 290 cm³. Moottorissa on kansiventtiilit. Sylinterin halkaisija on 75 millimetriä ja iskun pituus 73 millimetriä. Suurin teho 33 kW (45 hv) / 4 500 r/min (tehonormi ei tiedossa).

Jousitus on miellyttävä. Vaihteita on neljä. Kolmonen on välitetty suoraksi, ja nelosta kutsuttiin ylivaihteeksi. Takavetoisen Peugeot’n kori on itsekantava. Kori kuitenkin päästää moottorin ja voimansiirron ääniä sisätiloihin.

Mallin seuraajaksi tuli 403. Peugeot 203:n kattoluukulla varustettu N3V-malli maksoi Suomessa vuonna 1953 545 000 markkaa.

Mitat
-----

* **Pituus:** 4 350 mm
* **Leveys:** 1 610 mm
* **Korkeus:** 1 550 mm
* **Akseliväli:** 2 580 mm
* **Raideleveys:** 1 320 mm

Lähteet
-------

* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2 3  Koeajo: Peugeot 203.  *Tekniikan Maailma*, 1953, 1953. vsk, nro 2, s. 38–39.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peugeot 203** Wikimedia Commonsissa

Peugeot’n automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* 108
* 208
* 301
* 308
* 408
* 508
* 2008
* 3008
* 5008
* Rifter
* Traveller

 |
| Nykyiset hyötyajoneuvot | 
* Partner
* Expert
* Boxer
* Pick Up
* Landtrek

 |
| Entiset mallit | 
* 104
* 106
* 107
* 1007
* 201
* 202
* 203
* 204
* 205
* 206
* 207
* 301
* 302
* 304
* 305
* 306
* 307
* 309
* 401
* 402
* 403
* 404
* 405
* 406
* 407
* 504
* 505
* 601
* 604
* 605
* 607
* 806
* 807
* 4007
* 4008
* Bipper
* RCZ
* Hoggar
* iOn
* D3
* D4
* J5
* J7
* J9

 |
**Peugeot 107** on Peugeot’n vuosina 2005–2014 valmistama A-segmentin automalli, joka korvasi Peugeot 106:n. Se on kehitetty PSA-konsernin ja Toyotan välisessä yhteistyössä. Autoa valmistettiin yhdessä sisarmalliensa Citroën C1:n ja Toyota Aygon kanssa Tšekin Kolínissa PSA-konsernin ja Toyotan puoliksi omistamalla tehtaalla. Mallin seuraajaksi tuli Peugeot 108.

Facelift-mallin (2009) Peugeot 107.
Vuonna 2005 testattu Citroën C1 sai Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Facelift-mallin (2012) Peugeot 107.
Peugeot 107 esiteltiin vuonna 2005 kolmi- ja viisiovisina hatchbackeina. Mallin kolmesylinterinen 1,0-litrainen (68 hv) bensiinimoottori on peräisin Toyotalta ja 1,4-litrainen (54 hv) dieselmoottori PSA-konsernilta.

Vuonna 2009 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uuden etupuskurin. Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2012, jolloin puskuri uudistui jälleen ja sen yhteyteen tuli LED-päiväajovalot.

Lähteet
-------

1. ↑  Citroën C1 2005 Euro NCAP. Viitattu 14.9.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peugeot 107** Wikimedia Commonsissa

Peugeot’n automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* 108
* 208
* 301
* 308
* 408
* 508
* 2008
* 3008
* 5008
* Rifter
* Traveller

 |
| Nykyiset hyötyajoneuvot | 
* Partner
* Expert
* Boxer
* Pick Up
* Landtrek

 |
| Entiset mallit | 
* 104
* 106
* 107
* 1007
* 201
* 202
* 203
* 204
* 205
* 206
* 207
* 301
* 302
* 304
* 305
* 306
* 307
* 309
* 401
* 402
* 403
* 404
* 405
* 406
* 407
* 504
* 505
* 601
* 604
* 605
* 607
* 806
* 807
* 4007
* 4008
* Bipper
* RCZ
* Hoggar
* iOn
* D3
* D4
* J5
* J7
* J9

 |