recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lomonosovin piirin sijainti Leningradin alueen kartalla
  
Haisevaisi
Lepäsi
Annamoisio
Kaprio
Korpunoi
Kosteritsa
Kuippina
Laakala
Lopuhkina
Orsitsa
Penikkala
Ropsunhovi
Teppola
Vennäin Vuissakka
Villasi
Lomonosov
Sosnovyi BorPiirin kunnat. Kartalla näkyvät myös piiriin kuulumattomat Sosnovyi Bor ja Lomonosov.
**Lomonosovin** eli **Kaarostan** eli **Rampovan piiri** (ven. Ломоно́совский райо́н, *Lomonosovski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Leningradin alueella Pietarin lounaispuolella. Piiri on perustettu vuonna 1927 ja sen pinta-ala on 1 919,1 neliökilometriä. Asukkaita on (2006) 64 700. Hallinnollinen keskus on Lomonosovin kaupunki, joka kuuluu Pietarin alueeseen.

Piiriin kuuluvat Haisevaisin ja Lepäsin taajamat sekä 13 maalaiskuntaa: Annamoisio, Kaprio, Korpunoi, Kosteritsa, Kuippina, Laakala, Lopuhkina, Orsitsa, Penikkala, Ropsunhovi, Teppola, Vennäin Vuissakka ja Villasi.

Seutu on vanhaa inkerikkojen ja inkerinsuomalaisten asuinseutua. Suomalaiset kuuluivat ennen Hietamäen, Kaprion, Ropsun, Serepetan, Tuutarin ja Tyrön seurakuntiin. Toisen maailmansodan aikana suuri osa Lomonosovin piiristä ei kuulunut saksalaisten miehittämään alueeseen, vaan oli jäänyt erilliseen saartorenkaaseen. Saksalaisten miehitysalueelle jääneet suomalaiset siirrettiin Suomeen, saarroksiin jääneet evakuoitiin Leningradin kautta Siperiaan. Sodan jälkeen vain harvat suomalaiset pääsivat palaamaan koteihinsa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Lomonosovin piirin asukkaista oli 1,0 % suomalaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Itogi vserossijskoi perepisi naselenija 2002 goda. Natsionalnyi sostav i vladenije jazykami naselenija Leningradskoj oblasti. Statistitšeski sbornik (vypusk 7)*, s. 157. Sankt-Peterburg: , 2007.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lomonosovin piiri**.
* Lomonosovin piiri sivusto (venäjäksi)
* Lomonosovin piiri Leningradin alueen sivustolla (venäjäksi)
* Lomonosovin piiri Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Leningradin alue |
| --- |
|  |
| 
* Boksitogorsk
* Hatsina
* Jaama
* Kiriš
* Korotka
* Koskenala
* Käkisalmi
* Lomonosov
* Lotinapelto
* Luga
* Olhava
* Seuloskoi
* Slantsy
* Sosnovyi Bor
* Tihvinä
* Tusina
* Viipuri
* Volossova

 | Leningradin alueen vaakuna |

 |
**Tampereen hissisurma** tapahtui 6. helmikuuta 1938 Tampereella Hämeenpuisto 8:ssa, kun mielenhäiriöön joutunut nuorempi ratsupoliisikonstaapeli Johan Gunnar Hjortman (1907–1957) ampui virka-aseellaan ensimmäisen poliisipiirin ylikonstaapelin Oiva Vartian (s. 1905) talon A-rapun hissiin.

Hjortman oli saapunut Hämeenpuisto 8:aan kertoen asukkaille etsivänsä Mäkinen-nimistä miestä, jota asukkaat eivät kuitenkaan tunteneet. Hän ryntäili edestakaisin talon portaikossa ja lopulta asukkaat ilmoittivat hänestä poliisille. Ylikonstaapeli Vartia saapui tarkistamaan tilannetta ja nousi A-portaan hissillä kuudenteen kerrokseen. Hän oli sitten palaamassa hissillä takaisin alakertaan, kun Hjortman ampui häntä hissiin viidennen ja kuudennen kerroksen väliseltä porrastasanteelta. Vartia kuljetettiin pahoin haavoittuneena sairaalaan, jossa hän kuoli vammoihinsa. 

Hjortman toimitettiin hoidettavaksi Pitkäniemen sairaalaan, jossa hänen todettiin mielentilatutkimuksessa sairastavan skitsofreniaa. Häntä syytettiin Tampereen raastuvanoikeudessa tahallisesta taposta, mutta todettiin syyntakeettomaksi. Hjortman kuoli 50-vuotiaana vuonna 1957 Tampereen kunnalliskodissa sairastuttuaan vaikeaan nivelreumaan.

Kirjallisuutta
--------------

* Tuomas Rimpiläinen : *Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta*. Gummerus 2015 ISBN 9789512098606

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rimpiläinen, Tuomas: Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta, Gummerus 2015
2. ↑  Ylikonstaapelin ruumis tuli hissillä alas – Rikostoimittaja perkaa kirjassaan vanhoja rikostapauksia, Ilta-Sanomat 14.7.2015
3. ↑  Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto > Vuosina 1950-1958 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit : Hjortman, Johan Gunnar
4. ↑  Mieleenhäiriöön joutunut poliisikonstaapeli ampunut ylikonstaapelin eilen Tampereella, Aamulehti, 07.02.1938, nro 36, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Teekkarien elokuvakerho Montaasi** on Espoossa toimiva kaikille avoin elokuvakerho. Montaasin toiminta perustuu muista Suomen elokuvakerhoista poiketen omaehtoiseen elokuvien tekemiseen. Kerho muun muassa järjestää kursseja elokuvataiteesta ja -tekniikasta sekä vuokraa jäsenilleen kalustoa. Montaasi myös järjestää kahdesti vuodessa elokuvanäytöksiä koulutuskeskus Dipolissa Otaniemessä.

Toiminta
--------

Montaasi perustettiin vuonna 1957 lähtökohtanaan elokuvan tekemisen ja ilmaisun tarve. Yksi perustajista oli Risto Jarva, joka myöhemmin ryhtyi ammattimaiseksi elokuvaohjaajaksi. Kurssitoiminta oli tärkeässä osassa jo kerhon alkuaikoina. Montaasi järjesti elokuvantekemisen peruskurssin vuosittain jo ennen kuin virallinen elokuva-alan koulutus käynnistyi Ateneumin kamerataiteen osastolla 1959.

Kerho laajensi toimintaansa 1960-luvulla säännöllisiin elokuvaesityksiin. Kino Dipoli -nimellä tunnetussa esityssarjassa esitettiin 20 elokuvaa lukukaudessa yli 30 vuoden ajan. Vuonna 2001 esitysarja joduttiin lopettamaan katsojamäärän supistuttua. Nykyään esitysten perinnettä jatkavat kaksi kerta vuodessa järjestettävät Kino Dipoli -ilmaisnäytökset.

Katso myös
----------

* montaasi
* Pekka Hyytiäinen

Lähteet
-------

1. ↑  Toiviainen, Sakari: *Risto Jarva*. Helsinki: Valtion painatuskeskus, 1983. ISBN 951-859-397-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Montaasin kotisivut
* Risto Jarva -seura (Arkistoitu – Internet Archive)

### Kirjallisuutta

* Tarvainen, Jussi; Vuorinen Sampo; Wolski Jan; Kangas Antti: *Siinä näkijä, missä tekijä; Teekkarien elokuvakerho Montaasi 50 vuotta*. Teekkarien elokuvakerho Montaasi ry, 2011. ISBN 978-952-92-8452-8.
**Zjuzdinin komit** ovat Venäjällä Kirovin alueen Afanasjevon piirissä asuva komipermjakkiryhmä. Sen nimitys perustuu Kaman sivujokeen Sjuzvaan. Komipermjakin kieleen kuuluva Zjuzdinin murre muodostaa siirtymämurteen komipermjakin ja komisyrjäänin välillä.

Seudulta tehdyt arkeologiset löydöt edustavat komipermjakkien 900–1300-lukujen Rodanovon kulttuuria. Perimätiedon mukaan asukkaat ovat paenneet Stroganoveja Gainyn seudulta 1500–1600-luvuilla. Myöhemmin Zjuzdinin komit elivät erillään muista komiryhmistä läheisessä yhteydessä alueen venäläiseen väestöön.

Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Zjuzdinin komeja oli 10 200 henkeä, mutta sen jälkeen he ovat nopeasti sulautuneet venäläisiin. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Afanasjevon piirissä oli enää 318 komipermjakkia. Vuonna 2002 heitä rekisteröitiin 351 henkeä. Komipermjakin kieltä puhuu nykyään vain vanhin sukupolvi sekä osa keski-ikäisistä. Suuriin osa puhujista asuu Pašinon, Iljušin ja Moskovskajan kylissä.

Zjuzdinin komien perinteinen elinkeino on maanviljely. Sen lisäksi he harjoittivat metsästystä ja kalastusta ja kävivät ansiotöissä tehtailla. Neuvostoaikana suuren merkityksen saivat metsätyöt. Ortodoksien lisäksi ryhmään kuuluu myös vanhauskoisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Исследования о зюздинских пермяках в исторической ретроспективе
2. ↑  *Jazyki narodov SSSR. Tom 3: finno-ugorskije i samodijskije jazyki*, s. 314. Moskva: Nauka, 1966.
3. ↑  Šabajev, Ju.P.: *Komi-permjatskaja diaspora*, s. 7. Syktyvkar: Komi nautšnyi tsentr UrO Rossijskoi akademii nauk, 1994.
4. ↑  Коньшин Анатолий Евдокимович: Исследования о зюздинских пермяках в исторической ретроспективе.  *Ежегодник финно-угорских исследований*, 2016, nro 4, s. 83–89. ISSN 2224-9443. Artikkelin verkkoversio.
**Zlatko Junuzović** (s. 26. syyskuuta 1987 Loznica, Jugoslavia) on jugoslavialaissyntyinen itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa Red Bull Salzburgia. Vuosina 2012–2018 hän pelasi Saksan Bundesliigan Werder Bremenissä. Vasenjalkainen Junuzović on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan jalkapallomaajoukkueessa 55 maaottelua.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Junuzović aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Itävallan Bundesliigan Grazer AK:ssa, jota hän edusti vuodet 2005–2007 pelaten 68 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi kasvattajaseurastaan saman sarjan Austria Kärnteniin, jossa hän pelasi vuodet 2007–2009. Otteluita kertyi 53, joissa maaleja syntyi 13 kappaletta. Heinäkuussa 2009 Junuzović siirtyi niin ikään Itävallan Bundesliigassa pelanneeseen Austria Wieniin. Hän pelasi seuran paidassa 74 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 hän pelasi seuran kanssa myös Eurooppa-liigaa.

Tammikuussa 2012 Junuzović siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin, jonka paidassa hän debytoi seuraavassa kuussa SC Freiburgia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavalla kaudella, VfB Stuttgartin verkkoon syyskuussa 2012. Kaudella 2014–2015 Junuzović teki kuusi maalia, mikä oli hänen yhden kauden maaliennätyksensä seuran paidassa. Kahtena seuraavana kautena hän teki molempina neljä liigamaalia.

### Maajoukkueura

Junuzović on edustanut monia Itävallan nuorten maajoukkueita. Vuonna 2007 hän osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin Kanadassa, jossa hän pelasi seitsemän ottelua Itävallan ollessa neljäs. Itävallan jalkapallomaajoukkueessa Junuzović debytoi maaliskuussa 2006 ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki lokakuussa 2011 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan.

Muuta
-----

Junuzović syntyi Jugoslaviassa, nykyisessä Serbiassa, josta hän muutti perheensä kanssa lapsena Itävaltaan. Junuzović olisi voinut edustaa Itävallan maajoukkueen sijasta synnyinmaataan Serbiaa.

Junuzović tunnetaan hyvästä vapaapotkutekniikastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. 1 2 3
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zlatko Junuzović** Wikimedia Commonsissa

Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Almer |
2 Garics |
3 Dragović |
4 Hinteregger |
5 Fuchs |
6 Ilsanker |
7 Arnautović |
8 Alaba |
9 Okotie |
10 Junuzović |
11 Harnik |
12 Lindner |
13 Suttner |
14 Baumgartlinger |
15 Prödl |
16 Wimmer |
17 Klein |
18 Schöpf |
19 Hinterseer |
20 Sabitzer |
21 Janko |
22 Jantscher |
23 Özcan |
Valmentaja Koller
Hildr, Hlökk ja Thrud. Lorenz Frølichin piirros vuodelta 1895.
**Thrud** (myös **Trud** ja **Thrudr**) on skandinaavisessa mytologiassa ukkosenjumala Thorin tytär. Toiset jumalat olivat luvanneet Thrudin vaimoksi kääpiö Allvisille palkaksi siitä, että kääpiö takoisi heille aseita. Thoria sopimus ei kuitenkaan miellyttänyt, sillä hänestä kääpiö ei ollut sopiva vävyksi. Niinpä Thor järjesti kokeen estääkseen avioliiton. Allvisin oli todistettava suuri viisautensa tässä kokeessa. Thor pitkitti koetta aamunkoittoon asti, jolloin auringonsäteet osuivat Allvisiin ja tämä muuttui kiveksi.

Eddan Grimnirin runon mukaan Thrud on myös yksi valkyrioista, jotka tarjoilevat Valhallassa olutta taistelussa kuolleille urhoille.

Lähteet
-------

* Eddan jumalrunot. Suomentanut sekä johdannolla ja selityksillä varustanut Aale Tynni. Porvoo Helsinki Juva: WSOY, 1982 (2. painos 1998). ISBN 951-0-11503-7.

### Viitteet

1. ↑  Micha F. Lindemans: Thrud *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*.  Arkistoitu 12.9.2015. Viitattu 15.8.2015. englanti
2. ↑  Tynni 1982, s. 95
| "The Ecstasy of Gold"Ennio Morricone |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *The Good, the Bad and the Ugly* |
|  Julkaistu | 1966 |
|  Tyylilaji | elokuvamusiikki |
|  Kesto | 03.22 |
| *The Good, the Bad and the Uglyn* muut kappaleet |
| "The Death of a Soldier"09 | "The Ecstasy of Gold"10 | "The Trio" (main title)"11 |

**The Ecstasy of Gold** on Ennio Morriconen vuonna 1966 säveltämä kappale Sergio Leonen elokuvaan *Hyvät, pahat ja rumat* ja sen saman nimiselle soundtrackille. Kappale soi kohdassa, jossa Eli Wallachin esittämä Tuco etsii hautausmaalta hautaa, joka sisältää 200 000 dollaria kultakolikoita. Kappaletta on käytetty monissa muissa yhteyksissä ja siitä on tehty useita covereita.

Yhdysvaltalainen metallimusiikkia soittava Metallica on käyttänyt kappaletta vuodesta 1983 lähtien keikkojensa introna. Kappaleesta on tehty uusi versio Metallican ja Michael Kamenin johtaman San Franciscon sinfoniaorkesterin yhteistyössä albumille *S&M* vuonna 1999. Metallica on vuonna 2007 tehnyt instrumentaaliversion kunnianosoituksena albumille *We All Love Ennio Morricone*.

Maailman arvostetuimpiin sellisteihin kuuluva Yo-Yo Ma soittaa kappaleen albumillaan *Yo-Yo Ma Plays Ennio Morricone*.

Lähteet
-------

1. ↑  We all love Ennio Morricone  20.2.2007. Metallica kotisivut.  Arkistoitu 26.4.2009. Viitattu 12.11.2009. (englanniksi) Archive.org
2. ↑  Yo-Yo Ma Plays Ennio Morricone  20.2.2007. Yo-Yo Ma kotisivut. Viitattu 12.11.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* McDonald, Steven: The Good, the Bad and the Ugly allmusic.  (englanniksi)
**Tässä nyt ja näin** on suomalaisen iskelmälaulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1983. Sen tuotti Veikko Samuli. Albumi on Beritin yhdestoista ja kuuluu hänen diskovaiheeseensa. Se koostuu Samulin sävellyksistä lukuun ottamatta käännösversiota kappaleesta "Words". Juha Vainio vastaa useimmista sanoituksista. Albumi on toinen Beritin diskoalbumeista, tyyliltään se poikkeaa esittäjänsä aiemmista iskelmä- ja humppa-albumeista. Toinen diskopainotteinen albumi on seuraavana vuonna julkaistu *Sinä olet hän*.

*Tässä nyt ja näin* on Beritin ensimmäinen listamenestys ja sen myynti ylitti kultalevyrajan.

Kappaleet
---------

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Alkuperäissävellyksen nimi | Kesto |  |
| 1. | Tässä nyt ja näin | Veikko Samuli, Juha Vainio |  | 3.52 |
| 2. | Mikä meidän oikein on | Veikko Samuli, Raul Reiman |  | 3.51 |
| 3. | Kaikki jäikö viime kertaan | Veikko Samuli, Juha Vainio |  | 3.22 |
| 4. | Kyynelten helminauha | Veikko Samuli, Juha Vainio |  | 3.42 |
| 5. | Taas sävel soi hiljaa hyväillen | Veikko Samuli, Vexi Salmi |  | 3.35 |
| 6. | Helli mua hiljaa | Robert Fitoussi, Titta Jaskari | Words | 3.30 |
| 7. | Et usko kuinka paljon kaipaan | Veikko Samuli, Juha Vainio |  | 4.07 |
| 8. | Rantakalliolla | Veikko Samuli, Juha Vainio |  | 3.45 |
| 9. | Sinun aina oon | Veikko Samuli, Juha Vainio |  | 3.29 |
| 10. | Voi kuinka kaunista kaikki taas ois | Veikko Samuli, Juha Vainio |  | 3.25 |

Muuta
-----

Berit tunnettiin 1970-luvulla humppatyttönä. 1980-luvulla hän suuntautui syntetisaattorivetoiseen diskoiskelmään. Hän levytti Vip-Musicille pitkäsoitot *Tässä nyt ja näin* ja *Sinä olet hän*. Beritin ura oli tuolloin kaupalliselta kannalta huippukohdassaan. "Tässä nyt ja näin" on Veikko Samulille tyypillinen melodinen sävelteos, joka julkaistiin myös seitsentuumaisena vinyylisinglenä b-puolenaan "Mikä meidän oikein on". Tuohon aikaan useat kansainväliset hitit saivat suomenkielisen version, "Words" kääntyi nimelle "Helli mua hiljaa". Myös se julkaistiin singlenä b-puolenaan "Et usko kuinka paljon kaipaan".

"Tässä nyt ja näin" ja "Helli mua hiljaa" on valikoitu Beritin tulevien vuosikymmenten kokoelmille*selvennä*. Lyriikoiltaan ne ovat tavanomaista lemmenvuodatusta: lauluissa on minä-kertoja, joka suuntaa lemmenviestinsä yksikön toisessa persoonassa puhuteltavalle henkilölle. Myös albumin muut kappaleet liikkuvat romanttisen rakkauden ympärillä. Kaihoisa, menetettyä rakkautta tilittävä "Rantakalliolla" julkaistiin syksyllä 1983 "Sinä olet hän" -singlen b-puolena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tässä nyt ja näin *© Discogs*.  2020. Viitattu 21.9.2020.
2. 1 2  Kuukauden levyartikkeli: Berit – Sinä olet hän (VIP-Music, 1984) *Finnhitsaaja.blogspot.com*.  2.7.2016. Viitattu 20.9.2020.
3. ↑  Rantala, Juha: Vip-Music *Suomalaisenmusiikinhistoria.fi*.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 21.9.2020.
4. ↑  Berit ‎– Tässä Nyt Ja Näin *© Discogs*.  2020. Viitattu 21.9.2020.
5. ↑  Berit ‎– Helli Mua Hiljaa (Words) *© Discogs*.  2020. Viitattu 21.9.2020.
6. ↑  Berit ‎– Sinä Olet Hän *© Discogs*.  2020. Viitattu 21.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Fenno-levytietokanta (Teoshaku)
* Fono.fi: Äänitteen tiedot : Tässä nyt ja näin
**Universal Description Discovery and Integration** (UDDI) on alustariippumaton ja avoin palvelurekisteristandardi. UDDI on eräs palvelukeskeisen arkkitehtuurin (SOA) toteuttamiseen käytettävistä standarditeknologioista. UDDI-määrittelyä johtaa OASIS-standardointiorganisaatio.

UDDI-rekistereitä verrataan toimintalogiikaltaan puhelinluettelon "keltaisten sivujen" (haku luokittelun mukaan) ja "valkoisten sivujen" (haku erilaisten järjestelyperusteiden mukaan) yhdistelmäksi. UDDI-rekisterien päätarkoituksena on toimia verkkopalveluiden keskitettyinä hakemistoina verkkopalveluita (Web Services) käyttäville asiakassovelluksille. UDDI-rekisteriin voidaan tallentaa monenlaisia luokittelevia tietoja palvelusta (Taxonomy) ja lisätietoja palvelun tarjoajasta, palvelusta ja URL-osoite palvelun teknisen toteutuksen kuvaavaan WSDL-tiedostoon.

UDDI-rekisterin tietomallin eri osa-alueiden tarkoitus on tarjota kaikki se informaatio, jota sovellukset tarvitsevat käyttääkseen rekisteriin rekisteröityjä verkkopalveluita.

Tietomallin osa-alueita ovat:

* palvelun kuvaus (businessService),
* palvelun julkaisijan kuvaus (businessEntity),
* palvelun tekninen kuvaus ja viite ohjelmontirajapintaan, kuten WSDL (bindingTemplate),
* erilaisia lisätietoja, kuten palvelun luokittelutietoja (taxonomy).

UDDI-standardi määrittelee hakumenetelmien lisäksi myös tavat, joilla rekisteriin voi ohjelmallisesti lisätä tai poistaa palveluiden kuvauksia. UDDI-Rekisterin rajapinta on itsessään Web Services-määrittelyn mukainen. Rekisterin visuaalista selailua varten on myös olemassa erilaisia asiakasohjelmia. UDDI-Standardissa kuvataan esimerkiksi keinot, joilla rekisterit voivat pitää toistensa sisällöistä identtisiä kopiota (replikointi). UDDI-rekistereitä voidaan ajatella olevan kolmea tyyppiä: julkisia (kuten UBR, Universal/UDDI Business Registry), sisäisiä (esim. lähiverkon rekisteri) ja jaettuja (esim. yrityksen extranet).

UDDI-määrittelyiden historia
----------------------------

UDDI-määrittelyiden ensimmäinen versio ilmestyi vuonna 2000, toinen versio 2001 (muodollisesti uudelleenjulkaistu 2003) ja kolmas versio 2004.

Ensimmäinen versio keskittyi enimmäkseen julkisen palvelurekisterin muodostamiseen. Osana tätä projektia syntyi UBR. Ensimmäinen UDDI-määritysten versio loi pohjan Internetpohjaiselle yrityspalvelurekisteriteknologialle. Ensimmäisen ja toisen version kehityksestä vastasi joukko yrityksiä (IBM, Microsoft ja Ariba).

UDDI-määritysten toinen versio keskittyi standardien yhtenäistämiseen ja siinä keskityttiin erityisesti joustaviin palveluiden luokittelumenetelmiin. Toisen version aikoihin aloitettiin määritysten standardointityö, se sai standardin aseman vuonna 2003. Versio 3 standardoitiin kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 2005.

Versiosta 2 lähtien UDDI-määritysten kehitystyötä on johtanut OASIS-standardointiorganisaatio. Versio 3:n painopiste on siirtynyt rekisterikeskeisestä ajattelusta laajempaan näkökulmaan, jossa UDDI-rekisterit nähdään keskeisenä osana palvelukeskeistä arkkitehtuuria.
**Universal Motown Records** oli levy-yhtiö, joka toimi Universal Motown Republic Groupin merkkinä. Se oli nykyajan ruumiillistuma legendaarisesta Motown Records -yhtiöstä ja UMG:n "urbaani" puoli, vaikka sillä ja sen alayhtiöillä oli myös joitain rock-artisteja.

Taustaa
-------

Vuonna 2005 Motown Records yhdistettiin Universal Recordsin urbaanien artistien kanssa Universal Motown Recordsin luomiseksi Elektra Recordsin entisen toimitusjohtajan, Sylvia Rhonen johdolla ja se asetettiin hiljattain luodun Universal Motown Republic Groupin kattojaon alle. Motown Records alkoi juhlia sen viidettäkymmenettä vuosipäivää (12. tammikuuta, 2009) myöhään vuonna 2008, mikä sisälsi *The Complete No. 1 -*boksin julkaisun sisältäen Motownin ensimmäiset hitit Billboardin pop-, R&B- ja disko-listoilta, klassisen aikakauden Motownin albumeiden uudelleenjulkaisun CD:llä ja muut suunnitellut tapahtumat, jotka julkaistiin yhteistyössä Universal Music Groupin luettelojaon kanssa.

Universal Motown Republic Groupissa tehtiin muutoksia vuonna 2011 ja Motown Records erotettiin Universal Motown Recordista sekä kattoyhtiöstä ja yhdistettiin The Island Def Jam Music Groupiin, mikä teki Universal Republic Recordsista erillisen yhtiön ja sulki Universal Motown Republic Groupin. Vuonna 2012, Universal Republic Records muutti nimensä takaisin Republic Recordsiin ja kaikki artistit siirtyivät sinne.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Universal Motown Records
Vanginvartija.
Vanginvartija työssään marraskuussa 1928 Nicaraguassa.
**Vanginvartija** on henkilö, joka työskentelee vankilassa. Vanginvartijat pitävät huolen siitä, että vankilan yleinen järjestys sekä turvallisuus säilyy, ja vangit pysyvät laitoksessa. Suomessa vanginvartijat ovat valtion palveluksessa olevia virkamiehiä.

Vanginvartijalta odotetaan hyvää fyysistä ja henkistä kuntoa. Vanginvartijan on näytettävä hyvää esimerkkiä vangeille. Suomessa vankeinhoidon perustutkinto on ammatillinen koulutus vankiloiden valvonta- ja ohjaustehtäviin. Tutkinnon laajuus on 53 opintoviikkoa ja siihen kuuluu opintoja Rikosseuraamusalan koulutuskeskuksessa (RSKK) (entinen Vankeinhoidon koulutuskeskus) sekä käytännön opintoja ja työharjoittelua vankiloissa.

Vartijan työtä ohjaavat vankeinhoidon lainsäädäntö, määräykset ja ohjeet. Valtion virkamiehenä hän noudattaa työssään yleisiä hallinto-oikeudellisia periaatteita ja virkamiehiä koskevia erityissäännöksiä. Yksityiskohtainen vartijan toimenkuva kerrotaan laitoksen työjärjestyksessä.

Suuri osa vartijan tehtävistä on laitoksen päivittäisestä toiminnasta huolehtimista, valvontaa ja vangin selviytymisen tukemista. Vartija ohjaa laitostoimintojen sujumista, kuten aamutoimia, ruokailua, työntekoa, opiskelua, siivousta ja kuljetuksia. Vartijan tehtävät liittyvät erityisesti täytäntöönpanon turvaamiseen ja järjestyksen ylläpitämiseen. Vartija tarkastaa vangit, heidän käytössään olevat tilat sekä asunto-osastot ja työpisteet. Vartioinnin ja valvonnan luonne ja määrä vaihtelevat laitoksittain. Monissa laitoksissa vartija osallistuu myös toiminnan ohjaamiseen työverstailla, kuntoutuksessa ja vankien vapaa-aikana. Vartijoita työskentelee myös terveydenhuollon ja koulutuksen alueilla, esimerkiksi vankilan poliklinikalla, kirjastossa tai koulussa. Vartijat tekevät useimmiten vuorotyötä.

Vartija vastaanottaa vangit laitokseen ja perehdyttää heidät. Hän neuvoo, valvoo ja ohjaa asunto-osastolla olevia vankeja. Vankilan työntekijöistä vartija on eniten vuorovaikutuksessa vangin kanssa. Vartija kuljettaa vangit laitoksen ulkopuolelle, muun muassa oikeusistuimiin, sairaalaan ja tarvittaessa toimii saattajana poistumisluvalla. Vartija valvoo vangin ja hänen omaistensa tapaamisia. Hän ohjaa ja opastaa vankilaan tulevia viranomaisia, vapaaehtoistyöntekijöitä ja muita yksityisiä henkilöitä sekä huolehtii osaltaan siitä, että vierailun tarkoitus toteutuu.

Vartijan tehtävät voidaan jaotella seuraaviin osa-alueisiin: 

* turvallisuustehtävät
* neuvonta ja ohjaus
* huolenpitotehtävät

Rikosseuraamuslaitoksen vartijan tehtäväkuva on muuttunut entistä monipuolisemmaksi ja vartijalla on yhä tärkeämpi rooli rangaistusajan suunnitelman toteuttamisessa ja kaikissa vangin päivittäiseen elämään liittyvissä kysymyksissä. Vartijan henkilökohtainen panos ja vastuu vankia koskevissa ratkaisuissa korostuu, minkä lisäksi vartija osallistuu moniammatillisiin tiimeihin.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vanginvartija** Wikimedia Commonsissa
**Vanha Hautuumaasaari** (inarinsaameksi *Jaamišsuálui*) on Inarinjärvessä sijaitseva saari, joka toimi Pielpajärven kirkon hautausmaana 1700-luvulla. Vajaan hehtaarin suuruinen saari sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Inarin kirkonkylästä. Saaressa on kaksi muistoristiä sekä opastaulu. Toinen Inarinjärven hautausmaasaarista on vuosina 1793–1905 käytössä ollut Hautuumaasaari.

Historia
--------

Parinsadan metrin päässä järven pohjoisrannan Pielpanniemestä sijaitseva Vanha Hautuumaasaaren ensimmäiset hautaukset tehtiin 1700-luvun vaihteessa ja ne lopetettiin vuonna 1793. Saaressa on noin 500 hautakuoppaa, joista noin 170 on avattu antropologisten tutkimusten yhteydessä. Vanhassa Hautuumaasaaressa on ollut myös esihistoriallista asutusta ja saaresta on löydetty viisi pyyntikuoppaa.

Vanhan Hautuumaasaaren hautoja on avattu kahdesti rotubiologisia tutkimuksia varten. Vuonna 1878 kaivosinsinööri C. P. Solitander kaivoi luvattomasi haudoista 103 saamelaisen pääkallot. Kesällä 1934 saarelle lähetettiin professori Väinö Lassilan johtama Helsingin yliopiston Antropologisen toimikunnan retkikunta, joka kaivoi saaresta 69 luurankoa tieteellistä tutkimusta varten. Luita säilytettiin Helsingin yliopiston anatomian laitoksen kokoelmissa, kunnes 95 vainajan jäänteet haudattiin uudestaan Vanhalle Hautuumaasaarelle Inarin seurakunnan pyynnöstä vuonna 1995. Lassilan kaivamat 69 vainajaa siirrettiin vuonna 2001 Inarissa toimivaan saamelaismuseo Siidaan mahdollisia uusia tutkimuksia varten. Kun tutkimuslupaa ei 20 vuoden kuluessa myönnetty, haudattiin vainajat viimein kesällä 2022 uudelleen Vanhalle Hautuumaasaarelle.

Kirjallisuutta
--------------

* Arponen, Ari: *Inarin hautuumaasaaret*. Metsähallituksen luonnonsuojelujulkaisuja. Sarja A 16. Vantaa: Metsähallitus, 1993. ISBN 951-47861-2-2.

Lähteet
-------

1. ↑  Vanhahautuumaasaari *Kulttuuriympäristön palveluikkuna*.  9.7.1997. Museovirasto. Viitattu 9.8.2022.
2. 1 2  Tiivistelmä Aki Arposen kirjasta *Inarin hautuumaasaaret*  15.3.2017. Metsähallitus. Viitattu 9.8.2022.
3. ↑  Lehtola, Veli-Pekka: "Lapin Sivistysseura ja saamenystävät 1930-luvulla", *Historian selkosilla : Jouko Vahtolan juhlakirja*. Rovaniemi: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, 2012. ISBN 978-952-98884-7-4. Artikkelin verkkoversio (PDF).
4. ↑  Kelemeny, Sara: Haudoistaan viedyt saamelaisvainajat kätkettiin jälleen maahan Inarissa  7.8.2022. Yle Uutiset. Viitattu 9.8.2022.
5. ↑  Torikka, Xia: Rotututkimuksiin 1800–1900-luvuilla kaivetut saamelaisvainajien jäänteet haudataan uudelleen  4.8.2022. Yle Uutiset. Viitattu 9.8.2022.
**Artjärven Ratulan työväentalo** oli Orimattilan kaupungin Artjärven pitäjän Ratulan kylällä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Artjärven Ratulan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Perustavassa kokouksessa jäseniä liittyi yhdistykseen 58. Vuoden 1908 vuosikokouksessa valittiin kaksi jäsentä, joiden tehtävänä oli ostaa tarvikkeita Ratulan kartanosta työväentaloa varten. Kartanon omistaja Eugenia von Etter lupasi kuitenkin rakennushirret ja 4 000 m² tontin ilmaiseksi. Yhdistys ryhtyi heti työhön oman talon saamiseksi. Mäkitupalaiset alkoivat kaataa puita jo seuraavana päivänä, ja torpparit ajoivat niitä rakennuspaikalle. Rakennustyöt aloitettiin kevättalvella ja tupaantuliaisia vietettiin jo syyskuussa. Kansalaissodan jälkeen työväentalo joutui ensin papille ja sitten poliisille. Talo saatiin kuitenkin takaisin yhdistykselle.

Rakennus
--------

Työväentalo valmistui nopeasti, ja se maksoi 2 800 markkaa. Talo oli kaksikerroksinen hirsitalo, joka vuorattiin myöhemmin pystylaudoituksella. Rakennustyötä valvoivat Juho Rissanen ja E. Lahtinen. Kesällä 1926 työväentaloa laajennettiin ja sen sisätiloja kunnostettiin. Korjaustyöt maksoivat 34 000 markkaa, mutta velat saatiin maksettua vuoteen 1931 mennessä. Työväentalon kunnostaminen jatkui 1930-luvulla. Uusi laajennus valmistui vuonna 1945. Nämä rakennustyöt maksoivat yli 200 000 markkaa. Työväentalo oli täysin velaton vuonna 1948. Tämän vuoksi saatettiin järjestää ns. vapaailtama, jonka tarjoiluista työväenyhdistys vastasi. Talo oli ollut pitkään käyttämättömänä, ja se myytiin vuonna 1996 purettavaksi. Tontti jäi yhdistyksen haltuun.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Heti alusta alkaen työväenyhdistys toimi vilkkaasti omalla talollaan paikkakunnan työväen taloudellisen ja henkisen hyvinvoinnin edistämiseksi. Toiminnassa oli puhuja- ja keskusteluseura sekä kirjasto, joka hävisi kansalaissodassa. Toiminta jatkui vilkkaana vuosikymmenten ajan.

Mäkitupalaisille, torppareille ja muille maanvuokraajille järjestettiin tiedotustilaisuus. Ratulan VPK järjesti talolla iltamat. Nuoret järjestivät äideille juhlan äitienpäivänä. Vuonna 1954 alettiin työväentalon "Kinossa" esittää elokuvia. Uusi kulttuuripalvelu sai laajan kannatuksen, ja alkuvuosina elokuvailtoja oli kolme viikossa. Elokuvanäytökset lopetettiin 1970-luvun alussa. Myös työväenyhdistyksen toiminta alkoi tällöin hiipua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
2. ↑  Raivaaja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.3.1913, no 65. Viitattu 22.11.2022.
3. ↑  Etelä-Suomen Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  7.7.1921, no 76. Viitattu 22.11.2022.
4. ↑  Orimattilan Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.5.1925, no 33. Viitattu 22.11.2022.
Artjärven vaakuna (1956–2010).
**Artjärven vaakuna** on heraldikko Olof Erikssonin suunnittelema ja sen vaakunaselitys kuuluu "sinisessä kentässä kultainen kuha, jonka alapuolella tyvessä sakarakoroinen, hopeinen muuri." 

Vaakunan kuha kuvaa Artjärvellä aikanaan pyydettyä silloista Suomen suurinta kuhaa. Kunnassa sijaitseva Pyhäjärvi on edelleen tunnettu kuhanpyynnille hyvänä järvenä. Vaakunan muuri kuvaa Artjärven kirkonkylän liepeillä sijaitsevaa Pyhäjärven linnanmäkeä, josta on löydetty rautakautisen tai keskiaikaisen muinaislinnan kivisiä valleja, sekä mahdollista muinaislinnaa Nuppilinnaa. Muuri kuvaa myös Artjärvellä autonomian aikana sijainnutta varuskuntaa, jonka muodosti 1882 alkaen Suomen 1. Uudenmaan Tarkk'ampujapataljoonan 1. Artjärven reservikomppania.

Artjärven kunnanvaltuusto hyväksyi Olof Eriksonin laatiman vaakunan 28. joulukuuta 1955, sisäministeriön vahvistaessa sen käyttöön 1. lokakuuta 1956. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2011, kun Artjärven kunta liittyi Orimattilan kaupunkiin.
**Arto Autti** (s. 30. kesäkuuta 1965 Rovaniemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Seuratasolla hän oli Rovaniemen Palloseuran kasvatti ja pelasi koko pääsarjauransa seurassa. Aktiiviurallaan Autti tunnettiin varmaotteisena ja luotettavana puolustajana, joka keskittyi nimenomaan puolustustehtäviin. Hän teki ensiesiintymisenä pääsarjatasolla 14. elokuuta 1984 Kemin Palloseuraa vastaan vieraskentällä. KePS:aa vastaan Autti viimeisteli myös uransa ainoan pääsarjamaalin, 16. elokuuta 1987. Autti teki vielä paluun RoPS:n riveihin vuonna 2000, pelaten kahdeksassa ottelussa. Hän pelasi urallaan kaikkiaan 204 pääsarjaottelua Mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa.

Urallaan RoPS:ssa Autti on voittanut Suomen Cupin vuonna 1986 ja SM-pronssia vuosina 1988 ja 89. Autti valittiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2008.

Autti on toiminut myös futsalvalmentajana Rovaniemen Kanuunoissa vuonna 1998. Sittemmin hän on toiminut RoPS:n B-tyttöjen valmentajana.

Autti on pelannut myös jääpalloa edustaen RoPS:aa kahtena pääsarjakautena.

Lähteet
-------

1. 1 2   Veikkausliigan Legendat *veikkausliiga.hs.prewise.com*. Viitattu 27.10.2010.
2. 1 2   Veikkausliigan tilastohistoria *veikkausliiga.hs.prewise.com*. Viitattu 27.10.2010.
3. ↑  Rovaniemen KANUUNOILLA 30-vuotisjuhlavuosi 2009 *kanuunat.com*.  Arkistoitu 15.12.2009. Viitattu 27.10.2010.
4. ↑   Rovaniemen Palloseura - B-tytöt (92-94 synt.) *rops.fi*. Viitattu 27.10.2010.
5. ↑  Saukko, Markku: Poissa parrasvaloista: Arto Autti.  *Urheilulehti*, 2017, nro 28, s. 46.
**Christophorus Clavius** (1538 Bamberg, Baijeri – 12. helmikuuta 1612 Rooma) oli saksalainen jesuiitta, matemaatikko ja tähtitieteilijä, joka vaikutti merkittävästi gregoriaanisen kalenterin käyttöönottoon.

Elämä ja ura
------------

Claviuksen vanhemmista tai nuoruudesta ei ole säilynyt tietoa, eikä hänen saksankielistä nimeään ole pystytty selvittämään. Hän liittyi jesuiittoihin vuonna 1555, opiskeli Coimbrassa ja opetti keskeytyksettä jesuiittojen Collegium Romanumissa Roomassa vuodesta 1565 alkaen.

Clavius kirjoitti kommentaarin myöhäiskeskiajan tärkeimpään tähtitieteen oppikirjaan, Johannes de Sacroboscon *De Sphaeraan*. Claviuksen kommentaari oli yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista tähtitieteen oppikirjoista, vaikkakin se puolustaa ptolemaiolaista maailmankuvaa. Hänen kuuluisimmalla matematiikan teoksellaan *Euclidis Elementorum libri XV* (1574) oli myös suuri vaikutus Euroopassa ja, hänen oppilaansa Matteo Ricci käänsi sen jopa kiinaksi. Hän julkaisi myös useita oppikirjoja aritmetiikasta, geometriasta, sekä aurinkokellojen ja instrumenttien rakentamisesta. Claviusta sai aikalaisiltaan kunnianimen "16. vuosisadan Eukleides", koska hän selitti ja teki ymmärrettäväksi aikansa matematiikan havainnot. Hänen aikansa suurimmat tutkijat, kuten Tyko Brahe, Johannes Kepler, Galileo Galilei ja Giovanni Antonio Magini, arvostivat häntä suuresti.

Clavius oli yksi gregoriaanisen kalenterin uudistuksen (1577–1582) tärkeimmistä toteuttajista, ja hän näyttää olleen uudistuspäätösten lopullinen toimittaja. Paavit Gregorius XIII ja Klemens VIII antoivat hänelle tehtäväksi kommentoida uutta kalenteria ja puolustaa sitä protestanttien hyökkäyksiä vastaan teoksessa *Novi calendarii romani apologia* (1595).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christophorus Clavius *The Catholic Encyclopedia*.  1908. Viitattu 21.06.2022.
2. 1 2 3 4  Christophorus Clavius *Neue Deutsche Biographie*.  1957. Viitattu 21.06.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christophorus Clavius** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Eleonooran kuva Rochesterin kronikassa vuodelta 1355.
**Eleonoora Kastilialainen** (1241 – 28. marraskuuta 1290) oli Englannin kuninkaan Edvard I:n kuningatarpuoliso ja Ponthieun kreivitär.*lähde?*

Eleonoora syntyi Burgosin kaupungissa Kastiliassa vuonna 1241. Hänen vanhempansa olivat Kastilian ja Leónin kuningas Ferdinand III ja Ponthieun kreivitär Jeanne de Dammartin. Eleonoora ja Englannin kuninkaan Henrik III:n poika Edvard vihittiin avioliittoon vuonna 1254. Edvard nousi kuninkaaksi isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1272, jolloin Eleonoorasta tuli kuningatarpuoliso.*lähde?*

Eleonoora ja Edvard osallistuivat kahdeksanteen ristiretkeen, jonka aikana Edvardia vastaan tehtiin salamurhayritys Akkon kaupungissa. Eleonooran kerrotaan pelastaneen miehensä hengen imemällä myrkyn pois hänen haavastaan, mutta tarina on luultavimmin sepitetty.

Eleonooran kuoleman jälkeen vuonna 1290 Edvard määräsi kaksitoista Eleonooran ristiä pystytettäviksi Lincolnin ja Charing Crossin väliselle reitille. Kolme ristiä on säilynyt nykyaikaan.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Historiated Initial With King Edward I And His Wife Eleanor, In 'The Rochester Chronicle' *British Library*.  26.3.2009. Viitattu 12.4.2017. (englanniksi)
2. ↑  *The New Encyclopædia Britannica*, Volume 4, Micropædia, 15th Edition, 2002, s 422. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alata** on maalaiskunta Gaon alueen Ménakan piirissä Malissa. Sen keskuspaikka Tedjerit (Tedjarett, Teguerert) sijaitsee Saharan ja Sahelin siirtymäalueella 120 kilometriä Ménakasta pohjoiseen. Kunnassa on 2 900 asukasta (vuonna 2009).

Alatan kunnan pinta-ala on noin 7 000 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Ménakan piirin Tidermènen ja idässä Inekarin kuntiin, lännessä Gaon piiriin ja pohjoisessa Kidalin alueeseen. Maisemaa leimaavat tasangot, hiekkadyynit, kukkulat, kalliorinteet ja laaksot.

Alue on puoliaavikkoa. Lyhyen sadekauden aikana sataa keskimäärin 100–200 millimetriä. Vesistöt ovat vadeja ja sadekauden jälkeen kuivuvia lampia. Ainoa pysyvä lampi on Sahène. Suolaisella arolla kasvaa heiniä ja pensaita. Eläinkuntaan kuuluu šakaaleja ja hyeenoita.

Alatan kunta on erotettu Tidermènestä vuonna 2001. Se käsittää 16 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja.

Seudun pääelinkeino on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan hyvin pienimuotoista maanvijlelyä, kaupankäyntiä ja käsityöläisammatteja.

Kunnassa toimii yksi alakoulu. Alueella liikkuu kiertävä sairaanhoitaja apulaisineen. Vesihuolto käsittää kaksi kaivoa ja kaksi porakaivoa. Teguerertissa, Infalfalanessa ja Sahenissa on aidattomat torialueet.

Lähteet
-------

1. ↑  Les Communes de la Région de Gao *matcl.gov.ml*.  Arkistoitu 16.12.2014. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)
2. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.4.2018.
3. 1 2 3 4  Choix des sites d’intervention du projet "Renforcement des capacités nationales et locales pour une meilleure articulation des politiques environnementales dans la lutte contre la pauvreté au Mali" *unpei.org*.  2006.  Arkistoitu 10.8.2017. Viitattu 10.4.2018.
4. ↑  Mali – Cercle de Ménaka: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.4.2018.
5. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Ménaka *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
6. 1 2  Plan de Sécurité Alimentaire Alata 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005.  Arkistoitu 5.6.2012. Viitattu 18.5.2012. (ranskaksi)
Kyltti Alasäiniön eli Verhne-Tšerkasovon rautatieasemalla.
**Alasäiniö** (vuodesta 1948 ven. Верхнечерскасово, *Verhnetšerskasovo*) on kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Nykyisin kylän alue kuuluu Viipurin piiriin. Alasäiniö oli pieni kylä ja se käsitti Säiniönjoen ja Viipurin kaupungin välisen alueen maalaiskunnan eteläosassa ja ulottui kylän keskustan kohdalla myös Säiniönjoen eteläpuolelle. Alasäiniön naapurikyliä maalaiskunnan puolella olivat Tirhiä, Uskila ja Hämäläinen.

Vuonna 1937 Alasäiniöllä oli 83 asukasta. Tärkeä elinkeino oli maa- ja metsätalous. Vuonna Alasäiniöllä oli 142 ha peltoa ja 167 ha metsää. Alasäiniön kylä kuului Uskilan kansakoulupiiriin, jonka koulu sijaitsi viereisessä Uskilan kylässä.

Alasäiniö oli yksi niistä Viipurin maalaiskunnan kaakkoisosan kylistä, joista ehdotettiin muodostettavaksi Nurmela -nimistä seurakuntaa 1920-luvun alussa. Seurakuntaa ei kuitenkaan muodostettu.

Talvisodan aikana Alasäiniön väestö evakuoitiin Keski-Suomeen. Sodan loppuvaiheessa taistelut ulottuivat Alasäiniölle asti. Moskovan rauhassa Alasäiniö muun Viipurin maalaiskunnan kanssa luovutettiin Neuvostoliitolle. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuujo Erkki, Lakio Matti: *Viipurin pitäjän historia II*, s. 239, 264, 269, 273 ja 331. Helsinki: Viipurin maalaiskuntalaisten pitäjäseura ry, 1982.

Viipurin maalaiskunnan kylät
Ahokas • Alasommee • Alasäiniö • Haankylä (Haka) • Hapenensaari • Hämäläinen • Ihantala • Juustila (Juustilanjoki) • Jyrkilä • Järvelä • Kaipola • Karppila • Kaukola • Kiiskilä • Kilpeenjoki • Kilpeenjoki–Sydänmaa • Kilpeenjoki–Vakkila • Konkkala • Korpelanautio • Kurikkala • Kähäri • Kärki • Kärstilä • Lahti • Lavola • Leppälä • Lihaniemi • Lyykylänjärvi • Mannikkala • Mälkki • Naulasaari • Nikoskela • Nuoraa • Näätälä • Pakkainen • Parkaus • Perojoensuu • Pien-Merijoki • Pietilä • Pihkala • Piispansaari • Porkansaari • Rapattila • Rasalahti • Repola–Lyykylä • Repola–Tervajoki • Rikkola • Ryysylä • Rääsiälä • Saarela • Samola • Savolainen • Suur-Merijoki • Suurpero • Tali • Terävälä • Tikkala • Tirhiä • Uskila • Uusikartano • Vahvaniemi • Vatikivi • Ventelä • Ykspää • Ylivesi • Yläsommee • Yläsäiniö
**Alano Maria Pena** (s. 7. lokakuuta 1935 Rio de Janeiro) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänestä tuli dominikaani 8. maaliskuuta 1956, ja hän sai pappisvihkimyksensä 28. lokakuuta 1961. Hänet nimitettiin Belém do Parán arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Vardimissan titulaaripiispaksi 7. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Gaudêncio Ramos, jota avustivat Alain Marie Hubert Antoine Jean Roland du Noday ja Estêvão Cardoso de Avellar.[1]

Pena sai 14. heinäkuuta 1976 nimityksen Marabán koadjuuttoriprelaatiksi, ja 10. marraskuuta 1976 hänestä tuli sen prelaatti. Hän oli Vardimissan titulaaripiispana, kunnes erosi 26. toukokuuta 1978. 4. joulukuuta 1979 hänet nimitettiin Marabán, 11. heinäkuuta 1985 Itapevan ja 24. marraskuuta 1993 Nova Friburgon piispaksi.[1]

24. syyskuuta 2003 Pena sai nimityksen Niteróin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. marraskuuta ja jossa hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2011.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Alano Maria Pena, O.P.
Insarin piiri Mordvan tasavallan kartalla.
**Insarin piiri** (ven. Инса́рский райо́н, *Insarski raion*) on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 968,6 neliökilometriä. Asukkaita on 13 100 henkeä (vuonna 2015).

Insarin piiri sijaitsee Mordvan tasavallan eteläosassa. Se rajoittuu lännessä Kovylkinon, pohjoisessa Kadoškinon ja koillisessa Ruzajevkan piireihin sekä etelässä Penzan alueeseen. Suurin osa piirin alueesta kuuluu Volgan ylängön metsäarovyöhykkeeseen. Suurimmat joet ovat Issa, Potiž, Zujevka, Vjazera ja Insarka. Hyötykaivannaisia ovat savi, hiekka ja hiekkakivi.

Hallinnollinen keskus on Insarin kaupunki. Kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Jamštšina, Jandovištše, Jazykova Pjatina, Kazejevka, Kotšetovka, Luhmenski Maidan, Mordovskaja Pajovka, Nižnjaja Vjazera, Novlei, Russkaja Pajevka, Šadymo-Ryskino, Sialejevskaja Pjatina, Staryje Verhissy, Tšelmodejevski Maidan ja Verhnjaja Luhma. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, mokšalaisia ja tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 64,5 %.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja maidon tuotantoon. Insarin kaupungissa on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy *Insarski vestnik*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Mordovija: Entsiklopedija v dvuh tomah, tom 1*, s. 361. Saransk: Mordovskoje knižnoje izdatelstvo, 2003. ISBN 5-7595-1543-8. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 5.11.2021. Viitattu 29.11.2015.
3. ↑  Insarski raion: Selskije poselenija *insar.e-mordovia.ru*.  Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 29.11.2015.
4. ↑  Insarski raion *insar.e-mordovia.ru*.  Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 29.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Insarin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Mordvan piirit ja *kaupunkipiiri*
Ardatov •
Atjaševo •
Atjurjevo •
Bolšije Berezniki •
Bolšoje Ignatovo •
Dubjonki •
Insar •
Itšalki •
Jelniki •
Kadoškino •
Kotškurovo •
Kovylkino •
Krasnoslobodsk •
Ljambir •
Romodanovo •
Ruzajevka •
*Saransk* •
Staroje Šaigovo •
Temnikov •
Tenguševo •
Torbejevo •
Tšamzinka •
Zupova Poljana
James Earl Rayn etsintäkuulutusjuliste.
**James Earl Ray** (10. maaliskuuta 1928 – 23. huhtikuuta 1998) oli yhdysvaltalainen mies, joka tuomittiin kansalaisoikeusliikkeen johtajan Martin Luther Kingin salamurhasta.

Ray pidätettiin 8. kesäkuuta 1968 Lontoossa Kingin 4. huhtikuuta tapahtuneesta salamurhasta. Hän tunnusti syyllisyytensä Memphisissä Tennesseessä 10. maaliskuuta. Tunnustuksen ansiosta hän vältti kuolemantuomion ja hänet tuomittiin 99 vuodeksi vankilaan.

Ray peruutti tunnustuksensa kolmen päivän sisällä tuomiostaan ja väitti, että henkilö, joka tunnettiin salanimellä "Raoul", oli sekaantunut asiaan, kuten oli myös hänen veljensä Johnny, mutta ei hän itse. Hän vietti loppuelämänsä yrittäen menestyksettä perua syyllisyyden tunnustuksensa. 

Ray ja kuusi muuta vankia pakenivat vuonna 1977 vankilasta pian sen jälkeen kun Ray oli todistellut syyttömyyttään edustajainhuoneen salamurhia käsittelevälle komitealle *(House Select Committee on Assassinations)*. Hänet saatiin kuitenkin kiinni ja hänet palautettiin vankilaan. Rangaistusta myös pidennettiin vankilapaon johdosta. 

Ray kuoli hepatiitti C:n aiheuttaman munuaissairauden komplikaatioihin. Hepatiitti C oli luultavasti saatu verensiirrosta, jonka hän oli saanut vankilassa *(Brushy Mountain State Penitentiary)* tapahtuneen puukotuksen jälkeen.

Vuonna 1997 Martin Luther Kingin poika Dexter King tapasi Rayn ja tuki julkisesti hänen yrityksiään saada uusi oikeudenkäynti. Vuonna 1998 Kingin suku nosti kanteen Loyd Jowersia vastaan osallisuudesta Martin Luther Kingin murhaan johtaneeseen salaliittoon. Korostaakseen että kanteen tarkoituksena oli löytää totuus, Kingin suku vaati vahingonkorvauksena sata dollaria. Valamiehistö totesi Jowersin syylliseksi joulukuussa 1999. Valamiehistö myös katsoi, että salaliittoon kuului myös valtiovallan edustajia.

26. elokuuta 1998 Yhdysvaltain oikeusministeriö käynnisti tutkinnan Jowersin väitteistä. Tutkinta valmistui kesäkuussa 2000. Jowersin väitteitä salaliitosta ei pidetty uskottavina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  James Earl Ray Biography *Biography.com*. A&E Television Networks, LLC.. Viitattu 21.11.2016.
2. ↑  Loyd Jowers, 73, Who Claimed A Role in the Killing of Dr. King *The New York Times*.  2000. Viitattu 21.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **James Earl Ray** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |