**Éowyn** on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*. Hän on rohanilainen aatelisneito, joka karkaa sotaan ja surmaa taistelussa Angmarin Noitakuninkaan. Kirjaan pohjautuvassa elokuvasarjassa hahmoa näyttelee Miranda Otto. Éowyniä on nimitetty Tolkienin monimutkaisimmaksi naishahmoksi, minkä takia hahmoa on käsitelty paljon tieteellisesti.

Juoni
-----

Kirjassa tapaamme Éowynin, Rohanin Neidon, Eorlin Huoneen tyttären ja Rohanin kuningas Théodenin sisarentyttären, Meduseldin palatsista. Hän oli Théodwynin ja Éomundin tytär ja Éomerin sisar.

Turhautuneena ja haluten kunniaa taistelusta, hän pukeutui Dernhelm-nimiseksi mieheksi, ja matkusti Rohanin Ratsastajien kanssa, kantaen jäämään määrättyä Merriä mukanaan. Théoden nimesi Éowynin Rohanin sijaishallitsijaksi ja Éomerin perijäksi, jos he eivät palaa. Pelennorin Kenttien Taistelussa hän taisteli, kuningas Théodenin luokkaannuttua kuolettavasti, Angmarin Noitakuningasta, Nazgûlien herraa vastaan Merrin kanssa. Kun Noitakuningas julisti että "Elävä mies ei voi minua estää", Éowyn poisti kypäränsä, näyttäen pitkät vaaleat hiuksensa ja julisti, "Minä en ole elävä mies".

Neito Éowyn löysi porsaanreiän Glorfindelin 1000 vuotta vanhasta ennustuksesta, täyttäen sen että Noitakuningas ei kuole ihmismiehen kädestä. Noitakuningas oli tulkinnut ennustusta väärin: hän sanoi "Elävä mies ei voi minua estää" vaikka ennustus sanoo: "Ei hän miehen kädestä kaadu, mutta tulee kaatumaan", joten Noitakuningas yliarvioi voimansa ja uskoi ettei häntä koskaan voiteta. (Englannin kielen *man* voi tarkoittaa sekä "miestä" että "ihmistä".)

Éowyn iski Noitakuningasta sen jälkeen kun Merri oli iskenyt tätä polven taakse. Tarkkaan ottaen myös hobitti Merri oli "ei ihmismies". Pisto polven takana tuskin oli kuolettava, mutta Merrin haltiamiekan pisto saattoi tehdä Noitakuninkaasta haavoittuvaisen, ja Éowyn löi hänet kuoliaaksi.

Éowyn sai useita vammoja taistelussa, ja koska Nazgûleissa on myrkyllinen vaikutus, häntä kohtaisi lähes varma kuolema; kuitenkin Aragorn paransi hänet lyhyellä retkellään Minas Tirithissä. Koska Éowyn ei ollut täysin toipunut, hän ei voinut lähteä Aragornin sotajoukon mukana Mordoriin. 

Parannuksen Tarhassa ollessaan hän tapasi Faramirin, johon rakastui. Sauronin tuhon jälkeen he menivät onnellisesti naimisiin ja muuttivat Ithilienin maakuntaan, jonka prinssi Faramir nyt oli. Éowyn tunnettiin siis Ithilienin Prinsessana, tai Ithilienin Neitona. Heillä oli ainakin yksi poika (luultavasti Elboron). Heidän pojanpoikansa oli Barahir, joka kirjoitti Neljännellä Ajalla Aragornin ja Arwenin tarinan. Éowynin kuolinaikaa ei ole kirjattu.

Peter Jacksonin elokuvassa *Kuninkaan paluu* (2003) Éowyn loukkaantuu lievemmin kuin kirjassa: hän on tajuissaan, mutta loukkaantunut, vaipumassa tajuttomuuteen. Poistetuissa kohtauksissa hän käy lähellä kuolemaa; hänen veljensä löytää hänet ja suree, ja myöhemmin hänet nähdään Aragornin parantamana.

Vaikutus populaarikulttuuriin
-----------------------------

Yhdysvaltalaiskirjailija George R. R. Martin on avoimesti kertonut ottaneensa Tolkienilta paljon vaikutteita kirjasarjaansa *Tulen ja jään laulu*, ja samaa uskotaan siihen pohjautuvan televisiosarjan *Game of Thrones* luojista, D. B. Weissistä ja David Benioffista. Teoksissa esiintyvistä hahmoista Éowynin kaltaiseksi on kuvailtu lapsisoturi Lyanna Mormontia ja Arya Starkia, joita näyttelevät Bella Ramsey ja Maisie Williams. Televisiosarjan viimeisen tuotantokauden kohtaus, jossa Arya kukistaa valkeita kulkijoita johtavan Yön kuninkaan, muistuttaa Éowynin ja Angmarin Noitakuninkaan välistä taistelua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Larsen, Kristine: "I Am No Man": Éowyn and Game of Thrones’ Lyanna Mormont.  *Journal of Tolkien Research*, 2021, 12. vsk, nro 1. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 4.4.2024.  (englanniksi)