recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee Suomussalmen Kiantajärveä. Myös Sotkamossa on Kiantajärvi*

**Kiantajärvi** sijaitsee Suomussalmella, Kainuussa. Järven pinta-ala on 191 neliökilometriä ja sen suurin pituus on noin 45 km. Järvi on pohjoisosastaan kaksihaarainen ja sen itäisimmät osat ulottuvat noin kahden kilometrin päähän Venäjän rajasta. Kiantajärvi jakaantuu useisiin erillisiin altaisiin ja järven pohjan muodot ovat erittäin vaihtelevia matalikkoineen ja jyrkkine syvänteineen.

Kiantajärveä säännöstellään voimakkaasti järven alapuolella sijaitsevien useiden vesivoimaloiden avulla. Pinnankorkeuden alin säännöstelyraja on 195,5 m merenpinnan yläpuolella ja ylin vastaavasti 199,5 m. Vuotuinen vedenkorkeuden vaihteluväli on siis enimmillään neljä metriä. Kiantajärven vedet purkautuvat kohti Oulujärveä Ämmäkoskeen vuonna 1959 valmistuneen Ämmän voimalaitoksen kautta. Joen keskimääräinen sekuntivirtaama on 20–70 kuutiota. Nykyisin järvi on paitsi voimatalouden vesivarasto myös tärkeä veneily- ja vapaa-ajankalastusalue.

Historiaa
---------

Esihistoriallisia, muun muassa kivikautisia yli 4000 vuotta vanhoja asuinpaikkoja on Kiantajärvellä ja sen rannoilla, tunnetuimmat niistä Kalmosärkässä, Vanhassa Kirkkosaaressa, Kukkosaaressa sekä Ämmänsaaren nykyisen keskustan alueella. Myöhemmin järven rannoilla on tuotettu paljon tervaa. 

Ämmän ruukki, järvimalmista rautaa jalostanut tehdas toimi järvestä laskevassa Ämmäkoskessa vuosina 1841–1878. Ilmari Kiannon kirjailijakoti Turjanlinna sijaitsi Niskanselän itärannalla Hulkonniemellä. Kiannon hauta on Turjanlinnan edustalla olevassa Niettussaaressa. 

Talvisodan aikana järvi joutui sotanäyttämöksi, kun neuvostoliittolainen 163. divisioona, jonka pääosat saapuivat Juntusrannan suunnalta ja osa Raatteentietä, miehitti kirkonkylän ympäristön ja otti varsinkin Juntusrannassa paljon siviilejä vangeiksi. 
Kiantajärven Niskanselkä ja Haukiperä toimivat luonnollisena puolustuslinjana. Venäläiset pääsivät talvisodassa pisimmillään järven lounaisrannalle kirkonkylän kohdalla kapeassa Haukiperässä, mutta hyökkäys torjuttiin. Suomussalmen taistelujen loppuvaiheessa 29. joulukuuta 1939 kirkonkylään ja Hulkonniemelle saarroksiin joutuneista venäläisistä pääosa vetäytyi Suomussalmelta Kiantajärven jäätä pitkin koilliseen. Uhkan poistuttua suomalaisten huomio kääntyi Raatteen tielle.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

Lähteet
-------

1. ↑  Kiantajärvi Järviwikissä. Viitattu 15.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Pajunen, Hannu: *Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona*. Tutkimusraportti 160. Espoo: Geologinen tutkimuskeskus, 2004. ISBN 951-690-894-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
* Suomussalmen kunnan kotisivut
* Alueen sotahistoriaa (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo Käkisalmessa vuosina 1896-1906 julkaistusta sanomalehdestä. Muita samannimisiä lehtiä on täsmennyssivulla.*
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Itä-Karjala** oli Käkisalmessa vuosina 1896–1906 ilmestynyt sanomalehti.

Käkisalmen vanhasuomalaiset perustivat *Itä-Karjalan* nuorsuomalaisen *Vuoksen* kilpailijaksi. Sortovuosina se oli kaupungin ainoa lehti *Vuoksen* tultua lakkautetuksi vuonna 1901. Myös *Itä-Karjala* oli vuonna 1902 kolmen kuukauden ajan lakkautettuna.

Vuonna 1904 *Itä-Karjala* siirtyi uudelle omistajalle, joka muutti sen linjan nuorsuomalaiseksi ja perustuslailliseksi. Vuonna 1906 uusi nuorsuomalainen Kaakkois-Karjalan Kirjapaino Oy osti lehden ja perusti sen tilalle *Käkisalmen Sanomat*.

Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1100 kappaletta vuonna 1906. Sen päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Theodor Dahlgrén (1897–1904), Jaakko Oskari Lahtinen (1904–1906) ja Kaarlo Korpilahti (1905–1906).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 192. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Itä-Karjala* digitoituna kansalliskirjastossa
**Rachel Gibson** on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa *Alias*. Häntä esittää näyttelijä Rachel Nichols.

Hahmon tarina
-------------

Rachel Gibson liittyy sarjaan viidennellä tuotantokaudella. Hän työskentelee tietokone-eksperttinä terroristiorganisaatio Prophet 5:lle, luullen työskentelevänsä CIA:lle. APO jäljittää hänet ja epäilee häntä viholliseksi, mutta Sydney Bristow tajuaa olleensa samassa tilanteessa työskennellessään SD-6:ssa. Rachel järkyttyy kuultuaan totuuden ja häntä käsketään palaamaan töihin kuin mitään ei olisi tapahtunutkaan, mutta hänen pomonsa Gordon Dean tajuaa tilanteen ja ajastaa pommin toimistoon. Pommi surmaa suuremman osan työntekijöistä, mutta Rachel pelastuu täpärästi. Hänet värvätään APO:on ja hänen perheensä laitetaan todistajansuojeluun, jotta Dean ei pääsisi heihin käsiksi.

APO:ssa Tom Grace kouluttaa Rachelia, minkä jälkeen hän menee ensimmäiselle soolotehtävälleen, missä hän törmää Prophet 5:n puolella olevaan entiseen ystäväänsä Kelly Peytoniin. Hän avustaa myös Deanin vangitsemisessa, ja eräällä tehtävällään päätyy sänkyyn Julian Sarkin kanssa. Hän muuttaa Sydneyn luo asumaan, mutta hankkii myöhemmin oman asunnon. Rachel ihastuu Tomiin ja auttaa tätä löytämään vaimonsa murhaajan. 

Sarjan lopulla Arvin Sloane sieppaa Rachelin ja Marshall Flinkmanin, jotta he auttaisivat löytämään 1400-luvulla eläneen profeetan Rambaldin hautakammion, jota Sloane tarvitsee Rambaldin loppupelin selvittämisessä. APO onnistuu pelastamaan heidät, minkä jälkeen Sloane kuitenkin tuhoaa APO:n päämajan. Tom saa iskussa surmansa, mutta ennen kuolemaansa hän kertoo Rachelille, että olisi pyytänyt häntä treffeille, jos olisi selvinnyt. Myöhemmin Peyton saadaan kiinni ja Rachelin ansiosta tämä paljastaa Sloanen olinpaikan. Kun Prophet 5 on tuhottu, Rachel tajuaa, että hän ja hänen perheensä ei ole enää vaarassa. Hän päättää kuitenkin jäädä APO:on. Sarja päättyy, kun näytetään muutamia vuosia tulevaisuuteen, jolloin Rachelin kerrotaan olevan yhä CIA:lla töissä.

Lähteet
-------

* Alias-sarja
**Kibble hound** on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Kibble hound oli matalaraajainen ja nopea.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Jaakko I:n aikakaudella kibble houndien sanottiin metsästäneen sekä vainun että näön avulla.

Alkuperä
--------

Rodun alkuperästä on kaksi teoriaa: Thomas Bewickin mukaan se oli beaglen ja "vanhan englantilaisen ajokoiran" (southern hound) välinen risteytys; W.D. Duryn mukaan se oli southern houndista tai talbot houndista jalostettu lyhytraajaisempi versio, jonka kehittämiseen oli mahdollisesti käytetty Edvard II:n walesinharriereita. Se tunnettiin jo 1500-luvulla, ja vuonna 1590 Thomas Cockaine neuvoi julkaisussaan *Treatise of Hunting* metsästäjiä kasvattamaan 14–15 paria pientä kibble houndia ja kaksi paria terrieriä. Kibble houndin arvellaan kuolleen sukupuuttoon 1900-luvun alkuvuosina. Sen uskotaan olleen nykyisten matalaraajaisten ajokoirien alkumuoto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 127. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Kisalinna vuonna 1955
**Savonlinnan työväentalo Kisalinna** sijaitsee Savonlinnan keskustassa. Talon omistaa Savonlinnan Työväenyhdistys.

Historia
--------

Savonlinnan työväenyhdistys on perustettu joulukuussa 1887. Yhdistys toimi aluksi vuokratiloissa. Oma talo valmistui vuonna 1893 Koulukadun alapäähän.

Uuden talon rakentamista varten perustettiin Oy Olavila vuonna 1953. "Olavilan valistustalo" talkootyöt alkoivat elokuussa 1954. Huhtikuun lopulla vuonna 1955 vietettiin harjannostajaisia, ja 11. marraskuuta 1955 talo vihittiin käyttöön. Taloa alettiin kutsua nimellä "Kisalinna". Työväenyhdistyksen ja muiden työväenjärjestöjen toiminta siirtyi sen suojiin.

Savonlinnan teatteri toimi Kisalinnassa alivuokralaisena. Se kunnallistettiin vuoden 1980 alussa, ja Savonlinnan kaupunki vuokrasi tällöin Kisalinnasta pysyvät toimitilat teatterille. Vuokraus käsitti kerho- ja juhlasalin näyttämöineen sekä siihen kuuluvat sosiaalitilat. Myöhemmin tiloihin liitettiin vielä eteis- ja lämpiötilat keittiöineen sekä kellarikerroksessa sijainnut halkovarasto, joka kunnostettiin teatterin pukuvarastoksi.

Samaan aikaan työväenyhdistykselle ja muille järjestöille kunnostettiin kolmannen kerroksen retkeilymajana olleet tilat kokous- ja juhlasaliksi ja rakennettiin omaan käyttöön pieni keittiö. Työväenyhdistyksen Soittokuntien harjoituksia varten kunnostettiin Kisalinnan alakertaan toimitilat. Voimailutilojen yhteyteen rakennettiin lisää pukeutumistiloja ja samaan yhteyteen kunnostettiin pieni kokoushuone "Juttutupa".

"Nuorisohuone" oli vuokrattuna Savonlinnan nuorisolautakunnalle. Liiketoimintaa varten oli vuokrattuna tiloja kampaamolle, kukkakioskille, grillille ja ravintolalle. Myös piirilehti Vapaus oli vuokrannut tilat toimistolleen.

Rakennus
--------

Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö, eteinen, kolmen huoneen ja keittiön asunto, viisi toimistoa sekä retkeilymaja.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, urheiluharjoituksia, bingoa, teatteria, ja juhlia. Vuokratiloissa toimii ravintola, herkkugrilli, kioski, kukkamyymälä ja kampaamo (1982).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Savonlinnan Työväenyhdistys: Savonlinnan Työväenyhdistys – Savonlinnan Työväenyhdistys r.y. *sty.fi*. Viitattu 18.1.2023. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Rachel Melvin** (s. 9. helmikuuta 1985 Elmhurst, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Melvin kasvoi Phoenixissä, Arizonassa ja valmistui Mountain Pointe High Schoolista vuonna 2003. Hänen vanhempi siskonsa on nimeltään Jessica Melvin. 

Melvin tunnetaan parhaiten roolistaan NBC-yhtiön saippuasarjan *Päivien viemää* (*Days of our Lives*) Chelsea Bensonina, jota hän on näytteli toukokuusta 2005 vuoteen 2009 saakka. Henkilö tutustutettiin katsojille Abby Deverauxin (Ashley Benson) parhaana ystävänä. Chelsea oli adoptoitu Bensonien perheeseen, jotka kasvattivat hänet ennen kuin he kuolivat auto-onnettomuudessa. DNA-todisteet osoittivat, että Chelsea oli Bo Bradyn (Peter Reckell) ja Billie Reedin (Julie Pinson) synnytyksen jälkeen kadonnut lapsi Georgia. Kuukausia ennen Chelsean roolia Melvin esiintyi viidessä jaksossa Georgia LaMarquena, ranskalaisena tyttönä, jota Bo ja Billie virheellisesti luulivat tyttärekseen.

Melvin osaa myös laulaa ja soittaa sähköviulua. Hän asuu nykyään Los Angelesissa, Kaliforniassa. Melvin on vieraillut muun muassa televisiosarjoissa *Summerland*, *Teinitytön kasvatusopas*, *Castle* ja *Heroes*. Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa *Nuija ja tosinuija kaks*.

Lähteet
-------

1. ↑  Rachel Melvin *Famous Birthdays*. Viitattu 20.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Rachel Melvin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Rachel Melvinin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |

 |
Rachel Cameron
**Rachel Cameron** (27. maaliskuuta 1924 Brisbane, Queensland – 6. maaliskuuta 2011) oli australialainen balettitanssija ja balettitanssijoiden sekä -opettajien koulutusta kehittänyt pedagogi.

Muutettuaan perheineen Sydneyyn Cameron opiskeli Muriel Sieversin johdolla. Hän pääsi tanssimaan sekä Edouard Borovanskyn että Hélène Kirsovan balettiseurueisiin. Cameron esitti päärooleja sekä klassikoissa että Kirsovan omissa teoksissa. Hän oli myös Melbournen Australian Ballet Societyn ensitanssija ja esiintyi Ballet Rambertin kanssa sen vierailun yhteydessä. Toisen maailmansodan jälkeen Cameron meni naimisiin Keith Parkerin kanssa, ja vuonna 1948 pariskunta lähti Eurooppaan. Siellä Cameron täydensi opintojaan Olga Preobrajenskan ja Vera Volkovan johdolla. Hän jatkoi tanssiuraansa Isossa-Britanniassa, vaikka ei enää saavuttanut toivomansa kaltaista menestystä. Hän pääsi silti esiintymään West Endiin ja pieniin kiertäviin seurueisiin.

Cameron teki Isossa-Britanniassa läheistä yhteistyötä balettitanssija Tamara Karsavinan kanssa balettitanssijoiden opetussuunnitelman parissa Lontoon Royal Academy of Dancessa. Cameronin seuraaja Royal Academy of Dancessa oli Joahne O'Hara. Cameron myös edisti miehensä Keith Parkerin kanssa Montessoripedagogiikkaa ja sen pohjalta opetusta tarjoavien pedagogien koulutusta. Vuodesta 1957 pariskunta johti Carrollin alakoulua West Kensingtonissa. Cameron jatkoi sen johtamista miehensä kuoleman (1984) jälkeen, kunnes jäi itse eläkkeelle tästä tehtävästä vuonna 1991. Eläkkeellä ollessaankin Cameron toimi vierailevana opettajana muiden muassa The Australian Balletissa, Scottish Balletissa ja israelilaisessa Bat-Dor-tanssiseurueessa. Vuonna 2010 hänelle myönnettiin Queen Elizabeth II Coronation Award.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rachel Cameron obituary The Guardian


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Trove

 |

 |
*Kibarun*, *Kabaarun* ja *Xibaaren* etusivut helmikuussa 2019. Pienikokoiset lehdet ilmestyvät kerran kuukaudessa.
**Kibaru** ("Uutiset") on Malin pääkaupungissa Bamakossa ilmestyvä bambarankielinen sanomalehti. Sillä on kaksi sisarlehteä, fulaninkielinen *Kabaaru* ja soninkenkielinen *Xibaare*.

Unescon tuella vuonna 1972 perustettu *Kibaru* oli Malin ensimmäinen kansallisilla kielillä julkaistu sanomalehti. Sen perustaminen liittyi kansallisilla kielillä aloitettuun lukutaito-opetukseen. Vastikään lukemaan oppineille haluttiin tarjota hyödyllistä luettavaa.

Ensisijaisesti maaseudun asukkaille suunnatun lehden tavoitteena on maaseudun kehittäminen. Se levittää tietoa maataloudesta, terveydenhoidosta, koulutuksesta ja ympäristönsuojelusta sekä kansalaisten oikeuksista ja velvollisuuksista. Lukijoiden kirjeet muodostavat huomattavan osan lehden sisällöstä.

Lehden kulta-aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut. CMDT:n, Office du Nigerin ja muiden maaseudun kehittämisorganisaatioiden tukemana sen levikki nousi pian 8 000 kappaleeseen. Vuonna 1983 *Kibarun* rinnalle perustettiin fulaninkielinen *Kabaaru* ja vuonna 1989 soninkenkielinen *Xibaare*. Niiden levikki oli parhaimmillaan 22 000 kappaletta.

Kansainvälisten ja kotimaisten yhteistyökumppanien väistyessä *Kibarun* toiminta on taantunut. Kuukausittain ilmestyvää lehteä julkaisee Malin hallituksen lehdistö- ja tiedotustoimiston AMAP:in yhteisölehtien osasto. Sen levikki on nykyään yli 6 000 kappaletta. *Kibarun* kuten muidenkin kansallisilla kielillä ilmestyvien lehtien suurin ongelma on niiden saaminen maaseudun lukijoiden ulottuville. Lehtien asemaan on vaikuttanut myös sähköisten viestimien yleistyminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Presse communautaire: Kibaru célébré ses quarante six ans *Mali7*.  13.3.2018.  Arkistoitu 28.9.2019. Viitattu 28.9.2019.
2. ↑  Paul Mundy & Jacques Sultan: Information Revolutions: How information and communication management is changing the lives of rural people *CTA*.  2001. Viitattu 28.9.2019.
3. ↑  Mali: Presse communautaire: Le nouvel élan *Soninkara.com*.  6.8.2007. Viitattu 28.9.2019.
Trapetsin muotoinen mikroliitti
Mikroliitti kädessä.
**Mikroliitti** on kivikaudella käytetty pieni terämäinen kivenpala. Mikroliitti on joko mikroterä tai mikroleikkuri.

Tavallisimmin mikroliitti on pieni kolmion, puolisuunnikkaan trapetsin (katkaistun kolmion) jne. muotoinen ainakin yhdeltä puoleltaan terävä litteä kivipala, jonka koko on noin 1×0,5 cm. Mikroliitteja tehtiin mm. piikivestä, obsidiaanista tai kvartsista.

Mikroliittitekniikka perustui siihen, että liittämällä mikroliittiteriä luiseen tai puiseen keihäänkärkeen tai nuolenkärkeen saatiin kevyt, tehokas, leikkaava kärki pienellä kiven käytöllä.

Mikroliiteista tehtiin Lähi-idässä mm. sirppejä kiinnittämällä niitä bitumilla luusta tai puusta tehtyyn varteen.

Mikroliittitekniikka näyttää kehittyneen asteittain aikaisemmista Aurignacin kulttuurin tyyppisistä säletyökaluista.
Varhaista mikroliitteihin viittaavaa kehitystä oli Etelä-Afrikassa Howienson's Poortissa noin 40 000-35 000 vuotta sitten..

Mikroliitit tunnettiin jo 30 000-20 000 vuotta sitten, mutta ne yleistyivät vasta jääkauden päättymisen aikoihin.

Mikroliitin muotoa on käytetty kulttuurien ikien määrityksessä.

Mikroliitteja käytettiin jääkauden loppupuolella ja jääkauden päättymisen aikaisissa ja jälkeisissä epipaleoliittisissa ja mesoliittisissa kivikautisissa kulttuureissa sekä myös neoliittisissa nauhakeraamisissa ja suppilopikarikulttuurissa.

* Châtelperronienin kärkiChâtelperronienin kärki
* MikrogravetteMikrogravette
* Azilin kärkiAzilin kärki
* Ahrensburgin kärkiAhrensburgin kärki
* El-Emirehin kärkiEl-Emirehin kärki
* El-Wadin kärkiEl-Wadin kärki
* El-Khiamin kärkiEl-Khiamin kärki
* Adelaiden kärki (Australiassa)Adelaiden kärki (Australiassa)

Katso myös
----------

* Mesoliittinen kausi
* Epipaleoliittinen kausi
* Esihistoriallinen tekniikka

Lähteet
-------

1. ↑  Arvi Hurskainen ja Ari Siiriäinen: *Afrikan kulttuurien juuret*, s. 32-34. Tietolipas 134. Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1995. ISBN 951-717-822-0, ISSN 0562-6129.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikroliitti**.
* Eureca Alert: Small lethal tools have big implications for early modern human complexity
**Mikromegas** (ransk. *Micromégas*) on Voltairen vuonna 1752 julkaistu filosofinen tarina.

Kertomuksen tapahtumat ja filosofiset pohdinnat viittaavat siihen, että Voltaire oli kirjoittanut sen ensimmäisen version jo vuosina 1738–1739. Tuolloin hän lähetti Preussin Frederikille tarinan *Voyage du Baron Gangan*, joka muistuttaa monin tavoin *Mikromegasia*.

Tarinassa on monia viitteitä Voltairen ajan tapahtumiin, henkilöihin ja kirjoituksiin. Paikoin Voltaire parodioi aikalaistensa tekstejä ja sekoittaa faktaa ja fiktiota keskenään. Viittaus haaksirikkoisesta retkikunnasta perustuu tosiseikkoihin, ranskalaisen Pierre Louis Moreau de Maupertuis'n johtaman retkikunnan matkaan Lappiin 1736–1737, jonka tarkoitus oli mitata maan leveyspiiriä.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kertomuksen keskushenkilönä on mittasuhteiltaan valtava Siriuksen asukas Mikromegas. Parodinen nimi tulee kreikan sanoista 'micro' eli pieni ja 'mega' eli suuri. Hänet karkotetaan maastaan mielipiteittensä vuoksi, ja hän lähtee itseään sivistääkseen kiertämään avaruutta. Matkallaan hän osuu Saturnuksen akatemian sihteeriin, joka on häneen verrattuna kääpiö. Yhdessä nämä jättiläinen ja kääpiö päättävät tehdä matkan Maahan.

Mikromegas ja kääpiö saapuvat Pohjanlahden rannikolle, jossa tutkimusretkikunta on joutunut haaksirikkoon. Avaruuden asukkaiden silmissä Maa on pieni ja ihmiset ovat verrattavissa hyönteisiin. Kommunikaatio lajien kesken kuitenkin onnistuu, ja muukalaiset ja ihmiset pääsevät vuorovaikutukseen. Yhdessä he pohtivat ajan olennaisia kysymyksiä, kuten sielun sijaintia, materian ja hengen suhdetta, ajatusten syntyä ja Jumalan olemassaoloa. Keskustelun päätteeksi Mikromegas lähtee ja antaa ihmisille kirjan kaiken tarkoituksesta.

Lähteet
-------

* Osmo Pekosen esipuhe teoksessa Voltaire: *Mikromegas. Filosofinen kertomus*. Helsinki: Basam Books Oy, 2019. ISBN 978-952-7240-28-1.
Mikrokuidusta valmistettu takki.
**Mikrokuitu** on keinotekoinen tekstiilikuitu, jonka hienous on alle 1 dtex, eli sen massa on alle yhden gramman kymmentä kilometriä kohti. Mikrokuitua valmistetaan pääasiassa polyamidista ja polyesteristä filamenttikuituna. Mikrokuidun etu sade- ja urheiluasujen materiaalina on hengittävyys: kuidussa olevat mikroskooppisen pienet huokoset päästävät läpi vesihöyryn, mutta eivät vesipisaraa. Näin ollen vaate tuntuu hikoillessakin kuivalta ja suojaa sateelta.

Tekniset tiedot
---------------

Tyypillisesti mikrokuidun paksuus on alle yhden denierin, tyypillisesti 0,5 – 0,6 denieriä. Tätä voi verrata esimerkiksi silkkikuidun tyypilliseen paksuuteen 1,24 denieriä, tai puuvillan 1,5 – 2 denieriin. Tässä on siis kyse kuidun paksuudesta; siitä tehty lanka ja neulos on paljon paksumpaa (esimerkiksi sukkahousut 20–40 den).

Mikrokuiduista tehdyt kankaat ovat keveitä, pehmeitä ja säilyttävät muotonsa hyvin.

Käyttö
------

Mikrokuituja käytetään

* sadeasuissa
* urheiluvaatteissa
* siivousvälineissä
* juhlavaatteissa

Urheilukerrastoissa mikrokuitua käytetään, koska se johtaa kosteuden pois iholta toisin kuin esimerkiksi puuvilla. Juhlavaatteissa sitä käytetään, koska se saadaan hohtamaan silkin lailla. Siivousvälineissä on hyötyä mikrokuidun nukattomuudesta.

### Puhdistus ja siivous

Puhdistuksessa mikrokuituiset tekstiilit ovat tehokkaita lukuisten, läpimitaltaan pienten ja poikkileikkaukseltaan särmikkäiden kuitujen ansiosta, jotka antavat mikrokuitutuotteelle erinomaisen kyvyn irrottaa ja sitoa likaa ja rasvaa.

Käytetyissä mikrokuituliinoissa pesii kuitenkin lähes sata kertaa suurempi määrä bakteereja kuin luonnonkuiduista kudotuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Microfibers: Functional Beauty Ohio State University.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 5.10.2012.
2. ↑  DTEX - Decitex (textiles; measuring unit for yarn; 1 gram per 10000 meters) *Acronymfinder.com*. Viitattu 11.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Kuluttaja | HS selvitti, millainen tiskirätti on hygieenisin: Testin likaisimmassa rätissä oli 680 000 bakteeripesäkettä *Helsingin Sanomat*.  10.11.2022. Viitattu 14.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikrokuitu** Wikimedia Commonsissa
**Marina de Tavira Servitje** (s. 30. marraskuuta 1974 México, Meksiko) on meksikolainen näyttelijä, joka on näytellyt sekä teatterissa, elokuvissa että televisiossa. Hän oli vuonna 2019 parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkaana elokuvasta *Roma*.

Elämä
-----

Marina de Tavira syntyi vuonna 1974 Méxicossä. Hänen isoisänsä oli maailman suurimman leipomotuotteiden valmistajan Grupo Bimbon perustaja Lorenzo Servitje. Marinan isä oli puolestaan asianajaja Juan Pablo de Tavira, joka murhattiin epäilyttävissä olosuhteissa.

De Tavira opiskeli useissa teatterikouluissa ja aloitti uransa teatterissa. Hän pääsi kansalliseen teatteriseurueeseen ja Línea de Sombra -teatteriin. De Tavira sai vuonna 2000 roolin Sandra Félixin ohjaamasta näytelmästä *Feliz nuevo siglo Doktor Freud*, jossa hän esitti Sigmund Freudin potilastapausta Doraa. Näytelmä sai hyvän vastaanoton, ja *La Jornada* -lehden teatterikriitikko Noé Morales Muñoz nosti de Taviran roolityön suureksi ja miellyttäväksi yllätykseksi.

De Tavira sai vuonna 2005 roolin Busi Cortésin elokuvasta *Hijas de su madre: las Buenrostro*. Seuraavana vuonna hän teki ensimmäisen pääroolinsa elokuvassa *Efectos secundarios*. Hän jatkoi sekä teatterissa että elokuvissa. Teatterissa de Tavira näytteli muun muassa Bertolt Brechtin, Harold Pinterin, David Mametin ja Ximena Escalanten näytelmissä. Televisiotuotantojen puolella de Tavira esiintyi muun muassa Netflixin *Ingobernable*-sarjassa.

De Tavira näytteli vuonna 2018 ilmestyneessä elokuvassa *Roma* keskiluokkaista neljän lapsen äitiä Sofíaa, joka pohjautuu ohjaaja Alfonso Cuarónin omaan äitiin. De Tavira sai roolityöstään ehdokkuuden parhaan naissivuosan Oscariin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marina de Tavira *Gala.fr*. Prisma Média. Viitattu 2.4.2019. (ranskaksi)
2. 1 2  Olascoaga, Andréas: Bajo el escenario *Gatopardo*.  30.1.2019. Viitattu 2.4.2019. (espanjaksi)
3. ↑  Beck, Lia: ‘Roma’ Star Marina De Tavira Can’t Define Sofia & Cleo’s Relationship Either — And That’s What Makes It So Real *Bustle*. Bustle Digital Group. Viitattu 2.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marina de Tavira** Wikimedia Commonsissa

* Marina de Tavira Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jarmo Matikainen** (s. 21. helmikuuta 1960) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimii tällä hetkellä Walesin naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Matikaisen tehtäviin kuuluu myös Walesin alle 17- ja 19-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueiden valmennustehtävät.

Omalla pelaajaurallaan Matikainen pelasi Suomen toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla eri pääkaupunkiseudun joukkueissa. Vuonna 1999 hän siirtyi Suomen Palloliiton palvelukseen tyttöjen maajoukkuevalmentajaksi. Vuonna 2005 Suomen alle 19-vuotiaiden tyttöjen joukkue selvisi Matikaisen valmentamana EM-kisojen välieriin. Hän toimi samana vuonna myös Suomen naisten jalkapallomaajoukkueen kakkosvalmentajana Suomessa järjestetyissä EM-kisoissa.

Elokuussa 2010 Matikainen siirtyi Palloliiton maajoukkuepäällikön tehtävistä Walesin naisten maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän on ensimmäinen Walesin naisten maajoukkueen täysipäiväinen päävalmentaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Walesin naisten päävalmentaja Jarmo Matikainen valmistautuu kotikisoihin  2.2.2013. Kymppipaikka. Viitattu 2.5.2013. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Jarmo Matikainen Walesin naisten valmentajaksi  20.8.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 2.5.2013.
3. ↑  New Wales coach Jarmo Matikainen sets sights on Euro 2013 qualification  4.10.2010. The Guardian. Viitattu 2.5.2013.
Lorica hamata
Lorica hamatan yksityiskohta.
**Lorica hamata** oli roomalainen rengashaarniska. Ilmeisesti roomalaiset näkivät ensimmäistä kertaa rengaspanssarin kohdatessaan gallialaisia, jotka luultavasti olivat kehittäneet varusteen. *Lorica hamataa* käytettiin usein Rooman armeijassa, sillä sen pystyi valmistamaan kuka tahansa ja se oli helppo huoltaa. Lisäksi se oli joustava ja itsestään puhdistuva, joten se ei kärsinyt ruosteesta.

Vaikka rengaspanssari oli melko suojaava, se kuitenkin suojasi heikosti nuolilta tai pistolyönneiltä. Myös sen joustavuudella oli huonoja puolia, sillä ei suojannut hyvin esimerkiksi nuijilta tai voimakkailta miekan tai kirveen iskulta.

Tämän takia Rooman legioonat ottivat käyttöön *lorica segmentata* -levyhaarniskan. *Lorica hamataa* käyttivät vielä pitkään auxilia-joukot, ratsuväki ja muut tukijoukot, jossain määrin myös legioonat.

*Lorica segmentatan* korkean hinnan takia se jäi pois käytöstä 200- ja 300-luvuilla. *Lorica hamata* oli legioonalaistenkin käytössä myöhäis-Rooman armeijassa.
**Jarmo Juhani Kölhi** (16. syyskuuta 1929 Nuijamaa – 7. toukokuuta 2002 Lappeenranta) oli suomalainen varatuomari ja kaupunkineuvos, joka toimi yli neljännesvuosisadan Lappeenrannan kaupunginjohtajana.

Jarmo Kölhi syntyi opettajien Lauri Aleksanteri Kölhi ja Ilmi Annikki Verho perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1952–1984 oli toimittaja Pirjo Anneli Torja ja toinen vuodesta 1984 varatuomari Virpi Iiris Terävä. Kölhi tuli ylioppilaaksi 1951 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1955, varatuomarin arvon hän sai 1961. Hän toimi asianajotoimiston apulaisena 1955–1956 ja Oulussa liikevaihtoverotoimiston tarkastajana ja vt. lainopillisena apulaisjohtajana 1957. Raahessa Kölhi oli verotoimiston johtaja 1957–1961 ja pormestari 1961–1965. Lappeenrannan kaupunginjohtajana hän toimi 1965–1992. Kölhillä oli runsaasti yhteiskunnallisia ja liike-elämän luottamustoimia. Kaupunkineuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1994 ja samana vuonna hänestä tuli Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun kunniatohtori. Kölhi vaikutti osaltaan merkittävästi korkeakoulun sijoittumiseen Lappeenrantaan. Hänen kaupunginjohtajan toimikaudellaan Lappeenrantaan liitettiin Lauritsala, Lappee ja Nuijamaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 453-454. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. 1 2  Kaupunginjohtaja luotsasi vuosia Lappeenrantaa. HS, 2.6.2002. Viitattu 3.5.2018


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
CBS-yhtiön kuuluisa uutisankkuri Walter Cronkite Vietnamissa.
**Televisiosota** tarkoittaa sotaa, joka uutisoidaan laajasti television välityksellä. Termi liitetään vahvasti Vietnamin sotaan, jota pidetään toistaiseksi puhtaimpana televisiosotana.

Televisio tuli Yhdysvalloissa koteihin 1950-luvulla. Tuolloin Yhdysvallat kävi Korean sotaa, mutta siitä uutisoitiin pääosin perinteisesti esimerkiksi elokuvanäytösten uutiskatsauksissa. 1960-luvun puoliväliin mennessä, kun Yhdysvallat alkoi lähettää entistä enemmän joukkoja Vietnamiin, televisio oli levinnyt laajalti varsinkin länsimaihin. Televisioidut uutiset tavoittivat yhä suurempia yleisöjä. Uudet pienentyneet ja kestävät kamerat sallivat kuvaajien mennä lähemmäksi varsinaisia tapahtumia ja uusi tietotekniikka mahdollisti entistä nopeamman tiedonvälityksen.

Nykyisin sodissa pyritään valvomaan ja sensuroimaan uutisia. Reporttereita otetaan myös vangeiksi. Samalla kuitenkin sosiaalinen media on tehnyt sodan vaikeammin sensuroitavaksi.

Vietnam-kanava
--------------

Kun laajamittainen sota alkoi, olivat sekä välineet että yleisö valmiina. Ensimmäiset televisiokuvat tuhansien kilometrien päässä käytävästä sodasta saavuttivat laajat katsojaluvut Yhdysvalloissa. Samalla alkoi televisioyhtiöiden ja kanavien keskinäinen taistelu katsojista. Kaikki kykenevät lähettivät omat kuvausryhmänsä Vietnamiin. Yhdysvaltain armeija ei ollut osannut varautua tiedottamisen nopeaan ja valtavaan kasvuun, eikä sillä ollut kokemusta television sensuroinnista. Armeija huolehti vain sotasalaisuuksien säilymisestä. Niinpä lähinnä nuoret sotakuvaajat ja sotakirjeenvaihtajat saivat vapaat kädet. Tutkivan journalismin hengessä he eivät epäilleet osoittaa myös sodan julmia kasvoja sekä Yhdysvaltojen joukkojen raakuuksia. Tammikuussa 1968 alkanutta Tet-hyökkäystä pidetään sodan käännekohtana. Vaikka Etelä-Vietnamin kansallisen vapautusrintaman *Viet Kongin* ja Pohjois-Vietnamin armeijan operaatio kävi kalliiksi aloittajilleen ja päätyi Yhdysvaltojen johtaman liittouman sotilaalliseen voittoon, näki kymmenien miljoonien kokoinen yhdysvaltalaisyleisö sodan läheltä, kun kommunistisissit hyökkäsivät Yhdysvaltain lähetystöön Saigonissa. Sodan vastaiset protestit alkoivat. Ne merkitsivät lopulta sodan päättymistä Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin hallituksen tappioon.

Yhdysvaltain asevoimat ottivat opikseen Vietnamista. Nykyisissä sodissa uutiskuvaajia valvotaan ja uutisointia seurataan ja sensuroidaan. Asevoimat valitsevat journalisteista ne, jotka pääsevät rintamalle. Heitä ei kutsuta enää sotakirjeenvaihtajiksi, vaan tiedottajiksi.

Lähteet
-------

* Adrian R. Lewis: *The American culture of war : the history of U.S. military force from World War II to Operation Iraqi Freedom*. Routledge, 2007. ISBN 0415979757.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Lewis s.266-269
2. ↑  Lewis s. 371-374, 397-410
**Täyskäsi-Kid** (*The Cincinnati Kid*) on pokerin maailmasta realistisesti kertova elokuva vuodelta 1965. Nimiroolissa on Steve McQueen ("Kid") ja muissa rooleissa aikakauden tunnetuimpia tähtiä, kuten Edward G. Robinson "Mies" ("The Man"), Joan Blondell "Lady Fingers" ja Karl Malden "Shooter". Elokuvan tunnuskappaleen esittää Ray Charles. Kahden miehen välinen korttipeli käsittää lähes koko elokuvan keston. Elokuvassa pelataan Viiden kortin avopokeria.

Viimeinen käsi
--------------

Lady Fingers jakaa Miehelle 8♦, Kidille 10♣. Kid panostaa 500 dollaria ja Mies katsoo. Mies saa Q♦ ja Kid 10♠. Kidin panos 1 000 dollaria ja Mies nostaa 1 000 dollaria. Kid katsoo. Lady Fingers jakaa Miehelle 10♦ ja Kid saa A♣. Kid panostaa 3 000 dollaria ja Mies katsoo.

Miehen viimeinen kortti on 9♦; Kid saa A♠. Kid katsoo. Mies panostaa 1 000 dollaria. Kid nostaa 3 500 dollaria ja on todellisuudessa "all in". Mies ottaa lompakostaan vielä 5 000 dollaria​ ja nostaa. Mies hyväksyy Kidiltä velkakirjan (muuten pelissä olisi ollut tunti aikaa hankkia rahat jostain) ja Kid katsoo. Mies kääntää J♦ saaden värisuoran Q♦J♦10♦9♦8♦. Kid paljastaa A♥, häviten täydellä kädellä A♥A♣A♠10♣10♠.

Voitettuaan pelin Mies sytyttää sikarin ja sanoo Kidille: "Olet hyvä, Kid. Mutta niin kauan kuin minä olen elossa, olet ikuinen kakkonen." Hävinnyt Kid poistuu ja pelaa ulkona penninheittoa kengänkiillottajapojan kanssa ja häviää hänellekin.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Steve McQueen   | … |   Eric "The Kid" Stoner
  |
|  Edward G. Robinson   | … |   Lancey "The Man" Howard 
  |
|  Ann-Margret   | … |   Melba
  |
|  Karl Malden   | … |   Shooter
  |
|  Tuesday Weld   | … |   Christian
  |
|  Joan Blondell   | … |   Lady Fingers
  |
|  Rip Torn   | … |   Slade
  |
|  Jack Weston   | … |   Pig
  |
|  Cab Calloway   | … |   Yeller
  |
|  Theodore Marcuse   | … |   Felix
  |
|  Milton Selzer   | … |   Sokal
  |
|  Karl Swenson   | … |   Mr. Rudd
  |
|  Émile Genest   | … |   Cajun
  |
|  Ron Soble   | … |   Danny
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Sam Inkinen sanoo *Täyskäsi-Kidiä* tiukaksi korttipelileffaksi, johon turhaan sekoitetaan romanttisia sivujuonia. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Täyskäsi-Kid* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Täyskäsi-Kid* Elonetissä.
Roomalaisen sotilaan asuun pukeutuneella miehellä on yllään *Lorica segmentata* -rintapanssarin jäljennös
**Lorica segmentata** oli roomalainen levyhaarniska, joka suojasi rintakehää ja erityisesti olkapäitä. Sen alkuperää tai alkuperäistä nimeä ei tiedetä. Se oli luultavasti ensimmäinen raudasta valmistettu, merkittävässä määrissä käytetty levyhaarniska. Roomalaiset ottivat sen yleiseen käyttöön keisari Augustuksen aikakauden jälkeen, vaikka se olikin jossakin määrin käytössä jo hänen ajallaan. Lorica segmentata suojasi käyttäjäänsä paremmin kuin rengaspaita (lorica hamata). Sen ajan jousiaseet eivät kyenneet lävistämään Lorica segmentataa, ja miekallakin sen lävistäminen oli vaikeata.

Lorica segmentata oli tehty rautaisista levynpaloista ja liuskoista. Palat oli kiinnitetty toisiinsa panssarin sisäpuolisilla nahkaliuskoilla. Kokonaisen rautaisen rintalevyn tekeminen vaati kehittynyttä metallinkäsittelytaitoa, joka Länsi-Rooman kukistumisen jälkeen keksittiin uudestaan vasta 900-luvulla. 

Lorica segmentata oli kallis tuottaa ja huoltaa, sillä se ruostui helposti, ja valmistus ja huolto edellytti kokenutta seppää. Lisäksi se oli jäykkä, ja sen piti olla sopivan kokoinen sotilaalle, joten niitä täytyi tehdä monta kokoa. Lorica segmentata oli monimutkainen ja vaikea korjata.

Lorica segmentataa käyttävä sotilas Konstantinuksen riemukaaressa.
Lorica segmentatan käyttö väheni huomattavasti 200-luvun sisällissotien takia, vaikka haarniska näyttäisi olleen vielä käytössä 300-luvun alussa. Tällä vuosisadalla tiedot haarniskan käytöstä kuitenkin loppuvat ja lorica segmentata katosi Rooman armeijan käytöstä.
Wenshanin prefektuurin sijainti eteläisen Kiinan Yunnanissa.
**Wenshan** eli **Wenshanin zhuangien ja miaojen autonominen prefektuuri** (kiin. 文山壯族苗族自治州, pinyin: Wénshān Zhuàngzú Miáozú Zìzhìzhōu) on prefektuuri Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan kaakkoisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 32 239 neliökilometriä ja väkiluku 3,5 miljoonaa (2010). Prefektuurin pääkaupunki on noin 450 000 asukkaan Wenshan (kiin. 文山; pinyin: Wénshān).

Prefektuuri rajoittuu etelässä Vietnamin Hà Giangin maakuntaan, lännessä Honghen prefektuuriin, pohjoisessa Qujingin prefektuuriin ja idässä Guangxin maakunnan Baiseen. Yunnanin maakunnan pääkaupunki Kunming sijaitsee linnuntietä noin 230 kilometriä Weshanista luoteeseen, maanteitse matka on noin 310 kilometriä.

Wenshanin väestö on etniseltä taustaltaan varsin kirjavaa. Suurimmat etniset väestöryhmän muodostavat han-kiinalaiset (osuus 42 %, vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan), zhuangit (30 %), miaot (13 %) ja yit (11 %).

Wenshan on eräs Yunnanin prefektuureista, joissa valmistetaan pu’er-teetä.

* Näkymä prefektuurista.Näkymä prefektuurista.
* Viljelymaisemaa Babaon ympäristössä.Viljelymaisemaa Babaon ympäristössä.
* Wenshanin kaivoksesta saatua hemimorfiittia.Wenshanin kaivoksesta saatua hemimorfiittia.
* Kiteistä kalsiittia Wenshanin kaivoksesta.Kiteistä kalsiittia Wenshanin kaivoksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Yunnan Province (pohjautuu Kiinan tilastokeskuksen tietoihin) geohive.com. Viitattu 9.4.2015. (englanniksi)
2. ↑  Wenshan Travel Guide travelchinaguide.com. Viitattu 9.4.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wenshanin zhuangien ja miaojen autonominen prefektuuri** Wikimedia Commonsissa

* Weshanin prefektuurin kotisivut (kiinaksi) (ynws.gov.cn)
* Säätila Wenshanissa (englanniksi) ja (kiinaksi) (weather.com.cn)
* Wenshan Mine, Wenshan Co. Wenshan Autonomous Prefecture, Yunnan Province, China (englanniksi) (mindat.org)
* Wenshanin puer-teetä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (teamasters.org)
**Kieliopillistuminen** on kielen kehitykseen liittyvä ilmiö, jossa itsenäinen sana muuttuu kieliopilliseksi muodoksi, kuten artikkeliksi tai sijamuodon päätteeksi. Usein kehitys on ollut samansuuntainen monissa eri kielissä.

Kieliopillistumiselle on tyypillistä mm. seuraavat mekanismit:

* Sana menettää alkuperäisen merkityksensä.
* Sanaa aletaan käyttää uudessa kontekstissa.
* Sana menettää alkuperäiseen kategoriaansa liittyviä morfosyntaktisia piirteitä, kuten taivutuksen.
* Sanan äänneasu kuluu, se esimerkiksi lyhenee.

Artikkelit ovat yleensä kehittyneet kieliopillistumalla. Esimerkiksi englannin indefiniittinen eli epämääräisyyttä osoittava artikkeli *a(n)* on kehittynyt lukusanasta *one* 'yksi'. Vastaava kehitys on tapahtunut albaniassa, baskissa, ewessä, lezgissä, moressa (nigeriläis-kongolainen kieli, puhutaan Burkina Fasossa), ranskassa, rapanuissa, saksassa, tamilissa, turkissa ja unkarissa. Definiittinen eli määräisyyttä ilmaiseva artikkeli on usein kehittynyt demonstratiivipronominista 'se'. Englannissa pronominista *that* 'se, tuo' on kehittynyt definiittinen artikkeli *the*, ja unkarin sana *az* on sekä pronomini 'se, tuo' että definiittinen artikkeli. On myös esitetty ajatus, että suomen puhekielessä *se*-pronominia käytettäisiin definiittisen artikkelin tavoin, mutta tästä tutkijat eivät ole yksimielisiä.

’Ympyrää’ merkitsevästä sanasta on usein kehittynyt prepositio tai postpositio ’ympärillä’, kuten albaniassa, baskissa, islannissa, kymrissä, latinassa, saksassa ja venäjässä. Myös suomessa sana *ympyrä* ja postpositio *ympäri* ovat ilmeisesti samaa alkuperää.

Itsenäisestä sanasta voi kehittyä myös sijamuodon pääte. Baskin komitatiivin pääte *-ekin* on kehittynyt sanasta *kide*, joka merkitsee ystävää, paria, seuralaista. Vastaavasti viron komitatiivin sijapääte *-ga* (esimerkiksi *pojaga* 'pojan kanssa, poikineen') on kehittynyt sanasta *kaasas* ’kanssa, mukana’. Vatjassa vastaava pääte on -*kaa*. Vastaava ilmiö on havaittavissa myös suomen puhekielessä, mutta kehitys ei toistaiseksi ole edennyt kirjoitetun kielen tasolle.

Lähteet
-------

Heine, Bernd & Kuteva, Tania: *Word Lexicon of Grammaticalization*. Cambridge University Press, 2002. ISBN 0 521 80339X. 

Itkonen, Erkki & Kulonen, Ulla-Maija: *Suomen sanojen alkuperä 1*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992. ISBN 951-717-692-9. 

Itkonen, Erkki & Kulonen, Ulla-Maija: *Suomen sanojen alkuperä 3*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000. ISBN 951-717-712-7. 

Larjavaara, Matti: *Pragmasemantiikka*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-869-5. 

### Viitteet

1. ↑  Heine & Kuteva s. 2.
2. ↑  Heine & Kuteva s. 220-221.
3. ↑  Heine & Kuteva s. 109-110.
4. ↑  Larjavaara s. 302-303.
5. ↑  Heine & Kuteva s. 68.
6. ↑  Suomen sanojen alkuperä 3, hakusanat *ympyrä* ja *ympäri*.
7. ↑  Heine & Kuteva s. 91-92.
8. ↑  Suomen sanojen alkuperä 1, hakusana *kanssa*.
**Raphael** (oik. **Miguel Rafael Martos Sánchez**, s. 5. toukokuuta 1943) on espanjalainen laulaja ja näyttelijä. Raphael sai yhdeksänvuotiaana Salzburgissa Euroopan parhaan lapsiäänen palkinnon. Raphael aloitti levyttämisen Philippsille 1962 ja voitti samana vuonna Benidormin laulufestivaalin.

Raphael edusti Espanjaa Eurovision laulukilpailussa 1966 kappaleella *Yo soy aquél* ja sijoittui kilpailun seitsemänneksi. Raphael edusti Espanjaa uudestaan seuraavan vuoden Eurovision laulukilpailussa kappaleella *Hablemos del amor* ja sijoittui kuudenneksi.

Raphael debytoi näyttelijänä vuonna 1966 elokuvassa *Cuando tú no estás*. Myöhemmin hän esiintyi elokuvissa *Al ponerse el Sol* (1967), *Digan lo que digan* (1968), *El golfo* (1969), *El ángel* (1969), *Sin Un Adiós* (1970) ja *Volveré a nacer* (1972).

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Luxembourg 1966 *eurovision.tv*. Viitattu 21.5.2022.
2. ↑  Vienna 1967 *eurovision.tv*. Viitattu 21.5.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Peter Jacobson vuonna 2009.
**Peter Jacobson** (s. 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt esimerkiksi *Housessa* seitsemällä tuotantokaudella. Hänellä on myös ollut pienet roolit televisiosarjoissa *NYPD Blue* ja *CSI: Miami*. Pixarin animaatiossa *Autot 2* hän oli Acerin ääni.

Jacobson syntyi Chicagossa juutalaisperheeseen, jonka esi-vanhemmat olivat saapuneet Yhdysvaltoihin Itä-Euroopasta. Hän opiskeli Brownin yliopistossa ja Juilliard Schoolissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Peter Jacobson *Rotten Tomatoes*. Viitattu 10.10.2019.
2. ↑  ‘Unless I’m told otherwise, I will be Jewish’: Peter Jacobson on his TV career *Jewish Journal*.  6.1.2016. Viitattu 9.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Peter Jacobson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**Jarmo Juha Tapani Mäkitalo** (s. 8. lokakuuta 1960 Lahti) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1977–1980 Lahden Kiekko-Reippaassa, jonka jälkeen siirtyi Ruotsiin, jossa pelasi vuoteen 2000 saakka eri tasoilla lukuun ottamatta lyhyitä visiittejä Saksan Heillbronnissa, Oulun Kärpissä sen aikaisessa 1-divisioonassa ja Tanskan Herningissä.

Mäkitalo pelasi kahdet olympiakisat (1980 Lake Placid ja 1984 Sarajevo), maaotteluita hän pelasi 36 A-maajoukkueessa, 8 B-maajoukkueissa, 19 nuorten maajoukkueissa ja 9 poikien maajoukkueissa. 

Mäkitalon kanssa samoihin aikoihin siirtyi Kiekko-Reippaasta Ruotsin pääsarjaan kaksi muutakin nuorta pelaajaa jättäen Lahden SM-liigajoukkueeseen aikamoisen loven, nämä pelaajat olivat Kari Eloranta ja Erkki Laine.

Kiekkouransa jälkeen Jarmo Mäkitalo asettui perheineen Ruotsin Faluniin asumaan ja hän toimii nykyään ensiapuvälineiden myyjänä sekä valmentaa 13-vuotiaita jääkiekkojunioreita. 

Jarmo Mäkitalon veli Kari Mäkitalo ja veljenpoika Roope Mäkitalo ovat myös pelanneet jääkiekkoa SM-liigassa.

Seurat
------

* 1977–80 Kiekko-Reipas,SM-liiga
* 1980–83 Leksand, Ruotsi Elitserien ja Allsvenskan
* 1983–85 Södertälje, Ruotsi Elitserien
* 1985–90 Leksand, Ruotsi Elitserien
* 1990–92 Team Boro, Ruotsi 1-divisioona
* 1992–95 Leksand, Ruotsi Elitserien
* 1995–97 Oskarshamn, Ruotsi 2-divisioona ja 1-divisioona
* 1997–98 Team Falun, Ruotsi 1-divisioona / Heillbronn, Saksa 1-liiga etelä / Kärpät, 1-divisioona
* 1998–99 Herning, Tanskan liiga
* 1999–2000 Kristianstad, Ruotsi 1-divisioona / Hedemora, Ruotsi 1-divisioona

Lähteet
-------

1. ↑  Jarmo Mäkitalo Bio, Stats, and Results *Sports-Reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 17.4.2020. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jarmo Mäkitalon tilastot
* Jarmo Mäkitalon haastattelu vuodelta 2006, ruotsiksi[vanhentunut linkki]
**Tajaé** on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Nigerin Tahouan alueen Illélan departementissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Illélasta etelään. Kunnassa on 78 900 asukasta (vuonna 2012).

Tajaén kunnan pinta-ala on arviolta 506 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Illélan departementin Illélan ja koillisessa Badaguichirin, idässä Bouzan departementin Allakayen ja Birni N’Konnin departementin Malbazan sekä etelässä Malbazan ja Tsernaouan kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Kunnan alueella on useita vadeja ja ajoittain kuivuvia järviä.

Kuntaan kuuluu 27 kylää ja heimoryhmää sekä lähes 70 pikkukylää. Asukkaat ovat tuaregeja, hausoja ja fulbeja. Hallintoon osallistuvat kunnan lisäksi kantonin päällikkö Illélassa, tuaregien päällikkö Tajaéssa, fulbejen päällikkö Birni N’Konnissa sekä kylien ja heimoryhmien päälliköt. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on muutamia animisteja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja keräily. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä sekä vihannekset ja hedelmät. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kunnassa pidetään viidet viikoittaiset markkinat. Karjaa, nahkaa, vuotia ja sipulia viedään myytäväksi Nigeriaan.

Kunnan läpi kulkee Tahouan ja Birni N’Konnin välinen asfaltoitu maantie RN29 sekä Birni N’Konnin ja Illélan välinen päällystämätön tie. Palveluihin kuuluu 44 alakoulua, yläkoulu, terveyskeskus, synnytyslaitos ja kolme terveysasemaa. Väestöstä 33 % on puhtaan juomaveden piirissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Commune Rurale de Tajaé *data0.eklablog.com*.  2005. Viitattu 13.10.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Présentation des résultats globaux définitifs du Quatrième (4ème) Recensement Général de la Population et de l’Habitat (RGP/H) de 2012 *stat-niger.org*. Viitattu 13.10.2014. (ranskaksi)