recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alexander Jaenisch** (31. elokuuta 1832 Lappeenranta – 30. marraskuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen kamreeri ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti nimimerkkejä *Gösta* ja *Kusta*.

Jaenischin vanhemmat olivat Lappeenrannan, sittemmin Viipurin postimestari, nimineuvos Fredrik Abraham Jaenisch ja Anna Maria Candou. Hän kävi Haminan kadettikoulua 1845–1851 ja pääsi ylioppilaaksi 1851. Jaenisch suoritti maanmittaritutkinnon 1855 ja suuremman kameraalitutkinnon 1857.

Jaenisch toimi kuvernementinsihteerinä vuodesta 1852, senaatin ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1857 ja Lappeen kihlakunnan henkikirjurina vuodesta 1859. Jaenischista tuli Suomen Pankin 3. kamreeri 1868 ja valtiokonttorin 2. kamreeri 1875. Hän toimi myös Wiborgs Tidning- ja Vikingen-lehtien avustajana.

Teoksia
-------

* *Humoresker och pennteckningar*, samlade och utgifna af Wilhelm Bolin. G. W. Edlund, Helsingfors 1898

Lähteet
-------

* Alexander Jaenisch SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Alexander Jaenisch. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 8.2.2010.
**Antifon** (m.kreik. Ἀντιφῶν, 480 eaa. – 403 eaa.) oli kreikkalainen puhuja ja valtiomies. Hän oli ensimmäinen kymmenestä attikalaisesta puhujasta.

Antifon teki retoriikasta ammattinsa. Useimmat lukevat hänet sofistien joukkoon, mutta jotkut historioitsijat kiistävät tämän. Historioitsijat väittelevät lähinnä siitä, elikö tuohon aikaan yksi sofistinen filosofi nimeltä Antifon, vai oliko saman nimisiä henkilöitä kaksi tai peräti kolme, kuten jotkut tutkijat väittävät.

Kyseessä saattaa olla myös saman Antifon, joka kirjoitti teoksen *Totuudesta*. Teoksessa esitetään ympyrän neliöiminen, jonka Aristoteles mainitsee *Fysiikassaan* (I.2, 185a15).

Antifon otti aktiivisesti osaa Ateenan poliittiseen elämään ja tuki oligarkkien puoluetta kiihkomielisesti. Hän oli suurelta osin vastuussa neljäsataahenkisen neuvoston perustamisesta vuonna 411 eaa. (katso Theramenes). Kun demokratia palautettiin vuonna 403 eaa. häntä syytettiin maanpetoksesta ja hänet tuomittiin kuolemaan. Thukydides (VIII 68) esittää hänestä hyvin arvostavan mielipiteen.

Antifonia voidaan pitää poliittisen puheen perustajana, mutta hän ei koskaan puhunut suoraan kansalle, paitsi oikeudenkäyntinsä yhteydessä. Hänen päätoimenaan oli oikeuspuheiden kirjoittaminen niille, jotka katsoivat olevansa kyvyttömiä ajamaan omaa asiaansa. Kreikkalaisessa oikeudenkäynnissä kaikkien tuli ajaa omaa asiaansa ilman asiantuntijoiden apua. Hänen puheistaan on säilynyt fragmentteja egyptiläisissä papyruksissa. Puheita tunnetaan viisitoista. Niistä kaksitoista on lähinnä kouluesimerkkejä kuvitelluista oikeustapauksista. Ne on jaettu tetralogioiksi, joista kukin koostuu kahdesta puheesta syytteeseen ja puolustukseen — syytös, väistö, vastaus ja vastaus vastaukseen. Kolme puheista viittaavat todellisiin oikeusprosesseihin.

Antifonin mielipiteenä oli, että luonnon lait ovat välttämättömiä ihmiskunnalle, kun taas inhimilliset lait ovat asiaankuulumattomia lisäyksiä, jotka perustuvat suuren yleisön tukeen. Hän myös esitti, että inhimilliset lait estivät ihmisiä noudattamasta luonnollisia lakeja.
**Sykiá** (kreik. Συκιά, kath.kreik. Συκέα, *Sykéa*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Sithonían kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 903 (vuonna 2011).

Sykián kylää.
Sykián kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaalla Sithonían niemen eteläosan keskellä noin 190 kilometriä kaakkoon Thessalonikista. Sykiá on Sithonían vanhimpia kyliä. Se on perustettu 1300-luvulla nimellä *Longos*. Nykyisen nimen on selitetty joko viittaavan viikunapuihin (*sykí*) tai siihen, että kylä jää Áthos-vuoren varjoon (*skiá*).

Sykiá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Συκιάς/Συκέας, *Dimotikí Koinótita Sykiás/Sykéas*), johon kuuluvat varsinaisen Sykián kylän lisäksi kylät Desteníka, Kalamítsi, Koufós, Paralía Sykiás, Pigadáki, Platánia, Toróni ja Valtí. Niemen itärannikolla eli Singitikóslahden rannalla sijaitseva Paralía Sykiás toimii Sykián satamana. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 397. Vuodesta 1997 se kuului Torónin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sithonían kunnan Torónin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2 3  Sykia *Halkidiki Greece*. Viitattu 3.10.2022.
3. 1 2  Sykia *Visit Sithonia*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sykiá** Wikimedia Commonsissa
**Tieteellisen kehityksen konsepti** (科学发展观 Kēxué Fāzhǎn Guān), suomennettu myös *tieteellinen näkemys kehitykseen* tai *tieteellinen kehitys*, on osa Kiinan kommunistisen puolueen virallista ideologiaa. Puolueen oppihistoriassa se asettuu jatkumoon marxismi-leninismin, Mao Zedongin ajattelun, Deng Xiaopingin teorian sekä Jiang Zeminin kolmen edustuksen kanssa.

Tieteellisen kehityksen konsepti oli harmonisen sosiaalistisen kehityksen ohella Hu Jintaon politiikan ydinkäsite. Sisällöllisesti tieteellisen kehityksen konsepti on suurpiirteinen. Hu määritteli tieteellinen kehityksen lähtökohdaksi ihmiskeskeisyyden sekä kokonaisvaltaisen ja kestävän kehityksen. Hu viljeli tieteellisen kehityksen käsitettä puheissaan ahkerasti ja kehotti puoluekaadereita mm. tasoittamaan tuloeroja ja alueellisia eroja, ratkaisemaan ympäristönsuojeluun liittyviä ongelmia sekä vähentämään talouskasvun riippuvuutta halvasta työvoimasta ja resursseista. 

Hu pyrki lisäämään lisäämään puolueen kannatusta uudistuksista vähiten hyötyneiden parissa. Siinä missä Deng oli luonut taloukasvua ja Jiang oli avannut puolueen ovet keskiluokalle ja rikkaille, Hu pyrki tuomaan puolueen yhteiskunnan kehityksestä pudonneiden luo  (Arkistoitu – Internet Archive). Nopea talouskasvu oli luonut Kiinaan joukon yhteiskunnallisia ongelmia, jotka heikensivät puolueen legitimiteettiä. Puolueen valta-asemaa kansan parissa uhkasivat erityisesti taloudellinen epätasa-arvo, ympäristön saastuminen sekä korruptio.
| Järjestysluku | Alkuaine | Merkki |
| --- | --- | --- |
| 57 | Lantaani | La |
| 58 | Cerium | Ce |
| 59 | Praseodyymi | Pr |
| 60 | Neodyymi | Nd |
| 61 | Prometium | Pm |
| 62 | Samarium | Sm |
| 63 | Europium | Eu |
| 64 | Gadolinium | Gd |
| 65 | Terbium | Tb |
| 66 | Dysprosium | Dy |
| 67 | Holmium | Ho |
| 68 | Erbium | Er |
| 69 | Tulium | Tm |
| 70 | Ytterbium | Yb |
| 71 | Lutetium | Lu |

**Lantanoidit** ovat alkuaineita, joiden järjestysluku on 57–71. Ne muodostavat yhdessä skandiumin ja yttriumin kanssa harvinaisten maametallien luokan. D-lohkoon kuuluvaa lutetiumia lukuun ottamatta kaikki lantanoidit kuuluvat f-lohkoon. Prometium on poikkeuksellinen; se on keinotekoisesti valmistettu radioaktiivinen metalli, jota ei esiinny luonnossa.

Kemiallisesti lantanoidit ovat samankaltaisia keskenään ja myös harvinaisiin maametalleihin kuuluvien skandiumin ja yttriumin kanssa, sekä aktinoidien kanssa. Lantanoidit ja aktinoidit merkitään usein jaksollisen järjestelmän alle omille riveilleen.

Lantanoidien ionisäde pienenee siirryttäessä sarjassa lantaanista lutetiumiin. Tästä käytetään nimitystä lantanoidikontraktio.

Lantanoidit esiintyvät yhdisteissä yleensä hapetusluvulla +3. Vanhastaan uskottiin, että vain europium voi esiintyä vesiliuoksissa +2 hapetusluvulla ja vain cerium +4 hapetusluvulla, mutta nykyisin +2 hapetusasteen liuoksia on tuotettu kaikille lantanoideille prometiumia lukuun ottamatta.

Lantanoideista käytetään myös nimitystä **lantanidi**, mutta International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC) suosittaa nimitystä lantanoidi, koska päätteellä "-idi" merkitään tavallisesti anioneja.

Katso myös
----------

* Aktinoidi
* Harvinaiset maametallit

Lähteet
-------

1. 1 2  *Spectrum tietokeskus: 16-osainen tietosanakirja. 3, Eng–Hiu*, s. 465–467. Helsinki: WSOY, 1977. ISBN 951-0-07242-7.
2. ↑  MacDonald, Matthew R. Bates & Jefferson E. Ziller, Joseph W. et al.: Completing the Series of +2 Ions for the Lanthanide Elements: Synthesis of Molecular Complexes of Pr2+, Gd2+, Tb2+, and Lu2+.  *J. Am. Chem. Soc.*, 22.5.2013, 135. vsk, nro 26, s. 9857–9868. doi:10.1021/ja403753j.   (englanniksi)
3. ↑  *Nomenclature of Inorganic Chemistry IUPAC Recommendation 2005*, s. 52. IUPAC, 2005. ISBN 0-85404-438-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 03.04.2013). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lantanoidi**.
* USGS Rare Earths Statistics and Information
**Antigone** on ranskalaisen näytelmäkirjailija Jean Anouilh’n kirjoittama tragedianäytelmä vuodelta 1944. Sen on suomentanut Eino Kalima vuonna 1947. Se pohjautuu antiikin Kreikan Antigone-taruun Theban kuninkaan Oidipuksen ja tämän äidin Iokasten tytärestä, sekä Sofokleen sen pohjalta tekemään näytelmään.

Anouilh kirjoitti näytelmän Ranskan natsimiehityksen aikana 1943, minkä sanotaan heijastuvan Antigonen ja kuningas Kreonin vastakkainasetteluun. Kreonin kieltoa ja kuolemanrangaistusta uhmaten Antigone haluaa haudata kapinallisena tuomitun ja kukistetun veljensä Polyneikeen. Näytelmä seuraa varsin tarkoin Sofokleen näytelmän juonta, mutta siitä poiketen Anouilh’n Kreon yrittää suojella Antigonea. Tämän ehdottomuus kuitenkin estää sen. Kreonin joustava suhde lakiin tulkittiin sodan aikana Vichyn hallituksen puolusteluksi, kun taas Antigonen hahmossa nähtiin oikeutus vastarintaliikkeelle.

Näytelmä kuuluu Anouilh’n esitetyimpiin teoksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Antigone, Näytelmäkulma. Viitattu 27.11.2014.
2. ↑  Shank, Theodore J. (toim.): *A Digest of 500 Plays : Plot Outlines and Production Notes*, s. 196. Collier Macmillan, 5. painos 1977. ISBN 0-02-012690-5.
3. ↑  Karhu, Annina: Antigone ja eloon heräävät vastanäyttelijät (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 28.5.2010. Viitattu 27.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antigone (Anouilh)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Antigone (Anouilh)
**Ingeborg Charlotte Caroline Frederikke Louise** (2. elokuuta 1878 – 12. maaliskuuta 1958) oli tanskalainen prinsessa, josta tuli avioliiton kautta osa Ruotsin kuningashuonetta.

Ingeborg avioítui 19-vuotiaana, vuonna 1897 Ruotsin prinssi Carlin kanssa. Hän saapui Tukholmaan ja sai ihastuneen vastaanoton, hänen appensa kuningas Oskar II kutsui Ingeborgia pikku päivänsäteeksi. Kuningatar Sofian ja kruununprinsessa Viktorian sairastellessa Ingeborg hoiti monia edustustehtäviä.

Aikakauden suhteet naapurimaiden kesken olivat monimutkaiset. Carl oli ehdolla Norjan kuninkaaksi, mutta tehtävät sai Ingeborgin veli Haakon VII. Toinen veli oli Tanskan kuningas Kristian X, ja kun tyttäristä Margaretasta ja Märthasta tuli Tanskan ja Norjan kruununprinsessat, hovien välinen yhteys oli hyvin tiivis.

Carlilla ja Ingeborgilla oli neljä lasta:

* Margareeta (1899–1977), avioitui Tanskan prinssi Axelin (1888–1964) kanssa.
* Märtha (1901–1954), avioitui Norjan tulevan kuninkaan prinssi Olavin (1903–1991) kanssa.
* Astrid (1905–1935), avioitui Belgian tulevan kuninkaan prinssi Leopoldin kanssa.
* Carl (1911–2003) Itä-Göötanmaan herttua vuoteen 1937, sen jälkeen prinssi Carl Bernadotte.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ragnar Amenius: Ingeborg C C F L *Svenskt biografiskt lexikon*. Viitattu 17.1.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |
**Tanskan avaruustutkimusinstituutti** eli "Tanskan kansallinen avaruusinstituutti" on Tanskan avaruusjärjestö.

Hallinto
--------

Tanskan tieteellisestä ja teollisesta avaruustoiminnasta vastaa tutkimusministeriö (forskninsministeriet). Tanskan avaruustutkimuslaitos (Dansk rumdforskningsinstitut, **DSRI**) oli tutkimusministeriön alainen laitos, joka mm. edusti Tanskaa ESA:ssa 2000-luvun alkupuolelle asti. 

Vuoden 2007 alussa Tanskan avaruushallinnon organisaatiomalli muuttui. Uusi avaruushallinto on englanninkieliseltä nimeltään **National Space Institute** (NSI) ja siinä DSRI yhdistyi Tanskan teknillisen yliopiston avaruustoimintojen kanssa. Täten yliopisto-organisaatio sekä rahoittaa, tutkii että kouluttaa avaruusalalla.

Toiminta
--------

Toiminnan pääpainot ovat aurinkokuntatutkimus, astrofysiikka ja maan kaukokartoitus.

Instituutin tehtävänä on tehdä avaruustutkimusta sekä toimia avaruusinstrumentoinnin ja -teknologian taitotiedon keskuksena. Tanska on toteuttanut neljä satelliittia:

* maan magneettikenttää tutkiva Ørsted, joka laukaistiin avaruuteen 23. helmikuuta 1999
* Rømer-satelliitti - kehityshanke keskeytyi vuonna 2002
* opiskelijasatelliitit AAUsat ja DTUsat, jotka laukaistiin avaruuteen 30. kesäkuuta 2003. DTUsat (2. kappale?) laukaistaan vuonna 2008.

Vuoden 2004 lopulla Tanska järjesti kilpailun tanskalaisen astronauttikandidaatin löytämiseksi. Vuonna 2007 valitut kandidaatit tutustuivat ESAaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Tanskan teknillisen yliopiston sivusto
Pieter Brueghel vanhempi: *Baabelin torni* (n. 1563), Wienissä oleva suurempi versio.
Pieter Brueghel vanhempi: *Baabelin torni* (n. 1565?), Rotterdamissa oleva pienempi versio.
**Baabelin torni** on flaamilaisen taidemaalarin Pieter Brueghel vanhemman maalaus, josta on olemassa kaksi jossain määrin erilaista versiota. Niistä toinen on päivätty vuodelle 1563 ja toinen on päiväämätön. Ilmeisesti on ollut olemassa myös kolmas versio, joka on kadonnut. Maalaus esittää Raamatun kertomusta myyttisen Baabelin tornin rakentamisesta.

Wienin taidehistoriallisessa museossa oleva suurempi kahdesta versiosta on 155 senttimetriä leveä ja 113 senttimetriä korkea. Se on signeerattu vuodelle 1563. Maalaus oli vuodesta 1566 Antwerpenin kaupungin omistuksessa, mutta päätyi myöhemmin keisari Rudolf II:lle ja edelleen arkkiherttua Leopold Vilhelmin kokoelmaan. Maalauksen pienempi versio on Rotterdamin Museum Boijmans Van Beuningen -museossa. Sekin kuului aikanaan keisari Rudolfille, ja myöhemmin sen tiedetään kuuluneen Espanjan kuningas Filip V:n vaimolle, kuningatar Elisabetille. Van Beuningen -museo sai maalauksen hankkiessaan rotterdamilaisen liikemiehen D. G. van Beuningenin taidekokoelman vuonna 1958. Tämän maalauksen mitat ovat 60 × 74,5 senttimetriä.

Maalaus lienee saanut innoitusta Rooman Colosseumista. Brueghel vieraili Roomassa vuosina 1552–1553. Maalauksen suuremmassa versiossa on etualalle kuvattu ihmisryhmä, jonka keskushahmon jotkut ovat arvelleet olevan kuningas Nimrod. Pienemmässä versiossa tornin rakentaminen näyttää olevan selvästi pitemmällä.

Lähteet
-------

1. ↑  Pieter Bruegel the Elder (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 19.7.2014.
2. 1 2 3  The Tower of Babel (englanniksi) Art and the Bible. Viitattu 19.7.2014.
3. ↑  Turmbau zu Babel (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Kunsthistorische Museum Wien: Bilddatenbank. Viitattu 19.7.2014.
4. ↑  The tower of Babel (englanniksi) Museum Boijmans Van Beuningen. Viitattu 19.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baabelin torni (Brueghelin maalaus)** Wikimedia Commonsissa

* Toren van Babel (hollanniksi) Museum Boijmans Van Beuningen
**Pimeyden ytimessä** (*Edge of Darkness*) on brittiläinen television draamasarja vuodelta 1985. BBC:n ja Lionheart Televisionin yhteistuotantona tehty ympäristönsuojeluaiheinen trilleri koostuu kuudesta 55 minuutin pituisesta jaksosta. Se on saanut mainetta yhtenä palkituimmista ja arvostetuimmista 1980-luvun televisiosarjoista.

Juoni
-----

Poliisina toimivan Ronald Cravenin (Bob Peck) aikuinen tytär ammutaan kuoliaaksi kotiovellaan. Isä alkaa selvittää ydinvoimaa vastustavan tyttärensä murhaa. Tutkimukset johtavat hänet pian keskelle vakoilua sekä ydinjätteen jälleenkäsittely-yhtiöiden salailua ja välinpitämättömyyttä.

Vastaanotto
-----------

Sarjan ensiesitys BBC2-kanavalla loppuvuodesta 1985 herätti niin paljon myönteistä huomiota, että se uusittiin saman tien BBC1-kanavalla.

Sarjan ohjaaja Martin Campbell ohjasi myös tammikuussa 2010 ensi-iltansa saaneen, Yhdysvaltoihin sijoittuvan elokuvaversion, jonka pääosaa esittää Mel Gibson.

Vuonna 2000 British Film Instituten kyselyssä ammattilaiset valitsivat alkuperäisen sarjan kaikkien aikojen 15. parhaaksi brittiläiseksi TV-ohjelmaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Just don't tell the Major, Fawlty is our favourite  2000. Birmingham Post & Mail Ltd, Gale Corporation. Viitattu 29.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Helena Ylänen ja J-P Pulkkinen keskustelevat sarjasta Ylen *Television tiiliskivet* -radiosarjassa
* Jaakko Kuitusen arvio sarjan DVD-julkaisusta

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Edge of Darkness
**Vuohijärven kirkko** on entinen kirkkorakennus Vuohijärven kylässä Valkealassa Kouvolassa. Vuohijärven kasvettua teollisuuden ansiosta syntyi tarve kirkkorakennukselle 1960-luvun taitteessa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Väinö Vuorinen, ja se valmistui vuonna 1966. Tiiliseen rakennukseen tehtiin kirkkotilojen lisäksi muun muassa paikallisen Säästöpankin konttori ja diakonissan asunto. Kirkon kellotapulissa on luovutettuun Karjalaan jääneen Säkkijärven kirkon kello. Alttaritaulun on maalannut taiteilija Tapani Lemminkäinen, ja se kuvaa Vuohijärven teollisuustaajaman elämää 1970-luvun alussa. Alttaritaulu on nykyään Valkealan seurakuntakeskuksen yläsalissa.

Vuohijärven seurakuntaelämän hiipuminen 2000-luvun alussa ja seurakunnan heikentynyt taloustilanne antoivat aiheen pohtia kirkon tulevaisuutta. Tilannetta ei helpottanut myöskään se, että erityisesti kirkon siipiosa kärsi vakavista kosteusvaurioista. Seurakunta asetti kirkon myyntiin, ja sen osti Taidekeskus Salmela 40 000 euron hintaan. Hintaa alensi kirkon huonokuntoisuus Kirkon jäähyväisjumalanpalvelus järjestettiin helatorstaina 2014. Rakennuksen uudet omistajat avasivat kirkon uudestaan näyttely- ja konserttikäyttöön remontin jälkeen kesäkuussa 2015. Ostotarjoukseen kuului myös mahdollisuus siihen, että seurakunta voi vuokrata rakennusta tarvittaessa omaan käyttöönsä.

Lähteet
-------

1. ↑  Aiemmat kirkot | Valkealan seurakunta *www.valkealanseurakunta.fi*. Viitattu 17.9.2016.
2. ↑  Vuohijärven kirkko halutaan muuttaa kulttuuripyhätöksi *yle.fi*. Viitattu 17.9.2016.
3. 1 2  Uutinen | Seurakuntayhtymä *www.kouvolanseurakunnat.fi*.  Arkistoitu 18.9.2016. Viitattu 17.9.2016.
4. ↑  Vuohijärven entinen kirkko avautuu jälleen yleisölle — kulttuuritalon avajaisia vietetään tänään *kouvolansanomat.fi*.  Arkistoitu 12.10.2016. Viitattu 17.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kulttuurikeskuksen internet-sivut
**AGM-45 Shrike** on yhdysvaltalainen tutkaan hakeutuva ohjus. Ohjuksen kehitys alkoi vuonna 1958 tunnuksella ASM-N-10 ja sitä käytettiin Kaakkois-Aasiassa ilmatorjuntajärjestelmiä vastaan. Ohjuksen tuotanto loppui vuonna 1982 ja sen korvasi AGM-88 HARM.

Ohjuksen kehitystyö alkoi 1961 ja valmistus 1963. Ohjus pohjautui AIM-7 Sparrow –ilmataisteluohjukseen, josta siihen tulivat runko ja moottori.
Aseen toiminta perustuu passiiviseen etsijä-ilmaisimeen, joka määritteli vihollisen tutkan lähettämän säteilyn suunnan johon ohjus hakeutui ilmaisimen tarkkaillessa lennon aikana säteilyn tulosuuntaa. Ohjaus tapahtuu aerodynaamisesti siivekkeillä. Vietnamin sodassa ohjus menestyi heikosti, mikä johti lukuisiin muutoksiin.

Ohjusta kehitettiin jatkuvasti tuotannon aikana ja siitä oli ainakin 18 alatyyppiä sarjoissa AGM 45-1 -10. Tärkein syy jatkuvaan kehitystyöhön oli ilmaisin joita täytyi olla useita tyyppejä tutkien käyttämien erilaisten aallonpituusalueiden mukaisesti.

Esimerkiksi 1973 Jom kippur sodassa Israel käytti Shrike-ohjuksia, jotka oli viritetty kahdelle eri aaltoalueelle SA-2 ja SA-3 -ohjuksien maalinosoitustutkia vastaan. Samalla ne olivat kuitenkin hyödyttömiä uudempaa SA-6-ohjusta vastaanm joka käytti muuta aallonpituutta. Viimeisimpien Shrike-ohjusten ollessa käytössä aallonpituuksille oli 13 hakupäätä sekä sarjoja ohjuksen muokkaamiseksi tehtävän mukaiseksi.

Ohjusta käytettiin esimerkiksi Douglas A-4 Skyhawk, Republic F-105 Thunderchief, McDonnell Douglas F-4 Phantom II G – versiossa.

Shriken tärkeimmät edut olivat edullinen hinta sekä muokattavuus erilaisia ilmatorjunta- ja valvontatutkia vastaan.
Heikkouksina olivat lyhyt toimintamatka ja alkuaikoina vaihteleva tulos maaleja vastaan.
Havaitut puutteet johtivat AGM 78/Standard ARM – ohjuksen kehittämisen aloitukseen 1966.

Lähteet
-------

* Tekijä Gunston, Bill, The Illustrated Encyclopedia of the World’s Rockets & Missiles, Salamander Books Ltd, 1979 ISBN 0861010299, ISBN 978-0861010295

1. 1 2 3  Gunston s. 124–125
2. 1 2 3  Andreas Parsch: AGM-45 designation-systems.net. Viitattu 5.8.2018.
3. ↑   Gunston s. 228
4. ↑  Gunston s. 228
5. ↑  Gunston s. 125

Aiheesta muualla
----------------

* GlobalSecurity.org (englanniksi)
Mikael Fortelius marraskuussa 2012.
**Hannu Lennart Mikael Fortelius** (s. 1. helmikuuta 1954 Helsinki) on evoluutiopaleontologian professori Helsingin yliopistossa. Hän on tutkinut muun muassa Euraasian maanisäkkäiden ja mannerympäristöjen kehitystä neogeenikaudella, kasvinsyöjänisäkkäiden ekomorfologiaa ja nisäkäshampaan yksilönkehitystä.

Fortelius kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 (Vasa svenska lyceum). Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1979, lisensiaatiksi vuonna 1981 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1986. Vuosina 1986–1996 hän toimi Helsingin yliopistossa eläintieteellisen paleontologian dosenttina.

Hän toimi amanuenssina Helsingin yliopiston Geologian laitoksella vuosina 1979–1991, jona aikana vuosina 1982–1984 Suomen Akatemian tutkimusapulaisena vieraillen University College Londonissa 1983–1984. Hän oli intendentti Luonnontieteellisessä keskusmuseossa 1992–2003, tosin toimi vuosina 1993–1996 Suomen Akatemian vanhempana tutkijana ja 1996–2003 Helsingin yliopiston ekologisen paleontologian professorina. Vuodesta 2004 lähtien hän on ollut evoluutiopaleontologian (geologian) professori.

Fortelius on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1996 ja valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 120. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑  Uppslagsverket Finland[vanhentunut linkki]
3. ↑  Mikael Forteliuksen kotisivu
4. ↑  Arkistoitu kopioJäsenluettelo - Suomen Tiedeseura - Varsinaiset jäsenet (pdf)  23.1.2017. Suomen Tiedeseura, scientiarum.fi.  Arkistoitu 11.2.2017. Viitattu 12.6.2017.
5. ↑  Suomalaisen Tiedeakatemian varsinaiset jäsenet  2.9.2014. Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 29.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Mikael Fortelius, cv
* Björn Kurtén Club
* Forteliuksen kehittämä fosiilitietokanta


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Margus Hunt** (s. 14. heinäkuuta 1987, Karksi-Nuia) on virolainen kiekonheittäjä, kuulantyöntäjä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi linjamies. Hän on entinen kiekonheiton nuorten maailmanennätysmies.

Hunt edustaa NFL-liigassa pelaavaa Cincinnati Bengalsia, joka varasi hänet vuoden 2013 varaustilaisuuden toisella kierroksella, 53. pelaajana.

Yleisurheilu-ura
----------------

Aluksi kymmenottelua harrastanut Hunt päätti keskittyä heittolajeihin – kuulantyöntöön, kiekonheittoon ja moukarinheittoon, ja hakeutui olympiamitalisti Aleksander Tammertin valmennukseen. Ensimmäisen mestaruutensa hän saavutti vuoden 2005 nuorten Euroopan mestaruuskilpailuissa Liettuan Kaunasissa, tuloksella 62,19.

Vuotta myöhemmin Hunt saavutti menestystä nuorten maailmanmestaruuskilpailussa Kiinassa, jossa hän voitti kultaa sekä kiekonheitossa että kuulantyönnössä. Kiekonheiton voittotulos 67,32 oli sen hetken nuorten maailmanennätys. Huntista tuli myös ensimmäinen samoissa kisoissa sekä kiekonheiton että kuulantyönnön voittanut urheilija.

Amerikkalainen jalkapallo
-------------------------

Hunt muutti 2007 Yhdysvaltoihin opiskelemaan Southern Methodist Universityyn (tunnetaan lyhenteellä SMU). Hän aloitti yliopiston joukkueessa pelaamisen 2009, ja erikoistui alusta lähtien potkumaalien torjumisessa kokonsa ja atleettisuutensa ansiosta.

Yliopistouransa viimeisessä ottelussa Fresnon osavaltionyliopistoa vastaan Hunt herätti huomiota dominoivalla esityksellään, säkitettyä pelinrakentajan kolmesti; kerran maalialueella ja kaksi kertaa aiheuttaen vastustajan rähmäyksen.

Huntin arvioitiin olevan yksi vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden parhaista ulommista linjamiehistä, ja muun muassa ESPN:n asiantuntija Mel Kiper rankkasi hänet pelipaikkansa viidenneksi parhaaksi pelaajaksi. Lopulta Cincinnati Bengals varasi hänet tilaisuuden toisella kierroksella.

### 2013

Hunt pelasi kymmenessä ottelussa hän keräsi neljä taklausta ja jakoi pelinrakentajan säkityksen.

### 2014

Hunt pelasi 12 ottelussa hän keräsi seitsemän taklausta ja sai yhden säkityksen.

### 2015

Huntilta odotettiin paljon ennen kauden alkua. Hunt pelasi vain 7 ottelussa keräten vain 2 taklausta.

Lähteet
-------

1. ↑  Associated Press: SMU smothers Fresno State to win Hawaii Bowl *espn.go.com*.  24.12.2012. ESPN. Viitattu 25.12.2012. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**AIDA** eli **Asteroid Impact & Deflection Assessment** on ESAn ja NASAn yhteinen konseptiasteella oleva avaruushanke. Hanke koostuisi kahdesta laukaisusta asteroidi Didymokselle, jolla on myös kuu.

Didymokselle laukaistaisiin eri laukaisuilla törmääjä DART ja törmäystä havainnoiva luotain AIM (Asteroid Impact Mission). DART törmäisi Didymoksen kuuhun, ja AIM muiden havaintojen ohessa keräisi tiedot törmäyksen vaikutuksista pikkuplaneettaan ja sen kuuhun. Tarkoitus on muiden muassa selvittää kappaleiden tarkemmat massat ja geologia sekä pinnan ominaisuudet. Törmäytyksellä tutkittaisiin myös NEO-torjuntaa.

Maaliskuussa 2015 suunnitelmana on laukaista AIM-osuus lokakuussa 2020 ja sitä seuraava DART heinäkuussa 2021. AIM kiertäisi kohdetta, kun taas DART törmäisisi siihen lokakuussa 2022 kohteen ollessa lähimpänä Maata. Lisäpäätöksiä hankkeesta on tarkoitus tehdä joulukuussa 2016.

Mahdollinen suomalainen interplanetaarinen satelliitti
------------------------------------------------------

Alustavassa suunnitelmassa AIDAan kuuluu kaksi CubeSat-luokan satelliittia, jotka toimivat kohteessa itsenäisesti. Viidestä ehdokkaasta yksi on suomalainen spektrikamera-satelliitti.

Katso myös
----------

* Double Asteroid Redirection Test (DART)

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalainen satelliitti voi päästä tutkimaan asteroidia *Yle Uutiset*. Viitattu 20.3.2016.
2. 1 2  -: Uudenlainen nanosatelliitti taivaalle – Suomi mukaan? *Uusiteknologia.fi*.  31.10.2016. Viitattu 12.11.2016.
Ranskan Sudan vuonna 1890. Ségoun protektoraatti vihreällä.
**Mari Diarra** (? – 29. toukokuuta 1890) oli Segun Diarra-dynastian viimeinen hallitsija. Ranskalaiset siirtomaavalloittajat asettivat hänet protektoraattinsa hallitsijaksi eli *famaksi* huhtikuussa 1890.

Umar Tallin johtamien tukulorien vallattua Segun vuonna 1862 Diarrat säilyttivät asemansa alueen bambaroiden päällikköinä. Mari seurasi päällikkönä veljeään Karamokoa vuonna 1887. Hän osallistui Louis Archinardin johtamien ranskalaisten rinnalla Ségoun kaupungin valtaukseen vuonna 1890. Ranskalaiset jakoivat entisen Segun alueen kolmeen protektoraattiin: Mari hallitsi Ségoussa, Bodian Coulibaly Nangossa ja Mademba Sy Sansandingissa.

Ranskalaiset olivat tyytymättömiä Mariin ja epäilivät häntä kapina-aikeista. Archinardin Ségouun asettama residentti Underberg vangitsi ja teloitti Marin lähipiireineen, ja hänen alueensa luovutettiin Bodianille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Imperato, Pascal James & Imperato, Gavin H.: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 84–85, 208. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
**Espanjankurjenpolvi** (*Geranium endressii*) on koristekasvina käytetty monivuotinen kurjenpolvilaji. Se muodostaa maavarren avulla kasvustoja. Kasvi on pystykasvuinen ja kasvaa 40–70 senttimetriä korkeaksi. Lehtilavat ovat syvään liuskaiset ja liuskat ovat suipot, terävähampaiset. Kukat kasvavat yksittäin tai kahden ryhminä; ne ovat kolmesta neljään senttimetriä leveät, vaaleanpunaiset, viisilukuiset, ja terälehdet ovat lanttopäiset. Kukkaperä ja verhiö ovat nystykarvaisia. Hedelmä on tyvestä alkaen avautuva lohkohedelmä. Laji risteytyy Italiassa ja Balkanilla esiintyvän *Geranium versicolor* -lajin kanssa. Risteymälaji on rusokurjenpolvi (*Geranium* × *oxonianum*).

Espanjankurjenpolvi kasvaa alkuperäisenä Ranskassa Pyreneitten vuoristossa. Tulokaslajina tai viljelykarkulaisena se esiintyy paikoin muuallakin Länsi-Euroopassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mossberg, B. & Stenberg, L.: *Suuri Pohjolan kasvio*, s. 369. Suomentanut Vuokko, S. & Väre, H. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-2924-1.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q810256
* Wikispecies: Geranium endressii
* CoL: 6KDVG
* EoL: 130466
* EPPO: GEREN
* EUNIS: 172570
* GBIF: 2890502
* GRIN: 17450
* iNaturalist: 450391
* IPNI: 373013-1
* ISC: 114526
* NBN: NHMSYS0000459034
* NCBI: 379948
* NZOR: 768031f6-8df6-4bac-bc27-dc598fc211b8
* Open Tree of Life: 106689
* Plant List: kew-2823229
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:373013-1
* WFO: wfo-0000700434

 |

 |
Martin-Marietta AGM-62 Walleye-liitopommi.
**AGM-62 Walleye** on yhdysvaltalainen ohjattu liitopommi. Se on ollut lähinnä Yhdysvaltain laivaston käytössä. Valmistaja on Martin-Marietta. FFAR- ja HVAR- tyyppisiä (kuten *Tiny Tim* ja *Mighty Mouse*) rakettiaseita korvaamaan pyrkinyt pommityyppi oli kutsumanimeltä nimellä *TV-bomb*. Palveluskäytön AGM-62 Walleye aloitti 1963. Asetyyppi palveli 3 vuosikymmentä: 1960 - 1990 -luvuilla. Aseen kantama oli 16 mailia eli noin 26 km. Räjähdekärki saattoi olla joko konventionaalinen HE-räjähde (113 kg) taikka taktinen (kilotonni-luokan) ydinlataus. Pommin omamassa oli 2 000 paunaa eli 908 kg. Pommia hyödynsivät seuraavat konetyypit: A-4 Skyhawk, F-4 Phantom II, A-6 Intruder, A-7 Corsair II ja F/A-18 Hornet.

Grumman A-6 Intruder laukaisee Walleye II-liitopommin vuonna 1994.
Pommityyppiä edelsi AGM-12 Bullpup, jota myös Saab J-35 Draken kykeni hyödyntämään.

Lähteet
-------

1. ↑  Skyhawk Ordnance - Skyhawk Punch *A-4 Skyhawk Association Skyhawks Forever!*.  15.10.2016.  Arkistoitu 31.10.2018. Viitattu 31.10.2018.
2. ↑  Weapons *China Lake Museum Foundation*. Viitattu 31.10.2018.
3. ↑  Martin Marietta AGM-62 Walleye I *National Museum of the US Air Force*.  18.5.2015. Viitattu 31.10.2018.
**Espen Andersen** (s. 28. lokakuuta 1993 Bærums Verk) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa.

Andersen voitti 2012 nuorten MM-kisoista Erzurumista sprintin pronssia. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenes ja voitti hopeaa Norjan joukkueessa. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi. Parisprintissä hän saavutti hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa yhdestoista sekä suurmäen vastaavassa kilpailussa viidestoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 Andersen saavutti joukkuekilpailussa kultaa sekä sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 12:nneksi ja normaalimäen Gundersen-kilpailussa 17:nneksi.

Yhdistetyn maailmancupissa Andersen debytoi maaliskuussa 2013 Oslossa ollen suurmäen ja kymmenen kilometrin hiihdon 47:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti maaliskuussa 2014 niin ikään Oslossa suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa oltuaan 20:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa Lillehammerissa joulukuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti Rukan suurmäen ja viiden kilometrin hiihdon kilpailussa marraskuussa 2017. Viikkoa myöhemmin hän voitti Lillehammerissa suurmäen ja 10 kilometrin kilpailun. Kauden 2017–2018 kokonaispisteissä hän oli yhdeksäs.

Andersen on kilpaillut myös Continental Cupissa, jossa hän on voittanut neljä osakilpailua.

Lähteet
-------

* Espen Andersen (s. 1993) Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Christopher "Chris" Borland** (s. 26. joulukuuta 1990 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan sisempi tukimies. Hän edusti yhden ammattilaiskautensa ajan NFL:ssä pelaavaa San Francisco 49ersia.

Borland lopetti uransa terveyshuolien vuoksi vain 24-vuotiaana yhden NFL-kauden jälkeen.

Ura
---

Ennen NFL:ää Borland pelasi yliopistojalkapalloa Wisconsinin yliopistossa. 49ers varasi hänet kolmannella kierroksella vuoden 2014 NFL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden 77. pelaajana.

Borland oli tulokaskaudellaan yksi NFL:n parhaista tulokkaista. Hänestä povattiin 49ersin puolustuksen uutta johtohahmoa Patrick Willisin lopetettua uransa maaliskuussa 2015. Borland kuitenkin ilmoitti vain pari viikkoa myöhemmin omasta lopettamisestaan, sillä ei halunnut vaarantaa terveyttään.

Muuta
-----

Lukioaikoinaan Borland oli yksi Ohion osavaltion lupaavimmista kuulantyöntäjistä. Hänen ennätyksensä 12 paunan (n. 5,4 kg) kuulalla on 18,62 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chris Borland ESPN. Viitattu 16.11.2014. (englanniksi)
2. 1 2  SF's Borland quits over safety issues *ESPN.* Viitattu 17.3.2015.
**Teriö** on kukan osa, tarkemmin kehälehtien osa, joka muodostuu terälehdistä. Terälehdet ovat ohuita kukkalehtiä. Teriö on useimmiten kukan näkyvin osa ja monilla kasveilla kirkasvärinen. Näkyvän teriön tarkoituksena on houkutella kukkaan pölyttäjiä, tyypillisimmin hyönteisiä, ja tavallisesti teriö kuihtuu pian pölytyksen jälkeen. Useimpien yksisirkkaisten kasvien kukissa on kolme tai kuusi terälehteä, kaksisirkkaisilla tavallisimmin viisi. Tästä on kuitenkin joukko poikkeuksia; esimerkiksi ristikukkaiskasveilla on neljä terälehteä ja useilta tuulipölytteisiltä kasveilta, esimerkiksi heinäkasveilta ne puuttuvat kokonaan.

Teriön muoto vaihtelee eri kasveilla suuresti, ja se on usein kasviheimon tärkeä tuntomerkki. Tavallisimmin terälehdet haarautuvat kukan keskuksesta säteittäisesti eri suuntiin. Yhdislehtisiin kuuluvilla kasveilla terälehdet ovat ainakin tyvestä kasvaneet yhteen. Teriö voi olla myös erillislehtinen.

Kuvia
-----

### Erillislehtisiä teriömuotoja

* ruusumainen(karjalanruusu,Rosa acicularis)ruusumainen  
(karjalanruusu,  
*Rosa acicularis*)
* neilikkamainen(ketoneilikka,Dianthus deltoides)neilikkamainen  
(ketoneilikka,  
*Dianthus deltoides*)
* ristimäinen(sinappikaali eli rucola,Eruca sativa)ristimäinen  
(sinappikaali eli rucola,  
*Eruca sativa*)
* orvokkimainen(keto-orvokki,Viola tricolor)orvokkimainen  
(keto-orvokki,  
*Viola tricolor*)
* perhomainen(herne, Pisum sativum)perhomainen  
(herne,  
 *Pisum sativum*)

### Yhdislehtisiä teriömuotoja

* kellomainen(kissankello,Campanula rotundifolia, valkoinen värimuunnos)kellomainen  
(kissankello,  
*Campanula rotundifolia*,  
 valkoinen värimuunnos)
* huulimainen(kirjopillike,Galeopsis speciosa)huulimainen  
(kirjopillike,  
*Galeopsis speciosa*)
* kielimäinen,(esimerkiksi päivänkakkaran,Chrysantemum leucamthemum,mykerön laitakukat ("terälehdet"))kielimäinen,  
(esimerkiksi päivänkakkaran,  
*Chrysantemum leucamthemum*,  
mykerön laitakukat ("terälehdet"))
* torvimainen,(esimerkiksi päivänkakkaran,Chrysanthemun leucanthemum,mykerön kehräkukat)torvimainen,  
(esimerkiksi päivänkakkaran,  
*Chrysanthemun leucanthemum*,  
mykerön kehräkukat)

Lähteet
-------

1. ↑  Pankakoski, Antero: "Kehälehdet", *Puutarhurin kasvioppi*, s. 165. Helsinki: Edita, Opetushallitus, 1996. ISBN 951-37-1932-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teriö** Wikimedia Commonsissa
Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Värendin perinteinen kansallispuku.
**Värend** oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (ruots. *små landen*), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan. Yhdessä Njudungin ja Finnvedenin kanssa se oli näistä "pienistä maista" suurikokoisimpia. Värend sijaitsee Smålandin eteläosassa ja se luotiin Växjön läheisyyteen vuoden 1050 tienoilla. Tanskan läheisyys ja Växjöhön vuonna 1170 perustettu tuli piispanistuin antoivat alueelle erityisaseman muun Smålandin joukossa. 1700-luvulla alue jaettiin viiteen kihlakuntaa, jotka olivat Allbon kihlakunta, Kinnevaldin kihlakunta, Kongan kihlakunta, Norrvidingen kihlakunta ja Uppvidingen kihlakunta.

Värend vastaa nykyisessä aluejaossa pääasiassa Kronobergin lääniä lukuun ottamatta Finnvedeniin kuulunutta Sunnerbon kihlakuntaa. Myöhäisellä keskiajalla Värendissä esiintyi voimakkaita irtautumishaluja. Ne kärjistyivät Dacken kapinassa, joka johtui Kustaa Vaasan pyrkimyksistä vahvistaa keskushallintoa.

Värend on sittemmin lakannut olemasta hallinnollinen alue. Paikannimen alkuperä on epävarma, mutta erään tulkinnan mukaan se tarkoittaa "rikasta aluetta". Alueen väestöä on vanhempina aikoina kutsuttu nimellä *virdar*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Värend 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Smålandin "pienet maat" (*små land*) ja kihlakunnat |
| --- |
|  |
| Aspeland | Aspelandin kihlakunta | Smålandin maakuntavaakuna |
|  |
| Finnveden | Sunnerbon kihlakunta • Västbon kihlakunta • Östbon kihlakunta |
|  |
| Handbörd | Handbördin kihlakunta • Strandan kihlakunta |
|  |
| Kinda | Kindan kihlakunta • Ydren kihlakunta (*kuuluneet Itä-Götanmaan maakuntaan ja lääniin vuoden 1634 lääniuudistuksesta lähtien*) |
|  |
| Möre | Norra Mören kihlakunta • Södra Mören kihlakunta |
|  |
| Njudung | Itäinen kihlakunta • Läntinen kihlakunta |
|  |
| Sevede | Seveden kihlakunta • Tunalänin kihlakunta |
|  |
| Tjust | Norra Tjustin kihlakunta • Södra Tjustin kihlakunta |
|  |
| Vedbo | Norra Vedbon kihlakunta • Södra Vedbon kihlakunta |
|  |
| Värend | Allbon kihlakunta • Kinnevaldin kihlakunta • Kongan kihlakunta • Norrvidingen kihlakunta • Uppvidingen kihlakunta |
|  |
| Muut "pienet maat" | Mon kihlakunta (*kuului keskiajalla Länsi-Götanmaahan*) • Tvetan kihlakunta • Vistan kihlakunta |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Henrik Nuoren puolisoa. Margareeta Ranskalainen käsittelee Edvard I:n puolisoa*

**Marguerite de France** (1158–1197) oli Ranskan kuninkaan Ludvig VII:n ja hänen toisen vaimonsa Kastilian Constancen vanhin tytär, josta tuli avioliittojensa kautta sekä Englannin että Unkarin kuningatar.

Avioliitto Henrik Nuoren kanssa
-------------------------------

Marguerite kihlattiin vain kaksivuotiaana 2. marraskuuta 1160 tulevan Englannin kuninkaan kanssa. Margueriten isän entinen puoliso Eleonoora Akvitanialainen oli mennyt uudestaan naimisiin Englannin kuninkaan Henrik II:n kanssa. Heille oli syntynyt poika Henrik Nuori, joka oli kihlaantumisen aikoihin vain viiden vuoden ikäinen.

Marguerite ja Henrik vihittiin 27. elokuuta 1172 Winchesterin katedraalissa. Henrikistä oli Ranskasta opitun tavan mukaisesti tullut isänsä kanssahallitsija jo muutamaa vuotta aiemmin. Marguerite tuli välittömästi raskaaksi ja synnytti nuoren avioparin ainoan poikalapsen Wilhelmin 18. kesäkuuta 1177. Lapsi syntyi kuitenkin keskosena ja eli vain kolme vuorokautta.

Avioliiton purkaminen
---------------------

Margueriteä syytettiin salavuoteudesta Pembroken ensimmäisen jaarlin William Marshalin kanssa. Jo aikalaiskronikat epäilivät syytöksen todenperäisyyttä. Vaikka Henrik haki avioliittonsa mitätöimistä uskottomuuden perusteella, todellinen syy oli todennäköisesti Margueriten kyvyttömyys synnyttää kruunulle perillistä. Eräiden historioitsijoiden näkemysten mukaan Marguerite saatettiin lähettää Ranskaan myös oman turvallisuutensa vuoksi, sillä Henrikin ja hänen nuoremman veljensä Rikhardin välillä oli käynnissä sisällissota.

Avioliitto Béla III:n kanssa
----------------------------

Marguerite luovutti myötäjäisinä Gisorsin ja Vexinin läänitykset ja avioitui Unkarin kuninkaan Béla III:n kanssa. Avioliitto oli Bélan kolmas. Hänellä oli aiemmista liitoistaan runsaasti perillisiä, joten lapsettomuus ei ollut ongelma. On hyvin todennäköistä, että Margueritesta oli tullut steriili keskosena syntyneen esikoisensa hyvin vaikeassa synnytyksessä.

Kuolema
-------

Marguerite jäi leskeksi vuonna 1196 ja lähti seuraavana vuonna pyhiinvaellukselle Pyhälle maalle. Saavuttuaan Akkoon vuonna 1197 hän kuoli oleskeltuaan kaupungissa joitakin päiviä. Aikalaiskronikan mukaan hänet haudattiin Tyrean katedraaliin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Margaret of France, Queen of England and Hungary

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marguerite de France** Wikimedia Commonsissa
**Väreistä** (m.kreik. Περὶ χρωμάτων, *Peri khrōmatōn*; lat. *De coloribus*) on Aristoteleen koottujen teosten laitokseen eli Corpus Aristotelicumiin kuuluva teos, joka ei kuitenkaan ole todellisuudessa Aristoteleen kirjoittama. Teos on kuitenkin varmuudella peräisin peripateettisesta koulukunnasta. Se on usein pantu joko Theofrastoksen tai Stratonin nimiin.

Nimensä mukaisesti teos käsittelee värejä. Alussa kirjoittaja määrittelee luonnolliset perusvärit. Näitä ovat klassisten alkuaineiden värit: ilma, vesi ja maa ovat valkoisia ja tuli (ja aurinko) keltaisia. Alkuaineiden ja niiden yhdistelmien todellinen väri tulee esiin esimerkiksi polttamalla. Esimerkiksi kun maata oleva esine poltetaan, sen jäljelle jäävä tuhka on valkoista.

Musta on muutoksessa olevien asioiden luonnollinen väri. Muut värit syntyvät näiden värien sekoittumisen seurauksena, riippuen sekoitussuhteesta ja värien voimakkuudesta. Pimeys on valon vähäisyyttä. Näemme mustaa, kun esine on luonnostaan musta tai siitä ei tule (tarpeeksi) valoa. Valo on tulen väristä.

Tämän jälkeen kirjoittaja selittää, kuinka erilaiset väriyhdistelmät syntyvät valon ja varjon vaihtelun seurauksena. Esimerkiksi lintujen siivet näyttävät vaaleanpunaisilta, jos ne näkyvät runsaassa valossa, mutta vähäisemmässä valossa samat siivet näyttävät ruskealta.

Lähteet
-------

* *The Works of Aristotle*. Toimittanut W. D. Ross M.A. Oxford, Clarendon Press, 1913.

Kirjallisuutta
--------------

* Aristotle: *On Colours*. Teoksessa *Aristotle’s Works*. Volume XIV: Minor Works. Loeb Classical Library 307. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-99338-1.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
**Antonio Di Martino** (s. 1. joulukuuta 1982 Palermo) on italialainen laulaja-lauluntekijä.

Ura
---

Antonio Di Martino aloitti taiteellisen uransa 1998, jolloin hän perusti yhtyeen Famelika muusikoiden Enrico Orlando (kitara), Giusto Correnti (rummut) ja Pippo Guagliardo (kitara) kanssa Misilmerin kaupungissa Palermon lähellä. Debyyttialbumi *Storie poco normali* julkaistiin 2002. Vuosina 2003 ja 2004 Famelika esiintyi kiertueilla lämmittely-yhtyeenä. Debyyttialbumi *Cara maestra abbiamo perso* julkaistiin 2010. Tuolloin Di Martino valitsi yhtyeensä nimeksi Dimartino, ja mukaan liittyi Angelo Trabace (piano).

Vuonna 2012 julkaistu albumi *Sarebbe bello non lasciarsi mai ma abbandonarsi ogni tanto è utile* sai tunnustusta kriitikoilta. Vuonna 2015 julkaistu *Un paese ci vuole* pohtii italian kielen moniulotteista käsitettä "paese", ja ammentaa Cesare Pavesen romaanista *La luna e i falò*. Vuonna 2019 julkaistu *Afrodite* on omistettu Di Martinon esikoistyttärelle. Seuraavana vuonna Di Martino julkaisi levyn *I mortali* Colapescen kanssa.

Di Martino osallistui Colapescen kanssa San Remon festivaaleille keväällä 2021. Heidän sävellyksensä "Musica leggerissima" sijoittui neljänneksi 26:sta kilpailukappaleesta.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Cara maestra abbiamo perso (2010)
* Sarebbe bello non lasciarsi mai, ma abbandonarsi ogni tanto è utile (2012)
* Un paese ci vuole (2015)
* Un mondo raro (Fabrizio Cammaratan kanssa) (2017)
* Afrodite (2019)
* I mortali (Colapescen kanssa) (2020)

### EP

* Non vengo più mamma (2013)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biografia Dimartino *Rockit.it*. Milano:  Rockit. Viitattu 12.3.2021. (italiaksi)
2. ↑  Italy: Sanremo 2021 *Eurovisionworld.com*. Rockit. Viitattu 12.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube: Colapesce, Dimartino - Musica leggerissima (Official Video - Sanremo 2021)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Dimartino 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |

 |
**Andokides** (m.kreik. Ἀνδοκίδης, n. 440–391 eaa.) oli yksi attikalaisista puhujista. Hänen tarkkaa syntymä- ja kuolinaikaansa ei tiedetä. Andokides kuului vanhaan eupatridien sukuun, joka johti sukujuurensa aina Odysseukseen saakka.

Vuonna 415 eaa. Andokidesta syytettiin Ateenan hermien häpäisemisestä Alkibiadeen tavoin juuri ennen Sisilian sotaretken alkua. Hän säilytti henkensä ryhtymällä ilmiantajaksi, mutta tuomittiin menettämään osittain kansalaisoikeutensa ja lähtemään maanpakoon Ateenasta. Hän palasi takaisin kaupunkiin demokratian palauttamisen yhteydessä annetun yleisen armahduksen jälkeen 403 eaa. Andokides onnistui vastustajiensa hyökkäyksistä huolimatta saamaan valtion viran ja itselleen merkittävän poliittisen roolin.

Vuonna 391 eaa. Korintin sodan aikana hänet lähetettiin Spartaan neuvottelemaan rauhasta yhtenä Ateenan lähettiläistä, mutta neuvottelut epäonnistuivat.

Andokideen puhetyyli oli yksinkertainen ja koruton, ja hänen käyttämänsä kieli arkista.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.