recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Theme Park** on Bullfrog Productionsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema simulaatio- ja strategiapeli, joka on julkaistu vuonna 1994.

Pelaaminen
----------

Pelaajan tehtävänä on rakentaa huvipuistoja ajelu kerrallaan houkutellakseen asiakkaita. Ajelujen ostamisen lisäksi pelaaja rakentaa kauppoja ja ravintoloita saadakseen asiakkailta lisää rahaa ja palkkaa huoltohenkilöitä ja siivoajia pitämään huvipuiston toiminnassa ja ajelut siistinä.

Jokaisella puiston vierailijalla on joukko ominaisuuksia kuten miten paljon rahaa hänellä on ja miten nälkäinen tai janoinen hän on. Yksi ominaisuus on pahoinvointitaso, jonka noustessa liikaa vierailija oksentaa jättäen maahan sotkun siivottavaksi. Vierailijan pahoinvointiin vaikuttaa kolme seikkaa: rajut ajelut, epäsiistin vessan lähellä olo sekä toisen hahmon oksennuksen lähellä olo. Ruuhkaisessa puistossa ja riittämättömällä määrällä henkilökuntaa seuraa ketjureaktio oksentamisesta.

Vastaanotto
-----------

CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 93% arvostelussaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Construction and Management Simulations - Fundamentals of Game Design - page 542 *what-when-how.com*. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
2. ↑  Theme Park review Amiga Magazine Rack. Viitattu 4.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* *Theme Park* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Theme Park* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
* *Theme Park* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
10NES-mikrosiru
**10NES** oli aitouden varmistamiseen käytettävä koodi, jota käytettiin Nintendo Entertainment System -konsolilla. Systeemi koostui kahdesta osasta: mikrosirusta NES:ssä joka tarkisti pelimoduulin aitouden sekä mikrosirusta pelimoduulissa, joka antoi laitteelle 10NES-koodin. Jos moduuli ei todistanut aitouttaan, laite ei käynnistynyt. 10NES oli patentoitu ja vain Nintendo pystyi valmistamaan aitoja hyväksyttäviä moduuleja.

Lukuisat yritykset löysivät tapoja ohittaa mikrosirun. Useimmat lisensoimattomat yritykset loivat sähköpiirejä, jotka käyttivät jännitepiikkiä poistakseen NES:n varmistusmikrosirun pois käytöstä. Tengen (Atarin NES-pelejä tehnyt sivuyhtiö) otti erilaisen suunnan ja valmisti "Rabbit"-mikrosirun, joka jäljensi 10NES:n toiminnon. Nintendo haastoi Tengenin oikeuteen tästä, mutta käsittely päättyi tuloksettomana osapuolten päästyä sovintoon. Muutama lisensoimaton peli pääsi Euroopan ja Australian markkinoille. Pelit toimivat käyttäen hyväksi jonkun lisensoidun moduulin 10NES-mikrosirua.

Konsolin pystyi modaamaan (eli poistamaan aluelukituksen sekä lisensoimattomien moduulien eston käytöstä) katkaisemalla mikropiiristä kuvassa ympyröidyn jalan poikki.

Lähteet
-------

1. ↑  System for determining authenticity of an external memory used in an information processing apparatus espacenet.  Arkistoitu 23.3.2010. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
2. ↑  Ed Logg interview *Atari HQ*. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  Case: Atari v. Nintendo (N.D. Cal. 1993) [C,P] *Patent Arcade*. Banner & Witcoff, Ltd.. Viitattu 11.4.2010. (englanniksi)
**Reijo Kemppinen** (s. 1. heinäkuuta 1957 Orimattila) on suomalainen Euroopan unionin virkamies, joka työskentelee Eurooppa-neuvoston viestintäjohtajana. Hän on aiemmin toiminut toimittajana muun muassa Uusi Suomi -lehdessä ja MTV:ssä. Hän aloitti virkamiesuransa Suomen ulkoministeriössä, josta siirtyi Euroopan komission palvelukseen tiedottajaksi muun muassa Euroopan komission puheenjohtaja Romano Prodille. Vuosina 2004–2005 hän toimi lyhyehkön ajan Euroopan komission Suomen edustuston päällikkönä. Vuonna 2010 hän aloitti viestintäjohtajana EU-neuvostossa.

Julkaisuja
----------

* *ETA, Euroopan talousalue ja Suomi*. Helsinki: Ulkoasiainministeriö, 1992. ISBN 951-47-6229-0.
* *Suomi Euroopan unionissa*. Helsinki: Edita, 1998. ISBN 951-37-2331-3.
* Eronen, Noora & Kemppinen, Reijo: *Belgia. Maa Euroopan ytimessä*. Helsinki: Edita, 2000. ISBN 951-37-2620-7.

Lähteet
-------

1. ↑  Reijo Kemppinen hopes to improve communications at European Council  5.10.2010. Helsingin Sanomat International Edition. Viitattu 3.12.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* CV edustuston sivulla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Dionysos ja Oinopion, yksityiskohta attikalaisesta mustakuvioamforasta, n. 540–530 eaa.
**Oinopion** (m.kreik. Οἰνοπίων, *Oinopiōn*, lat. *Oenopion*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen – joidenkin lähteiden mukaan Theseuksen ja Ariadnen poika. Hän oli Khioksen myyttinen hallitsija, jonka kerrottiin tuoden viinintekotaidon saarelle. Puolisonsa nymfi Heliken kanssa heillä oli tytär Merope, johon Orion rakastui. Humaltuneena hänelle tarjoillusta viinistä hän yritti maata Meropen väkisin, jolloin Oinopion puhkaisi kostoksi Orionin silmät tämän nukahdettua ja karkotti pois saarelta.

Auringon parannettua myöhemmin Orionin sokeuden tämä ryhtäsi kiireesti takaisin Khiokseen tarkoituksenaan kostaa Oinopionille, mutta saaren asukkaat kätkivät tämän maan alle. Oinopionin hauta oli nähtävissä Khioksella vielä Pausaniaan aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Plutarkhos: *Theseus* xx (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.4.3 (engl. käännös).
3. ↑  Hyginus: *Astronomica* ii.34 (engl. käännös).
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 7.5.13 (engl. käännös)
**Tamilisai Soundararajan** (s. 2. kesäkuuta 1961 Nagercoil) on intialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2019 alkaen Telanganan kuvernöörinä ja on 18. helmikuuta 2021 alkaen Puducherryn luutnanttikuvernööri. 

Ennen kuvernöörin virkaansa hän toimi Intian kansanpuolueen (BJP) Telanganan yksikön puheenjohtajana ja pääsihteerinä. Hän on koulutukseltaan lääkäri. Hän on työskennellyt televisiossa ja kääntänyt useita englanninkielisiä poliittisia ja lääketieteellisiä artikkeleita tamiliksi.

Soundararajan syntyi poliitikkosukuun. Hänen isänsä on kongressipuolueen Tamil Nadun yksikön entinen puheenjohtaja Kumari Ananthan. Opiskeluaikoinaan Madras Medical Collegessa hän osallistui opiskelijapolitiikkaan. Intian kansanpuolue valitsi hänet vuonna 1999 Etelä-Chennain piirikunnan lääkintäsihteeriksi. Osavaltiopääsihteeriksi hän yleni vuonna 2007 ja varapuheenjohtajaksi 2010. Hänestä tuli Telanganan BJP:n puheenjohtaja vuonna 2014, kunnes hän luopui tehtävästä tultuaan valituksi kuvernööriksi.

Poliittisen uransa aikana Soundararajan kohtasi runsaasti trolleja ja meemejä, jotka arvostelivat hänen ulkonäköään. Hän on vastannut sen johtuvan siitä, että kukaan ei pysty väittämään häntä korruptoituneeksi tai pilkkaamaan hänen koulutustaan. Hän oli ehdolla vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Thoothukudin vaalipiiristä, mutta hävisi Dravida Munnetra Kazhagam -puolueen Kanimozhille.

Soundararajanin aviomies P. Soundarajan on munuaissiirtoihin erikoistunut lääkäri. Heillä on tytär ja poika, jotka molemmat työskentelevät myös lääkäreinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tamilisai Soundararajan is new Governor of Telangana *The Hindu*.  2.9.2019. Viitattu 12.2.2021.
2. 1 2  Kalanidhi, Manju Latha: INTERVIEW | Enjoy being exemplary in whatever I take up, says Tamilisai Soundararajan *New Indian Express*.  22.2.2020. Viitattu 12.2.2021.
3. ↑  Who is Tamilisai Soundararajan? *Indian Express*.  4.9.2018. Viitattu 12.2.2021.
4. ↑  Rohit, T. K.: For Tamilisai Soundararajan, hard work and loyalty paid dividends *The Hindu*.  2.9.2019. Viitattu 12.2.2021.
5. ↑  Koushik, Janardhan: Meme creators have body shamed me but it only helped me grow: Tamilisai Soundararajan *Indian Express*.  5.9.2019. Viitattu 12.2.2021.
6. ↑  Kill trolls of meme creators with laughter: BJP Tamil Nadu President Tamilisai Soundararajan *New Indian Express*.  12.3.2018. Viitattu 12.02.2021.
7. ↑  My father, a Congress veteran, will be happy today: BJP leader Tamilisai on being appointed Guv *India Today*.  1.9.2019. Viitattu 12.2.2021.
**Reijo Kupiainen** (s. 1964 Pori) on suomalainen filosofi ja kasvatustieteilijä. Kupiainen työskentelee Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa visuaalisen kulttuurin teorian professorina ja vierailevana mediakasvatuksen professorina Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston kasvatustieteiden laitoksella. Aiemmin hän on toiminut mediakasvatuksen yliassistenttina Tampereen yliopistossa, lehtorina ja määräaikaisena professorina (Lapin yliopisto) ja visuaalisen kulttuurin lehtorina (Taideteollinen korkeakoulu, Porin yksikkö).

Kupiaisen kirjalliseen työhön kuuluu muun muassa Martin Heideggerin teoksen *Oleminen ja aika* suomentaminen. Kupiainen on väitellyt mediakasvatuksen alalta vuonna 2005 tutkimuksellaan *Mediakasvatuksen eetos*, joka palkittiin kasvatustieteen vuotuisella väitöskirjapalkinnolla. Hänen julkaisunsa *Media and Digital Literacies in Secondary School* (Peter Lang 2013) tarkastelee yläkoululaisten mediakäytäntöjä ja koulun mediakasvatusta suomalaisessa yläkoulussa.

Lisäksi hän on tehnyt uraauurtavaa työtä pienten lasten mediakulttuurin alalla kehittämällä muun muassa animaatiopajatoimintaa päiväkodeissa ja kouluissa sekä opettajien perus- ja täydennyskoulutuksessa.

Kupiainen on myös toiminut filosofisen aikakauslehden *Niin & näin* toimittaja vuosina 1994–2006. 

Kupiainen toimi Mediakasvatusseuran puheenjohtajana 2009–2010.

Teoksia
-------

* *Media and Digital Literacies in Secondary School*. Peter Lang 2013. ISBN 978-1-4331-1840-1
* *Medialukutaidot osallisuus mediakasvatus* (yhdessä Sara Sintosen kanssa). Gaudeamus 2009. ISBN 978-951-570-769-7
* *Mediakasvatuksen eetos: Fenomenologinen tutkimus mediakasvatuksen etiikasta*. (*Ethos of Media Education: Phenomenonological Research of Media Education*.) Acta Universitatis Lapponiensis 64. University of Lapland 2005. ISBN 951-634-973-0.
* *Martin Heideggerin ja Friedrich Nietzschen taidekäsitysten jäljillä*. Gaudeamus, Helsinki 1997.
* *Ajattelemisen anarkia. Transmetafyysinen asenne Martin Heideggerilla*. Filosofisia tutkimuksia Tampereen yliopistosta vol. XVIII, 1991.

Muita julkaisuja
----------------

Rumpalina ja sovittajana
* Löysät Ritarit (Zerga 2003 CD ZR-10)

Lähteet
-------

1. ↑  Jyväskylän yliopisto.[vanhentunut linkki]
2. ↑  Arvostelu.

Aiheesta muualla
----------------

* Reijo Kupiaisen kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tamiathis** (m.kreik. Ταμίαθις; kopt. *Ⲧⲁⲙⲓⲁϯ*, *Tamiati*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Mendesioksen nomokseen. Nykyisin sen lähellä sijaitsee Damiettan kaupunki.

Tamiathis sijaitsi Niilin suiston koillisosassa Välimeren rannikolla. Antiikin aikainen kaupunki oli rakennettu Niilin Fatmetikos-suuhaaran eli nykyisen Damiettan suuhaaran suuhun. Nykyinen kaupunki sijaitsee eri paikassa enemmän sisämaassa. Kaupungista etelään sijaitsivat Diospolis Kato, Mendes ja Thmuis, ja itään Pelusion.

Tamiathiksen vaiheista ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Myöhäisellä roomalaisella kaudella Tamiathis kuului Augustamnica priman provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella Tamiathis oli Pelusionin metropoliitan alainen piispanistuin. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä *Tamiathitanus seu Damiatensis*. Stefanos Byzantionlainen mainitsee Tamiathiksen 500-luvulla. Kaupunki mainitaan myös ristiretkien yhteydessä. Sulttaani Baibars siirrätti kaupungin nykyisen Damiettan paikalle vuonna 1251.

Kaupungista on säilynyt vain vähän muinaisjäänteitä. Joitakin sen rakennusten pylväitä on uudelleenkäytetty nykyisen kaupungin moskeijoissa. Kaupungin paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia, joissa on löydetty muun muassa 26. dynastian (672–525 eaa.) aikainen nekropolis sekä roomalaisaikaisia esineitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tamiathis *Pleiades*. Viitattu 7.12.2020.
2. 1 2  Tamiathis (Egypt) 1 Damietta - Ταμίαθις *ToposText*. Viitattu 7.12.2020.
3. ↑  Tamiathis (Damietta) *Trismegistos*. Viitattu 7.12.2020.
4. 1 2 3 4  Wilkinson, Sir John Gardner: *Modern Egypt and Thebes: Being a Description of Egypt*, s. 410. Nide 1. J. Murray, 1843. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Tamiathis *Catholic Hierarchy*. Viitattu 7.12.2020.
6. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* T599.14.
7. ↑  Mahmoud, Norhan: Egyptian Archaeological Mission Unearths Roman Pottery Coffins in Damietta *Sada Elbalad English*.  30.12.2018. Viitattu 7.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tamiathis** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Sonkajärven kylästä. Muista Oinasjärvistä katso täsmennyssivu.*
**Oinasjärvi** on Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savon maakunnassa sijaitseva kylä. Oinasjärventien kyläyhdistyksen alueena on Sonkajärven kunnan eteläinen alue Oinasjärventien varrella. Kylän alue alkaa Harvanjoesta, käsittäen Mustanjoen, Marjomäen, Kotkatmäen päättyen Oinasjärvellä Salmisenmäkeen. Länsipuolella rajana on Hämeenmäki ja itäpuolella Luppamäki ja entinen Luusan kylän koulu. Sonkajärven kirkonkylälle matkaa on noin 4–12 km, ja lähimpään kaupunkiin, Iisalmeen, matkaa kertyy keskimäärin 35 km.

Oinasjärventien kyläyhdistyksen alueella on asukkaita yhteensä 161 henkilöä (vuonna 2003). Asukkaista työikäisiä on 65 henkilöä (n. 40 %), eläkeläisiä 45 henkilöä (n. 28 %). Nuoria alle 24-vuotiaita kylällä on 33 (20,5 %) ja 1–7-vuotiaita lapsia 18 (n. 11 %). Väestö koostuu aiemmista kanta-asukkaista ja kylälle muuttaneista nuorista lapsiperheistä. Jokunen paluumuuttajakin kylältä löytyy. Lapsille on rakennettu leikkikenttä Mustanjoelle. Loma-asukkaiden myötä asukasmäärä lisääntyy kesäaikaan noin 50 henkilöllä.

Oinasjärventien kyläyhdistyksen alueella sijaitsee kaksi retkeilyyn tarkoitettua kotaa: *Mustanjoen kota* ja *Mustanmäen kota*. Mustanjoen kota sijaitsee Sonkajärven kirkonkylältä päin tultaessa Mustanjoen suoran päässä vasemmalla. Kota ja puuvarasto on rakennettu 2003, wc on rakennettu vuonna 2004. Kodan kautta kulkee talvisin kirkonkylältä tuleva latukoneella ajettu latu, joka kiertää lenkin Kuljun rinteen alta sekä Kuljun rinteen päältä. Latu on osa maaliskuussa hiihdettävän Elekko-hiihdon latua. Mustanmäen kota on avonainen eli kiinteä laavu ja pienempi kuin Mustanjoen kota.

Oinasjärvellä sijaitsee myös hirviporukan jahtimaja, jota kyläyhdistys voi käyttää esimerkiksi kokouksissa.
**René Garcia Préval** (17. tammikuuta 1943 Port-au-Prince – 3. maaliskuuta 2017 Port-au-Prince) oli haitilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1996–2001 ja uudelleen 2006–2011.

Préval valmistui agronomiksi Gembloux’n yliopistosta Belgiasta. Hänen perheensä pakotettiin maanpakoon 1963 diktaattori François "Papa Doc" Duvalierin aikana. Hänen isänsä toimi maatalousministeriössä ennen Duvalierin valtaannousua. Perhe asui mm. Belgian Kongossa YK:n tehtävissä.

René Préval vietti viisi vuotta New Yorkissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Haitiin hän sai viran mineraalivarojen instituutista. Hän toimi pääministerinä läheisen ystävänsä presidentti Jean-Bertrand Aristiden hallituksessa helmikuusta 1991 lokakuun vallankaappaukseen asti ja lähti maanpakoon syyskuussa 1991 yhdessä tämän kanssa. Préval ja Aristide palasivat Haitiin 1994, ja Aristide valittiin presidentiksi.

Préval valittiin joulukuussa 1995 Aristiden seuraajaksi presidenttinä viisivuotiskaudelle. Tuolloin hän sai 89 % äänistä, kun pääoppositiopuolueet voikotoivat vaaleja. Prévalista tuli maan toinen demokraattisesti valittu presidentti sen kaksisataavuotisen historian aikana ja 2001 ensimmäinen presidentti, joka hallitsi kautensa loppuun. Préval teki kautenaan lukuisia talousuudistuksia, pääasiassa valtion yhtiöiden yksityistämisiä ja tuki poliisin ja armeijan suorittamien ihmisoikeusrikkomusten tutkimuksia.

Aristide oli Prévalin seuraaja presidentinvirassa vuoden 2004 vallankaappaukseen asti.

Préval asettui ehdolle uudelle kaudelle vuoden 2006 presidentinvaaleihin. Jo äänestyksen aloittamisen viivästyminen johti väkivaltaisuuksiin ja kolmen kuolemaan. Vaaleja tarkkaili 350 kansainvälistä tarkkailijaa. Helmikuun 9. etukäteen julkaistujen tulosten mukaan hän sai noin 60 prosenttia äänistä, mutta virallisissa tuloksissa vain 48,7 %, mikä johti toisen kierroksen järjestämiseen. Tulosta seurasi monipäiväisiä mielenosoituksia Port-au-Princessa ja muualla Haitissa. Helmikuun 14. Préval väitti tulosta väärennetyksi ja vaati julistamistaan voittajaksi ensimmäiselle kierroksella. Helmikuun 16. vaalilautakunta julisti Prévalin voittajaksi 51,5 %:lla äänistä, kun "tyhjät" äänet jätettiin laskennasta. Toiseksi tullut ehdokas Leslie Manigat sai vajaat 12 prosenttia äänistä. Vaalit johtivat laajoihin mielenosoituksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Robles, Frances & Katz, Jonathan M.: René Préval, President of Haiti in 2010 Quake, Dies at 74 *The New York Times*.  3.3.2017. Viitattu 4.3.2017. (englanniksi)
2. 1 2  René Préval Encyclopedia Britannica. Viitattu 4.10.2014.
3. ↑  Uutiskatsaus. Mitä Missä Milloin 1997 s. 41. Otava 1996 ISBN 951-1-14219-4
4. ↑  A Deal Is Reached to Name a Victor in Haiti's Election  16.2.2006. NY Times. Viitattu 8.6.2015.
5. ↑  Riots Follow Contentious Election in Haiti PBS. Viitattu 4.10.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Zisi** (子思; pinyin: Zǐ sī; Wade-Giles: Tzu Ssu), alkuperäiseltä nimeltään kenties **Kǒng Jí** (孔伋 ), 483 eaa. – 402 eaa. Kiina) oli enimmäkseen taistelevien läänitysvaltioiden kaudella elänyt kiinalainen filosofi. Perimätiedon mukaan hän oli itsensä Kungfutsen pojanpoika.

Teoksessa Mengzi filosofi Mengzi kertoo saaneensa oppia Kungfutsen opetuksista juuri Zisiltä. Tämä tuskin pitää paikkaansa, sillä nykykäsityksen mukaan Zisi olisi kuollut ennen Mengzin syntymää, mutta Mengzi on voinut olla tekemisissä Zisin oppilaiden kanssa. Mawangduin ja Guodianin hautapaikkojen arkeologisissa tutkimuksissa löydetyt tekstit ovat antaneet viitettä Zisin koulukunnan olemassaolosta. On jopa mahdollista, että Guodianin tekstit olisivat Zisin tai hänen opetuslastensa kirjoittamia.

Zisin kirjoittamana pidetty teos Zisizi on kadonnut ja se tunnetaan vain muissa teksteissä esiintyvien mainintojen perusteella. On mahdollista, että Guodianin hautalöytöihin sisältyvä teksti "Lun herttua Mu kysyi Zisiltä" on ollut osa Zisiziä. Perimätiedon mukaan Zisi on kirjoittanut teoksen Tarkoituksen oppi (*Zhōngyōng*), jonka filosofi Zhu Xi myöhemmin sisällytti kungfutselaisuuden keskeiseen Neljä kirjaa -kokoelmaan.

Zisin tiedetään myös laatineen tekstin Viisi toimintatapaa (*Wǔ xíng*), joka on niin ikään kadonnut, mutta mainittu muissa kirjoituksissa. Guodianista on kuitenkin 2000-luvulla löydetty tämänniminen teksti. Tässä teoksessa Zisi laati opin viidestä moraalisesta toimintatavasta, joista neljä (lähimmäisyys, oikeamielisyys, perinnäistapojen kunnioittaminen ja viisaus) Mengzi omaksui myöhemmin omaan oppiinsa ihmisyyden "iduiksi" (viides toimintatapa on esikuvallisuus). Alkemisti ja filosofi Zou Yan]in arvellaan laatineen myöhemmin opin viidestä alkuaineesta (vesi, puu, tuli, maa ja metalli) tämän perusteella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Encyclopedia Britannica (englanniksi) (viitattu 4.4.2019)
2. 1 2 3 4 5  Kungfutse: *Mestari Kongin keskustelut. Kungfutselaisuuden ydinolemus*. (Lúnyǔ, noin 475–221 eaa.) Suomentanut ja selityksin varustanut sekä taustoittavat luvut kirjoittanut Jyrki Kallio. Helsinki: Gaudeamus, 2014. ISBN 978-952-495-337-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
	+ 2
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Amadeo Vives
**Amadeu Vives i Roig** (esp. *Amadeo Vives*; 18. marraskuuta 1871 Collbató – 1. joulukuuta 1932 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä. Hän sävelsi enimmäkseen oopperoita, operetteja ja zarzueloja.

Vives puhui äidinkielenään katalaania. Hän opiskeli Felipe Pedrellin ja Josep Ribera i Mirón johdolla. Vuonna 1891 Vives perusti Lluís Milletin kanssa Katalonian musiikkielämän elpymisessä avainasemaan nousseen Orfeó Catalá -kuoron. Pian Vives lähti Madridiin, jossa vietti loppuikänsä. Hän julkaisi ensin konserttiteoksia, soolo- ja kuorolauluja (kuten *L'emigrant*, 1894), kunnes siirtyi zarzuelojen pariin. Vivesin yli sadasta näyttämöteoksesta ensimmäinen oli Walter Scottin teokseen perustuva nelinäytöksinen ooppera *Artús*, joka kantaesitettiin Barcelonassa vuonna 1897. Teoksen alkuperäinen libretto oli katalaaninkielinen, ja teoksessa käytettiin katalonialaisia kansanlauluja. Vivesin ensimmäinen zarzuela oli yksinäytöksinen *La primera del barrio*, joka esitettiin Madridin Teatro de la Zarzuelassa vuonna 1898.

Läpimurtonsa Vives teki yksinäytöksisellä zarzuelalla *Bohemios* (1904), joka perustui samaan aiheeseen kuin Giacomo Puccinin ooppera *La bohème*. Vivesin teoksessa oli kuitenkin enemmän ranskalaisia kuin italialaisia tyylivaikutteita. Conrado del Campo teki Vivesin zarzuelasta oopperaversion vuonna 1920, mutta se ei syrjäyttänyt alkuperäisen zarzuelan asemaa ohjelmistossa. Pian *Bohemioksen* jälkeen Vives teki yhteistyössä Gerónimo Giménezin kanssa ohjelmistossa pysyneet teokset *El húsar de la guardia* (1904) ja *La gatita blanca* (1905). Zarzuela *Doña Francisquita* (1923) vakiintui Vivesin tunnetuimmaksi ja arvostetuimmaksi teokseksi. Hänen oopperoistaan suosituimmaksi nousi todennäköisesti *Maruxa* (Madrid, 1914). Suosiota saavutti myös *Balada de carnaval* (Madrid, 1919). Näyttämömusiikin ulkopuolelta Vivesin tuotantoon kuuluu esimerkiksi laulusarja *Canciones epigramáticas*.

Vuonna 1923 Vives julkaisi omaelämäkerrallisen esseekokoelman *Sofía*. Hän kirjoitti myös menestyksekkään näytelmän *Jo no sabia que el món era així* (1929). Vivesin kuoltua vuonna 1932 Espanjassa lykättiin parlamentin istuntoa, jotta edustajat voisivat osallistua hänen hautajaisiinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Amadeo Vives Zarzuela.net, viitattu 31.12.2022
2. 1 2 3 4 5  Amadeo Vives Britannica, viitattu 31.12.2022
3. 1 2  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karbenoidit** ovat metallien komplekseja, joilla on karbeenien kaltaisia kemiallisia ominaisuuksia. Karbenoidit voivat reagoida joko suoraan karbeeneina tai toimia karbeenien lähteenä. Termiä käytetään myös silloin, kuin ei olla varmoja esiintyykö reaktiossa vapaata kompleksoitumatonta karbeenia Toinen suppeamman määritelmän mukaan karbenoideja ovat α-halogeenialkaanien metallikomplekseja ([LnMCH2X]). Karbeenien tavoin myös karbenoidit ovat hyvin elektrofiilisia ja reagoivat heikkojenkin nukleofiilien kanssa. Tämän vuoksi karbenoideja esiintyy lähinnä reaktioiden välivaiheina. Tyypillisiä ovat muun muassa alkeenien syklopropanointireaktiot. Synteettisesti käytetyimpiä karbeeneja ovat litium-, rodium- ja sinkkikarbeenit, esimerkiksi sinkkikarbeeneja muodostuu Simmons–Smith-reaktiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Carbenoids *IUPAC GoldBook*. IUPAC. Viitattu 6.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 288. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 172. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.7.2015). (englanniksi)
4. ↑  Yahui Wang, Michael E. Muratore & Antonio M. Echavarren: Gold Carbene or Carbenoid: Is There a Difference?  *Chemistry*, 2015, 21. vsk, nro 20, s. 7332–7339.  (englanniksi)
**Hugo Viidakkoseikkailu** (engl. *Hugo: Jungle Island*) on televisiopeli (ks. SMS-TV-peli). Pelistä on julkaistu versio Windowsille.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Peli sijoittuu kaukaiseen viidakkoon, jossa, kuten aina, Hugo yrittää pelastaa perheensä Scyllan kynsistä.

Ilkeä Skylla on kyllästynyt normaaliin elämäänsä ja kaipaa vaihtelua. Kuin tilauksesta noidan postiluukusta kolahtaa sisään matkaesite kaukaisesta Tulivuorisaaresta ja sen viidakosta. Skylla keksii ovelan juonen: hän kaappaa jälleen Hugon perheen, mutta oman luolansa sijasta vie nämä vangiksi saaren tulivuoren huipulle. Skylla liittoutuu saaren entisen kuninkaan Don Krokon kanssa ja tekee tästä ja lukuisista tyhmistä apinoista orjansa. Hugo on palaamassa kävelyltä kotiinsa. Kun perhe ei ole paikalla heräävät epäilykset Skyllasta. Hugo menee Skyllan luolalle, mutta se on tyhjä. Pöydällä lojuu kuitenkin matkaesite. Hugo tajuaa tapahtuneen ja matkaa heti lentokoneellaan viidakkoon. Skylla on kuitenkin varautunut ja ampuu Hugon alas ananaskranaatilla. Hugon pudottua hän tapaa kaksi uutta ystävää: Fernando-tukaanin ja Janne-apinan. Yhdessä ystävät ryhtyvät taistoon Skyllaa vastaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Viidakkoseikkailun loppukohtaus
-------------------------------

Jokaisen Viidakkoseikkailun pelin lopuksi tulee loppukohtaus, jossa Hugon täytyy yrittää vapauttaa Hugolina ja lapset. Viidakkoseikkailun loppukohtauksessa pitää valita oikea kahva. Jos valitsee oikein Hugo vapauttaa perheen, mutta jos valitsee väärin niin Hugo lennätetään pois tulivuorelta.

Lähteet
-------

* Hugo Viidakkoseikkailu 1
* Hugo Viidakkoseikkailu 2

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hugo: Jungle Island 

Hugo

|  |  |
| --- | --- |
| **Klassikkopelit** | **PC**: *Hugo Classic • Hugo Viidakkoseikkailu • Hugo Talvipelit***PlayStation**: *Hugo • Hugo 2* |
| **Opetuspelit** | *Hugo Taikatammi • Hugo Taikamatka • Hugo Taikajuoma • Hugo Taikavuoristorata • Hugo ja meren eläimet • Hugo ja savannin sankarit • Hugo ja luonnonvoimat • Hugo avaruudessa* |
| **2000–2005** | *Hugo ja kadonneet jalokivet • Hugo: Musta timanttikuume • Hugo sammakkojahdissa • Hugo: Ilkeä peili • Hugo Bukkazoom! • Hugo Palloralli • Hugo Runamukka • Hugo: CannonCruise • Hugo Penguin Battle* |
| ***Agent Hugo*** | *Agent Hugo • Agent Hugo: RoboRumble • Agent Hugo: Lemoon Twist • Agent Hugo: Hula Holiday* |
| ***2009-2010*** | *Hugo: Peikkometsän taika • Hugo: Tornin arvoitus • Hugo: Ensimmäiset merkit* |
| **Mobiilipelit** | *Hugo Retro Mania • Hugo Troll Race • Hugo Troll Wars • Hugo World • Ronaldo & Hugo: Superstar Skaters • Hugo Troll Race 2* |
Karch Kiraly vuonna 2014.
**Charles Frederik "Karch" Kiraly** (s. 3. marraskuuta 1960, Jackson) on yhdysvaltalainen lentopalloilija ja olympiavoittaja. Kiralya pidetään yleisesti yhtenä kautta aikojen parhaista lentopalloilijoista: hän on ainoa urheilija, joka on voittanut olympiakultaa sekä sisälentopallossa että rantalentopallossa.

Kiralyn sukujuuret ovat unkarilaiset. Hänen tohtori-isänsä László muutti Yhdysvaltoihin Unkarin kansannousun 1956 jälkeen. Karch Kiraly opiskeli Kalifornian yliopistossa ja valmistui biokemiasta vuonna 1983. 

1980-luvulla Kiraly oli Yhdysvaltain lentopallomaajoukkueen vakiojäsen. Hän oli mukana voittamassa olympiakultaa Los Angelesissa 1984 ja Soulissa 1988. Kansainvälinen lentopalloliitto FIVB valitsi Kiralyn vuoden pelaajaksi 1986 ja 1988.

Vuoden 1988 olympialaisten jälkeen Kiraly lopetti maajoukkueessa ja pelasi jonkin aikaa Italian Ravennassa Il Messaggeron joukkueessa. Sen jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin ja alkoi pelata rantalentopalloa täyspäiväisesti. Kiraly on voittanut ennätykselliset 148 ammattirantalentopallon turnausvoittoa ja hän voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 yhdessä Kent Steffesin kanssa. Vuonna 1996 rantalentopallo oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa.

Kiraly lopetti uransa kauden 2007, mutta jatkoi töitään televisiokanava ESPN:n parissa. Kiraly on ansainnut yli kolme miljoonaa dollaria palkintorahoja urallaan.

Syksyllä 2012 Kiraly nimitettiin Yhdysvaltain naisten lentopallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi maajoukkueen apuvalmentajana jo Lontoon olympialaisissa 2012, kun joukkue saavutti olympiahopeaa. Kiralyn päävalmentajakaudella joukkue voitti maailmanmestaruuden 2014 ja saavutti olympiapronssia 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kauffman, Bill: Karch Kiraly Named U.S. Women’s National Volleyball Team Head Coach *Team USA*.  11.9.2012. United States Olympic Committee. Viitattu 24.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 36*, s. 237. Suomen Urheilumuseo, 2015. ISBN 978-952-6644-06-6.
3. ↑  Questions asked and questions answered as curtain falls on Rio 2016  22.8.2016. FIVB. Viitattu 24.4.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Orhon** (mong. Орхон аймаг, *Orhon aimag*) on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Ulan Batorin luoteispuolella ja rajautuu Bulganin ja Selengen provinsseihin. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 87 118 asukasta ja sen pinta-ala on 840 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Erdenet.

Provinssi on saanut nimensä Orhonjoelta. Pienikokoinen provinssi syntyi vuonna 1994, kun se muodostettiin liittämällä yhteen alue Bulganin provinssista ja Erdenetin provinssitasoinen kaupunki.

Aluejako
--------

Provinssi jakautuu kahteen pienempään osaan, sumiin. Ne ovat: 

| Sum | Mongoliksi | Väkiluku (2015) |
| --- | --- | --- |
| Bajan-Öndör | Баян-Өндөр | 94 976 |
| Žargalant | Жаргалант | 3 774 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mongolia Citypopulation.de. Viitattu 5.1.2016.
2. ↑  Asukasluvut 2015 Mongolian tilastopalvelun verkkosivulla Mongolian Statistical Information Service. Viitattu 8.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Orhon** Wikimedia Commonsissa

* Provinssin internetsivut

  

MongoliaMongolian provinssit
**Provinssit**: Arhangai | Bajan-Ölgii | Bajanhongor | Bulgan | Darhan-Uul | Dornod | Dornogovi | Dundgovi | Govi-Altai | Govisümber | Hentii | Hovd | Hövsgöl | Ömnögovi | Orhon | Övörhangai | Selenge | Sühbaatar | Töv | Uvs | Zavhan

**Kunta**: Ulan Bator
**Sotaväen ja eräiden kulkulaitosvirastojen leski- ja orpokassa** oli aiemmin Suomessa eläkelaitos, josta maksettiin eräiden valtion virkamiesten leskien ja turvattomien lasten eläkkeet.

Toiminta
--------

### Kassan osakkaat

Eläkekassan osakkaita olivat kaikki valtionrautateiden, tie- ja vesirakennusten, merenkulkulaitoksen sekä ylisotaoikeuden mies- ja naispuoliset peruspalkkaa nauttivat viran- ja toimenhaltijat, jotka olivat päässeet tai myöhemmin pääsivät osallisiksi tähän eläkelaitokseen. Lisäksi osakkaita olivat kaikki siviili- ja sotilasviranhaltijat, jotka ennen eläkelaitoksen ohjesäännön voimaan tulemista vuonna 1927 olivat poistuneet virasta ja tätä ennen voimassa olleiden ohjesääntöjen mukaan päässeet osallisiksi kassaan ja oikeutetuksi leskiensä ja lastensa hyväksi saamaan siitä eläkettä.

Kassan osakkaat oli jaettu 12 luokkaan, joissa eläkemäärät vaihtelivat 10 800 markasta 1 700 markkaan. Eläkkeen suuruus riippui myös siitä, milloin ja minkälaisilla ehdoilla kukin oli aikanaan eläkelaitoksen osakkaaksi otettu.

### Eläkkeen maksaminen ja hakeminen

Eläkettä suoritettiin sekä osakkaan leskelle että hänen turvattomille lapsilleen.

Eläkehakemus sekä ilmoitus siitä, missä paikkakunnalla eläkettä oli nostettava, oli annettava eläkelaitoksen Helsingissä olevalle johtokunnalle. Hakemukseen oli liitettävä virkaluettelo tai asianomaisen päällystön antama nimikirjanote, jonka tuli sisältää tieto virasta tai toimesta, jossa osakas oli viimeksi ollut; papintodistus tai ote siviilirekisteristä; lääkärintodistus tarvittaessa sekä todistus eläkelaitokseen viimeisten kahdentoista kuukauden aikana pidätetyistä maksuista.

Katso myös
----------

* Puolustuslaitoksen leski- ja orpokassa
* Valtionrautateiden eläkelaitos

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hakkila, Esko (toim.): "Eläke", *Lakiasiain käsikirja*, s. 158. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Sotaväen ja eräiden kulkulaitosvirastojen leski- ja orpokassan ohjesääntö (12.11.1926) siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen.
Juli Meitus
**Juli Serhijovytš Meitus** (ukr. Юлій Сергійович Мейтус; 28. tammikuuta 1903 Jelysavethrad – 2. huhtikuuta 1997 Kiova) oli ukrainalainen säveltäjä.

Meitus valmistui Harkovan musiikki- ja draamainstituutista vuonna 1931 opiskeltuaan siellä Semen Bohatyrovin johdolla. Hän sävelsi muun muassa lukuisia oopperoita, joista osassa hänellä oli yhteistyökumppaneita. Muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa viisi orkesterisarjaa, lauluja sekä teatteri- ja elokuvamusiikkia. Meitus oli kuitenkin etenkin ukrainalaisen oopperan huomattava edustaja. Tyyliltään hän oli kohtalaisen moderni.

Meitus sai vuonna 1951 Neuvostoliiton valtionpalkinnon oopperasta *Molodaja gvardija*. Vuonna 1973 hän sai Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Meitus, Yulii Internet Encyclopedia of Ukraine
2. 1 2  ЮЛИЙ МЕЙТУС Kino-teatr.ru


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Internet Encyclopedia of Ukraine

 |

 |
**Tim Sestito** (s. 28. elokuuta 1984 Rome, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New Jersey Devilsin organisaatiossa. Pääosin hän edustaa organisaation AHL:ssä pelaavassa farmijoukkueessa Albany Devilsissä, jonka varakapteeni hän on. Sestiton pelipaikka on keskushyökkääjä, hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 91 kilogrammaa. Sestitolla on myös Italian kansalaisuus.

Ura
---

NHL-varaukseton Sestito debytoi NHL:ssä kaudella 2008–2009, jolloin hän edusti Edmonton Oilersia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi New Jersey Devilsin organisaatioon. Albany Devilsin lisäksi Sestito on pelannut AHL:ssä Bridgeport Sound Tigersin, Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin, Springfield Falconsin ja Lowell Devilsin riveissä. NHL:ssä Sestito on pelannut 101 ottelua tekemättä yhtään maalia. Vastaavaan suoritukseen, eli sataan NHL-otteluun ilman maaleja, on pystynyt NHL:n historiassa Sestiton lisäksi vain kuusi pelaajaa. Sestito pelasi sadannen NHL-ottelunsa tammikuussa 2015. Hän on kerännyt NHL:ssä kahdeksan syöttöpistettä.

Muuta
-----

Tim Sestiton pikkuveli Tom on myös jääkiekkoilija.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tim Sestito *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑
**Pyrrhoksesta** (m.kreik. Τὰ περὶ Πύῤῥου, *Ta peri Pyrrhū*) oli Timaios Tauromenionlaisen kirjoittama historiateos, joka oli jatkoa hänen *Sisilian historialleen*. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.

Teos käsitteli Pyrrhoksen sotia Etelä-Italian Suur-Kreikassa ja Sisiliassa sekä tapahtumia sen jälkeen. Se alkoi siitä, mihin *Sisilian historia* päättyi eli vuodesta 289/288 eaa. ja ulottui aina vuoteen 264/263 eaa. saakka. *Pyrrhoksesta* liittyi läheisesti yhteen *Sisilian historian* kanssa ja voitaisiin hyvin lukea yhdeksi historiateokseksi sen kanssa.

Pyrrhosta käsitelleen erillisen teoksen olemassaolo tiedetään kolmesta antiikin aikaisesta lähteestä, jotka ovat Polybios, Dionysios Halikarnassoslainen ja Cicero. Polybios aloittaa oman historiateoksensa *Historiai* samasta vuodesta 264/263 eaa. johon Timaios päätti. Häneltä on peräisin myös ainoa suora, lähteen mainitseva lainaus *Pyrrhoksesta*. Siinä Timaios selittää roomalaista lokakuun hevonen (*Equus October*) -uhritoimitusta.

*Suda* viittaa teokseen vain nimityksellä "erillinen esitys" (ἰδία πραγματεία, *idia pragmateia*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Baron, Christopher A.: *Timaeus of Tauromenium and Hellenistic Historiography*, s. 38–42. Cambridge University Press, 2013. ISBN 9781107000971.
2. 1 2 3  Meister, Klaus: The Role of Timaeus in Greek Historiography *Scripta Classica*.  1991. Viitattu 9.5.2022.
3. 1 2  Smith, William: "Timaeus (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Dionysios Halikarnassoslainen: *Rooman historia* (*Rhōmaikē arkhaiologia*) 1.6; Cicero: *Kirjeet ystäville* (*Epistulae ad Familiares*) 5.12.
5. ↑  Polybios: *Historiai* 1.5.
6. ↑  Polybios: *Historiai* 12.4b.1.
**Sotiemme Veteraanit** on suomalaisen, sotaveteraanien hyväksi toteutettavan valtakunnallisen varainhankinnan tunnus. Sotiemme Veteraanit -varainhankinnassa ovat mukana kaikki valtakunnalliset veteraanijärjestöt: Sotainvalidien Veljesliitto, Suomen sotaveteraaniliitto ja Rintamaveteraaniliitto sekä Kaatuneitten Omaisten Liitto. Tuotto on suunnattu talvisodan, jatkosodan ja Lapin sodan suomalaisille veteraaneille sekä heidän puolisoilleen, veteraanien leskille sekä sotaleskille.

Sotiemme Veteraanit hankkii varoja mies- ja naispuolisten veteraanien sekä puolisoiden ja leskien elinolojen parantamiseen. Varainhankinnan tavoitteena on, että veteraanit ja sotalesket voivat elää mahdollisimman pitkään itsenäisesti omassa kodissaan. Saatua tuottoa käytetään muun muassa lääkkeiden omavastuuosuuksiin ja silmälasien hankintaan sekä avustajapalveluihin, esimerkiksi ikkunoiden pesuun ja kodin raskaampaan siivoukseen. Tuottoa käytetään myös veteraanien kuntoutukseen.

Sotiemme Veteraanit -keräyksen tarpeellisuudesta on keskusteltu viime vuosina sotaveteraanien määrän vähentyessä. Monilla paikkakunnilla keräystä ei enää järjestetä.

Vuoden 2014 alussa Suomen itsenäisyyden ajan sotien veteraaneja oli yhä noin 32 000, heistä 4 800 on sotainvalideja. Veteraanien keski-ikä oli yli 90 vuotta.

Historia
--------

Sotiemme Veteraanit -keräys alkoi vuonna 2006, kun Suomen sotaveteraaniliiton, Rintamaveteraaniliiton, Rintamanaisten Liiton ja Kaatuneitten omaisten liiton keräykset yhdistettiin. Sotainvalidien veljesliiton laajasti tunnettu syyskeräys lakkautettiin vuonna 2005, mutta se liittyi yhteiseen keräykseen mukaan vasta vuonna 2007.

Keräykset olivat koronaviruspandemian vuoksi tauolla vuosina 2020 ja 2021, mutta jatkuivat jälleen vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toiminta *Sotiemmevetaraanit.fi*. Viitattu 31.12.2014.
2. ↑  Varusmies kolkuttaa ovellesi kohta viimeistä kertaa – veteraanikeräykset jo paikoin historiaa *Yle Uutiset*.
3. ↑  Veteraanit *Sotiemmeveteraanit.fi*. Viitattu 31.12.2014.
4. ↑  Veteraanijärjestöt aloittavat yhteisen varainkeräyksen Helsingin Sanomat.
5. ↑  Varusmiehet keräävät varoja veteraaneille Turun Sanomat.
6. ↑  Kaksi vuotta koronan vuoksi tauolla olleet va­rus­mies­ke­räyk­set alkavat – tänä vuonna ke­rä­tään varoja ve­te­raa­nien ja leskien yk­si­näi­syy­den lie­vit­tä­mi­sek­si *Kaleva*.

Aiheesta muualla
----------------

* Sotiemme Veteraanit Veteraanivastuu ry:n varainkeräyssivusto
**Sotavakuutus** on sodasta tai aseellisesta selkkauksesta aiheutuvien vahinkojen varalta tehty sopimus, jossa vakuutuksenantaja sitoutuu suorittamaan korvausta vakuutuksenottajalle vahingon sattuessa. Tavalliset vakuutukset eivät yleensä kata tällaisia vahinkoja, vaan korvauksen saamiseksi tarvitaan jokin lisävakuutus tai erityinen sotavakuutus.

Suomen sotien aikana (1939–1944) henki-, sairaus-, ja työttömyysvakuutuksia myöntävillä vakuutuslaitoksilla oli lakiin perustuva oikeus kantaa vakuutuksenottajilta sosiaaliministeriön määräämä pakollinen sotalisämaksu sodasta aiheutuneiden vakuutustapahtumamenojen peittämiseksi. Sotavahinkolain määräämän palovakuutuksen pakollisen sotalisämaksun kantoi Sotavahinkoyhdistys, joka hoiti myös korvausten suorittamisen vahinkoa kärsineelle. Lisämaksu oli palovakuutuksissa enintään viisi prosenttia ja henkilövakuutuksissa yksi prosentti.

Sotavahinkolakien mukaan oli kaikkien palovakuuttajien osallistuttava solidaarisesti kustannuksiin yhdessä valtion kanssa. Lisämaksun saattoi kuitenkin välttää jättämällä palovakuutuksen ottamatta, jolloin sai kuitenkin sotavahinkolain mukaisen korvauksen Sotavahinkoyhdistykseltä sotavahingon sattuessa. Moni jätti palovakuuttamatta myös sillä perusteella, että uskoi julkisuudessa esiintyneisiin tietoihin, joiden mukaan jatkosota päättyisi nopeasti. Lisäksi vakuutusarvot jäivät useimmilla alhaisiksi, jolloin taloudellinen vastuu siirtyi Sotavahinkoyhdistykselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, osa 8, Otava 1964, hakusana sotavakuutus.
2. ↑  Pieni tietosanakirja IV. Otava 1952.
3. ↑  Jatkosodan pikkujättiläinen. WSOY 2007 ISBN 978-951-0-28690-6

Aiheesta muualla
----------------

Wikiaineistossa on keskeisimmät Suomen sotavakuutuksia koskevat lait:

* kaksi sotavakuutuslakia vuodelta 1939 loi edellytykset merenkulun jatkamiselle sodan aikana; laki ei ollut väliaikainen, vaan jatkossakin tarpeen vaatiessa käytettävä
* laki henkivakuutuksesta sodan aikana
* sotavahinkolaki
* irtaimiston sotavahinkolaki
**Juli Mihailovitš Kolosov** (ven. Юлий Михайлович Колосов, 18. joulukuuta 1892 Jekaterinburg, Venäjä – 1943) oli venäläinen hyönteistieteilijä. 

Kolosov oli jo nuorena kiinnostunut hyönteisistä, joiden tutkimiseen häntä kannusti myös yksi Uralin luonnontieteellisen seuran perustajista Jegor Kler. Kolosov pääsi vuonna 1911 opiskelemaan matematiikan ja fysiikan tiedekuntaan Pietarin yliopistoon, jossa hänen päätutkimuskohteekseen valikoitui entomologia. Ensimmäiset artikkelinsa hän julkaisi vuosina 1914–1915. 

Sodanvastaisten puheidensa takia Kolosov kuitenkin pidätettiin ja karkotettiin kaupungista vuonna 1915. Hän muutti siksi Kazaniin ja viimeisteli siellä opintonsa. Vuonna 1917 hän valmistui ja palasi Jekaterinburgiin, jossa hän aloitti työt Uralin valtionyliopistossa. Sen entomologian professoriksi hänet nimettiin vuonna 1924. Tämän lisäksi 1920-luvun lopussa ja 1930-luvun alussa Kolosov työskenteli useissa paikoissa, kuten professorina Valko-Venäjän maatalousakatemiassa. Kolosov tutki Uralin alueen hyönteisfaunaa. Kollegoidensa kanssa hän keräsi mittavan hyönteiskokoelman, joka on talletettuna Jekaterinburgin (silloisen Sverdlovskin) luonnontieteelliseen museoon.

Kolosovia pidettiin erittäin hyvänä luennoijana. Aikalaiset kuvasivat häntä älykkääksi ja sujuvaksi latinan, ranskan ja saksan puhujaksi. Kolosov hyökkäsi voimakkaasti joitakin tieteilijöitä vastaan, joiden hän katsoi esimerkiksi plagioineen töitään. Kenties hankkimiensa vihamiesten ilmiantamana Kolosov pidätettiin vuonna 1937 nimettömän vihjeen perusteella Stalinin vainojen yhteydessä. Pidätyksen jälkeen hänet kuljetettiin vankileireille Kolymaan. Neuvostoliiton sisäministeriön arkistojen mukaan Kolosov kaatui jollakin toisen maailmansodan rintamalla vuonna 1943 ja hänen kunniansa palautettiin kuoleman jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ю. Н. Баранчиков: ЮЛИЙ МИХАЙЛОВИЧ КОЛОСОВ (1892 – 1943) *Галерея лепидоптерологов России*. Jugan.org. Viitattu 8.11.2014. (venäjäksi)
**Knjaz Suvorov** (ven. Князь Суворов) oli vuonna 1904 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Borodino-luokan taistelulaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Borodino-luokka (taistelulaiva)*
Alus tilattiin Itämeren telakalta Pietarista, missä köli laskettiin heinäkuussa 1901. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1902 ja valmistui syyskuussa 1904.

Palvelus
--------

*Knjaz Suvorov* lähti 15. lokakuuta 1904 Itämeren laivastosta muodostetun Venäjän Tyynenmeren laivaston 2. laivueen mukana Libausta Port Arthuriin. Laivueen komentajana oli vara-amiraali Zinovi Rožestvenski, jonka alaisuudessa laivue kiersi Kap Hornin saapuen 9. tammikuuta 1905 Nosy Ben -saarelle. Laivue oli saarella kaksi kuukautta levossa ja täydennettävänä. Laivue siirtyi Camranhinlahteen Ranskan Indokiinaan odottamaan Tyynenmeren laivaston 3. laivuetta, joka saapui kontra-amiraali Nikolai Nebogatovin johdolla 9. toukokuuta. Laivueet aloittivat 14. toukokuuta matkan Vladivostokiin. Aluksiin oli kuormattu runsaasti materiaalia matkaa varten, mikä kasvatti niiden uppoumaa merkittävästi. Tämä laski alusten panssarivyöt vedenpinnan alle.

Osasto kulki lyhyintä reittiä Tsusimansalmen kautta, missä se joutui keisarillisen Japanin laivaston yllättämäksi. *Knjaz Suvorov* oli Tsushiman meritaistelun alkaessa venäläisten neljän Borodino-luokan aluksen muodostaman 1. divisioonan lippulaivana. Alus syttyi tuleen ja menetti ohjattavuuden pian taistelun alettua. Taistelun lopulla alusta vastaan hyökkäsi neljä torpedovenettä, joiden laukaisemista torpedoista kaksi tai kolme osui alukseen aiheuttaen ammusvaraston räjähtämisen. Alukselta pelastui ainoastaan 20 henkeä, jotka oli noudettu alukselta haavoittuneina hoitoon jo aiemmin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* McLaughlin, Stephen: Aboard Orël at Tsushima.  *Warship*, 2005, XXVII. vsk, s. 38-65. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 1-84486-003-5.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 184

Borodino-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Borodino* - *Imperator Aleksandr III* - *Knjaz Suvorov* - *Orel* - *Slava* |
| Edeltäjä: *Tsesarevitš* – Seuraaja: Evstafi-luokka |