recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**CGS Bradbury** on kanadalainen vuonna 1915 vesille laskettu rannikkovartioston alus (CGS on lyhenne sanoista *Coast Guard Ship*). Alus rakennettiin Sorelissa, Québecissä ja kuljetettiin valmiiksi mitoitettuina osina Selkirkiin, Manitobaan, jossa se koottiin ja laskettiin vesille. Alus toimi uransa aikana Redjoella ja Winnipegjärvellä hallituksen edunvalvontatehtävissä, suorittaen kalastuksenvalvontaa, merimerkkien, loistojen ja majakoiden huoltotehtäviä sekä toimi jäänmurtajana vuosina 1915–1935 sekä 1952–1973.

*Bradbury* nousi laajempaan tietoisuuteen vuonna 1917, kun se mursi tiensä puolen jalan vahvuisen jään lävitse halki Winnipegjärven viedäkseen lääkäreitä ja lääkkeitä flunssaepidemian kourissa olevaan kylään. *Bradbury* suoritti aktiiviuransa aikana myös useita muita pelastustehtäviä.

Alus lojui käyttämättömänä vuodesta 1935 aina vuoteen 1952, jolloin siihen asennettiin uusi dieselkoneisto ja se otettiin takaisin rannikkovartioston käyttöön. Aiempien velvollisuuksiensa lisäksi *Bradbury* osallistui myös ruoppaustehtäviin ruoppaajan saattoaluksena.

Nykyisin alus on näytteillä kuivalla maalla Marine Museum of Manitobassa Selkirkissä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **CGS Bradbury**.
* Marine Museum of Manitoba: Exhibits: CGS Bradbury (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Morgaušin piiri Tšuvassian kartalla.
**Morgaušin piiri** (ven. Морга́ушский райо́н, *Morgaušski raion*, tšuvassiksi Муркаш районӗ, *Murkaš raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1944 perustetun piirin pinta-ala on 845 neliökilometriä ja asukkaita on 36 900 henkeä (vuonna 2008).

Piiri sijaitsee Tšuvassian luoteisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mari Elin tasavaltaan, idässä Tšeboksaryn, etelässä Alikovon ja lännessä Jadrinin piireihin. Hallinnollinen keskus on Morgaušin kylä. Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa.

Koillisosan kautta virtaa Volga. Muita jokia ovat Bolšoi Tsivilin sivujoet Sorma ja Bolšaja Šatma. Pinta-alasta 75 % on maatalousmaata ja 12 % metsää.

Piirin pohjoisosan läpi kulkee Moskovan ja Kazanin välinen M7-valtatie. Volgan rannalla on Iljinkan matkustajalaituri. Piirikeskuksesta Morgaušista on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Tšeboksaryyn 47 kilometriä.

Asukkaista 98 % on tšuvasseja.

Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan ja viljan viljelyyn. Teollisuus perustuu maataloustuotannon jalostukseen ja paikallisia raaka-aineita hyödyntävään rakennustarvikkeiden valmistukseen.

Piirissä toimii kolme museota ja kaksi kansanteatteria. Paikallislehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen *Çĕnterü jalavĕ*.

Aiheesta muualla
----------------

* Morgaušin piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
**Mary Seymour** (30. elokuuta 1548 – vuoden 1550 jälkeen) oli Thomas Seymourin, Sudeleyn paroni Seymourin ja Katariina Parrin, Henrik VIII:n lesken ainoa tytär. Synnytyksenjälkeiset komplikaatiot Maryn syntyessä veivät hänen äitinsä hengen 7. syyskuuta samana vuonna. Tämän jälkeen Maryn elämästä on yhä vähemmän merkkejä. Hänen isänsäkin teloitettiin alle vuoden kuluttua Maryn syntymästä, syytteenä maanpetos kuningas Edward VI:ta vastaan. 

Hänen äitinsä omaisuus jäi hänen isälleen. Isän teloituksen jälkeen pieni Mary siirtyi asumaan äitinsä läheisen ystävän ja Suffolkin herttua Charles Brandonin toisen vaimon Catherine Willoughbyn luo. Puolitoista vuotta myöhemmin Maryn omaisuus vietiin häneltä parlamentin lain nojalla. 

Viimeinen löydetty maininta Marysta on hänen toisesta syntymäpäivän vietostaan 30. elokuuta 1550. Sen jälkeen ei ole olemassa yhtään kirjattua merkintää hänestä, ei kuolinmainintaakaan. Vaikka jotkut tarinat kertovat Maryn menneen naimisiin ja perustaneen perheen, useimmat historioitsijat uskovat hänen kuolleen lapsena. 

Mary Seymour saattoi olla nimetty Henrik VIII:n tyttären Maryn mukaan.

Spekulaatioita
--------------

Kirjailija Agnes Strickland väittää kirjoittamassaan Katariina Parrin elämäkerrassa, että Mary Seymour selviytyi aikuiseksi asti, ja meni naimisiin Edward Bushelin, kuningatar Anna Tanskalaisen hovin jäsenen kanssa, mutta todisteita asiasta ei ole. 

Maryn on myös uskottu muuttaneen Wexfordiin, Irlantiin, ja kasvaneen protestanttisen perheen, Hartien huomassa, jolla oli jonkinlaisia yhteyksiä Thomas Seymouriin.

Vinoneliön muotoisen sormuksen, johon oli kaiverrettu *"What I have I hold"* eli (vapaa suomennos) *"Mitä minulla on minä pitelen"* uskotaan olleen aikainen lahja Thomakselle hänen veljeltään Edwardilta ja sen on uskottu kulkeneen jälkeläiseltä jälkeläiselle Seymour-Hart -suvussa ainakin vuoteen 1927 asti.

Kuvitteellinen tarina *The Red Queen's Daughter*, kirjoittaja Jacqueline Kolosov, keskittyy Mary Seymouriin, ja spekuloi elämää, jonka aikana hän ei koskaan mennyt naimisiin ja hänestä tuli kuningatar Elisabet I:n hovinainen.

Lähteet
-------

* The Six Wives of Henry VIII (englanniksi)
**Estadio Municipal El Molinón** on jalkapallostadion, joka sijaitsee Gijónissa Espanjassa. Kaupungin jalkapallojoukkue Sporting Gijón pelaa siellä kotiottelunsa. Se on Espanjan jalkapalloilussa vanhin käytössä oleva stadion. Ensimmäinen virallinen ottelu stadionilla pelattiin 22. huhtikuuta 1917, kun Sporting ja Arenas Club kohtasivat Espanjan cupissa. Stadionilla on myös pelattu vuoden 1982 jalkapallonmaailmanmestaruuskilpailuiden otteluita ja vuoden 1920 Copa del Rey -loppuottelu FC Barcelonan ja Athletic Bilbaon välillä.

Sporting Gijón hankki stadionin omistukseensa 20. joulukuuta 1924. Stadionilla vuonna 1931 riehunut tulipalo pakotti kuitenkin Sportingin palauttamaan sen kaupungin omistukseen vuonna 1944.

1982 MM-kilpailuiden ottelut El Molinónilla
-------------------------------------------

Molinólilla pelattiin vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohkon otteluita Algerian, Chilen, Itävallan ja Länsi-Saksan välillä.

| Päivä | Kotijoukkue | Tulos | Vierasjoukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 16. kesäkuuta 1982 |  Länsi-Saksa | 1–2 |  Algeria |
| 20. kesäkuuta 1982 |  Länsi-Saksa | 4–1 |  Chile |
| 25. kesäkuuta 1982 |  Länsi-Saksa | 1–0 |  Itävalta |

Lähteet
-------

* El Estadio (Arkistoitu – Internet Archive) Real Sporting de Gijón.

Segunda Divisiónin stadionit kaudella 2013–2014

* Alfredo Di Stéfano
* Anduva
* Anxo Carro
* Gran Canaria
* Heliodoro Rodríguez López
* Iberostar
* Ipurua
* José Rico Pérez
* Mendizorroza
* Miniestadi
* El Molinón
* Montilivi
* Nova Creu Alta
* Nueva Condomina
* Nuevo Arcángel
* Nuevo Colombino
* Los Pajaritos
* Riazor
* La Romareda
* Santo Domingo
* El Toralín
* La Victoria
Krasnyje Tšetain piiri Tšuvassian kartalla.
**Krasnyje Tšetain piiri** (ven. Красночета́йский райо́н, *Krasnotšetaiski raion*, tšuvassiksi Хĕрлĕ Чутай районӗ, *Hĕrlĕ Tšutai raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 692 neliökilometriä ja asukkaita on 20 200 henkeä (vuonna 2008).

Piiri sijaitsee Tšuvassian luoteisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Jadrinin, idässä Alikovon ja etelässä Šumerljan piireihin sekä lännessä Nižni Novgorodin alueen Pilnan piiriin. Hallinnollinen keskus on Krasnyje Tšetain kylä. Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa.

Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Länsirajalla virtaa Surajoki ja sen muodostama tekojärvi. Pinta-alasta lähes puolet on maatalousmaata. Metsää on 34 %.

Piirin eteläosan kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie. Krasnyje Tšetaista on maantieyhteys Jadriniin ja Šumerljaan sekä edelleen Tšeboksaryyn.

Väestöstä 97 % on tšuvasseja.

Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja rehukasvien viljelyyn. Seudulla on elintarvike-, puunjalostus-, konepaja- ja rakennustarviketeollisuutta.

Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen *Pirĕn purnăç – Naša žizn*.

Aiheesta muualla
----------------

* Krasnyje Tšetain piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
Šumerljan piiri Tšuvassian kartalla.
**Šumerljan piiri** (ven. Шу́мерлинский райо́н, *Šumerlinski raion*, tšuvassiksi Çĕмĕрле районӗ, *Çĕmĕrle raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 1 048 neliökilometriä ja asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2007).

Piiri sijaitsee Tšuvassian länsiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Krasnyje Tšetain ja Alikovon piireihin, idässä Vurnaryn piiriin, etelässä Ibresin ja Poretskojen piireihin sekä lännessä Nižni Novgorodin alueeseen. Hallinnollinen keskus on Šumerljan kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Šumerljan piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa.

Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Suurimmat joet ovat Sura ja Bolšoi Tsivil. Pinta-alasta 59 % on metsää.

Piirin kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie. Šumerljasta on maantieyhteys tasavallan pääkaupunkiin Tšeboksaryyn, jonne on matkaa 110 kilometriä.

Väestöstä 80 % on tšuvasseja ja 18 % venäläisiä.

Seudulla on puunjalostus-, metalli- ja elintarviketeollisuutta, joka on keskittynyt Šumerljan kaupunkiin. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja humalan viljelyyn.

Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen *Malalla – Vperjod*.

Aiheesta muualla
----------------

* Šumerljan piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
**Iivo Nikutjev**, oikealta nimeltään **Ivan Ivanovitš Nikutjev** (ven. Иван Иванович Никутьев; 3. syyskuuta 1904 Uhtuan kihlakunnan Akonlahden kylä – 20. lokakuuta 1939) oli karjalainen kirjailija.

Koulunkäynnin jälkeen Nikutjev liittyi Arvi Pakarisen (Nummi) Uhtualla ohjaamaan kirjallisuuskerhoon. Hän jatkoi kirjallisuusharrastusta opiskellessaan Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa Leningradissa ja työskennellessään sen jälkeen NKP(b):n Uhtuan puoluekomitean sihteerinä. Vuonna 1935 Nikutjevin kertomus *Marfa* sai ensimmäisen palkinnon Kustannusliike Kirjan järjestämässä karjalankielisessä kirjoituskilpailussa ja seuraavana vuonna se julkaistiin erillisenä kirjana.

Vuodesta 1935 lähtien Nikutjev työskenteli Petroskoissa Punainen Karjala -lehden kääntäjänä. Hänet pidätettiin 26. huhtikuuta 1939, tuomittiin kuolemaan vakoilusta Suomen hyväksi ja ammuttiin. Tuomio kumottiin vuonna 1959.

Teoksia
-------

* *Marfa*. Petroskoi: Kirja, 1935. Teoksen verkkoversio
* *Marfan vassukset: katkelma romaanista "Marfa"*. Teoksessa *Karjalan kertojat*. Helsinki: Kirjayhtymä, 1979, s. 111–114.
* *Artelie perustamah. Riijon ruunalla metshäh: katkelma kerdomuksesta "Marfa"*. Teoksessa: *Karjalan pagin: kauniskirjutuksen antologii*. Petrozavodsk: Periodika, 2003, s. 57–65.

Lähteet
-------

* Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: biobibliografitšeski slovar*, s. 199–200. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.
* *Natsionalnyje pisateli Karelii: finskaja emigratsija i polititšeskije repressii 1930-h godov: biobibliografitšeski ukazatel = Karjalan kansalliset kirjailijat: suomalaisten maastamuutto ja 1930-luvun poliittiset rangaistustoimet: biobibliografiahakemisto*, s. 56–57. Petrozavodsk: , 2005. ISBN 5-7378-0074-1.
Daniel O’Connell oli keskeinen katolilaisten emansipaation ajaja.
**Katolilaisten emansipaatiolla** tarkoitetaan Ison-Britannian ja Irlannin historiassa 1700-luvun lopulle ja 1800-luvun alkupuolelle sijoittunutta vaihetta, jolloin katolilaisia syrjinyt lainsäädäntö kumottiin. Tunnetuin syrjivistä laeista oli virkakieltolaki eli Test Act.

Ennen emansipaatiovaihetta katolilaisilta oli kielletty Isossa-Britanniassa julkisissa siviili- tai sotilasviroissa toimiminen, parlamentin jäsenyys, maan ostaminen ja omaisuuden periminen. Myös katolisen uskonnon harjoittamisesta saattoi saada rangaistuksia. Irlannissa katolilaisilla ei ollut äänioikeutta Irlannin parlamentin vaaleissa ja protestantit saivat laillisesti ottaa haltuunsa katolilaisten sukulaistensa maaomaisuuden ilman näiden suostumusta. 1700-luvun lopulle tultaessa katolilaisia ei kuitenkaan koettu Isossa-Britanniassa enää uhkana, mikä mahdollisti emansipaation käynnistämisen. Ensimmäinen "vapautuslaki" (*Relief Act*) säädettiin vuonna 1778. Se salli katolilaisille kiinteistöjen ja maan ostamisen. Vuoden 1791 toinen laki salli katolilaisille vapaan uskonnonharjoituksen ilman pelkoa rangaistuksesta. Irlannissa säädettiin vuonna 1793 vielä huomattavasti pidemmälle mennyt laki, joka antoi katolilaisille äänioikeuden ja mahdollisuuden päästä useimpiin virkoihin.

Irlanti ja Iso-Britannia yhdistettiin vuoden 1801 unionilailla. Sen jälkeen katolilaisten emansipaatio pysähtyi muutaman vuosikymmenen ajaksi kuningas Yrjö III:n, toryjen sekä Irlannin protestanttien vastarintaan. Irlannissa emansipaation puolesta ryhtyi kamppailemaan kansanjohtaja Daniel O’Connell, joka onnistui saamaan suuret kansanjoukot mukaan vuonna 1823 perustamansa Catholic Associationin toimintaan. Vuonna 1828 O’Connell valittiin parlamentin alahuoneeseen, mutta hän ei voinut vastaanottaa paikkaansa uskontonsa vuoksi. Kapinointi Irlannissa uhkasi, joten konservatiivinen pääministeri lordi Wellington ja hänen sisäministerinsä Robert Peel ajoivat vuonna 1829 läpi Roman Catholic Relief Act -lain, joka salli katolilaisille pääsyn parlamenttiin ja lähes kaikkiin virkoihin. Tämä myös käytännössä merkitsi Test Actin kumoutumista.

Emansipaation viimeistä vaihetta edusti vuonna 1871 säädetty laki, joka salli katolilaisille vapaan pääsyn yliopistovirkoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catholic Emancipation (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.4.2014.
**Ragazzi di Via Panisperna** (suom. *Via Panispernan pojat*) oli Enrico Fermin johtama tutkimusryhmä. Vuonna 1934 ryhmä löysi hitaan neutronin, mikä mahdollisti ydinreaktorin ja myöhemmin myös ydinpommin rakentamisen. Ryhmän nimi tulee *Via Panisperna* -kadulla sijainneen La Sapienza -yliopiston fysiikan laitoksen osoitteesta. Katu on nimetty läheisen luostarin mukaan. 

Fermin lisäksi ryhmässä työskentelivät: Edoardo Amaldi, Oscar D'Agostino, Ettore Majorana, Bruno Pontecorvo, Franco Rasetti ja Emilio Segrè. Kaikki muut paitsi D'Agostino, olivat fyysikoita. D'Agostino oli kemisti. 

Ryhmä kasvoi italialaisen poliitikon ja laitoksen johtajan Oscar Mario Corbinon johdossa. Corbino huomasi Fermin kyvyt ja nimitti hänet vuonna 1926 Italian ensimmäiseksi teoreettisen fysiikan professoriksi. Vuodesta 1929 Fermi ja Corbino omistautuivat laitoksen toiminnan nykyaikaistamiseen.

Tutkimuslaboratorion ensimmäiset kokeet liittyivät atomi- ja molekyylispektroskopiaan. Myöhemmin tutkimus keskittyi kokeelliseen atomiydintutkimukseen. Kokeissa muun muassa pommitettiin erilaisia materiaaleja berylliumista alfa-säteillä irrotetuilla neutroneilla. Alfa-säteiden lähteenä käytettiin radonia, joka on hyvin radioaktiivinen kaasu. Fermin ja Majoranan työ mahdollisti atomin ytimen rakenteen ymmärtämisen ja siihen liittyvät voimat. Vuosina 1933 ja 1934 he julkaisivat Beetahajoamisen kuvaavan teorian. 

Vuonna 1938, toisen maailmansodan uhatessa ryhmä hajosi ja useimmat sen jäsenistä poistuivat Italiasta. Vain Edoardo Amaldi jäi Italiaan ja teki sodan jälkeen merkittävän työn italialaisen fysiikan tutkimuksen uudelleenluomiseksi. Hän oli myös mukana perustamassa Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskusta CERNiä. 

Ryhmästä on tehty elokuva *I ragazzi di via Panisperna*. Sen ohjasi Gianni Amelio vuonna 1989. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Via Panisperna boys
**Sorosiipiset** (Zoraptera) eli **sorotäit** on hyvin pieni, vain runsaat 30 nykyisin elävää lajia käsittävä hyönteislahko. Lahko muodostuu yhdestä heimosta (Zorotypidae) ja siinä yhdestä suvusta (*Zorotypus*). Lahkon taksonominen asema ei ole täysin selvä. Sorosiipisiä esiintyy maapallon trooppisilla ja muutamilla subtrooppisilla alueilla. Suomessa ryhmän lajeja ei esiinny.

Sorosiipiset ovat varsin pienikokoisia, ja lahkon suurimmatkin lajit jäävät kolmen millimetrin pituisiksi. Kaikki tunnetut lajit ovat dimorfisia, eli ne kykenevät tuottamaan kahdenlaisia, ulkoisesti toisistaan poikkeavia muotoja. Tavallisesti sorosiipiset ovat siivettömiä, silmättömiä hyönteisiä, joiden väri vaihtelee vaaleasta ruskeaan. Ajoittain kuitenkin syntyy yksilöitä, joilla on siivet ja silmät. Näiden tehtävä on parveilun myötä levittäytyä uusille elinalueille, ja sopivan paikan löydettyään siivekkäätkin yksilöt pudottavat siipensä. Suuosat ovat purevat, ja siivekkäillä yksilöillä on toisistaan eroavat etu- ja takasiivet. Siipisuonitus on vähäistä. Sorosiipiset elävät maaperän karikkeen joukossa, kaarnan alla tai lahoavassa puuaineksessa. Ravinnokseen sorosiipiset käyttävät sienten itiöitä, sienirihmastoa ja punkkeja.

Muodonvaihdos on vaillinainen. Munasta kuoriutuvat toukat muistuttavat pientä, siivetöntä aikuista. Toukkavaiheita lienee muutamia. Kehitys aikuiseksi yksilöksi kestää yli seitsemän kuukautta. Sorosiipiset muodostavat pieniä ryhmiä, joissa on yleensä alle sata yksilöä. Ryhmissä ei kuitenkaan esiinny sosiaalista käyttäytymistä.

Morfologisten piirteiden perusteella sorosiipiset ovat sukua kehruujalkaisille (lahko Embioptera). Molekyylibiologiset vertailut sijoittavat ne kuitenkin lähelle torakoita ja rukoilijasirkkoja (lahko Dictyoptera).*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Zoraptera *ITIS*. Viitattu 8.1.2011. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q540502
* Wikispecies: Zoraptera
* ADW: Zoraptera
* AFD: Zoraptera
* BOLD: 533231
* BugGuide: 41371
* CoL: 8MP8V
* EoL: 1155
* EPPO: 1ZORAO
* Fossilworks: 183857
* GBIF: 1229
* iNaturalist: 83200
* IRMNG: 11037
* ITIS: 103335
* NCBI: 30265
* Plazi: 0394A359-2F67-8E1E-0107-FB7CFB3FFA91

 |

 |
**Ahmad Sa’dat** (arab. احمد سعدات‎) on palestiinalainen poliitikko, Israelin, Yhdysvaltain ja Euroopan unionin terroristijärjestönä pitämän Palestiinan vapautuksen kansanrintaman pääsihteeri. Hänet valittiin myös parlamentin jäseneksi, mutta hän on nykyisin Israelin hallussa.

Sa’datista tuli puolueen johtaja lokakuussa 2001 Israelin helikopterin surmattua hänen edeltäjänsä Abu Ali Mustafan.

Palestiinalaishallinnon tiedustelupalvelu pidätti hänet 15. tammikuuta 2002 epäiltynä äärioikeistolaisen Israelin turismiministeri Rehavam Ze’evin murhasta 17. lokakuuta 2001. PFLP otti vastuun tapauksesta. Murha oli kosto Abu Ali Mustafan murhasta. Ahmad Sa’datia pidettiin vangittuna palestiinalaisten presidentinkaartin suojissa ja presidentti Arafatin Muqata’a-hallintokompleksissa. Palestiinalaisten korkein oikeus määräsi Sa’datia vastaan esitettäväksi todisteita vangitsemisen oikeuttamiseksi, mihin tiedustelupalvelu ei pystynyt. 29. maaliskuuta 2002 Israelin puolustusvoimat hyökkäsi Arafatin rakennuksiin, jossa pidettiin Ahmad Sa’datin lisäksi viittä joiden uskottiin osallistuneen Ze’evin murhaan: Basil al-Asmar, Ahid Abu Ghalma, Majdi al-Rimawi ja Hamdi Qar’an sekä Fu’ad al-Šubaki, jota pidettiin osallisena Gazaan aseita tuoneen Karine A -laivan tapauksesta. Israelin puolustusvoimat piiritti rakennusta kuukauden, jonka aikana neljä Rehavam Ze’evin tapaukseen osallistunutta tuomittiin "erikoiskenttäoikeudessa" 8–18 vuoden vankeusrangaistuksiin. 3. kesäkuuta 2002 korkein oikeus määräsi Sa’datin vapautettavaksi, mitä presidentinkaarti ei tehnyt kansainvälisten velvoitteidensa vuoksi.

Ahmad Sa’dat ja muut siirrettiin vankilaan Jerikoon, jossa heitä pidettiin brittiläisten ja yhdysvaltalaisen tarkkailijoiden valvonnan alaisina. 8. maaliskuuta 2006 tarkkailijat jättivät palestiinalaishallinnolle kirjeen, jossa vaativan eräiden vankilan turvallisuusolojen parantamista. 14. maaliskuuta 2006 tarkkailijat jättivät vankilan, jonka jälkeen Israelin puolustusvoimat siirtyi puolen tunnin kuluessa palestiinalaisten hallinnassa olevaan Jerikoon ja hyökkäsi puskutraktorien ja panssarivaunujen tukemana vankilaan, jota vangit ja vanginvartijat puolustivat. Vankila antautui kymmentuntisen piirityksen jälkeen, jossa kuoli kaksi ja loukkaantui 35. Ahmad Sa’dat ja viisi muuta vankia joutuivat israelilaisten vangitsemiksi. Hyökkäys Jerikoon aiheutti palestiinalaisalueilla hyökkäyksiä brittiläisiä edustajistoja ja yhtiöitä vastaan, koska brittien ja yhdysvaltalaisten uskottiin toimineen yhteistoiminnassa Israelin kanssa.

Lähteet
-------

* Q&A: Israel's Jericho jail raid (BBC)
* Israeli attack on Jericho jail sparks uprising in Gaza and West Bank (Arkistoitu – Internet Archive) (Independent)
* Israelis storm Jericho jail and seize 6 (International Herald Tribune)

### Lähdeviitteet

1. ↑  Israel/Occupied Territories/Palestinian Authority : Ahmad Sa‘adat must be released and his safety ensured  13. kesäkuuta 2002. Amnesty International.  Arkistoitu 11.8.2006. Viitattu 28. kesäkuuta 2007. (englanniksi)
**Under My Thumb** on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin vuonna 1966 julkaistu rockkappale. Sen ovat tehneet yhtyeen solisti Mick Jagger ja kitaristi Keith Richards, ja se on albumilta *Aftermath* (1966).

Altamontin konsertin tragedia
-----------------------------

Vuoden 1969 joulukuussa The Rolling Stones esiintyi Altamontin konsertissa lähellä Oaklandia. Konsertti oli ilmaiskonsertti ja paikalla oli runsaasti ihmisiä. Yleisön on väitetty pyrkineen lavalle koko konsertin ajan ja katsomoväkivallan uhka oli koko ajan läsnä. Kun The Rolling Stones soitti kappaleensa "Sympathy for the Devil", alkoi yleisö villiintyä ja Mick Jaggerin täytyi rauhoitella ihmisiä. Kun yhtye alkoi soittaa "Under My Thumbia", yleisö sekosi täysin ja kesken kappaleen 18-vuotias katsoja veti taskustaan aseen. Tällöin järjestysmiehinä olleet Helvetin enkelit, joita oli mahdollisesti heitelty pulloilla koko konsertin ajan, puukottivat miehen kuoliaaksi. Konsertti keskeytettiin ja The Rolling Stones poisti "Under My Thumbin" ohjelmistostaan vuosiksi tragedian takia.
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia Venäjän Nižni Novgorodin alueella. Tškalovsk on myös tadžikistanilaisen kaupungin aiempi venäjänkielinen nimi.*
Tškalovskin vaakuna.
**Tškalovsk** (ven. Чка́ловск) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Gorkin tekojärven rannalla 95 kilometriä Nižni Novgorodista luoteeseen. Kaupunki on Tškalovskin piirin keskus. Asukkaita on 13 400 henkeä (vuonna 2005).

Paikalla sijainnut Vasiljova sloboda -niminen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1405. Myöhemmin siitä kehittyi huomattava kaupan ja käsityöammattien keskus. Vuonna 1883 rakennettiin valtion konepaja. Vuonna 1937 Vasiljovon taajama nimettiin Tškalovskiksi siellä syntyneen lentäjäsankari Valeri Tškalovin mukaan. Kaupunginoikeudet Tškalovsk sai vuonna 1955. Nykyään siellä on mm. telakka, konepaja ja tekstiiliteollisuutta. Kaupungissa toimii Valeri Tškaloville omistettu museo.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 520. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tškalovsk** Wikimedia Commonsissa

* Tškalovskin piiri Nižni Novgorodin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**Nina Chydenius** (s. 28. tammikuuta 1990 Kauniainen) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Gamlakarleby IF:iä. Vuoteen 2018 saakka hän edusti Viipurin Urheilijoita. Hänen valmentajansa on vuodesta 2022 ollut Timo Vuorimaa. Aiemmin häntä ovat valmentaneet muun muassa Tommy Ekblom, Tuomo Salonen ja Håkan Prest.

Chydenius on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa 10 000 metrillä Tampereella 2021 ja Joensuussa 2022 ja pronssia 2023 sekä pronssia 5 000 metrillä 2021 ja 2023. Hän saavutti sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 3 000 metrin juoksussa 2020 ja 2021. Puolimaratonin SM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa 2017 ja pronssia 2012. Maratonin SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2023. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia pitkällä matkalla 2020, 2021 ja 2023 sekä hopeaa joukkuekilpailussa 2014.

Chydenius sijoittui 2011 Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 10 000 metrillä kymmenenneksi. Aikuisten maajoukkuekilpailuissa hän on kilpaillut vuodesta 2010. Parhaimmillaan hän on ollut kolmas 10 000 metrin Pohjoismaiden-mestaruuskilpailussa Selfossissa 2011. Aikuisten arvokisoissa hän debytoi Münchenin vuoden 2022 EM-kisojen maratonilla, jossa hän oli parhaana suomalaisena 39. sijalla. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui maratonilla 54:nneksi.

Chydenius avioitui syyskuussa 2022 jalkapalloilija Sebastian Mannströmin kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Chydenius on julkisuudessa kertonut joutuneensa 18-vuotiaana Lapinlahden mielisairaalan suljetulle osastolle syömishäiriöidensä vuoksi ja kärsineensä sen jälkeen myös masennuksesta.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 4.23,77 | Joensuu | 14. heinäkuuta 2021 |
| 3 000 m | 9.15,37 | Lahti | 19. elokuuta 2021 |
| 5 000 m | 15.58,01 | Kööpenhamina | 27. toukokuuta 2023 |
| 10 000 m | 33.23,17 | Lahti | 28. heinäkuuta 2023 |
| Puolimaraton | 1.12.46 | Sevilla | 30. tammikuuta 2022 |
| Maraton | 2.32.48 | Sevilla | 20. helmikuuta 2022 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Nina Chydenius Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Mika Halonen, Emma Hyyppä: Maratonista tuli suomalaisille toinen toistaan rajumpi tuskien taival – takareiden napsahdus, oksentelua ja kramppeja: "Ihan katastofia" *Yle urheilu*.  15.8.2022. Viitattu 17.8.2022.
3. ↑  Joka kerta oksentaessaan Nina Chydenius ajatteli, että tämä on viimeinen kerta – sitten hän oksensi uudestaan ja vihasi itseään entistä enemmän: "Valehtelin kaikille koko ajan" *yle.fi*.  17.1.2021. Viitattu 16.2.2021.
4. ↑  Olli Kivioja: Suomen EM-juoksija meni naimisiin – julkaisi sädehtiviä kuvia juhlista *Ilta-Sanomat*.  14.9.2022. Viitattu 17.9.2022.
5. ↑  Joonas Kuisma: Pohti 18-vuotiaana äärimmäistä ratkaisua – nyt Nina Chydenius, 32, on kahden lapsen äiti ja EM-urheilija *Ilta-Sanomat*.  15.8.2022. Viitattu 15.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kaupungin vaakuna
**Šahunja** (ven. Шаху́нья) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Zavetlužjeksi kutsutulla alueella 240 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Šahunjan piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kirovin välinen rautatie. Asukkaita on 22 400 henkeä (vuonna 2005).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvun alussa syntyneestä asemataajamasta, joka nimettiin lähellä sijainneen Šahunjan kylän mukaan. Vuonna 1943 taajamasta tuli Šahunjan kaupunki. Nykyään siellä on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 523. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Šahunja** Wikimedia Commonsissa

* Šahunjan sivusto (venäjäksi)

**Nižni Novgorodin alueen kaupungit**
Nižni Novgorodin alueNižni Novgorodin alue
**Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod**  

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
**Suhinitši** (ven. Сухи́ничи) on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Brjanskin ja Moskovan sekä Tulan ja Smolenskin välisten rautateiden risteyksessä 105 kilometriä Kalugasta lounaaseen. Kaupunki on Suhinitšin piirin keskus. Sen ohi kulkee Moskovan ja Kiovan välinen M3-valtatie. Asukkaita on 15 400 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

Paikkakunta on saanut alkunsa 1700-luvun alussa perustetusta kylästä. 1800-luvun alussa se oli huomattava tavaraliikenteen keskus ja kauppapaikka. Kaupunginoikeudet Suhinitši sai vuonna 1840. Sen taloudellista merkitystä lisäsivät 1800-luvun lopulla valmistuneet rautatiet. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyään siellä on elintarviketeollisuutta, muovitehdas, ompelimo sekä rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 449–450. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suhinitši**.
* Suhinitšin kaupungin ja piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Jussi Petter Jaakonaho** (s. 25. marraskuuta 1970 Haapajärvi) on suomalainen kitaristi, äänitetuottaja, miksaaja ja äänittäjä. Hän on soittanut muun muassa Jonna Tervomaan, Siiri Nordinin ja Tuure Kilpeläisen yhtyeissä, The Latebirds -yhtyeessä sekä kokoonpanossa Trio Paula Vesala, Jussi Jaakonaho, Jaakko Murros.

Kitaristina Jaakonaho on itseoppinut. Hän suoritti Sibelius-Akatemian äänittäjä- ja tuottajakurssit vuosina 1994–1996. Tuottajana hän tuli laajempaan tietoisuuteen vuonna 1998 tuotettuaan Jonna Tervomaan esikoisalbumin ja on sen jälkeen työskennellyt tasaiseen tahtiin tuottaen keskimäärin kaksi kokopitkää albumia vuodessa.

Jaakonaho on toiminut lisäksi luennoitsijana alan oppilaitoksissa kuten Sibelius-akatemiassa, Tampereen ammattikorkeakoulussa, Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa sekä Tampereen konservatoriossa.

Säveltäjänä Jaakonaho on toiminut Jonna Tervomaalle, Jo Hopelle ja Koop Arposelle.

Palkinnot
---------

* Emma-palkinto: Vuoden tuottaja 2004
* Teosto-palkinto 2007

Lähteet
-------

1. ↑  Levyarvio: Siiri Nordin - Me Too *Soundi.fi*.  22.4.2007. Viitattu 8.7.2016.
2. ↑  Tuure Kilpeläinen Biografia (Arkistoitu – Internet Archive) *Tuurekilpelainen.fi*. Viitattu 3.8. 2011.
3. ↑  Muusikko - Jussi Jaakonaho *www.jussijaakonaho.com*.  Arkistoitu 14.9.2016. Viitattu 8.7.2016.
4. ↑  Jussi Jaakonahon sävellyksiä *Finna*. Viitattu 8.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* www.jussijaakonaho.com
* Suomirockin kestotähtien tuottaja Jussi Jaakonaho teki ensilevynsä keski-ikäisenä: "Nuorisomusiikkia tekevät 50-vuotiaat ovat arveluttavia" Helsingin Sanomat 29.8.2017.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Yle

 |

 |
Höyrykuunari *Salama* laiturissaan Savonlinnassa elokuussa 2004
Höyrykuunari **S/S** **Salama** oli apupurjein varustettu potkurihöyrylaiva joka valmistui 1874 Viipurin konepajalta Savonlinnan Höyrylaiva Osakeyhtiön käyttöön. *Salama* kuljetti matkustajia ja rahtia reitillä Joensuu–Savonlinna–Lappeenranta–Viipuri–Pietari, ja 1870-luvulla se teki myös matkoja Lyypekkiin saakka. Laivassa oli aluksi tilat vain 12 matkustajalle, mutta vuonna 1883 tehtyjen muutosten jälkeen matkustajia voitiin ottaa 60. Matkustajien käytössä oli salonki ja ravintola.

Syyskuussa 1898 matkustajalaiva *Ilmari* törmäsi *Salaman* oikeaan kylkeen Puumalassa Parkonsaaren luona *Salaman* ollessa matkalla Lappeenrannasta Savonlinnaan. Törmäyksen seurauksena *Salama* upposi. Oikeudenkäynnissä *Ilmarin* omistajavarustamo todettiin syylliseksi onnettomuuteen, ja se joutui luovuttamaan *Ilmarin* Savonlinnan Höyrylaiva Osakeyhtiölle.

*Salama* upposi niin syvälle, että se oli turvassa jäiden ruhjonnalta, mutta toisaalta hylkyä ei saatu nostettua useista yrityksistä huolimatta sen aikaisella nostotekniikalla. Lastin pääosa, erityisesti hyvin arvokkaat alkoholitynnyrit, saatiin kyllä pelastettua. *Salama* nostettiin vasta vuonna 1971 Enso-Gutzeit Oy:n Savonlinnan telakan uudella nostokalustolla, ja vuonna 1972 se luovutettiin Merimuseoyhdistykselle kunnostettavaksi. 

S/S *Ilmarin* keulan puskujälki, nk. "Murhahaava", höyrykuunari S/S *Salaman* ruumankyljessä. Vuoto levytettiin umpeen tarkoituksellisesti tällä tavalla korjaustyön aikana, jotta törmäysjälki jäisi näkyviin.
*Salama* on nykyisin esillä Savonlinnan museossa Riihisaaren laiturissa. Alus on entisöity mahdollisimman tarkasti. Aluksen ruuman oikeassa kyljessä on umpeen levytettynä *Ilmarin* törmäyksen tekemä reikä vääntyneine levyineen. 

S/S *Salaman* pituus on 31,42 metriä, leveys 6,7 metriä ja syväys 2,44 metriä. Höyrykoneen teho oli 39 hevosvoimaa. S/S *Salaman* suurin nopeus oli 7,5 solmua.

Lähteet
-------

* Höyrykuunari Salama
* Suomalaisia höyrylaivoja 150 vuotta : maailman merillä ja kotivesillä 1833-1983 / toim. Erkki Riimala; julk. Suomen höyrypursiseura ry ; julk. työryhmä: Martti Myllylä..[et al.]ISBN 951-99517-8-4 (sid.)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: S/S Salama (Q18346684)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | höyryalus, museolaiva |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
|  |

 |
Jäätikön kartta.
Katlan kalderan sijainti.
**Mýrdalsjökull** on jäätikkö Islannin eteläosassa. Se on eteläisin Islannin jäätiköistä. Siitä länteen on pienempi Eyjafjallajökull-jäätikkö; näitä kahta yhdistää Fimmvörðuháls, joka on suosittu vaellusreitti (ks. alla). Mýrdalsjökullin korkein kohta on 1 493 metriä ja vuoden 1980 mittauksessa se peitti 595 neliökilometrin alueen.

Jäätikkö peittää alleen toimivan Katla-tulivuoren. Sen kaldera on ovaalin muotoinen ja läpimitaltaan noin 10 kilometriä. Jäätikkö peittää sen kokonaan 200–700 metrin paksuisena.

Ennen Hringvegurin (saaren ympäri kulkeva päätie) rakentamista, ihmiset pelkäsivät kulkea jäätikön edustalla olevien tasankojen halki pelättyjen *jökulhlaupien* (eli jäätikköjokitulvien) ja ylitettävien syvien jokien takia. Vuoden 1918 purkaus aiheutti laharin, joka siirsi rantaviivaa viidellä kilometrillä.

* 
* 
* MýrdalsjökullMýrdalsjökull

Fimmvörðuháls
-------------

Fimmvörðuháls sijaitsee Eyjafjallajökull- ja Mýrdalsjökull-jäätiköiden välissä. Yksi Islannin suosituimmista vaellusreiteistä Skógarin ja Thórsmörkin välillä kulkee tämän vuorisolan kautta, vaikka reitti on 22 kilometriä pitkä ja matkalla pitää kiivetä 1 000 metriä. Matkalaiset voivat viipyä solassa olevissa eritasoisissa majoissa. Reitti on erityisen kaunis lukuisten vesiputousten takia. Kulkeminen reitillä on mahdollista vain kesäkuun puolivälin ja elokuun puolivälin välisenä aikana. Toukokuussa 1970 kolme taivaltajaa kuoli ylittäessään solaa lumimyrskyssä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mýrdalsjökull**.
* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fimmvörðuháls** Wikimedia Commonsissa

* Tutkielma jäätikön topografiasta sekä pinnalta että pinnan alta (PDF) (englanniksi), (islanniksi)
* Tietoa Katla-tulivuoresta(Institute of Earth Sciences, Iceland – Katla) (englanniksi)
* Tietoa Mýrdalsjökullin *jökulhlaup*eista (englanniksi)
* Jäätikkö luoteesta
* Katla: Purkaukseen valmistautumisohje turisteille (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF) (englanniksi)
**Club de Fútbol Palencia** on jalkapalloseura, joka tulee Palencian kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1975 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 8 100-paikkaisella Estadio Nueva Balasteralla.

Historia
--------

Joukkue perustettiin 16. kesäkuuta 1929 nimellä *Club Deportivo Palencia*. Vuonna 1943 se nousi alimmalle kansalliselle sarjatasolle Tercera Divisióniin, jolloin se tunnettiin nimellä *Fábrica Nacional de Palencia*.

Vuonna 1951 Palencia uudelleennimettiin jälleen, tällä kertaa se sai nimekseen *Atlético Palencia*. Samana vuonna joukkue pudotettiin takaisin alueellisiin sarjoihin taloudellisien ongelmien vuoksi. Kolme vuotta myöhemmin se palasi takaisin Tercera Divisióniin.

1960-luvun alussa joukkue käytti lyhyen aikaa nimeä *Otero de Palencia*, joka kuitenkin pikaisesti vaihtui *Palencia Club de Fútboliksi*. Kaudella 1970–1971 joukkue selviytyi karsintoihin, jonka kautta sillä oli mahdollisuus nousta maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin. Vastassa joukkueella oli Real Oviedo, joka lopulta eteni karsintaparista Segunda Divisióniin.

17. kesäkuuta 1979 legendaarisen Real Madrid-pelaajan Francisco Genton valmentamana Palencia nousi ensi kertaa historiassaan Segunda Divisióniin voitettuaan kotiottelussa Pontevedran numeroin 1–0. Kaudella 1982–1983 joukkue sijoittui Segunda Divisiónissa viidenneksi ja jäi vain kolmen pisteen päähän maan pääsarjaan Primera Divisióniin noususta. Kolme vuotta myöhemmin joukkue meni konkurssiin talousongelmien vuoksi.

Lopulta *Club Deportivo Cristo Olímpico* nimisestä joukkueesta tuli kaupungin ykkösjoukkue, joka oli aikaisemmin toiminut reservijoukkueena. Vuonna 1989 joukkue kuitenkin sai uuden nimen *Club de Fútbol Palencia*, ja seuraavien kahden vuosikymmenen aikana se nousi takaisin pelaamaan kansallisille sarjatasoille Tercera Divisióniin ja Segunda División B:hen.

### Seuran tausta

* *Club Deportivo Palencia* - *(1929–1941)*
* *Fábrica Nacional de Palencia* - *(1941–1951)*
* *Atlético Palencia* - *(1951–1960)*
* *Palencia Club de Fútbol* - *(1960–1986)*

---

* *Club Deportivo Cristo Olímpico* - *(1975–1989)*
* *Club de Fútbol Palencia* - *(1989–)*

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran virallinen kotisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Axel Axgil** (os. *Lundahl-Madsen*; 3. huhtikuuta 1915 – 29. lokakuuta 2011) ja **Eigil Axgil** (os. *Eskildsen*; 1922 – 22. syyskuuta 1995) olivat tanskalaisia homoseksuaalien oikeuksien puolestapuhujia. He muodostivat maailman ensimmäisen parisuhteensa rekisteröineen homoparin vuonna 1989, kun Tanskassa astui voimaan laki, jota he olivat itse olleet ajamassa. Pariskunta otti käyttöön yhteisen sukunimen Axgil, joka oli yhdistelmä heidän etunimistään.

Axel ja Eigil Axgil perustivat ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen innoittamina *Forbundet af 1948:n* eli *F-48:n*, Tanskan ensimmäisen seksuaalivähemmistöjen asiaa ajaneen järjestön, josta vuonna 1985 tuli Landsforeningen for Bøsser og Lesbiske, Forbundet af 1948. Pari perusti myös *Vennen*-lehden ("Ystävä").

Axel Lundahl-Madsen ja Eigil Eskildsen olivat olleet keskenään (epävirallisessa) parisuhteessa jo neljän vuosikymmenen ajan, kun Kööpenhaminan varapormestari Tom Ahlberg vihki heidät 1. lokakuuta 1989 kaupungintalolla yhdessä kymmenen muun tanskalaisen parin kanssa.*lähde?* Tapahtuma sai osakseen maailmanlaajuista julkisuutta tiedotusvälineissä.*lähde?*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Axel and Eigil Axgil
**Čerkes heku** (Черкес хэку, suomeksi "Tšerkessia") on Venäjällä Karatšai-Tšerkessian pääkaupungissa Tšerkesskissä ilmestyvä kabardinkielinen sanomalehti.

Lehti on perustettu vuonna 1924. Aluksi se ilmestyi nimellä *Adyge pseuke* ("Adygejen elämä"), vuodesta 1929 nimellä *Čerkes plyž* ("Punainen Tšerkessia"), vuodesta 1953 nimellä *Čerkes pež* "Tšerkessian totuus" ja vuosina 1965–1991 nimellä *Lenin nur* ("Leninin säde"). Lehteä painettiin ensin arabialaisella ja myöhemmin latinalaisella kirjaimistolla. Vuodesta 1938 lähtien se on ilmestynyt kyrillisellä aakkostolla.

Nykyään Čerkes heku ilmestyy kahdesti viikossa nelisivuisena ja A2-kokoisena. Sen painos on noin 4 000 kappaletta. Lehden aiheita ovat Karatšai-Tšerkessian tapahtumat ja yhteiskuntaelämä, tšerkessien historia ja kulttuuri sekä sukukansojen ja naapuritasavaltojen uutiset. Julkaisijoina toimivat tasavallan hallitus ja kansalliskokous. Päätoimittaja on Uvžuk Thagapsov.

Aiheesta muualla
----------------

* Čerkes hekun sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kastamonu**, aiemmin **Kastamone** (kreik. Κασταμονή) tai **Kastra Komnenon** (kreik. Κάστρα Κωμνηνών), on kaupunki Pohjois-Turkissa.

Kastamonussa on 81 310 asukasta (2023) ollen väliluvullaan kaikista Turkin kaupungeista (486) sijalla 98.

Historia
--------

Kastamonu on yksi Anatolian niemimaan vanhimmista asutuskeskuksista. Arkeologisten kaivausten perusteella alueen ensimmäiset asutukset ovat peräisin paleoliittiselta kaudelta.

Kastamonu oli aikoinaan merkittävä bysanttilainen kaupunki kauppareittien varrella. Seldžukit valloittivat Kastamonun 1200-luvun loppupuolella. Seuraavalla vuosisadalla turkkilaiset emiirikunnat kilpailivat kaupungin hallinnassta, kunnes se liitettiin Osmanien valtakuntaan vuonna 1393. Timur Lenk valloitti Kastamonun ja lähialueet vuonna 1402 ja kaupunki palasi osmanien hallintaan vuonna 1461.

Kaupungissa on säilynyt useita huomionarvoisia rakennuksia, mukaan lukien vanhaa kaupunkia ympäröivän bysanttilaisen linnoituksen rauniot, jotka sijaitsevat kallioisella kukkulalla. Kaupungissa on myös uskonnollisia rakennuksia, kuten teologinen korkeakoulu, moskeija ja köyhäinhoitola, jotka perustettiin 1500-luvulla. Lisäksi kaupungissa voi vierailla värikkäässä katetussa basaarissa, joka myös juontaa juurensa 1500-luvulle.

Kastamonusta on historiassa käytetty nimiä: Tumanna, Castumanna, Castrokommen, Kastomoni, Germanicopolis, Castonom. Kaupungin nimi kulkee Kastamonina Bysantin historioitsijoiden teoksissa.

Maantiede
---------

Kaupunki koostuu 20 kaupunginosasta: Kuzeykent, Mehmet Akif Ersoy, Yavuz Selim, Budamış, Akmescit, Aktekke, Atabeygazi, Beyçelebi, Cebrail, Hepkebirler, Hisarardı, Honsalar, Inönü, Isfendiyar, Ismailbey, Kırkçeşme, Saraçlar, Topçuoğlu, Esentepe ja Candaroğulları.

### Ilmasto

Kastamonussa kesät ovat lämpimiä ja enimmäkseen poutaisia, ja talvet ovat hyvin kylmiä, lumisia ja osittain pilvisiä. Vuoden mittaan lämpötila vaihtelee yleensä -5° C:n ja 28° C:n välillä ja on harvoin alle -13° C tai yli 33° C.

Lähteet
-------

1. ↑  Population of Kastamonu 2023 | Kastamonu population - statistics *Population HUB*. Viitattu 9.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Population of Kastamonu 2023 | Kastamonu population - statistics *Population HUB*. Viitattu 9.10.2023. (englanniksi)
3. ↑  Anadolu Agency: Kastamonu, 2018 cultural capital of Turkic world *Daily Sabah*.  11.1.2018. Viitattu 9.10.2023. (englanniksi)
4. 1 2 3  Kastamonu History – Anas Crecca Travel – Turkey Cappadocia Tours *anascreccatravel.com*. Viitattu 9.10.2023. (englanniksi)
5. 1 2  Kastamonu Encyclopedia Britannica. Viitattu 9.10.2023. (englanniksi)
6. ↑  Untitled Page *www.e-icisleri.gov.tr*. Viitattu 9.10.2023.
7. ↑  Kastamonu Climate, Weather By Month, Average Temperature (Turkey) - Weather Spark *weatherspark.com*. Viitattu 9.10.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel

 |

 |
**Pietari IV** eli **Pietari Julma** (5. syyskuuta 1319 Balaguer, Katalonia – 5. tammikuuta 1387 Barcelona) oli Aragonian kuningas vuosina 1336–1387 isänsä Alfonso IV:n jälkeen. Pietarin äiti Teresa de Entenza oli kuollut lapsivuoteeseen, ja Alfonso IV:n toinen vaimo Eleonoora Kastilialainen vaati pojalleen Ferranille osuutta perinnöstä. Vuonna 1332 Alfonso IV antoikin Ferranille ensin Tortosan ja sitten Valencian. Kun sitten Alfonso IV kuoli ja Pietari nousi 16-vuotiaana valtaan, hän yritti vangita äitipuolensa Eleonooran, joka kuitenkin onnistui pakenemaan Kastiliaan.

Pietari IV taisteli Mallorcan herruudesta sekä kohtasi kapinoita vuonna 1354 Sardiniassa ja vuonna 1355 Sisiliassa. Pitkä taistelu Kastiliaa vastaan vuosina 1356–1366 leimasi kuitenkin Pietarin hallituskautta. Hän asettui tukemaan Pietari I Julman velipuolen Henrik Trastámaralaisen kruununvaatimuksia saatuaan sitä ennen lupauksen laajoista Kastilian alueista. Sota kuitenkin osoittautui tuhoisaksi Aragonialle, ja valtakunnan pelasti ainoastaan ranskalaisen Bertrand du Guesclinin joukot. Henrik Äpärä ei kyennyt maksamaan Pietari IV:lle lupaamiaan maksuja ja lopulta Aragonia irrottautui satavuotisesta sodasta ja pysytteli puolueettomana.

Kuninkaana Pietarin kuoleman jälkeen seurasi hänen poikansa Juhana I.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)
* *The New Encyclopaedia Britannica*. Volume 9, Micropaedia. Chicago: Encycopaedia Britannica Inc. 1986. ISBN 0-85229-434-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Peter IV (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 10.10.2023.
2. ↑  O´Callaghan, s. 682
3. ↑  O´Callaghan, s. 410
4. ↑  O´Callaghan, s. 411
5. ↑  O´Callaghan, s. 415
6. ↑  O´Callaghan, s. 419
7. ↑  O´Callaghan, s. 418
8. ↑  The New Encyclopaedia Britannica, s. 328
9. ↑  O´Callaghan, s. 421
10. ↑  O´Callaghan, s. 424
11. ↑  O´Callaghan, s. 426


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Susan Silver** (oik. **Susan Laine**, s. 1982 Vantaa) on suomalainen erotiikka-alan ammattilainen sekä näyttelijä.

Hän aloitti uransa striptease-tanssijana Turussa, josta hän siirtyi näyttelijäksi aikuisviihde-elokuviin. Siirtymästään rohkeiden elokuvien pariin hän on kertonut *Tuomas Enbuske Talk Show’ssa*. Vuonna 2010
hän aloitti BDSM sessioiden tekemisen studio Villi-Irassa.
Vuonna 2022 hän aloitti www.onlyfans.com sisällöntuottajana.
2023 syksyllä hän teki paluun Dominaksi studio Villi-Iraan

Susan Laine oli ehdolla vuoden 2023 eduskuntavaaleissa kansalliskonservatiivisen Vapauden liitto -puolueen riveissä Uudellamaalla. Hänen vaaliteemojaan olivat mielenterveyspalvelut, omavaraisuus ja vanhusten turvaaminen. Laine sai 87 ääntä, eikä tullut valituksi.

Laine opiskelee muusikon opintoja intrumentteinaan laulu ja piano ja valmistuu vuonna 2025 muusikoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Susan Laineen vaaliteemat *susanlaineon.fi*. Viitattu 13.9.2023.
2. ↑  Susan Laine eduskuntavaaliehdokkaana 2023 *vapaudenliitto.fi*. Viitattu 13.9.2023.
3. ↑  YTJ-tietopalvelu *tietopalvelu.ytj.fi*. Viitattu 13.9.2023.
4. 1 2  Susan Silverin viralliset kotisivut *iamsusansilver.com*. Viitattu 13.9.2023.
5. ↑  Susan Silver Tuomas Enbuske Talk Showssa *youtube.com*. Viitattu 13.9.2023.
6. ↑  Susan Laine - Tulospalvelu - Eduskuntavaalit 2023 *Vaalit.yle.fi*. Viitattu 13.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Vaalikampanjan kotisivu
* Vaalikampanjan Facebook-sivu
* Haastattelu Tuomas Enbuske Talk Show:ssa(video)