recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Julius Hirn
**David Julius (Julle) Hirn** (31. toukokuuta 1868 Helsinki – 6. marraskuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, viittomakielen kehittäjä ja kuurojen yhdistystoiminnan alullepanija.

Hirnin vanhemmat olivat kuurojenkoulun opettaja David Fredrik (Fritz) Hirn ja Maria Lovisa Klingenberg. Hänen molemmat vanhempansa olivat kuuroja mutta Hirn itse oli normaalikuuloinen. Hän kävi Haminan kadettikoulua 1882–1886 ja pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1887.

Hirn oli Nya Pressen-lehdessä toimittajana vuodesta 1892 alkaen ja toimitussihteerinä vuodesta 1898 alkaen. Hirn oli myös Hufvudstadsbladetin ja Helsingfors-Posten -lehden toimittajana.

Hirn oli mukana perustamassa vuonna 1895 Helsingin Kuurojen yhdistystä ja vuonna 1905 Kuurojen Liittoa ja hän toimi molempien järjestöjen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hirn osallistui myös isänsä kanssa Suomen ensimmäisen viittomakielen kuvasanakirjan tekemiseen. He ehtivät saada valmiiksi 344 kuvausta suunnitellusta tuhannesta viittomasta. Suomen ensimmäisen viittomakielen sanakirjan *Kuuromykkäin viittomakieli Suomessa I–III* julkaisi Kuurojen liitto 1910–1916.

Vuonna 1907 Kööpenhaminassa pidetyssä ensimmäisessä pohjoismaisessa kuurojen kokouksessa perustettiin Hirnin aloitteesta toimikunta kehittämään yhteispohjoismaista kuurojen viittomakieltä. Tämä hanke ei kuitenkaan lopulta toteutunut vaikka kehitystyötä jatkettiin 1900-luvun loppupuolelle saakka.

Julius Hirn oli naimisissa vuodesta 1905 Anna Matilda Bomanin kanssa.

Lähteet
-------

* HIRN David Julius. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Kuurojen museon historiaklubi 13.10.2005 : Kierros kuurojen merkkihenkilöiden haudoilla Hietaniemen hautausmaalla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuurojen museo : Julius Hirn
* Helsingin Kuurojen yhdistyksen historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Alaverdin luostari
Alaverdin luostari
**Alaverdin luostari** (georg. ალავერდი) on georgialaisortodoksinen luostarikompleksi Telavin kaupungin lähellä Kakhetin alueella Georgiassa. Se sijaitsee Alazanin laaksossa Akhmetan piirikunnassa 18 kilometriä Telavista. Luostarin perusti 500-luvulla assyrialainen lähetyssaarnaaja Ioseb Alaverdeli aiemman esikristillisen kuun palvonnalle pyhitetyn uskonnollisen keskuksen paikalle. Sen vanhimmat säilyneet osat ovat 500-luvulta.

Alaverdi nousi Kakhetin alueen tärkeimmäksi kirkoksi, ja Kakhetin kuningas Kvirike III rakennutti aiemman Pyhän Yrjön kirkon tilalle suuren katedraalin 1000-luvun alussa. Se oli 50 metrin korkuisena maan korkein kirkkorakennus siihen saakka, kunnes Tbilisin Sameban katedraali valmistui 2000-luvulla. Alaverdi toimi luostarina 1500-luvulle asti ja muutettiin sen jälkeen nunnaluostariksi. Katedraali on vahingoittunut useita kertoja maanjäristyksissä, erityisesti 1400- ja 1700-luvuilla. Sen freskot maalattiin peittoon 1800-luvulla, mutta restauroitiin osittain vuonna 1966. Kirkon länsioven yläpuolella on 1500-luvulla maalattu Pyhä Yrjö ja alttarin yläpuolella neitsyt ja lapsi 1000-luvulta. Katedraalin ulkoseiniä on koristeltu hyvin vähän, mikä on tyypillistä kakhetilaiselle kirkkoarkkitehtuurille. Sisätila on vaikuttava.

Useat kuninkaalliset ovat vetäytyneet Alaverdin luostariin ja se on toiminut myös Kakhetin kuninkaiden hautapaikkana. Alaverdiin on haudattu esimerkiksi Aleksandre I, Aleksandre II ja Temuraz I. Katedraalia ympäröi pääosin 1700-luvun alussa rakennettu puolustusmuuri. Kompleksiin kuuluu kirkon lisäksi muitakin rakennuksia: kylpylä, Persian šaahi Abbas I:n kesäpalatsin rauniot ja viinikellari (*marani*). Alaverdi on edelleen merkittävä uskonnollinen keskus, jossa vietetään syksyisin kolmeviikkoista Alaverdoba-festivaalia. Sen huippukohta on 14. syyskuuta.

Lähteet
-------

1. ↑  Alaverdi Cathedral Unesco. Viitattu 4. syyskuuta 2009.
2. 1 2  Richard Plunkett, Tom Masters: *Georgia, Armenia & Azerbaijan*, s. 86–87. Lonely Planet, 2004. ISBN 1-74059-138-0.
3. 1 2  Alaverdi monastery Kakheti.net.  Arkistoitu 5.1.2009. Viitattu 4. syyskuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alaverdin luostari** Wikimedia Commonsissa
*Festivaali Alaverdin katedraalilla*, Grigori Gagarin, 1847.
**Alaverdoba** (georg. ალავერდობა) on uskonnollinen ja kansanperinteeseen kuuluva juhla, jota vietetään Georgian itäosassa Kakhetin maakunnassa. Sen juuret ovat sadonkorjuun juhlistamisessa. Festivaali keskittyy Alaverdin katedraalin ympärille, jolta se on saanut nimensä: suffiksi -*oba* viittaa omistukseen. Juhla kestää useita päiviä ja saavuttaa huippukohtansa Pyhän Joosef Alaverdilaisen juhlapäivänä. Hän oli yksi Kolmestatoista assyrialaisesta kirkkoisästä ja katedraalin perustaja 500-luvulla. 

Aiemmin Alaverdoba kesti kolmen viikon ajan ja sitä vietettiin kolmiosaisessa syklissä, mikä heijasteli esikristillisiä Kuun palvontaan liittyviä kultteja. 1800-luvulla festivaaliin lisättiin maatalousmarkkinoiden perinne. Sitä käsiteltiin useissa ajan etnologisissa kertomuksissa ja matkapäiväkirjoissa, ja Giorgi Šengelaia ohjasi vuonna 1962 festivaalista kertovan osin fiktiivisen elokuvan *Alaverdoba*.

Alaverdoba selviytyi neuvostokaudesta ja sitä juhlitaan edelleen Kakhetissa laajalti. Juhliin osallistuu sekä paikallisia että lähialueilta saapuvia vieraita, kuten kistejä Pankisin rotkosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Grigolia, Alexander: *Custom and Justice in the Caucasus: the Georgian Highlanders*, s. 39. Ams Pr Inc, 1977. ISBN 0404164064.
2. ↑  Martin, Marcel: *Le cinéma soviétique: de Khrouchtchev à Gorbatchev, 1955-1992*, s. 60. L'Âge d'Homme, 1993. ISBN 2825104418.
3. ↑  Kurtsikidze, Shorena & Chikovani, Vakhtang: Georgia's Pankisi Gorge: An Ethnographic Survey  2002. Berkeley Program in Soviet and Post-Soviet Studies Working Paper Series.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 20.11.2009.
**Eero Matias Lähdesmäki** (18. syyskuuta 1914 Ylistaro – 14. lokakuuta 1941 Tsalkki–Suojärvi-tie) oli suomalainen seiväshyppääjä, ammatiltaan poliisi. Eero Lähdesmäen serkkuja olivat painijat Kalervo ja Veikko Rauhala.

Ura
---

Eero Lähdesmäki aloitti aktiivisen urheilu-uransa 20-vuotiaana Kurikan Reinikan veljessarjan – Frans, Aatto ja Aulis Reinikan – innoittamana. Ensimmäisen kilpailuvuoden 1935 tulos oli 315 cm. Silloinen seura oli kotipaikkakuntansa Ylistaron Kilpa-Veljet. Seuraavana vuonna 1936 yhdessä Aulis Reinikan kanssa kilpaillessaan kehitys oli nopeaa ja tulosparannus oli merkittävä eli vuoden paras 370 cm. Vuonna 1937 Lähdesmäki oli jo Suomen seiväshyppyparhaimmistoa tuloksen ollessa 390,5 cm. Samana vuonna hänellä oli ensimmäiset maaottelunsa.

Vuodesta 1938 vuoteen 1940 Eero Lähdesmäki oli Suomen parhaimpia seiväshyppääjiä, ja tavoitteena sittemmin pitämättä jääneet vuoden 1940 kotiolympialaiset. Kovina kilpakumppaneina olivat kotimaakuntansa kurikkalainen Aulis Reinikka ja Lähdesmäen poliisiammatin mukanaan tuoman uuden kotipaikan Kemin ja uuden seuran Kemin Kunnon Veikko Kairento. Juoksunopeuden parannuttua Lähdesmäen tulokset ja saavutukset paranivat merkittävästi. Hän saavutti näinä kolmena vuotena mestaruuden vuonna 1938 ja hopeaa Reinikan jälkeen vuosina 1939 ja 1940. 

Urheilu-uran päätepisteenä ja erinomaisena päätöksenä olivat syyskuun 1940 kolmimaaottelun Suomi–Ruotsi–Saksa lajivoitto tuloksella 400 cm sekä Budapestissä Unkari–Suomi-maaottelussa saavutettu ennätys 416 cm. Tulos 416 oli sen vuoden Euroopan tilaston neljänneksi paras tulos – edellä vain venäläisiä hyppääjiä. Maaotteluita kertyi kaikkiaan viisi. Lähdesmäki paransi seiväshypyn Suomen ennätystä vuosina 1939–1940 409:stä 416:een. Tulos säilyi Suomen ennätyksenä kesään 1947, jolloin tuleva olympiahopeamitalisti Erkki Kataja rikkoi sen. 

Kesällä 1941 Lähdesmäki ylitti vielä tasan neljä metriä, mutta kesäkuussa alkanut Jatkosota lopetti urheilutoiminnan. Lähdesmäki toimi Jatkosodan aikaan sotapoliisina ja oli palaamassa lokakuussa lomalle, kun hän putosi sotilaita lomalle kuljettaneen kuorma-auton lavalta pyörien alle, kun auto paiskautui kolarissa kivikkoon.

Lähteet
-------

* Eero Lähdesmäki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

Aiheesta muualla
----------------

* Martti Jukola: "Rata- ja kenttäurheilu", *Urheilun Pikkujättiläinen*, s. 403. Helsinki: WSOY, 1958.
* Antti O. Arponen, Markku Kasila, Vesa-Matti Peltola: "Jatkosota 25.6.1941-19.9.1944", *He antoivat kaikkensa - Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*, s. 274-275. Helsinki: Auditorium, 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.
John Adams vuonna 1766.
**Braintreen ohje** (engl. *Braintree Instructions*) on nimitys John Adamsin vuonna 1765 kirjoittamalle tekstille. Tekstissä Adams kritisoi Britannian leimaverolakia, joka hänen mielestään sorti Amerikan siirtomaissa asuneita ihmisiä. Braintreen ohje oli Adamsin ensimmäinen julkinen kirjoitus, jossa hän asettui puolustamaan Britannian siirtomaiden asukkaiden oikeuksia suhteessa emämaa Britanniaan.

Braintreen ohjeen tarkoituksena oli ohjeistaa Braintreen edustajaa Massachusettsin lainsäädäntöelimessä, jotta tämä ryhtyisi toimiin leimaverolakia vastaan. Lisäksi Braintreen ohje julkaistiin useissa sanomalehdissä, minkä seurauksena myös kymmenissä muissa kaupungeissa julkaistiin samankaltaisia leimaverolain vastaisia julkilausumia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Editorial Note *Founders Online*. Viitattu 27.4.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alkuperäinen teksti (osiossa *3: Instructions of the Town of Braintree to Their Representative, 1765*) (englanniksi)
**Brain Hacker** on japanilainen raskasta ja kevyempää j-rockia soittava yhtye. Yhtyeen perusti vuonna 2002 *Masashi* ja *Kazune*. Kazune oli toiminut sessiojäsenenä Malice Mizerissä ja soittanut myöhemmin May Breezessä, ja Masashi oli soittanut yhtyeessä *D-SHADE*. Kaksi kuukautta myöhemmin bändiin liittyi Seiji. Yhtyeellä ei ollut kitaristia, joten joulukuussa yhtye hankki sessiojäseniä paikkaamaan puutteet. He olivat NoBu (ex. ANTIQUE DOLL) ja Yossy. 

Yossy nimettiin viralliseksi jäseneksi huhtikuussa 2003 ja NoBu toukokuussa. Yhtyeen ensimmäinen albumi ilmestyi 11. elokuuta 2003 ja sen nimi oli *hΨ＝０*. Yhtyeen lupaava alku tyssäsi kun Masashi päätti erota. Rumpalin paikalle hankittiin sessiojäseneksi KOHSKE. Ennen vuoden loppua Brain Hacker julkaisi maxi-singlen *Coin/Charisma*. Sitä jaettiin ilmaiseksi 30. joulukuuta soitetussa konsertissa.

Kuuden kuukauden hiljaisuuden jälkeen yhtye julkaisi minialbumin, *Tsunagareta hitomi no nakano kiokun*. Brain Hacker jatkoi levyttämistä ja keikkailua: 12 marraskuuta ilmestyi kaksi CD:tä joista toinen oli minialbumi *Dokkiri Horror Show* ja toinen uusintapainos albumista hΨ＝０. Uusintapainoksen mukana tuli 16-sivuinen vihkonen A4-koossa.

Vuodesta 2005 yhtye piti levytystaukoa mutta kuitenkin keikkaillut. Brain Hacker hajosi 19.1.2007

Albumit
-------

* *hΨ＝０*
* *Tsunagareta hitomi no nakano kioku*
* *Coin/Charisma*
* *Dokkiri Horror Show*
* *hΨ＝０* uusi painos

Jäsenet
-------

* SEIJI - laulu (ex. AFTER IMAGE,AMADEUS)
* Yossy - kitara
* Kazune - koskettimet (ex.Malice Mizer , May Breeze)
* NoBu - basso (ex. ANTIQUE DOLL, ANTI FEMINISM, ALIGHT CIDER)
**Bram-Bram-Bult** on Australian aboriginaalien myytissä esiintyvä veljespari, Yuree ja Wanjel. Muinoin eli suuri henki, Doan, metsästäjä, joka näytti pussiliitäjältä. Hän jahtasi kerran kengurua, Purraa. Juuri kun Doan oli saamaisilaan kengurun kiinni, hän saapui nokkasiilin, henki Wembulinin reviirille. Tämä oli lepäämässä kahden tyttärensä kera. Wembulin heräsi ja hyökkäsi Doanin kimppuun ja tappoi ja söi hänet. Doanin kaksi enoa, Yuree ja Wanjel, läksivät etsimään häntä ja löysivät muurahaisia kuljettamassa pussiliitäjän karvoja ja lihanpaloja. He löysivät Doanin raadon ja ryhtyivät jäljittamään murhaajaa kostaakseen. Kolmen päivän kuluttua he saapuivat nokkasiilin pesälle. Tämä tapettiin ja he ottivat tyttäret vaimoikseen. Kotimatkalla veljekset alkoivat katua naimisiinmenoaan, koska sisarukset näyttivät hautovan kostoa isänsä kuoleman vuoksi. Vaimot tapettiin. Matkallaan Yuree ja Wanjel antoivat nimen kaikille kohtaamilleen kasveille, eläimille, kiville ja puille. Aikanaan Wanjel kuoli Gertuk-käärmeen myrkkyyn, mutta Yuree taikoi hänet henkiin kaivertamalla puusta veljensä näköisen patsaan. Sitten he matkustivat kauas - palaamatta koskaan. Eräiden tarinoiden mukaan he elävät Kastorina ja Polluxina Kaksosten tähdistössä.

Lähteet
-------

Philip Wilkinson: Myytit & legendat. Readme.fi, 2009. Sivu 334. Suomentaja Veli-Pekka Ketola ISBN 978-952-220-252-9
**Antti Tapani Toiviainen** (2. marraskuuta 1947 Porvoo – 28. syyskuuta 2014 Porvoo) oli suomalainen journalisti ja päätoimittaja.

Antti Toiviainen syntyi maanviljelijä Yrjö Toiviaisen ja emäntä Kirsti Parkkalin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 oli Meri Kristiina Holm. Toiviainen tuli ylioppilaaksi 1967 ja opiskeli Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli *Uudenmaan Sanomien* toimittajana 1968 ja 1972 ja *Uusimaa-lehdessä* toimittajana 1971–1972, toimitussihteerinä 1973–1980, uutispäällikkönä 1980–1986, toimituspäällikkönä 1986–1993 ja päätoimittajana vuodesta 1993. Toiviaisella oli myös useita alansa luottamustehtäviä. Päätoimittajan tehtävästä Toiviainen siirtyi takaisin *Uusimaa-lehden* toimittajaksi 1996, mutta joutui hoitamaan päätoimittajan tehtäviä useaan otteeseen väliaikaisesti myöhemmin ja vielä ollessaan jo osa-aikaeläkkeellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 989. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
2. 1 2  Luotettava esimies. Kuolleita: Antti Toiviainen. Journalisti, 18.12.2014 (Viitattu 21.4.2018)
**Stranger in This Town** on yhdysvaltalaisen kitaristi Richie Samboran ensimmäinen sooloalbumi.

Kun Samboran yhtye Bon Jovi jäi tauolle 1990-luvun alussa yhtyeen jäsenet saivat keskittyä panostamaan omiin projekteihinsa yhtyeen ulkopuolella. Sambora halusi levyttää ensimmäisen studioalbuminsa sooloartistina ja hän pyysi Bon Jovin rumpali Tico Torresia ja pianisti David Bryania mukaan levyttämään albumia. Sambora on albumilla sekä kitaristina että laulajana. Albumilla vierailee monia muusikoita ja muun muassa brittiläinen kitaristi Eric Clapton soittaa kitarasoolon kappaleessa "Mr. Bluesman".

Albumi nousi Yhdysvalloissa *Billboard 200*-listalla korkeimmillaan sijalle 36, ja Britannian albumilistalla albumin sijoitus oli 20. Albumilta julkaistiin kolme singleä; "Stranger in This Town", "Ballad of Youth" ja "One Light Burning". "Ballad of Youth" nousi *Billboard Hot 100*-listalla parhaimmillaan sijalle 63 ja *Hot Mainstream Rock Tracks*-listalla sijalle 13, ja "Stranger in This Town" *Hot Mainstream Rock Tracks*-listalla sijalle 38. Kappaleista kuvattiin myös musiikkivideot.

Kappalelista
------------

Kaikki kappaleet säv. ja san. Richie Sambora, ellei toisin mainita. 

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |
| 1. | Rest in Peace | Richie Sambora, David Bryan | 3.47 |
| 2. | Church of Desire |  | 6.08 |
| 3. | Stranger in This Town | Sambora, Bryan | 6.15 |
| 4. | Ballad of Youth | Sambora, Tom Marolda | 3.52 |
| 5. | One Light Burning | Sambora, Marolda, Bruce Foster | 5.48 |
| 6. | Mr. Bluesman |  | 5.14 |
| 7. | Rosie | Sambora, Jon Bon Jovi, Desmond Child, Diane Warren | 4.49 |
| 8. | River of Love |  | 5.06 |
| 9. | Father Time | Sambora, Child | 6.05 |
| 10. | The Answer | Sambora, Foster | 5.07 |
| 52.11 |  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Richie Sambora Awards on Allmusic allmusic.com. Viitattu 14.6.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Richie Sambora - *Stranger in This Town* (1991) - UK Album Chart Chart Active. Viitattu 14.6.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑   Richie Sambora - *Stranger in This Town* (1991) Credits on Allmusic allmusic.com. Viitattu 14.6.2013. (englanniksi)
**Strappado** on kidutusmenetelmä, jossa uhrin kädet sidotaan selän taakse ja häntä riiputetaan ranteistaan tai joskus lievemmässä muodossa olkavarsistaan. Toisinaan uhria pudotellaan köysien varaan, jolloin olkapäät menevät sijoiltaan tai solisluut murtuvat. Strappado on keskiajalla nimetty ja nykyaikanakin harjoitettu kidutusmenetelmä. Pohjois-Vietnam käytti strappadoa vankien kuulusteluun Vietnamin sodassa. Myös natsit käyttivät menetelmää keskitysleireillään toisen maailmansodan aikana.

Strappado voi olla joko pitkäkestoista ja lievää tai erittäin nopeaa ja tuskallista. Kidutusmuoto tunnettiin jo keskiajalla, mutta sitä on käytetty myös nykyajan konflikteissa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on 1996 todennut Turkin käyttäneen strappadoa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Aksoy v. Turkey* (Arkistoitu – Internet Archive), no. 100/1995/606/694, 18. joulukuuta 1996, European Commission on Human Rights. Viitattu 9.12.2016 (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Strappado
**Väinö Harry Broman** (s. 29. joulukuuta 1932 Helsinki) on joensuulainen yrittäjä ja kauppaneuvos. Nuoruusvuosinaan hän oli tunnettu olympiatason haulikkoampuja ja SM-tason golfinpelaaja.

Väinö H. Broman on harjoittanut autojen varaosakauppaa vuodesta 1965 lähtien. Alkuaikoina Bromanin varaosaliikkeenä oli Pielisensuun Auto Oy, mutta 1990-luvulla nimi muutettiin Varaosamaailmaksi, kun samanniminen varaosaliikeketju perustettiin samaan aikaan. Hänet valittiin vuonna 1993 Pohjois-Karjalan vuoden yrittäjäksi. Maaliskuussa 2007 Broman Group osti itseään 2,5 kertaa suuremman turkulaisen Motonetin. Väinö H. Broman toimii Broman Group Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Poika Harri Broman toimii konsernin ja Varaosamaailman toimitusjohtajana. Toinen poika Eero Broman puolestaan toimii Motonetin toimitusjohtajana ja konsernin varatoimitusjohtajana. Väinö H. Bromanin puoliso kuulu Reenpää-sukuun. Äitinsä puolelta Broman on Cederbergin sukua. 

Väinö H. Broman on ollut urheiluampuja ja golfaaja. Hän oli mukana Rooman olympialaisissa 1960 ja seuraavan vuoden MM-kilpailuissa karsiutuen molemmissa loppukilpailusta. SM-kultaa hän saavutti olympiahaulikossa henkilökohtaisessa ja joukkueessa vuonna 1960. Golfissa hän saavutti SM-hopeaa 1959 ja 1960.

Joensuulaisena Väinö H. Broman on ollut aktiivi karjalaisen kulttuurin tukija toimien Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallituksessa vuodesta 1994. Lisäksi on toiminut Saksan kunniakonsulina Pohjois-Karjalassa 1996–2003.

Lähteet
-------

1. ↑  Autoissa vielä perinteistä tekniikkaa Sanomalehti Karjalainen, 2007
2. ↑  Markku Siukonen: *Urheilukunniamme puolustajat, Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 25. Helsinki: Otava, 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Broman Groupin omistajaperhe palkittiin EY:n yrittäjäkisassa - Vuoden Perheyrittäjä 2017 (4.11.2017) (motonet.fi)
**Walter Wagner** (k. 1945) oli saksalainen notaari, joka vihki Adolf Hitlerin ja Eva Braunin Führerbunkerissa 29. huhtikuuta 1945. 

Wagner oli lakimies ja kansallissosialistisen puolueen jäsen. Hän oli aiemmin työskennellyt Berliinissä Joseph Goebbelsin kanssa. Liittouneiden saavuttua Berliiniin hänet oli värvätty armeijaan. Kun Hitler kertoi Goebbelsille haluavansa mennä naimisiin, Goebbels kutsui Wagnerin bunkkeriin. 

Saapuessaan bunkkeriin 28. huhtikuuta Wagner huomasi, ettei vihkimiseen tarvittavat paperit eivät olleet kunnossa. Myöhemmin illalla nämä ongelmat oli saatu selvitettyä ja Wagner vihki Hitlerin ja Braunin vähän keskiyön jälkeen.

Vihkitapahtuman jälkeen Wagner liittyi takaisin joukkoyksikköönsä. Hän sai surmansa Berliinin taistelussa muutamaa päivää myöhemmin.

Wagner elokuvissa
-----------------

Elokuvassa *Hitler: Viimeiset kymmenen päivää* (1973) Wagneria esittää Andrew Sachs ja elokuvassa *Perikato* (2004) Norbert Heckner.

Lähteet
-------

1. ↑  Vanessa Thorpe: Revealed: the man who wed Hitler and Eva  10.10.2004. TheObserver. Viitattu 9.10.2008. (englanniksi)
Erik Henningsen
**Erik Ludvig Henningsen** (29. elokuuta 1885 – 28. marraskuuta 1930) oli tanskalainen taidemaalari. 
Hänet tunnetaan Kööpenhaminan kansanihmisiä ja katutilanteita kuvaavista laatukuvistaan.

Elämä ja ura
------------

Erik Henningsen syntyi tukkukauppiaan pojaksi. Myös hänen veljestään Frants Henningsenistä (1850–1908) tuli tunnettu taidemaalari. Erik Henningsen oli nuorena ensin koristemaalari Adolph Hellesenin ja arkkitehti C.V. Nielsenin opissa kunnes pääsi vuonna 1873 taideakatemiaan, josta valmistui 1877.

Teoksia
-------

* Summus jus, summa injuria / Barnemordet,  1886*Summus jus, summa injuria / Barnemordet*, 1886
* Bønder i hovedstaden, 1887*Bønder i hovedstaden*, 1887
* Vagtparade, 1888*Vagtparade*, 1888
* Sat ud, 1892*Sat ud*, 1892
* En såret arbejder, 1895*En såret arbejder*, 1895
* Det nordiske Naturforskermøde 14. juli 1847*Det nordiske Naturforskermøde 14. juli 1847*
* En agitator på Nørre Fælled, 1899*En agitator på Nørre Fælled*, 1899

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:Erik Henningsen
**Sassandra** on Atlantin valtamereen laskeva joki Guineassa ja Norsunluurannikolla. Sen pituus on 915 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 68 550 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa 710 metriä korkeudella Tetinivuorilta Beylan kaakkoispuolelta. Se virtaa ensin Bagbè-nimisenä kohti itää, kääntyy sitten etelään ja lopuksi kaakkoon. Joki laskee Atlanttiin 16 kilometriä pitkän estuaarin kautta. Se toimii Guinean ja Norsunluurannikon rajajokena muutaman kymmenen kilometrin matkalla. Sassandran tärkeimmät sivujoet ovat Boa, Bafing, N’Zo, Lobo ja Davo.

Joen suussa sijaitsee Sassandran kaupunki. Buyossa on säännöstelypato, joka muodostaa laajan tekojärven.

Lähteet
-------

1. ↑  Fouta Djallon Highland Water Atlas: The Water Tower of West Africa *documents.worldbank.org*.  2017. Viitattu 15.4.2018.
2. 1 2  Camus, H.: Hydrologie du bassin du Sassandra (note préliminaire) *horizon.documentation.ird.fr*.  1969. Viitattu 15.4.2018.
3. 1 2  Daddieh, Cyril K.: *Historical Dictionary of Cote d'Ivoire (The Ivory Coast), third edition*, s. 423. London: Rowman & Littlefield, 2016. ISBN 978-0-8108-7186-1.
**Pierre Lacroix** (3. elokuuta 1948 Montreal Quebec Kanada – 13. joulukuuta 2020 Las Vegas Nevada Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkovaikuttaja ja kaksinkertainen Stanley Cup -voittaja.

Lacroix’lla ei itsellään ollut pelaajataustaa. Valmentajan uransa hän aloitti kaudella 1973–1974 QMJHL-junioriliigassa pelanneen Laval Nationalin päävalmentajana. Kaudelle 1994–1995 Lacroix nimettiin Quebec Nordiquesin General Manageriksi. Kauden päätteeksi joukkue muutti Kanadasta Yhdysvaltain puolelle Denveriin ja muutti nimensä Colorado Avalancheksi. Lacroix toimi Colorado Avalanchen GM:na kauden 2005–2006 loppuun, jonka jälkeen hän toimi seitsemän kautta joukkueen presidenttinä. Vielä kaudella 2013–2014 hän toimi Avalanchessa vanhempana neuvonantajana tehtävässä.

Lacroix’n aikana Colorado Avalanche voitti NHL:n mestaruuden eli Stanley Cupin vuosina 1996 ja 2001. Avalanchen menestys auttoi luomaan Coloradoon jääkiekkoinnostusta, ja Lacroix valittiin 2008 Coloradon urheilun kunniagalleriaan. Toronton Hockey Hall of Fameen hänet valittiin 2023.

Lacroix kuoli koronaviruksen aiheuttamaan sairauteen Las Vegasissa 13. joulukuuta 2020.

Muuta
-----

Pierre Lacroixin poika Éric Lacroix on uransa päättänyt NHL-jääkiekkoilija ja jääkiekkovaikuttaja. Ericin poika Max pelaa juniorijääkiekkoa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Pierre Lacroix Hockey Hall of Fame and Museum. Viitattu 22.6.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Pierre Nkurunziza** (18. joulukuuta 1964 Bujumbura – 8. kesäkuuta 2020) oli hutu-taustainen Burundin presidentti ja CNDD-puolueenjohtaja. CNDD oli hutujen etninen kapinaliike, mutta muuttui sisällissodan jälkeen poliittiseksi puolueeksi. Nkurunziza valittiin presidentiksi 19. elokuuta 2005 ja hän astui virkaansa 26. elokuuta 2005. Hänen edeltäjänsä oli Domitien Ndayizeye.

Nkurunzizan isä oli kansanedustaja. Hänet surmattiin 1972 etnisissä levottomuuksissa yli 100 000 muun burundilaisen kanssa. 

Nkurunziza on opiskellut Burundin yliopistossa kasvatustiedettä ja liikuntatiedettä. Hän liittyi CNDD:hen 1995 kun tutsiarmeija hyökkäsi yliopistolle. Nkurunziza nousi CNDD:n apulaispääsihteeriksi 1998, puheenjohtajaksi 2001 ja ministeriksi 2003. 

Nkurunziza valittiin uudelle kaudelle kesäkuussa 2010. Hän oli opposition boikotoimassa vaalissa ainoa ehdokas ja sai 91,62 % äänistä.

Nkurunzizaa vastaan alkoivat protestit, kun hän huhtikuussa 2015 ilmoitti pyrkivänsä kolmannelle kaudelle. Korkeimman oikeuden päätöksen mukaan kolmas kausi oli laillinen, koska häntä ei valittu vaalilla 2005, vaan parlamentti asetti hänet tehtäväänsä. 13. toukokuuta 2015 Nkurunzizan ollessa Tansaniassa tiedustelupalvelua johtanut kenraalimajuri Godefroid Niyombare ilmoitti että Nkurunziza on syrjäytetty. Presidenttiä tukeneet joukot saivat pääkaupunki Bujumburan hallintaansa kahden päivän taistelujen jälkeen.

Nkurunziza valittiin kolmannelle kaudelle 21. heinäkuuta 2015 järjestetyssä opposition boikotoimassa vaalissa. 

Maassa murhattiin tämän jälkeen maan tiedustelupalvelun johtaja kenraali Adolphe Nshimirimana, ihmisoikeusaktivisti Pierre Claver Mbonimpaa ammuttiin, ja tutseja sisällissodan aikana edustanut entinen pääesikunnan päällikkö eversti Jean Bikomagu surmattiin 15. elokuuta 2015.

Nkurunziza kuoli sydänkohtaukseen 55-vuotiaana sairaalassa 8. kesäkuuta 2020. Hänen oli tarkoitus astua syrjään presidentin virasta saman vuoden elokuussa.

Lähteet
-------

1. ↑  S.E. Pierre Nkurunziza *gov.bi*.  Arkistoitu 19.5.2020. Viitattu 10.6.2020. (ranskaksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Burundi president dies of 'cardiac arrest' at 55 *BBC News*.  9.6.2020. BBC. Viitattu 9.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pierre Nkurunziza** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Burundi Burundin presidentit |
| --- |
|  |
| 
* Michel Micombero (1966–1976)
* Jean-Baptiste Bagaza (1976–1987)
* Pierre Buyoya (1987–1993)
* Melchior Ndadaye (1993)
* Cyprien Ntaryamira (1994)
* Sylvestre Ntibantunganya (1994–1996)
* Pierre Buyoya (1996–2003)
* Domitien Ndayizeye (2003–2005)
* Pierre Nkurunziza (2005–2020)
* Évariste Ndayishimiye (2020–)

 | Burundin vaakuna |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Robert Wiklund** (s. 20. kesäkuuta 1964 Gävle) on ruotsalainen karateka. Hän voitti kilpaurallaan Kyokushinissa muun muassa Walesin mestaruuden niin kumitessa kuin katassa.

Kilpaura
--------

Wiklund syntyi Gävlessä ja kasvoi Valbossa. Hän aloitti Kyokushinin harjoittelemisen 1980. Hän matkasi uchideshiksi Walesiin Gary Buftonsin dojolle Cardiffiin 1983. Tuona aikana Wiklund aloitti myös kilpauransa ja saavutti ensimmäisen kerran menestystä 1984 voitettuaan Cardiff turnauksen. Hän otti seuraavana vuonna osaa myös Walesin Openiin, jossa Wiklund kilpaili myös kumiten lisäksi katassa. Hän voitti turnauksen kahdesti peräkkäin vuosina 1985 ja 1986 katassa. Wiklund saavutti menestystä myös Aasian Openissa voitettuaan turnauksen 1989.

1990-luvulla Wiklund saavutti pronssia Valencian Openissa ja oli mukana vuoden 1995 MM-kilpailuissa, jossa hänen tie päättyi alkukierroksella. 1999 Wiklund saavutti vielä katassa Walesin mestaruuden ja kumitessa hopeaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Shihan Robert Wiklund (Arkistoitu – Internet Archive) *shihanwiklunddojo.se* Viitattu 24.9.2017 (pohjoissaameksi)
The Swingle Singers vuonna 1964.
Swingles Black Forest Voices -festivaaleilla Kirchzarten (Saksa) 29. kesäkuuta 2019
**The Swingle Singers** (nykyisin **The Swingles**) on alun perin ranskalainen, nykyisin Lontoossa toimiva lauluyhtye, joka tuli tunnetuksi jazztyylisistä vokaalisovituksista Bachin ja muiden klassisten säveltäjien melodioista. 

Vuoteen 2011 saakka The Swingle Singers koostui kahdeksasta laulajasta: kahdesta sopraanosta, kahdesta altosta, kahdesta tenorista ja kahdesta bassosta. Yhtyeen soitinsäestys koostui yleensä vain kontrabassosta ja rumpusetistä. Nykyinen kokoonpano esiintyy tavallisimmin säestyksettä eli *a cappella*.

Pariisissa vuonna 1962 perustetun kahdeksanjäsenisen yhtyeen alkuperäisiä laulajia olivat yhtyeen johtaja, yhdysvaltalainen Ward Swingle sekä ranskalaiset Anne Germain, Jeanette Baucomont, Jean Cussac ja Christiane Legrand. Vuonna 1973 alkuperäinen kokoonpano hajosi ja Ward Swingle siirtyi Lontooseen, jossa hän kokosi uuden kokoonpanon nimellä *Swingle II*.

Yhtye on esiintynyt myös nimellä *The New Swingle Singers*. Nykyisin se käyttää nimeä *The Swingles*.

Historiaa
---------

Yhtyeelle nimen antanut Ward Swingle kuului Mimi Perrinin johtamaan lauluyhtyeeseen Les Double Six, joka muun muassa lauloi taustoja Charles Aznavourille ja Edith Piafille. Christiane Legrand, säveltäjä Michel Legrandin sisar, toimi The Swingle Singersin ykkössopraanona vuoteen 1972.

Yhtye äänitti ensimmäisen albuminsa *Jazz Sébastien Bach* kertomansa mukaan lahjaksi ystäville ja sukulaisille. Monet radioasemat kuitenkin alkoivat soittaa sen kappaleita, mistä alkoi viiteen Grammy-palkintoon johtanut levytysura. The Swingle Singers levytti muun muassa Modern Jazz Quartetin kanssa, ja Luciano Berio sävelsi yhtyettä ajatellen sinfonian kahdeksalle ihmisäänelle ja orkesterille. Lontoossa perustettu kakkoskokoonpano on laulanut muun muassa ranskalaisen poptähti Étienne Dahon ja brittiyhtye The Style Councilin levyillä.

Yhtyeen jäsenet kuratoivat London A Cappella Festival -tapahtumaa.

Syyskuussa 2015 yhtyeen kokoonpano oli seuraava:

* Joanna Goldsmith-Eteson (sopraano, Britannia)
* Sara Brimer (sopraano, USA)
* Clare Wheeler (altto, Britannia)
* Oliver Griffiths (tenori, Britannia)
* Christopher Jay (tenori, Britannia)
* Kevin Fox (baritoni, Kanada)
* Edward Randell (basso, Britannia)

Lähteet
-------

1. 1 2  About, The Swingles -verkkosivusto. Viitattu 29.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen diskografia Singers-sivustolla

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:The Swingle Singers
**Verilöylykomitea** (ital. *Commissione Stragi*), virallisesti *Commissione parlamentare d'inchiesta sul terrorismo in Italia e sulle cause della mancata individuazione dei responsabili delle stragi*, oli Italiassa vuosina 1988–2001 toiminut parlamentaarinen komitea, jonka tehtävänä oli selvittää ns. lyijyvuosien terrorismiin liittyviä, epäselväksi jääneitä asioita. Kuten jo komitean virallisesta nimestä ilmenee, sen tarkoituksena oli erityisesti selvittää, miksi noiden vuosien monien pommi-iskujen tekijöitä ja näiden toimeksiantajia ei ollut kyetty tunnistamaan ja tuomitsemaan teoistaan.

Komitean tehtävä ja kokoonpano
------------------------------

Komitean tehtävät ja valtuudet määriteltiin 17. toukokuuta 1988 säädetyllä lailla. Aikaa komitealle viedä työnsä loppuun annettiin alkuaan 18 kuukautta, mutta tutkimusten laajetessa aikarajaa siirrettiin eteenpäin useita kertoja.

Tehtävään kuului yleisimmällä tasolla maan sisäisen terrorismin vastaisen taistelun tulosten ja ajankohtaisen tilanteen selvittäminen. Lisäksi komitean tulisi muun muassa selvittää, mitkä tekijät olivat estäneet verilöylyistä vastuussa olevien henkilöiden tunnistamisen. Komitean tulisi myös laajentaa sitä kuvaa tapahtumista, jonka aikaisemmin toimineen ns. ensimmäisen Morokomitean keräämät tiedot olivat antaneet.

Komitean kokoonpanoksi määrättiin 20 kansanedustajaa parlamentista ja 20 senaatista, ja lisäksi puheenjohtaja, jonka valitsivat yhdessä parlamentin tai senaatin jäsenten joukosta näiden puhemiehet.

Toiminta ja tulokset
--------------------

Komitean kuultavaksi kutsuttiin suuri määrä henkilöitä alkaen ministeritasolta ja toisessa päässä aina tuomittuihin terroristeihin asti. Myös poliiseja, oikeuslaitoksen tuomareita ja salaisen palvelun virkamiehiä kuultiin näiden vuosien aikana. Komitean työn tärkeimmäksi tulokseksi jäivätkin näiden kuulustelujen pöytäkirjat, joita on käytetty useiden lyijyvuosien tapahtumia käsittelevien teosten lähteinä. Verilöylykomitean toiminta päättyi huhtikuussa 2001. Mitään lopullista mietintöä komitea ei koskaan julkaissut.

### Lähteet

1. 1 2 3 4  Verilöylykomitea, parlamentti *Italian parlamentti*. Viitattu 2.1.2020. (italiaksi)
2. ↑  Verilöylykomitea, senaatti *Italian senaatti*. Viitattu 2.1.2020. (italiaksi)
**Työyhteenliittymä** on Suomessa kahden tai useamman verovelvollisen muodostama väliaikainen yhteenliittymä, jonka tarkoitus on ennalta sovitun projektin suorittaminen. Työyhteenliittymiä käytetään erityisesti rakennusalalla suurissa projekteissa kuten rakennus- ja tiehankkeissa. Projektista on laadittava yhteistoimintasopimus.

Työyhteenliittymä harjoittaa elinkeinotoimintaa sen osakkaiden yhteiseen lukuun. Riskit ja voitot jaetaan.

Työyhteenliittymä ei ole yritys, oikeushenkilö eikä verotuksessa yhtymä. Sen on kuitenkin pidettävä omaa kirjanpitoa. Yhteenliittymä voi rekisteröityä työnantajaksi ja maksaa palkkoja.

Tuloveroa työyhteenliittymä ei maksa. Sen tulos jaetaan yhteenliittymän osakkaille verotettavaksi. Työyhteenliittymä on kuitenkin verovelvollinen arvonlisäverosta.

Kun projekti on valmis, työyhteenliittymä puretaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Koila, Turo: Työyhteenliittymät kirjanpidossa ja verotuksessa *Tilisanomat*.  16.8.2011. Viitattu 26.10.2021.
2. 1 2  Miten työyhteenliittymä toimii? *rakennusteollisuus.fi*. Viitattu 26.10.2021.
3. 1 2 3  Työyhteenliittymän verotus *vero.fi*. Viitattu 26.10.2021.
**Antti Heikki Nikolaus Tanttu** (7. lokakuuta 1884 Viipuri – 11. kesäkuuta 1962 Kiihtelysvaara) oli suomalainen metsänhoitaja ja tutkija, joka toimi metsähallinnon piirissä. 

Tantun vanhemmat olivat merikapteeni Nikolaus Tanttu ja Maria Sojonen ja puoliso vuodesta 1908 Olga Maria Airaksinen. Heidän tyttärestään Ilta Inkeri Tantusta (s. 1917) tuli lääketieteen lisensiaatti. Tanttu pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta reaalilyseosta 1903 ja sai päästötodistuksen Soanlahden alemmasta maanviljelyskoulusta 1903 ja Evon metsäopistosta 1906, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, sekä Mustialan maanviljelys- ja meijeriopistosta 1916. Filosofian kandidaatin tutkinnon Tanttu suoritti 1911 ja filosofian tohtoriksi hän väitteli 1915, väitöskirjan aiheenaan *Tutkimuksia ojitettujen soiden metsittymisestä*. Tanttu toimi muun muassa opettajana, metsänhoitajana, metsähallituksen esittelijänä ja virkailijana, Ab Tornator Oy:n metsä- ja maatalouden ylihoitajana 1916–1919 sekä itsenäisenä maanviljelijänä. Keskusmetsäseura Tapion metsänparannusosaston johtajaksi Tanttu tuli 1930. Tätä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1951 asti, jolloin jäi eläkkeelle. Hän oli myös Tapion vt. toimitusjohtajana 1946–1948. Tanttu sai professorin arvonimen 1947.

Tanttu kuului Maataloustuottajain Keskusliiton valtuuskuntaan, Suo Oy:n hallintoneuvostoon sekä Suomen metsänhoitajayhdistyksen ja Suomen Kennelliiton johtokuntaan. Hän oli Turveteollisuuskeskusvaliokunnan puheenjohtaja.

Tanttu omisti Toivonojan kartanon Nastolassa vuosina 1917–1931. Hän oli tunnettu ayrshire-karjan ja suomenpystykorvien kasvattaja ja osallistui myös karjalankarhukoirien jalostukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Tanttu, Antti Heikki Nikolaus", *Suomen metsänhoitajat. Finlands forstmästare 1931–1945*, s. 626-627. Helsinki: Suomen Metsänhoitajaliitto, 1946.
2. 1 2 3 4  Prof. Antti Tanttu kuollut (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 13.6.1962, HS Aikakone. Viitattu 7.3.2018.
3. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 653. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
| Maahockeyolympialaisissa 2020 |
| --- |
| Turnaus |
| Miehet  Naiset |
| Kokoonpanot |
| Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2016 | 2024 > |

 |

**Maahockeyssa** kilpailtiin **Tokion 2020 kesäolympialaisissa** 24:tta kertaa. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Kumpaankin turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Ottelut pelattiin Oi Hockey Stadiumilla. Belgia voitti miesten turnauksen ja Alankomaat naisten.

Aikataulu
---------

Lähde:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AL | Alkulohko | PE | Puolivälierät | VE | Välierät | PO | Pronssiottelu | LO | Loppuottelu |

|  | La 24 | Su 25 | Ma 26 | Ti 27 | Ke 28 | To 29 | Pe 30 | La 31 | Su 1 | Ma 2 | Ti 3 | Ke 4 | To 5 | Pe 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet | AL | AL | AL | AL | AL | AL | AL |  | PE |  | VE |  | PO | LO |  |
| Naiset | AL | AL | AL |  | AL | AL | AL | AL |  | PE |  | VE |  | PO | LO |
|

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet  *tiedot* |  Belgia (BEL) |  Australia (AUS) |  Intia (IND) |
| Naiset  *tiedot* |  Alankomaat (NED) |  Argentiina (ARG) |  Iso-Britannia (GBR) |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Belgia | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  Alankomaat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Argentiina | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  Australia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Intia | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Iso-Britannia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | 2 | 2 | 2 | 6 |

Lähteet
-------

1. ↑  Olympic Competition Schedule Tokyo 2020. Viitattu 16.4.2019. (englanniksi)

Kesäolympialaisten 2020 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Karate | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Softball | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu 

MaahockeyMaahockey olympialaisissa
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020
IllampúIllampú toukokuussa 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Bolivia |
| Vuoristo | 
Andit |
| Korkeus merenpinnasta | 
6 368 m |
| Prominenssi | 
491 mView and modify data on Wikidata  |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
7. kesäkuuta 1928 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
15° 48′ 42″ E, 68° 32′ 35″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Illampú** on Bolivian neljänneksi korkein vuori. Se sijaitsee Andeilla Cordillera Real -vuorijonon pohjoisosassa, Titicaca-järven itäpuolella. Sen vieressä sijaitsee hieman pohjoisempana Ancohuma ja Soratan kaupunki. Laguna Glaciar, joka sijaitsee Illampún ja Ancohuman muodostamalla ylängöllä, on 17. suurin järvi maailmassa.

Huolimatta mataluudestaan Ancohumaan verrattaessa Illampúlla on jyrkempi huippu, enemmän paikallisia korkeuseroja, ja se on hieman vaikeampi kiivetä. 
Huipulle kiipesivät ensimmäisinä 7. kesäkuuta 1928 saksalaiset Hans Pfann, Alfred Horeschowsky, Hugo Hörtnagel ja itävaltalainen Erwin Hein. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Illampu
**Kaniška** oli alueita Intian niemimaan pohjoisosassa, Afganistanissa ja Keski-Aasiassa hallineen Kušan-valtakunnan ehkä tunnetuin hallitsija, joka eli suurin piirtein ensimmäisellä vuosisadalla ajanlaskun alun jälkeen. Kaniška tunnetaan lähinnä kiinalaisten lähteiden perusteella, joiden mukaan hän piti mahajana-buddhalaisuuden koulukunnan syntyyn johtaneen buddhalaisen kokouksen.

Elämäkerta
----------

Kaniška tunnetaan lähinnä kiinalaisten historiallisten lähteiden perusteella. Hänet mainitaan erityisen usein etenkin buddhalaisuuteen liittyvässä perimätiedossa. Kaniškan valtakautta ei ole voitu ajoitaa tarkasti, mutta tavallisimpien arvioiden mukaan hän hallitsi ajanjaksolla vuosien 78 ja 144 välillä.

Kaniškan valtakaudella Kušan-valtakunnan pääkaupunki oli mahdollisesti Purusapura-niminen kaupunki lähellä nykyistä Peshawaria Pakistanissa. Hänen hallitsemansa valtakunta ulottui Uzbekistanista lännessä Gangesjoelle idässä, Keski-Intiaan etelässä ja Pamirvuoristoon pohjoisessa. Kušanit ulottivat valtansa Kaniškan kaudella mahdollisesti myös nykyisen Sinkiangin alueen kaupunkivaltioihin, kuten Hotaniin, Kašgariin ja Yarkantiin. Kaniškan kausi tunnettiin myös buddhalaisuuden leviämisestä. Kiinalaisten lähteiden mukaan Kaniška kutsui koolle buddhlaisen kokouksen Kašmirissa, jossa buddhlainen kaanon kirjattiin ylös kuparilaatoille. Kokouksesta sai alkunsa buddhalaisuuden mahajana-koulukunta. Kušan-valtakunnan alueet Keski-Aasiassa auttoivat buddhalaisuutta leviämään Kiinaan, jonne se ilmestyi 100-luvulle tultaessa. Alkuperäiset tekstit ovat sittemmin hävinneet, mutta ne ovat säilyneet kiinalaisina käännöksinä.

Kaniškan kaudella hänen valtakuntansa menestyi myös taloudellisesti. Kauppa etenkin Rooman valtakunnan kanssa kasvoi silkkitietä pitkin, jonka kautta levisi kauppatavaran ohella myös kulttuuria. Esimerkiksi Gandhara-taiteeseen vaikuttivat kreikkalais-roomalaiset taiteet.

Lähteet
-------

1. 1 2  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia - Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 61. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4.
2. 1 2 3 4  Kaniska Encyclopaedia Britannica. Viitattu 26.5.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaniška** Wikimedia Commonsissa
**Kanjuruhan-stadionin mellakka** tapahtui 1. lokakuuta 2022 Malangin hallintoalueella Itä-Jaavalla Indonesiassa, kun paikallinen seura Arema FC ja Persebaya Surabaya kohtasivat Indonesian jalkapallon pääsarjassa Liga 1:ssä. Persebaya voitti ottelun, ja hävinneen joukkueen Arema FC:n kannattajat tunkeutuivat kentälle ottelun päätyttyä. Poliisit ampuivat kyynelkaasua kannattajia kohti, ja katsomossa syntyi paniikki. Ainakin 125 ihmistä kuoli mellakassa, yli 300 ihmistä loukkaantui.

Indonesian presidentti Joko Widodo määräsi kaikki liigaottelut tauolle, kunnes tutkimukset on saatu päätökseen. Liga 1 -sarjan pelit jatkuivat reilun kahden kuukauden tauon jälkeen 6. joulukuuta 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Rajut mellakat syntyivät Indonesiassa jalkapallo-ottelun päätteeksi – kuolonuhreja ainakin 125, sanovat paikallisviranomaiset *Yle Uutiset*.  2.10.2022. Viitattu 2.10.2022.
2. 1 2  At least 125 killed in Indonesia soccer stadium crush *CNN*.  2.10.2022. Viitattu 2.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Football resumes following Kanjuruhan Stadium disaster *SportBusiness*.  6.12.2022. Viitattu 6.12.2022. (englanniksi)
**Jeanne Dusseau** (syntyjään *Ruth Cleveland Thom*; 2. helmikuuta 1893 Glasgow, Skotlanti – ?) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän lähti lapsena Torontoon ja aloitti siellä lauluopintonsa. Opettajien joukossa oli Atherton Furlong.

Dusseau teki muodollisen debyyttinsä sopraanona 12. marraskuuta 1912. Hän täydensi opintojaan Giuseppe Carbonin johdolla ja lauloi sitten Chicagon oopperassa vuosina 1921–1922. Hän tulkitsi muun muassa Ninetten roolin *Rakkaus kolmeen appelsiiniin* -oopperan kantaesityksessä vuonna 1921. Hän oli vuodesta 1919 naimisissa baritoni Lambert Victor Dusseaun kanssa.

Dusseau esiintyi myös resitaaleissa ja konserteissa sinfoniaorkesterien kanssa muun muassa Torontossa, New Yorkissa, Bostonissa ja Cincinnatissa. Hän lauloi lukuisia kanadalaisia kansanlauluja, jotka olivat sovittaneet uudestaan Alfred La Liberté, Ernest MacMillan ja Healey Willan. Lontoon-debyyttinsä Dusseau teki 15. lokakuuta 1929 Wigmore Hallissa. Vuosina 1936–1940 hän lauloi Sadler's Wells Operassa, jossa hänen rooliensa joukossa olivat Tosca, Aida ja Cio-Cio San. Hän vetäytyi lavalta vuonna 1942, mutta jatkoi työskentelyä opetustehtävissä. Hänen ainoa kaupallinen levytyksensä on vuodelta 1939.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Jeanne Dusseau


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Jeanne Rongierin maalaus *Muotokuvamalli poseeraa* on mukana vuonna 1905 ilmestyneessä *Women Painters of the World* -kirjassa.
**Jeanne Rongier** (27. marraskuuta 1852 Mâcon – 19. tammikuuta 1929 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. 

Rongier opiskeli kuvataidetta ensiksi syntymäpaikkakunnallaan Henri Senartin oppilaana. Myöhemmin häntä opettivat Henri Joseph Harpignies ja Evariste Vital Luminais. Rongier on tunnettu historiamaalauksistaan. Hänen töitään oli esillä Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893 ja Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900. Hän sai molemmista kunniamaininnan. Hän oli myös vuodesta 1883 jäsenenä Société des Artistes Français -yhdistyksessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Women Painters of the World *The Project Gutenberg eBook*.  Sparrow, Walter Shaw. Viitattu 22.04.2018.
2. 1 2 3  Nichols, K. L.: French Women Painters - 1893 Chicago World's Fair and Exposition *arcadiasystems.org*.  10.19.2016. Viitattu 22.04.2018.
3. 1 2 3  Jeanne Rongier - Artist Biography and Works for Sale *Haynes Fine Art*. Viitattu 22.04.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jeanne Rongier** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |

 |