recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pillastunut runohepo** on vuonna 1921 julkaistu suomalaisen anarkistin Kaarlo Uskelan runokokoelma, jonka hän kirjoitti ollessaan sisällissodan jälkeen vangittuna Tammisaaren vankileirillä. Kolmetoista pitkää runoa sisältävän teoksen jatko-osana voidaan pitää postuumisti vuonna 1923 julkaistua Uskelan novellikokoelmaa *Vainovuosilta*. Pillastunut runohepo tuli tunnetuksi vuonna 1933, jolloin se aikakauden ainoana suomalaisena kirjana määrättiin oikeuden päätöksellä takavarikoitavaksi ja poltettavaksi.

Kirjan takavarikointi sai ilmeisesti alkunsa, kun Uskelan runoja oli lausuttu Pohjanmaalla jollakin työväentalolla ja se oli ilmiannettu paikalliselle poliisille. Oikeus määräsi teoksen takavarikoitavaksi ja kaikki jäljellä olevat kappaleet tuhottavaksi. Uskelalle puolestaan annettiin tuomio valtiopetoksellisesta toiminnasta, vaikka hän oli kuollut jo toistakymmentä vuotta aikaisemmin. Takavarikon ja oikeustoimien syynä oli kirjan ateistinen ja kirkonvastainen sisältö, ja lisäksi sitä pidettiin kumouksellisena ja jopa väkivaltaisena. Teos oli tiettävästi jo aikaisemmin kiinnittänyt myös suojeluskuntien huomion. Suurin osa hänen muista kirjoistaan oli takavarikoitu jo 1910-luvulla.

Kustannusyhtiö Savukeidas julkaisi teoksen uudelleen vuonna 2008. Uusintapainoksen jälkisanat on kirjoittanut tietokirjailija Juri Nummelin. Kustantamo Sanasato julkaisi teoksen uudelleen vuonna 2017 Uskelan *Kootuissa teoksissa*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaarlo Uskela: Vainovuosilta  24.9.2009. Jurin tekstit. Viitattu 20.2.2015.
2. ↑  Kalemaa, Kalevi: *Sankareita vai pelkureita. Suomalaisen aseistakieltäytymisen historia*. Helsinki: Tammi, 2014. ISBN 978-951-31809-0-4. Google Books.
3. 1 2  Kaarlo Uskela: Pillastunut runohepo (Arkistoitu – Internet Archive) Savukeidas Kustannus. Viitattu 20.2.2015.
4. 1 2  Kaarlo Uskela - Pillastunut Runohepo (video)  14.12.2010. Entressen kirjasto. Viitattu 20.2.2015.
5. ↑  Kielletyt kirjat - 3. Kotimainen kirjasensuuri Sananvapaus ja sensuuri verkkoaikana. Viitattu 20.2.2015.
6. ↑  Hurme, Juha: Juha Hurme: Sensaatio! *Yle, Kulttuuricoctail*.  22.11.2017. Viitattu 08.05.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Pillastunut runohepo** on Wikiaineistossa
**Eric (Erikinpoika) Junnelius** (22. huhtikuuta 1784 Ylitornio – 4. huhtikuuta 1836 Tornio) oli suomalainen laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni.

Lapsuus
-------

Erik Junneliuksen vanhemmat olivat lukkari Erik Junnelius ja Margharetha Junnelius (o.s. Mörtberg). Erik syntyi 9-lapsiseen perheeseen nuorimpana. Isänsä opissa Eric oppi kaupanteon alkeet.

Ura
---

Oulun palossa tuhoutuneiden asiakirjojen vuoksi Ericin koulutus ei ole selvinnyt. Myös opinnäytejaksoa kauppaporvarin- sekä laivurinporvarin oikeudelle puuttuvat, jotka olivat edellytys ko. nimitysten saannille. Historian kirjoituksesta selviää kuitenkin, että hän sai laivuriporvarinoikeudet Oulussa 1811, jotka uusittiin Oulussa 1828. Eric harjoitti myös kauppaliikettä Torniossa (luvan myöntämisvuosi puuttuu).

Laivat
------

Junnelius omisti laivoja

* Anette
* Superbe

Purjehti Jugemannina laivoissa Redligheten 1807. Konstaapelina laivoissa Diana 1806, Novo Conto 1807–1808. Perämiehenä Pompej 1808, Palemon 1810 sekä 1811–1814. Oli kapteenina laivoissa Argo 1828–1829, Palemon, Superbe 1815–1817, Anette 1828–1832 ja Madea 1821. Toimi kapteenina laivassa, jolla keisari Aleksanteri I matkusti Oulun jokisuistosta Pikisaaren rantaan.

Perhe-elämä
-----------

Oli naimisissa Brita Törnbomin kanssa. Heille syntyi kuollut lapsi 1821, eikä muita perillisiä ollut. Omisti tontin nro 2 I-korttelissa Rantakadun varressa Torniossa. Lisäksi hänellä oli Sellön tila Torniossa ja Puuluodon tila Alatorniossa. Perhe asui ajoittain Oulussa, mutta etupäässä Torniossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Jounela, Aarno I.: *Pohjois-Pohjalainen Junnelius-Suku*, s. 18–19. Pohjoinen, 1983. ID 60983.
2. ↑  P. W. Snellman (toim. Aarne Kopisto): *Oulun laivoja ja laivureita 1816–1875*, s. 30 ja 196. Kirjapaino Osakeyhtiö Kaleva, 1974. ISBN 951-9306-02-1.
3. ↑  Haukiputaalla rakennetut laivat (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kurtin telakka Ouka (Arkistoitu – Internet Archive)
**Platánia** (kreik. Πλατάνια) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 180 (vuonna 2011).

Platánian kylä sijaitsee Ródoksen keskiosissa noin 38 kilometriä lounaaseen Ródoksen kaupungista. Se on rakennettu Profítis Ilías -vuoren rinteeseen ja saanut nimensä seudulla lukuisina kasvavista plataanipuista. Kylän pääkirkko on vuodelta 1850 ja omistettu Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*).

Platánia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πλατανίων, *Topikí Koinótita Plataníon*), johon kuuluu varsinaisen Platánian kylän lisäksi Agía Eleoúsan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 196. Aiemmin kylä kuului Kámeiroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Kámeiroksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Platania *Rodos Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Platania *Kalimera Greece*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Platánia** Wikimedia Commonsissa
**Kääretorttu** on rullalle kieritetty leivonnainen. Paistettu taikinalevy ja sen päälle levitetty täyte kieritetään rullaksi ja leikataan poikittaissuuntaan siivuiksi ennen tarjolle asettamista. Taikina on useimmiten perunajauhoilla sitkostettu sokerikakkutaikina. Täytteitä on monia erilaisia, koostuen tyypillisesti marjoista, hedelmistä tai hilloista sekä kermavaahdosta, mascarponesta, rahkasta tai kreemistä. Kääretorttu viimeistellään joko koristelemalla kakun tapaan tai yksinkertaisesti sirottelemalla kidesokerilla.

Historia
--------

Kääretortuilla ei ole selkeää yhtenäistä historiaa, mutta eri maissa on erityyppisiä kääretorttuja. Amerikassa on *jelly roll*, briteillä *Swiss roll,* Ranskassa *biscuit roulé* ja Espanjassa *brazo de gitano*.

Variaatioita
------------

Kääretortun käyttötapa, joka liittyy historiallisiin henkilöihin, on Charlotte russe eli Charlotte venäläiseen tapaan. Tällöin käytetään pyöreää vuokaa, joka vuorataan sokerikakkusormilla, kakkuviipaleilla tai kääretorttuviipaleilla. Itse sisältö on vanukastyyppistä. Tämän kehitti ranskalainen keittiömestari Antonin Carême Venäjän keisarin Aleksanteri I:n kunniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  MOLLY O'NEILL: The Perfect Russe *The New York Times*.  13.12.1998.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kääretorttu**.
**Tovenruusu** (*Rosa* ’Tove Jansson’) on *Rosa* Spinosissima-ryhmään eli tarhapimpinellaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolla on karmiininpunaiset, samettimaiset kukat. Ruusu on kirjailija ja kuvataiteilija Tove Janssonin (1914–2001) nimikkoruusu. Ruusu tunnetaan kansainvälisesti nimellä Moomin rose.

Alkuperä
--------

Vuonna 1990 alkoi Helsingin yliopistossa ruusujen jalostusprojekti. Tarkoituksena oli luoda Suomen olosuhteisiin sopivia, kestäviä, terveitä ja pitkään kukkivia ruusuja. Projektissa toimivat suomalaiset ruusujenjalostajat Peter Joy, Pirkko Kahila ja Matti Kangaspunta. ’Tove Jansson’ -ruusu syntyi kehitystyön tuloksena tässä projektissa.

Tovenruusu on tarhapimpinellaruusuihin eli *Rosa* Spinosissima-hybrideihin kuuluvien suviruusun (*Rosa* ’Poppius’) ja kirsikkaruusun (*Rosa* ’Red Nelly’) risteytys. Suviruusu (*Rosa* ’Poppius’) on yleinen lähinnä Suomessa ja Ruotsissa. ’Red Nelly’ on yleinen ruusu Euroopassa ja Amerikassa.

Peter Joy risteytti ’Tove Jansson’ -ruusun vuonna 1990. Siementainta kasvatettiin Helsingin yliopiston Viikin opetus- ja tutkimustilan kokoelmassa. Ruusu kukki ensimmäisen kerran kesällä 1993. Ruusun työnimenä oli aluksi "Miriam Makeba", sittemmin "Mirjami". Lopullinen lajikenimi 'Tove Jansson' oli Matti Kangaspunnan ehdotus, jolle kirjailijan oikeudenomistajat antoivat ystävällisen suostumuksensa.

Kuvaus
------

Tovenruusu kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi, tiheäksi, pystyksi pensaaksi. Keskiversot ovat tukevasti pystyssä ja uloimmat varret kaartuvat kauniisti sivullepäin. Versot ovat pimpinellaruusujen tapaan pieni- ja tiheäpiikkiset. Lehdet ovat pienikokoiset, keskivihreät, sahalaitaiset, pimpinellaruusuille ominaiset. Kukinta alkaa Etelä-Suomessa kesäkuun puolenvälin paikkeilla ja kestää pari viikkoa. Kukat ovat yksinkertaiset, halkaisijaltaan 5–6 cm ja sijaitsevat yksittäin. Terälehdet, joita on tavallisesti 7–9, ovat samettisen tumman karmiininpunaiset, alta jonkin verran vaaleammat. Heteet ovat keltaiset. Vasta-auenneen kukan tuoksu on keskivoimakas, miellyttävä, pimpinellaruusumainen tuoksu. Syksyllä muodostuu pyöreitä punamustia kiulukoita. Ruusu kasvattaa juurivesoja runsaasti. Ruusu on hyvin talvenkestävä. Se menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–V.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pirjo Rautio: Uusia suomalaisia ruusuja – Artikkeli Simolan rosario. Viitattu 3.11.2020.
2. 1 2 3 4  Pirkko Kahila: Rosa 'Tove Jansson' (Spinosissima-ryhmä) Suomen ruususeura. Viitattu 3.11.2020. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Tarhapimpinellaruusu 'Tove Jansson' Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus MTT. Viitattu 3.11.2020.
4. ↑  ’Red Nelly’ Rose Description *HelpMeFind.com*. Viitattu 3.11.2020.
5. ↑  Taija Savilaakso: Pensasruusujen tuoksut. Rosa ’Tove Jansson’ (Pimpinellifolia-ryhmä) tarhapimpinellaruusu. Sivu 37. *Opinnäytetyö - Maisemasuunnittelun koulutusohjelma*.  Kevät 2011. Oulun seudun ammattikorkeakoulu. Viitattu 3.2.2021.
**Carl Billsten nuorempi** (noin 1635–1691) oli Pinjaisten ja Fagervikin ruukkien johtaja isänsä Carl Billsten vanhemman jälkeen ja Skogbyn masuunin perustaja. Billsten panosti ruukeissaan kankiraudan tuottamisen ohessa myös erilaisiin valutuotteisiin ja taontaan. Fagervikissa tuotettiin nauloja, hevosenkenkiä, uunipeltejä, sirppejä, auranteriä ja muita vastaavia esineitä. Kukoistavan teollisen tuotannon varjopuolena olivat syytökset laittomasta liiketoiminnasta, joita esitettiin Billstenia kohtaan kahden vuosikymmenen ajan. Vaikutusvaltaisen patruunan onnistui kuitenkin viivyttää asian käsittelyä vuosien ajan ja lopulta vesittää oikeusjuttu. Samalla Billsten vietti suurellista elämää ruukinkartanollaan, ja erityisesti tuhlailevasta elämästä on jäänyt muistiin Billstenin Katarina-tyttären ja Uudenmaan ja Hämeen läänin veromestarin Arvid Carlstedtin ylelliset häät vuonna 1688.

Avioliitostaan porvari Wellam Heyn tyttären kanssa Billstenillä oli poika Carl, joka aateloitiin nimellä von Bildsten.

Kirjallisuutta
--------------

* *Suomen kansallisbiografia*. Osa 1. Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2003. ISBN 951-746-442-8.
* "Carl Billsten den yngre", *Biografiskt lexikon för Finland*. Helsinki: Svenska litteratursällskapet i Finland. URN:NBN:fi:sls-5107-1416928957713. Carl Billsten den yngre. (ruotsiksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen kansallisbiografia, s. 605
2. ↑  Suomen kansallisbiografia, s. 606
3. ↑  Suomen kansallisbiografia, s. 607


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon

 |

 |
Prinsessa **Maha Chakri Sirindhorn** (s. 2. huhtikuuta 1955) on Thaimaan entisen kuninkaan Bhumibol Adulyadejin ja tämän vaimon Sirikit Kitiyakaran toiseksi vanhin tytär, nykyisen kuninkaan Maha Vajiralongkornin sisar.

Ennen kuin huikentelevainen veli oli kruunattu kuninkaaksi, lehdistössä spekuloitiin, että Sirindhorn voisikin nousta valtaistuimelle veljensä sijaan. Hän on työteliäs, maanläheinen ja kiinnostunut Thaimaan asioista, kun taas veli on ollut tunnetumpi naissuhteista ja uhkapelistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Many in Thailand want a princess to ascend to the throne, but her brother is next in line *LA Times*.  2016. Viitattu 25.4.2019.
2. ↑  BIOGRAPHY *Sirindhorn.net*. Viitattu 25.4.2019.
3. ↑  Profile: Thailand's new King Vajiralongkorn *BBC*.  29.11.2016. Viitattu 26.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Wilhelm (Vilho) Bernhard Lehokas** (ent. **Löfqvist**, 24. huhtikuuta 1876 Messukylä – toukokuu 1918 Viipuri) oli suomalainen verhoilija ja sosiaalidemokraattinen puhuja ja kansanedustaja.

Elämä
-----

Lehokkaan vanhemmat olivat pellavatehtaan työmies Henrik Löfqvist ja Anna Kaisa Lindgrén. Hän työskenteli verhoilijana Tampereella ja Helsingissä sekä toimi sos.dem. puolueen puhujana Helsingissä 1903–1913. Lehokas oli naimisissa vuodesta 1907 Ida Maria Salmisen kanssa.

Lehokas oli SDP:n kansanedustajana 1917 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä.

Suomen sisällissodan loppuvaiheessa Lehokas vangittiin Viipurissa ja hänet ammutiin Viipurin vankileirillä toukokuussa 1918.

Lähteet
-------

* .aspx Vilho Lehokas *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Vuosina 1914-22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Carl Erik Johannes von Haartman** (15. heinäkuuta 1869 Piikkiö – 20. heinäkuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, valtiopäivämies ja Helsingin kunnallispormestari.

Johannes von Haartmanin vanhemmat olivat professori, pääjohtaja, valtioneuvos Carl Daniel von Haartman ja Emilia Theodora Westzynthius. Hän oli naimisissa vuodesta 1919 Eugenie Helene Sabine Röslerin kanssa. Von Haartman pääsi ylioppilaaksi 1887 Turun ruotsalaisesta lyseosta, suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1893 ja sai varatuomarin arvon 1896. Hän toimi asianajajana Helsingissä 1895–1902. Hän oli Helsingissä kunnallisneuvosmiehenä 1907–1918 sekä kunnallispormestarina 1905 ja uudelleen 1918–1925.

Von Haartman oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. ↑  Borgmästaren Joh. von Haartman avliden.  *Arbetarbladet*, 22.07.1925, nro 82, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 05.04.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kenraali Mannerheim tervehtii pormestari von Haartmania sisällissodan voitonparaatissa 16.5.1918, Museoviraston Kuvakokoelmat  (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Kuvasarja siemensyöksystä. Klikkaamalla kuvaa sama näkyy liikkuvana kuvana.
**Siemensyöksy** eli **ejakulaatio** tarkoittaa siemennesteen purkautumista peniksen päästä.

Siemensyöksy tapahtuu useimmiten penistä stimuloitaessa seksin tai itsetyydytyksen aikana, tai unen aikana. Miehellä on tavallisesti erektio siemensyöksyn aikana, mutta siemensyöksy voi tapahtua myös veltosta peniksestä. Noin 80–90 prosenttia miehistä kokee siemensyöksyn kanssa samanaikaisesti orgasmin, mutta ne voivat esiintyä myös erikseen. Mies alkaa kokea siemensyöksyjä murrosikänsä alettua.

Siemenneste lähtee liikkeelle, kun eturauhanen ja sitä ympäröivät lihakset sekä peniksen tyven lihakset supistuvat. Nuorella miehellä siemensyöksy voi olla niin voimakas, että neste suihkuaa rintaan saakka. Vanhoilla miehillä siemensyöksy jää enintään viiden sentin korkuiseksi, tai neste vain valuu ulos.

Siemensyöksyssä vapautuu normaalisti yksi teelusikallinen siemennestettä. Siinä on keskimäärin 200–400 miljoonaa siittiötä. Siittiöt kehittyvät kiveksissä ja tulevat siemennesteeseen lisäkiveksistä. Nesteeseen sekoittuu eturauhasesta tulevaa maitomaista eritettä, ja se kulkeutuu ulos siemenjohtimien ja virtsaputken kautta. Väriltään siemenneste on kellertävää, harmaata tai valkoista.

Siemensyöksyn voi estää puristamalla penistä ylä- ja alapuolelta 15 sekunnin ajan riittävän aikaisin ennen siemensyöksyn alkamista. Toinen menetelmä on pidellä kiveksiä alhaalla niin, että ne eivät pääse nousemaan ylös. Kolmas menetelmä on siemensyöksyn aiheuttavan lihaksen harjoittaminen päivittäin ja lihaksen jännittäminen kolme tai neljä kertaa 15 sekunnin ajan ennen siemensyöksyä.

Ennenaikainen siemensyöksy tapahtuu liian aikaisin kiihottumisen aikana, ennen yhdyntää tai heti yhdynnän alettua. Ennenaikaista siemensyöksyä voi ehkäistä totuttamalla penis kosketukseen seksin aikana tai masturboimalla päivittäin pitkän ajan. Toisaalta liian voimakas puristus masturboitaessa voi vaikeuttaa siemensyöksyä yhdynnän aikana, koska emätin ei purista penistä yhtä voimakkaasti kuin käsi tai jotkin apuvälineet.

Säännölliset siemensyöksyt voivat olla hyvästä eturauhasen tulehdusta sairastavalla.

Katso myös
----------

* Viivästynyt ejakulaatio
* Naisen ejakulaatio

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hartman, William E. & Fithian, Marilyn A. (toim. Bullough, Vern L. & Bullough, Bonnie): "Ejaculation", *Human Sexuality: An Encyclopedia*, s. 180–182. Routledge, 2013. ISBN 0-8240-7972-8.
2. ↑  Eturauhastulehdus *miesklinikka.com*.  Arkistoitu 9.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **siemensyöksy**.
* Väestöliitto – Siemenneste ja siemensyöksyt (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sexpo – Siemensyöksy
* Hamilo, Marko: Herkästä siemensyöksystä, vielä kerran. Skeptikon päiväkirja 18.8.2009.
**Johan (Juho, Jussi) Vatanen** (15. tammikuuta 1875 Eno – 1936 Kaluga, Neuvostoliitto) oli suomalainen työmies ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Vatasen vanhemmat olivat lampuoti Petter Vatanen ja Liisa Airaksinen. Hän oli työmiehenä ensin Enossa ja sitten vuodesta 1902 Helsingissä. Suomen sisällissodan aikana Vatanen toimi Uudenmaan läänin lääninvaltuuskunnan ylipäällikkönä ja hän meni sodan jälkeen Venäjälle. Vatanen oli mukana Suomen kommunistisen puolueen perustavassa kokouksessa elokuussa 1918 Moskovassa. 

Neuvostoliitossa Vatanen oli puolue- ja kansanvalistustyössä Neuvosto-Karjalassa 1923–1926, opettajana Popinkonnulla seitsemän vuoden ajan sekä Pietarin suomalaisen keskikoulun opettajana. Hän jäi eläkkeelle 1935 ja oli vielä uskonnonvastaisessa työssä Leningradissa 1935–1936 

Vatanen oli kansanedustajana 1917–1918 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän kuului myös Uudenmaan sos.dem. piiritoimikuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Jussi Vatanen (poliitikko) *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Helsingin kaupunginjohtaja** oli vuosina 1921–2017 Helsingin kaupungin ylin viranhaltija, jonka tehtävänä oli johtaa kaupunginhallituksen alaisena kaupungin hallintoa, taloudenhoitoa ja muuta toimintaa. Kaupunginjohtajan oli lisäksi huolehdittava asioista, jotka eivät kuuluneet apulaiskaupunginjohtajan toimialaan tai sivusivat kahden tai useamman apulaiskaupunginjohtajan toimialaa.

Kaupunginjohtajan toimialaan kuuluivat kaupungin toiminnan ja talouden yleissuunnittelu, henkilöstöpolitiikka, elinkeinoasiat, valmiussuunnittelu, talousarvion valmistelu ja sen noudattamisen valvonta, sisäinen valvonta ja riskienhallinta sekä taloushallintoon liittyvät asiat yleensä ja riippumatta siitä mitä lautakuntaa, virastoa tai laitosta asia koskee. Lisäksi kaupunginjohtajan toimialaan kuuluivat asiat, jotka koskivat kaupunginkansliaa, 
taloushallintopalvelu-liikelaitoksen johtokuntaa, ja tarkastuslautakunnan yleishallintoa.

Vuoden 2017 valtuustokauden alusta lukien kaupunginjohtajan virka lakkautettiin ja Helsinki siirtyi hallinnossaan 1. kesäkuuta 2017 niin kutsuttuun pormestarimalliin.

Helsingin kaupunginjohtajat
---------------------------

| Kaupunginjohtaja | Kausi | Puolue |
| --- | --- | --- |
|  | Arthur Castrén(1866–1946) | 1921–1930 | Nuorsuomalainen |
|  | Antti Tulenheimo(1879–1952) | 1930–1944 | Kokoomuspuolue |
|  | Eero Rydman(1889–1963) | 1944–1956 | Edistyspuolue |
|  | Lauri Aho(1901–1985) | 1956–1968 | Kokoomus |
|  | Teuvo Aura(1912–1999) | 1968–1979 | Liberaalinen kansanpuolue |
|  | Raimo Ilaskivi(s. 1928) | 1979–1991 | Kokoomus |
|  | Kari Rahkamo(1933–2023) | 1991–1996 | Kokoomus |
|  | Eva-Riitta Siitonen(s. 1940) | 1996–2005 | Kokoomus |
|  | Jussi Pajunen(s. 1954) | 2005–2017 | Kokoomus |

Antti Tulenheimosta alkaen tasavallan presidentti myönsi Helsingin kaupunginjohtajalle ylipormestarin arvonimen.

Palkka
------

Vuodesta 2013 alkaen kaupunginjohtajalle on maksettu palkkaa 15 288 euroa kuukaudessa ja apulaiskaupunginjohtajille 12 800 euroa kuukaudessa.

Viimeisimmät apulaiskaupunginjohtajat
-------------------------------------

* Pekka Sauri, rakennus- ja ympäristötoimi
* Anni Sinnemäki, kaupunkisuunnittelu- ja kiinteistötoimi
* Laura Räty, sosiaali- ja terveystoimi
* Ritva Viljanen, sivistystoimi

Katso myös
----------

* Helsingin pormestari

Lähteet
-------

1. ↑   Helsingin kaupunginjohtajalle lähes tonni lisää liksaa Yle Helsinki.  Arkistoitu 11.10.2014. Viitattu 18.12.2012.
2. 1 2 3  Kaupunginjohtajat Helsingin kaupunki.  Arkistoitu 19.10.2016.
3. ↑  Kaupunginjohtajat Helsingin kaupunki.  Arkistoitu 19.10.2015.
**Joshua Uzoigwe** (1. heinäkuuta 1946 Umuagu, Abia – 15. lokakuuta 2005) oli nigerialainen säveltäjä ja etnomusikologi.

Uzoigwe soitti lapsena rumpuja ja igbokansan oja-huilua. Hän opiskeli Lagosissa ja Ibadanissa ennen musiikin diplomiin johtaneiden opintojensa (1970–1973) suorittamista Nigerian yliopistossa, Nsukkassa. Stipendin turvin hän pääsi tämän jälkeen Guildhall School of Music and Dramaan, jossa opiskeli vuosina 1973–1977. Valmistuessaan sieltä hän sai vuonna 1977 piano- ja sävellysdiplomit. Vuosina 1977–1981 Uzoigwe opiskeli Belfastin yliopistossa John Blackingin johdolla etnomusikologiaa ja sai taiteiden maisterin (1978) sekä filosofian tohtorin (1981) arvot.

Uzoigwe sai 1970-luvulla Guildhall School of Music and Draman sekä Kalifornian yliopiston (Los Angeles) African Studies Centerin sävellyspalkinnot. Vuosina 1979–1981 hän toimi luennoitsijana Alvan Ikoku Federal College of Educationissa, Owerrissa, ja tämän jälkeen vanhempana luennoitsijana Ifen yliopistossa. Hän työskenteli myös Nigerian yliopistossa, Nsukkassa, ja sai vuonna 1995 apulaisprofessorin sekä musiikin laitoksen johtajan paikan Uyon yliopistosta.

Tutkijana Uzoigwe julkaisi kirjat *Akin Euba: an introduction to the life and music of a Nigerian composer* (1992) ja *Ukom: a study of African music craftsmanship* (1998) sekä artikkeleita eri lehdissä. Hänen tuotantoonsa kuuluu piano-, kamari- ja orkesteriteoksia. Hänen teoksistaan esitetyimpiä on *Four Igbo Songs*, jonka tulkitsijoihin on kuulunut Dawn Padmore. *Royal Procession for African and European instruments* (kantaesitetty Belfastissa 1980) oli merkittävä Uzoigwen afrikkalaisen taidemusiikkityylin kehittymisessä. Orkesteriteosten joukossa on *Lustra Variations* (kantaesitetty Lontoossa 1977). Useimmissa Uzoigwen teoksissa on igbojen ja naapurikansojen kulttuurin ja perinteiden aineksista johdettuja teemoja.

Uzoigwe kuoli kärsittyään vaikeasta aivoverenkiertohäiriöstä 15. lokakuuta 2005. Hänet haudattiin Umuaguun 5. marraskuuta. Hänen mukaansa nimetty Joshua Uzoigwe African Spirit Award myönnetään afrikkalaisen kulttuurin edistäjille. Uzoigwe oli naimisissa Joanne McGuckinin kanssa vuodesta 1982 tämän kuolemaan (1990). Hänellä oli kolme lasta: Uzo, Nneka ja Ejike.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  The Joshua Uzoigwe African Spirit Award New York African Ensemble
2. 1 2 3 4 5 6 7  Remembering Joshua Uzoigwe: Exponent of African pianism (1946-2005) Journal of the Musical Arts in Africa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Näsijärven Pahvitehdas** perustettiin vuonna 1893 Tampereen Santalahteen Näsijärven rannalle ja se oli toiminnassa vuoteen 1989 saakka. Axel Sumelius osti vuonna 1903 tehtaan ja uudisti sen täydellisesti.

Tehdas valmisti ensimmäisenä Suomessa lumppupahvia ja sen tuotevalikoimaan kuuluivat muun muassa lakinlippapahvi, rautateiden matkalipuissa käytetty pahvi, matkalaukut ja sähköeristyspahvi. Tehtaan vuosituotanto oli 550 tonnia ja sen palveluksessa oli parhaimmillaan 200 henkilöä.

Pahvitehtaan 5–6-kerroksinen punatiilinen päärakennus valmistui vuonna 1942, jonka suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer. Breitensteinien perheen yli 50 vuoden ajan omistama *Näsijärvi Oy / Näsijärven Pahviteollisuus Oy* teki konkurssin vuonna 1988 ja pahvitehtaan tuotanto päättyi vuonna 1989.

Näsijärven pahvitehtaan entisissä tiloissa on nykyisin taiteilijoiden ja pienyrittäjien työtiloja ja verstaita.

Lähteet
-------

* Pirkanmaan teollisuushistoria-sivut: Tampereen paperiteollisuutta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jari Niemelä: Santalahden punatiili on myllerryksen kohteena. Pispalalainen 2/2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Pörssitieto: Näsijärvi Oy edeltäjineen

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Näsijärven Pahvitehdas** Wikimedia Commonsissa
**Iiro Kuosa** (s. 26. kesäkuuta 1991 Lohja) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Hyvinkään Tahkoa. Ulkokentällä Kuosa pelaa ykkösvahtina, ja hänet tunnetaan erittäin hyvänä etukenttäpelaajana. Sisäpelissä Kuosa toimii yleensä vaihtajan roolissa.

Kuosa pelasi Suomensarjaa kasvattajaseurassaan Vihdin Pallossa vuosina 2007–2011. Kaudeksi 2011 hän siirtyi Hyvinkään Tahkon junioripelaajaksi ja pääsi pelaamaan Poikien Superpesistä kahtena viimeisenä juniorivuotenaan. Tie aikuisten sarjoihin avautui vuonna 2012, kun Kuosa pelasi 23 ottelua Ykköspesistä Puna-Mustissa ja kaksi ottelua Superpesistä Hyvinkään Tahkossa.

Kuosan vastuu Tahkossa kasvoi vähitellen, ja hän edusti seuraa lopulta kauden 2016 loppuun saakka. Tämän jälkeen Kuosa siirtyi Joensuun Mailaan, jonka kanssa hänen nykyinen sopimuksensa on voimassa kauden 2023 loppuun saakka sisältäen option kaudesta 2024.

Kuosa on pelannut 275 Superpesiksen runkosarjaottelua. Hän on lyönyt 3+48 juoksua, tuonut 43 juoksua ja kerännyt 303 kärkilyöntipistettä. Itä–Länsi-otteluun hänet on valittu viisi kertaa. SM-mitaleita Kuosa on voittanut neljä: kaksi kultaa (2018, 2019) ja kaksi pronssia (2017, 2022).

Koulutukseltaan Kuosa on luokanopettaja ja matematiikan aineenopettaja. Hän on opiskellut Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa.

Lähteet
-------

1. ↑   *lähde tarkemmin?*
2. 1 2
3. ↑  Iiro Kuosa jatkaa Joensuun Mailassa. JoMa 15.8.2022.
4. ↑  Juho Toivola ja Iiro Kuosa miesten Itä-Länteen. JoMa 17.6.2022.
5. ↑  Aktiiviurheilun ja yliopisto-​opiskelun yhdistäminen ei ole mahdotonta. Itä-Suomen yliopisto 17.11.2018.
Ananda Mahidolia esittävä veistos Bangkokin National History Museumissa
**Ananda Mahidol** (thaiksi พระบาทสมเด็จพระปรเมนทรมหาอานันทมหิดล พระอัฐมรามาธิบดินทร, kuninkaallinen nimi **Phrabat Somdej Phra Paramenthara Maha Ananda Mahidol Phra Athama Ramathibodinthra**; 20. syyskuuta 1925 Heidelberg, Saksa – 9. kesäkuuta 1946 Bangkok) oli Thaimaan kahdeksas kuningas, joka valittiin kuninkaaksi alaikäisenä vuonna 1935 ja hallitsi varsinaisesti maata vuosina 1945–1946. Kuninkaan virallinen järjestysnimi oli **Rama VIII**, mutta hän käytti nimeä **Ananda Mahidol**. Kuningas Ananda Mahidol oli Thaimaan Chakri-dynastian kahdeksas hallitsija.

Ananda Mahidol syntyi Heidelbergissa Saksassa. Hän asui vanhempiensa kanssa mm. Pariisissa, Sveitsin Lausannessa ja Yhdysvaltain Massachusettsissa.

Thaimaan veretön palatsivallankumous vuonna 1932 pakotti Thaimaan silloisen kuninkaan Prajadhipokin luopumaan kruunusta. Mahidol asui koko tämän ajan Lausannessa. Mahidol oli 13-vuotias käydessään ensimmäistä kertaa Thaimaassa vuonna 1938 tietämättään, että hänet oli valittu maan kahdeksanneksi kuninkaaksi vuonna 1935. Tuleva kuningas opiskeli vielä Sveitsissä saadessaan tietää, että hänen setänsä Prajadhipok oli pakotettu luopumaan kruunusta ja että hänestä tulisi Thaimaan seuraava kuningas. 

Ananda Mahidol löydettiin murhattuna makuuhuoneensa sängystä kuninkaallisesta palatsista 9. kesäkuuta 1946. Hänen nuoremmasta veljestään Bhumibol Adulyadejista tuli hänen jälkeensä seuraava hallitsija. Virallisesti tapaus selitetään edelleen vahingonlaukaukseksi, eikä asiasta ole vieläkään sallittua julkaista uutta tietoa Thaimaan sisällä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |
**Suomen melonta- ja soutuliiton** (lyhenne SMSL) (ruots. *Finlands Paddling och Roddförbund rf*) tarkoituksena on ylläpitää ja edistää melontaa ja soutua kilpa- ja huippu-urheiluna, kunto- ja harrasteliikuntana sekä niihin liittyvää kansalaistoimintaa, edistää väestön hyvinvointia ja terveyttä sekä tukea lasten ja nuorten kasvua ja kehitystä lajiensa avulla.

Lisäksi liiton tarkoituksena on liikunnan avulla edistää tasa-arvoa ja suvaitsevaisuutta sekä tukea kulttuurien monimuotoisuutta ja luonnon kestävää kehitystä. Liiton toiminnan perustana ovat liikunnan eettiset arvot ja urheilun reilun pelin perusteet.

SMSL toimii Suomessa toimivien melonta- ja soutuyhteisöjen keskusjärjestönä ja yhdyssiteenä, sekä niiden henkilöjäsenten yleisten ja yhteisten etujen valvojana, jotka näiden sääntöjen edellyttämin tavoin edistävät melontaa ja soutua Suomessa.

Liitto on Valtakunnallisen liikunta- ja urheiluorganisaatio, VALO ry:n, kansainvälisen kanoottiliiton (International Canoe Federation, ICF) sekä kansainvälisen soutuliiton (Fédération Internationale des Sociétés d’Aviron, FISA) jäsen.

Talous
------

Suomen melonta- ja soutliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 2 495 505 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 400 000 euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liiton kuvaus. Viitattu 17.10.2014.
2. ↑  Liikuntaa edistävien järjestöjen yleisavustus *Opetus- ja kulttuuriministeriö*. Viitattu 29.11.2023.
Maija Kellokumpu.
Maija Kellokumpu: *Poro vanhalla Sallatunturilla* (1927).
**Kaisa Maria** (**Maija**) **Kellokumpu** (15. helmikuuta 1892 Kuolajärvi – 18. marraskuuta 1935 Oulu) oli suomalainen taidemaalari. Hän maalasi kotiseutuaan Lappia esittäviä maisemamaalauksia.

Kellokumpu oli talollisen tytär Kelloselän kylästä silloisesta Kuolajärven kunnasta (nykyinen Salla). Hänen kotitalonsa, kievarinakin toiminut Kello-Hannu sijaitsi harjun korkeimmalla kohdalla. Kellokumpu opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä vuosina 1919–1920 ja palasi rahojen loputtua kotiinsa Kelloselkään. Hän elätti itsensä ompelijana ja maalasi vapaa-aikanaan, sillä Lapin syrjäseudulla ei ollut mahdollista elättää itseään taiteella. Hän piti yhden yksityisen taidenäyttelyn Oulussa vuonna 1924. Kun kotitila jaettiin perinnönjaossa isän kuoltua vuonna 1929, Kellokumpu joutui muuttamaan Kemijärvelle. Hän kuoli Oulun Diakonissalaitoksella 43-vuotiaana yllättäen puhjenneeseen sairauteen.

Kellokummun maalaukset esittävät enimmäkseen Lapin maisemia. Pääosa niistä syntyi Sallan alueella, mutta hän teki maalausmatkoja myös Petsamoon vuosina 1925 ja 1928 sekä Kuusamoon vuosina 1933 ja 1935. Hänen tuotteliain kautensa oli vuosina 1923–1928. Kellokummun tuotanto jäi hänen elinaikanaan lähes tuntemattomaksi. Suurin osa hänen teoksistaan päätyi lähiseudun yksityiskoteihin ja tuhoutui joko talvisodan alussa 1939 Kuolajärven pikaevakuoinnin yhteydessä tai Kemijärvellä Lapin sodassa 1944. Kaksi Kemijärven Säästöpankille kuulunutta maalausta, *Vanhaa Sallaa* (1926) ja *Poro vanhalla Sallatunturilla* (1927) lahjoitettiin 1990-luvulla Rovaniemen taidemuseon kokoelmiin. Ne on nykyään sijoitettu Rovaniemen kaupungintaloon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuija Hautala-Hirvioja: Neiti Kellokummulla on ilmeisiä lahjoja. Lappilaisen naistaiteilijan elämää 1920- ja 1930-luvulla Naisten Ääni -tietokanta. Suomalainen Naisliitto ry. Viitattu 26.1.2018.
2. 1 2  Riitta Konttinen: *Naistaiteilijat Suomessa – keskiajalta modernismin murrokseen*, s. 434–435, 437. Tammi, Helsinki 2007.

Kirjallisuutta
--------------

* Tuija Hautala-Hirvioja: *Peitettynä elämältä – taiteilija Maija Kellokummun valon etsintä*. Sallan kulttuuritoimi, Salla 1999.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maija Kellokumpu** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Chris Sawyer** on skotlantilainen pelisuunnittelija ja ohjelmoija, joka on tullut tunnetuksi *RollerCoaster Tycoon* -pelien kehityksestä.

Historia
--------

Kipinän ohjelmointiin Sawyer sai kokeiltuaan BASIC-ohjelmia ZX81:lle. Säästämällä rahoja hän sai lopulta tarpeeksi kokoon ostaakseen Camputers Lynxin. Ostettuaan Memotech MTX500:n hän kokeili assemblyn kirjoittamista Zilog Z80:lle ja parin vuoden sisällä sai ensimmäiset pelinsä julkaistua Memotechin oman julkaisumerkin kautta. Sawyer kehitti pelin Amstrad CPC:lle, jonka Ariolasoft julkaisi ja sai myöhemmin työtä Logotronilla.
Logotronilla Sawyer teki Amigalle julkaistujen pelien käännöksiä IBM PC -yhteensopiville. Sawyer oli kiinnostunut ohjelmointihaasteista, koska PC-yhteensopivilla ei ollut Amigan apuprosessorien etuja.

1990-luvun alussa Sawyer teki käännöksiä peleistä kuten *Frontier: Elite II* ja sai tuolloin ajatuksen taloussimulaatiopelistä. 
Sawyerin ajatus perustui Sid Meierin *Railroad Tycooniin* ja yhdisti pelimekaniikan elementit isometristä projektiota käyttävään koodiinsa. Ajatuksesta syntyi *Transport Tycoon*, jonka Microprose julkaisi vuonna 1994. Seuraavaa peliä suunnitellessaan Sawyer kiinnostui vuoristoradoista ja kehitti *RollerCoaster Tycoonin*, joka julkaistiin vuonna 1999. *RollerCoaster Tycoon 2* julkaistiin vuonna 2002. Tässä vaiheessa Sawyer siirtyi kehittämään peliä *Chris Sawyer's Locomotion* seuraajaksi *Transport Tycoonille* ja hän jätti *Rollercoaster Tycoon 3:n* kehityksen Frontier Developmentsille.

2000-luvulla Sawyer haastoi Atarin oikeuteen maksamattomien rojaltien vuoksi. Aiemmin Atari oli estänyt auditoijille pääsyn tietoihin. Arvioiden mukaan Sawyerin pelit olivat tuottaneet 180 miljoonaa dollaria, josta Sawyer oli saanut 30 miljoonaa. Kiista ratkaistiin lakituvan ulkopuolella.

Vuonna 2010 Sawyer perusti 31X Ltd -yrityksen. Perustaessaan yritystä hän ajatteli sen olevan vain holding-yhtiö *Transport Tycoonin* immateriaalioikeuksille. Sawyer on työskennellyt Origin8:n kanssa *Transport Tycoonin* mobiiliversion kehityksessä.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Wesley Yin-Poole: A big interview with Chris Sawyer, the creator of RollerCoaster Tycoon *eurogamer.net*.  3.3.2016. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Chris Sawyer (Transport Tycoon/RollerCoaster Tycoon) – Interview *arcadeattack.co.uk*.  10.8.2018. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Sawyer settles Atari suit *mcvuk.com*.  5.2.2008. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)
5. 1 2  Mike Rose: Chris Sawyer on his reentry back into video games *gamedeveloper.com*.  19.7.2013. Viitattu 5.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili MobyGamesissä (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
Johan Ludvig Runeberg, jonka mukaan Runeberg-projekti on nimetty.
**Runeberg-projekti** (ruots. *Projekt Runeberg*) on hanke, joka julkaisee pohjoismaisen kulttuurin kannalta tärkeiden, vapaasti saatavilla olevien kirjojen digitoituja versioita Internetissä. Hanke sai alkunsa vuonna 1992 pohjoismaisilla kielillä kirjoitettujen kirjojen arkistoinnilla. Hankkeessa on julkaistu muun muassa nuotteja ja pohjoismaisten kirjoittajien latinankielisiä teoksia. Projekti on ottanut mallia Gutenberg-projektista, ja se toimii Linköpingin yliopistossa. Se on nimetty suomenruotsalaisen kirjailijan Johan Ludvig Runebergin mukaan.

Lähteet
-------

* About Project Runeberg  20.12.2012. Projekt Runeberg. Viitattu 24.7.2021. (englanniksi)
* Shinde, M. M. Shete, C. D. Munjewar, S. A. & Deshmane, P. J.: Sources of Open access eBooks for reader.  *International Journal of Physical and Social Sciences*, 2017, 7. vsk, nro 4.  (englanniksi)

Katso myös
----------

* E-kirja

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Runeberg-projekti** Wikimedia Commonsissa

* Runeberg-projekti
* *Pieni Tietosanakirja*
* Dagens Nyheter: "Ugglan" hoar gratis på nätet (ruotsiksi)
**Hätämaan tietäjä** eli **Juho Aaponpoika Luomajoki** (11. joulukuuta 1843 – 15. tammikuuta 1914) oli Piippolan Leskelässä elänyt tunnettu kansanparantaja ja tietäjä. Sokea Luomajoki oli myös menestynyt maanviljelijä.

Juho Luomajoki oli syntynyt Haapavedellä mutta hän asui suurimman osan elämästään Leskelän kylästä vuonna 1869 ostamassaan Hätämaan talossa. Hän menetti näkönsä hieman yli 30-vuotiaana hoidettuaan tulehtuneita silmiään apteekista saamallaan lääkkeellä joka osoittautui vääräksi.

Hätämaan tietäjän luokse tuli potilaita kaikista yhteiskuntaluokista sekä kotimaasta että ulkomailta ja hänen talossaan oleskeli välillä kymmeniä potilaita samanaikaisesti hoitoa saamassa. Hätämaan tietäjä auttoi ihmisiä sekä sairauksien hoidossa että myös esimerkiksi varkauksien selvittämisessä ja hän oli erikoistunut varsinkin mielisairaiden hoitamiseen. Hän käytti parannuskeinoina kansanomaisia apteekkilääkkeitä, itse luonnonkasveista valmistamiaan lääkkeitä sekä erilaisia hauteita ja saunaa. Tietäjä tehosti lääkitystä vielä loitsuilla ja taikatempuilla.

Tunnettu suurhiihtäjä Aappo Luomajoki oli hänen veljensä. Monet uskoivatkin silloin, että Aappo Luomajoki olisi saavuttanut voittonsa Hätämaan tietäjän valmistaman taikasuksivoiteen avulla.

Hätämaan tietäjä esiintyy usein myös samassa Leskelän kylässä eläneen kirjailija Pentti Haanpään teoksissa. Kirjassa *Hota-Leenan poika* hän esiintyy Syinmaan tietäjän nimellä ja sokea tietäjä on päähenkilönä myös Haanpään *Mitta*-kokoelman novellissa *Taikuus* (1936) ja *Kierros*-kokoelman novellissa *Nuorimies perehtyy maanviljelyyn ja karjanhoitoon*. Pentti Haanpään isä Mikko Haanpää puolestaan julkaisi Hätämaan tietäjän muistiinpanojen perusteella *Hätämaan Jussin unikirja* -nimisen teoksen ja kirjoitti kaksiosaisen näytelmän nimeltä *Tietäjän talossa*.

Lähteet
-------

1. ↑  Piippolan kunta – Hätämaan tietäjä (arkistoitu versio) *web.archive.org*.  3.5.2006. Viitattu 22.1.2022.
2. ↑  Eero Vartio : Nä­kö­vam­mai­suus maail­man ja Suo­men kir­jal­li­suu­des­sa
3. ↑  Tietosanakirja (1909), osa 11 Täydennysosa : hakusana Hätämaa (Luomajoki), Juho Aaponpoika (1843–1914
4. ↑  Suomalaista hiihtourheilua suomalaisessa kaunokirjallisuudessa (pdf) Hiihtomuseo. Viitattu 22.1.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Haanpää, Mikko: *Hätämaan Jussin unikirja*. Luomajoki, Juho, muistiinpanoista järjestänyt M. Haanpää. Leskelä: Juhana Sun säätiö, 2002 (1916). ISBN 952-99001-0-4.
* Koskela, Yrjö, Punkeri, Elsa & Tölli, Valma (toim.): *Hätämaan tietäjä kansan kertomana*. Oulu: Pohjoinen, 1975. ISBN 951-9099-30-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Viidenkymmenen vuoden takainen "noitajuttu", kirj. H. V. Claudelin, Seura, 21.10.1936, nro 43, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suomalainen suurnoita - Hätämaan ukko, Apu, 01.01.1938, nro 47, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Pärnun lentoasema** (IATA: **EPU**, ICAO: **EEPU**) sijaitsee Torin kunnassa neljän kilometrin päässä Pärnun kaupungista, Virossa. Lentoasemalla on yksi päällystetty 1970 metriä pitkä kiitotie (03/21).

Kesään 2021 mennessä kiitotiestä tehdään 2000 metriä pitkä ja 30 metriä leveä.

Lentoasemalta on säännöllistä reittiliikennettä talvisin. Kaudella 2018–2019, lokakuun alusta huhtikuun loppuun, saksalainen FLN Frisia-Luftverkehr GmbH lentää torstaisin reitin Pärnu–Ruhnu–Kuressaare–Ruhnu–Pärnu.

Matkustajien määrä lentoasemalla on viime vuosina vähentynyt:

* vuonna 2004: 5 035
* vuonna 2013: 3 538
* vuonna 2015: 2 067
* vuonna 2017: 856

Historiaa
---------

Asemalta on ollut säännöllinen lentoyhteys Kihnulle. Liikenne päättyi vuonna 2016 talviliikenteeseen sopivan laivan tultua liikenteeseen..

Air Livonia lensi aikaisemmin säännöllisiä lentoja Pärnusta Kuressaareen, Kihnuun ja Ruhnuun. Kentällä vierailee usein myös yksityiskoneita Skandinaviasta ja muista Euroopan maista.

Lentoyhtiö Finncomm Airlines lensi keväällä 2011 tilauslentoja Matka-Vekalle Pärnuun Kokkolasta, Kemistä, Seinäjoelta, Kuopiosta, Joensuusta, Porista, Jyväskylästä, Savonlinnasta ja Vaasasta.

* 20102010
* 20122012
* 20132013
* 20182018
* 20202020
* 20212021

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tallinna Lennujaam, Aastaaruanne 2017 (Tallinna Lennujaam -yhtiön vuosikertomus vuodelta 2017) *tallinn-airport.ee*. Viitattu 18.9.2018. (viroksi), (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Regulaarlennud Ruhnu, Liinigrafik oktoobris 2018 (Lokakuun 2018 aikataulut lentoyhtiön sivulla) *lendame.ee*.  Arkistoitu 18.9.2018. Viitattu 18.9.2018. (viroksi)
4. ↑  Annual Report 2016 AS Tallinna Lennujaam. Viitattu 5.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pärnu Airport (Arkistoitu – Internet Archive)

ViroViron lentoasemat

|  |  |
| --- | --- |
| Siviililentoasemat | 
* Kärdla
* Kihnu
* Kuressaare
* Narva
* Pärnu
* Rapla
* Ridali
* Ruhnu
* Tallinna
* Tapa
* Tartto
* Viljandi

 |
| Sotilaslentoasemat | 
* Raadi
* Ämari

 |
**Skadó** (kreik. Σκαδό) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Náxoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 83 (vuonna 2011).

Skadón kylää.
Skadón kylä sijaitsee Náxoksen koillisissa sisäosissa noin 38 kilometriä itäkoilliseen saaren keskuksesta Náxoksen kaupungista eli Chórasta. Sen nimen selitetään palautuvan seudun lukuisiin viikunapuihin (*sykiés*). Kylän pääkirkko on omistettu Neitsyt Marialle (*Panagía*). Muihin nähtävyyksiin lukeutuvat vanha oliivinpuristamo sekä vuosien 1941–1944 sotamuistomerkki.

Skadó muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Σκαδού, *Topikí Koinótita Skadoú*). Aiemmin kylä kuului Drymalían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Drymalían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Skado *Greeka*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Skado *Naxos.gr*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Skado *Naxos.net*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Skadó** Wikimedia Commonsissa
Smolenskin  ydinvoimala sijaitsee Venäjän Smolenskin alueen Desnogorskissa.  
Smolenskin  ydinvoimala sijaitsee Venäjän Smolenskin alueen Desnogorskissa. Smolenskin   ydinvoimalaSmolenskin ydinvoimala sijaitsee Smolenskin alueen Desnogorskissa.
**Smolenskin ydinvoimalaitos** (ven. Смоленская АЭС, *Smolenskaja AES*) on Länsi-Venäjän Smolenskin alueella, Dneprin sivujoen Desnan rannalla, 3 kilometriä Desnogorskin kaupungin luoteispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimala on sähköntuotannoltaan yksi Venäjän suurimmista ydinvoimaloista. Sen tuotanto-osuus Venäjän ydinsähköstä on noin 13 prosenttia. Smolenskin ydinvoimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Venäjän valtion Rosenergoatom osakeyhtiö.

Desnogorskin kaupungissa sijaitseva Smolenskin ydinvoimalaitos (2013).
  
Balakovo
Belojarsk
Kaliningrad
Kalinin
Kuola
Kursk
Leningrad
Novovoronež
*Obninsk*
Rostov
SmolenskVenäjän läntisimpien ydinvoimaloiden sijainti. (Katso)  
 Rakenteilla oleva voimala  
 Toiminnassa oleva voimala  
 *Suljettu voimala*  
Toiminnassa olevissa ydinvoimalaitoksissa voi olla myös rakenteilla olevia tai suljettuja voimalayksiköitä.
Voimala sijaitsee maanteitse noin 145 kilometriä aluekeskus Smolenskista kaakkoon. Voimalaa varten Desnajokeen on tehty pato, jonka avulla on luotu ydinvoimalan lauhdeveden turvaava tekojärvi.

Voimalaan kuuluu nykyään kolme RBMK-1000-yksikköä. Vastaavanlainen yksikkö tuhoutui Tšernobylin ydinonnettomuudessa. Yksiköt on kytketty sähköverkkoon vuosina 1982–1990. Vuonna 2012 uutisoitiin voimalan uusimiseen ja käyttöiän jatkamiseen (2027 saakka) tähtäävistä investoinneista.

Smolenskin ydinvoimalan II-vaihe
--------------------------------

Ydinvoimalaitoksen alueelle on suunniteltu rakennettavan neljä uutta, VVER-1200 -tyypin kevytvesireaktoria vuoteen 2030 mennessä. Näillä korvataan nykyiset, vanhenevat yksiköt.  Ensimmäinen toisen vaiheen yksikkö on tarkoitus saada käyttöön vuoteen 2024 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA (YK:n erityisjärjestö): The Power Reactor Information System (PRIS):Russian Federation (IAEA:n ydinvoimalarekisterin yhteenveto Venäjän ydinvoimaloista ja niiden reaktoreista)  2013 tilanne. IAEA, iaea.org. Viitattu 17.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  "Rosatom" napravljajet 45 mlrd. rub. na modernizatsiju i prodlenije sroka ekspluatsii Smolenskoi AES  7.2.2012. atomic-energy.ru. Viitattu 17.3.2014. (venäjäksi)
3. ↑  Sait Smolenskoi AES (Smolenskin ydinvoimalaitoksen sivut tuotantoyhtiön sivustolla) rosenergoatom.ru.  Arkistoitu 17.3.2014. Viitattu 17.3.2014. (venäjäksi)
4. ↑  Автомобильная карта "Смоленск + Смоленская область" (Avtomobilnaja karta "Smolensk + Smolenskaja oblast") 1:19 000 & 1:520 000. RUZ Ko, et al, 2010. ISBN 978-5-89485-085-1. (venäjäksi)
5. ↑  Suomen lähellä kahdeksan riskialtista ydinreaktoria  2.8.2012. mtv.fi. Viitattu 17.3.2014.
6. ↑  Russia Unveils Detailed Plans To Build 21 New Nuclear Power Units By 2030  22.11.2013. nucnet.org. Viitattu 17.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Smolenskin ydinvoimalaitos** Wikimedia Commonsissa
Helsingin naisorkesteri, kapellimestarina orkesterin perustaja Heidi Sundblad-Halme.
**Helsingin naisorkesteri** (ruots. *Helsingfors damorkester*) on Heidi Sundblad-Halmeen vuonna 1938 perustama orkesteri.

Kapellimestari Georg Schnéevoigt oli tiettävästi ehdottanut Sundblad-Halmeelle, että tämän pitäisi perustaa oma, pelkästään naisista koostuva orkesteri. 1920–30-luvun sukupuolittuneessa ilmapiirissä naisilla ei ollut pääsyä sinfoniaorkestereihin, tai heidän läsnäolonsa katsottiin häiritseväksi. Sundblad-Halme, jolle naisasialiike oli tärkeä, perusti Helsingin naisorkesterin alkuvuodesta 1938, ja hän johti sitä lähes kuolemaansa saakka. Häntä seurasi Vuokko Vuolanne.

Helsingin Naisorkesteri debytoi Suomalaisen Naisliiton järjestämässä tilaisuudessa. Sota-aikana orkesterilla oli oma kummilapsi, jolle konserteilla kerättiin varoja. 1940–50-luvulla Helsingin naisorkesteri teki kiertueita Suomessa ja Pohjoismaissa.

Orkesteri oli merkittävä kulttuurinen instituutio ja sen kannatusjäsenistöön kuului poliitikkoja ja kulttuurivaikuttajia. Orkesteriin kuului nelisenkymmentä musiikkia opiskellutta naista. Solisteina esiintyivät muiden muassa viulisti Irma Nissinen, harpisti Lilly Kajanus-Blenner ja sellisti Kirsti Gallen-Kallela. Orkesteri oli jousipainotteinen, koska vaskipuhallinten soittajia oli vähemmän. Sen aikaisten ihanteiden mukaisesti niiden ei katsottu soveltuvan naisille.

Orkesterin ohjelmisto oli monipuolista barokkimusiikista wienervalsseihin ja Sundblad-Halmeen omiin teoksiin. Orkesterin 10-vuotisjuhlakonsertissa kuultiin naissäveltäjien Svea Welanderin, Agathe Backer-Grøndahlin, Benna Moen, Helvi Leiviskän ja Ida Mobergin musiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 2*, s. 589. Helsinki 1977. ISBN 951-1-04191-6
2. ↑  Koivisto, Nuppu: / Sundblad-Halme, Heidi (1903–1973). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  30.3.2021. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Kirjallisuutta
--------------

* Määttänen Boynton, E.: *Helsingin naisorkesterin viisi vuosikymmentä 1938–1988. 1990.*