recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Linnan kaksoistorni
**Sissinghurstin linna** (*Sissinghurst Castle*) on puutarha ja entinen linna Kaakkois-Englannissa Kentin kreivikunnassa sijaitsevassa Sissinghurstin kylässä.

Historia
--------

Ensimmäiset tiedot Sissinghurstista ovat vuodelta 1235, jolloin sen omistajana oli De Saxingherstin suku. Suku kuitenkin hiipui. Myöhemmin Sissinghurst tuli Bakerin suvun haltuun, joka tuli hyvin toimeen hovin kanssa. Varsinaisen linnan rakennutti varakas aatelinen Sir John Baker 1540-luvulla. Hänen poikansa Sir Richard Baker laajensi linnaa ja rakennutti sen kaksoistornin vuonna 1573 linnassa vierailleen kuningatar Elisabet I:n kunniaksi. Seuraavien omistajien aikana linna alkoi vähitellen rapistua. 1700-luvun puolivälissä käydyn seitsenvuotisen sodan aikana valtio vuokrasi linnan ranskalaisten merisotilaiden sotavankileiriksi. Sodan jälkeen linna purettiin, ja siitä jäi jäljelle vain kaksoistorni, pala muuria ja kappalaiselle rakennettu talo linnan vierestä. 1800-luvun alussa kaksoistornin yhteyteen rakennettiin nykyinen talo maanviljelystilan päärakennukseksi.

Sissinghurstin puutarha
-----------------------

Näkymä Sissinghurstin linnan puutarhaan.
1930-luvulla Sissinghurstin tilan ostivat kirjailijapariskunta Vita Sackville-West ja Harold Nicolson. Tila oli tuolloin ränsistynyt. He alkoivat kunnostaa sitä ja rakentaa puutarhaa, josta tuli parinkymmenen vuoden työn ansiosta yksi Englannin kauneimmista. Puutarha on suosittu matkailukohde. Nykyään sen omistaa National Trust, jolle pariskunnan pojat sen lahjoittivat välttyäkseen perintöveroilta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maija Stenman: Sissinghurst kirjailijan unelma.  *Kotipuutarha*, 2013, nro 1, s. 68–73.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sissinghurstin linna** Wikimedia Commonsissa
Tapuleiksi pinottua sahatavaraa.
**Taapelointi** tai **tapulointi** on samanlaisen sahatavaran järjestämistä samoihin pinoihin, taapeleihin tai tapuleihin. Taapeloinnilla varmistetaan sahatavaran asianmukainen kuivuminen. Taapelointi tehdään yleensä käsin, mutta vaikkapa traktorista on apua esimerkiksi taapelin siirtämisessä. Taapelointi onkin monien päivittäinen rutiinityötehtävä esimerkiksi sahoilla.

Nykyään taapeloinnin on sahoilla syrjäyttänyt koneellinen kuivaus. Taapelointia käyttävät enää omaa raaka-ainetta sahaavat yksityiset.

Taapelin kokoaminen
-------------------

Taapeloinnissa tuore, määrämittaiseksi sahattu puuaines ladotaan päällekkäin niin, että kerrosten väliin tulee puutavaran toisistaan erillään pitävä rimoitus. Rako mahdollistaa ilman kiertämisen kuivumisprosessin aikana. Valmiin taapelin päälle rakennetaan vielä katos, jotta sadevesi ei pääse kastelemaan kuivumassa olevaa puuta. Sahojen lautataapelit saattoivat olla parhaimmillaan useiden metrien korkuisia.

Taapeli kootaan seuraavasti: aluksi maahan laitetaan pariton määrä alustoja, useimmiten EURO- tai FIN-lavoja. Niiden päälle laitetaan muutama rima tai vastaava puukappale pystysuoraan, joiden päälle aletaan koota vaakasuoraan pinottavaa sahatavaraa, esimerkiksi lautoja tai lankkuja tasaisin, sentin tai kahden välein koko alustan leveydeltä niin, että esimerkiksi laudassa mahdollisesti oleva kuorikohta tulisi alaspäin. Sahatavara täytyy pinota siten, että koko taapelin painopiste olisi mahdollisimman lähellä keskimmäisen alustan keskikohtaa, jotta taapelia mahdollisesti siirrettäessä se ei keikahtaisi kummallekaan puolelle.

Kun ensimmäinen kerros on saatu valmiiksi, laitetaan niiden päälle pystysuoraan taas tasaisin välein rimoja tai vastaavia puukappaleita, jotta eri kerrosten väliin jää "hengitysrako". Riittävän väljästi rakennetussa taapelissa puutavara kuivuu hyvin ja se näyttää muutenkin siistiltä. Sen jälkeen pinotaan samaa sahatavaraa samalla menetelmällä uusi kerros. Taapelin voi tehdä aina niin korkeaksi kuin itse yltää.

Lähteet
-------

* Jofatekniikka Oy (Internet Archive)
* Metsätappura Oy/Ohjeita omien tukkien sahausta tai sahatavaran höyläystä harkitsevalle (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Opetushallitus/Puutuoteprosessit/Sahatavaran valmistus Viitattu 4.9.2012
Taiteilija Elin Danielson-Gambogin öljymaalaus *Tammerkosken siltaa* (1903). Sumeliuksen palatsi on vasemmassa laidassa näkyvä vaalea rakennus.
**Sumeliuksen palatsi** oli Tampereella Keskustorin läheisyydessä sijainnut kolmikerroksinen asuinrakennus, joka oli arkkitehti F. L. Caloniuksen suunnittelema. Talon rakennutti perheensä kodiksi kauppias Gustaf Oskar Sumelius. Koristeellinen, uusrenessanssityylinen kivitalo valmistui Tammerkosken rantaan, Hämeensillan kupeeseen vuonna 1889. Sen katuosoite oli Hämeenkatu 15. Naapuritontilla sijaitsi ennestään yksikerroksinen puutalo, johon Sumelius oli 1870-luvulla sijoittanut tukku- ja vähittäiskauppaliikkeensä.

G. O. Sumeliuksella oli aikoinaan Tampereen suurimmat tulot, ja hänen yksityispalatsinsa edusti suomalaisittain harvinaisen ylellistä asumismuotoa. Sumeliuksen poika Gösta Sumelius rakennutti 1900-luvun vaihteessa viereisen puutalon tilalle uuden asuin- ja liikerakennuksen, Sumeliuksen talon, joka on olemassa edelleen. Sumeliuksen palatsi sen sijaan purettiin vuonna 1938. Sen paikalle tehtiin Bertel Strömmerin suunnittelema kuusikerroksinen Tempon talo, johon tuli kaupungin ensimmäinen tavaratalo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liuttunen, Antti: *Kadonneet kaunottaret: Tampereen rakennushistoriaa*, s. 326–327. Tampere: Tampereen museot, 2018. ISBN 978-951-609-935-7.
2. 1 2  Tampereen Keskustori: Rakennetun ympäristön historia ja nykytila (PDF)  s. 28. Tampere:  Tampereen kaupunki & Arkkitehdit MY, 2017. Viitattu 9.2.2019.
3. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 64–65. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Häviävää kaupunkia, Aamulehti, 29.03.1938, nro 85, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Taavetin pankkiryöstö** tapahtui 1. kesäkuuta 1926 kun Kansallis-Osake-Pankin Taavetin konttoriin saapui iltapäivällä noin kello 15 aikaan kaksi miestä jotka alkoivat ampumaan pankin virkailijoita. Kiivaassa tulituksessa sai heti surmansa pankin valvoja kauppias Taavetti Myyrä. Pankinjohtaja Taavetti Punkkinen, prokuristi Alina Hirvikallio o.s. Riihelä ja pankinjohtajan taloudenhoitaja ja sisar neiti Eeva Punkkinen haavoittuivat vaikeasti. Ryöstäjät pakenivat paikalta ilman saalista pelästyttyään tilanteen aikana. He jättivät paetessaan pankkiin ryöstössä käyttämänsä aseen suurikokoisen Nagan-revolverin johon oli kiinnitetty äänenvaimennin. Haavoittuneet vietiin hoidettavaksi Viipurin lääninsairaalaan jossa pankinjohtaja Punkkinen kuoli saman päivän iltana ja prokuristi Hirvikallio 4. kesäkuuta.

Ryöstäjien takaa-ajoon osallistui poliisin lisäksi sotaväkeä ja suojeluskuntalaisia. Toinen ryöstäjistä pidätettiin jo samana iltana Pulsan asemalta ja toinen kaksi päivää myöhemmin. Ryöstäjät olivat iältään 18-20-vuotiaat työmies Yrjö Kuosmanen ja kansakoulunopettajan poika Eero Linnasalo, jotka olivat molemmat kotoisin Pulsasta. He olivat suunnitelleet ryöstöä jo edellisen vuoden syksystä lähtien. He olivat yrittäneet ryöstöä jo kaksi kertaa aiemmin keväällä mutta luopuneet aikeesta molemmilla kerroilla kun konttorissa oli ollut liikaa asiakkaita paikalla. Kolmannella yrittämällä 1. kesäkuuta saavuttuaan junalla Pulsasta Taavettiin he joivat itsensä metsässä humalaan ja menivät sitten pankin konttoriin. Konttorissa oli kuitenkin sillä hetkellä vain vähän rahaa sillä ylimääräinen raha oli lähetetty päivällä Lappeenrannan konttoriin. Viipurin hovioikeus tuomitsi ryöstön tekijät kuolemanrangaistukseen mutta korkein oikeus muutti marraskuussa 1926 tuomion elinkautiseksi kuritushuonerangaistukseksi. Ryöstössä käytetyn aseen omatekoinen äänenvaimennin on Rikosmuseon kokoelmissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaamea verinäytelmä Taavetissa, Aamulehti 02.06.1926 nro 143 s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
2. ↑  Matti Hirvikallio - poliitikko ja muikunkalastaja, Virolahden Tulkit 18, Virolahden Tulkit ry Sukuyhdistyksen tiedotuslehti 15.6.2012, sivut 7-9
3. ↑  Taavetissa toissapäivänä tapahtunut järkyttävä verinäytelmä, Helsingin Sanomat 03.06.1926 nro 147, s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
4. ↑  Taavetin pankkirosvot vihdoin telkien takana, Aamulehti 04.06.1926 nro 145, s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
5. ↑  Taavetin murhajuttu, Keski-Uusimaa 24.11.1926 nro 92, s. 3, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
6. ↑  Murha.info-keskustelu Rikosmuseo, nimimerkin paccasucco kommentti 14.8.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Järkyttävä verityö, Suomen Kuvalehti, 12.06.1926, nro 24, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Taavetin pankkiryöstössä käytetty isokaliberinen revolveri, jonka piippuun oli juotettu tyhjä pirtukanisteri äänenvaimentimeksi, Hakkapeliitta, 28.02.1939, nro 9, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Club Baloncesto Granada SAD** oli granadalainen koripalloseura. Seura perustettiin vuonna 1994 ja se pelasi ACB:ssä kaksitoista kautta.

Historia
--------

Vuonna 1994 asianajaja José Luis Lopez Cantal perusti seuran. Granada pelasi ensimmäiset kautensa Liga Española de Baloncesto Amateurissa, ennen kuin nousi kaudeksi 1996–1997 ACB:hen. Ensimmäinen kausi päättyi tyydyttävään kolmanteentoista sijaan. Seura pelasi pääsarjatasolla kolme kautta, ennen kuin putosi Liga Española de Baloncestoon kaudella 1998–1999. Seura kärsi talousongelma, eikä sarjanousu onnistunut kuin vasta vuonna 2001. Kaudella 2002–2003 Granada sijoittui sarjan viimeiseksi ja joutui hakemaan vauhtia uudestaan toiseksi korkeimmalta sarjatasolta. Vuonna 2004 seura teki paluun pääsarjaan ja pääsi vuoden päästä Espanjan Supercupin finaaliin. Viimeisessä ottelussa TAU Cerámica oli kuitenkin parempi ja voitti ottelun ainoastaan 61–55.

Kauden 2010–2011 päätteeksi seura putosi Espanjan toiselle sarjatasolle. Granada putosi vielä kauden 2011–2012 jälkeen kolmannelle sarjatasolle. Kauden jälkeen seura ilmoitti lopettavansa toimintana suurten talousongelmien takia.

Lähteet
-------

1. 1 2  La historia del CB Granada CB Granada. Viitattu 7.8.2009. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  History Eurobasket. Viitattu 7.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  ¡TAU Cerámica, campeón de la Supercopa!  9.10.2005. ACB.  Arkistoitu 26.5.2011. Viitattu 7.8.2009. (espanjaksi)
4. ↑  Fernández, Juan José: Solicitado el cese del CB Granada  3.5.2012. Granadahoy. Viitattu 7.8.2009. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (espanjaksi)
* ACB (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
* Eurobasket (englanniksi)
**Opetusmenetelmä** on opetuksen toteuttamis- tai työtapa ja sen tulisi edistää oppijan oppimista. Opettaja organisoi opetusta sekä aktivoi ja motivoi oppijoita opetusmenetelmien valinnallaan. Opetusmenetelmien onnistunut käyttö riippuu mm. kurssin tavoitteista, opettajan opetustaidoista ja opetustyylistä.

Taitava opettaja hallitsee useita opetusmenetelmiä, valitsee niistä tarkoituksenmukaiset ja käyttää niitä vaihtelevasti erilaisissa opetustilanteissa. Monipuolinen opetusmenetelmien käyttö edistää oppijoiden oppimisprosessia, koska eri menetelmät toimivat parhaiten eri oppimistyylien kanssa ja lisäävät vuorovaikutusta opettajan ja oppijoiden välillä.

Opetusmenetelmän valintaan vaikuttavat ainakin seuraavat tekijät:

* Opiskelijoiden taso, tottumukset ja motivaatio.
* Opettajan valmiudet, kokeiluhalu ja kokemus erilaisista opetusmenetelmistä.
* Opetettava aihe, kurssin sisältö ja tavoitteet.
* Eri opetusmenetelmien vaatimukset esim. opetustilat, ryhmän koko ja aika.
* Opetusmenetelmien vaihtelevuus ja tarkoituksenmukaisuus.

Katso myös
----------

* Pedagoginen malli
* Opetus
* Opettaminen

Lähteet
-------

1. 1 2  Vuorinen, I.: *Tuhat tapaa opettaa: Menetelmäopas opettajille, kouluttajille ja ryhmän ohjaajille*. Tampere: Resurssi, 2001. (suomeksi)
2. ↑  Knuuttila & Virtanen: Opettajan opas onnistuneeseen opettamiseen.  *TKK:n Opetuksen ja opiskelun tuen julkaisuja*, 2001, nro 1. Helsinki:  Teknillinen korkeakoulu. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 27.7.2010.  (suomeksi)
**Taatsin seita** on noin kymmenen metriä korkea luonnon kivipatsas joka sijaitsee Taatsinjärven pohjoisrannalla Kittilän kunnan luonaisosassa 11 kilometrä Pokan kylästä luoteeseen. Seita on ollut tunnettu uhrauspaikka jonne vietiin uhrilahjoiksi peurahirvaan ja poronsarvia sekä siian, taimenen ja hauen päitä. Kivipatsaan päällä oli aiemmin neljän tuulen lakin mallinen huippu jonka Samuli Paulaharjun tallettaman muistitiedon mukaan uskottomat Partakon Mikko ja Jussilan Aapo, vierittivät alas.

Noin sata metriä Taatsin seidasta länteen kohoaa Taatsinjärvestä korkea **Taatsinkirkoksi** kutsuttu kalliopahta. Pahtaa on aikoinaan käytetty metsäpeuranpyynnissä apuna kun sen laelta on ajettu peuralaumoja järveen. Taatsinkirkon laella on perimätiedon mukaan pidetty kirkonmenoja ja kallion on kirkonpenkkejä muistuttavia kiviryhmiä.

Taatsin seidan luokse johtaa polku ja aiemmin paikalla oli myös portaat levähdys- ja näköalatasanteineen mutta nämä ovat nykyisin lahonneet pois. Taatsinjärven rannalla on autiotupa ja järvelle pääsee autotietä pitkn. 

Taatsin seidan lähistöltä on löydetty kodan keskusliesiä, kivikautisia asuinpaikkoja ja yli 50 kuoppaa käsittävä pyyntikuoppajärjestelmä. Vanhimmat seidan luota löydetyt luut ovat 900 vuotta vanhoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Retkipaikka: Taatsin seita, seidoista mahtavin
2. ↑  Luontoon.fi : Taatsin seita ja Taatsinkirkko
3. ↑  Seitakuvia-blogi 18.9.2014 : Taatsin seita
4. ↑  Kadonneen kulttuuriperinnön metsästäjät - Blogi Metsähallituksen talousmetsien kulttuuriperintöinventoinnista 19.6.2013 : Taatsin seita Kittilässä paljastaa salojaan
**Ophélie Gaillard** (s. 13. kesäkuuta 1974 Pariisi) on sveitsiläis–ranskalainen sellisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa voitti kolme ensipalkintoa (kamarimusiikissa, sellonsoitossa ja barokkisellossa). Hän sai myös Sorbonnesta oppiarvon musiikkitieteessä ja opetusdiplomin. Hän on toiminut opetustehtävissä vuodesta 2000.

Gaillard on hyvin kiinnostunut varhaisesta musiikista ja on usein osallistunut Christophe Rousset'n ja Emmanuelle Haïmin johtamiin barokkiteosten esityksiin. Hän perusti Amarillis- ja Ensemble Pulcinella -kokoonpanot. Jälkimmäisen levytys Antonio Vivaldin sellosonaateista sai kansainvälisesti suosiollisia arvosteluja. Gaillard myös yhdistelee eri taiteenaloja; hän on tehnyt yhteistyötä sellaisten tanssijoiden kuin Daniel Larrieun ja Sidi Larbi Cherkaouin kanssa.

Gaillard on levyttänyt muun muassa Johann Sebastian Bachin, Benjamin Brittenin, Gabriel Faurén ja Antonio Vivaldin tuotantoa. Hän on esiintynyt Puolan radion orkesterin, Japanin filharmonikkojen, Euroopan Cameratan ja muiden orkesterien solistina.

Helmikuussa 2018 Gaillardilta ryöstettiin Pariisin ulkopuolella puukolla uhaten yli miljoonan euron arvoinen sello, jonka hän kuitenkin onnistui saamaan takaisin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bach-Cantatas.com: Ophélie Gaillard (Cello, Conductor)
2. ↑  DW: Stolen million-euro cello returned to French musician Ophelie Gaillard


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Viva, Viva a FRELIMO** (port. suomeksi *Eläköön, eläköön Frelimo*) oli Mosambikin kansallislaulu maan itsenäistymisestä kesäkuussa 1975 aina 30. huhtikuuta 2002 saakka. Laulun sanat on kirjoittanut Justino Sigaulane Chemane 1970-luvulla ylistämään Frelimoa, sosialistista puoluetta, joka hallitsi maata sen itsenäistymisestä aina vuoteen 1992. Laulu käyttää perinteistä marxistista sanastoa, ja se tuo esiin Frelimon voimakkaan anti-imperialistisen ja antikolonialistisen hengen. Tuolloin maa muutettiin yksipuoluejärjestelmästä monipuoluejärjestelmäksi. Koska yhtä puoluetta ylistävää kansallislaulua pidettiin demokratiaan sopimattomana, kansallislaulusta esitettiin vain instrumentaaliversio.

Huhtikuussa 1997 Mosambikin hallitus määräsi kilpailun uuden kansallislaulun laatimiseksi. Kilpailun voitti sävelmä nimeltä *Pátria Amada*, josta tuli maan uusi kansallislaulu 30. huhtikuuta 2002.

  

Sanat portugaliksi

Viva, viva a FRELIMO,
Guia do Povo Moçambicano!
Povo heróico qu'arma em punho
O colonialismo derrubou.
Todo o Povo unido
Desde o Rovuma até o Maputo,
Luta contra imperialismo
Continua e sempre vencerá.
Kuoro:

Viva Moçambique!
Viva a Bandeira, símbolo Nacional!
Viva Moçambique!
Que por ti o Povo lutará.
Unido ao mundo inteiro,
Lutando contra a burguesia,
Nossa Pátria será túmulo
Do capitalismo e exploração.
O Povo Moçambicano
D'operários e de camponeses,
Engajado no trabalho
A riqueza sempre brotará.
Kuoro

  

Vapaa käännös suomeksi

Eläköön, eläköön Frelimo,
Mosambikin kansan opastaja.
Urhoollinen kansa, joka ase kädessään,
murskasi kolonialismin.
Koko kansa yhdistyneenä
Rovumasta Maputoon,
Taistelee imperialismia vastaan,
jatkaa, ja voittaa aina.
Kuoro:

Eläköön Mosambik!
Eläköön lippumme, kansakunnan symboli!
Eläköön Mosambik!
Sinun puolestasi kansa taistelee.
Yhdistyneenä koko maailman kanssa,
taistelussa porvareita vastaan,
maastamme tulee
kapitalismin ja riiston hauta.
Mosambikin kansa,
työläiset ja talonpojat,
yhdessä työtä tehden
tuovat alati hyvinvointia.
Kuoro

Lähteet
-------

1. ↑  MOZAMBIQUE : Mozambique National Anthem (1975-2002) Viva, Viva a FRELIMO *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW).  Arkistoitu 20.9.2021. Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  Mozambique (1975-2002) National Anthems.info. Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Mozambique National Anthems.info. Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
**Opintosuunnitelma** on opiskelijan tekemä ajankäyttösuunnitelma organisoimaan hänen omaa opiskeluaan siten, että tutkinto tulee suoritetuksi tavoitellussa aikataulussa. Opintosuunnitelmassa valitaan opiskelijan mieltymysten mukaan opintosuunta ja ylimääräisiä kursseja.

Opintosuunnitelma aikatauluttaa opiskelun siten, että kurssit tulevat suoritetuiksi sellaisessa järjestyksessä, että johonkin kurssiin vaatimuksena oleva kurssi on suoritettu ennen ko. kurssin aloittamista. Aikataulutuksen toinen tarkoitus on täyttää viikoittainen lukujärjestys siten, että opiskelijan resurssit tulevat hyödynnettyä tarpeeksi hyvin. Opintosuunnitelma huolehtii myös opiskelijan tiedon ja taitojen kasvusta mielekkäällä tavalla varsinkin sellaisissa oppiaineissa, joissa uuden tiedon oppiminen perustuu vanhaan osaamiseen.

Opintosuunnitelman teko on tärkeää oppilaitoksissa, joissa opiskelu vähemmän koulumuotoista vapaata opiskelua. Nykyisin koulut ovat menossa vähemmän vapaaseen opiskeluun johtuen koulutuksen tehokkuusvaatimuksista.*lähde?*

Henkilökohtainen opintosuunnitelma
----------------------------------

**Henkilökohtaisen opiskelusuunnitelman** (HOPS) tarkoituksena on hahmottaa rakenteellisesti koulutuksen eri vaiheisiin tarvittavaa aikaa ja tarkentaa opintojen päämäärää. HOPS määrittää opiskelijalle kiinteän tavoitteen, jota on helpompi noudattaa. HOPS kannattaa laatia opiskelun alkuvaiheessa yhdessä koulutuksen ohjaajan, tuutorin, opinto-ohjaajan, koulutuksen johtajan tai vastaavan henkilön avustuksella.

Korkeakouluissa on vuoden 2005 tutkintouudistuksesta lähtien ollut pakollista tehdä HOPS. Se kuuluu sarjaan opinnonohjauksen parantamistoimenpiteitä, jolla tähdätään valmistumisajan pitkittymisen ennaltaehkäisyyn. HOPS on hyväksytettävä virallisesti, ja sitä säilytetään koululla. Henkilökohtainen opintosuunnitelma on tarpeen siksi, että korkeakouluissa on kurssien suhteen suuri valinnanvara, niillä on esitietovaatimuksia eikä kaikkia kursseja edes järjestetä joka vuosi. Toisekseen suunnitelma antaa käsityksen valmistusajankohdasta. Kouluissa, joissa opintosuunnitelma on valmiiksi kirjoitettu, laaditaan henkilökohtainen opintosuunnitelma, jos opiskelijalla on aiempia hyväksyttäviä opintosuorituksia, opiskelu on muuten tavanomaisesta poikkeavaa tai tarvitsee erityistä tukea.

**Henkilökohtainen opetuksen järjestämistä koskeva suunnitelma** (HOJKS) on erityisopetusta tarvitsevalle opiskelijalle tehty opintosuunnitelma silloin, kun oppiminen täytyy yksilöllistää. Suunnitelmassa määritellään opiskelijan yksilölliset oppimisen tavoitteet. HOJKS on käytössä perusopetuksen ja ammatillisen opetuksen kouluissa.

Katso myös
----------

* HOJKS
* Opetussuunnitelma

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo: H Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 10.9.2016.
2. ↑  Henkilökohtainen opetuksen järjestämistä koskeva suunnitelma (HOJKS) ammatillisessa erityisopetuksessa  26.3.2010. Edu.fi:  Opetushallitus.  Arkistoitu 27.9.2013. Viitattu 28.8.2014.
Ludwig van Beethovenin **viulukonsertto D-duuri** op. 61 on säveltäjänsä ainoa viulukonsertto. Konserton tilasi viulutaituri Franz-Joseph Clement (1780–1842), ja konsertto sai kantaesityksensä Wienissä 23. joulukuuta 1806. Kantaesitystä arvioitiin varauksellisesti, koska muusikot saivat nuotit vasta esityspäivän aamuna. Aikalaiset valittivat, että konsertosta puuttui jatkuvuutta ja se oli pitkäveteinen.

Muzio Clementin ehdotuksesta Beethoven sovitti konserton myöhemmin pianolle ja orkesterille (op. 61a). Konsertto julkaistiin painettuna vuonna 1808, ja painettu laitos on omistettu säveltäjän nuoruudenystävälle Stephan von Breuningille.

Viulukonserton voittokulku alkoi vuonna 1844, kun Joseph Joachim ja Felix Mendelssohn järjestivät Lontoossa historiallisen esityksen. Konsertosta tuli viulukonserttokirjallisuuden perusteoksia, ja se vaikutti voimakkaasti lajityypin kehitykseen.

Konserton tunnetuimmat kadenssit lienevät Fritz Kreislerin laatimat.

Beethovenin viulukonserton osat:

1. *Allegro ma non troppo*
2. *Larghetto – attaca*
3. *Rondo (Allegro)*

Kirjallisuutta
--------------

* Matthews, Denis: *Beethoven*. Suomentanut Riitta Kauko. Helsinki: Otava, 1991. ISBN 951-1-10797-6.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* MusicBrainz work

 |

 |
**Gambell** on kaupunki Alaskassa Saint Lawrencen saarella Beringinmeressä 325 kilometriä lounaaseen Nomesta. Kaupunki on 58 kilometriä Venäjältä Tšuktšien niemimaasta.

Vuoden 2000 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 649. Näistä 95,69% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.

Historiaa
---------

*Sivuqaq* on jupikkien nimitys Saint Lawrencen saarelle ja Gambellille. Muita nimiä ovat olleet *Chibuchack* ja *Sevuokok*. Saint Lawrencen saarta ovat ajoittain asuttaneet viimeisen 2000 vuoden aikana sekä Alaskan että Siperian jupikit. 1700- ja 1800-luvuilla saaren asukasluku oli noin 4000.

Vuosina 1878-1880 nälänhätä verotti saaren asukaslukua. Monet jotka eivät kuolleet, lähtivät saarelta. Jäljelle jäänyt väestö oli lähes yksinomaan Siperian jupikkeja.

Vuonna 1887 Amerikan episkopaalinen kirkko päätti perustaa lähetysaseman saarelle. Tänä vuonna laiva jätti sinne puusepän, lautaa ja työkaluja. Puuseppä työskenteli paikallisten kanssa ja rakensi puisen talon, ensimmäisen jonka he koskaan olivat nähneet. Kun rakennus oli valmis, puuseppä jätti avaimet oveen paikalliselle päällikölle ja lähti. Koska puuseppä ei osannut jupikkien kieltä, kukaan ei ymmärtänyt rakennuksen tarkoitusta.

Episkopaalinen kirkko ei ollut löytänyt vapaaehtoisia asumaan Saint Lawrencen saarella, joten lähetysasemaa varten rakennettu talo oli ollut asumattomana. Vuonna 1890 Sheldon Jackson kuuli rakennuksesta ja puhui Iowan Wapellosta kotoisin olleille pastori Vene Gambellille ja tämän vaimolle Nellielle muuttamisesta Saint Lawrencen saarelle. Pastori Gambell palkattiin opettajaksi ja Gambellit saapuivat saarelle vuonna 1894. He saivat tyttären vuonna 1897. Nellie Gambell tuli sairaaksi ja Gambellit viettivät talven 1897-1898 Yhdysvalloissa, jossa Nellie joutui sairaalaan. Keväällä 1898 he palasivat takaisin Lady Jane Grey -laivalla. Laiva kuitenkin upposi myrskyssä. 43 ihmistä hukkui, mukana Gambellit ja heidän tyttärensä. Heidän kuolemansa jälkeen Sivuqaq nimettiin Gambelliksi heidän muistokseen.

Alaska Native Claims Settlement Act vuonna 1971 jakoi suurimman osan saarta Gambellin ja Savoongan kaupunkien kesken.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gambell**.
* Gambellin presbyteerikirkon sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Early Work on St. Lawrence Island (Arkistoitu – Internet Archive)
**Rakenneisomeriassa** eli **konstituutioisomeriassa** atomien, sidosten ja funktionaalisten ryhmien paikat vaihtelevat. Yhdisteillä on sama molekyylikaava, mutta niiden rakenne on erilainen. Tähän lajiin kuuluu *ketjuisomeria*, jossa pitkät hiiliketjut haarautuvat ja rakentuvat eri tavoilla. *Paikkaisomeereillä* funktionaalinen ryhmä voi sijaita eri paikoissa ketjua, kun taas *funktioisomeereillä* on sama molekyylikaava, mutta erilaiset funktionaaliset ryhmät.

Runkoisomeria
-------------

Runkoisomeriassa eli ketjuisomeriassa molekyylin hiiliketju voi olla haarautunut, haarautumaton tai rengasmainen. Haarautumatonta muotoa kutsutaan n-muodoksi ja haarautunutta iso-muodoksi. Runkoisomeriaa voi esiintyä lähes kaikilla hiilivedyillä. 

Hyvin yleisessä käytössä oleva runkoisomeeri on moottoribensiinin sisältämä oktaani. Kun varsinainen oktaani on kahdeksan hiilen pituinen ketju, bensiinin iso-oktaanissa pisin yhtenäinen ketju on viiden hiilen mittainen ja kolme hiiliatomia on siirtynyt haaroiksi ketjun varrelle. Rakenteelliselta nimeltään aine on 2,2,4-trimetyylipentaani. Koska tyydyttyneissä hiilivedyissä ketjun päässä oleva hiiliatomi reagoi etusijalla, on tällä rakenteella saavutettu optimaaliset palamisominaisuudet, sillä tämän isomeerin ketjussa on viisi päätä. 

Myös 2,2,3,3-tetrametyylibutaani olisi yksi mahdollinen oktaani-isomeeri, siinä olisi 6 ketjunpäätä, mutta se olisi liian epävakaa ja vaikeasti hallittava yhdiste.

Paikkaisomeria
--------------

Paikkaisomeria on seurausta funktionaalisesta ryhmästä, jonka paikka vaihtelee isomeereilla.

Esimerkiksi propanolilla on isomeereja: sen molekyylikaava on C3H8O ja isomeerit 

1-propanoli (vasemmalla) ja 2-propanoli (oikealla):

1-propanoli (vasemmalla) ja 2-propanoli (oikealla):

|
|  |
|  |  |
| 1-propanoli | 2-propanoli |

Funktioisomeria
---------------

Funktioisomeereilla on erilaiset funktionaaliset ryhmät. Esimerkiksi yllä olevan propanolin funktionaalinen isomeeri on metyylietyylieetteri, jonka molekyylikaava on C3H8O.

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 558. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 13.7.2014). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Opetus.tv: Kemian etäopiskeluympäristö, Rakenneisomeria
Rakennekynnet
**Rakennekynsi** on luonnonkynnen päälle rakennettava kynsi. Niitä tehdään yleisimmin joko geelillä tai akryylillä. Konkreettisin ero näiden kahden välillä on tekotapa: geeli on valmista massaa, joka levitetään kynnelle ja kovetetaan UV-lampun alla. Akryylimassa useimmiten tehdään akryylinesteestä sekä akryylijauheesta, jolloin se kovettuu joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. On myös UV-kovetteisia akryylejä. 

Akryyli on kovettuneena hieman kovempaa kuin geeli, joka ei kuitenkaan suoranaisesti vaikuta kynnen pysyvyyteen. Ihmisten kynsilaadut ovat erilaisia, joten toisen kynnellä pysyy paremmin akryyli, toisen kynnelle geeli on parempi vaihtoehto. Yksi suuri vaikuttava tekijä on oman kynnen kosteuspitoisuus. Luonnonkynnen, jolle rakennekynsi tehdään, tulee olla terve. Rakennekynsien tekijöitä työskentelee esimerkiksi kauneushoitoloissa, kampaamoissa sekä kynsistudioissa. Kynsien hinta vaihtelee paljon. Rakennekynnet ovat useita kertoja omia kynsiä vahvemmat.

Kirjallisuutta
--------------

* Alexander-Potter, Pansy & Mineko Sugita: *Kauniit kynnet. Yli 500 tyylikästä mallia*. (Nail Art Sourcebook. Over 500 Designs for Fingertip Fashions, 2012.) Suomentanut Nelli Iivanainen. Helsinki: Minerva, 2013. ISBN 978-952-492-786-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Rakennekynnet syynissä (Arkistoitu – Internet Archive). Plaza.fi Ellit 10.10.2007.
* Ripsienpidennykset ja rakennekynnet allergianäkökulmasta. Allergia- ja astmaliitto.
**Santa Rosa** oli Portugalin laivaston kaljuuna, joka tuhoutui räjähdyksessä Atlantilla Brasilian rannikolla Recifen edustalla ollessaan matkalla Salvadorista Lissaboniin päällikkönään Bartolomeu Freire de Araújo.

Valmistus
---------

Alus valmistettiin 1715 Portugalin laivastolle Ribeira das Nausilla Lissabonissa. Kolmimastoinen alus oli 56 metrin pituinen ja sen aseistuksena oli 56-70 kanuunaa.

Palvelus
--------

Ottomaanien ja Venetsian välisessä sodassa (1714-1718) alus osallistui 19. heinäkuuta 1717 Matapanin taisteluun paavi Clement IX:n turkkilaisia vastaan kokoaman laivaston oikealla sivustalla. Aluksen palattua Portugaliin se osallistui merirosvojen vastaiseen taisteluun samoin kuin vuosittaisten Brasiliaan matkanneiden saattueiden suojaamiseen.

Alus suojasi *Nossa Senhora da Nazarén* kanssa 20. maaliskuuta 1726 Portugalista Brasiliaan lähtenyttä 16 aluksen saattuetta. Aluksen päällikkönä oli Bartolomeu Freire de Araújo, jonka tehtävänä oli varmistaa myös saattueen paluu Lissaboniin. Saattue saapui 24. toukokuuta 1726 Salvadoriin Brasiliaan oltuaan merellä kaksi kuukautta ja neljä päivää.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Santa Rosa (1726)
**Tieteellinen luokittelu** 

* Tieteellinen luokittelu
* Taksonomia
* Systematiikka
* Kladistiikka

Luokittelun tasot 

* yläkunta / domeeni
* kunta
	+ alakunta
		- osakunta
			* yläjakso, yläkaari
* pääjakso / kaari
	+ alajakso / alakaari
		- osajakso / osakaari
			* yläluokka
* luokka
* lahko
* heimo
* tribus
* suku
* sektio
* sarja
* laji
	+ alalaji
* muunnos / serotyyppi
* muoto
* erityismuoto
* lajike / rotu

Termejä 

* taksoni
* fenetiikka
* kladistiikka
* tyyppilaji
* binominen nimistö
* holotyyppi
* Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
* rengaslajit
* Integrated Taxonomic Information System

Kasvien luokittelu 

* Angiosperm Phylogeny Group
	+ APG II -luokittelu
	+ APG III -luokittelu
* Cronquistin luokittelu
* Kasvien luokitus Linnén teennäisjärjestelmän mukaan

**Muunnos** (*varietas*, var.) on eliöiden taksonomisen luokittelun taso, joka on alalajin ja muodon välissä. Eri muunnoksia edustavat yksilöt kuuluvat siis samaan lajiin, mutta eroavat jossain määrin toisistaan. Muunnoksiin jaettava taksoni voi olla alalaji tai myös laji. Esimerkiksi juolasara (*Carex nigra* var. *nigra*), tupassara (*Carex nigra* var. *juncea*) ja kankeasara (*Carex nigra* var. *recta*) ovat jokapaikansaralajin (*Carex nigra*) muunnoksia ja merirantaluikka (*Eleocharis palustris* subsp. *palustris* var. *lindbergii*) on pohjanrantaluikan (*Eleocharis palustris* subsp. *palustris*), rantaluikan alalajin, toinen muunnos.
**Suiunjoki** (myös *Suijunjoki*, *Suikujoki*; ven. Шуя, *Šuja*) on Vienanmereen laskeva joki Karjalan tasavallan Belomorskin piirissä Venäjällä. Sen pituus on 85 kilometriä, valuma-alueen laajuus 938 neliökilometriä ja keskivirtaama 8,2 kuutiometriä sekunnissa.

Suiunjoki saa alkunsa Suikujärvestä 105 metriä merenpinnan yläpuolella. Se virtaa mutkitellen koilliseen ja laskee Vienanmeren Suiunlahteen Suiun kylän luona. Joen reitillä ovat Maškolampi, Kuzkozero ja Kippojärvi (ven. *Kipozero*). Suurin sivujoki on Lonkanjoki (*Olonga*).

Suiunjoen kaltevuus on 1,235 ‰. Yläjuoksulla, joka käsittää kaksi kolmasosaa joen pituudesta, on kallioita, harjuja ja kukkuloita. Alajuoksu on soistunutta tasankoa. Koskia on eniten keskijuoksulla. Joen leveys on 20–25 metriä. Se saa suurimman osan virtauksestaan sulamisvesistä. Kevättulva on touko-kesäkuussa.

Suiunjoki on lohen kutujoki. Muita kalalajeja ovat taimen, hauki, ahven, lahna, säyne, särki, kuore, siika ja made. Joki on suosittu retkeilykohde.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 236. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Šuja *Vse reki*. Viitattu 3.6.2022.
**Muumipeikko** on Tampereella sijaitseva patsas, joka esittää Tove Janssonin luomaa Muumipeikkoa. Veistos pohjautuu Tuulikki Pietilän 1980-luvulla valmistamaan kuvaelmahahmoon, ja sen on valanut pronssiin kuvanveistäjä Matti Kalkamo. Patsaan alkuperäisenä jalustana toimi Madagaskarilta löytynyt kivettynyt puu, joka oli miljoonia vuosia vanha. Nykyinen jalusta on Vuoreksen alueelta peräisin oleva luonnonkivi.

*Muumipeikko* kuuluu Tampereen taidemuseon kokoelmiin. Patsas tilattiin arkkitehti Raili Pietilän aloitteesta vuonna 2004. Se sijoitettiin ensin pääkirjasto Metson edustalle, koska talossa toimi siihen aikaan Muumilaakso-museo. Teos paljastettiin 25. elokuuta 2005. Metson remontin vuoksi *Muumipeikko* siirrettiin varastoon syksyllä 2015, mutta se sai uuden paikan keväällä 2017, kun se pystytettiin Sorsapuistoon Tampere-talon ja uuden Muumimuseon yhteyteen.

Patsaalle on tehty toistuvasti ilkivaltaa. Vuonna 2008 sitä vahingoitettiin niin pahoin, että veistos piti valaa uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuulikki Pietilä *Julkiset veistokset ja monumentit Tampereella*. Tampere:  Tampereen kaupunki, 2006. Viitattu 29.12.2019.
2. 1 2  Alanen, Kirsi: Muumipeikko sai patsaan Tampereelle (maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat*.  26.8.2005. Viitattu 29.12.2019.
3. 1 2 3  Rämö, Marjo: Muumipeikko on siirretty Sorsapuistoon! – Lapset piirittivät veistoksen kuin idolin *Tamperelainen*.  30.5.2017. Viitattu 11.1.2018.
4. ↑  Kokoelma  2017. Tampere:  Muumimuseo. Viitattu 11.1.2018.
**Norman Felton** (29. huhtikuuta 1913 Lontoo – 25. kesäkuuta 2012) oli brittiläissyntyinen televisiotuottaja. Hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1929 ja asettui Ohion Clevelandiin. Felton työskenteli muun muassa ohjelmissa *The Man from U.N.C.L.E.* ja *Tohtori Kildare* NBC:llä. Hän toimi myös esimerkiksi lääketieteellisen draaman *Yhdestoista hetki* toimeenpanevana tuottajana.

Felton sai vuonna 1965 Golden Globen sarjasta *The Man from U.N.C.L.E.*, ja vuonna 1966 hän sai siitä lisäksi Emmy-ehdokkuuden. Vuonna 1975 hän tuotti televisioelokuvan *Babe*, joka toi hänelle uuden Emmy-ehdokkuuden. Vuonna 1979 hän tuotti televisioelokuvan *Nimesi olkoon Jonah*. Vuonna 1997 hän sai Producers Guild of American elinikäisen kunniajäsenyyden.

Lähteet
-------

1. ↑  Producer Norman Felton dies at 99 *Variety.com*.  4.7.2012. Viitattu 22.8.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Norman Felton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Norman Felton
**Generation X** (käytti myös nimeä **Gen X**) oli englantilainen punk rock -yhtye, joka toimi vuosina 1976–1981.

Historia
--------

Generation X:n perustivat Lontoossa vuonna 1976 laulaja Billy Idol, basisti Tony James ja rumpali John Towe. Yhtyeeseen liittyi pian myös kitaristi Bob Andrews. Towen lähdettyä kesällä 1977 rumpaliksi tuli Mark Laff. Laulujen kirjoittamisesta vastasivat Idol ja James. Yhtye sai innoitusta Sex Pistolsista, joka osoitti ettei hyvä soittotaito ollut välttämätöntä. Generation X otti nimensä samannimisestä kirjasta, joka käsitteli modien ja rokkarien kahinoita 1960-luvulla.

Generation X sai levytyssopimuksen Chrysalis Recordsilta ja julkaisi esikoisalbuminsa *Generation X* vuonna 1978. Yhtyeestä tuli yksi ensimmäisistä punkyhtyeistä suositussa televisio-ohjelmassa *Top of the Pops*.

Generation X:n toinen albumi *Valley of the Dolls* julkaistiin 1979. Yhtyeessä syntyi sisäisiä kiistoja sen musiikillisesta suunnasta punkin ja raskaamman rockin välillä, joten pian yhtyeessä olivat perustajajäsenistä jäljellä enää Idol ja James. Vierailevien kitaristien ja rumpali Terry Chimesin kanssa jatkanut kaksikko lyhensi yhtyeen nimen muotoon Gen X. Yhtye julkaisi vielä albumin *Kiss Me Deadly* (1981) ennen hajoamistaan.

Billy Idol aloitti menestyksekkään soolouran ja sai sen aluksi listahitin Generation X:n viimeisen albumin kappaleesta "Dancing with Myself". Tony James jatkoi uraansa Sigue Sigue Sputnikissa. Idol, James, Andrews ja Laff esiintyivät yhdessä vielä kerran Lontoossa vuonna 1993.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* 1978 – *Generation X*
* 1979 – *Valley of the Dolls*
* 1981 – *Kiss Me Deadly*
* 1998 – *Sweet Revenge* (nauhoitettu vuonna 1979)

### Kokoelmat

* 1985: *The Best of Generation X*
* 1990: *The Idol Generation*
* 1991: *Perfect Hits 1975–81*
* 2002: *Radio 1 Sessions*
* 2003: *Anthology*

### Livealbumit

* 1999 – *Live at the Paris Theatre*
* 2002 - *One Hundred Punks – BBC Live in Concert*
* 2003 – *Live at Sheffield*
* 2005 – *Live*
* 2010 - *Electric Ballroom*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Generation X *Record Collector Magazine*. Viitattu 22.8.2019.
2. 1 2 3 4 5  Generation X Artist Biography by Greg Prato *AllMusic*. Viitattu 21.8.2019.
3. ↑  Generation X Gets "Sweet Revenge" *MTV*.  27.4.2019. Viitattu 22.8.2019.
**Pinta-alamassa** eli **massakate** eli **pintatiheys** on levyn tai ainekerroksen massa jaettuna sen pinta-alalla. Pinta-alamassan SI-yksikkö on kilogramma neliömetriä kohti (kg/m2).

Paperiteollisuudessa, jossa pinta-alamassa kuvaa paperin "paksuutta", käytetään sille usein nimeä **neliömassa** tai **grammapaino**. Tavanomaisen tulostuspaperin grammapaino on 80 g/m2. Paperin ja kartongin välinen standardinmukainen erottelu kulkee grammapainossa 125 g/m2, jonka yli olevia laatuja kutsutaan kartongiksi.

Pinta-alamassa {\displaystyle \rho \_{A}} voidaan laskea jakamalla levyn tai ainekerroksen massa *m* sen pinta-alalla *A*:

{\displaystyle \rho \_{A}={\frac {m}{A}}}.
Toisaalta, materiaalin tiheyden \rho  avulla ilmaistuna pinta-alamassa on

{\displaystyle \rho \_{A}=\rho d}
missä *d* on levyn tai ainekerroksen paksuus.

Katso myös
----------

* Pituusmassa
* Tiheys

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Standardisoimisliitto: *SI-opas : 2019 : kansainvälinen suure- ja yksikköjärjestelmä = international system of quantities and units*, s. 27. Suomen Standardisoimisliitto SFS ry, 2019. ISBN 978-952-242-411-2. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  [ ISO 536:2019(en)
Paper and board — Determination of grammage] *www.iso.org*. Viitattu 11.3.2022.
3. ↑  grammapaino | TEPA-hakutulos erikoisalojen sanastoista ja sanakirjoista *termipankki.fi*. Viitattu 11.3.2022.
4. ↑  Karhu, Heikki: *Painopaperi- ja kartonkilajit Suomessa*, s. 21. Opinnäytetyö. Tampere: Tampereen ammattikorkeakoulu, Paperitekniikan koulutusohjelma, 2007. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 30.11.2014).
**Mauro Santambrogio** (s. 7. lokakuuta 1984 Erba) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa LPR-Piacenza-tallissa 2004–2005, edusti Lampre-Fonditalia 2006–2009, BMC Racing Teamia 2010–2012 ja Vini Fantini-Selle Italiaa 2013. Hän voitti Italian ympäriajossa 2013 Bardonecchiaan päättyneen vuorietapin ennen Vincenzo Nibalia. Kansainvälinen pyöräilyliitto kertoi kuitenkin 3. kesäkuuta, että Santambrogio oli antanut EPO-hormonia sisältäneen dopingnäytteen kilpailun ensimmäisellä etapilla. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon.

Santambrogion oli tarkoitus edustaa kaudella 2015 Amore & Vita-Selle SMP -joukkuetta. Hän jäi kuitenkin kilpailukieltonsa aikana, lokakuussa 2014 tehdyssä dopingtestissä kiinni testosteronin käytöstä, ja hänen kilpailukieltonsa pidennettiin 21. lokakuuta 2017 saakka. Hän ilmoitti lopettavansa pyöräilyuransa.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives

2005
GP Brissago, voitto
Välimeren kilpailut, pronssia maantieajossa
2009
Tre Valli Varesine, voitto
Coppa Agostoni, toinen
2010
Coppa Agostoni, toinen
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
2011
Giro di Toscana, toinen
2012
Clásica de San Sebastián, kuudes
Lombardian ympäriajo, neljäs
2013
Giro del Trentino, kokonaiskilpailussa toinen
Gran Premio Industria e Artigianato, voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, 14. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mauro Santambrogio *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 21.1.2015. Viitattu 21.1.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Mauro Santambrogio *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.1.2015. (englanniksi)
3. ↑  Nibali kasvatti johtoaan Girossa *yle.fi*.  18.5.2013. Viitattu 20.5.2013.
4. ↑  Giron etappivoittaja kärähti *yle.fi*.  3.6.2013. Viitattu 25.6.2013.
5. ↑  PUBLICATION EN 11.08.2014 (PDF) (Kansainvälisen pyöräilyliiton luettelo kilpailukiellon saaneista pyöräilijöistä)  11.8.2014. UCI. Viitattu 21.9.2014. (englanniksi)
6. ↑  Santambrogio banned for three years *cyclingnews.com*.  27.10.2015. Viitattu 10.1.2016. (englanniksi)
Muumiotaudin saastuttama omena
**Muumiotauti** on omenapuita vaivaavan *Monilia fructigena* -sienen aiheuttama sairaus. Taudin ensioireita ovat omeniin ilmestyvät pienet ruskeat kuoliolaikut, jotka laajenevat nopeasti. Laikun keskelle muodostuu valkoista pistemäistä kasvustoa, josta itiöt leviävät. Syksyllä saastuneet omenat mustuvat ja tulevat sitkeiksi. Näissä omenissa tauti talvehtii, joten ne on tuhottava taudin leviämisen estämiseksi. Se leviää ilmavirtojen, sadeveden ja hyönteisten mukana.

Tauti voi iskeä kolhiintuneeseen tai omenaruven jo ennestään vioittamaan hedelmään. Ohutkuoriset ja aikaiset lajikkeet ovat herkkiä taudille ja monet paksukuoriset ja myöhäiset lajikkeet kestävät sitä paremmin. Omenien lisäksi sitä voi esiintyä myös luumuissa ja päärynöissä sekä joskus kirsikoissa.

Jos haluaa estää muumiotautia leviämästä, kannattaa niin maahan pudonneet kuin puissakin olevat saastuneet omenat ja lehdet tuhota polttamalla tai hautaamalla maahan. Normaalissa kotikompostissa tauti ei tuhoudu. Ennalta ehkäisevinä toimenpiteinä voidaan leikata puuta riittävän usein, jotta se pysyy ilmavana, ja pitää maan kosteus tasaisena, jotteivät omenat halkeilisi.

Taudin vaivaamat omenat ovat syötäväksi kelpaamattomia. *Monilia laxa* -sieni taas aiheuttaa versomuumiotautia, joka tuhoaa kukkivia oksia. Myös *Monilinia fructicola* -sieni on aiheuttanut Euroopassa hedelmäpuiden muumiotautia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jussi Salokorpi: Muumiotauti on puutarhurin vihulainen – näillä ohjeilla pääset niskan päälle Yle.fi 14.9.2016. Viitattu 3.7.2020.
2. 1 2  Johanna Keponen: Iskikö omenoihin muumiotauti? Älä tee yleisiä virheitä, jos haluat taudista eroon Kotiliesi.fi 23.9.2017. Viitattu 23.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* MTT, s. 48
* Anssi Krannila & Anna Paalo: Omenapuu. s. 82. Multikustannus.
**Arvo Leibur** (s. 17. lokakuuta 1964 Tartto) on virolainen viulisti.

Leibur aloitti musiikkiopinnot lasten musiikkikoulussa Tartossa vuonna 1972 ja valmistui vuonna 1982 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa oli saanut opetusta Jüri Gerretziltä. Tämän jälkeen hän opiskeli vuoteen 1989 Moskovan konservatoriossa Irina Botškovan johdolla. Lisäksi hän sai yksityistunteja Galina Barinovalta ja Igor Bezrodnyilta. Leibur on toiminut monien orkesterien solistina, konserttimestarina ja vierailevana konserttimestarina. Vuonna 2001 hänestä tuli sekä Holland Symfonian että Viron kansallisen sinfoniaorkesterin konserttimestari. Kamarimusiikissa Leiburin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Lauri Väinmaa, Ivari Ilja, Peep Lassmann, Vardo Rumessen, Heiki Mätlik ja Terje Terasmaa.

Leibur on ollut mukana tekemässä lukuisia levytyksiä, joista *Tango King Astor Piazzolla* palkittiin Viron vuoden klassisena levytyksenä 2000. Vuonna 2005 viulistille myönnettiin vuosittainen Viron musiikkineuvoston tulkitsijapalkinto. Vuonna 2008 Leiburilta ilmestyi soololevytys *Euroopa virtuoosid*, jolla hän tulkitsee Arcangelo Corellin, Niccolò Paganinin, Ivan Handoškinin, Mati Kuulbergin, Ole Bullin ja Henryk Wieniawskin teoksia. Vuonna 2008 Leibur sai Orania-Nassaun ritarikunnan arvon.

Leibur on tehnyt opetustyötä Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa sekä Kuopion konservatoriossa. Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa hän pääsi jousisoitinten laitoksen johtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Arvo Leibur Estonian Music Information Centre
2. 1 2  Arvo Leibur Eesti Riiklik Sümfooniaorkester


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Heimo Helmisestä. Myös Arvo Heimo Helminen oli ministeri.*

**Heimo Helminen** (4. maaliskuuta 1878 Jyväskylä – 17. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen vakuutusalan asiantuntija ja poliitikko.

Helmisen vanhemmat olivat kirjakauppias Henrik Fabian Helminen ja Hilda Wilhelmina Grönroos. Hän valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1905, lakitieteen kandidaatiksi 1907 ja lisensiaatiksi 1910 (väitöskirja *Henkivakuutussopimuksesta*). Helminen toimi Helsingin yliopistossa suomalaisen lakikielen apulaisena 1910-1926, vakuutusneuvoston asiamiehenä vuodesta 1918 sekä neuvoston vakinaisena johtajana vuodesta 1926. Vuonna 1921 hän oli työväen tapaturmalakikomitean puheenjohtaja. Hän oli myös Suomen edustaja useissa kansainvälisissä neuvotteluissa ja kongresseissa. Edistyspuoluetta edustanut Helminen toimi Vennolan II hallituksessa oikeusministerinä 1921–1922 ja murhatun Heikki Ritavuoren jälkeen sisäasiainministerinä 1922.

Väitöskirjansa lisäksi Helminen julkaisi useita teoksia vakuutusoikeudesta, muun muassa *Uusi työväen tapaturmavakuutusasetus* (1919), *Työväen tapaturmavakuutus käytännössä* (1932, suomeksi ja ruotsiksi), *Työkyvyttömyysasteikko* (1939) sekä *Tapaturma-asteikko* (1940).

Helmisen puoliso vuodesta 1902 oli Hélene Louise Aminoff (k. 1948).

Lähteet
-------

* Heimo Helminen *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
* Heikinheimo, Ilmari: *Suomen elämäkerrasto*, s. 289. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Hjalmar Granfelt** | **Suomen oikeusministeri**1921−1922 | Seuraaja:**Albert von Hellens** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Heikki Ritavuori** | **Suomen sisäasiainministeri**1922 | Seuraaja:**Yrjö Johannes Eskelä** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |