recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hildegard Falck** (o.s. **Janze**, s. 8. kesäkuuta 1949 Nettelrede) on saksalainen keskimatkojen juoksija, 800 metrin juoksun olympiavoittaja Münchenissä 1972.

Hildegard Falck harrasti nuorena uintia ja siirtyi juoksijaksi vasta 1967. Vuonna 1970 hän saavutti ensimmäisen suurmenestyksensä voittaessaan Euroopan cupin finaalin.

Sisäratojen EM-kilpailuissa 1971 Falck voitti 800 metrillä kultaa. Länsi-Saksan mestaruuskilpailuissa Stuttgartissa 11. heinäkuuta 1971 Hildegard Falck juoksi ensimmäisenä naisena virallisesti alle kahden minuutin 800 metrillä ajalla 1.58,45. Pohjois-Korean Sin Kim Dan oli tehnyt tämän jo 1963, mutta IAAF ei hyväksynyt hänen suorituksiaan. Pian ME-juoksunsa jälkeen Falck oli mukana tekemässä 4 × 800 metrin viestijuoksun maailmanennätystä. Saman vuoden EM-kisoissa Falck voitti alkueränsä ja oli toinen välierässä, mutta finaalissa Itä-Saksan Gunhild Hoffmeister kompastui 200 metrin jälkeen kaataen edellään juosseen Falckin. Vera Nikolic väisti kolarin niukasti voittaen kisan molempien kolaroijien keskeyttäessä. Pitkässä viestissä Falck sai hopeaa.

Münchenin olympialaisissa Falck voitti 800 metriä ajalla 1.58,55. Hän oli mukana myös pitkän viestin joukkueessa, joka sai pronssia.

Vuoden 1974 EM-kisoissa Falck osallistui ainoastaan pitkään viestiin sijoittuen viidenneksi.

Falckia valmensi hänen miehensä Rolf Falck, joka oli myös juossut keskimatkoja. Myöhemmin Falck oli naimissa nykyaikaisessa viisiottelussa kilpailleen Klaus Kimmichin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hildegard Falck *Olympedia*. Viitattu 13.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä*. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
3. ↑  Walker, Ewald: Falck's two moments in time *www.worldathletics.org*.  11.7.2021. Viitattu 13.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  *EM 71 Helsinki*. WSOY, 1972. ISBN 951-0-00478-2.
5. ↑   Siukonen, Markku; Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*. Gummerus, 1990. ISBN 951-8920-11-7.

Naisten 800 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1928: Lina Radke |
1960: Ludmila Ševtsova |
1964: Ann Packer |
1968: Madeline Manning |
1972: Hildegard Falck |
1976: Tatjana Kazankina |
1980: Nadežda Olizarenko |
1984: Doina Melinte |
1988: Sigrun Wodars |
1992: Ellen van Langen |
1996: Svetlana Masterkova |
2000: Maria Mutola |
2004: Kelly Holmes |
2008: Pamela Jelimo |
2012: Caster Semenya |
2016: Caster Semenya |
2020: Athing Mu |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |
**Il Pordenone** (oikealta nimeltään **Giovanni Antonio de’ Sacchis** tai **Regillo**) (1483 Pordenone – tammikuu 1539 Ferrara) oli italialainen taidemaalari.

Elämä ja ura
------------

Hänen uskotaan olleen Pellegrino da San Daniellon oppilas, mutta hänen tyyliään ohjasi Giorgionen vaikutus. Suurin osa hänen varhaisista töistään löytyy freskokoristeluina Pordenonen ympäristön kirkoista, joissa hän vietti suurimman osan ajastaan. Hän teki monia teoksia myös muualla Friulissa sekä Cremonassa. Noin vuonna 1529 hän lähti Venetsiaan, mutta hänen töitään on säilynyt siellä vain vähän, lukuun ottamatta kahta Pyhä Kristoforosta ja Pyhää Martinusta esittävää taulua San Roccon kirkossa. Hänen ja Tizianin välillä vallitsi Venetsiassa kova kilpailu. Sen jälkeen hän matkusti Piacenzaan, Genovaan, Ferraraan ja muihin paikkoihin ja teki freskokoristeita. Kotikaupunkiinsa palattuaan hän sai ritarin arvon. Vuonna 1536 hän oli jälleen Venetsiassa. Ferraran herttua Hercules II kutsui hänet virallisesti Ferraran hoviin, jossa hän pian sen jälkeen kuoli. Kolme hänen tärkeintä oppilastaan olivat Bernardino Licinio, nimeltään II Sacchiense, hänen vävynsä Pomponio Amalteo ja Giovanni Maria Calderari.

Pordenonen teoksista voidaan mainita *Pyhä Giovanni Giustiniani ja muita pyhimyksiä*, alun perin Santa Maria dell'Ortossa Venetsiassa, *Madonna ja pyhimykset*, *Aviorikoksesta pidätetty nainen* ja *Marian ilmestys* Udinessa, jota Giorgio Vasari piti taiteilijan mestariteoksena. Piacenzassa on yksi hänen kuuluisimmista kirkkokuvistaan, *Pyhän Katariinan kiista filosofien kanssa*. Tähän kuvaan liittyvä Paavalin hahmo on hänen oma muotokuvansa. Hänen viimeisimmät teoksensa ovat verrattain huolimattomia ja pinnallisia, ja yleensä hän on parempi mies- kuin naishahmoissa. Hänen perspektiivin käyttöään ja omaperäisyyttään on kehuttu.

* Pyhä Giovanni Giustiniani ja muita pyhimyksiä*Pyhä Giovanni Giustiniani ja muita pyhimyksiä*
* Pyhän Katariinan kiista filosofien kanssa*Pyhän Katariinan kiista filosofien kanssa*
* L'Adorazione dei Magi*L'Adorazione dei Magi*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giovanni Antonio Pordenone *The Catholic Encyclopedia*.  1911. Viitattu 23.10.2022.
2. 1 2 3  Il Pordenone *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 23.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Il Pordenone** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Victoria
* Prado
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Shandling huhtikuussa 2011
**Garry Emmanuel Shandling** (29. marraskuuta 1949 Chicago, Illinois – 24. maaliskuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.

Ura
---

Uransa alkuaikoina hän toimi televisio-ohjelmien käsikirjoittajana, kuten *Sanford and Son* (1972) ja *Terve taas, Kotter* (1975). Tämän jälkeen hän päätti siirtyä stand up -koomikoksi ja hän esiintyi usein Johnny Carsonin televisioshowssa.  Hänet tunnetaan parhaiten tilannekomediasarjoista *It's Garry Shandling's Show* (1986–1990) ja kriitikoiden ylistämästä *The Larry Sanders Show* (1992–1998). NBC tarjosi hänelle vuonna 1992 omaa Late Night Showta David Lettermanin jätettyä shown, mutta hän kieltäytyi koska oli päättänyt jo tehdä Larry Sanders Shown. Tämän lisäksi hän on juontanut Grammy-palkintojen jaon neljästi (1990, 1991, 1993, 1994) ja Emmy-palkintojen jaon kahdesti (2000, 2004)

Yksityiselämä
-------------

Hän syntyi Chicagossa amerikanjuutalaiseen perheeseen, mutta eli lapsuutensa Tucsonissa. Shandling ei ollut koskaan naimisissa. Hän kuoli äkillisesti 66-vuotiaana maaliskuun loppupuolella 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Garry Shandling, US comedian and actor, dies aged 66 BBC News. Viitattu 25.3.2016.
2. ↑  How Garry Shandling Shook Up Late-Night TV
3. ↑  GRAMMY Hosts Through The Years
4. ↑  Garry Shandling to Host Primetime Emmys
5. ↑  NBC News: Comedian Garry Shandling Dies at 66
6. ↑  Garry Shandling Dead: 5 Fast Facts You Need to Know
7. ↑  Garry Shandling Dies at 66

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Garry Shandling**.
* Garry Shandling Biography (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Il Postino – Posteljooni** (*Il Postino*) on Michael Radfordin ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1994. Radford oli myös yksi elokuvan viidestä käsikirjoittajasta. Antonio Skármetan romaaniin perustuva fiktiivinen tarina runoilija Pablo Nerudasta ja tälle kirjeitä tuovasta postimiehestä nousi kansainväliseksi suosikiksi ja voitti alkuperäismusiikistaan Oscarin. Se oli ehdolla neljässä muussakin kategoriassa.

Elokuvan tarinassa keski-ikäinen postimies (pian kuvausten jälkeen sydäninfarktiin kuollut Massimo Troisi) oppii arvostamaan runoutta Pablo Nerudan (Philippe Noiret) avulla ja käyttää keinoa hyväkseen valloittaakseen kauniin Beatricen (Maria Grazia Cucinotta) sydämen.

Vastaanotto ja myöhemmät arviot
-------------------------------

*Posteljoonin* säveltäjä Luis Bacalov voitti parhaan musiikin Oscarin. Elokuva oli lisäksi ehdolla parhaan elokuvan, parhaan ohjauksen, parhaan miespääosan (Massimo Troisi postuumisti) ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen sarjoissa. Bafta-palkintogaalassa *Posteljooni* palkittiin parhaana vieraskielisenä elokuvana ja alkuperäismusiikistaan.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Posteljoonin* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Aiempi elokuvasovitus
---------------------

*Nerudan postinkantaja* (1983) on aiempi chileläinen elokuvasovitus samasta romaanista. Sen ohjasi kirjailija Antonio Skármeta itse.

Lähteet
-------

1. ↑  Laurino, Maria: FILM; A Postman, a Poet, an Actor's Farewell *The New York Times*.  11.6.1995. Viitattu 11.8.2017. (englanniksi) Vain tilaajille.
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 11.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Il Postino – Posteljooni* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Il Postino – Posteljooni* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Il Postino: The Postman
**Severus Gastorius** (.1646 Oettern, Saksa – 1682, Jena) oli saksalainen kanttori ja säveltäjä.

Severus syntyi Weimarin lähellä, ja oli opettajan poika. Suku käytti nimeä *Bauchspieß.* 1667 hän alkoi opiskella Jenan yliopistossa, ja vuodesta 1670 hän toimi Jenassa kanttori Anderas Zöllin viransijaisena ja solmi avioliiton tämän tyttären kanssa 1677 ja siten hän sai Zöllin viran tämän kuoltua. 

Gastoriuksen tunnetuin sävelmä on virsimelodia, joka liittyy *Samuel Rodigastin* virteen "*Was Gott thut, das ist wohlgetan"*. 1687 Nordhausenissa ilmestyneessä laulukirjassa kerrotaan, että Rodigast olisi kirjoittanut virtensä tekstin lohduttaakseen sairasta Gastoriusta, jonka luultiin kuolevan ja oli pyytänyt Rodigastia kirjoittamaan virren lohdutukseksi ja lauettavaksi hänen haudallaan. Kuolinvuoteellaan Gastorius kirjoitti runoon sävelmän. Hänen sävelmänsä pohjautui kuitenkin *Werner Fabriciuksen* virsisävelmään. Mutta hän parantuikin ja hänen kuorolaisensa, jotka olivat kanttoriopiskelijoita, saivat laulaa virren hänelle joka viikko. Siten sävelmä levisi nopeasti. Hän kuoli kuitenkin jo 36-vuotiaana. Sävelmä painettiin 1677 Hannoverissa ilmestyneessä virsikirjassa hautajaisvirsien osastossa, ja tätä pidetään eräänlaisena todistuksena virren syntykertomukselle.

Johann Sebastian Bach on käyttänyt Rodigastin *Was Gott thut*-virttä ja Gastoriuksen sävelmää neljässä kantaatissaan (BVW 12, 98, 99, 100).

Gastoriuksen sävelmä on tunnettu myös suomenkielisissä virsikirjoissa, mutta sävelmä ei missään niistä liity Rodigastin kirjoittamaan virteen.

Suomen ev. lut. kirkon virsikirja

* 172 *Nyt kansat kaikki laulakaa* (Burkhard Waldis 1553, Lobt Gott in seinem Heiligthum, suom. Elias Lönnrot 1872, uud. komitea 1937, 1984)
* 387 *Herraamme aina luottaa saa* (Benjamin Schmolck 1720, Was Gott tut, das ist wohlgetan, suom. Elias Lönnrot 1874

Ruotsin kirkon virsikirja

* 414 *Niin kauaksi kuin aaltojaan / Så långt som havets bölja går* (Carl W. Skarstedt 1861, Lars Lindman 1980, suom. Pekka Kivekäs 1998)
* 555 *Jumalan neuvo kestävän /På Gud och ej på eget råd* (Christian F. Gellert 1757, Auf Gott, und nicht auf meinen Rat, ruots. Johan O. Wallin 1818, Eva Norberg 1981, suom. Niilo Rauhala 1997)

Lähteet
-------

1. ↑  Severus Gastorius (Composer) *bach-cantatas.com*. Viitattu 7.4.2020.
2. ↑  Severus Gastorius 7.4.2020.
3. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700.*, s. 523. Wessmans musikförlag AB Visby 2019 ISBN 978-91-877-1068-1, 2019.*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**Vilho Pekka Suosalo** (17. toukokuuta 1910 Pietarsaari – 27. heinäkuuta 1976 Rovaniemi) oli suomalainen muurari ja SKDL:n kansanedustaja.

Suosalon vanhemmat olivat leipuri ja sosialidemokraattien kansanedustaja Kalle Suosalo ja Liisa Haak. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli osuusliikkeen myymälähoitajana Sodankylässä 1934–1936 ja muurarina Rovaniemellä 1936–1939, Pietarsaaressa 1945 ja jälleen Rovaniemellä 1945–1962.

Suosalo oli SKDL:n kansanedustajana vuosina 1962–1966 Lapin läänin vaalipiiristä. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1962 presidentinvaalissa ja kuului Rovaniemen kaupunginvaltuustoon sekä SKDL:n liittoneuvostoon.

Suosalo oli naimisissa vuodesta 1937 Sylvia Lakkalan kanssa. Hänen isänsä oli Suomen sisällissodan aikana Pietarsaaren teloituksissa ammuttu entinen kansanedustaja Kalle Suosalo ja veljet näyttelijä ja teatterinjohtaja Martti Suosalo ja punaupseeri, sodanjälkeinen kommunistiaktiivi Lauri Suosalo.

Lähteet
-------

* .aspx Vilho Suosalo *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansandemokraattien kansanedustajat 1962–1966 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(47) | 
* Aitio
* Backlund
* Gröndahl
* Haapanen
* Hietanen (1962†)
* Honkonen
* Kantola
* Kelovesi
* Kilpi
* Kinnunen
* Kiviaho
* Koivunen
* Koskinen
* Kuusinen
* Kämäräinen
* Lagerroos (1964–1966)
* Laiho
* Lehmonen
* Liedes
* Lindqvist
* Linna
* Manninen
* Murto (1962–1963†)
* Mäkelä
* Mustonen (1963–1964†)
* Nederström-Lundén
* Niiranen
* Pessi
* Puhakka
* Pulkkinen
* Rapio
* Eino Roine (1962–1966)
* Rosenberg
* Rosnell
* J. Rytkönen
* V. Rytkönen (1962–1966)
* Saarinen
* Salin
* Sinisalo
* Stenberg
* Suonpää
* Suosalo
* Tainio
* Tamminen
* Tauriainen
* Tiekso
* Torvi
* I. Virtanen (1962†)
* R. Virtanen
* V. R. Virtanen
* Åsvik

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kalpana Chawla** (hindiksi कल्‍पना चावला) (pandžabiksi ਕਲਪਨਾ ਚਾਵਲਾ) (1. heinäkuuta 1961 Karnal, Intia – 1. helmikuuta 2003 Texas, Yhdysvallat) oli avaruussukkulalentoihin erikoistunut astronautti. Hän kuoli Columbia-sukkulan räjähdyksessä helmikuussa 2003. Chawla opiskeli avaruusinsinööriksi Intiassa ja meni sen jälkeen NASA:n palvelukseen. Hän lensi ensilentonsa STS-87 avaruussukkula Columbialla.

Viimeinen lento
---------------

Hänen seuraava ja viimeinen lentonsa oli STS-107. Avaruussukkula Columbia laukaistiin matkaan 17. tammikuuta 2003 ja se kiersi maata 16 päivää omalla radallaan. Se ei telakoitunut ISS-avaruusasemaan. Tällä lennolla Chawla oli hyötykuorman ja lennon asiantuntija (*mission specialist*). Sukkulan oli määrä laskeutua takaisin maahan 1. helmikuuta noin kello 16.15 Floridassa, Kennedyn avaruuskeskuksessa. Sukkula hajosi lopulta Teksasin yllä ja kaikki seitsemän astronauttia menehtyivät.

Kalpana Chawla ja muut astronautit julistettiin kansallissankareiksi 4. helmikuuta ja 6. helmikuuta heille pidettiin jumalanpalvelus.

Lähteet
-------

1. ↑  Taylor Redd, Nola: Kalpana Chawla: Biography & Columbia Disaster *Space*.  20.12.2017. New York:  Future US Inc. Viitattu 3.1.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kafr Yasif** tai **Kefar Yasif** on pääasiassa arabien asuttama kaupunki Israelissa, Galileassa, lähellä Akkon kaupunkia. Arabit jakaantuvat kristittyyn enemmistöön ja muslimivähemmistöön. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 9 867.

Maantiede
---------

Kafr Yasif sijaitsee Ylä-Galilean kukkuloiden juurella noin 10 kilometriä Akkon kaupungista koilliseen.

Historia
--------

Pappi Kafr Yasifissa valokuvassa vuodelta 1963.
Kafr Yasif-nimi esiintyy Raamatun kreikankielisessä käännöksessä Septuagintassa kohdassa Joosuan kirja 19:29 muodossa Ιασιφ eli Iasif, mutta muualla sama nimi on käännetty muodossa *Hosa*. Arkeologistet löydökset paikalta viittaavat paikan juutalaiseen asutukseen antiikin aikana. Sittemmät asukkaat ovat olleet arabeja. Ristiretkien aikana kylä tunnettiin Akkon lähellä sijainneena kylänä *Cafersi*. Kylässä asui jälleen juutalaisia 1700-luvulta lähtien, mutta yhteisö katosi 1800-luvun aikana. Kylää käytettiin myös Akkon juutalaisten hautausmaana. Tapa haudata Akkon juutalaisia kylään päättyi arabimellakoihin vuonna 1929 tai 1936.

Talous
------

Paikallisten elinkeino on pohjautunut perinteisesti maatalouteen. Alueella viljellään esimerkiksi oliiveja ja tupakkaa, minkä lisäksi paikkakunnalla on pienimuotoista teollisuutta. Paikalliset ovat olleet Israelin keskimääräiseen tulotasoon verrattuna keskimääräistä köyhempiä.

Väestö
------

Kafr Yasifin asukasluku oli Israelin tilastokeskuksen mukaan vuoden 2017 lopussa 9 867. Vuonna 1968 paikan asukasluku oli 3 470 ja vuonna 2002 7 820. Vuonna 2002 Kafr Yasifin asukkaista 57 % oli kristittyjä ja 43 % muslimeja. Kristityt ovat jakaantuneet kreikkalaisortodokseihin ja kreikkalaiskatolilaisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 66. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kafar Yasif) Central Bureau of Statistics. Viitattu 17.5.2019. (englanniksi)
Viikari 1930-luvulla.
**Vilho Eino Viikari** (15. toukokuuta 1905 Nakkila – 13. elokuuta 1980 Pori) oli suomalainen laulaja ja diplomiurkuri.

Vilho Viikari opiskeli Viipurin musiikkiopistossa, Helsingin konservatoriossa, Pariisissa urkujensoittoa Olivier Messiaenin oppilaana sekä Milanossa laulua Manlio Marcantonin johdolla. Hän antoi ensikonserttinsa laulajana 1934 ja urkurina vuotta myöhemmin. Viikari toimi Mikaelin kirkon kanttorina Viipurissa 1936–37, Porin kaupunkiseurakunnassa 1944–1946 ja oli sitten Helsingin Hietaniemen kappelin urkurina vuoteen 1953 saakka, jolloin hänet valittiin Helsingin vanhan kirkon urkuriksi. Sitä tehtävää hän hoiti eläkkeelle jäämiseensä 1975 saakka.. 

Viikari toimi vuosina 1951–1953 Kansallis-Kuoron johtajana ja oli vuonna 1977 mukana perustamassa Helsingin NMKY:n Seniorilaulajat-kuoroa. Hän toimi myös kuoron varajohtajana. Hän kirjoitti musiikkiarvosteluja *Suomen Sosialidemokraatti* -lehteen.

Kevyen musiikin laulajana Viikari levytti vuonna 1930 salanimellä *Veli Veijo* yhteensä 18 kappaletta hanuristi Nils Ekmanin ja tämän orkesterin kanssa.

Vilho Viikari sai director musices -arvonimen 1954 ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 1975.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vilho Viikari. (Kuolinuutinen) *Helsingin Sanomat*, 17.8.1980, s. 10.
2. ↑  Vanhan kirkon urut Helsingin tuomiokirkkoseurakunta. Viitattu 19.11.2017.
3. ↑  Historiaa  1.6.2015.. Kansallis-Kuoro. Viitattu 19.11.2017.
4. ↑  Mourujärvi, Anja: Kuoron historiikki Helsingin Seniorilaulajat.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 19.11.2017.
5. ↑  Häyrynen, Antti: The dream of a hundred years *Finnish Music Quarterly*.  15.6.2011. Viitattu 19.11.2017.
6. ↑  Vilho Viikari *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 28.6.2018. Viitattu 19.11.2017.
7. ↑  Veijo Veli *fono.fi*. Fono.fi. Viitattu 19.11.2017.
8. ↑  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin (SL PF) kotimaiset saajat aakkosjärjestyksessä Ritarikunnat. Viitattu 19.11.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kalpi** on kaupunki Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Se tunnetaan esimerkiksi vanhoista hautamonumenteistaan. Kalpin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 51 670.

Maantiede ja kaupunkikuva
-------------------------

Jamuna ja sen ylittävä silta.
Kalpi sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Kaupunki voidaan jakaa uuteen ja vanhaan kaupunginosaan. Vanha kaupunginosa sijaitsee kallioilla Jamunajoen vieressä. Uudempi kaupunginosa sijaitsee vanhasta hieman kaakkoon.

Kalpin vanha linna on suojattu muurein kolmelta suunnalta. Neljättä suojaavat kallio ja joki. Kalpin vanhastakaupungista länteen sijaitsee useita vanhoja islamilaisia hautamonumentteja. Yksi niistä tunnetummista on yhdeksänkupolinen Chaurasi Gumbad. Kansanperinteessä hauta on liitetty Lodi-dynastiaan. Rakennus on todennäköisesti 1400- tai 1500-luvulta.

Historia
--------

Perimätiedon mukaan Kalpin perusti Kannaujin hallitsija 300-luvulla. Muslimit valtasivat sen vuonna 1196. Kaupungista tuli Delhin sulttaanien tärkeä tukikohta Jamunan varrella. Kalpin linnoitus suojeli alueen kautta kulkevia kulkuyhteyksiä. Kalpi itsenäistyi joksikin aikaa Delhin kärsiessä mittavia tuhoja Timur Lenkin sotaretkellä 1400-luvulla, mutta myöhemmin sen omistuksesta kilpailivat Delhin, Jaunpurin ja Malwan hallitsijat. Viimein vuonna 1527 Kalpi liitettiin Suurmogulien valtakuntaan. Kalpista tuli oman piirikuntansa (*sarkar*) hallinnollinen keskus. Kaupunkiin perustettiin myös rahapaja. Marathojen vallattua alueen Kalpista tuli marathakuvernöörin tukikohta.

Britit valtasivat Kalpin vuonna 1803 ja se liitettiin suoraan brittiläiseen Intiaan vuonna 1806. Sepoy-kapinan aikaan vuonna 1857 britit voittivat Kalpissa Lakshmibain johtaman kapinallisarmeijan.

Väestö
------

Kalpin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 51 670. Heistä hinduja oli 61,26 % ja muslimeja 38,15 %. Lukutaitoisuus oli 71,86 %.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  C.E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis and Ch. Pellat, Assisted by C. Dumont ja M. Paterson: *Encyclopaedia of Islam, Volume IV (Iran-Kha)*, s. 513. BRILL, 1998. ISBN 9789004057456. (englanniksi)
2. ↑  Kalpi (Wikisource) *1911 Encyclopædia Britannica*. Viitattu 25.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  Kalpi Population Census 2011 - 2021 *Census 2011*. Viitattu 25.9.2021. (englanniksi)
**Kadıköy** on laaja ja runsasväkinen kaupunginosa Istanbulin Aasian-puoleisessa osassa Turkissa. Se sijaitsee Marmaranmeren rannalla Bosporiin itärannalla, Üsküdarin eteläpuolella vastapäätä Istanbulin keskustaa.

Historia
--------

### Esihistoria

Arkeologiset löydöt osoittavat, että nykyisen Kadıköyn alueella oli asutusta jo kalkoliittisella kaudella noin 5500–3500 eaa. Kaivauksissa on löydetty tuolta ajalta peräisin olevia kivi-, luu-, keramiikka-, jalokivi- ja pronssiesineitä, jotka osoittavat alueen olleen asuttu yhtäjaksoisesti esihistoriallisesta ajasta lähtien.

### Antiikki

*Pääartikkeli: Antiikin Khalkedon*
Antiikin aikana Khalkedon eli Kalkhedon oli vanhin kreikkalainen siirtokunta Bosporin alueella. Sen perustivat Megarasta tulleet asuttajat vuonna 685 eaa. siis aikaisemmin kuin salmen toisella puolella olevan Byzantionin, joka perustettiin vuonna 667 eaa. Antiikin aikana Khalkedonia nimitettiin "sokeiden kaupungiksi", koska sen perustajat eivät nähneet Byzantionin niemen paljon edullisempaa sijaintia ja Kultaisen sarven arvoa satamapaikkana, vaan perustivat kaupunkinsa huonompaan paikkaan.

Kadıköyn kaupunginosaa.
Aikojen kuluessa Khalkedon on kuulunut useille eri valtakunnille kuten Persialle, Bithynialle, Rooman valtakunnalle ja Bysantille. Vuonna 451 siellä pidettiin Khalkedonin kirkolliskokous.

### Myöhempi historia

Neljännen ristiretken aikana kaupunki vahingoittui pahoin, ja lopulta Osmanien valtakunnalle, jotka valloittivat sen vuonna 1353, tasan sata vuotta ennen vastarannalla sijainnutta Konstantinopolia.

Turkkilaisvalloituksen aikoihin Khalkedon oli lähinnä maalaiskylä, joka jäi selvästi kaupungin ulkopuolelle. Pian se joutui Istanbulin tuomioistuinten alaisuuteen, mistä johtuu paikkakunnan saama uusi nimi *Kadıköy*, "Tuomarinkylä". Osmanien valtakaudella Kadıköy tuli huomattavaksi maalaistavaroiden markkinapaikaksi. Turkkilaisten lisäksi siellä asui huomattavan paljon muitakin kansallisuuksia kuten kreikkalaisia, armenialaisia ja juutalaisia. Siellä on monien kristillisten kirkkokuntien kirkkorakennuksia.

Liikenne
--------

Nostalginen raitiovaunu Kadıköyssä.
Kadıköyn keskustassa on suuri, vuonna 1908 avattu *Haydarpaşan* rautatieasema, josta lähtee sekä kauko- että lähiliikenteen junia. Alkujaan se rakennettiin Istanbulista Bagdadiin sekä Damaskoksen kautta Medinaan suunniteltujen rautateiden pääteasemaksi. Lähellä on myös linja-autoasema, josta on yhteys eri puolille Aasian-puoleista Turkkia.

Kadıköyn liikekeskus sijaitsee lähellä satamaa, josta on lauttayhteys useisiin kohtiin Istanbulin keskustassa, muun muassa Galatan sillan läheisyydessä sijaitsevaan Eminönün satamaan.

Liikekeskus
-----------

Kadıköy on huomattava liikekeskus, jonka arkkitehtuuri on tyyliltään hyvin vaihtelevaa. Sen kaduista jotkut ovat varsin kapeita, toiset taas kuten *Bahariye Caddesi* hyvinkin leveitä. Osman Ağa'n moskeijan läheisyydessä on suuri tuoretavaroiden markkina-alue, jossa myydään sekä tuoretta kalaa että maataloustuotteita. Alueella on myös nykyaikaisia kauppakeskuksia.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kadıköy** Wikimedia Commonsissa
**Hiragana** (jap. 平仮名 tai ひらがな) on toinen japanin kirjoitusjärjestelmässä käytetyistä kana-tavumerkistöistä. Kukin merkki koostuu konsonantista ja vokaalista, poikkeuksena pelkät vokaalit ja "n". Hiraganaa käytetään yleensä partikkelien ja sanojen taivutusmuotojen merkitsemiseen, harvinaisten tai vaikeiden merkkien ääntämisohjeiden merkitsemiseen sekä lapsille tarkoitettujen tekstien kirjoittamiseen.

Hiragana-merkit kehitettiin man’yōgana-merkeistä.

Alla olevassa taulukossa näkyvät sekä hiraganat että niistä saatavat yhdistelmät. 

Merkkien ulkonäkö voi hieman vaihdella käytetyn fontin mukaan. Esimerkiksi ri-tavua vastaava merkki esiintyy joskus yhtenäisenä ja joskus kahdesta erillisestä osasta koostuvana.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| あ *a* | い *i* | う *u* | え *e* | お *o* | (***ya***) | (***yu***) | (***yo***) |
|  |
| か *ka* | き *ki* | く *ku* | け *ke* | こ *ko* | きゃ *kya* | きゅ *kyu* | きょ *kyo* |
| さ *sa* | し *shi* | す *su* | せ *se* | そ *so* | しゃ *sha* | しゅ *shu* | しょ *sho* |
| た *ta* | ち *chi* | つ *tsu* | て *te* | と *to* | ちゃ *cha* | ちゅ *chu* | ちょ *cho* |
| な *na* | に *ni* | ぬ *nu* | ね *ne* | の *no* | にゃ *nya* | にゅ *nyu* | にょ *nyo* |
| は *ha* | ひ *hi* | ふ *fu* | へ *he* | ほ *ho* | ひゃ *hya* | ひゅ *hyu* | ひょ *hyo* |
| ま *ma* | み *mi* | む *mu* | め *me* | も *mo* | みゃ *mya* | みゅ *myu* | みょ *myo* |
| や *ya* |  | ゆ *yu* |  | よ *yo* |  |
| ら *ra* | り *ri* | る *ru* | れ *re* | ろ *ro* | りゃ *rya* | りゅ *ryu* | りょ *ryo* |
| わ *wa* | ゐ *wi* |  | ゑ *we* | を *o/wo* |  |
|  | ん *n* |  |
|  |
| が *ga* | ぎ *gi* | ぐ *gu* | げ *ge* | ご *go* | ぎゃ *gya* | ぎゅ *gyu* | ぎょ *gyo* |
| ざ *za* | じ *ji* | ず *zu* | ぜ *ze* | ぞ *zo* | じゃ *ja* | じゅ *ju* | じょ *jo* |
| だ *da* | ぢ *(ji)* | づ *(zu)* | で *de* | ど *do* | ぢゃ *(ja)* | ぢゅ *(ju)* | ぢょ *(jo)* |
| ば *ba* | び *bi* | ぶ *bu* | べ *be* | ぼ *bo* | びゃ *bya* | びゅ *byu* | びょ *byo* |
| ぱ *pa* | ぴ *pi* | ぷ *pu* | ぺ *pe* | ぽ *po* | ぴゃ *pya* | ぴゅ *pyu* | ぴょ *pyo* |

K-rivistä (ka, ki, ku, ke, ko) saadaan g-rivi (ga, gi, gu, ge, go), s-rivistä z-rivi, t-rivistä d-rivi ja h-rivistä b-rivi lisäämällä lainausmerkin näköinen merkintä (**゛**, *dakuten*) merkin oikeaan yläkulmaan. H-rivistä saadaan lisäksi p-rivi lisäämällä yläkulmaan pieni ympyrä (**゜**, *handakuten*).

W-rivin punaiset merkit "wi" ja "we" on poistettu käytöstä.

**Poikkeukset partikkelien lausumisessa**  

Merkkien lausuminen on toisen maailmansodan jälkeisten uudistusten jälkeen hyvin säännöllistä, mutta partikkeleina käytettäessä poikkeuksia on kolme:

* は, *ha* lausutaan *wa*
* へ, *he* lausutaan *e*
* を, *wo* lausutaan *o*

Katso myös
----------

* Katakana
* Kanji
* Luettelo japanin kielen välimerkeistä

Lähteet
-------

1. ↑  Araki-Masonen, Kumi: *Hiragana ja katakana: Opas japanilaisen tavukirjoituksen maailmaan*, s. 11–12. Finn Lectura, 2006. ISBN 951-792-304-X.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiragana**.
* Hanami Web – japaninkielinen näppäimistömerkistö (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Kanjikaverin sivut hiraganojen opiskeluun
Hipponaks Guillaume Rouillén teoksessa *Promptuarii Iconum Insigniorum* (1553).
**Hipponaks** (m.kreik. Ἱππῶναξ, *Hippōnaks*, lat. *Hipponax*; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen jambirunoilija, joka oli kotoisin Efesoksesta. Efesoksen tyranni Athenagoras karkotti hänet vuonna 540 eaa. ja hän muutti Klazomenaihin, missä eli lopun ikänsä köyhyydessä.

Hipponaks oli kolmas klassisista jambirunoilijoista Arkhilokhoksen ja Semonideen jälkeen. Häntä on pidetty parodian kehittäjänä. Jambista hän kehitti oman muunnelmansa, jota on kutsuttu nimellä kholiambi (*khōliambos*), *skazōn* ja *Hipponaksin trimetri*. Siinä katkonaisuus luo koomisen vaikutelman. Hänen mukaansa on nimetty myös lyyrisen runouden hipponacteus-säe. Hipponaks kirjoitti runonsa joonialaisella murteella ja käytti paljon lyydialaisia lainasanoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 493. Osa II. Boston: Little, Brown and Company, 1867. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  
*Encyclopaedia Britannica 11th ed.* (1911), hakusana "Hipponax". Encyclopaedia Britannica Company, Cambridge, Englanti.

Kirjallisuutta
--------------

* Hipponaks: *Runot*. Teoksessa Saarikoski, Pentti: *Runot ja Hipponaksin runot*. Helsinki: Otava, 1959.  Julkaistu myös seuraavissa teoksissa: Saarikoski, Pentti: *Runoja 1958-1962*. Helsinki: Otava, 1962.  Saarikoski, Pentti: *Tähänastiset runot*. Helsinki: Otava, 1977.  Saarikoski, Pentti: *Nuoruuden runot. Kreikkalainen kausi 1958-1959*. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-13096-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Hipponaks-fragmentteja *Oxyrhynchus Online*. The Imaging Papyri Project, University of Oxford.  (englanniksi) (muinaiskreikaksi)
**Lego Harry Potter: Years 5–7** on Traveller’s Talesin kehittämä Lego-pelisarjan videopeli, joka julkaistiin vuonna 2011. Se on jatko-osa vuoden 2010 pelille *Lego Harry Potter: Years 1–4*. Peli kattaa Harry Potter -kirjasarjan kolme viimeistä kirjaa. Pelin demo julkaistiin 1. joulukuuta 2011.

Pelaaminen
----------

*Lego Harry Potterin* pelaaminen vastaa pääpiirteiltään aikaisempien Lego -pelien pelaamista. Loitsut ovat tärkeässä osassa *Lego Harry Potterin* pelaamista, ja pelissä on useita loitsuja, joita voi oppia pelin edetessä. Koska pelissä on useita loitsuja, voi pelaaja valita valikosta mitä loitsua käyttää. Taikajuomat ovat myös tärkeässä osassa pelissä. Taikajuomat voivat auttaa tasojen läpäisemisessä, tai jos ne on valmistettu väärin, niistä voi tulla ikäviä sivuvaikutuksia, kuten pelaajan muuttuminen sammakoksi. Pelissä on useita hahmoja ja paikkoja, sillä se kattaa viimeiset kolme kirjaa kirjasarjasta ja viimeiset neljä elokuvaa. Pelissä on *Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continuesissa* ensimmäistä kertaa nähty moninpelimekaniikka.

Kehitys
-------

Heti *Years 1-4* -pelin julkaisun jälkeen spekuloitiin, että sarjalle tulisi jatkoa pian. Warner Bros. ja Traveller’s Tales ajoittivat pelin julkaisun talveksi 2011. Pelin kansikuva julkaistiin syyskuussa 2011.

Vastaanotto
-----------

IGN antoi pelille arvosanan 8/10. IGN kehui pelin hauskoja välianimaatioita, musiikkiraidan käyttöä, pelaamisen helppoutta kaikille pelaajille sekä sitä, että pelaamista on vielä tarinan pelattuakin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Phillips, Tom: Lego Harry Potter: Years 5-7 announced  19.5.2011. Eurogamer.  (englanniksi)
2. ↑  Phillips, Tom: Lego Harry Potter: Years 5-7  1.11.2011. LEGO.  Arkistoitu 18.7.2012. Viitattu 2.11.2011.
3. ↑  Cork, Jeff: Harry Potter Saga To Conclude In LEGO Form - News - www.GameInformer.com  19.5.2011. GameInformer. Viitattu 19.5.2011.
4. ↑  Watts, Steve: TT Games Signs Lego Deal for 6 More Years  3.3.2010. 1UP.com.  Arkistoitu 27.12.2011. Viitattu 19.5.2011.
5. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Toppelund** on arkkitehtonisesti tasokas, 1950-luvun rakennustaidetta edustava huvila Haukilahden kaakkoisosassa Etelä-Espoossa. Sen suunnitteli arkkitehti Veli Paatela. Toppelund tunnetaan myös nimellä Toppelundin kartano.

Toppelundin puistomainen rantavyöhyke kuului aikoinaan Olarin verotaloon. Vuorineuvos Wilhelm Wahlforss osti sen 1940-luvun taitteessa; tontilla oli puuhuvila 1800-luvun lopulta, mutta vuorineuvos tarvitsi edustavamman residenssin kodikseen. Wärtsilän hallitus päätti 1948 rakennuttaa Villa Toppelundin Wahlforssille lahjaksi tämän arvokkaasta työpanoksesta. Useita luonnoksia tutkittuaan Wahlforss valitsi arkkitehdiksi Veli Paatelan. Talo valmistui 1951.

Paatela oli tehnyt opintomatkan Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan jälkeen, ja Toppelundin arkkitehtuurissa on selkeitä vaikutteita matkalta, kuten rakennuksen moniosainen, matala volyymi, aumakatto ja keltaiseksi poltettu tiili. Rakennuksen tilat jaettiin selkeästi henkilökunnan siipeen, edustustiloihin ja yksityiseen tilaan.

Toppelundissa vieraili Wahlforssin aikana maailman elinkeinoelämän huippuvaikuttajia ja valtioiden ylintä johtoa. Huvilaa ympäröi Toppelundin puisto ja sen eteläpuolella sijaitsee Toppelundin ranta.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. ↑  Toppelund Espoon opaskartalla
2. 1 2 3 4 5  Härö, s. 312


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Toppelund (Q101569133)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | rakentaminen, huvila |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| sijainti | Haukilahti |
|  |
| koordinaatit | 60°09′27″N 24°47′13″E﻿ / ﻿60.1575°N 24.7869°E﻿ / 60.1575; 24.7869 |
|  |
|  |

 |
**Sherlock Holmesin välkky veli** (*The Adventure of Sherlock Holmes’ Smarter Brother*) on yhdysvaltalais-brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1975. Sen pääosissa ovat Gene Wilder, Marty Feldman, Madeline Kahn, Dom DeLuise ja Leo McKern. Lisäksi Douglas Wilmer ja Thorley Walters nähdään Holmesina ja Watsonina. Elokuva oli Wilderin esikoisohjaus.

Juoni pääkohdittain
-------------------

Päähenkilö on Sigerson Holmes (Wilder), Sherlock "Sheer-Luck" Holmesin nuorempi ja älykkäämpi veli. Kateellisena kuuluisalle veljelleen Sigerson yhdistää voimansa Scotland Yardin etsivän (Feldman) ja oopperalaulajan (Kahn) kanssa ratkaistakseen tapauksen, jota Sherlock ei pysty ratkaisemaan, ja joutuu vastakkain sekä Moriartyn (McKern) että kiristäjä De Luisen kanssa.

Elokuvan nimi ja peruste viittaavat humoristisesti Sherlock Holmesin vähemmän tunnettuun veljeen Mycroft Holmesiin, joka oli molempien mielestä älykäämpi kuin Sherlock. Mycroft oli kuitenkin liian laiska ryhtyäkseen etsiväksi.

Sigerson on viittaa salanimeen, jota Sherlock Holmes käytti eräässä tarinassa.

Saatavuus
---------

Elokuva julkaistiin suomeksi tekstitettynä VHS-videona, ja DVD:nä huhtikuussa 2006.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa Mel Brooksin vakiokasvoilla tehdyksi läpihuutoparodiaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. 1 2  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Touch! Generations** (タッチジェネレーションズ) oli Nintendon tuotemerkki, jota käytettiin Nintendo DS- ja Wii-peleissä näyttämään niiden kuuluvuutta laajemmalle yleisölle kuin tavallisille pelaajille. Nintendo lakkasi käyttämästä tuotemerkkiä Nintendo 3DS:n julkaisun yhteydessä vuonna 2011, vain viisi vuotta sen esittelemisen jälkeen.

Pelit
-----

Big Brain Academy ja Magnetica tulivat ensimmäisiksi Yhdysvalloissa markkinoitaviksi peleiksi, jotka saivat Touch!-merkinnän, kun ne julkaistiin 5. kesäkuuta. Niitä puolestaan seurasi 26. kesäkuuta 2006 julkaistu Sudoku Gridmaster. Samassa yhteydessä useat aiemmin julkaistut pelit merkittiin Touch! Generations-tuotemerkin alaisiksi.

**Japani**

Japanissa alkuperäisellä Touch! Generations-kokoelman peleillä oli massiivinen menestys, varsinkin *Brain Training*-peleillä, jotka sijoittuivat korkealle myyntitilastoissa.

**Pohjois-Amerikka**

Pohjois-Amerikassa Brain Age julkaistiin 17. huhtikuuta 2006, mutta Touch! Generations-brändi julkaistiin vasta 5. kesäkuuta 2006.

**Eurooppa ja Australia**

Touch! Generations julkaistiin Euroopassa 9. kesäkuuta 2006 *Dr. Kawashima's Brain Training: How Old Is Your Brain?* pelin julkaisun yhteydessä.

Wii Play listattiin osaksi Touch! Generationsia Australiassa, mutta missään muualla sitä ei listattu lainkaan. Lisäksi Trauma Center: Second Opinion näkyy Euroopan Touch! Generationsin nettisivuilla, mutta sitä ei ole listattu virallisten Wiille julkaistujen Touch! Generations-pelien joukkoon.

Vastaanotto
-----------

Touch! Generations-pelit on vastaanotettu erittäin hyvin lähes joka alueella. Esimerkiksi *Brain Age: Train Your Brain In Minutes A Day*-peliä on myyty maailmanlaajuisesti yli 9 miljoonaa kappaletta. Nintendogs-sarja on yksi suosituimmista DS-nimikkeistä, myyden toukokuuhun 2009 mennessä yhteensä 22.2 miljoonaa kappaletta, jota seuraa Brain Training 17.4 miljoonan kappaleen myynnillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Iwata Asks: Nintendo 3DS *nintendo.co.uk*.
2. ↑  Financial Results Briefing for the Six-Month Period Ending September 2007 *nintendo.co.jp*.
3. ↑  1UP Nintendogs News: Miyamoto Hints at a Cat-Based Game *1up.com*.  Arkistoitu 31.7.2012. Viitattu 15.3.2013.
4. ↑  Lifetime Wii, DS Software Sales Data Show Impressive Numbers *1up.com*.  Arkistoitu 31.7.2012. Viitattu 15.3.2013.
Sherman Minton
**Sherman Minton** (20. lokakuuta 1890 Georgetown, Indiana – 9. huhtikuuta 1965 New Albany, Indiana) oli yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko ja tuomari. Hän edusti Indianan osavaltiota senaatissa vuosina 1934–1941 ja toimi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1949–1956.

Minton valmistui oikeustieteen opinnoista Indianan yliopistosta vuonna 1915 ja seuraavana vuonna Yalesta. Ensimmäisessä maailmansodassa hän oli kapteeni, minkä jälkeen hän työskenteli juristina muun muassa Indianan osavaltiolle, ennen kuin hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1934. Senaatissa ollessaan Minton tuki presidentti Franklin D. Rooseveltin lakialoitteita, joiden tarkoituksena oli 1930-luvun laman vaikutusten pienentäminen. Vuoden 1940 vaaleissa Minton menetti paikkansa republikaanipuolueen ehdokkaalle. Seuraavana vuonna Roosevelt nimesi hänet Yhdysvaltain valitustuomioistuimen seitsemännen tuomiopiirin tuomariksi.

Senaatissa Minton oli ystävystynyt Harry S. Trumanin kanssa. Vuonna 1949 presidentti Truman nimitti Mintonin korkeimpaan oikeuteen edesmenneen Wiley B. Rutledgen tilalle. Senaatti vahvisti nimityksen 4. lokakuuta 1949 äänin 48–16. Korkeimmassa oikeudessa Minton tuki sitä näkökantaa, että oikeuslaitoksen pitäisi puuttua mahdollisimman vähän lainsäätäjien ja toimeenpanovallan toimintaan.

Minton jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 1956 huonon terveytensä takia. Hän kuoli 9. huhtikuuta 1965.

Lähteet
-------

* Hall, Kermit L. (päätoim.): *The Oxford Companion to the Supreme Court of the United States*. Oxford University Press, 2005. ISBN 9780195176612. WorldCat.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Hall s. 640–641.
2. ↑  Minton, Sherman, (1890–1965) *Biographical Directory of United States Congress*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sherman Minton** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Tougouni** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Nigerjokea 80 kilometriä Koulikorosta koilliseen. Kunnassa on 12 600 ja keskuskylässä 1 700 asukasta.

Tougounin kunnan pinta-ala on 746 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Koulikoron piirin Nyaminan, etelässä Dinandougoun ja Méguétanin, lännessä Sirakorolan ja pohjoisessa Banamban piirin Duguwolowulan kuntiin. Seutu on pinnanmuodostukseltaan pääosin pensaikon peittämää tasankoa. 

Kuntaan kuuluu 23 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, somonoja ja soninkeja. Yleisin kieli on bambara ja vallitseva uskonto islam.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, puuvilla ja seesami. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohdet, naudat, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Tougounissa, Gonindossa ja Koninassa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluu joukko alakouluja, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), Tougounin terveyskeskus ja Koninan neuvola.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 1.8.2016.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Tougouni 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2008. Viitattu 1.8.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 1.8.2016.
**Ron Mueck** (s. 1958 Melbourne) on australialainen kuvanveistäjä, jonka veistämät hahmot ovat hätkähdyttävän realistisia, mutta aina luonnollisesta koostaan poikkeavia, joko monumentaalisen suuria tai pienoisveistoksia.

Mueck oppi kädentaidot saksalaissyntyisiltä vanhemmiltaan, jotka olivat molemmat nukentekijöitä, jollaisena hän toimi itsekin ennen taiteilijauraansa. Myöhemmin hän työskenteli toistakymmentä vuotta elokuvien ja mainosten erikoistehosteiden ja pienoismallien parissa. Näitä taitojaan hän hyödyntää taiteellisessa työssään. Hänellä ei ole muodollista taidekoulutusta.

Mueck aloittaa veistoksen tekemisen perinteisen kuvanveistäjän tavoin muovailemalla savimallin, jonka hän valaa pronssin sijaan silikoniin tai lasikuituun ja viimeistelee erilaisilla materiaaleilla. Veistoksissaan Mueck tavoittaa henkilöhahmojensa ilmeissä, eleissä ja asennoissa hetken, johon katsoja kykenee samastumaan. Teosta tarkkaillessa katsoja tulee luoneeksi sille oman tarinansa.

Näyttelyitä
-----------

Taiteellisen läpimurtonsa Mueck teki 1997 taiteenkeräilijä Charles Saatchin järjestämässä Sensation-näyttelyssä Lontoossa, jolloin hänen pienoisveistoksensa *Dead Dad* nousi huomion keskipisteeksi. Laajempaa kansainvälistä kuuluisuutta hän sai vuoden 2001 Venetsian biennaalissa viisimetriä korkealla veistoksellaan *Boy*. Vuonna 2016 Mueckilla oli ensimmäinen pohjoismainen näyttely Sara Hildénin taidemuseossa Tampereella. Näyttelyn näki vähän yli 115 000 katsojaa, mikä on museon ennätysmäärä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sara Hildénin taidemuseo
2. ↑  Juha Lehtinen: Sara Hildénin taidemuseon uusi ennätys on nyt 115 119.  *Aamulehti*, 17.10.2016, s. A9.

Aiheesta muualla
----------------

* Sara Hildénin taidemuseo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Tasapainopolitiikka** (ruots. *vågmästarpolitik*) on erityisesti vähemmistöhallituksiin liittyvä käsite. Tasapainopolitiikkaa käyttävä hallitus hankkii tilapäisin sopimuksin tärkeisiin parlamenttiäänestyksiin enemmistön tasapainoilemalla muiden puolueiden kanssa. Tätä taktiikkaa käytti tuloksekkaasti Ruotsin pääministeri Carl Gustaf Ekman 1920- ja 1930-luvulla. Tasapainopolitiikalla voidaan tarkoittaa myös Wienin kongressissa vuonna 1815 syntynyttä ruhtinas Klemens von Metternichin luomaa Euroopan suurvaltojen voimatasapainoa. Tästä käytetään myös nimeä *tasapainoperiaate*.

Ekman toimi Ruotsin pääministerinä vuosina 1926–1928 ja 1930–1932. Hänen tasapainopolitiikkansa mukaisesti hallitus liittoutui vuoroin oikeiston, vuoroin vasemmiston kanssa. Taktiikan avulla Ekman piti hallituksen pystyssä, vaikka sen parlamentaarinen pohja oli huomattavan kapea. Hallituspuolueilla oli toisessa kamarissa vain 20–50 paikkaa yli 300:sta. Myöhempi Ruotsin pääministeri Ola Ullsten 1978–1979 käytti tasapainopolitiikkaa opposition porvaripuolueita ja sosaalidemokraatteja vastaan erityisesti energiapolitiikassa. 

Tasapainopolitiikan huono puoli on, että sitä käyttävä puolue saa voimakkaamman aseman kuin mihin sen vaalikannatus oikeuttaisi. Sen estämiseksi voivat suuret puolueet muodostaa koalitiohallituksia.

Katso myös
----------

* Vaa’ankieliasema

Lähteet
-------

1. ↑  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 1118. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
**Touhukkaat** (engl. Bo on the Go) on vuonna 2007 julkaistu piirrossarja*selvennä*. Touhukkaat kannustavat liikkumaan*selvennä* leikin ja sadun avulla. Outi-tyttö seikkailee Desi-lohikäärmeen ja Velhon kanssa. Katsoja voi auttaa päihittämään esteet, joita seurue matkallaan kohtaa. Kun katsojat liikkuvat Outin opastamalla tavalla, touhukkaat saavuttavat tavoitteensa ja saavat palkinnon*selvennä*.

Jaksot
------

1. Lemun löyhkä 

2. Villaa alpakkaiselta 

3. Kadonnut juoksupallo 

4. Tuhrupöpn jäljillä 

5. Onnen sinilintu 

6. Kun mikään ei sovi 

7. Pallot hukassa 

8. Siivo-Into vauhdissa 

9. Maailman pahin kuorsaaja 

10. Pehmolelun hukassa 

11. Jano-Ville 

12. Lohikäärme kuningatar 

13. Laiskamato saa lenkkarit 

14. Naruvuoro 

15. Hedelmät vaarassa 

16. Kadonneet steppikengät 

17. Musiikkia Piruetti-Pipsalle 

18. Pinomestarin pulma 

19. Kuka heittelee roskia? 

20. Lämmintä Vilukissalle 

21. Siirtelijän touhut 

22. Kepposhepun uudet kujeet 

23. Puna-Roosan lempiväri 

24. Kuka vei värikynät? 

25. Puhuri 

26. Solmu Umpisen solmut 

**2. tuotantokausi**

1. Kimallepöpöseikkailu
2. Kun koko maailma vinkuu
3. Nuuskiaisen nenäpulma
4. Ystävä Itkulonkeroiselle
5. Kaveri Halimussulle
6. Kuka vei kaikki soittimet?
7. Kumallinen kellonsoittaja
8. Palikoita Kuutioiselle
9. Taulurohmun jäljillä
10. Avattujen lahjapakettien salaisuus
11. Intopinko rakentaa
12. Marjapiirakkaa Desille
13. Ylösalaisin
14. Kadonneet pilkut

Suomalaiset äänet
-----------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Adeliina Sankari  | … |  Outi  |
|  Aksu Palmén  | … |  Desi  |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Velho  |

### Tunnuslaulu

* Arttu Hämäläinen
* Alina Matula
* Aliisa Heinilä
* Ilari Kaipainen

### Äänityöt

* Magnus Axberg
* Markus Degerman
* Hans Halmari
* Lauri Planman
* Jari Ikonen

### Suomennos

Tarja Dibaja 

### Tuottaja

Jaana Hovinen 

### Animaatiosarja

Anton Siilinen ratkaisee, Kim ja Kai & Ninni ja Nestori

Aiheesta muualla
----------------

* *Touhukkaat* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)