recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**William Gordon Lennox** (1884–1960) oli yhdysvaltalainen neurologi ja epileptologi, joka oli edelläkävijä aivosähkökäyrän (EEG) käytössä epilepsian diagnosoinnissa ja hoidossa.

Elämäkerta
----------

Lennox kiinnostui epilepsiasta työskennellessään lähetyssairaalassa Kiinassa. Harvardin lääketieteellisessä koulussa hän työskenteli yhdessä ja julkaisi monia tutkimusartikkeleita Erna ja Frederic Gibbsin sekä Stanley Cobbin kanssa. Hänet palkittiin yhdessä Frederic Gibbsin kanssa Albert Lasker -palkinnolla kliinisestä lääketieteellisestä tutkimuksesta vuonna 1951. Hän kirjoitti tyttärensä Margaretin kanssa teoksen "*Epilepsy and Related Disorders*" (suom. *Epilepsia ja siihen liittyvät häiriöt*). 

Vuonna 1951 hän kuvaili erityisen epilepsian oireyhtymän, joka nimettiin hänen ja ranskalaisen neurologin ja epileptologin Henri Gastaut'n mukaan Lennox–Gastaut'n oireyhtymäksi.

Valikoidut teokset
------------------

* *Lennox WG, Cobb S. Epilepsy (Medicine Monographs, Vol 14). Baltimore, Williams & Wilkins* 1928
* *The Health and Turnover of Missionaries* (1933)
* *Lennox WG. Science and Seizures: New Light on Epilepsy and Migraine*. New York – London, Harper & Brothers 1941 (2. painos 1949)
* *Lennox WG, Lennox MA. Epilepsy and Related Disorders*. Boston – Toronto, Little, Brown and Company 1960

Lähteet
-------

1. ↑   Gibbs FA. William Gordon Lennox 1884 - 1960. Epilepsia 1961; 2: 1–8
2. ↑  The Lasker Foundation | Former Award Winners, Clinical Medical Research 1951 Obituary *web.archive.org*.  12.1.2005.  Arkistoitu 12.1.2005. Viitattu 30.3.2019.
3. ↑   Lennox WG, Lennox MA. Epilepsia ja niihin liittyvät häiriöt. Kaksi tilavuutta. Boston - Toronto, Little, Brown ja Company 1960


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**William Gillette** (24. heinäkuuta 1853 Hartford, Connecticut – 29. huhtikuuta 1937) oli yhdysvaltalainen 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun näyttelijä, näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten Sherlock Holmesin roolista sekä sen sovittamisesta teatteriin.

Gillette syntyi 1853 Hartfordissa, ja hänen isänsä oli Yhdysvaltain senaattori Francis Gillette. Hän oli äitinsä puoleltaan sukua puritaanijohtaja Thomas Hookerille, joka saapui 1633 Englannista Massachusettsiin.

Gillette kiinnostui jo nuorena näyttelemisestä ja jätti siksi myös collegen kesken. Hän esiintyi New Orleansissa 1875 dialogittomassa pikkuroolissa ja sai vielä myöhemmin samana vuonna New Yorkista ystävänsä Mark Twainin avustuksella hieman isomman roolin näytelmästä *Colonel Sellers*. Gillette toimi näyttelijänä kuuden vuoden ajan Bostonissa, New Yorkissa ja Keskilännessä. Gustave ja Daniel Frohman palkkasivat 1881 Gilletten New Yorkiin näytelmäkirjailijaksi, näyttelijäksi ja ohjaajaksi. Hänen ensimmäinen näytelmänsä oli *The Professor*, jonka hän ohjasi ja oli pääosassa. Se sai ensi-iltansa Madison Squaren teatterissa, jossa sitä esitettiin 151 kertaa.

*The Professorin* jälkeen Gillette teki Frances Hodgson Burnettin kanssa yhteistyössä *Esmeraldan*, jonka nimiosaa esitti ensin Annie Russell ja sitten Viola Allen. *Esmeraldaa* esitettiin melkein vuoden, ja sen jälkeen Gillette kirjoitti *The Private Secretaryn*.

Gilletten vuoden 1886 *Held by the Enemy* oli ensimmäisiä merkittäviä Yhdysvaltain sisällissotaan sijoittuneita draamoja. Myös vakoilutarina vuoden 1895 *Secret Service* sijoittui sisällissotaan. Sen pääosa esitti Philadelphiassa Maurice Barrymore ja New Yorkissa Gillette itse. Lontoon näyttelijöihin kuului muun muassa nuori Ethel Barrymore. Gillette sovitti 1899 Sherlock Holmesin Broadwaylle, ja monet Sherlock Holmesin tunnuspiirteistä ovatkin Gilletten kehittämiä eivätkä Arthur Conan Doylen. Lontoon esityksissä näytteli myös nuori Charlie Chaplin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  William Gillette *wayneturney.20m.com*.  Arkistoitu 19.1.2012. Viitattu 19.7.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Bryer, Jackson R. & Hartig, Mary C.: *The Facts on File Companion to American Drama*, s. 192–193. New York: Facts on File, 2010. ISBN 978-0-8160-7748-9. Google-kirjat (viitattu 19.7.2012). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Gillette** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Toruksen pinta ei ole yhdesti yhtenäinen, sillä kumpaakaan punaisesta tai vaaleanpunaisesta lenkistä ei voi kutistaa pisteeksi pysyen toruksen pinnalla. Kolmiulotteinen täysi torus ei ole myöskään yhdesti yhtenäinen, sillä vaaleanpunaista lenkkiä ei voi kutistaa pisteeksi pysyen toruksen sisällä.
**Yhdesti yhtenäisyys** on yksi topologisen avaruuden ominaisuuksista. Topologinen avaruus on yhdesti yhtenäinen, jos se on polkuyhtenäinen ja jokainen kahden pisteen välillä oleva polku voidaan jatkuvasti muuttaa miksi tahansa toiseksi samojen pisteiden välillä kulkevaksi poluksi pysyen avaruuden sisällä. Vaihtoehtoisesti ilmaistuna yhdesti yhtenäisessä avaruudessa mikä tahansa suljettu lenkki voidaan kutistaa jatkuvasti pisteeksi pysyen koko ajan avaruuden sisällä. Intuitiivisesti ajateltuna yhdesti yhtenäisessä avaruudessa ei ole "reikiä".

Esimerkkejä
-----------

Tutkitaan kolmiulotteisen pallon kaksiulotteista pintaa. Mikä tahansa tällä pallonkuorella oleva lenkki voidaan kutistaa pisteeksi pysytellen koko ajan pallon kuorella. Sen sijaan esimerkiksi toruksen pinta ei ole yhdesti yhtenäinen, sillä sen ympäri piirrettyä lenkkiä ei voida kutistaa pisteeksi toruksen pinnalla pysyen. Myöskään täysi torus ei ole yhdesti yhtenäinen sen keskellä olevan reiän vuoksi.

Kuvasta nähdään, että kaksiulotteinen pallonkuori on yhdesti yhtenäinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Eric W. Weisstein: Simply Connected *mathworld.wolfram.com*. Viitattu 15.1.2022. (englanniksi)
Underwood-kirjoituskone noin vuodelta 1918.
**Underwood No. 1** on vuonna 1897 markkinoille tullut kirjoituskonemalli, josta sittemmin tuli esikuva myöhemmille kirjoituskoneille. Sitä valmisti Underwood Typewriter Company New Yorkissa.

Historia
--------

Underwood No. 1 -kirjoituskoneen suunnittelija oli Franz X. Wagner (1837–1907). Saksassa syntynyt Wagner muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1864. Useita keksintöjä, muun muassa vesimittarin, patentoinut Wagner oli koulutukseltaan koneinsinööri. Tuon ajan kirjoituskoneiden ongelmana oli se, että kirjoittaja ei yleensä nähnyt kirjoittamaansa tekstiä, ja koneet olivat myös epäluotettavia. Wagner kehitti vipukoneiston, joka jätti valmiin tekstin näkyviin. Wagnerin ongelmana oli muuttaa keksintönsä rahaksi. Hän pyysi apua John T. Underwoodilta (1857–1937), joka omisti värinauhoja ja hiilipapereita myyvän toimistotarvikeliikkeen. Aikansa johtavan kirjoituskonevalmistajan Remingtonin tuotua markkinoille oman värinauhansa Underwood oli uhonnut alkavansa itse valmistaa kirjoituskoneita ja voittavansa vielä Remingtonin. Nähtyään Wagnerin kirjoituskoneen Underwood ymmärsi heti koneen edut ja alkoi valmistaa niitä nimellä Underwood No. 1 vuonna 1897. Kahden ensimmäisen kirjoituskonesukupolven takaseinässä luki "Wagner Typewriter Co" ja "Underwood" paljon suuremmilla kirjaimilla etuseinässä. Wagnerin jouduttua myymään patenttinsa Underwoodille Wagnerin nimi katosi koneista. Vuoteen 1920 mennessä teknisesti ylivertainen kirjoituskonemalli pakotti kilpailijat Yhdysvalloissa lopettamaan, ja muut valmistajat ympäri maailmaa kopioivat Underwoodin rakennetta.

Toiminta
--------

Kirjasimet oli kiinnitetty iskuvarsiin, ja kun niitä ei tarvittu, ne lepäsivät alhaalla antaen näkyvyyttä paperiin. Kirjasinta painettaessa vipumekanismi iski kirjasimen vasten telaa, jonka ympärillä paperi oli. Samalla nousi värinauha ja liikahti hieman eteenpäin. Kirjasin iski värinauhaan niin, että alla olevaan paperiin jäi kirjasimen kuvan. Kirjasimen palautuessa värinauha laski ja teksti oli nähtävissä. Isot ja pienet kirjasimet oli valittavissa vaihtonäppäimellä. Vaunua voitiin siirtää eteenpäin painamalla välilyöntiä. Rivin tultua loppuun käyttäjä palautti vaunun siirtovivulla, joka samalla rullasi paperia rivin eteenpäin. Kirjoituskoneessa oli myös sarkainpainike. Kirjoituskoneen suosiota paransi kevyt näppäintuntuma kilpailijoihin verrattuna.

Lähteet
-------

* Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa*. Alkuteos *50 Machines that Changed the Course of History*. Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Moreeni, 2013. ISBN 978-952-254-160-4.

### Viitteet

1. ↑  Chaline, s. 86.
2. ↑  Chaline, s. 89.
**Yhdessä & Erikseen** on Heikki Helan kuudes levy kokoelmalevy mukaan lukien. Heikki sanoo albumista seuraavaa: "Albumista tuli runsas kokonaisuus – nippu aika erilaisia kipaleita eri tyylien lomassa. Rock’n’rollista reggae-sävyihin, soulista latino-tunnelmiin". Osa kappaleista on Heikki Helan käsialaa kuten Eino Leinon runoon "Laulu onnesta" tehty sävellys, mutta mukana on myös pari Esa Elorannan tekemää kappaletta "Kyyneleitä" ja "Lauluni sulle" sekä Yrjö Mattilan kanssa tehty yhteisbiisi "Yksin hiljaa".

Osa kappaleista julkaistiin kahtena eri EP-levynä (Yhdessä ja Erikseen) ja Saaren taa, Kuubalainen mies, Kyyneleitä sekä Maanantaikappale taas erillisinä singleinä. Lisäksi albumi sisältää pari aikaisemmin levytettyä kappaletta uudelleensovitettuina versioina: Karjalan kunnailla-sarjassa esitetyn kappaleen Tähtisilmä (nimellä Yli kynnysten) sekä alun perin Anna Hanskille tehdyn kappaleen Kaulaillen.

Kappaleet
---------

1. Laulu onnesta
2. Saaren taa
3. Maanantaikappale
4. Kuubalainen mies
5. Syy tehdä oikein
6. Yli kynnysten (Tähtisilmä)
7. Kyyneleitä
8. Yksin hiljaa
9. Huoleton
10. Kaulaillen
11. Lauluni sulle

Muusikot
--------

* Heikki Hela - laulu, kitarat
* Jarmo Nikku - kitarat
* Harri Rantanen - basso
* Anssi Nykänen - rummut
* Okke Komulainen - koskettimet
* Kaisa Hela - taustalaulut (6,9,10)
* Marika Tuhkala ja Timo Pitkäjärvi - taustalaulut (7)
* Sami Hintsanen - taustalaulut (8)
* Heikki Pohto - saksofoni (5,10)
* Antti Rissanen - pasuuna (5,10)
* Tero Lindberg - trumpetti (4,5,10)
* Speedy Saarinen - taustalaulut

### Tuotanto

* Speedy Saarinen - äänittäjä, miksaaja
* Svante Forsbäck - masteroija
**Ning Liang** (s. 8. toukokuuta 1958) on kiinalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.

Liang pääsi maakunnalliseen taideakatemiaan vuonna 1974 ja toimi sitten Guangzhoun filharmonisen seuran solistina. Pekingissä hän jatkoi opiskelua Shen Xiangin johdolla vuonna 1979 ja pääsi Keskusmusiikkikonservatorioon. Myöhemmin hän valmistui maisterin oppiarvolla Juilliard Schoolista. Liang voitti naisten sarjan kansainvälisessä Mirjam Helin -laulukilpailussa Helsingissä vuonna 1984. Hän on lisäksi voittanut Metropolitan Opera National Council Auditionsin, kansainvälisen Rosa Ponselle -laulukilpailun, Loren L. Zachary -kilpailun ja kansainvälisen Luciano Pavarotti -laulukilpailun.

Euroopassa työskentelyn Liang aloitti Hampurin valtionoopperassa ja Wienin valtionoopperassa, minkä lisäksi hän kuului Stuttgartin valtionoopperan solistikuntaan. Häntä on kuultu muun muassa La Scalassa, Staatsoper Unter den Lindenissä, Deutsche Oper Berlinissä, Covent Gardenissa, La Monnaiessa, Gran Teatre del Liceussa ja Teatro Colónissa. Metropolitan-oopperassa Liang debytoi Octavianin roolissa Richard Straussin *Ruusuritarissa*. Hän on esiintynyt myös moderneissa oopperoissa, kuten Stewart Wallacen ja Tan Dunin teoksissa sekä György Ligetin *Le Grand Macabressa*. Liangin muuhun ohjelmistoon on kuulunut rooleja muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin, Vincenzo Bellinin, Hector Berlioz'n, Jules Massenet'n, Giuseppe Verdin, Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Richard Wagnerin, Claudio Monteverdin, Georg Friedrich Händelin ja Christoph Willibald Gluckin teoksissa.

Liang on vieraillut usein esiintyjänä Suomessa, myös Savonlinnan oopperajuhlilla Kiinan kansallisoopperan kanssa vuonna 1988 *Carmenin* tuotannossa. Hänet tunnetaan Suzukin roolin tulkinnasta vuoden 1995 elokuvassa *Madama Butterfly*. Hän on esiintynyt Suzukin roolissa Giacomo Puccinin *Madama Butterflyssa* myös oopperalavoilla. Oopperassa tekemänsä työn ohella Liang on toiminut aktiivisesti konsertti- ja resitaalilaulajana sekä solistina. Hän on laulanut muun muassa Gustav Mahlerin sinfonioiden nro 2 ja nro 8 levytyksillä. Opetustyötä hän on tehnyt Pekingissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. 1 2 3 4 5  Ning Liang Lombardo Associates, viitattu 19.1.2023
3. 1 2 3 4  Ning Liang Naxos, viitattu 19.1.2023
**Parmaharjun hyppyrimäet** on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Liedossa.

Historia
--------

Parmaharjun hyppyrimäet toukokuussa 2014.
Hyppyrimäkien rakennustyöt aloitettiin alueen raivauksilla vuonna 1963 ja varsinainen hyppyrimäkien rakennustyö alkoi vuonna 1967. Vuonna 1968 valmistui K50-mäki, jonka avajaiskilpailut olivat talvella 1968. K82 normaalimäki valmistui seuraavaksi talveksi ja vihkiäiskilpailut järjestettiin talvella 1969.

Myöhemmin rakennettiin K18-mäki aloittelijoille, joka remontoitiin kesällä 1976. Maanvyörymät K18-mäen alastulorinteessä ovat haitanneet hyppyrimäen käyttöä.

Parmaharjun hyppyrimäki
-----------------------

Vuoden 1971 normaalimäen SM-kilpailut järjestettiin Parmaharjulla, kilpailussa Suomen mestariksi hyppäsi Tauno Käyhkö ja joukkuekilpailun voitti Lahden Hiihtoseura.

Vuoden 1983 normaalimäen SM-kilpailut järjestettiin Parmaharjulla, kilpailussa Suomen mestariksi hyppäsi Matti Nykänen, tehden myös mäen mäkiennätyksen 80 metriä.

Vuonna 2019 järjestettiin Parmaharjulla Jyväskylän Laajavuorella peruuntuneet naisten ja alle 18-vuotiaiden miesten normaalimäen SM-kilpailut, kilpailussa Suomen mestariksi hyppäsivät Julia Tervahartiala ja Arttu Pohjola.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 83,5 metriä ovat hypänneet Elias Vänskä ja Janne Korhonen.

| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23.2.1975 | Itävalta Anton Innauer | 79,0 m | Nuorten EM-kilpailut 1975 |  |
| 6.2.1983 | Suomi Matti Nykänen | 80,0 m | SM-kilpailut 1983 |  |
| 2013 | Suomi Veli-Matti Lindström | *85,0 m* |  |  |
| Suomi Frans Tähkävuori |  |
| 3.3.2019 | Suomi Elias Vänskä | 80,0 m | Veikkaus Cup |  |
| Suomi Janne Korhonen |  |
| Suomi Mico Ahonen | 80,5 m |  |
| Suomi Arttu Pohjola | 82,5 m | Nuorten SM-kilpailut 2019 |
| Suomi Marko Jokiniemi | *84,5 m* | Veikkaus Cup | Kaatunut |
| Suomi Jonne Veteläinen | 83,0 m |  |
| **Suomi Elias Vänskä** | **83,5 m** |  |
| **Suomi Janne Korhonen** |  |

### Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 61,0 metriä on hypännyt Julia Tervahartiala.

| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3.3.2019 | **Suomi Julia Tervahartiala** | 58,5 m | SM-kilpailut 2019 |  |
| **61,0 m** |

Lähteet
-------

* Parmaharjun hyppyrimäet skisprungschanzen.com (englanniksi, saksaksi, puolaksi)
* Talviurheilu Liedon Parma
* Esittely Liedon Parma

### Viitteet

1. 1 2 3  Tuominen, Hannu: Jälkipeli: Liedon mäkivanhus on yhä hyppykunnossa *aamuset.fi*.  24.2.2019. Turun Tietotarjonta Oy. Viitattu 11.3.2019. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Lieto: Veikkaus Cup, SM Naiset, SM M18 – N Yleinen *kilipa.com*.  3.3.2019. Kilipa. Viitattu 13.3.2019.
**Parman herttuakunta**, virallisesti **Parman ja Piacenzan herttuakunta** (ital. *Ducato di Parma e Piacenza*, latinaksi *Ducatus Parmae et Placentiae*) oli itsenäinen valtio Pohjois-Italiassa, nykyisen Emilia-Romagnan alueella vuosina 1545–1859.

Historia
--------

*Katso myös: Luettelo Parman herttuoista*
Parman herttuakunta muodostui Parmasta ja muista entisistä Milanon herttuakunnan alueista Pojoen eteläpuolella, jotka paavi Paavali III (oikealta nimeltään Alessandro Farnese) oli valloittanut ja lahjoittanut 1545 perinnöllisenä herttuakuntana aviottomalle pojalleen Pier Luigi Farneselle. Vuonna 1556 toinen herttua Ottavio Farnese sai haltuunsa Piacenzan kaupungin, minkä jälkeen herttuakunta tunnettiin virallisesti Parman ja Piacenzan herttuakuntana. Farneset hallitsivat Parmaa vuoteen 1731 asti, jolloin kahdeksas herttua Antonio Farnese kuoli lapsettomana.

Farnesen suvun jälkeen Parmaa hallitsivat Bourbonit (1731–1735, 1748–1803, ja 1847–1860) ja Habsburgit (1735–1748, 1814–1847). Vuonna 1796 Napoleon valloitti Parman, ja se oli virallisesti ranskalaisten hallinnassa vuodesta 1802 alkaen. Vuonna 1808 se liitettiin Ranskaan Taron departementin nimellä, mutta se sai itsenäisyytensä takaisin Wienin kongressissa 1814, jossa se siirrettiin Napoleonin vaimolle Marie Louiselle tämän elinajaksi. Vuonna 1859 alaikäisen herttua Robertin äiti luovutti vallan väliaikaiselle vallankumoushallitukselle, jonka alaisuudessa herttuakunta liittyi maaliskuussa 1860 Sardinian kuningaskuntaan ja seuraavana vuonna osaksi yhtenäistä Italian kuningaskuntaa. Bourbon-Parman suku käyttää edelleen Parman herttuan arvonimeä.

Parman herttuakunnan historialliset liput ja vaakunat
-----------------------------------------------------

* Liput
* 1545–1731Farnese1545–1731  
Farnese
* 1815–1847Habsburg-Lorraine1815–1847  
Habsburg-Lorraine
* 1848–1849Bourbon-Parma1848–1849  
Bourbon-Parma
* 1850–1851Bourbon-Parma1850–1851  
Bourbon-Parma
* 1851–1859Bourbon-Parma1851–1859  
Bourbon-Parma
* Kauppalippu1851–1859Bourbon-ParmaKauppalippu  
1851–1859  
Bourbon-Parma

* Vaakunat
* 1748–18021748–1802
* 1814–1847Habsburg-Lorraine1814–1847  
Habsburg-Lorraine
* 1847–1860Bourbon-Parma1847–1860  
Bourbon-Parma

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Duchy of Parma and Piacenza *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 20.1.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Duchy of Parma *Almanach de Gotha*. Viitattu 20.1.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Parman herttuakunta** Wikimedia Commonsissa
**Aristodemos Nysalainen** (m.kreik. Ἀριστόδημος ὁ Νυσαιεύς, *Aristodēmos ho Nysaieus*, lat. *Aristodemus Nysaeus*; 100-luku eaa./1. vuosisata eaa.) oli kahden antiikin kreikkalaisen grammaatikon nimi. Heitä on nykyisin hankala erottaa toisistaan. Kumpikin oli kotoisin Nysasta Kaariasta ja toimi hellenistisellä kaudella.

Vanhempi Aristodemos Nysalainen oli Menekrateen poika ja Aristarkhos Samothrakelaisen koulun oppilas Aleksandriassa. Hän oli menestyksekäs grammaatikko. Strabon kertoo olleensa hänen oppilaansa kun hän oli jo hyvin vanha. On mahdollista, että hän on sama Aristodemos, johon Pindaroksen skoliat viittaavat aleksandrialaisena.

Nuorempi Aristodemos Nysalainen oli vanhemman serkku tai muu sukulainen (ἀνεψιός, *anepsios*) ja toimi grammaatikkona ja reettorina. Strabonin mukaan hän oli Pompeius Suuren opettaja. Uransa alkuvaiheessa hän opetti retoriikkaa Nysassa ja Rhodoksessa. Myöhemmin hän toimi Roomassa ja opetti grammatiikkaa Pompeiuksen pojille.

Jompi kumpi Aristodemos kirjoitti historiaa käsitelleen teoksen *Historiat* (Ἱστορίαι, *Historiai*), jonka ensimmäistä kirjaa Parthenios lainaa, mutta jonka aiheesta ei tiedetä enempää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Aristodemus (10)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Smith, William: "Aristodemus (10a)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Strabon: *Geografika* 14.1.48. (engl. käännös)
4. ↑  Skolia Pindaroksen *Nemeaan* 7.1.
5. ↑  Skolia Pindaroksen *Isthmiaan* 1.11.
6. ↑  Parthenios: *Erotika pathēmata* 8; vrt. Varr. *De lingua Latina* 10.75, ed. Miller; Skolia Homeroksen *Iliaaseen* 9.354, 13.1.
**Randa Duncan Williams** (s. 1962) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja miljardööriperijätär. Hän peri vuonna 2010 noin 9 prosenttia osittain isänsä Dan Duncanin vuonna 1968 perustamasta pörssinoteeratusta kaasun, öljyn ja petrokemian tuotteiden siirtoputkistoja omistavasta Enterprise Products Partners -suuryhtiöstä. Maaliskuussa 2018 yhtiöllä oli noin 50 000 mailia näitä siirtoputkia. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Williamsin omistusten arvoksi 5,5 miljardia dollaria.

Williamsilla on kolme sisarusta Milane Duncan Frantz, Dannine D. Avara ja Scott Duncan, joilla on likimain yhtä suuri peritty varallisuus (osuus osakkeita hallinnoivasta säätiöstä edunsaajina). Poikkeukselliseksi Dan Duncanin jälkeläisten perinnön teki sen verovapaus. Yhdysvalloista puuttui vuonna 2010 kongresin lainsäädäntökiistojen liittovaltion perintövero (estate tax). Tämän seurauksena Dan Duncanin lapset säästivät perinnössä arvioiden mukaan jopa useita miljardeja dollareita.

Williams suoritti alemman korkeakoulututkinnon Ricen yliopistossa (1985, politiikka ja taloustieteet) ja juristiksi (JD) Houstonin yliopistosta. Hän toimi juristina kuusi vuotta ennen putkiyhtiöön liittymistään. Sisaruksista ainoana Williams on työskennellyt siirtoputkiyhtiön johdossa. Hän tuli yhtiöön vuonna 1994, nousi toimitusjohtajaksi vuonna 2001 ja hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 2010.

Williams on naimisissa, hänellä on yksi lapsi ja hän asuu Houstonissa, Texasissa. Hän toimii Texasin yliopiston terveystieteiden tutkimuskeskuksen (University of Texas Health Science Center) johtokunnassa. Tutkimuskeskuksessa on hänen isänsä munaan nimetty lasten oppimiseen keskittynyt laitos. Hänellä on monia muitakin yritysten ja säätiöiden johtotehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The World's Billionaires List (Maailman (dollari)miljardöörit, naiset. Kustakin listan nimestä saa lisätietoa nimeä klikkaamalla)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 11.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  334. Randa Williams (Maailman dollarimiljardöörien 334. sija)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 11.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  321. Randa Duncan Williams $5.49B (Bloomberg Billionaires Index)  10.4.2018. bloomberg.com. Viitattu 11.4.2018. (englanniksi)
4. ↑  David Kociensiewski: Legacy for One Billionaire: Death, but No Taxes  8.6.2010. The New York Times, nytimes.com. Viitattu 10.4.2018. (englanniksi)
5. ↑  Company Overview of DLD Family Investments LLC. Executive Profile: Randa Duncan Williams, President, DLD Family Investments LLC bloomberg.com. Viitattu 11.4.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Randa Williams  –  Syntymävuosi peräisin enwikistä
Snellenin näkötestitaulu.
**Näöntarkkuus** on silmälääketieteessä ja yleisesti näön tutkimuksessa käytetty suure, joka kuvaa silmän ja muun näköjärjestelmän kykyä tarkkaan näkemiseen eli lähekkäisten pisteiden erottamiseen toisistaan. Tämä on verkkokalvon keskiosan solujen ominaisuus. 

Näöntarkkuutta mittaavassa testissä testattavalle yleensä näytetään mustia kuvioita valkoista taustaa vasten standardisoiduissa valaistusolosuhteissa niin, että etäisyys kohteeseen pysyy samana, mutta kuvioiden muoto ja koko vaihtelevat. Tällaista  mittausvälinettä kutsutaan näkötauluksi. Nykyisin käytössä on yhä enemmän näkötestitauluja, joita kutsutaan nimellä valolaatikko, koska niissä on kuvioiden takana valon lähde, jonka kirkkautta voidaan säädellä. Vanhemmissa näkötauluissa kuvioina olivat eri suuntiin osoittavat E-kirjaimet, kun taas uudemmissa käytetään eri kirjaimia. 

Taululla suoritettavan testin tuloksena saatava näöntarkkuus ilmaistaan käyttäen mittayksikkönä visus-arvoa. Visuksen arvo 1,0 tarkoittaa sitä, että henkilö kykenee erottamaan kaksi pistettä jotka ovat yhden  kulmaminuutin etäisyydellä toisistaan.

Normaalina näöntarkkuutena pidetään visus-arvoa, joka on 0,8 tai korkeampi. Keskimääräinen normaali näöntarkkuus on 1,0. Kun visus laskee alle 0,3:n, on kyseessä näkövamma, joko heikkonäköisyys (visus 0,05–0,3) tai sokeus (visus alle 0,05).

Näöntarkkuuden arvoa käytetään terveydentilan raportoinnissa, mm. potilastiedoissa. Sen perusteella myös arvioidaan henkilön työkykyä, apuvälineiden tarvetta ja mm. kykyä kuljettaa moottoriajoneuvoa. Nykyisten säädösten mukaan ajokorttiin vaaditaan vähintään näöntarkkuus 0,5 laseilla korjattuna.

Näöntarkkuuden lisäksi yleisesti mitattuja näkemisen osa-alueita ovat kontrastiherkkyys, värien erottamiskyky ja näkökenttä. Liikenteessä toimimisen kannalta välkkeen näkeminen on hyvin tärkeää, koska se on osa liikkeen havaitsemista. Liikennenäön, eli lähinnä välkeherkkyyden, mittaamiseksi onkin kehitelty testausmenetelmiä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2
**John Randal Kleiser** (s. 20. heinäkuuta 1946 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hänen ohjaustöihin kuuluvat *Grease* (1978), *Sininen laguuni* (1980), *Kesärakkautta* (1982), *Grandview USA* (1984), *Avaruuden sankari* (1986), *White Fang* (1991) ja *Kultsi, suurensin kakaran* (1992).

Elämä ja ura
------------

Kleiser varttui hollantilaissiirtolaisten yhdyskunnassa Pennsylvanian osavaltion Lebanonin kaupungissa.

Opiskellessaan ensimmäistä vuotta Etelä-Kalifornian yliopistossa (USC) Kleiser esiintyi George Lucasin oppilastyössä *Freiheit*. Oman ohjaajauransa hän sai alkuun opinnäytetyöllään *Peege* (1972). Kleiser on pitänyt työpajoja elokuvaopiskelijoille USC:ssä sekä eurooppalaisilla elokuvafestivaaleilla Deauvillessä, Sarlat’ssa ja Malagassa. Opetustyönsä lisäksi hän on ollut mukana kehittämässä digitaalisia kuvausmenetelmiä kuten Cineraman kaltaista menetelmää nimeltä Vistarama HD.

Filmografia
-----------

* *Grease* (1978)
* *Blue Lagoon* (1980)
* *Kesärakkautta* (1982)
* *Grandview USA – Pieni kaupunki, suuret unelmat* (1984)
* *Avaruuden sankari* (1986)
* *Big Top Pee-wee* (1988)
* *Valkohammas* (1991)
* *Kultsi, suurensin kakaran* (1992)
* *Haaksirikkohuijaus* (2005)
* *Red Riding Hood* (2006)

Lähteet
-------

1. ↑  Randal Kleiser Biography (1946-), Filmreference.com. Viitattu 6.10.2016.
2. ↑  Hall of Fame Inductions[vanhentunut linkki], Radnor High School. Viitattu 6.10.2016.
3. ↑  Honeycutt, Kirk: Out of 'Grease' Into 'The Blue Lagoon', *The New York Times* 15.6.1980. Viitattu 6.10.2016.
4. ↑  Notable Alumni (Arkistoitu – Internet Archive), USC School of Cinematic Arts. Viitattu 6.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Randal Kleiser Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Randal Kleiser Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Grandview U.S.A.
**Néa Apollonía** (kreik. Νέα Απολλωνία) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Vólvin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 851 (vuonna 2011).

Vólvi-järven rantaa Néa Apolloníassa.
Néa Apollonían kylä sijaitsee Vólvi-järven eteläpuolella noin 55 kilometriä itään Thessalonikista. Se tunnetaan kylpyläpaikkakuntana. Antiikin aikana seudulla sijaitsi Apollonian kaupunki. Nykyisen kylän aiempi turkkilainen, osmanivallan aikainen nimi oli *Egrí Boutzák* (Εγρή Μπουτζάκ). Nykyinen antiikin aikaiseen kaupunkiin viittava nimi, suomeksi "Uusi Apollonía", otettiin käyttöön vuonna 1928.

Néa Apollonía muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέας Απολλωνίας, *Dimotikí Koinótita Néas Apollonías*), johon kuuluvat varsinaisen Néa Apollonían kylän lisäksi kylät Loutrá Vólvis ja Mesopótamo. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 922. Se kuului aiemmin Apollonían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Vólvin kunnan Apollonían kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Nea Apollonia *Greece.com*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  Nea Apollonia *All Over Greece*. Viitattu 3.10.2022.
4. ↑  Apollonia *Pleiades*. Viitattu 3.10.2022.
5. ↑  Egri Boutzak – Nea Apollonia *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 3.10.2022.
Xipe Totec Codex Borgiassa.
**Xipe Totec** (nahuatliksi "Meidän nyljetty herramme") on mesoamerikkalainen kevään ja uuden kasvillisuuden jumala sekä kultaseppien suojelija. Xipe Totecia palvoivat tolteekit ja asteekit. Keväällä maasta nousevan tuoreen kasvuston symbolina jumalalla oli ihmisuhrin nyljetty nahka "uusi iho", joka peitti maata keväisin.

Xipe Totecin ensimmäiset kuvat ja patsaat ovat peräisin Xolalpanista, läheltä Teotihuacánia, sekä Texcocosta noin 800–1100-luvuilta. Asteekit omaksuivat hänet jumaltensa joukkoon Axayacatlin (1469–81) hallituskaudella. Vuoden toisen rituaalikuukauden Tlacaxipehualiztlin ("Miesten nylkeminen") aikana uhripapit tappoivat uhrejaan repimällä näiden sydämet rinnasta. Sitten he nylkivät ruumiit. Nahat värjättiin keltaisiksi ja papit pukivat ne ylleen. Niitä kutsuttiin nimellä teocuitlaquemitl ("kultaiset vaatteet"). Toiset uhrattavat puolestaan kiinnitettiin kehikkoon, ja heidät surmattiin ampumalla heihin nuolia. Heistä valuvan veren uskottiin symboloivan hedelmällisiä kevätsateita. Xipe Totecin kunniaksi lauletuissa hymneissä häntä kutsuttiin nimellä *Yoalli Tlauana* ("Yöllinen juoja"), koska öisin maahan lankesivat vilvoittavat sateet. Hymnit ylistivät Xipe Totecia runsauden symboli Sulkakäärmeen tuojana sekä kuivuuden torjujana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Xipe Totec *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica inc. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Xipe Totec** Wikimedia Commonsissa
**Parliament Act** tarkoittaa kahta Yhdistyneessä kuningaskunnassa säädettyä lakia, jotka yhdessä määrittelevät parlamentin ylähuoneen valtaoikeudet ja muodostavat siten osan maan valtiosääntöä. Ensimmäisellä lailla ylähuoneelta poistettiin absoluuttinen veto-oikeus lähes kaikkeen lainsäädäntöön ja jälkimmäisellä sen lykkäävääkin veto-oikeutta supistettiin.

* Parliament Act 1911 poisti ylähuoneelta ehdottoman veto-oikeuden ja jätti jäljelle kahden vuoden lykkäävän veto-oikeuden
* Parliament Act 1949 lyhensi lykkäävää veto-oikeutta kahdesta yhteen vuoteen

Parliament Act -lakien mukaan ylähuoneen hylkäämät lait voivat tulla voimaan, mikäli alahuone hyväksyy ne uudelleen vuoden kuluttua ensimmäisestä käsittelystä. Budjettiasioita koskevat päätökset kuitenkin siirtyvät hallitsijan vahvistettaviksi automaattisesti jo kuukauden kuluttua alahuoneen hyväksynnästä, vaikka ylähuone ei olisi hyväksynyt niitä. Parliament Actin piiriin eivät kuulu ylähuoneessa tehdyt lakialoitteet, vain yksityisiä koskevat säädökset (*private bill*), parlamentin toimikauden pidentämistä koskevat esitykset eivätkä sellaiset lakiesitykset, jotka on annettu ylähuoneen käsiteltäviksi alle kuukautta ennen vaalikauden loppua. Ne vaativat edelleen molempien kamarien hyväksynnän tullakseen voimaan.

Lakien suomaa mahdollisuutta ohittaa ylähuone on käytetty seitsemän kertaa: kolme kertaa vuosina 1911–1949 ja neljästi sen jälkeen, viimeksi vuonna 2004 kettujahdin kieltämisen yhteydessä. Lisäksi kolmessa tapauksessa lakia aiottiin soveltaa, mutta ylähuone hyväksyikin aiemmin vastustamansa esityksen toisessa käsittelyssä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Parliament Acts Britannian parlamentti. Viitattu 30.1.2014. (englanniksi)
**Ranch pleasure** on lännenratsastuksen laji, joka mittaa hevosen monipuolisuutta, asennetta ja askellajien laatua erilaisilla radalla suoritettavissa osioissa. Hevosen tulisi olla eteenpäinpyrkivä ja sen täytyy toimia ratsastajan pienillä avuilla, sillä karjatilan töissä ratsastaja ei ehdi jatkuvasti kiinnittää huomiotaan ratsuunsa. Ratsukon tulisi kuitenkin nauttia yhteistyöstä. Ranch pleasure on kilpailulajina melko uusi, mutta suoritettavan radan tehtävät ovat olleet kirjatiloilla jo satoja vuosia. AQHA eli American Quarter Horse Association on ottanut ranch pleasuren yhdeksi viralliseksi lajikseen vuonna 2012.

Rata
----

Ranch pleasure –rata suoritetaan yksilösuorituksena. Radan suorittamisessa ei ole aikarajaa. Rata koostuu eri askellajeista: käynti, jog eli hidas ravi, lisätty jog, laukka ja lisätty laukka sekä kolmesta erilaisesta liikkeestä. Nämä kolme eri liikettä voivat olla sidepass eli pohkeenväistöä muistuttava sivuttaisliike, laukanvaihto, 360 asteen käännös hevosen takaosan ympäri, maapuomien ylitys missä tahansa askellajissa tai jokin muu karjatilan töissä käytettävä liike tai tehtävä. AQHA on suunnitellut muutaman radan sääntökirjaansa, mutta tuomarit voivat halutessaan suunnitella oman ratansa.

Arvostelu
---------

Ranch pleasuressa arvostellaan ratsukon selviytymistä karjatilan töiden tapaisista tehtävistä ja liikkeistä. Liikkeen laadukkuus, yhteistyöhalukkuus ja monipuolisuus sekä pehmeys ovat hyvän ranch pleasure –hevosen ominaisuuksia. Liikkeen laadukkuudella tarkoitetaan rytmiä, eteenpäinpyrkivyyttä ja ennen kaikkea luonnollisuutta.

Ratsukon varusteet
------------------

Ranch pleasuressa käytetään tavallisia lännenratsastusvarusteita ja –vaatetusta. Hevosen perusvarusteisiin kuuluvat lännensatula, satulahuopa ja suitset. Hopeoituihin varusteisiin suhtaudutaan varauksella, sillä ne eivät kuulu työhevosen varusteisiin. Hevosen kavioita ei saa lakata eikä hevosen harjaa tai häntää saa letittää. Myös harjan lisäkkeet ovat kiellettyjä. 
Ratsastaja pukeutuu siististi karjatilan töihin sopiviin vaatteisiin kuten farkkuihin ja kauluspaitaa. Asuun kuuluvat myös lännenhattu ja saappaat. Chapsit eivät ole pakolliset.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Xiropótamos** (kreik. Ξηροπόταμος) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Dráman kuntaan, Dráman alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 554 (vuonna 2011).

Xiropótamoksen pieni kaupunki, suomeksi "Kuiva joki", sijaitsee Falakró-vuoren eteläpuolella noin kuusi kilometriä luoteeseen Dráman kaupungista. Asutuksen vanha nimi oli vuoteen 1927 saakka slaavilaisittain *Visotsáni* (Βησωτσάνη).

Xiropótamos muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ξηροποτάμου, *Dimotikí Koinótita Xiropotámou*), johon kuuluu varsinaisen Xiropótamoksen kaupungin lisäksi kylä Metamórfosi Sotíros. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 735.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Visotsani -- Xiropotamos *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 1.9.2020.
**Aristoksenos** (m.kreik. Ἀριστόξενος, n. 370–290 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen kouluun kuulunut filosofi. Hänen kirjoituksensa käsittelivät lähinnä henkilöhistorioita (mm. Pythagoras, Sokrates, Platon) ja musiikin teoriaa.

Aristoksenos syntyi Taraksessa Suur-Kreikassa nykyisen Italian eteläosassa. Häntä opetti ensin hänen isänsä Spintharos, Sokrateen oppilas, ja myöhemmin Lampros ja Ksenofilos, joilta hän oppi musiikin teoriaa. Lopulta hän opiskeli Aristoteleen alaisuudessa Ateenassa. Sanotaan, että hän oli syvästi harmissaan, kun Theofrastos valittiin Lykeionin koulun johtoon Aristoteleen kuoltua.

Hänen sanotaan kirjoittaneen 453 teosta Aristoteleen tyyliin. Ne käsittelivät filosofiaa, etiikkaa ja musiikin teoriaa. Hänen empiiriset pyrkimyksensä näkyvät hänen kehittämässään teoriassa, jonka mukaan sielun suhde ruumiseen on samanlainen kuin harmonian suhde soittimeen. Ei ole säilynyt todisteita siitä, millä menetelmällä hän johti tämän teorian.

Hänen mukaansa musikaalisen skaalan nuotit tulee arvioida korvalla, eikä niiden matemaattisilla suhteilla, niin kuin pythagoralaiset opettivat. Ainoa, mikä hänen tuotannostaan on säilynyt, on kolme kirjaa hänen teoksestaan *Harmonian elementit*, joka on keskeneräinen musikaalinen tutkielma. Grenfellin ja Huntin Oksyrhynkhoksesta löytämä papyrus (*Oxyrhynchus Papyri* vol. i. 1898) sisältää viisipalstaisen katkelman, tutkielman runomitasta, joka on todennäköisesti osa tätä Aristoksenoksen tutkielmaa.

Antiikin filosofia – Peripateettinen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Aristoteles · Theofrastos · Lampros · Aristoksenos · Khamaileon · Fanias Eresoslainen · Praksifanes · Herakleides Pontoslainen · Dikaiarkhos · Nikomakhos · Demetrios Faleronlainen · Straton · Eudemos Rhodoslainen · Hieronymos Rhodoslainen · Klearkhos Soloilainen · Lykon · Ariston Keoslainen · Satyros · Hermippos Smyrnalainen · Kritolaos |
| Roomalainen aika | Diodoros Tyroslainen · Erymneos · Ariston Aleksandrialainen · Boethos Sidonlainen · Kratippos Pergamonlainen · Ammonios Ateenalainen · Andronikos Rhodoslainen · Aspasios · Adrastos Afrodisiaslainen · Aristokles Messeneläinen · Aleksanteri Afrodisiaslainen · Aetios Antiokialainen · Olympiodoros |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 8
	+ 9
	+ 10
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Randall Thompson
**Randall Thompson** (21. huhtikuuta 1899 New York – 9. heinäkuuta 1984 Boston) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.

Thompson opiskeli Harvardin yliopistossa ja sai sittemmin opetusta Ernest Blochilta. Hänen opettajiinsa kuului Harvardissa Edward Burlingame Hill. Vuonna 1922 hän sai stipendin American Academyyn (Rooma), jossa opiskeli Gian Francesco Malipieron johdolla. Hän opetti useissa korkeakouluissa ja johti vuosina 1939–1941 Curtis Institute of Musicia. Tämän jälkeen hän työskenteli Princetonin ja Harvardin yliopistoissa, joista jälkimmäisestä jäi emeritusprofessoriksi vuonna 1965.

Thompsonin tyyli oli konservatiivinen ja uusklassinen. Hänet tunnetaan varsinkin kuorosävellyksistään; näihin kuuluvat *Alleluia* a cappella -kuorolle (1940) ja *The Testament of Freedom* miesäänille ja orkesterille (1942, sanat Thomas Jefferson). Kolmesta sinfoniasta erityisesti toinen menestyi. Muihin Thompsonin teoksiin kuuluvat yksinäytöksinen ooppera *Solomon and Balkis* (1942) ja oratorio *The Nativity According to St. Luke* (1965).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Randall Thompson Britannica
2. ↑  Randall Thompson AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Uiakatsi järv** (myös *Hiuakatsi järv, Väike Kooraste järv, Valgejärv*) on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee Tõrvamäen alla ja se kohoaa yli 25 metriä järven vedenpintaa korkeamalle. Järven pinta-ala on 19 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järveen laskee muutama lyhyt metsä- tai pelto-oja, joten valuma-alueen laajuuskin on vain 2,0 neliökilometriä. Järven laskuoja on 150 metriä pitkä ja se laskee Koorasten Suurjärveen.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,0 metriä ja suurin syvyys 18,6 metriä. Järven rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi metsä- ja peltomaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee seitsemän maatilaa.

Luontoarvoja ja luokittelu
--------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*). Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Järvessä on runsaasti kalaa. Järvessä esiintyy yleisenä lahna, hauki, särki, ahven, suutari ja karppi.

Vesistösuhteita
---------------

Uiakatsi järveen tulee kaksi lyhyttä metsäojaa laakson pohjalta. Sen valuma-alueen pinta-alaksi on ilmoitettu 2 neliökilometriä. Järven laskuoja lähtee sen koillispäästä ja se laskee 150 metrin jälkeen Suurjärven kaakkoispäähän. Suurjärvi on Pühäjõen läpivirtausjärvi, ja Pühäjõgi yhtyy pääuomaansa Võhandu jõgeen Jõgeharassa.

Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Kalapeedia: Uiakatsi järv (Väike-Kooraste järv, Hiuakatsi järv, Valgejärv), kalapeedia.et, viitattu 23.6.2017
3. 1 2 3 4 5  Keskkonnaregister: Uiakatsi järv (vee2123800) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kooraste küla (Arkistoitu – Internet Archive)(viroksi)
**Sinkiangin mongolit** ovat etninen vähemmistö Kiinan Sinkiangin (Xinjiang) pohjoisosissa. He polveutuvat pääasiassa alueelle 1700-luvulla tulleista kalmukeista, sekä alueelle sijoitetuista mongolisotilaista. Xinjiangin mongoleja oli vuonna 2010 yhteensä 156 280.

Historia
--------

Piirros Kiinaan muuttavista kalmukeista vuodelta 1845.
Sinkiang päätyi Qing-dynastian vallan alle näiden kukistettua aluetta hallinneet džungarit vuosina 1755-1757. Džungareista suurin osa hävitettiin tyystin ja heistä tyhjentyneille laidunalueille alkoi muuttaa kazakkeja, joiden uskollisuutta kiinalle viranomaiset epäilivät. Kiinalaisen vallan vahvistamiseksi alueelle tuotiin mantšu-, mongoli-, daguuri-, xibe ja evenkkisotilaita. Suurempi määrä mongoleja tuli kuitenkin vuonna 1771, jolloin 70 000 Kalmukiasta liikkeelle lähtenyttä kalmukkia saapui alueelle. Heidän alkuperäisenä tarkoituksenaan oli ollut vallata Džungaria itselleen, mutta matkalla he kärsivät suuria tappioita kazakkien ja kirgiisien hyökkäyksissä. He pyysivät lupaa asettua alueelle ja heidät asutettiinkin Xinjiangiin vuonna 1772.

Sinkiangin mongolit toimivat Qing-dynastian armeijan reservinä. He olivat mukana kukistamassa Kokandin kaanin hyökkäystä vuonna 1820, uiguurien kapinaa vuonna 1864, sekä auttoivat kiinalaisten piiritettyjä varuskuntia Venäjän miehitettyä Ilin alueen vuosina 1871-1881. Qing-dynastian romahdettua valtaan nousi Kiinan tasavalta ja paikallinen sotalordi. Mongolien elämään nämä muutokset vaikuttivat kuitenkin vain suhteellisen vähän. Kommunistien noustua valtaan Kiinan sisällissodan jälkeen mongoleille perustettiin Xinjangiin kaksi autonomista prefektuuria ja autonominen piirikunta.

Lähteet
-------

1. ↑  Rongxing Guo • Uradyn E. Bulag • Michael A. Crang • Thomas Heberer • Eui-Gak Hwang • James A. Millward Morris Rossabi • Gerard A. Postiglione • Chih-yu Shih • Nicholas Tapp • Luc Changlei Guo: *Multicultural China - A Statistical Yearbook (2014)*, s. 407-408. Springer. ISBN 978-3-662-44112-1. (englanniksi)
2. 1 2  Christopher P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 593-595. Facts On File, 2004. ISBN 0-8160-4671-9. (englanniksi)
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Venäjän politiikka |
|  |
| Laki
* Perustuslaki
 |
| Presidenttiys
* Presidentti
Vladimir Putin (Luettelo)
* Presidentinhallinto
* Turvallisuusneuvosto
 |
| Toimeenpano
* Hallitus
* Venäjän pääministeri
Mihail Mišustin
 |
| Lainsäädäntö
* Liittokokous
* Liittoneuvosto
Puheenjohtaja: Valentina Matvijenko
* Valtioduuma
Puheenjohtaja: Vjatšeslav Volodin
 |
| Oikeuslaitos
* Perustuslakituomioistuin
* Korkein oikeus
* Yleinen syyttäjä
 |
| Vaalit
* Puolueet
* Viimeisimmät vaalit

	+ *Presidentti*: 2008
	+ 2012
	+ 2018

	+ *Duuma*:
	+ 2007
	+ 2011
	+ 2016
 |
| Liittovaltio
* Liittovaltiosubjektit
* Alueparlamentit
 |
| Ulkosuhteet
* Ulkoasiainministeriö
* Ministeri: Sergei Lavrov

---

* Venäjän edustustot / Edustustot Venäjällä

---

* Valtioliitto
* EAEU
* Itsenäisten valtioiden yhteisö
* Shanghain yhteistyöjärjestö
* BRICS
* APEC
* G20

---

* Suhteet Suomeen
 |
| Lisää aiheesta
* Aluejako
* Asevoimat
* Ihmisoikeudet
* Energiapolitiikka
* Ympäristöpolitiikka
 |
| * n
* k
* m
 |

Ulkoasianminiseriön rakennus Moskovassa.
**Venäjän federaation ulkoasiainministeriö** (ven. Министерство иностранных дел Российской Федерации, *Ministerstvo inostrannyh del Rossijskoi Federatsii*) on Venäjän ulkoasiainhallinnosta vastaava ministeriö. Sen päärakennus sijaitsee Smolenskin torilla.

Ministeriötä johtaa ulkoasiainministeri, joka on Sergei Lavrov 9. maaliskuuta 2004 alkaen.

Ulkoasiainministeriön päärakennus sijaitsee Moskovan sisemmän kehätien varrella korkeassa uusklassisessa pilvenpiirtäjässä, joka rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Rakennuksessa toimi aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö.

Neuvostoliiton ulkoasiainministeriöön liittyi oleelliselta osaltaan aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan pääpalveluhallinto, lyhyesti GlavUPDK jolla oli yksinoikeus tarjota Neuvostoliitossa toimiville suurlähetystöille ja edustustoille henkilökuntaa.

Venäjän federaation ulkoasiainministeriön edeltäjiä olivat Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö, Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatti, Venäjän federatiivisen sosialistisen neuvostotasavallan ulkoasiainkansankomissariaatti ja Venäjän keisarikunnan ulkoasiainministeriö.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Venäjän federaation ulkoasiainministeriö**.
* Venäjän federaation ulkoasiainministeriön sivusto (venäjäksi)