recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zirkonium(IV)fluoridi** (ZrF4) eli **zirkniumtetrafluoridi** on zirkoniumin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää erikoislasien valmistukseen ja orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä ja reagenssina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa zirkonium(IV)fluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen stabiileimman α-muodon alkeiskoppi on monokliininen. Lisäksi tunnetaan tetragonaalinen β-muoto sekä γ-muoto, jonka rakennetta ei ole määritetty. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja trihydraatit (ZrF4·H2O ja ZrF4·3H2O), joiden rakenteesta kidevesi voidaan poistaa kuumentamalla alennetussa paineessa. Zirkonium(IV)fluoridi liukenee vain hyvin vähän veteen, mutta liukenee paremmin happoliuoksiin. Aine on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa muodostaen kompleksisen heksafluorozirkonaatti(IV)ionin ([ZrF6]2-.

Zirkonium(IV)fluoridia voidaan valmistaa fluorin ja zirkoniumin välisellä reaktiolla. Tavallisimmat tavat ovat kuitenkin Zirkonium(IV)kloridin ja vetyfluoridin välinen reaktio, zirkoniumhydroksikarbonaatin tai zirkoniumdioksidin liuottaminen vetyfluoridiin tai ammoniumheksafluorozirkonaatin kuumentaminen.

ZrCl4 + 4 HF·→ ZrF4 + 4 HCl
(NH4)2ZrF6 → ZrF4 + 2NH3 + 2HF
Zirkonium(IV)fluoridia käytetään fluoridilasien ja erityisesti niin kutsuttujen raskasmetallifluoridilasien valmistamiseen, joita voidaan käyttää esimerkiksi optisissa kuiduissa. Lisäksi yhdistettä on tutkittu käytettäväksi sulasuolareaktoreissa. Orgaanisen kemian synteeseissä zirkonium(IV)fluoridia käytetään katalyyttinä Friedel–Crafts-reaktioissa, alkeenien polymeroinnissa ja pyridiinin valmistuksessa sekä fluoraavana reagenssina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–101. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.3.2021). (englanniksi)
2. 1 2 3  Ralph H. Nielsen, James H. Schlewitz & Henry Nielsen : *Zirconium and Zirconium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2013.
3. 1 2 3  Dayal T. Meshri: *Fluorine Compounds, Inorganic, Zirconium, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
4. 1 2 3  Ralph H. Nielsen & Gerhard Wilfing: *Zirconium and Zirconium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010.
5. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1200. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
6. ↑  Paul L. Brown, Enzo Curti, Bernd Grambow: *Chemical Thermodynamics of Zirconium*, s. 144. Elsevier, 2005. ISBN 978-0-444-51803-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.3.2021). (englanniksi)
**Entropia Universe** (EU, aiempi nimi **Project Entropia**) on vuonna 2003 julkaistu massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG). jonka teema on tieteisfiktiohenkinen taistelu robottien ja ihmissiirtokunnan välillä. Pelin on kehittänyt ruotsalainen MindArk. Peli on ilmaispeli. 

Pelaaja voi halutessaan käydä kauppaa ostamalla halvalla ja myymällä kalliimmalla, metsästämällä robotteja tai eläimiä löytäen niiltä esineitä (loot). Jos mikään näistä ei kiinnosta, pelaaja voi ryhtyä parantajaksi, sepäksi, kaivosmieheksi tai vaikkapa räätäliksi.

Alussa pelaajalle annetaan vain normaalit vaatteet sekä PED-kortti, jolla rahaa voi siirtää oikeasta maailmasta pelimaailmaan ja päinvastoin. Ne joita maksaminen ei kiinnosta voivat sen sijaan ansaita PEDejä keräämällä hikeä (Sweat Gathering). Hien yhdistämistä erääseen mineraaliin (Force Nexus) saadaan "Mind Essenceä", jonka avulla pelin hahmot voivat tehdä voimakkaita taikoja.

Laitevaatimukset
----------------

* Windows XP
* 512 MB RAM (1024MB RAM suositus)
* 2.8 GHz Intel P4, AMD Athlon XP 2800+
* NVIDIA 6600 series/ATI Radeon X800 Series, tai uudempi
* 3 GB kiintolevytilaa
* DirectX versio 9.0c, ja yhteensopiva äänikortti
* ADSL (512kb/s suositus)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (englanniksi)
**Ferrari F50** on erittäin suorituskykyinen urheiluauto. F50 esiteltiin vuonna 1995 juhlistamaan Ferrarin 50-vuotiasta historiaa. Auto on kaksiovinen, kaksipaikkainen avoauto, irrotettavalla katolla.
Autossa on 4,7-litrainen vapaasti hengittävä 60-venttiilinen V12-moottori, joka kehitettiin F1-moottorista.

Autoa valmistettiin vain 349 kappaletta, yksi vähemmän kuin alun perin arveltiin mahdolliseksi myydä. Viimeinen F50 valmistettiin Maranellossa heinäkuussa 1997.

F50:n moottori oli aikaisemmin jo käytössä Amerikan IMSA kilpasarjassa F333SP-mallissa 1994.

Kilpaversio
-----------

Kilpaillaakseen GT1-luokassa, Ferrari kehitti prototyypin F50:seen perustuen **F50 GT**. Autossa oli kiinteä katto, suuri takaspoileri, uusi etuspoileri ja muita muutoksia. 4,7-litrainen moottori viritettiin 750 hevosvoiman tehoon. Projekti keskeytettiin myöhemmin. Ferrari myi pois 3 autoa jotka tehtiin ja loput 3 tuhottiin.

Tekniset tiedot
---------------

* Moottori: 4.7 L 4699  cm3 V12
	+ Sylinterin halkaisija: 85 mm
	+ Iskunpituus: 69 mm
* Teho: 513 hv (383 kW) @ 8500 r/min
* Vääntö: 470 Nm @t 6500 r/min
* Akseliväli: 2581 mm
* Pituus: 4481 mm
* Korkeus: 1120 mm
* Leveys: 1986 mm
* Omamassa: 1229 kg
* Huippunopeus: 332.6 km/h
* 0-100 km/h: 3,7 s
* 1-161 km/h: 8,0 s
* 1/4 maili: 12,1 s

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*
**Taribo West** (s. 26. maaliskuuta 1974 Ajengunle, Lagos) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi muun muassa Ranskan, Italian, Saksan ja Serbian pääsarjoissa.

Kotimaassaan Nigeriassa West pelasi Port Harcourt Sharksissa ja lagosilaisessa Julius Bergerissä ennen tuloaan Eurooppaan ranskalaiseen Auxereen vuonna 1993. Auxerressa hän voitti Ranskan mestaruuden kaudella 1996/1997 ja Ranskan cupin kahdesti. Sittemmin Westin edustamia joukkueita ovat olleet milanolaiset Inter, jossa hän juhli UEFA Cupin voittoa kaudella 1997/98, ja AC Milan, englantilainen Derby saksalainen Kaiserslautern, belgradilainen Partizan, qatarilainen al-Arabi ja englantilainen Plymouth Argyle. 2006 West palasi takaisin kotimaahansa Julius Bergerin riveihin. Yhden kauden jälkeen West siirtyi iranilaiseen Paykaniin, mistä hän kuitenkin lähti kolmen kuukauden kuluttua, ja on siitä lähtien ollut ilman sopimusta.

West on pelannut Nigerian maajoukkueessa kaikkiaan 41 ottelua vuosina 1994-2005. Hän kuului joukkueen vakiopelaajiin vuosien 1998 ja 2002 MM-kisoissa kuten myös Afrikan mestaruusturnauksessa vuosina 2000 ja 2002. Hän oli mukana voittamassa myös jalkapallon olympiakultaa 1996 Atlantan kisoissa. Peliesitystensä lisäksi West tunnettiin omalaatuisista hiustyyleistään. Vuonna 1997 hän sijoittui kolmanneksi Afrikan vuoden jalkapalloilijan valinnassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Eskola, Jussi, ym.: *Jalkapallon MM-kisat 2002*, s. 59. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2002. ISBN 951-97920-6-6.
2. ↑  Eskola, Jussi, ym.: *Jalkapallon MM-kisat 2002*, s. 54, 56–57, 59. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2002. ISBN 951-97920-6-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot seurajoukkueista Soccerbase-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Nigerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Rufai |
2 Oparaku |
3 Babayaro |
4 Kanu |
5 Uche |
6 West |
7 Finidi |
8 Adepoju |
9 Yekini |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 W. Okpara |
13 Babangida |
14 Amokachi |
15 Oliseh |
16 Okafor |
17 Eguavoen |
18 Oruma |
19 Iroha |
20 Ikpeba |
21 G. Okpara |
22 Baruwa |
Valmentaja Milutinović

Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Shorunmu |
2 Okunowo |
3 Babayaro |
4 Kanu |
5 Iyenemi |
6 West |
7 Finidi |
8 Adepoju |
9 Akpoborie |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 Egbo |
13 Babangida |
14 Amuneke |
15 Oliseh |
16 Sodje |
17 Aghahowa |
18 Chukwu |
19 Akwuegbu |
20 Ikpeba |
21 Okpara |
22 Akanji |
Valmentaja Bonfrere

Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 Shorunmu |
2 Yobo |
3 Babayaro |
4 Kanu |
5 Okoronkwo |
6 West |
7 Finidi |
8 Yakubu |
9 Agali |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 Egbo |
13 Babangida |
14 Udeze |
15 Oliseh |
16 Oruma |
17 Aghahowa |
18 Ojigwe |
19 Ejiofor |
20 Ikpeba |
21 Christopher |
22 Akanji |
Valmentaja Amodu

Nigerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Shorunmu |
2 Yobo |
3 Babayaro |
4 Kanu |
5 Okoronkwo |
6 West |
7 Ikedia |
8 Adepoju |
9 Ogbeche |
10 Okocha |
11 Lawal |
12 Ejide |
13 Afolabi |
14 Udeze |
15 Justice |
16 Sodje |
17 Aghahowa |
18 Akwuegbu |
19 Ejiofor |
20 Obiorah |
21 Utaka |
22 Enyeama |
23 Opabunmi |
Valmentaja Onigbinde
**Emiliano Leonel Spataro** (s. 23. toukokuuta 1976 Buenos Aires) on argentiinalainen autourheilija. Hän on kilpaillut pääosin kotimaassaan ja voittanut kahdesti Top Race V6 mestaruuden (2007–2008), Formula 3 Sudamericana mestaruuden kevyemmässä luokassa 1995 ja Etelä-Amerikan STCC rata-automestaruuden 1999. Spataro on kilpaillut myös Dakar-rallissa.

Dakar-ralli
-----------

Spataro päätyi ajamaan Dakar-rallia, kun Renaultin argentiinalainen autourheiluosasto päätti osallistua suurimpaan erämaaralliin Renault Dusterilla. Spataron ensimmäinen ralli päättyi keskeytykseen. Seuraavan vuoden Dakar-rallissa Spataro sijoittui 14:nneksi. 2015 Spataro jäi sijalle 21, kun talli sai rallia varten käyttöön uudistetun moottorin. Spataro ajoi kahdesti kolmanneksi kahdella viimeisellä erikoiskokeella. 2016 Spataro onnistui parantamaan hieman sijoitustaan ollessaan 18:nneksi. 2018 Spataro keskeytti neljännellä erikoiskokeella etujousituksen vuoksi. Hän ajoi ennen keskeytystään sijalla 13. Rallin jälkeen toukokuussa 2018 Renault-talli ilmoitti vetäytyvänsä kansainvälisistä kilpailuista, jonka myötä Spataro ei enää osallistunut Dakar-ralliin.

Lähteet
-------

1. ↑  Emiliano Spataro *driverdb.com* Viitattu 3.9.2020 (englanniksi)
2. ↑  RENAULT DUSTER 14TH IN THE DAKAR 2014 ! *group.renault.com* 20.1.2014 Viitattu 3.9.2020 (englanniksi)
3. ↑  A promising Dakar Rally for the Renault Duster Team (Arkistoitu – Internet Archive) *renaultsport.com* 19.1.2015 Viitattu 3.9.2020 (englanniksi)
4. ↑  AT THE FINISH: THE TWO RENAULT DUSTER DAKAR TEAM CARS COMPLETED THE 2016 DAKAR *renaultsport.com.ar* 16.1.2016 Viitattu 3.9.2020 (englanniksi)
5. ↑  Dakar 2018: Abandonó Emiliano Spataro *tycsports.com* 10.1.2018 Viitattu 3.9.2020 (englanniksi)
6. ↑  Spataro, afuera del Dakar *elsolnoticias.com.ar* 10.5.2018 Viitattu 3.9.2020 (espanjaksi)
**Tarifa** on kaupunki Lounais-Espanjassa, Andalusiassa ja Cádizin maakunnassa. Kaupungissa on 18 116 asukasta (2016).

Kaupunki sijaitsee Manner-Espanjan eteläisimmässä osassa Gibraltarinsalmen rannikolla paikassa jossa Välimeri ja Atlantin valtameri kohtaavat. Tarifan alueelta löytyykin Pyreneiden niemimaan eteläisin kohta, Punta de Tarifa. Marokon läheisyys on tehnyt Tarifasta kauttakulkukohteen, josta lähtee useita lauttoja Marokkoon. Myös laiton maahanmuutto on usein kohdistunut alueelle. 

Sijainti kahden meren kohtaamispisteessä tekee Tarifasta hyvän lainelautailukohteen. Kaupungista löytyy myös hyvin säilynyt linna, Castillo de Guzmán sekä arabialaistyylinen vanha kaupunki. Tarifa on tunnettu paleoliittisista kalliomaalauksista, joita löytyy muun muassa Cueva del Moron luolasta. Ilmasto Tarifassa on kuiva, mutta lämpötilat eivät yllä niin korkealle kuin esimerkiksi Sevillassa tai muualla sisämaassa. Tarifan alueelle ulottuu myös Euroopan eteläisin luonnonsuojelualue, Parque Natural del Estrecho. Kaupungissa järjestetään vuosittain afrikkalaisen elokuvan festivaali, Festival de Ciné Africano.

Tarifan pormestari on Francisco Ruiz Giráldez (PSOE).

Kuvia
-----

* Puerta de JerezPuerta de Jerez
* Castillo de Santa CatalinaCastillo de Santa Catalina
* Castillo de GuzmánCastillo de Guzmán
* Vanhakaupunki, taustalla Iglesia de San Mateo.Vanhakaupunki, taustalla Iglesia de San Mateo.
* Plaza de Santa MaríaPlaza de Santa María
* Calle de Guzmán el BuenoCalle de Guzmán el Bueno
* VanhakaupunkiVanhakaupunki
* José Capuz Mamano (1884–1964): Sagrado Corazón de JesúsJosé Capuz Mamano (1884–1964): *Sagrado Corazón de Jesús*

Lähteet
-------

1. ↑  Instituto Nacional de Estadística
2. ↑  Andrés Machado: El socialista Ruiz Giráldez se convierte en alcalde de Tarifa *El Mundo*.  12.11.2015. Viitattu 13.8.2017. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tarifa** Wikimedia Commonsissa

* kaupungin viralliset sivut (espanjaksi)
* El Duende - kaupungin paikallislehti (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
* 

* Matkaopas aiheesta Tarifa Wikivoyagessa (englanniksi)
* Luettelo Tarifan luolista (espanjaksi)
**Kiuruveden kotiseutumuseo** on pohjoissavolaisessa Kiuruveden kaupungissa sijaitseva kotiseutumuseo. Museota ylläpitää Kiuruveden kaupunki. Museo esittelee muun muassa savolaisen pihapiirin esineistöineen. Nykyinen museorakennus on entinen lainajyvästö eli pitäjänmakasiini, jossa säilytettiin siemenviljaa katovuosien varalle. Ennen museokäyttöä rakennus toimi Kiuruveden luterilaisen seurakunnan siunauskappelina.

Entinen savupirttiteemainen museo paloi 14. huhtikuuta 1973, jolloin tuhoutui noin 4500 esinettä.
 Tuhoutuneiden tilalle kerättiin esineitä mm. *Museoralliksi* kutsutussa keräyskampanjassa.

Ensimmäinen kotiseutumuseo Männistönmäen kalliolla
--------------------------------------------------

Kiuruveden ensimmäinen kotiseutumuseo perustettiin mm. Kotiseutuyhdistyksen aloitteesta Museonmäki-nimen saaneelle alueelle, jonne siirrettiin vuonna 1860 rakennettu savupirtti Sulkavan kylästä vuonna 1944. Savupirtin ohella alueella oli luhtiaitta ja tuulimylly.

Keskeinen hahmo kotiseutumuseon toiminnassa oli Museo-Paavona tunnettu kotiseutuvaikuttaja Paavo Ruotsalainen (1892-1977), jonka keräämä ja lahjoittama esineistö kuului ensimmäisen museon kokoelmiin. Ruotsalainen myös hoiti museota.

Vanhan museon palon jälkeen museotoiminta siirtyi yhdistyspohjalta kunnalliseksi. Nykyinen museorakennus saatiin lahjoituksena seurakunnalta ja museon perustamisesta päätettiin kotiseutu- ja kulttuurilautakunnassa vuonna 1975.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotiseutumuseo Kiuruveden kaupunki, kiuruvesi.fi. Viitattu 14.7.2020.
2. ↑  Kiuruveden kotiseutumuseo museot.fi. Viitattu 14.7.2020.
3. ↑  Kalevi Rikkinen (toim.) ja Hannes Sihvo (toim.), *Finlandia: Otavan iso maammekirja*, Otava, 1985 (ISBN 951-1-08662-6), *Kiuruvesi* (Osa 6: Pohjois-Savo)View and modify data on Wikidata
4. 1 2  Kiuruveden museo *Discovering Finland*. Viitattu 6.2.2021.
5. 1 2  Laukkanen, Aulis, Tikkanen, Ossi & Winberg, Lauri: "Kiuruveden museo: pitäjän perinteen tallentaja", *Kylien savut: kotiseututietoa Kiuruvedestä*, s. 139-140. Kiuruvesi: Kiuruveden kotiseutuyhdistys, 1988. ISBN 951-99967-3-7.

Kirjallisuutta
--------------

Huovinen, Leo: *Kiuruvesi 1873-1980*. Kiuruvesi: Lions Club Kiuruvesi, 1988. ISBN 951-99953-7-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kiuruveden kotiseutumuseo (pohjois-savonmuisti.fi)

  



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kiuruveden kotiseutumuseo (Q97352367)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotiseutumuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Kiuruvesi |
|  |
| koordinaatit | 63°39′01″N 26°37′54″E﻿ / ﻿63.65018°N 26.63158°E﻿ / 63.65018; 26.63158 |
|  |
|  |

 |
**Metsästys ja Kalastus** on vuodesta 1911 julkaistu metsästys- ja kalastusharrastuksiin keskittyvä aikakauslehti. 12 kertaa vuodessa ilmestyvää lehteä kustantaa Otavamedia, ja sen vastaava päätoimittaja on Reijo Ruokanen. Lehden verkkopalvelu käynnistyi maaliskuussa 2021. Vuonna 2017 painetun lehden lukijamäärä oli 234 000.

Historiaa
---------

*Metsästys ja Kalastus* -lehteä alkoi vuonna 1911 julkaista Suomen Metsästysyhdistys. Se oli toinen suomenkielinen metsästyslehti vuonna 1906 perustetun *Suomen metsästyslehden* ohella. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli eräkirjailijana tunnettu A. E. Salmelainen ja hänen jälkeensä kilpa-ampuja Oscar Rosenqvist. Vuonna 1920 valtion tuki lehdelle lakkasi, mutta sen jatkuvuutta varmistivat yksityisin sijoituksin kirjailija Juhani Aho, Kalle Rikala, E. Hellevaara sekä Yrjö Ylänne, josta tuli lehden päätoimittaja melkein 50 vuodeksi samalla kun hän toimi pitkään myös *Suomen Kuvalehden* toimitussihteerinä. Innokas kalastaja Juhani Aho ehti olla lehden teossa mukana vain vuoden verran ennen kuolemaansa.

Vuonna 1939 *Metsästyksen ja Kalastuksen* kustantajaksi tuli Otava, sitten Lehtiaitta ja Valiolehdet ja vuodesta 1981 Yhtyneet Kuvalehdet Oy, nykyiseltä nimeltään Otavamedia Oy. Sotien jälkeen lehden levikki nopeasti kymmenkertaistui noin 20 000 kappaleeseen. Lehti panosti jo varhain valokuvien käyttöön, ja etenkin väripainatukseen siirryttyä 1976 lehti tuli tunnetuksi korkealaatuisista luontokuvistaan.

Lehden julkaisijoita ovat olleet Suomen urheilukalastajain liitto, Suomen yleinen metsästäjäliitto ja Suomen metsästysyhdistys.

Päätoimittajia
--------------

* A. E. Salmelainen 1911–1914
* Oscar Rosenqvist 1915–1920
* Yrjö Ylänne 1921–1968
* Mauri Soikkanen 1969–1992
* Jussi Soikkanen 1992–2012
* Vesa Leppä 2012–2016
* Petri Korhonen 2016–2018
* Reijo Ruokanen 2018–

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Metsästys ja Kalastus, mediakortti *Aikakausmedia*. Viitattu 25.11.2017.
2. ↑  Metsästys ja Kalastus Otavamedia. Viitattu 25.11.2017.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Karlsson, Risto: *Kansikuva uusiksi. Kuusikymmentä vuotta elämää ja ihmisiä Yhtyneissä Kuvalehdissä*, s. 324–326, 384. Yhtyneet Kuvalehdet, 1996. ISBN 951-9435-65-4.
4. ↑  Metsästys ja kalastus *Fennica-tietokanta, Suomen kansallisbibliografia*. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.11.2017. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Petri Korhosesta Otavamedian ulkoilulehtien päätoimittaja, Marmai 18.1.2016
**Fachi** on keidaskylä ja maalaiskunta Nigerin Agadezin alueen Bilman departementissa. Se sijaitsee Saharaan kuuluvalla Ténérén hiekka-aavikolla noin 150 kilometriä Bilmasta lounaaseen. Kunnassa on 4 000 asukasta (vuonna 2010).

Fachin lisäksi kuntaan kuuluu Fezein pikkukylä. Keitaan asukkaat ovat etupäässä kanureja ja tubuja. He tuottavat suolaa ja taateleita sekä viljelevät vihanneksia, vehnää ja tupakkaa. Kylän paikallinen nimitys on *Agram*.

Tiheään rakennettujen tasakattoisten talojen muodostamaa Fachia ympäröi suolalohkareista pystytetty muuri. Kylän keskellä on kahdeksan metriä korkea ja neljällä tornilla varustettu linnoitus, joka aikaisemmin toimi turvapaikkana tuaregien ja muiden paimentolaisten hyökkäyksiltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Annuaire statistique des cinquante ans d’independance du Niger *stat-niger.org*. Viitattu 30.7.2011. (ranskaksi)
2. ↑  Répertoire National des Communes (RENACOM) *stat-niger.org*. Viitattu 30.7.2011. (ranskaksi)
**Let’s do it!** (tai **Let’s do it! World**) on kansainvälinen siivoustalkooliike. Se sai alkunsa vuonna 2008 Virossa järjestetystä *Teeme ära!* -tempauksesta, jossa 50 000 virolaista siivosi talkoovoimin yhden päivän aikana 10 000 tonnia roskaa ja jätettä julkisista paikoista. Vuonna 2011 liikkeeseen osallistui 2,5 miljoonaa ihmistä 16 maassa. Vuoden 2012 siivouskampanja oli nimeltään *World Cleanup 2012*. Yli 70 maata on toistaiseksi osallistumassa talkoisiin, myös Suomi.

Suomessa
--------

Suomessa liikkeeseen on osallistuttu vuosina 2011 ja 2012. Vuoden 2011 talkoot olivat nimeltään *Suomi puhtaaksi – päivässä!*, ja niiden suojelija oli Tasavallan Presidentti Tarja Halonen. Vuoden 2012 talkoot ovat nimeltään *Talkoillaan – Suomi puhtaaksi!*. Vuoden 2012 talkoisiin on osallistunut toukokuun 10. päivään mennessä Suomessa 130 kuntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Teeme ära! *teeme2008.ee*. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
2. ↑  Statistics 2011 letsdoitworld.org.  Arkistoitu 24.4.2012. Viitattu 17.5.2012.
3. ↑  Cyber-guided clean-up hopes to sweep globe  9.5.2011. The Independent. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
4. ↑  Let's do it, vuonna 2012 osallistuvat maat letsdoitworld.org. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
5. ↑  Suomi puhtaaksi – päivässä! *suomipuhtaaksi.fi*.  Arkistoitu 27.4.2012. Viitattu 16.5.2012.
6. ↑  Talkoillaan - Suomi puhtaaksi! *talkoot.suomipuhtaaksi.fi*.  Arkistoitu 22.4.2012. Viitattu 16.5.2012.
7. ↑  Haaste osallistua Talkoillaan!–hyvinvointikampanjaan Porin kaupunki.  Arkistoitu 11.5.2013. Viitattu 16.5.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* World Cleanup 2012 -kotisivu *letsdoitworld.org*. Viitattu 16.5.2012. (englanniksi)
**Rodrigo José Lima dos Santos**, yleensä vain **Lima** (s. 11. elokuuta 1983 Monte Alegre, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Benficaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Lima edusti pelaajauransa alkuvaiheilla useita brasilialaisjoukkueita. 21. heinäkuuta 2009 ukrainalaisseura Metalist Harkova ilmoitti hankkineensa brasilialaishyökkääjän riveihinsä noin 1 miljoonan euron siirtokorvauksella.

Siirto ei kuitenkaan lopulta toteunut, sillä Lima ei läpäissyt ennen siirron vahvistamista suoritettua lääkärintarkastusta. Myöhemmin samana kesänä hän teki sopimuksen portugalilaisen Belenensesin kanssa.

1. heinäkuuta 2010 hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Sporting Clube de Bragaan. 24. elokuuta 2010 pelatussa Mestarien liigan pudotuskierroksen toisessa osaottelussa Sevillaa vastaan Lima teki hattutempun, kun Braga eteni yhteistuloksella 5–3 ensimmäistä kertaa historiassaan turnauksen lohkovaiheeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Metalist, acquistato l'attaccante brasiliano Lima ITASportPress. Viitattu 25.10.2010. (italiaksi)
2. ↑  Braga beat Sevilla in Spain to reach Champions League group stage Guardian. Viitattu 25.10.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Liman esittely ja tilastot UEFA:n sivustolla (englanniksi)
**Michael Goodliffe** (1. lokakuuta 1914 Bebington, Britannia – 20. maaliskuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä.

Goodliffe syntyi 1. lokakuuta 1914 Cheshiren Bebingtonissa. Hän oli kirkkoherran poika. Hän aloitti näyttelijänuransa Stratford Festivalissa. Goodliffe joutui toisen maailmansodan aikana sotavangiksi. Hän jatkoi näyttelijänuraansa vuonna 1948, kun hän esiintyi elokuvassa *Osasto X 43*. Seuraavat kolme vuosikymmentä Goodliffe näytteli upseerien, diplomaattien ja liikemiesten rooleja. Hän näytteli myös Robert Walpolea elokuvassa *Rob Roy – Ylämaan sankari* (1953), kreivi de Dunois'ta elokuvassa *Kuninkaan jousimies* (1954) ja Charles Gilliä elokuvassa *The Trial of Oscar Wilde* (1960). Goodliffe ei koskaan näytellyt elokuvan pääosaa, mutta oli television johtava mies Britanniassa, etenkin televisiosarjan *Sam* (1973–1975) kautta.

Goodliffe sairastui masennukseen ja kuoli hyppäämällä wimbledonilaisen sairaalan ikkunasta ulos 20. maaliskuuta 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael Goodliffe *The Avengers Forever*.  29.4.2002. David K. Smith. Viitattu 6.1.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Michael Goodliffe *AllMovie*. San Francisco:  All Media Network. Viitattu 6.1.2016. (englanniksi)
3. ↑  Adventures of Quentin Durward, The (1955) *Elonet*. Helsinki:  Kansallinen audiovisuaalinen instituutti. Viitattu 6.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Michael Goodliffe *Internet Movie Database*. Seattle:  Amazon.com.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lílas-joki ja Lilántion tasankoa.
Lilántion tasanko kartalla (merkitty vihreällä).
**Lilántion tasanko** (kreik. Ληλάντιο πεδίο, *Lilántio pedío*), antiikin **Lelantonin tasanko** (myös *Lelantionin/Lelantoksen tasanko*, m.kreik. Λέλαντον/Λήλαντον/Ληλάντιον/Ληλάντου πεδίον, *Lelanton/Lēlanton/Lēlantion/Lēlantū pedion*, lat. *Lelantus campus*), on tasanko Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren länsirannikolla Chalkídan ja Erétrian kaupunkien välillä.

Lilántion tasanko on ilmeisesti vulkaanisen toiminnan tulosta ja syntynyt kuumien mutavirtojen valumisen seurauksena. Alueella on myös kuumia lähteitä. Tasangolla virtaa Lílas-joki eli antiikin Lelantos, josta se on saattanut saada nimensä. Kreikkalaisessa mytologiassa tasangon nimi yhdistyi Lelantos-nimiseen titaaniin. Antiikin aikana tasanko tunnettiin viinitarhoistaan, joita ylistetään jo *Homeerisessa hymnissä Apollonille*.

Helladisella kaudella ja varhaisella rautakaudella tasangon rannikolla sijaitsi nykyisin nimellä Lefkantí tunnettu merkittävä asutus. Geometrisen ja arkaaisen kauden taitteessa noin 710–650 eaa. Khalkiin ja Eretrian kaupunkivaltiot kävivät hedelmällisen tasangon hallinnasta Lelantoksen sodan. Sota oli varhaisia tunnettuja kreikkalaisten kaupunkivaltioiden välisiä sotia, johon otti osaa myös suuri joukko kyseisten kaupunkien liittolaisia eri puolilta Kreikkaa. Keskiajalla venetsialaisvallan aikana tasanko tunnettiin nimimuodossa *Lilanto*.

Alueen nykyisin käsittävä Chalkídan kunnan osa Lilántian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä tasangosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Lelantonin tasanko", *Antiikin käsikirja*, s. 299. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2  Lelantion pedion *Brill’s New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 5.6.2018.
3. 1 2 3  Smith, William: "Lelantus campus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Lelantos *Theoi Greek Mythology*. Viitattu 5.6.2018.
**Harry Freedman** (5. huhtikuuta 1922 Lodz, Puola – 16. syyskuuta 2005 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä ja englannintorvensoittaja. Hän oli yksi ensimmäisistä kansallisesti tunnetuista lähes kokonaan Kanadassa kouluttautuneista säveltäjistä. Hänen opettajiensa joukossa oli vuosina 1945–1951 John Weinzweig. Freedman soitti Toronton sinfoniaorkesterissa englannintorvea vuosina 1946–1971. Vuonna 1971 hänet nimitettiin orkesterin ensimmäiseksi nimikkosäveltäjäksi; tämän jälkeen hän omisti suurimman osan ajastaan säveltämiselle.

Weinzweigin vaikutus Freedmanin tuotantoon näkyy kaksitoistasäveljärjestelmän soveltamisessa. Tiukasti dodekafoninen on *The Tokaido* (1964) kamarikokoonpanolle ja vapaammin *Tangents* (1967) orkesterille. Useisiin sävellyksiin Freedman haki inspiraationsa kanadalaisista maalauksista. Arvostelumenestystä Freedman saavutti ensimmäistä kertaa ensimmäisellä sinfoniallaan, joka kantaesitettiin vuonna 1961. Canadian Music Council nimesi Freedmanin vuonna 1980 "vuoden säveltäjäksi". Myöhempiin Freedmanin teoksiin lukeutuvat *Touchings* (1989), jonka tilasi NEXUS-lyömäsoitinyhtye, ja *Town* (1991), orkestraalinen tribuutti taidemaalari Harold Townille. Hän sävelsi myös teatteria, televisiota ja elokuvaa varten. Baletin parissa hän teki yhteistyötä Brian Macdonaldin kanssa.

Freedman ylennettiin Kanadan ritarikuntaan vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Harry Freedman


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kiuruveden pyhän Nikolaoksen kirkko** on ortodoksinen kirkkorakennus, joka sijaitsee Kiuruvedellä ja kuuluu Iisalmen ortodoksiseen seurakuntaan.

Rakennus tehtiin alun perin apteekiksi vuonna 1918. Kiuruveden ortodoksinen seurakunta osti sen vuonna 1951 ja muutostöiden jälkeen arkkipiispa Paavali vihki sen vuonna 1957 pyhälle Nikolaokselle pyhitetyksi kirkoksi. Kirkon itäpäädyssä oleva nykyinen seurakuntasali toimi aiemmin Kiuruveden ortodoksisen seurakunnan pappilana.

Kirkon ikonostaasi on peräisin Korpiselän pyhän Nikolaoksen kirkosta. 

Kirkkoon alettiin maalata uusbysanttilaisia ikonifreskoja vuoden 1982 kesästä alkaen. Kiuruveden kirkko oli ensimmäinen sotien jälkeen jälleenrakennuslain mukaisesti rakennettu kirkko, jossa alettiin koko kirkon seinien ja katon täyttö ikoniaiheilla. 

Kirkon edessä on Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki vuodelta 1959.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ortodoksinen kirkko Kiuruveden kaupunki, kiuruvesi.fi. Viitattu 11.7.2020.
2. 1 2 3  Pyhäköt - Pyhän Nikolaoksen kirkko Suomen ortodoksinen kirkko.  Arkistoitu 30.9.2020. Viitattu 11.7.2020 (viitteen päivitys).
**Facta Loquuntur** on saksalaisen NSBM-yhtye Absurdin debyyttialbumi. Alun perin sen julkaisi vuonna 1996 No Colours Records, mutta albumista on tehty useita uudelleenjulkaisupainoksia. Alkuperäinen versio oli niin CD- kuin LP-painokseltaan rajoitettu 500 kappaleeseen. Vuonna 1999 julkaistun kuvallisen vinyylipainoksen julkaisivat sekä No Colours että Silencelike Death Productions, ja versio sisälsi kaksi bonusraitaa.

Supreme Art Productions julkaisi vuoden 2002 syyskuussa oman versionsa, joka sisälsi yhteensä 12 uutta raitaa sekä väritetyn kansikuvan. Vuonna 2005 albumista julkaistiin C-kasettiversio. World Terror Committee julkaisi vuonna 2006 albumista digipack version uudella kansikuvalla ja kolmen bonusraidan kera.

Kappaleet
---------

Kappaleet **1-10** esiintyvät alkuperäisellä julkaisulla, **1-12** vuoden 1999 uudelleenjulkaisulla, **1-22** vuoden 2002 uudelleenjulkaisulla ja **1-12** sekä kappaleen Mourning Soul liveversio vuoden 2006 digipackilla.

1. *Werwolf*
2. *The Gates of Heaven*
3. *Pesttanz*
4. *Eternal Winter*
5. *Deep Dark Forest*
6. *First Winter of Bloodred Snow*
7. *Mourning Soul*
8. *Dreaming of Love*
9. *Wartend in Einsamkeit*
10. *Der Sieg ist unser*
11. *In des Mondes blut'gem Schein*
12. *Verlassen*
13. *Lord of Ages (Blood Axis cover)*
14. *Werwolf*
15. *Ashes to Ashes*
16. *Last Breath*
17. *Green Heart*
18. *Requiem*
19. *Vampire*
20. *Tod vor Sonnenaufgang*
21. *Für Germanien*
22. *Als die Alten jung noch waren*

Aiheesta muualta
----------------

* Facta Loquuntur Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Facta Loquuntur* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ming-dynastian aikainen silkkimaalaus Jadekeisarista (1500-luku).
**Jadekeisari** (kiinaksi 玉帝, Yùdì tai 玉皇,Yùhuáng) on merkittävä hahmo kiinalaisessa mytologiassa ja tärkeimpiä jumalia kiinalaisessa kansanuskossa ja taolaisuudessa. Taivaan ylijumalana hän määrää kaikkien ihmisten kohtalosta johtamalla valtaisaa taivaallista byrokratiaa, joka muistuttaa keisarillista Kiinaa hallinnutta virkakoneistoa. Yleensä hänet kuvataan istumassa valtaistuimella, pukeutuneena lohikäärmeen kuvilla kirjottuun kaapuun ja helmikoristeiseen päähineeseen ja kädessään seremoniallinen jadetaulu.

Korkeaan asemaansa nähden Jadekeisarin alkuperä on hyvin vaatimaton: varhaisimmissa taolaisissa teksteissä hänet mainitaan vain harvakseltaan merkitykseltään vähäpätöisenä tietäjäjumalana. Hänet tunnustettiin taolaisuuden ylijumalaksi Tang-dynastian hallitessa Kiinaa 618–907, mikä käy ilmi senaikaisista runoista ja muista kirjoituksista. Kansanuskossa häntä alettiin pitää Kiinan keisarin taivaallisena vastineena, joka syrjäytti palvonnan kohteena vanhempia jumaluuksia, kuten Isä Taivaan (天王, Tiānwáng) ja Taivaallisen keisari Zhangin (張天帝, Zhāng Tiāndì).

Jadekeisarin kultti sai valtiollisen aseman Song-dynastian aikana 960–1279, jolloin hänet samaistettiin kungfutselaisuuden korkeimpaan jumaluuteen ja hänestä alettiin käyttää nimitystä ’Suuri Jadekeisari’ (玉皇上帝, Yùhuáng Shàngdì). Song-dynastian kukistuttua Jadekeisari menetti virallisen asemansa, vaikka kiinalaiset kunnioittivatkin häntä yhä jumalista ylimpänä. Hän sai myös buddhalaisen arvonimen ’Luonnollisen valaistumisen puhdasmielinen kuningas’ (清凈自然覺王如來, Qīngjìng Zìrán Jiàowáng Rúlái), mikä kuvastaa hyvin kiinalaisen taolaisuuden ja buddhalaisuuden keskinäistä mutkattomuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yudi *Britannica*. Viitattu 2.10.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Wu Mingren: The Jade Emperor: Taoist Ruler of Heaven – and Celestial Bureaucrat *Ancient Origins*. Viitattu 12.11.2021. (englanniksi)
**Fernande Chiocchio** (29. toukokuuta 1929 Montreal – 27. syyskuuta 2021) oli kanadalainen mezzosopraano, pianisti ja pedagogi. Hän sai musiikin kandidaatin arvon pianonsoitossa Montrealissa vuonna 1950. Hän opiskeli pianonsoittoa myös École supérieure de musique de Lachinessa sekä laulamista vuosina 1950–55 Pauline Donaldan ja sisar Rolande Ouimet'n johdolla. Hänen muita opettajiaan olivat laulamisessa Rachele Maragliano-Mori ja Philon Ktsanes; näyttämötaitoja hänelle opetti Jan Doat. Vuonna 1951 Chiocchiolle myönnettiin Archambault-palkinto.

Chiocchio teki debyyttinsä Opera Guildin kanssa vuonna 1952 Her Majesty's Theatressa osallistumalla Sergei Prokofjevin *Rakkaus kolmeen appelsiiniin* -oopperan esitykseen. Sittemmin hän esiintyi saman yhtiön kanssa myös muissa rooleissa, joihin lukeutuivat huomattavina esimerkkeinä Mercédès (*Carmen*, 1960), Flora (*La traviata*, 1962), Dame Marthe (*Faust*, 1963) ja Suzuki (*Madama Butterfly*, 1965 ja 1969). Lisäksi Chiocchio esiintyi muun muassa Canadian Opera Companyn kanssa.

Chiocchio oli jäsenenä laulukvartetissa, joka teki viisikymmentä konserttia Ranskassa vuonna 1958. Vuonna 1963 hän perusti Josèphe Collen ja George Morganin kanssa Trio vocal de Montréalin, joka esiintyi ensisijaisesti CBC:n radiossa. Chiocchio asettui Ranskaan vuonna 1978 ja esiintyi siellä Nantesin oopperassa. Erään resitaalin jälkeen Jean Vallerand luonnehti Chiocchiota yhdeksi sukupolvensa musikaalisimmista esiintyjistä. Chiocchio toimi myös opetustehtävissä ja Opéra-Comique du Québecin taiteellisena johtajana (1984–1988).

Lähteet
-------

1. ↑  Famous Canadian Women¨s Historical Timeline *famouscanadianwomen.com*. Viitattu 8.3.2023.
2. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Fernande Chiocchio


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Cyrille Adoula** (13. syyskuuta 1921 Kinshasa – 24. toukokuuta 1978 Lausanne, Sveitsi) oli kinshasankongolainen poliitikko, joka toimi Kongon demokraattisen tasavallan pääministerinä 1961–1964.

Adoula aloitti uransa ammattiyhdistysliikkeessä. Yhdessä Patrice Lumumban kanssa Adoula perusti 1958 Belgian Kongon ensimmäisen poliittisen puolueen *Mouvement National de Congo*. Hänen ja Lumumban välille tuli kuitenkin pian välirikko. Syksyllä 1960 Adoulasta tuli sisä- ja puolustusministeri, sitten Lumumban murhan jälkeen pääministeri vuosiksi 1961–1964. Adoula toimi sen jälkeen suurlähettiläänä Brysselissä ja Washingtonissa ja lyhyesti ulkoministerinä 1969–1970.

Lähteet
-------

1. ↑  Cyrille Adoula, Store norske leksikon.
2. ↑  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 11. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Cyrille Adoula
**Jadrin** (ven. Я́дрин, tšuvassiksi Етěрне, *Etĕrne*) on kaupunki Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Surajoen varrella 86 kilometriä tasavallan pääkaupungista Tšeboksarysta lounaaseen. Kaupunki on Jadrinin piirin keskus. Asukkaita on arviolta 8 585 (vuonna 2016).

Paikkakunta tunnetaan vuodesta 1590 lähtien. Vuonna 1781 siitä tuli Kazanin lääniin kuulunut kaupunki. Nykyään siellä on metalli-, elintarvike-, ompelimo- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa ovat syntyneet tšuvassin kielen tutkija Nikolai Ašmarin ja näyttelijä Nikolai Mordvinov.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 535. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Russia: Republic of Chuvashia Citypopulation.de. Viitattu 5.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Jadrinin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Tšuvassian vaakuna**Tšuvassian kaupungit**
Tšuvassian lippuTšuvassian lippu
**Pääkaupunki: Tšeboksary**  

Alatyr |
Jadrin |
Kanaš |
Kozlovka |
Mariinski Posad |
Novotšeboksarsk |
Šumerlja |
Tsivilsk
**Cameron Mitchell** (syntyjään **Cameron McDowell Mitzell**) (4. marraskuuta 1918 Dallastown, Philadelphia – 6. heinäkuuta 1994 Pacific Palisades, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muiden muassa Buck Cannonin roolista TV-sarjassa *Karjatila High Chaparral*, Marilyn Monroen tähdittämästä komediasta *Kuinka miljonääri naidaan* sekä pääosasta ammattinyrkkeilijä Barney Rossista kertovassa elokuvassa *Morfiinin orjat* vuodelta 1957.

Cameron Mitchell syntyi pastorin poikana Philadelphian Dallastownissa vuonna 1918, mutta valitsi toisenlaisen uran kuin isänsä. Toisessa maailmansodassa Mitchell palveli ilmavoimissa pommittajana ja ehti jo ennen sitä esiintyä Broadwaylla sekä kokeellisessa TV-ohjelmassa *The Passing of the Third Floor Back*. Sodan jälkeen vuonna 1945 hän teki debyyttinsä valkokankaalla elokuvassa *What Next, Corporal Hargrove?* mutta jatkoi sen ohella myös teatterilavoilla. Hän sai varhaista tunnustusta roolistaan näytelmässä Kauppamatkustajan kuolema vuonna 1949. Huolimatta yli kolmestasadasta TV- ja elokuvaroolista, hänet muistetaan parhaiten Buck Cannonin roolistaan TV-sarjasta *Karjatila High Chaparral*.

Yksityiselämä
-------------

Mitchell oli kolmasti naimisissa. Ensimmäisen vaimonsa, itävaltalaissyntyisen näyttelijän Camille Janclairen (1917–1999) kanssa Michell avioitui elokuussa 1940. Liitto päättyi eroon toukokuussa 1960. Tästä liitosta syntyi neljä lasta. Toisen kerran Mitchell avioitui kesällä 1957 Lissa Jacobs Gertzin kanssa, josta erosi helmikuussa 1974. Heille syntyi kolme lasta. Kolmannen ja viimeisen kerran Mitchell avioitui kesällä 1973 Margaret Brock Johnson Mozingon kanssa, mutta avioliitto mitätöitiin marraskuussa 1976, koska sen solmimisen hetkellä Mitchell oli vielä virallisesti naimisissa toisen vaimonsa kanssa.
Mitchell kuoli keuhkosyöpään 6. heinäkuuta 1994 Kalifornian Pacific Palisadesissa. Hänet on haudattu Desert Memorial Park hautausmaalle Riverside Countyn Cathedral Cityyn Kaliforniassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cameron Mitchell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Laivatoimikunta** on ulkomaanliikenteessä olevalla suomalaisella aluksella oleva toimielin, joka tutkii ja käsittelee työsuhteiden katkaisemiseen liittyviä asioita. Laivatoimikunta on valittava alukselle, jossa työskentelee vähintään kahdeksan työntekijää. Tällaisen toimielimen valitseminen tuli pakolliseksi 1978.

Vuonna 1955 annetun merimieslain mukaan aluksella tuli olla kurinpitolautakunta, jonka puheenjohtajana toimi aluksen päällikkö ja jäseninä kaksi hänen valitsemaansa henkilöä. Vuoden 1978 merimieslakia säädettäessä haluttiin poistaa kurinpitolautakunnan määräämät kurinpitosakot, mutta katsottiin kuitenkin tarkoituksenmukaiseksi säilyttää aluksen työntekijäryhmiä edustava toimielin, joka nimettiin laivatoimikunnaksi.

Tarvittaessa kokoon kutsuttavan laivatoimikunnan puheenjohtajana toimii aluksen päällikkö tai hänen ollessa estynyt hänen määräämänsä henkilö. Toimikuntaan kuuluu puheenjohtajan lisäksi kolme henkilöstön keskuudestaan valitsemaa jäsentä. Käsiteltäessä miehistön jäsentä koskevaa asiaa toimikunnan jäsenistä yhden tulee kuulua päällystöön ja kahden muun miehistöön. Kun käsitellään päällystön toimintaa koskevaa asiaa, kahden jäsenen tulee edustaa päällystöä ja yhden miehistöä. Jos henkilöstö ei valitse edustajiaan toimikuntaan, puheenjohtaja valitsee heidät.

Vuoden 2011 merityösopimuslain mukaan laivatoimikunta käsittelee työntekijästä johtuvasta syystä alkaneet työsuhteen päättämiset ja työntekijän työpaikallaan tekemää rikosta koskevat epäilyt. Aiemman vuonna 1978 säädetyn merimieslain mukaan laivatoimikunta tutki ja käsitteli työntekijöiden velvollisuuksien laiminlyönnit ja heidän aiheuttamansa vakavat häiriöt. Toimikunnalla oli oikeus jättää asia sillensä, antaa huomautus tai tehdä asiasta ilmoitus kurinvalvontalautakunnalle. Jos työntekijä oli tehnyt tai hänen epäiltiin tehneen rikoksen, asian tutki suomalainen viranomainen, tai jos se ei ollut mahdollista, tutkimuksen teki laivatoimikunta. Toimikunta tutki myös tapaukset, joissa työntekijä ei saapunut alukselle ja sen oli lähdettävä satamasta ilman häntä.

Muissa asioissa laivatoimikunnalla ei ole päätösvaltaa, vaan se on tutkiva ja neuvoa antava toimielin. Työnantaja ei saa purkaa tai irtisanoa työsopimusta ennen kuin laivatoimikunta on tutkinut asian. Tällä vältetään hätiköiden tehdyt purkamis- ja irtisanomispäätökset.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hallituksen esitys Eduskunnalle merityösopimuslaiksi ja eräiksi siihen liittyviksi laeiksi (pdf) (HE 174/2010 vp, s. 30–31 ja 98–100) *Valtiopäiväasiakirjat*. Helsinki:  Eduskunta. Viitattu 13.4.2020.
2. 1 2  Merityösopimuslaki (Oikeusministeriön maksuton Internet-palvelu) *Finlex*.  2011. Helsinki:  Edita Publishing oy. Viitattu 13.4.2020.
3. ↑  Merimieslaki, Suomen asetuskokoelma 341/1955, 64 §.
4. 1 2  Merimieslaki, Suomen asetuskokoelma 423/1978, 68–73 § (Oikeusministeriön maksuton Internet-palvelu) *Finlex*.  1978. Helsinki:  Edita Publishing oy. Viitattu 13.4.2020.
5. ↑  Hallituksen esitys Eduskunnalle merimieslaiksi ja eräiksi siihen liittyviksi laeiksi, HE 169/1977 vp, s. 28–30.
**Jador Tawaststjerna** (19. marraskuuta 1855 Kuopio – 22. heinäkuuta 1917) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Jador Tawaststjernan vanhemmat olivat kenraalimajuri August Vilhelm Tawaststjerna ja Maria Zamborski ja puoliso vuodesta 1890 Olga Konstantinovna Frolova. Kenraalit Alexander Tawaststjerna ja Vladimir Tawaststjerna olivat hänen veljiään.

Jador Tawaststjerna valmistui Polotskin sotilaskymnaasista, vuonna 1874 hänet siirrettiin junkkariksi Nikolain insinööriopistoon Pietariin. Opiston jälkeen Tawaststjerna ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin 1. Kaukasian, H.K.K. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš vanhemman sapööripataljoonaan 1877. Hän osallistui pataljoonan mukana Turkin sotaan 1877–1878, sodan jälkeen syyskuussa 1878 hänet ylennettiin luutnantiksi. Tawaststjerna ylennettiin alikapteeniksi 1884. Suoritettuaan Nikolain insinööriakatemian kurssin Pietarissa hänet siirrettiin Venäjän armeijan sotilasinsinööriosastoon kesällä 1885. Tawaststjerna ylennettiin kapteeniksi 1887, everstiluutnantiksi 1893 ja everstiksi 1897.

Huhtikuussa 1901 Tawaststjerna määrättiin 1. Privisljanskin insinöörialueen päälliköksi, joulukuussa 1908 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja siirrettiin Ivangorodin linnoituksen päällikköinsinööriksi. Sieltä hänet siirrettiin tammikuussa 1911 Novogeorgievskin linnoituksen päällikköinsinööriksi Puolan alueelle. Tammikuussa 1913 hänet nimitettiin Turkestanin sotilaspiirin insinöörikunnan tarkastajaksi, eron tarkastajan tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai kenraaliluutnanttina 1914.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jador Tawaststjerna *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 1.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
Fernando Arrabal
**Fernando Arrabal Terán** (s. 11. elokuuta 1932 Melilla, Espanjan Marokko) on espanjalais-ranskalainen näytelmäkirjailija, prosaisti ja elokuvaohjaaja. Hän kirjoittaa ranskaksi.

Arrabalin isä vangittiin Espanjan sisällissodassa, ja hän katosi pysyvästi paettuaan 4. marraskuuta 1941 viimeisestä vankilastaan.*lähde?* Arrabal asui lapsuutensa Salamancan maakunnassa Ciudad Rodrigossa ja suoritti yliopisto-opinnot Madridissa.*lähde?*

Sensuurin vuoksi Marokosta vuonna 1954 Pariisiin muuttanut Arrabal on kansainvälisesti tunnettu varsinkin näytelmistään. Hän sai vuonna 2005 Kunnialegioonan ritarin arvon.*lähde?*

Arrabalin teoksistaan on suomennettu *Baal Babylone (Viva la muerte)* (suomeksi: *Viva la muerte!* suom. Pekka Parkkinen. WSOY, 1973 ISBN 951-0-05812-2), jonka pohjalta hän on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan *Viva la muerte*. Arrabalin näytelmistä on suomeksi esitetty *Fando ja Lis* sekä *Pique-nique en campagne* nimillä *Piknik, Aamiainen sotakentällä* ja *Huviretki sotakentälle*. Hänen näytelmistään on tehty muutamia elokuvasovituksia, ja Arrabal toimi itse ohjaajana elokuvissa *Viva la muerte* (1971) ja *Saavun kuin hullu hevonen* (*J’irai comme un cheval fou*, 1973).

Lähteet
-------

1. ↑  Arrabal, Fernando, Kirjasampo, viitattu 28.11.2021
2. 1 2 3 4  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Arrabal, Fernando", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 55. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
3. ↑  *Viva la muerte* Elonetissä. viitattu 28.11.2021
4. ↑  Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 16.12.2014.
5. ↑  Fernando Arrabal Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fernando Arrabal** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
	+ 2
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
	+ 2
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef
	+ 2

 |

 |
**Jadeiitti** on pyrokseeniryhmään kuuluva mineraali, joka voi olla osana jadekorukivessä nefriitin kanssa. Jadeiittia käytetään myös sellaisenaan korukivenä. Sen nimi johtuu espanjankielisistä sanoista, jotka tarkoittavat lantiokiveä. Se on väriltään yleensä vihreän sävyinen, harmaa, violetti, ruskea tai oranssi, harvoin punasävyinen. Kun se kiiltää, se kiiltää lasin tai rasvan tavoin. Sitä esiintyy metamorfisten kivilajien yhteydessä. Kemiallinen kaava on Na(AlFe)Si2O6.

Historia
--------

Jadeiitti tunnettiin jo neoliittisen kivikauden aikana. Muinaisessa Kiinassa sitä pidettiin valtiovallan symbolina. Myös muinaisten asteekki- ja mayaintiaanien tiedetään tunteneen jadeiitin.

Esiintyminen
------------

Varhaisimmin löydettyjä jadeiittiesiintymiä on Kiinassa ja Myanmarissa. Sitä esiintyy merkittävissä määrin myös Yhdysvalloissa, Guatemalassa, Meksikossa, Kolumbiassa, Australiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Uudessa-Seelannissa. Pieniä esiintymiä on Kazakstanissa, Venäjällä, Armeniassa, Grönlannissa ja Italiassa.

Työstäminen
-----------

Jadeiittia hiotaan pyöreäksi, gemmeiksi tai muiksi koruiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  David C. Cook & Wendy L. Kirk: "Jadeiitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 246. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.
2. ↑  Rudolf Ďud'a & Luboš Rejl: "Jadeiitti", *Jalokivien maailma*, s. 110–111. Tšekinkielinen alkuteos, suomennettu saksankielisestä laitoksesta. Suomentanut Kalle Taipale. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22706-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Webmineral: Jadeite Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Jadeite (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Jadeite (englanniksi) (pdf)