recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gene Barry** (14. kesäkuuta 1919 – 9. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Nuoruus
-------

New Yorkissa 1919 syntyneen Gene Barryn (alun perin Eugene Klass) vanhemmat olivat Eva ja Martin Klass, ja isovanhemmat venäjänjuutalaisia maahanmuuttajia. Musikaalisesti lahjakkaan Barryn haaveena oli jo varhain ura näyttelijänä.

Ura
---

Gene Barry otti taiteilijanimensä John Barrymorelta. Hän esiintyi Broadwaylla näytelmässä *Catherine the Great* 1944 ja myöhemmin musikaalissa *La Cage aux Folles* (1983). Barrylla oli keskeinen osa elokuvassa *Maailmojen sota* (1953). Televisiossa hänet nähtiin *Hitchcock esittää* -sarjassa ja rikossarja Columbon ensimmäisessä pilotissa *Prescription: Murder* (1968), jossa Barry esitti vaimonsa (Nina Foch) murhaavaa psykiatria. Etsiväsarja *Burke's Law*, joka pyöri ABC-kanavalla 1963–1965, toi Barrylle Golden Globen vuonna 1965. Suomessa Gene Barry nähtiin lännensarjassa *Bat Masterson*, jossa hän piirsi nimihahmosta ironisen, kävelykeppiä heiluttavan knallikeikarin. 

Kolmas muistettava Suomessakin esitetty TV-sarja oli *The name of the Game* (suom. *Pelin henki*) jossa Barry esitti juonikasta **the People Magazine**-aikakauslehden päätoimittajaa.

Barry on saanut elämäntyöstään tähden Hollywoodin Walk of Famelle.

Yksityiselämä
-------------

Barry solmi avioliiton näyttelijä Betty Clairen (taiteilijanimeltään Julie Carson) kanssa vuonna 1944. Avioliitto kesti vuosikymmeniä ja päättyi vasta vaimon kuolemaan 2003. Pariskunnalla oli kolme yhteistä lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  (fr) Ranskan kansalliskirjasto, data.bnf.frView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Filmreference.com: Gene Barry Biography Viitattu 13.12.2009
4. ↑  The Washington Post: Actor Gene Barry Dies (Adam Bernstein, 10.12.2009) Viitattu 13.12.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Gene Barry Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**István Sándorfi** (Ranskassa **Étienne Sandorfi**; 12. kesäkuuta 1948 Budapest, Unkari — 26. joulukuuta 2007 Pariisi, Ranska) oli Ranskassa asunut unkarilainen taidemaalari.

Elämä
-----

Sándorfin isä työskenteli Unkarissa toimineelle amerikkalaiselle yritykselle, minkä vuoksi hänet tuomittiin vankeuteen viideksi vuodeksi vuonna 1950. Hän vapautui vain muutamaa päivää ennen Unkarin kansannousua vuonna 1956. Istvánin ollessa 8-vuotias hän muutti perheensä mukana Unkarista ensin Saksaan jossa asui vuoteen 1958 asti ja myöhemmin Ranskaan. Hän opiskeli Pariisissa École des Beaux-Arts -taidekoulussa ja kävi myös École des Arts décoratifs -koulua.

Sándorfi kuoli nopeasti edenneeseen sairauteen Pariisissa 26. joulukuuta 2007. Hänet haudattiin Budapestiin.

Hänellä oli kaksi tytärtä, Ange (s. 1974) ja Eve (s. 1979).

Taide
-----

Sándorfi aloitti öljyväreillä maalaamisen 12-vuotiaana. 1970-luvulta lähtien 15 vuoden ajan hän toimi itse omana mallinaan, sillä hän ei halunnut muiden näkevän työskentelyään. Sándorfin ensimmäinen näyttelynsä pidettiin pienessä pariisilaisessa galleriassa hänen ollessaan 17-vuotias. Ensimmäinen merkittävä näyttely järjestettiin vuonna 1973 Pariisin modernin taiteen museossa. Sen jälkeen hänen töitään oli näytteillä Euroopan ja Yhdysvaltojen eri kaupungeissa, kuten Pariisissa ja New Yorkissa.

Vuodesta 1988 alkaen Sándorfi maalasi etupäässä naisia. Malleina olivat useimmiten hänen omat tyttärensä. Naisten vartaloiden viereen oli asetettu epätavallisia esineitä. Tämän lisäksi hän maalasi muutamia asetelmia, joissa oli pulloja ja hedelmiä.

Unkarissa hänen töistään järjestettiin kaksi näyttelyä, vuonna 2006 Budapestissa ja vuonna 2007 Debrecenissä.

Teoksia
-------

Lähteet
-------

1. 1 2
2. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **István Sándorfi**.
* Artportal: István Sándorfi (Arkistoitu – Internet Archive)
* István Sándorfin taiteen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Muutama kuva
* Hänen kuvansa (Arkistoitu – Internet Archive)
* István Sándorfi kuoli (Arkistoitu – Internet Archive) *(unkariksi)*
* In Memoriam István Sándorfi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Israel-työ** (toisinaan myös **juutalaistyö** tai **juutalaislähetys**) on kristillisen lähetystyön muoto, joka kohdistuu Israeliin. Useimmat Israel-työtä tekevät järjestöt ovat Israel-myönteisiä ja niiden toiminnassa yhdistyy Israelin kulttuurinen, polittinen, ideologinen ja teologinen edunvalvonta. Eräs Israel-työn osa-alue on myös Israeliin järjestetyt ryhmämatkat.

Toimintamuodot
--------------

Vain harvat Israel-työtä tekevät järjestöt tekevät lähetystyötä siinä mielessä, että niden pyrkimyksenä olisi juutalaisten käännyttäminen kristityiksi. Näiden lähetysjärjestöjen työtä on erityisesti vaikeuttanut Israelin vuonna 1977 laatima lähetystyön vastainen laki, jonka pyrkimyksenä oli rajoittaa kansainvälistä tuke kristilliselle toiminnalle Israelissa. Laki johti muutoksiin järjestöjen nimissä ja strategioissa.

Israel-työtä tekevien järjestöjen aloitteet ovat usein riippuvaisia poliittisista tapahtumista. Monet järjestöt puolustavat Israelin valtiota ja ovat laatineet lukuisia arabien vastaisia lausuntoja. Jotkin liikkeet ovat asettuneet jo varhain Jerusalemin alueelle tekemään avustustyötä.

Useat kristilliset järjestöt järjestävät ryhmämatkoja Israeliin. Vuonna 1986 yli 14 000 ruotsalaista vieraili Israelissa.

Katso myös
----------

* Kristillinen sionismi

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nilsson, Fred: *Parakyrkligt*, s. 35–36. Om business och bön i Sverige. Verbum, 1988. ISBN 91-526-1539-1. (ruotsiksi)
**Herman Saxberg** eli **Pilli-Hermanni** (1830–1909) oli suomalainen Keuruulla asunut kansansoittaja ja arkkiveisujen tekijä.

Saxberg soitti itse valmistamaansa klarinettia. Hän kiersi soittamassa häissä Keski-Suomessa ja aina Etelä-Pohjanmaalla saakka. Saxberg sanoitti myös lauluja. Tunnetuin niistä on arkkiveisu, joka käsitteli vuoden 1866 viinan kotipolton kieltänyttä asetusta: 

Vuonna kuusikymmentä kuus’  

tuli Suomeen laki uus’,  

Viinaa kiellettiin keittämäst’  

juomapäiviä viettämäst’.  

  

Se tarkoitus oli keisarill’  

jos viinaa ei ois juomarill’,  

niin leipää piisais Suomessa,  

jok’ainoassa huoneessa. 

Saxbergin arkkiveisut käsittelivät yleensä kulloinkin ajankohtaisia aiheita kuten postiryöstäjä Hallin Jannea, erilaisia onnettomuuksia, katovuosia ja Venäjän–Japanin sotaa.

Pilli-Hermannin klarinetti on nykyisin Kansallismuseon kokoelmissa.

Kirjallisuutta
--------------

* Emilia Lajunen : *1800-luvun viisunikkari, pelimanni ja rosvo Pilli-Hermanni: isoisäni isoisän Herman Saxbergin arkkiveisut* konserteiksi. Lopputyö, Sibelius-Akatemia, Kansanmusiikin osasto 2007

Lähteet
-------

* Keski-Suomen maakunta : henkilögalleria : Herman Saxberg (Arkistoitu – Internet Archive)
* Museovirasto : kuukauden esine : tammikuu 2003 : Pilli-Hermannin klarinetti

Aiheesta muualla
----------------

* Herman Saxbergin elämäkerta Kansallisbiografiassa
* MySpace : Emilia Lajunen & Co esittää keuruulaisen Pilli-Hermannin eli Herman Saxbergin arkkiveisuja ja muita tekstejä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Reinhold Peter (P. R.) Nasacken** (28. elokuuta 1831 Pietari – 4. tammikuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Nasackenin vanhemmat olivat Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri Reinhold Johan Nassokin ja Lovisa Karolina Gustava Bergenstråle ja puoliso vuodesta 1860 Hedvig Aina Fanny Johanna Cronstedt (k. 1898). Nasacken tuli ylioppilaaksi 1850 ja suoritti tuomarintutkinnon 1853 ja kameraalitutkinnon 1854. Varatuomarin arvon hän sai 1857. Nasacken oli ensin Turun hovioikeuden  ylimääräinen notaari ja sitten senaatissa talousosaston ylimääräinen kopisti vuodesta 1854, ylimääräinen kamarikirjuri ja sotilastoimituskunnan kopisti vuodesta 1858, yleisen kanslian kanslisti vuodesta 1861 ja sotilastoimituskunnan protokollasihteeri 1867–1873. Hän oli samalla Suomen kaartin vt. sotatuomari 1859–1885. Nasacken oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Reinhold Peter (myös P. R.) Nasacken. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 19.11.2020.
2. ↑  Suomessa 150 vuotta säännöllistä valtiopäivätoimintaa. *Juristiuutiset*, 7.1.2014. Viitattu 19.1.2020.
**Akyfas** (m.kreik. Ἀκύφας, lat. *Acyphas*) eli **Pindos** (m.kreik. Πίνδος, lat. *Pindus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Doriissa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Delfoín kunnan alueella noin kolme kilometriä kaakkoon nykyisestä Oinochórin kylästä.

Akyfaan historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se oli yksi Doriin *tetrapoliin* neljästä kaupungista yhdessä Boionin, Erineoksen ja Kytinionin kanssa. Vaikuttaa siltä, että kaupunki vaihtoi usein aluetta. Se ei ollut osa Dorista vielä 400-luvulla eaa. mutta 300-luvulla eaa. se luettiin Doriiseen. 100-luvulla eaa. se luettiin puolestaan osaksi Oitaiaa, ja myöhemmin jälleen Dorista. Antiikin lähteissä nimi Pindos vaikuttaa yleisimmältä nimeltä kaupungille. Toisaalta kaupungin kansalaisten etnonyyminä esiintyy ennen kaikkea nimitys *Akyfanios* (Ἀκυφάνιος).

Kaupungin paikalta on löydetty joitakin sen kaupunginmuurin jäänteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "389 Akyphas", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1. (englanniksi)
2. ↑  Akyphas/Pindos *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018. (englanniksi)
3. ↑  Herodotos: *Historiateos* 8.43; Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 4.28; Strabon: *Geografia* 9.4.10.
**Kytinion** (m.kreik. Κυτίνιον, myös *Kyteinion*, Κυτείνιον, lat. *Cytinium*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Doriissa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfíkleia-Eláteian kunnan alueella noin kaksi kilometriä itään nykyisestä Palaiochórista.

Kytinion oli yksi Doriin tetrapoliin jäsenistä yhdessä Akyfaan eli Pindoksen, Boionin ja Erineoksen kanssa. Se oli näistä merkittävin, ja mainitaan antiikin lähteissä muita useammin. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Kytinieus* (Κυτινιεύς) ja *Kytenieus* (Κυτενιεύς).

Kaupunki mainitaan muun muassa Demostheneen Naupaktoksesta suunnitteleman sotaretken kohteena vuonna 426 eaa. ja tämän epäonnistuttua paikkana, johon spartalaiset jättivät Eurylokhoksen johdolla lokrislaisilta saamansa panttivangit. Filippos II valtasi kaupungin vuonna 338 eaa. ja hyökkäsi sieltä Amfissaan.

Kaupungin paikalta on löydetty jonkin verran sen kaupunginmuuria, mukaan lukien yhden tornin jäänteet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "392 Kytinion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Cytinium", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. ↑  Kytinion *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
4. 1 2  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 1.107, 3.95, 102.1; Aiskhines 2.116; Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 11.79.4–6.
Lisukkeettomissa kyljyksissä ei ole hiilihydraattia
**Hiilihydraatiton ruokavalio** ei sisällä lainkaan hiilihydraatteja, vaan energia saadaan lähes kokonaan eläinrasvasta ja eläinproteiinista. Hiilihydraatittoman ruokavalion perusta on liha, sisäelimet ja rasva, mutta siinä ei syödä lainkaan esimerkiksi kasviksia. Ainoa hiilihydraattien lähde on lihan sisältämä glykogeeni, jonka osuus energian saannista on enintään kaksi prosenttia, eli noin 50 kilokaloria. Kun ruoassa on näin vähän hiilihydraattia, ihminen menee ketoosiin, ja elimistö alkaa käyttää ketoaineita energiakseen.

Hiilihydraatiton ruokavalio on eri asia kuin vähähiilihydraattinen ruokavalio, jossa syödään runsaasti vihanneksia ja kohtuullisesti muitakin hiilihydraattipitoisia ruokia. Toisaalta hiilihydraatitonta ruokavaliota voidaan myös kutsua vähähiilihydraattisen ruokavalion äärimmäiseksi muodoksi.

Ravintosisältö
--------------

Raakaa lampaanmaksaa, jossa on paljon C-vitamiinia
Hiilihydraatittoman ruokavalion puolestapuhujien mukaan kaikki ihmisen tarvitsemat ravinteet voi saada eläinperäisestä ravinnosta, kunhan se hyödynnetään riittävän tarkasti. Ainoastaan C-vitamiinin saanti jää selvästi suosituksia matalammaksi, mutta Coloradon yliopiston tutkijat Julie Will ja Tim Byers esittävät, että ihmisen C-vitamiinin tarve riippuu verensokerin määrästä: mitä vähemmän veressä on sokeria, sitä vähemmän C-vitamiinia tarvitaan.

Kritiikkiä
----------

Kokonaan hiilihydraatiton ruokavalio on nykyisten virallisten ravitsemussuositusten kanssa vahvasti ristiriidassa, sillä suositukset korostavat hiilihydraattipitoisten ruoka-aineiden, kuten viljan, hedelmien ja kasvisten sisällyttämistä ruokavalioon.

Lähteet
-------

* Taubes, Gary: *Good Calories, Bad Calories*. Anchor Books, 2007,2008. ISBN 978-1-4000-3346-1.

1. ↑  Taubes, s. 319, 324
2. ↑  Taubes, s. 325
3. ↑  Taubes, s. 321–322
4. ↑  Valtion ravitsemusneuvottelukunta: Suomalaiset ravitsemussuositukset 2005 *ravitsemusneuvottelukunta.fi*.  Arkistoitu 19.5.2012. Viitattu 5.5.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kokonaan tai lähes kokonaan hiilihydraatittomia elintarvikkeita Fineli. Viitattu 31.5.2012.
**Public Investment Fund** (**PIF**; arab. صندوق الاستثمارات العامة‎, *Ṣundūq al-istiṯmārāt al-‘āmma*) on vuonna 1971 perustettu Saudi-Arabian valtiollinen sijoitusrahasto. Rahaston tehtävä on tehdä sijoitustoimintaa maan hallituksen puolesta. Sijoitusrahastoa johtaa Saudi-Arabian tosiasiallinen johtaja, kruununprinssi Mohammed bin Salman. Päivättäistä toimintaa johtaa Yasir al-Rumayyan. Arvioiden mukaan yli 60 prosenttia PIF:n sijoituksista on tehty Saudi-Arabian sisällä. Sovereign Wealth Fund Instituten arvion mukaan PIF:n arvo on noin 604 miljardia euroa. Vuonna 2022 sijoitusrahasto hallinnoi 594 miljardia dollaria. PIF:lla on kolme tytäryhtiötä: Lontoossa, New Yorkissa ja Hong Kongissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Halonen, Mika: PIF pisti jo urheilumaailman sekaisin, mutta tulevaisuus vasta huimaakin – tästä on kyse kahden biljoonan omaisuutta hamuavassa rahastossa *Yle*.  12.6.2023. Viitattu 13.8.2023.
2. ↑  Ahmed Elimam ja Hadeel Al Sayegh: Saudi Arabian Public Investment Fund says assets surpasses 2.23 trillion riyals in 2022 *Reuters*.  6.8.2023. Viitattu 13.8.2023. (englanniksi)
*Ei tule sekoittaa Grimmin veljesten satuun Kultahanhi.*
Kuvituskuva, jossa keskiaikaiseen tunikaan ja punaisiin trikoisiin pukeutunut mies pitelee kultaista hanhenmunaa kumartuneena oljissa pesivän hanhen puoleen. Taustalla on kukkiva omenapuu, tiilimuuri ja pikkulintu.Milo Winterin kuvituskuva vuodelta 1919.
**Hanhi, joka muni kultamunia** tai **Hanhi ja kultamuna** on Aisopoksen faabeli nro 87 Perryn indeksin mukaan. Tarina kertoo maanviljelijästä ja hänen kultaisia munia munineesta hanhestaan. Joissain versioissa hanhi on korvattu kanalla. Satu on julkaistu suomeksi ainakin Hanhiemon satuaarteessa vuonna 1954.

Eräs tulkinta faabelin opetuksesta on, että ihmiset haluavat usein saada enemmän kuin tarvitsevat ja samalla menettävät senkin vähän, mitä heillä jo oli.

Juoni
-----

Satu kertoo ahkerasta, mutta köyhästä maanviljelijästä. Eräänä päivänä hän löytää hanhen pesästä kultaisen munan. Hän alkaa käydä hanhen pesällä päivittäin ja löytää joka kerta uuden kultamunan. Kun maanviljelijä keksii myydä munia markkinoilla, tulee hän vähitellen hyvin rikkaaksi.

Hän ei kuitenkaan pidä siitä, että hanhi munii vain yhden munan päivässä, vaan hän haluaisi rikastua nopeammin. Eräänä päivänä hän päättääkin tappaa hanhen siinä toivossa, että hän saisi sillä tavoin kaikki kultamunat yhdellä kertaa. Kuolleen hanhen sisällä ei kuitenkaan ollut yhtään munia, ja niin maanviljelijä menetti hanhensa.

Lähteet
-------

1. 1 2  THE MAN AND THE GOLDEN EGGS *www.mythfolklore.net*. Viitattu 10.1.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Hanhi ja kultamuna *satujenlumo.net*. Viitattu 10.1.2024.
**Tony Miettinen** (s. 23. syyskuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Norjan Eliteserienissä pelaavaa Odds Ballklubbia. Keniassa syntynyt Miettinen muutti perheensä kanssa Siilinjärvelle Tonyn ollessa 10-vuotias.

Seurajoukkueura
---------------

Miettinen on Siilinjärven Palloseuran ja Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän pelasi kausilla 2018 ja 2019 yhteensä 20 ottelua KuPS:n reservijoukkue KuFu-98:n riveissä Kakkosessa. Elokuussa 2019 hän siirtyi tanskalaisen FC Nordsjællandin organisaatioon. Nordsjællandin edustusmiehistössä Miettinen pääsi kuitenkin vain kerran kentälle, Tanskan cupin ottelussa Hvidovrea vastaan marraskuussa 2020.

Elokuussa 2021 Miettinen palasi Suomeen ja KuPS:n paitaan kauden 2023 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella. Veikkausliigassa hän debytoi ottelussa FC Lahtea vastaan heinäkuussa 2022. Miettinen teki ensimmäisen maalinsa KuPS:n riveissä Konferenssiliigan toisella karsintakierroksella moldovalaista Milsamia vastaan 28. heinäkuuta 2022. Miettinen pelasi huhtikuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin 2023 lainalla AC Oulussa, jossa hän sai tililleen kuusi ottelua Veikkausliigassa.

Helmikuussa 2024 Miettinen siirtyi Norjan Eliteserieniin Odds BK:n riveihin.

Maajoukkueet
------------

Suomen poikamaajoukkuet läpikäynyt Miettinen on ollut alle 21-vuotiaiden maajoukkueen vakiokasvoja maaliskuussa 2023 tehdyn debyyttinsä jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tony Miettinen Transfermarkt-sivustolla *transfermarkt.com*.
2. ↑  Olli Heikkinen: Tony Miettinen haluaa yhdistää jalkapallon ja opiskelun: Luminen Kuopio oli yllätys Keniasta tulleelle topparille *Savon Sanomat*.  27.8.2022. Viitattu 5.11.2023.
3. ↑  Tony Miettinen *KuPS - Kuopion Palloseura*. Viitattu 5.11.2023.
4. ↑  Jussi Kumpulainen: Siilinjärven Palloseuran kasvatti Tony Miettinen palaa Tanskasta KuPS:n riveihin *Uutis-Jousi*.  13.8.2021. Viitattu 5.11.2023.
5. ↑  KuPS:ille murskavoitto eurokentillä – eteni jatkoon komean esityksen jälkeen *mtvuutiset.fi*.  28.7.2022. Viitattu 5.11.2023.
6. ↑  banzainiklas: Tony Miettinen siirtyy Norjan pääsarjaan *KuPS - Kuopion Palloseura*.  6.2.2024. Viitattu 6.2.2024.
**Velsa** on Kurikkaan vuonna 1930 perustettu konepajayritys, joka sulautettiin vuonna 2006 osaksi Rautaruukki-konsernia. Velsan entiset tehtaat Kurikassa toimivat nyt Fortaco-yhtiön osana ja tuottavat ohjaamoja työkoneisiin, kuten kaivosajoneuvoihin ja metsäkoneisiin. Velsan aiempia tuotteita ovat olleet muun muassa potkukelkat, hevoskärryt, Lynx-moottorikelkat, metsäkoneet ja Terri-telamaasturit. Velsa ja sen erinimiset jatkajat ovat vuosikymmeniä olleet Kurikan suurin teollinen työnantaja.

Velsan perustivat veljekset Yrjö, Viljo, Eero ja Armas Saari Kurikassa vuonna 1936 nimellä Kurikan Pyörä Oy. Vuonna 1940 nimi muutettiin Velsaksi, joka tuli sanoista Veljekset Saari. Jatkosodan aikana Velsa valmisti Suomen armeijalle ammuslaatikoita sekä työrattaita, perävaunuja ja maatalouskoneita. Velsan tytäryhtiönä oli sahatoimintaa harjoittanut Kurikan Puutavara Oy. 1950-luvulla tärkeimpiä Velsan tuotteita olivat norjalaiset Hydrein-merkkiset aurat, traktorin peräkärryt, rullaäkeet ja perunannostokoneet. 

Saaren suku myi Velsan 1960-luvulla tärkeälle jälleenmyyjälleen Hankkijalle. Vuonna 1974 Velsa siirtyi Valmetille, joka siirsi Velsan metsäkonevalmistuksen Ruotsiin ja moottorikelkkavalmistuksen Rovaniemelle. Tuolloin Velsan henkilöstömäärä putosi sadan tienoille. Valtionyhtiöiden järjestelyjen jälkeen Velsa siirtyi Sisu-konserniin ja vuonna 1997 Partekille. Vuosituhannen vaihteessa Kone Oyj osti Partekin, joka omisti myös ruotsalaisen Kalmar Industries AB:n. Vuoden 2005 alusta Velsa siirtyi Kalmarilta Rautaruukille, joka sulautti sen niin, ettei Velsaa erillisenä yhtiönä enää ole. Vuonna 2013 Rautaruukki ja pääomasijoittaja Capman tekivät yritysjärjestelyjä, joissa työkoneohjaamoiden tuotanto siirtyi osaksi uutta 2 600 työntekijän työkonekomponenttivalmistajaa nimeltä Fortaco Oy. Fortaco yhdistyi vuonna 2017 Komas Oy:n kanssa ja Fortacosta tuli Komasin vähemmistöosakas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hakala, Jari: Velsa kukoistaa Rautaruukissa (Arkistoitu – Internet Archive), Tekniikka & Talous 7.6.2005. Viitattu 27.12.2015.
2. ↑  PPTH ja Velsa sulautetaan Rautaruukkiin (Arkistoitu – Internet Archive), Hämeen Sanomat 7.2.2006. Viitattu 27.12.2015.
3. ↑  Juuti, Petri & Rajala, Riikka: Vesi ei jouda seisomaan, Kurikan vesihuollon historiaa, Kurikan Vesihuolto Oy 2013. ISBN 978-952-99235-3-3.
4. ↑  Kai Hoffman: *Saari, Eero (1899-1960). Suomen Kansallisbiografia. Osa 8*, s. 494-495. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5.
5. ↑  Möttönen, Tuomas: Kauppaneuvos Armas Saari (1904–1963), Velsa Oy:n toimitusjohtaja, varatuomari. *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
6. ↑  Velsa Oy, Kauppalehden yrityshaku. Viitattu 27.12.2015.
7. ↑  Fortaco siirsi ohjaamojen kokoonpanon Ikarista Paulaharjuntielle (Arkistoitu – Internet Archive), Kurikka-lehti 15.1.2015. Viitattu 27.12.2015.
8. ↑  Suomeen perustetaan 2 600 työntekijän konepajayhtiö, Taloussanomat 17.10.2012
9. ↑  Arvo Vuorela: Konepajayhtiöt Komas ja Fortaco yhdistyvät huhtikuussa *yle.fi*.  27.3.2017. Viitattu 14.12.2023.
**Lattarikkaseppä**, vanhemmalta nimeltään **lattavalekauniainen**, (*Aulonothroscus laticollis*) on Euroopassa harvinainen kovakuoriainen. Lattarikkaseppä havaittiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 1865 ja seuraava havainto tehtiin Linnansaaren kansallispuistossa vuonna 2007. Vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa lattarikkaseppä on luokiteltu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi (CR).

Koko ja ulkonäkö
----------------

Lattarikkaseppä on 3,2–4 millimetrin mittaisena heimonsa kookkain edustaja Suomessa. Se on pitkänomaisen soikea, tummanruskea kovakuoriainen. Verrattuna lähisukulaisiinsa lattarikkasepän silmän etureunassa on vain pieni kuroutuma tuntosarven tyven vierellä, takarinnassa on molemmilla puolilla urat, joihin keskimmäisten raajojen nilkat mahtuvat eikä pään etuosassa ole pitkittäisharjanteita.

Levinneisyys
------------

Kuoriaisesta ei ole koko Euroopassakaan kuin muutamia havaintoja. Se tunnetaan Suomesta, Venäjältä, Kroatiasta, Puolasta, Espanjasta, Ranskasta ja Ruotsista. Ruotsissa laji esiintyy Itä-Götanmaalla. Suomesta lajista on yksittäishavainto Kuopiosta 1800-luvulta. Lisäksi Rantasalmella, Linnansaaren kansallispuiston eteläosan lehtometsissä elää mahdollisesti elinvoimainen populaatio.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lattarikkasepän elintavat tunnetaan huonosti. Ranskalaisten havaintojen perusteella toukat elävät joko ruskolahossa puuaineksessa tai onton puun onkalon pohjalle kertyneessä, sienirihmastoisessa puukarikkeessa. Ranskassa toukkia on löydetty tammista, Ruotsissa männyistä. Suomessa kuoriaisia on löydetty ikkunapyydyksillä haapojen rungoilta. Puolassa havainnot ovat sekametsästä. Toukat eivät luultavasti jätä havaittavia syömäjälkiä ja saattavat elää karikkeessa kasvavalla sienirihmastolla. Niiden kehitys kestänee kaksi vuotta. Aikuisia kuoriaisia tavataan kesä-heinäkuussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jyrki Muona, Jaakko Mattila: Lattarikkaseppä – *Aulonothroscus laticollis* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Zipcodezoo
3. 1 2  Lattavalekauniainen - Linnansaaren kansallispuisto (Arkistoitu – Internet Archive) Luontoon.fi
4. 1 2 3 4  K. Heliövaara, I. Mannerkoski, J. Muona, J. Siitonen & H. Silfverberg: *Hyppivät ja hohtavat – Suomen sepät, sepikät, rikkasepät ja jalokuoriaiset*. Helsinki: Metsäkustannus Oy, 2014. ISBN 978-952-6612-38-6.  s. 204–207
5. 1 2  SLU: Artdatabanken (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Lattarikkaseppä (*Aulonothroscus laticollis*)
* Luontoon.fi: Huippuharvinainen kovakuoriainen löytyi Linnansaaren kansallispuistosta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Fauna Europaea: Aulonothroscus laticollis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Insectoid: Aulonothroscus (Aulonothroscus) laticollis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3996961
* BioLib: 237241
* EoL: 3266727
* EUNIS: 235739
* Fauna Europaea: 192635
* Fauna Europaea (new): 085ae3ca-29c2-4202-a2c2-3c6f1e261a4e
* GBIF: 4430838
* iNaturalist: 986845

 |

 |
**Niittykummun koulu** on Espoon Niittykummussa sijaitseva noin 400 oppilaan alakoulu. Syksyllä 1948 aloittanut koulu oli Etelä-Espoon ensimmäinen kansakoulu. Sen rehtori on Maija Sinisalo.

Koulun takajulkisivu

Historia
--------

Niittykummun koulua ja opettajien asuntolaa alettiin rakentaa vuonna 1947 Gräsan kartanon maille Jorvaksentien (nykyinen Länsiväylä) pohjoispuolelle arkkitehti Erich von Ungern-Sternbergin suunnittelemana. Koulurakennuksessa toimi myös Mankkaan ruotsin- ja suomenkielinen koulu, joka nimi muuttui myöhemmin Gräsan kansakouluksi. Koulua laajennettiin 1954 saman arkkitehdin piirtämällä voimistelu- ja juhlasalisiivellä sekä toisella opettaja-asuntolalla. Samaan aikaan koulun nimi muuttui Olarin kansakouluksi, ja ruotsinkieliset oppilaat siirtyivät omaan kouluunsa Matinkylään. Koulun nimi vaihtui vielä Niittykummun kouluksi Espoon siirtyessä peruskoulujärjestelmään. Koulu on toiminut siitä lähtien peruskoulun alakouluna.

Lähteet
-------

* Juutilainen, Seppo & Melkko, Markku & Miettinen, Heikki (toim.): *Haukilahti – Gäddvik*. Espoo: Haukilahden seura – Gäddvikssällskapet ry, 2006. ISBN 978-951-857467-8.

### Viitteet

1. 1 2  Haukilahti – Gäddvik: s. 84–85
2. ↑  Niittykummun koulu *espoo.fi*. Espoon kaupunki.  Arkistoitu 9.11.2017. Viitattu 9.11.2017.
3. ↑  Heikinheimo, Marianna ym.: *Sektori-inventointi: Espoon koulut*, s. 9, 81. Espoo: Espoon kaupunki, 2017. Teoksen verkkoversio (viitattu 16.2.2019).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Niittykummun koulun sivut Espoon kaupungin sivustossa
* Hagerlund.net: Espoon koulut: Niittykummun koulu
**Le Golf National** on golfkeskus Ranskassa lähellä Pariisia. Siellä sijaitsee kaksi 18-reikäistä ja yksi 7-reikäinen golfkenttä. Arkkitehtien Hubert Chesneaun ja Robert Von Haggen yhteistyössä Pierre Theveninin kanssa suunnittelema se sijaitsee Guyancourtissa, Pariisin lounaispuolella.

Palvelut
--------

Rakentaminen aloitettiin heinäkuussa 1987, ja golfkenttä avattiin kolme vuotta myöhemmin 5. lokakuuta 1990. Sen avasi nuoriso- ja urheiluministeri Roger Bamuck.

Le Golf Nationalin kapasiteetti on 32 720 katsojaa. L’Albatros on keskuksen päärata, par 72, 7 331 jaardia (6 703 m). Muut kentät ovat L’Aigle (Eagle), par 71 ja 6 224 jaardia (5 691 m), ja seitsemän reiän lyhyt rata L’Oiselet (Birdie).

Lähteet
-------

1. ↑  Golf National paris2024.org
2. ↑  GOLF (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Yvelines : 10 millions d'euros pour adapter les équipements sportifs aux JO 2024
4. ↑  PARIS 2024 COMME SI VOUS Y ÉTIEZ : VOICI LES 36 SITES DE COMPÉTITION
5. ↑  L’Oiselet golf-national.com

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Golf National** Wikimedia Commonsissa

* Le Golf National
**Sinetinvartija** on virkamies tai muu julkisen vallan palveluksessa oleva henkilö, jonka hallintaan valtion sinetti on annettu. Tällaisena henkilönä toimi alkuaan usein hallitsijan kansleri. Näin oli esimerkiksi Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa, jossa Mainzin vaaliruhtinas oli sinetinvartija, koska hän oli myös arkkikansleri. Ranskassa sinetinvartija oli 1500-luvulta lähtien tietty virka (ransk. *Garde des sceaux*) ja myöhemmin oikeusministerin ministeriyteen liittyvä arvo. Näin on myös Italiassa. Englannissa sinetinvartijaksi oli määrätty erityinen henkilö, jonka nimityksenä oli *Lord Keeper of the Great Seal*. Vuonna 1760 tämän työt yhdistettiin lordikanslerin virkatehtäviin. Englannissa on ollut sinetinvartijan lisäksi hallitsijan salaisen sinetin vartija (engl. *Lord Privy Seal*). Tämä nimitys on ollut vuodesta 1884 lähtien vain tietyn salkuttoman ministerin arvonimi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 7, palstat 1479–1480, hakusana sinetinvartija. Helsinki: Otava, 1964.
Northern soul -liikkeen tunnuksenaan käyttämä kohotettu nyrkki
**Northern soul** on 1960-luvun loppupuolella pohjoisessa Englannissa ja Midlandsin alueella syntynyt liike, joka yhdistelee musiikkia, klubikulttuuria ja tanssia. Alkuaikojen northern souliin kuuluivat erityisesti harvinaiset ja tuntemattomat 1960-luvun puolivälin yhdysvaltalaiset soul-levyt, jotka olivat usein nopeatempoisia ja imitioivat Motown-yhtiön levytyksiä. Northern soul -DJ:t kilpailivat keskenään hankkimalla harvinaisia julkaisuja, joten useammat northern soul -klassikoiksi nousseet kappaleet olivat ennestään varsin tuntemattomia.

1960-luvun mod-kulttuurista kehittyneen northern soulin ympärille kasvoi vilkas klubikulttuuri. Klubeilla järjestetyt tapahtumat kestivätkin usein läpi yön. Tunnettuja northern soul -klubeja olivat esimerkiksi Wiganin Casino, Manchesterin Twisted Wheel, Stoke-on-Trentin The Torch sekä Blackpoolin Mecca. Klubeilla olennaista osaa näyttelivät northern soulille ominainen tanssityyli, amfetamiinin käyttö ja tietynlainen pukeutuminen.

Vaikka northern soulin suosio väheni 1980-luvulle tultaessa ja monet klubit sulkeutuivat, alakulttuurin suosio on edelleen vahva ja northern soul -tapahtumia järjestetään ympäri maailmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert Fontenot: What Is Northern Soul Music? *LiveAbout*. Viitattu 1.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Northern Soul and the birth of the all-nighter *Mixmag*. Viitattu 1.12.2020.
3. ↑  Dina Zubi: Keeping The Faith: Northern Soul, 50 Years On *Medium*.  30.4.2020. Viitattu 1.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nowell, David: *The Story of Northern Soul: A Definitive History of the Dance Scene That Refuses to Die*. Portico, 2011. ISBN 1907554238.
**The Moment of Silence** on House of Talesin kehittämä seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2004 Windowsille.

Juoni
-----

*The Moment of Silence* sijoittuu vuoteen 2044. Päähenkilö on newyorkilainen mainosalan työntekijä Peter Wright, joka on vastikään menettänyt perheensä lento-onnettomuudessa ja joka työskentelee hallituksen sananvapauskampanjan parissa. Hänen naapurinsa pidätetään eräänä iltana, minkä jälkeen tämä katoaa. Peter päättää alkaa selvittää naapurinsa kohtaloa. Tämä vie hänet seikkailuun, joka käsittelee valtaa, poliittista korruptiota, sensuuria ja terrorismia. Seikkailun tapahtumapaikkoina toimivat New Yorkin eri osat, Arecibon avaruusteleskooppi Puerto Ricossa, avaruusasema ja Alaska.

Pelissä ei ole mahdollista kuolla, mutta siinä on kaksi eri loppua. Jos pelaaja valitsee "huonomman" lopun, peli palauttaa sen jälkeen hänet valintapisteeseen, missä tämä voi valita uudelleen.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut Adventuregamersin arvostelussa neljä tähteä viidestä.
Peliä pidetään parempana kuin yhtiön edellistä peliä *The Mystery of the Druids*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Moment of Silence review, *Adventure Gamers*, 11.11.2004
2. 1 2 3  The Moment of Silence, *Adventure Door*
3. ↑  The Moment of Silence[vanhentunut linkki], *GameBillet*
**Karhonsaari** on Kallaveden saari Kuopiossa. Siellä on yksi pieni järvi tai lampi ja kaksi luonnonsuojelualuetta. Saaressa on myös Savo-Karjalan luontopiirin huviloita. Siellä järjestetään lasten ja nuorten luontoleirejä, talkooleirejä, retkiä, seminaareja ja muita tapahtumia.

Karhonsaaren saha
-----------------

Karhonsaaressa toimi vuosina 1875–1910 Pohjois-Savon ensimmäinen höyrysaha jonka perustaja oli Juankosken ruukin ja sahan omistanut Jacob Jernberg. Karhonsaaren saha oli 1900-luvun alussa Kuopion alueen suurin ja siellä oli työssä vuonna 1910 225 henkilöä. Sahan omisti viimeksi Oy Halla Ab joka lakkautti sahan 1910 laskusuhdanteen ja huonon kannattavuuden takia.

Karhonsaaren sahasta on nykyisin jäljellä Karhonsalmen rannalla sijaitseva tiilinen kuivaamorakennus, muut saharakennukset on purettu. Entisellä saha-alueella on nykyisin vielä raamien raunioita, entisiä tienpohjia, vedenalaisia laiturirakenteita ja hylkypuutavaralla täytetty ranta-alue. Sahan lautatarhan paikalla on nykyisin istutuskuusikko. Karhonsaarella olevat huvilat ovat myös peräisin sahan toiminta-ajalta. Keltainen huvila rakennettiin 1901 sahanjohtajan asunnoksi ja punainen huvila rakennettiin 1903 sahanjohtajan anopin kesähuvilaksi. Suurin osa sahan työväestä asui Vaajasalossa Karhonsalmen taajamassa sekä Toivalassa ja Karhonsaaressa asui vain 60 henkilöä.

Kymi Oy osti Oy Halla Ab:n 1916 ja tämän jälkeen Karhonsaari oli 1960-luvulle saakka yhtiön metsänhoitajien kesänviettopaikkana. Saarella harjoitettiin myös maataloutta aina 1960-luvulle saakka jolloin pellot istutettiin kuuselle. Karhonsaareen oli säännöllinen laivaliikenne aina vuoteen 1957 saakka. Karhonsaari siirtyi Kuopion kaupungin omistukseen 1982 maanvaihdon seurauksena.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuopion karttapalvelu
2. ↑  Karhonsaaren historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kalervo Killinen : Museolle aarteita järvenpohjasta. Kuopion isänmaallisen seuran kaunis aikaansaannos: Sandelsin sotaveneitä kuivalle maalle Karhonsalmesta, Hakkapeliitta, 27.02.1934, nro 9, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Arohyyppä** *(Vanellus gregarius)* on harvinainen kahlaajalintu, jonka kannaksi koko maailmassa arvioidaan 600–1 800 yksilöä. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Sen tieteellisen nimen jälkiosa, *gregarius*, merkitsee seurallista. Lajin kuvaili ja nimesi saksalainen luonnontieteilijä Peter Simon Pallas vuonna 1771.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vartalon yleisväri on hiekanruskea, mutta päälaki ja alavatsa ovat tiilenpunaiset. Jalat ovat pitkät ja mustat, nokka lyhyt ja musta. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajin pituus on noin 25–30 cm, siipien kärkiväli 68–75 cm ja paino 150–250 grammaa.

Levinneisyys
------------

Arohyyppä pesii Irakissa ja sen lähiseuduilla keskisessä Aasiassa. Se muuttaa talveksi Pakistaniin, Sri Lankaan, Arabian niemimaalle ja Itä-Afrikkaan. Eurooppaan se voi joutua muuttoharhailijana. Suomessa se on tavattu viisi kertaa vuoteen 2006 mennessä.

Elinympäristö
-------------

Pesimäaikana arohyypän tapaa aroilla, suola-aavikoilla, kuivatuilla tulvaniityillä ja muilla avomailla. Pesimäajan ulkopuolella se viihtyy kynnetyillä pelloilla, mutarannoilla, ylätasangoilla, hirssipelloilla ja niin edelleen.

Lisääntyminen
-------------

Arohyypän muna.
Arohyyppä on yhdyskuntapesijä, jonka pesä on maahan rapsutettu kuoppa. Se pesii vain kerran kesässä. Munia on yleensä neljä, joskus viisi tai kolme. Haudonta-aika kestää noin 25 päivää. Poikaset kuoriutuvat samanaikaisesti ja ovat pesäpakoisia. Ne oppivat lentämään 35–40 päivän ikäisinä.

Ravinto
-------

Arohyypän ravintoa ovat maassa elävät hyönteiset, etenkin kovakuoriaiset ja heinäsirkat. Myös kasvinosat kuuluvat sen ruokavalioon.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: *Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III.* – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8

### Viitteet

1. 1 2  BirdLife International: *Vanellus gregarius* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 22.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arohyyppä Lintukuva-verkkopalvelussa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q279307
* Wikispecies: Vanellus gregarius
* ADW: Vanellus\_gregarius
* ARKive: vanellus-gregarius
* Avibase: D348C2D65FA2DF83
* BioLib: 8628
* BirdLife: 22694053
* CoL: 7FFJ4
* CMS: vanellus-gregarius
* BOW: soclap1
* eBird: soclap1
* EUNIS: 15640
* Euring: 4910
* GBIF: 5229138
* IBC: sociable-lapwing-vanellus-gregarius
* iNaturalist: 4858
* IRMNG: 10195228
* ITIS: 176488
* IUCN: 22694053
* NBN: NHMSYS0000530688
* OBIS: 416698
* WoRMS: 416698
* Xeno-canto: Vanellus-gregarius

 |

 |
**Avaruussodankäynti** on ulkoavaruudessa tapahtuvaa avaruusaseilla käytävää sotaa. Sillä viitataan avaruudessa olevien satelliittien jne. tuhoamiseen joko avaruudessa olevilla aluksilla tai maasta käsin ohjuksilla. Avaruussodankäynti käsittää täten maasta–avaruuteen sodankäynnin, kuten maasta käsin suoritetut hyökkäykset Maata kiertäviä satelliitteja kohtaan, sekä avaruudesta–avaruuteen sodankäynnin, kuten satelliitteja vastaan hyökkäävät satelliitit (tappajasatelliitit). Neuvostoliiton FOBS-satelliittikokeita 1960-luvun puolivälissä on pidetty tappajasatelliittikokeiden alkuna. Ronald Reaganin hallinnon vuonna 1983 lanseeraama "Tähtien sota" oli 1970-luvun ohjuspuolustusohjusvarusten jälkeen merkittävin avaruussodan varustelukilpa. 

Rajoitetun määrittely mukaan se ei käsitä avaruudesta–maahan käsin kohdistuvaa sodankäyntiä, missä kiertoradalla olevat kohteet hyökkäävät maassa, merellä tai ilmassa olevia kohteita vastaan suoraan, eikä se kata myöskään satelliittien käyttöä vakoilu-, tiedustelu- tai sotilasviestintätarkoituksiin. Nämä kuitenkin muodostavan pääosan Yhdysvaltain ilma-, meri- ja maavoimien avaruusjoukkojen toiminnoista, kuten Venäjän avaruusvoimienkin kohdalla. 2000-luvulla Yhdysvalloissa on laajentunutta kiinnostusta "endoatmosfäärisiin" pommikoneisiin, jotka lentäsivät maamaalejaan kohden avaruuden kautta.

Avaruussota elokuvissa
----------------------

Yhdysvaltain asevoimien 1960-luvun alussa tuottama elokuva *Space and National Security* ("Avaruus ja kansallinen turvallisuus") kuvasi avaruussodankäyntiä. Tässä vaiheessa Yhdysvaltain ilmavoimilla oli merkittävää kiinnostusta miehitettyihin avaruuslentoihin, jotka kuitenkin delegoitiin siviiliorganisaatiolle, NASAlle.

Avaruussodankäynnillä voidaan tarkoittaa myös kuvitteellista sodankäynnin muotoa, jota esiintyy lähinnä science fiction -kirjallisuudessa ja elokuvissa. Muun muassa James Bond -elokuvissa avaruussota esiintyi teemana vuoden 1967 "Elät vain kahdesti"- ja vuoden 1979 "Moonraker"-elokuvissa, molemmat ajoittuivat aikansa yhdysvaltalaisten "Tähtien sota" -ohjelmien voiman kausiin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Space warfare 

Sota

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Aikakaudet** | **Sotatoimialueet** | **Aseet** | **Sodankäynnin tasot** | **Taistelevat aselajit** | **Tukevat aselajit** | **Luetteloita** | **Yleistä** |
| * Esihistoria
* Antiikki
* Keskiaika
* Uusi aika
* Teollistunut aika
* Nykyaika
* Postmoderni
 | * Avaruus
* Ilmasota
* Informaatio
* Maasota
* Merisota
* Kotirintama
 | * ABC
* Elektroninen
* Ilmavoimat
* Maavoimat
* Merivoimat
* Psykologinen
 | * Strategia
* Operaatiotaito
* Taktiikka
* Taistelutekniikka
 | * Ilmavoimat
* Jalkaväki
* Laivasto
* Merijalkaväki
* Panssarijoukot
* Ratsuväki
 | * Huolto
* Ilmatorjunta
* Pioneeri
* Tykistö
* Viesti
 | * Kenraalit
* Piiritykset
* Operaatiot
* Sisällissodat
* Sodat
* Sotarikokset
* Taistelut
* Vapaus-itsenäisyyssodat
 | * Sodankäynti
* Sotahistoria
* Taistelu
* Piiritys
* Propaganda
* Rauha
* Pasifismi
 |
**DC Super Hero Girls** tai DC Superhero Girls (useissa maissa) on Warner Bros. Consumer Productsin ja DC Entertainmentin luoma yhdysvaltalainen supersankariverkkosarja ja franchising, joka julkaistiin vuonna 2015.

Vuonna 2017 DC paljasti, että DC Super Hero Girls -linjan muotoilisi uudelleen Lauren Faust, joka oli aiemmin työskennellyt elokuvissa The Powerpuff Girls, Foster's Home for Imaginary Friends ja My Little Pony: Ystävyyden taikaa. Tämä johti tammikuussa 2019 tapahtuvaan franchising-brändin täydelliseen uudelleen vaihtamiseen, joka keskittyi samannimiseen television uudelleenkäynnistykseen, jota alettiin esittää Cartoon Networkissa maaliskuussa 2019. Uudelleenkäynnistetty sarja sai vahvasti inspiraationsa Faustin DC Nation Shorts -shortseista Super Best Friends Forever vuodelta 2012, samalla kun se toi tiettyjä teemoja aikaisemmasta DC Super Hero Girls -verkkoohjelmasta.

Yleiskatsaus
------------

### Lähtökohta

Super Hero High Schoolissa tunnetut DC-sankarit, sekä miehet että naiset, osallistuvat haastaviin tunteihin ja kohtaavat kaiken kasvamisen kiusallisuuden ja ainutlaatuisten supervoimien aiheuttaman lisästressin.

### Ilmoitus

Monipuolinen franchising julkistettiin huhtikuussa 2015. Ilmoitettu valikoima sisälsi animoidun verkkosarjan, graafisen romaanisarjan, [[Random Housen kirjoja, Lego-sidoksia ja Matelin toimintahahmoja. Kohdeyleisö on 6–12-vuotiaat tytöt.

### Verkkosivu

Sivusto julkaistiin heinäkuun alussa 2015. Julkaisemisen yhteydessä esitellyt hahmot olivat: Ihmenainen, Lepakkotyttö, Terästyttö, Harley Quinn, Myrkkymuratti, Katana ja Bumblebee. Muita hahmoja, kuten Hal Jordan, Barry Allen, Star Sapphire, Petopoika, Cheetah, Haukkatyttö ja Kissanainen esiintyvät myös. Amanda Waller esiintyy sarjan Super Hero High -asetusten päähenkilönä. Monet muut DC Comicsin sankarit ja roistot näkyvät taustalla cameoina.
Berryn herttua Charles Ferdinand, Jean-Baptiste-Jacques Augustinin maalaama muotokuva.
**Charles Ferdinand de Bourbon, Berryn herttua** (24. tammikuuta 1778 Versailles – 14. helmikuuta 1820 Pariisi) oli ranskalainen prinssi, tulevan kuningas Kaarle X:n nuorempi poika. Hänen murhansa vuonna 1820 vaikutti merkittävästi Ranskan poliittiseen ilmapiiriin.

Charles Ferdinand lähti vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 isänsä mukana maanpakoon. Vuosina 1792–1797 hän palveli Joseph de Condén johtamassa emigranttiarmeijassa ja matkusti sen mukana Venäjälle. Vuosina 1801–1814 hän asui Englannissa ja sai englantilaisen Amy Brownin kanssa kaksi aviotonta tytärtä. Charles Ferdinand palasi Ranskaan restauraation yhteydessä vuonna 1815. Napoleonin palattua Elbalta kuningas Ludvig XVIII nimitti Berryn herttuan armeijan ylipäälliköksi, mutta Napoleonin tukijoiden osoittauduttua vahvemmiksi hän joutui pakenemaan Gentiin satapäiväisen keisarikunnan ajaksi. Vuonna 1816 hän nai Molempain Sisiliain kuninkaan Frans I:n tyttären Carolinan. Heille syntyi yksi tytär.

Berryn herttuan ollessa lähdössä kotiin Pariisin oopperasta illalla 13. helmikuuta 1820 hän joutui fanaattisen satulasepän Louis-Pierre Louvelin puukottamaksi ja kuoli seuraavana päivänä. Tapaus johti muun muassa pääministeri Élie Decazes’n eroon ja rojalistien asenteiden jyrkentymiseen.

Berryn herttuan ainoa poika, Bourdeaux’n herttua syntyi hänen kuolemansa jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Charles-Ferdinand de Bourbon, duke de Berry (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 1.4.2013.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1905), s. 67 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 18.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Ferdinand (Berryn herttua)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Joan Prim** (koko nimeltään **Juan Prim y Prats**; 6. joulukuuta 1814 Reus – 30. joulukuuta 1870 Madrid) oli espanjalainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hänellä oli näkyvä rooli vuoden 1868 vallankumouksessa, joka syöksi kuningatar Isabella II:n vallasta. Hän toimi Espanjan pääministerinä 1869–1870. Hänet salamurhattiin.

Prim liittyi armeijaan, joka suojeli kuningatar Isabellaa vanhoillisten karlistien vaatimuksilta vuosien 1833–1840 sodassa. Hänet ylennettiin everstiksi. Prim oli taipuvainen liberaaleihin ajatuksiin, ja hänestä tuli Tarragonan kansanedustaja 1843. Myöhemmin samana vuonna hän osallistui kansannoussuun, jolla valtionhoitaja Baldomero Espartero syöstiin vallasta. Prim nimitettiin ensin Madridin ja sitten Barcelonan sotilaskuvernööriksi. Hän osallistui salaliittoon Ramón María Narváezin hallitusta vastaan ja sai vuonna 1844 kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin. Vuosina 1847–1848 Prim oli Puerto Ricon kuvernööri ja Krimin sodan aikana 1853–1854 hän johti Turkin armeijan mukana kulkenutta espanjalaista sotilaskomissiota. Hänet ylennettiin 1856 kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin 1858 Espanjan senaattiin.

Prim toimi komentajana Espanjan–Marokon sodassa (1859–1860) ja sai de los Castillejosin markiisin sekä Espanjan granden arvon. Hän komensi myös vuosina 1861–1862 espanjalaisia joukkoja Ranskan Meksikon-sotaretkellä. Palattuaan tältä retkeltä kotiin Prim palasi politiikkaan Isabellan hallintoa vastustaneiden edistyksellisten riveissä. Hän johti epäonnistuneita kapinayrityksiä vuosina 1864, 1866 ja 1867, ja joutui tämän vuoksi lähtemään maanpakoon. Vuoden 1868 vallankumouksessa Prim toimi ensin Cadizissa, josta hän jatkoi Barcelonaan ja Valenciaan nostattamaan kansanjoukkoja mukaan vallankumoukseen. Lopuksi hän marssi lokakuussa voitokkaana Madridiin ja otti vastaan kuningattaren antautumisen. Hänestä tuli aluksi Francisco Serranon hallituksen sotaministeri ja heinäkuussa 1869 pääministeri Serranon siirryttyä valtionhoitajaksi.

Pääministerinä Prim johti komiteaa, joka valitsi Espanjalle uutta monarkkia. Ensimmäinen ehdokas oli Hohenzollern-Sigmaringenin Leopold. Hänen ehdokkuutensa johti Ranskan ja Preussin väliseen sotaan. Seuraava valinta oli Savoijin Amadeus I. Kun Prim oli matkalla vastaanottamaan kuningas Amadeusta, hän haavoittui tuntemattoman salamurhaajan luodeista ja kuoli kolme päivää myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juan Prim Encyclopedia Britannica. Viitattu 16.3.2014.
2. 1 2 3 4 5  *Nordisk familjebok* (1915), s. 251–252 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.3.2015.
3. ↑  Juan Prim Biografias y Vidas. Viitattu 16.3.2014. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |