recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ímpros** (kreik. Ίμπρος; myös *Ímbros*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saaren lounaisosassa. Se kuuluu hallinnollisesti Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 62 (vuonna 2011).

Ímpros sijaitsee Ímproksen rotkon pohjoispäässä linnuntietä noin 32 kilometriä eteläkaakkoon Chaniásta ja noin seitsemän kilometriä pohjoiseen saaren etelärannikosta. Se on rakennettu Ímproksen tasangolle, jonka pinta-ala on noin 2 500 neliömetriä, noin 780 metrin korkeuteen merenpinnasta. Perinteisesti kylä on ollut asuttu lähinnä kesäaikaan, kun taas talvella sieltä on muutettu etelärannikolle. Ímpros kärsi usein Kreetan kansannousujen aikana, ja osmanit tuhosivat sen vuosina 1770, 1821, 1824 ja 1827. Kylä on yleinen lähtöpiste Ímproksen rotkoon suuntautuville vaelluksille. Rotkon toisessa päässä sijaitsee Komitádes.

Ímpros muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ίμπρου, *Topikí Koinótita Ímprou*), johon kuuluu varsinaisen Ímproksen kylän lisäksi Vraskáksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 68.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Imbros village and gorge *InterKriti*. Viitattu 5.9.2016.
3. ↑  Imbros Village *Travel Crete*.  Arkistoitu 17.9.2016. Viitattu 5.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ímpros** Wikimedia Commonsissa
Ímeri Gramvoúsa  
Ήμερη ΓραμβούσαÍmeri Gramvoúsan saari.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Gramvoúsa (Γραμβούσα) |
| Sijainti | 
35°36′40″N, 23°34′44″E, KíssamosChaniá, KreetaKreikka |
| Saariryhmä | 
Kreetan saaret |
| Pinta-ala | 
0,722 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ímeri Gramvoúsa** (kreik. Ήμερη Γραμβούσα, myös *Ímeri Gramvoússa*, Ήμερη Γραμβούσσα, usein vain *Gramvoús(s)a*, Γραμβούσ(σ)α) on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin. Se sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan luoteiskärjen Gramvoúsan niemimaan pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 0,722 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Imeri Gramvoúsa kuuluu Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.

Gramvoúsan linnoitus (*Kástro*).
Saarella on satamapaikka, venetsialaisaikainen Gramvoúsan linnoitus (*Kástro*) sekä Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*) omistettu kirkko. Saaren pohjoispuolella sijaitsee Ágria Gramvoúsan saari. Saarelle tehdään turistiretkiä Kíssamoksen kaupungista eli Kastélli Kissamoústa.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ímeri Gramvoúsa** Wikimedia Commonsissa

Kreetan saaret

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaari | Kreeta |
| Alisaariryhmät | 
* Dionysadit
	+ Dragonáda
	+ Gianysáda
	+ Paximáda

 |
| Muut pienemmät saaret | 
* Ágioi Pántes
* Ágioi Theódoroi
* Ágria Gramvoúsa
* Chrysí
* Día
* Elafonísi
* Elása
* Gávdos
* Gavdopoúla
* Gkrántes
* Ímeri Gramvoúsa
* Kolokythiá
* Koufonísi
* Kyriamádi
* Lazaréta
* Makronísi
* Mikronísi (Iraklion)
* Mikronísi (Lasíthi)
* Móchlos
* Palaiósouda
* Paximádia
* Pontikonísi
* Pseíra
* Síderos
* Soúda
* Spinalónga
* muita saaria

 |
**Franz Augsberger** (10. lokakuuta 1905, Wien, Itävalta-Unkari – 19. maaliskuuta 1945, Neustadt, Sleesia, Saksa) toisen maailmansodan aikainen SS-kenraalimajuri (*Brigadeführer*), joka komensi vuosina 1942-1945 kaatumiseensa asti virolaista 20. Waffen-SS:n krenatööridivisioonaa.

Nuoruus
-------

Hän oli syntynyt hotellinomistajan pojaksi Wienissä Itävalta-Unkarissa. Hän liittyi SA:han 30. lokakuuta 1930 ja Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen samana päivänä. Vuoteen 1932 hän työskenteli arkkitehtina Wienissä. Hän oli jonkin aikaa työssä Norjassa ja oppi norjan kielen. Vuoteen 1933 hän työskenteli Wienissä Saksan kansallissosialistisen puolueen propagandapäällikkönä, kunnes puolue kiellettiin. Hän liittyi 1932 SS:ään ja muutti pian Saksaan. Hän eteni SS-rivimiehestä SS-kapteeniksi (*Hauptsturmführer*) vuoteen 1937 mennessä.

Toinen maailmansota
-------------------

Toisen maailmansodan alettua hän työskenteli aluksi Konstantin von Neurathin adjutanttina Böömissä ja Määrissä. Hänet ylennettiin SS-majuriksi (*Sturmbannführer*) 1. elokuuta 1939. 10. helmikuuta 1941 hänestä tuli SS:n Standarte-7 pataljoonan komentaja. 1. joulukuuta 1941 hänet ylennettiin SS-Sturmbannführeriksi. Hän ansaitsi ensimmäisen ja toisen luokan rautaristit 1941 ja jalkaväen hyökkäysmerkin seuraavana vuonna. Hän sai myös ylennyksen everstiluutnantiksi (*Obersturmbannführer*) esimiehensä kenraalimajuri Karl-Maria Demelhuberin esityksestä.

Viron legioona
--------------

Lokakuussa 1942 Adolf Hitler nimitti hänet virolaisen vapaaehtoislegioonan komentajaksi ja hänet siirrettiin Viroon. Hänet myös ylennettiin SS-everstiksi (*Standartenführer*). Tammikuussa 1944 prikaati laajennettiin 20. Estnische SS-Freiwilligen-divisioonaksi ja toukokuussa samana vuonna 20. Waffen-SS:n krenatööridivisioonaksi (1. virolainen). Augsberger ylennettiin SS-Oberführeriksi tammikuussa 1944 ja SS-Brigadeführeriksi kesäkuussa 1944.

Viimeiset vaiheet
-----------------

Augsberger johti divisioonansa peräytymistä Sleesiaan. 10. maaliskuuta 1945 Franz Augsberger kaatui taistelussa lähellä Neustadtia ulosmurtautumisyrityksessä neuvostojoukkojen piirittämästä Oppelnin kaupungista. Kaksi päivää aikaisemmin hän oli ansainnut ritariristin marsalkka Ferdinand Schörneriltä Oppelnin kaupungin puolustuksesta.
**Janne Haapasalo** (s. 23. huhtikuuta 1965) on suomalainen pikajuoksija. Hän on kilpaillut myös pituushypyssä.

Haapasalo voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1993 ja 1998. SM-hopeaa hän voitti 1997 ja 1999 sekä pronssia 1995. Hallissa hän on voittanut 60 metrillä SM-kultaa vuosina 1997 ja 2000, hopeaa vuonna 1996 ja pronssia vuonna 1995. Haapasalo osallistui vuoden 1998 EM-kisoihin Budapestissa, jossa hän karsiutui 100 metrillä toisella kierroksella. Vuoden 1997 Ruotsi-maaottelussa Haapasalo voitti 100 metriä.

24. elokuuta 1997 Haapasalo juoksi Tampereella eliittikisoissa 100 metriä aikaan 10,42, joka sivusi Ari Pakarisen kolme vuotta vanhaa Suomen ennätysaikaa.. 26. elokuuta 1995 joukkue Harri Kivelä, Sami Länsivuori, Ari Pakarinen ja Janne Haapasalo juoksi 4 × 100 metrin viestissä 39,39, joka on matkan kaikkien aikojen viidenneksi paras suomalaisaika.

Lähteet
-------

1. ↑  Janne Haapasalo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Yleisurheilun Suomen parhaat kautta aikojen Apulanta.fi. Viitattu 12.4.2006.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Silistra** (bulg. Силистра), entinen Drăstăr, on satamakaupunki Koillis-Bulgariassa. Silistra sijaitsee Tonavan varrella aivan Romanian rajalla, ja on Silistran alueen hallinnollinen keskus. Silistran kunnan asukasluku on 51 386 (2011) ja itse kaupungissa on 35 607 asukasta.

Historia
--------

Roomalaiset rakensivat linnoituksen nykyisen Silistran kohdalle vuonna 29. Aiemmin paikalla oli ollut kelttiläinen kylä nimeltään Durostorum. Linnoitteesta tuli tärkeä armeijakeskus Moesian keskellä, ja siitä kasvoi kaupunki Marcus Aureliuksen aikana. Vuonna 388 Durostorumiin tuli kristillisen hiippakunnan piispanistuin, ja alueen kristillinen keskus. Kun Rooman valtakunta jakautui kaupunki, silloiselta nimeltään Δουρόστολον (Durostolon), jäi Bysantin puolelle.

600-luvun lopussa kaupunki siirtyi ensimmäisen Bulgarian valtakunnan hallintaan ja Drastarin piispasta tuli ensimmäinen Bulgarian patriarkka. Svjatoslav I Kiovasta valloitti kaupungin 969, mutta kaksi vuotta myöhemmin Bysantti valtasi kaupungin Dorostolonin taistelun yhteydessä ja kaupunki nimettiin Theodoropolikseksi keisarinnan mukaan. Tsaari Samuil valloitti kaupungin takaisin Bulgarialle 976, mutta se siirtyi takaisin Bysantille 1001.

1186 bulgaarien kapinassa kaupungista tuli osa toista Bulgarian valtakuntaa, ja pysyi Bulgarialla aina vuoteen 1396, jolloin osmaanit valtasivat Balkanin.

Osmanien valtakunnan aikana Silistra oli osa Rumelian provinssia ja oli alueen hallinnollinen keskus. Venäjä valloitti kaupungin useaan otteeseen Turkin sodassa. Sodan jälkeen kaupunki oli osa Bulgarian autonomista ruhtinaskuntaa, ja tuli osaksi Bulgarian kuningaskuntaa 1908.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Silistra siirtyi Romanialle, mutta toisessa maailmansodassa se palasi Bulgarian haltuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Bulgaria, Silistra : Municipalities citypopulation.de. Viitattu 27.7.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Silistra** Wikimedia Commonsissa

  

BulgariaBulgarian kaupungit

* Aitos
* Asenovgrad
* Blagoevgrad
* Botevgrad
* Burgas
* Dimitrovgrad
* Dobritš
* Dupnitsa
* Gabrovo
* Gorna Orjahovitsa
* Gotse Deltšev
* Harmanli
* Haskovo
* Jambol
* Karlovo
* Karnobat
* Kazanlăk
* Kărdžali
* Kjustendil
* Lom
* Lovetš
* Montana
* Nova Zagora
* Panagjurište
* Pazardžik
* Pernik
* Petritš
* Pleven
* Plovdiv
* Primorsko
* Razgrad
* Ruse
* Samokov
* Sandanski
* Sevlievo
* Šumen
* Silistra
* Sliven
* Smoljan
* Sofia
* Stara Zagora
* Svištov
* Tărgovište
* Trojan
* Varna
* Veliko Tărnovo
* Velingrad
* Vidin
* Vratsa


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Silistra
**Janne Haikari** on suomalainen historiantutkija, joka työskentelee tutkijatohtorina Jyväskylän yliopiston historian ja etnologian laitoksella. Hän on tutkinut aatelistoa, 1600-lukua, kouluhistoriaa, lastensuojelun historiaa, paikallishistoriaa sekä metsähistoriaa ja kirjoittanut useita näitä aiheita käsitteleviä kirjoja. Hän on myös toiminut rakennustutkijana Turun maakuntamuseossa ja vastannut maakunnallisista rakennusinventoinneista.

Teoksia
-------

* Suomen keskiaika lapsille, 2017, Kustantamo SS (Carlos da Cruz, Janne Haikari)
* Kuninkaantie, 2014, Kustantamo SS (Carlos da Cruz, Janne Haikari)
* Isännän, Jumalan ja rehellisten miesten silmien edessä, 2009, SKS

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
*. (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Janne Harju** on suomalainen lentopallovalmentaja ja entinen lentopalloilija.

Pelaajaura
----------

Harju on lähtöisin Nurmosta ja hän on pelannut lyhyeksi jääneellä pelaajaurallaan Nurmon Jymyssä, Tornion Lentis-88:ssa, Pyhäjärvi-Teamissa, Kaarinan Urassa sekä Piikkiön Karhussa.

Harju valmentajana
------------------

Harju on työskennellyt juniorivalmennusuran jälkeen miesten 2- ja 3- sarjavalmentajana Turun seudulla eri joukkueissa. 
Kaudella 2009-2010 hän toimi lentopallon Mestaruusliigassa Raision Loimun apuvalmentajana. Joukkue voitti Kai Steniuksen ja Harjun valmennuksessa SM-pronssia. Seuraavaksi kaudeksi 2010-2011 Harju siirtyi ykkössarjaan Seinäjoen Kuutoset Volleyn päävalmentajaksi. Joukkue sijoittui runkosarjassa toiseksi, mutta putosi pudotuspeleissä Vihdin Lentopalloa vastaan. 
Harju siirtyi keväällä 2011 naisten Mestaruusliigan LP Kangasalan valmentajaksi, mutta jätti tehtävänsä ennen vuodenvaihdetta. Joukkue voitti lopulta Ismo Tahvanaisen komennossa SM-pronssia.
Kaudella 2012-2013 Harju toimi Raision Urheilijoiden naisten 1-sarjajoukkueen apuvalmentajana. Joukkue sijoittui sarjassaan viidenneksi. Päävalmentaja Teemu Oksasen siirryttyä naisten Mestaruusliigajoukkue Pislaplokin päävalmentajaksi, Harju otti Raision Urheilijoiden naisten 1-sarjajoukkueen valmennettavaksi kaudelle 2013-2014.
Kaudella 2014-2015 Harju valmentaa naisten Mestaruusliigassa pelaavaa LP Vampula Huittinen -joukkuetta.
**Silja Pauliina Sillanpää** (s. 15. marraskuuta 1975 Hämeenkyrö) on suomalainen kirjailija ja televisioesiintyjä. Hän työskentelee toimittajana TV2:n lastenohjelmissa.

Sillanpää on käsikirjoittanut ja dramatisoinut useita televisioanimaatioita muun muassa Sakari Topeliuksen satujen ja Mauri Kunnaksen Koiramäki-kirjojen pohjalta. Hän on myös käsikirjoittanut, toimittanut ja juontanut televisioon *Syrhämä*-fantasiaseikkailun ja *Katinkontti*-ohjelman. Sillanpään TV2:n *Pikku Kakkoselle* tekemässä *Katinkontti*-ohjelmasarjassa esiintyy hänen omien kirjojensa päähenkilö, Katti Matikainen. 

Sillanpää on Tukkateatteriyhdistys ry:n perustajajäsen ja on aktiivisesti mukana teatterin toiminnassa käsikirjoittajana, dramaturgina, ohjaajana ja näyttelijänä. Sillanpää opiskelee Tampereen yliopistossa teatterin ja draaman tutkimusta.

Sillanpää on juontanut televisiossa Kultainen Harmonikka ja Primus Ikaalinen -kilpailuja.

Nobel-kirjailija Frans Emil Sillanpää on Silja Sillanpään isoisoisä. Silja Sillanpää asuu Vantaan ja Sipoon rajalla. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa. Sillanpää myös laulaa Nyrok Dolls -nimisessä kirjailijabändissä.

Kirjat
------

* *Reissukissa Katti Matikainen* (Otava, 2003) ISBN 951-1-18999-9 (sid.)
* *Konttorikissa Katti Matikainen* (Otava, 2004) ISBN 951-1-19630-8 (sid.)
* *Monitoimikissa Katti Matikainen* (Otava, 2006)
* *Katti Matikainen ja mau-ahtava Suomi* (Otava, 2010)
* *Tenho ja Ryske – Satuja soitosta* (Kustantamo S&S, 2016)

Lähteet
-------

1. ↑  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 851. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Silja Sillanpää Otava. Viitattu 30.5.2015.
3. ↑  Hämeenkyrön merkkihenkilöitä Tampereen kirjasto. Viitattu 30.5.2015.
4. ↑  Frans Emil on kuin mummon kutomat villasukat Hämeen Sanomat.  Arkistoitu 30.5.2015. Viitattu 30.5.2015.
5. ↑  Muistatko Pikku Kakkosen suosikkijuontajan Silja Sillanpään? Katosi julkisuudesta, elää nykyään erilaista elämää *Ilta-Sanomat*.  4.1.2017. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Silja Sillanpää Otavan sivuilla
* Silja Sillanpää Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Évzonoi** (kreik. Εύζωνοι; myös *Évzoni*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Paionían kuntaan, Kilkíksen alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kylä kuului Polýkastron kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Paionían kunnan Polýkastron kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 331 (vuonna 2011).

Pohjois-Makedonian ja Kreikan välistä raja-aluetta.
Évzonoi sijaitsee linnuntietä noin 65 kilometriä pohjoisluoteeseen Thessalonikista ja noin 30 kilometriä luoteeseen Kilkíksestä. Kylän nimi viittaa eusoneihin. Vuoteen 1927 saakka kylän nimi oli *Matsíkovo* (Ματσίκοβο). Évzonoi on aivan Kreikan ja Pohjois-Makedonian rajalla. Hieman kylästä pohjoiseen sijaitsee Tsoliádesin raja-asema, joka on päärajanylityspaikka Pohjois-Makedonian ja Kreikan välillä. Sen läpi kulkee Thessalonikista Skopjeen kulkeva valtatie, joka on osa Eurooppatietä E75. Raja-asemaan päättyy Ateenasta tuleva tien osuus, A1-moottoritie. Rautatieliikenteen raja-asema sijaitsee noin kolme kilometriä lännempänä Eidoménissa.

Évzonoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ευζώνων, *Topikí Koinótita Evzónon*), johon kuuluvat varsinaisen Évzonoin kylän sekä Tsoliádesin lisäksi kylät Metamórfosi ja Plataniá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 919.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Matsikovo – Evzonoi *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 7.3.2016.
**Silja Viita** (s. 2001) on suomalainen koripalloilija.

Viita on Lapuan Korikobrien kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa naisten Korisliigassa Vimpelin Vedon joukkueessa kaudella 2016–2017. Vuodesta 2017 hän on edustanut helsinkiläistä HBA:ta. Hän pelasi Korisliigassa 23 ottelua kaudella 2017–2018 ja 14 ottelua kaudella 2018–2019. Jälkimmäisellä kaudella hänen ottelukohtainen peliaikansa oli runsaat 17 minuuttia, pistekeskiarvonsa 4,7 ja levypallokeskiarvonsa 2,7. Kaudella 2019–2020 Viita ei jalkavammojen vuoksi pelannut lainkaan.

Viita on pelannut Suomen 16-vuotiaiden maajoukkueessa 20 ottelua ja 18-vuotiaiden maajoukkueessa 28 ottelua. Huhtikuussa 2019 hän oli Kreikassa voittamassa koululaisten maailmanmestaruutta Mäkelänrinteen lukion joukkueessa.

Viita syntyi kuurona mutta sai leikkauksissa magneettiset sisäkorvaistutteet, joiden avulla hän pystyy kuulemaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Silja Viita (Korisliiga) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 24.4.2021.
2. 1 2  Kostiainen, Jari: Kuurona syntynyt Silja Viita, 19, on yksi Suomen koripallolupauksista: "Loukkaantumiset ovat kasvattaneet luonnetta taistella peliajasta- ja paikasta" *Helsingin Uutiset*.  30.11.2020. Viitattu 24.4.2021.
3. ↑  Silja Viita (Maajoukkue) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 24.4.2021.
4. ↑  Mäkelänrinteen lukio juhli MM-kultaa – "Pelaajamme menevät vauhdilla eteenpäin" *Suomikoris*.  20.4.2019. Viitattu 23.4.2019.
**Nanoški sir** on slovenialainen lehmänmaitojuusto.

Nanoški sir on nimensä mukaisesti peräisin Luonais-Slovenian Vipavan laakson Nanosin ylängöltä. Ensimmäiset historialliset maininnat juustontuotannosta alueelta ovat paikallisista kartanoista 1500-luvulta. Juuston valmistukseen käytettiin alun perin lampaanmaitoa, mutta lampaiden kasvatus ja samalla myös juuston tuotanto vähenivät selvästi toisen maailmansodan seurauksena. Juuston tuotantoa alettiin elvyttää vuonna 1986, mutta nyt sen valmistamiseen alettiin käyttää lehmänmaitoa. Juusto sai EU:n suojatun alkuperäisnimityksen vuonna 2011.

Juustoa valmistettaessa lehmänmaito lämmitetään aluksi hetkeksi 57–68 °C lämpötilaan. Osa rasvasta poistetaan ja maito jätetään jäähtymään yön yli. Seuraavana päivänä maito lämmitetään uudestaan, tällä kertaa 32–34 °C lämpötilaan. Lämmitettyyn maitoon lisätään hapate ja juoksute. Syntyvää juustomassa leikellään noin herneen kokoisiksi kappaleiksi. Juustomassa kuivatetaan ja asetellaan muotteihin, joita puristetaan ja käännellään muutamien tuntien ajan. Lopulta juustot poistetaan muoteistaan ja niitä suolataan kolme päivää. Suolaamista seuraa vielä vähintään 60 päivää kestävä kypsyminen. Voimakkaamman maun aikaan saamiseksi juustoa voidaan kypsyttää jopa 12 kuukautta.

Valmis juustokiekko on korkeudeltaan noin 8–10 cm ja leveydeltään noin 34 cm. Painoa kiekolla on 8–10 kiloa. Juuston kuori on kova ja kuiva, sekä väriltään keltainen tai punertava. Sisältä juusto on väriltään keltaista tai syvän keltaista. Rakenteeltaan sisältö on taipuisaa ja vahaisaa. Maultaan juusto on pikantti ja miedosti pähkinäinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 509. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
**AFI:n 100-vuotissarjan 50 suurinta elokuvatähteä (25 suurinta mies- ja naiselokuvatähteä)** (engl. *AFI's 100 Years...100 Stars*) American Film Instituten 100-vuotissarjan toinen listaus, joka julkaistiin vuonna 1999. Listaan on valittu Yhdysvaltain elokuvateollisuuden 50 suurinta elokuvalegendaa; 25 mies- ja naiselokuvatähteä. American Film Institute paljasti listan 15. kesäkuuta vuonna 1999 CBS-kanavalla, jonka juonsi Shirley Temple.

American Film Institute määritteli "yhdysvaltalaisen elokuvalegendan" näyttelijänä tai näyttelijäjoukkona, jolla tai joilla on merkittävä elokuvaroolisuoritus täysipitkässä elokuvassa (kokoillan elokuvan vähimmäiskesto on 40 minuuttia) ja joiden elokuvadebyytti tapahtui vuonna 1950 tai sitä ennen.

Helmikuussa 2022 viidestäkymmenestä listatusta enää Sophia Loren on elossa. Listan julkaisemisen aikaan vuonna 1999 lisäksi kolme miestä (Kirk Douglas, Marlon Brando ja Gregory Peck) ja neljä naista (Shirley Temple, Katharine Hepburn, Elizabeth Taylor ja Lauren Bacall) olivat myös vielä elossa.

Mieslegendoista 21 näyttelijää oli syntynyt Yhdysvalloissa, kolme miestä (Cary Grant, Charles Chaplin ja Laurence Olivier) Isossa-Britanniassa ja yksi Romaniassa (Edward G. Robinson). Naislegendosta 16 oli syntynyt Yhdysvalloissa, yksi Belgiassa (Audrey Hepburn), kaksi Ruotsissa (Ingrid Bergman ja Greta Garbo), yksi Isossa-Britanniassa (Elizabeth Taylor), yksi Saksassa (Marlene Dietrich), yksi Ranskassa (Claudette Colbert), yksi Brittiläisessä Intiassa (Vivien Leigh), yksi Italiassa (Sophia Loren) ja yksi Kanadassa (Mary Pickford).

Lista
-----

| # | Mieslegendat | # | Naislegendat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Humphrey Bogart | 1. | Katharine Hepburn |
| 2. | Cary Grant | 2. | Bette Davis |
| 3. | James Stewart | 3. | Audrey Hepburn |
| 4. | Marlon Brando | 4. | Ingrid Bergman |
| 5. | Fred Astaire | 5. | Greta Garbo |
| 6. | Henry Fonda | 6. | Marilyn Monroe |
| 7. | Clark Gable | 7. | Elizabeth Taylor |
| 8. | James Cagney | 8. | Judy Garland |
| 9. | Spencer Tracy | 9. | Marlene Dietrich |
| 10. | Charles Chaplin | 10. | Joan Crawford |
| 11. | Gary Cooper | 11. | Barbara Stanwyck |
| 12. | Gregory Peck | 12. | Claudette Colbert |
| 13. | John Wayne | 13. | Grace Kelly |
| 14. | Laurence Olivier | 14. | Ginger Rogers |
| 15. | Gene Kelly | 15. | Mae West |
| 16. | Orson Welles | 16. | Vivien Leigh |
| 17. | Kirk Douglas | 17. | Lillian Gish |
| 18. | James Dean | 18. | Shirley Temple |
| 19. | Burt Lancaster | 19. | Rita Hayworth |
| 20. | Marxin veljekset | 20. | Lauren Bacall |
| 21. | Buster Keaton | 21. | Sophia Loren |
| 22. | Sidney Poitier | 22. | Jean Harlow |
| 23. | Robert Mitchum | 23. | Carole Lombard |
| 24. | Edward G. Robinson | 24. | Mary Pickford |
| 25. | William Holden | 25. | Ava Gardner |

Aiheesta muualla
----------------

* AFI:n 100-vuotissarjan 25 suurinta mies- ja naiselokuvatähteä American Film Instituten sivustoilla
Alberto Collo vuonna 1923.
**Alberto Collo** (6. heinäkuuta 1883 Piobesi Torinese – 7. toukokuuta 1955 Torino) oli italialainen näyttelijä.

Collo työskenteli vuodesta 1907 lähtien teatterissa ja Ambrosio Filmin komediaelokuvissa. Hän siirtyi vuonna 1909 Itala Filmille, jossa hän toimi koomikko André Deedin sijaisnäyttelijänä ja esitti huvittavia naishahmoja. Työskenneltyään välillä Savoia Filmillä Collo siirtyi vuonna 1912 Celio Filmille, jossa Baldassarre Negroni teki hänestä romanttisten miespääosien esittäjän. Vuonna 1914 Collo työskenteli Caesar Filmillä ja sen jälkeen Tiberillä. 

Collo muistetaan parhaiten Francesca Bertinin, Maria Jacobinin ja Italia Almirante Manzinin kaltaisten mykkäelokuvan diivojen vastanäyttelijänä. Hän palasi teatteriin vuonna 1928 ja esitti myöhemmin muutamia sivurooleja elokuvissa.

Elokuvia
--------

* *Musta ympyrä*, 1913
* *Assunta Spina*, 1915
* *Kuolon kihlattu*, 1915

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lancia, Enrico; Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano: gli attori. Vol. 1: A–L*, s. 157–158. Roma: Gremese, 2003. ISBN 88-8440-213-1.
2. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 193. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Alberto Collo (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia

 |

 |
Aivokuori (kuvassa *Cerebral Cortex*)
**Aivokuori** eli korteksi (lat. *cortex cerebri*) on aivojen pinnalla oleva harmaan aineen kerros. Sen paksuus vaihtelee eri alueilla 1,5–5 millimetrin välillä. Aivokuoren tiheys pienenee vanhetessa. Siinä on lisäksi yksilöllisiä eroja.[1] Harmaassa aineessa sijaitsevat hermosolujen soomaosat eli soluruumiit. Ihmisen aivokuori on poimuttunut siten, että puolet siitä sijaitsee uurteissa eli fissuuroissa. Aivokuori jakaantuu eri alueisiin sen hienorakenteen eli histologian mukaisesti sekä sen mukaan, mitä toimintoja mikin osa korteksista tekee. Useimmilla alueilla aivokuori jakaantuu kuudeksi kerrokseksi.

Histologian mukaan aivokuori voidaan jakaa otsalohkoon, päälakilohkoon, ohimolohkoon ja takaraivolohkoon. Näissä puolestaan voidaan erottaa primaarisista aivokuorialueista muun muassa motorinen aivokuori, somatosensorinen aivokuori, kuuloalue, sensorinen ja motorinen puhealue sekä näköalue. Primaaristen aivokuorialueiden lisäksi aivokuoressa on sekundaarisia aivokuorialueita, jotka toimivat aivokuoreen tulevan informaation yhdistämisessä ja tulkitsemisessa.

Aivokuvantamismenetelmistä EEG (aivosähkökäyrä) ja erityisesti MEG (aivomagneettikäyrä) sopivat aivokuorella tapahtuvan sähköisen toiminnan mittaukseen. Intrakraniaalisia mittauksia voidaan toisinaan tehdä esimerkiksi aivoleikkausoperaatioiden yhteydessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Saija Sydänmaanlakka, Transkraniaalinen tasavirtastimulaatio, opinnäyte s. 4, Tuuli Laaninen ja Juha Pirttijärvi, Traumaperäisten aivovammojen ensihoitotyö ja potilaan päihtymystilan huomiointi hoidossa, opinnäyte s. 7

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aivokuori** Wikimedia Commonsissa
Richard Overton
**Richard Arvin Overton** (11. toukokuuta 1906 Bastrop County, Texas – 27. joulukuuta 2018 Austin, Texas) oli 112-vuotiaaksi elänyt, Yhdysvaltain pisimpään elänyt toisen maailmansodan sotaveteraani. Hän työskenteli sodan jälkeen suurimman osan työurastaan huonekaluliikkeissä. Hän meni kahdesti naimisiin, mutta lapsia hänellä ei ole. Hän piti pitkäikäisyytensä salaisuuksina Jumalaa ja sikareita. Overton vietti elinikänsä Austinissa.

Overton palveli Yhdysvaltain joukoissa vuosina 1942–1945 Angaurissa, Peleliussa ja Iwo Jimassa. Hänen asuinkatunsa on nimetty myöhemmin hänen kunniakseen. Hän poltti 10-12 sikaria päivittäin. Hänen serkkunsa Volma Overton tuli tunnetuksi ihmisoikeusaktivistina.

Lähteet
-------

1. ↑  Richard Overton, US oldest veteran and oldest man, dies aged 112 *BBC News*.  28.12.2018. BBC. Viitattu 28.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  Dallas News: At age 111, America's oldest veteran is still smoking cigars, drinking whiskey and loving life
3. ↑  Statesman: AUSTIN'S OWN: 11 things to know about WWII vet Richard Overton as he turns 111 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilkka Rautio.
**Ilkka Jussi Rautio** (s. 24. kesäkuuta 1950 Rovaniemi) on suomalainen juristi ja entinen korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1974 ja sai varatuomarin arvon 1977. Hän on työskennellyt pitkään oikeusministeriössä mm. lainsäädäntöneuvoksena osallistuen rikoslain kokonaisuudistukseen. Oikeusministeriöstä hän siirtyi eduskunnan oikeusasiamiehen kansliaan esittelijäneuvokseksi ja kansliapäälliköksi. Eduskunnan apulaisoikeusasiamieheksi hänet valittiin vuosiksi 2001–2005. Korkeimman oikeuden jäseneksi hänet nimitettiin 1. lokakuuta 2005.

Rautio toimi toukokuussa 2009 mietintönsä jättäneen oikeus- ja sisäasiainministeriöiden asettaman esitutkinta- ja pakkokeinolainsäädännön kokonaisuudistusta valmistelleen toimikunnan puheenjohtajana.

Lähteet
-------

* Ilkka Raution cv Korkeimman oikeuden sivuilla.

### Viitteet

1. ↑  Tolonen, Jaana (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 1988*, s. 11. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 99. Helsinki: Lakimiesliiton kustannus, 1988. ISSN 0585-9530. ISBN 951-640-395-6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
Alberto Capozzi
**Alberto Capozzi** (8. heinäkuuta 1884 tai 1886 Genova – 19. maaliskuuta 1945 Rooma) oli italialainen näyttelijä.

Varakkaaseen laivanvarustajaperheeseen syntynyt Capozzi aloitti näyttelijänuransa jo nuorena. Vuonna 1909 hän siirtyi teatterista elokuva-alalle. Capozzi esiintyi torinolaisen Ambrosio Filmin historiallisissa elokuvissa kuten *Keisari Nero* (1909), *Il granatiere Roland* (1911) ja *Nozze d’oro* (1911). Vastanäyttelijänsä Mary Cleo Tarlarinin kanssa hän muodosti italialaisen elokuvan ensimmäisen "unelmaparin".

Vuodesta 1912 lähtien Capozzi näytteli Pasquali Filmin, Cinesin ja muiden tuotantoyhtiöiden melodraamoissa, joissa hänen vastanäyttelijänään oli usein Diana Karenne. Vuonna 1917 hän ohjasi Gero Zambuton kanssa elokuvan *Il fiacre n. 13*. Italialaisen elokuvan kriisivuosina 1920-luvun alussa Capozzi palasi teatteriin. Myöhemmin hän työskenteli pitkään ulkomailla, mutta palasi 1930-luvun lopussa Italiaan, jossa hän näytteli sivurooleja muutamissa elokuvissa.

Elokuvia
--------

* *Keisari Nero*, 1909
* *Aeneas ja Dido*, 1910
* *Il dramma di una notte*, 1918

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lancia, Enrico; Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano: gli attori. Vol. 1: A–L*, s. 112–113. Roma: Gremese, 2003. ISBN 88-8440-213-1.
2. ↑  Abel, Richard (ed.): *Encyclopedia of Early Cinema*, s. 104. Abingdon: Routledge, 2005. ISBN 0-415-23440-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Alberto Capozzi (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Ilkka Rekiaro** on suomalainen sanakirjantekijä sekä tieto- ja kaunokirjallisuuden suomentaja. Hän on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti.

Rekiarolta ovat ilmestyneet muun muassa Gummeruksen suomi–saksa–suomi–perussanakirja (yhdessä Rolf Klemmtin kanssa) ja suomi–englanti–suomi-perussanakirja (yhteistyössä Douglas Robinsonin kanssa) sekä *Amerikkalaisuuksien sanakirja*. Hän on suomentanut muun muassa Rick Riordanin kirjoittamia fantasiakirjasarjoja, kuten *Percy Jackson*, *Olympoksen sankarit* ja *Kanen aikakirjat*. Hän on myös suomentanut useita Stephen Kingin kirjoja.

Vuonna 2007 Rekiaro sai J. A. Hollon kääntäjäpalkinnon Tim Flanneryn teoksen *Ilmaston muuttajat* suomennoksesta. Huhtikuussa 2014 Otavan kirjasäätiö myönsi hänelle Erkki Reenpää -suomentajapalkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Rekiaro Gummerus. Viitattu 7.5.2017. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Caj Westerberg ja Ilkka Rekiaro saivat käännöspalkinnot *Yle Uutiset*.  11.4.2007. Viitattu 7.5.2017.
3. ↑  Krooks, Timo: Veijo Meri -palkinto Anna-Leena Härköselle *Yle Uutiset*.  23.4.2014. Viitattu 23.4.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Alberto Alesina vuonna 2013
**Alberto Alesina** (1957 – 23. toukokuuta 2020) oli italialaissyntyinen, Yhdysvaltoihin siirtynyt taloustieteilijä. Hän kuului nykyaikaisen poliittisen taloustieteen edelläkävijöihin.

Alesina opiskeli Milanon Bocconi-yliopistossa ennen siirtymistään Harvardin yliopistoon, josta sai tohtorinarvonsa vuonna 1986. Tämän jälkeen hän ei lähtenyt Harvardin yliopistosta lyhyitä muualla vietettyjä ajanjaksoja lukuun ottamatta. Alesina toimi Harvardin yliopistossa poliittisen taloustieteen Nathaniel Ropes -professorina ja oli vuosina 2003–2006 sen taloustieteen laitoksen puhemies. Hän oli National Bureau of Economic Researchin jäsen ja johti sen poliittisen taloustieteen ohjelmaa sen perustamisesta vuodesta 2006 lähtien. Alesina tutki muun muassa yhteiskunnan etnisen fragmentoitumisen taloudellista suoriutumista haittaavaa vaikutusta ja kansallisvaltioiden optimaalista kokoa; jälkimmäistä aihetta koskeneella tutkimuksella oli merkittävä vaikutus Euroopan unionin ympärillä käytyihin keskusteluihin. Vuonna 1993 Alesinan ja Lawrence Summersin laatima selvitys viittasi itsenäisten keskuspankkien parhaaseen kykyyn inflaation kontrolloinnissa.

Alesina julkaisi 142 artikkelia akateemisissa lehdissä. Hän julkaisi myös kolumneja *Corriere della Sera* -lehdessä ja kuului *Quarterly Journal of Economicsin* toimittajiin. Hän oli Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian sekä Econometric Societyn jäsen.

Alesina oli talouskurin kannattaja vuosien 2008–2009 taantumassa. 19. toukokuuta 2020 Manhattan Institute for Policy Research myönsi Hayek-kirjapalkinnon teoksesta *Austerity: When It Works and When It Doesn't*, jonka olivat laatineet Alesinan ohella Carlo Favero ja Francesco Giavazzi. Professori Edward Glaeserin mukaan Alesinaa pidettiin vuosien ajan ennen tämän kuolemaa todennäköisenä tulevana taloustieteen Nobel-ehdokkaana. Alesinan kuolema 63-vuotiaana johtui ilmeisestä sydäninfarktista, jonka hän sai ollessaan patikoimassa Susan-vaimonsa kanssa. Hänen viidestä kirjastaan viimeisiksi jäivät *The Future of Europe: Reform or Decline* ja *Fighting Poverty in the US and Europe: A World of Difference*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Recalling a pioneer of modern political economy The Harvard Gazette
2. 1 2  Alberto Alesina – Nathaniel Ropes Professor of Political Economy In Memoriam Harvard University Department of Economics
3. ↑  Alberto Alesina, economist, 1957-2020 Financial Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
	+ 2
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Valovuoden (iso kehä) ja valokuukauden (pieni) ero. Viiva on komeetan *1910a1* rata
**Valovuosi** on matka, jonka valo kulkee yhdessä vuodessa, noin 9,46 biljoonaa kilometriä (9,46·1012 km). Valovuotta käytetään pituusmittana tähtitieteessä, lyhenteenä **vv** tai **ly** (engl. sanoista *light year*). Esimerkiksi etäisyys Auringosta lähimpiin tähtiin on muutama valovuosi, Linnunradan läpimitta on n. 100 000 vv, ja kaukaisimmat havaitut kvasaarit ovat yli 10 miljardin valovuoden päässä maapallosta.

Valovuoden täsmällinen pituus
-----------------------------

Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni IAU on määritellyt valovuoden täsmällisemmin etäisyytenä, jonka valo kulkee syvässä avaruudessa kaukana painovoima- tai magneettikentistä yhden juliaanisen vuoden eli 365,25 vuorokauden aikana, joista jokaiseen luetaan tarkalleen 86 400 SI-järjestelmän mukaista sekuntia. Määritelmässä käytetty juliaaninen vuosi (365,25 vuorokautta) vastaa juliaanisen kalenterin kalenterivuosien keskimääräistä pituutta. 

Koska lisäksi metri on määritelty valonnopeuden avulla, joka määritelmän mukaan on tarkalleen 299 792 458 m/s, on myös valovuoden pituus metreinä tarkalleen määrätty: se on 365,25 · 86400 s · 299 792 458 m/s = 9 460 730 472 580 800 metriä. Usein sille käytetään likiarvoa 9,46 petametriä eli 9 460 biljoonaa metriä, tai tieteellistä merkintätapaa käyttäen 9,46 · 1015 metriä.

Valovuosi ja parsek
-------------------

Valovuotta käytetään pituuden yksikkönä lähinnä tieteen popularisoinnissa. Tähtitieteen tieteellisissä esityksissä käytetään etäisyyden yksikkönä parallaksisekuntia eli parsekia, joka on noin 3,26 valovuotta.

Muita samankaltaisia pituusyksiköitä
------------------------------------

Toisinaan käytetään pituuden yksiköitä *valosekunti*, *valominuutti* jne. joilla tarkoitetaan valon kulkemaa matkaa kyseisessä ajassa. Esimerkiksi Maan etäisyys Auringosta on noin 8 valominuuttia ja 20 valosekuntia, ts. valo kulkee Auringosta Maahan noin 8 minuutissa ja 20 sekunnissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Aurinkokunta Avaruudessa... *Kiviopas*. Vuolukivialan koulutushanke / Suomussalmen kunta.  Arkistoitu 6.10.2008. Viitattu 15.9.2008.
2. ↑  Tähtitieteen perusteet *astro.utu.fi*.  Arkistoitu 3.9.2014. Viitattu 29.8.2014.
3. ↑  Karttunen, Hannu: Valovuosi *astro.utu.fi*. Viitattu 29.8.2014.
4. ↑  IAU:n tähtitieteelliset yksiköt International Astronomical Union. Viitattu 2010-03\_08.
5. ↑  Light-year Eric Wesstein's World of Astronomy.
6. ↑  Mursula, Kalevi: Johdatus avaruusfysiikkaan (Luentomoniste)  2002. Oulun Yliopisto, fysikaalisten tieteiden laitos. Viitattu 29.8.2014.
**Kuhmoisten Sappeen työväentalo** sijaitsee Kuhmoisten Sappeen kylässä. Se edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä ja on rakennushistoriallisesti arvokas.

Historia
--------

Työväenyhdistys osti tontin Saima Peltoselta työväentaloa varten. Työväentalo rakennettiin entisestä vesivoimalla pyörivästä meijeristä, joka sijaitsi nykyisellä Myllypihalla. Yhdistys oli talousvaikeuksissa 1920-luvulla. Työväenyhdistyksen toimihenkilö Yrjö Järvinen oli takaajana yhdistyksen lainassa. Kun Tampereen Työväen Säästöpankki sanoi lainan irti, hän joutui myymään oman kotitalonsakin pakkohuutokaupassa. Samassa pakkohuutokaupassa työväenyhdistys myi työväentalon Sappeen nuorisoseuralle.

Sappeen nuorisoseura teki talossa remonttia ja rakensi pihalle puuvajan. Nuorisoseura myi sitten talon yksityiselle kesämökiksi. Uusi omistaja rakensi entisestä narikasta ja eteisestä saunan. Lisäksi hän rakensi pihamaalle autotallin ja kaivon.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen ja satulakattoinen rakennus. Katteena on pelti. Rakennuksen perusta on harmaakivestä. Talon ulkoseinät on käsitelty jäteöljyllä. Sisäänkäynteihin on tehty katokset uusien omistajien aikana.

Talossa on sali näyttämöineen, kamari, keittiö, eteinen, ravintola ja entisen eteisen ja narikan tilalle rakennettu sauna. Pihapiirissä on kaivo, puuvaja ja autotalli.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on vuoden 1979 tiedon mukaan yksityisellä kesämökkinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. Museovirasto, julkaisematon, 1979. Teoksen verkkoversio.
Whisky a Go Go
**Whisky a Go Go** on Los Angelesin Sunset Stripillä osoitteessa 8901 Sunset Boulevard, West Hollywood sijaitseva, vuonna 1964 avattu yökerho, joka tunnetaan useasta rockmusiikin historiaan jääneestä esityksestä. Paikka nimettiin vuonna 2006 ensimmäisenä konserttipaikkana Rock and Roll Hall of Fameen.

Whisky a Go Gossa esiintyminen antoi tärkeää varhaista näkyvyyttä monelle rockin historian suurista nimistä, kuten The Doors, Neil Young, Frank Zappa, Jimi Hendrix, Fleetwood Mac, Blondie, X, The Motels, Guns N’ Roses, Mötley Crüe ja Soundgarden. Suositussa paikassa ovat käyneet vakituisesti myös useat muiden alojen kuuluisuudet.

Lähteet
-------

1. ↑  Matt Wake: The 10 Most Legendary Whisky a Go Go Shows *LA Weekly*.  9.6.2017.  Arkistoitu 2.8.2018. Viitattu 2.8.2018.
2. ↑  Tim Appelo: Whisky a Go Go: Where Janis Joplin, The Doors and Marilyn Monroe Partied on the Sunset Strip *Hollywood Reporter*.  15.1.2014. Viitattu 2.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Whisky a Go Go**.
* Whisky a Go Go, yökerhon kotisivut
**Arabian peruskoulu** on suomenkielinen luokka-asteiden 1-9 yhtenäiskoulu, joka toimii Helsingin Toukolan kaupunginosan Arabianrannan asuinalueella. Kouluopetuksessa painotetaan muotoilua, ja koulu on Designmuseon kummikoulu. Vuonna 2020 koulua kävi yhteensä 825 perusopetuksen oppilasta. Koulun rehtori on Mari Suokas-Laaksonen.

Koulu on rakennettu vaiheittain aiemman Arabian korttelitalon (1979) pohjalta. Rakennus peruskorjattiin kouluksi ja sai liikuntasalisiiven vuonna 2003. Alakouluna toiminutta koulukiinteistöä laajennettiin vuonna 2009 valmistuneella lisärakennuksella. Laajennuksen myötä seurauksena koulu muutettiin yhtenäiskouluksi. Laajennusosassa toimii koulutilojen ohella päiväkoti, nuorisotalo ja leikkipuisto. Nykyään koulurakennuksiin kuuluu päärakennuksen ohella kaksi parakkia. Päärakennuksessa on kaksi kerrosta, auditorio, liikuntasali ja saunatilat.*lähde?*

Koulun kielitarjontaan kuuluvat englannin, ruotsin, saksan, ranskan ja espanjan kielet. Koulun vieressä on tekonurmesta tehty jalkapallokenttä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arabian peruskoulu: Yhteystiedot Helsingin kaupunki, hel.fi. Viitattu 8.3.2022.
2. 1 2  Perusopetuksen oppilaitokset (2020) (xlsb) (tieto Arabian peruskoulun oppilasmäärästä löytyy klikkaamalla opetuksen järjestäjää *Helsingin kaupunki*) Opetushallinnon tilastopalvelu Vipunen, vipunen.fi. Viitattu 9.3.2022.
3. 1 2  Meidän koulu Helsingin kaupunki, hel.fi. Viitattu 9.3.2022.
4. ↑  Painotettu opetus Helsingin kaupunki, hel.fi. Viitattu 9.3.2022.
5. 1 2  Tietoa koulurakennuksesta Helsingin kaupunki, hel.fi. Viitattu 9.3.2022.
6. ↑  Arabian peruskoulu saa lisärakennuksen  4.2.2009. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 8.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Arabian peruskoulu (hel.fi)
**Agapenor** (m.kreik. Ἀγαπήνωρ, *Agapēnōr*) oli kreikkalaisessa mytologiassa arkadialaisten kuningas. Hän oli Ankaioksen poika ja Lykurgoksen pojanpoika. Yhtenä Helenan kosijoista myös hän valan velvoittamana osallistui Troijan sotaan. Hän sai Agamemnonilta käyttöönsä kuusikymmentä alusta, joilla hän johti arkadialaiset joukkonsa Troijaan. Hänet mainitaan yhdeksi Troijan hevoseen piiloutuneista miehistä.

Palatessaan Troijasta hän haaksirikkoutui myrskyssä Kyproksen rannikolle. Täällä hän perusti Pafoksen kaupungin ja sinne kuuluisan Afroditen temppelin.

Agapenor esiintyy kertomuksessa Harmonian kaulanauhasta, jossa Arsinoen nuhdeltua veljiään Alkmaionin murhasta nämä sulkivat hänet arkkuun ja antoivat Agapenorille orjaksi syyttäen sisartaan teosta. Myöhemmin Alkmaionin pojat surmasivat isänsä murhaajat Agapenorin talossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus, *Fabulae* lxxxi (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.10.8 (engl. käännös).
3. ↑  Hyginus, *Fabulae* xcvii (engl. käännös).
4. ↑  Homeros, *Ilias* 2.603–614 (engl. käännös).
5. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Troijan tuho* xii.337–359 (engl. käännös).
6. ↑  Pausanias, *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 8.5.2 (engl. käännös).
7. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.7.5 (engl. käännös).
**Iso-Antias** on 17 hehtaarin laajuinen karu, kirkasvetinen ja luonnontilainen metsäjärvi Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Se kuuluu Nuuksion kansallispuistoon. Etäisyys Nummelasta on kaksitoista kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 28 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Ison-Antiaan pituus lännestä itään on noin 800 metriä, mukaan luettuna pääaltaasta itään työntyvä suippo lahdelma. Järvi on saareton ja rannoiltaan mökittämätön. Ympäristö on metsää, kangasta ja kalliota, joka kohoaa paikka paikoin yli sata metriä merenpinnan yläpuolelle. Isoon-Antiaaseen laskee oja pohjoisesta Syvä-Antiaasta, järvien välisen kannaksen leveys on alle sata metriä. Isosta-Antiaasta lähtee laskuoja itään Levo-Antiaaseen, järvien välisen kannaksen leveys on alle kaksisataa metriä.

Ison-Antiaan hygieeninen tila on erinomainen.

Antias-järvet ovat kolmen pienehkön metsäjärven kokonaisuus Vihdin kaakkoisosassa lähellä Espoon rajaa. Niiden itäpuolella sijaitsee Suolikas ja kaakkoispuolella Ruuhijärvi.

Iso-Antias (81.057.1.055) kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueella (81). Iso-Antias on Mankinjoen valuma-alueen pohjoisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Iso-Antias, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4 5  Iso-Antias. Järviwiki. Viitattu 7.4.2021.
3. 1 2 3 4 5  Iso-Antias *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 7.4.2021.
4. ↑  Mankinjoen valuma-alue (81.057). Järviwiki. Viitattu 7.4.2021.
**Ismo Vehkakoski** (s. 30. heinäkuuta 1946 Heinolan maalaiskunta) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa 1970-luvulla ja tulkitsi Vilho Koskelan roolin elokuvassa *Akseli ja Elina* vuonna 1970.

Ura
---

Ismo Vehkakoski syntyi Voitto ja Maili Vehkakosken perheeseen. Hän suoritti opintoja konepiirustuskoulussa. Vehkakosken ensimmäinen näyttelijänkiinnitys oli Rauman Kaupunginteatteriin 1970–1971, sitä seurasi kiinnitys Radioteatteriin 1971–1973. Vuonna 1973 hänet kiinnitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin.

Vehkakoski näytteli Helsingin Kaupunginteatterissa muun muassa näytelmissä *Kunnon tyttö*, *Kylmä rauta viilentää* ja *Nuoren Wertherin uudet kärsimykset*. Vuonna 1976 Vehkakoski näytteli Lahden Kaupunginteatterissa Minna Canthin näytelmässä *Kovan onnen lapsia*, ja sai suorituksestaan Iivari-patsaan.

Vehkakoski näytteli muutamissa teatterielokuvissa 1970-luvulla. Hänellä oli Vilho Koskelan rooli Edvin Laineen historiallisessa draamaelokuvassa *Akseli ja Elina* (1970) ja sivurooli Seppo Huunosen komediassa *Lampaansyöjät* (1972). Lisäksi Vehkakoski työskenteli selostajana ja kertojana mainostuotannoissa ja lyhytelokuvissa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän selosti muun muassa dokumenttielokuvassa *Kaale Apo bolibosko drom* (1984).

Lähteet
-------

* Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: *Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974. ISBN 951-30-2505-5.

### Viitteet

1. 1 2  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1974, s. 519
2. ↑  HELSINGIN KAUPUNGINTEATTERI *HELSINGIN KAUPUNGINTEATTERIN ESITYSTEN TIETOJA VUODESTA 1965 ALKAEN*. Viitattu 23.12.2021.
3. ↑  Iivari-patsaan saajat 1970-luvulla *Lahdenkaupunginteatteri.fi*. Lahden Kaupunginteatteri. Viitattu 23.12.2021.
4. ↑  Ismo Vehkakoski Elonetissä.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**28. jalkaväkidivisioona Aosta** (ital. *28a Divisione Fanteria "Aosta"*) oli Italian kuningaskunnan maavoimien jalkaväkidivisioona toisessa maailmansodassa. Yhtymä osallistui Sisilian puolustukseen.

Perustaminen
------------

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä jalkaväkiprikaati Aosta siirrettiin Sisiliaan ja se asettui uuteen varuskuntaansa Palermoon. Vuonna 1926 prikaattiin liitettiin 85. jalkaväkirykmentti Verona ja se nimettiin XXVIII jalkaväkiprikaatiksi. Prikaati ja 22. tykistörykmentti muodostivat 28. jalkaväkidivisioonan. Vuonna 1939 prikaatista siirrettiin 85. jalkaväkirykmentti ja se nimettiin 28. jalkaväkidivisioona Aostaksi. Divisioonaan kuuluivat 5. ja 6. jalkaväkirykmentti sekä 22. kenttätykistörykmentti. Se pysyi Sisiliassa tehtävänään saaren suojaaminen liittoutuneiden maihinnousulta.

Palvelus
--------

Liittoutuneet nousivat maihin 9. heinäkuuta 1943. Divisioona oli 1. elokuuta ryhmittyneenä Sisilian pohjoisosiin Troinaan kärsittyään taisteluissa noin 850 miehen tappiot (157 kaatunutta) ja yhtymän vahvuuden ollessa noin 2700 sotilasta, joista 900 5. rykmentissä ja 1200 6. rykmentissä. Pääosa divisioonan tykistöstä oli siirretty Assiettalle. Yhdysvaltain 39. jalkaväkirykmentin kaksi pataljoona hyökkäsi Troinaan 31. heinäkuuta. Taistelussa neljä Aosta divisioonan pataljoonaa tuki saksalaisia puolustettaessa Troinaa. Everstiluutnantti Gianquinton 5. rykmentin I pataljoona osallistui taisteluun tehden useita vastahyökkäyksiä viikon aikana ja vangiten 40 Yhdysvaltain sotilasta 4. elokuuta. 6. elokuuta lähellä Sierra Castagnaa tehdyn vastahyökkäyksen seurauksena Gianquintano palkittiin rautaristillä, mutta pataljoonan vahvuus laski 170 mieheen. Divisioonan jäänteet evakuoitiin Italian mantereelle 9.-12. elokuuta, jolloin 5. rykmentissä oli 600 ja 6. rykmentissä 700 miestä. Italian antauduttua 8. syyskuuta saksalaiset lakkauttivat divisioonan.

Divisioona perustettiin 20. syyskuuta 1944 uudelleen Sisiliassa. Siihen kuuluivat III ja IV sisäisen turvallisuuden prikaati. Divisioona nimettiin 15. elokuuta 1946 uudelleen, kun siitä muodostettiin jalkaväkiprikaati Aosta. Italian armeijaa muodostettaessa sodan jälkeen prikaati laajennettiin divisioonaksi 1. helmikuuta 1948, kunnes se taas 21. helmikuuta 1961 supistettiin prikaatiksi.

Divisioonan perinteistä huolehtii Palermoon sijoitettu mekanisoituprikaati Aosta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:28th Infantry Division Aosta

Lähteet
-------

* Cloutier, Patrick: *Regio Esercito: The Royal Italian Army In Mussolini's Wars 1935-1943*. oma kustanne, 2011. ISBN 978-1-105-07401-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Cloutier, Patrick s. 209
2. ↑  Cloutier, Patrick s. 195-196

Aiheesta muualla
----------------

* Axis History Forum(englanniksi)