recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stanley Cramp** (24. syyskuuta 1913 Stockport, Manchester – 20. elokuuta 1987) oli englantilainen lintutieteilijä, joka tunnetaan parhaiten yhdeksänosaisen *The Birds of the Western Palearcticin* (BWP) ensimmäisenä päätoimittajana.

Stanley Crampin vanhemmat olivat Thomas ja Edith Cramp. Stanley oli perheen vanhin poika. Hän valmistui Manchesterin yliopistosta vuonna 1934 ja pääsi samana vuonna virkailijaksi Manchesterin verovirastoon. 1938 hänet siirrettiin töihin Lontooseen. Lukuun ottamatta sotilaspalvelusta Kuninkaallisissa ilmavoimissa 1944–1946, Cramp työskenteli Lontoossa verohallinnon virkamiehenä aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1970, jolloin hän liittyi BWP:n suunnitteluryhmään.

Crampin intohimo lintuihin syttyi jo lapsena ja paloi hänessä loppuun saakka. Hän toimi aktiivisesti useissa brittiläisissä ornitologisissa järjestöissä, kuten British Trust for Ornithologyssa (BTO), Royal Society for the Protection of Birdsissä (RSPB) ja British Ornithologists Unionissa (BOU). Vuonna 1960 Cramp liittyi *British Birds* -lehden toimituskuntaan, ja vuonna 1963 hänestä tuli vanhempi toimittaja (Senior Editor), jonka aseman hän piti kuolemaansa saakka.

17 viimeistä elinvuottaan Cramp omisti BWP:n toimittamiselle. Hän toimi teossarjan päätoimittajana neljän ensimmäisen osan aikana. Viidettä osaa aloitettaessa hänen terveytensä petti, ja hän kuoli sydänkohtausta seuranneeseen keuhkokuumeeseen.

Crampin ansaitsemat kunnianosoitukset:

* 1963 – BTO:n Bernard Tucker Medal
* 1966 – RSPB:n Gold Medal
* 1975 – Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE
* 1978 – Zoological Society of Londonin Stamford Raffles Medal
* 1983 – BOU:n Union Medal

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Ibis* 131:4[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Arnaldo Tamayo Méndez vuonna 2022.
Nimikirjoitus
**Arnaldo Tamayo Méndez** (s. 29. tammikuuta 1942 Guantánamo) on lentäjä ja ensimmäinen kuubalainen ja samalla Latinalaisen Amerikan ensimmäinen avaruuslentäjä.

Arnaldo Méndez on Kuuban ilmavoimien lentäjä. Hänet valittiin kansallisessa valintaprosessissa kosmonautiksi koulutettavaksi vuonna 1977. Hän aloitti koulutuksen Tähtikaupungissa 1. maaliskuuta 1978 osana Interkosmos-ohjelmassa. Hän lensi 18. syyskuuta 1980 Sojuz 38 -avaruusaluksella Saljut 6 -avaruusasemalle. Hän laskeutui 26. syyskuuta 1980.

Tamayo Méndez jatkoi ilmavoimissa ja päätyi Comites de Defensa de la Revolucionin johtajaksi.

Tamayo Méndez on naimisissa Maria Lobainan kanssa. Perheessä on kaksi poikaa: Orlando (s. 1968) ja Arnaldo (s. 1970).

Aiheesta muualla
----------------

* Peter Stache: *Raumfahrer von A bis Z.* Berlin: Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik 1988, ISBN 3-327-00527-3
* Biographie von Arnaldo Tamayo Méndez – spacefacts.de

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee taidemaalaria. Bolševikkivallankumouksellinen Lev Kamenevista on eri artikkeli.*
**Lev Lvovitš Kamenev** (ven. Лев Льво́вич Ка́менев; 1833 tai 1834, Rylsk, Kurskin kuvernementti – 26. tammikuuta (J: 14. tammikuuta) 1886 Savvinskaja sloboda, Moskovan kuvernementti) oli venäläinen maisemamaalari.

Elämäkerta
----------

Lev Kamenev syntyi vuonna 1833 tai 1834. Pian sen jälkeen hänen pienkauppiaana toiminut isänsä muutti perheensä kanssa Astrahaniin, jossa Lev opiskeli oppikoulussa, muttai koskaan valmistunut isänsä tarvitessa apulaista kaupassaan. Myöhemmän taidemaalari Konstantin Korovinin isoisä huomasi Kamenevin lahjakkuuden, ja järjesti tällä studion ja antoi tälle viisituhatta ruplaa, jotta hän voisi opiskella taidekoulussa Pietarissa. Vuonna 1854 kahdenkymmenen yhden vuoden iässä Kamenev meni Moskovaan opiskellakseen Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa yhdessä tulevien kuuluisuuksian Ivan Šiškinin ja Vasili Perovin kanssa Karl Rabusin ohjauksessa ja tämän kuoltua vuonna 1857, Aleksei Savrasovin ohjauksessa. Vuonna 1858 Kamenev sai kolmannen asteen ammattilaismaalarin arvonimen ja hänestä tuli Moskovan harrastelijamaalareiden seuran jäsen, jonka kustannuksella hän teki kahden vuoden opintomatkan ulkomaille oppiakseen länsieurooppalaisilta taidemaalareilta. Matkansa Saksaan ja Sveitsiin hän teki yhdessä Ivan Šiškinin kanssa. Kamenevin luovuus kukoisti 1860-1870-luvuilla, kun hänen teoksensa *Talvinen tie* pääsi Tretjakovin galleriaan. Vuonna 1869 hän sai teoksista *Talvinäkymä Moskovan lähistöltä* ja *Näkymä Poretšjen läheltä* Taideakatemialta akateemikon arvonimen maisemamaalauksista ja hän oli yksi Vaeltajien perustajista. Vuosina 1871-1884 otti osaa Vaeltajien näyttelyihin. Kamenev kuoli köyhyydessä ja yksinäisyydessä vuonna 1886.

Teoksia
-------

* Vanha tammi, 1859.*Vanha tammi*, 1859.
* Savvino-Storoževskin luostari lähellä Zvenigorodia, 1860-luku.*Savvino-Storoževskin luostari lähellä Zvenigorodia*, 1860-luku.
* Padolla, 1864.*Padolla*, 1864.
* Talvitie, 1866.*Talvitie*, 1866.
* Kuutamon valo joella, 1870-luku.*Kuutamon valo joella*, 1870-luku.
* Sumu. Punainen lampi Moskovassa syksyllä, 1871.*Sumu. Punainen lampi Moskovassa syksyllä*, 1871.
* Metsä, 1874.*Metsä*, 1874.
* Näkymä Kazanka -joelta, 1875.*Näkymä Kazanka -joelta*, 1875.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lev Kamenev (taidemaalari)**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lev Lvovich Kamenev
Eliza Roxcy Snow n. 1870
**Eliza Roxcy Snow Smith Young** (21. tammikuuta 1804 – 5. joulukuuta 1887) oli eräs merkittävimpiä naisia 1800-luvun Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa. Hän oli lahjakas ja juhlittu runoilija, joka kuvasi runoissaan MAP-kirkon alkuaikojen historiaa, luonnon kauneutta ja herkkyyttä, ihmisen ja Jumalan välistä suhdetta, Jeesuksen Kristuksen työtä sekä Jumalan persoonaa. Useat Eliza Snown runoista on sävelletty, ja ne kuuluvat nykyään MAP-kirkon lauluaarteistoon. Hänen runoistaan kuuluisin lienee Jumalan ominaisuuksia ja taivaallista Isää ja äitiä kuvaava runo "Isä taivaan". 

Eliza Snow oli kirkon viidennen presidentti Lorenzo Snown sisar. Hän oli sekä kirkon perustajan profeetta Joseph Smithin että kirkon toisen presidentin Brigham Youngin vaimo moniavioisessa liitossa. Hän toimi myös kirkon naisjärjestön, Apuyhdistyksen toisena johtajana Joseph Smithin vaimon Emma Hale Smithin jälkeen vuodesta 1866 aina kuolemaansa asti.

Eliza Snow syntyi Becketissä, Massachusettsissa Oliver ja Rosetta Snown toisena lapsena. Elizan ollessa kahden vuoden ikäinen perhe muutti Mantuaan, Ohioon, jossa hänen pikkuveljensä Lorenzo syntyi. Vuonna 1835 Eliza liittyi MAP-kirkkoon ja muutti kirkon keskuspaikkaan Kirtlandiin, jossa hän tuki taloudellisesti valmistumassa olevan Kirtlandin temppelin rakentamista. Myöhemmin hän muutti kirkon johtajien mukana ensin Adam-ondi-Ahmanin laaksoon Missouriin ja sitten Nauvoohon, Illinoisiin, jossa hän toimi opettajana. Eliza Snow vihittiin avioliittoon Joseph Smithin kanssa 29. kesäkuuta 1842. Joseph Smithin saatua surmansa väkivaltaisen joukon käsissä 27. kesäkuuta 1844 Eliza meni avioliittoon Brigham Youngin kanssa, tosin vain "täksi ajaksi", ei "iankaikkisuudeksi", kuten profeetta Smithin kanssa. Hän muutti uuden aviomiehensä mukana Suuren suolajärven laaksoon, nykyiseen Utahiin vuonna 1847. Lapseton Eliza muutti asumaan Brigham Youngin kotitaloon, Leijonataloon. Hän kuoli Salt Lake Cityssä 5. joulukuuta 1887.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eliza R. Snow**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Alexandre Koyré** (29. elokuuta 1892, Taganrog – 28. huhtikuuta 1964, Pariisi) oli ranskalainen venäläissyntyinen filosofi, joka kirjoitti tieteen historiasta ja tieteen filosofiasta.

Koyré syntyi Venäjällä Taganrogin kaupungissa.

Koyré keskittyi työssään erityisesti Galileo Galileihin, Platoniin ja Isaac Newtoniin.

Hänen tunnetuin työnsä on *From the Closed World to the Infinite Universe*, joka muodostuu sarjasta luentoja Johns Hopkinsin yliopistossa vuodelta 1959. Se käsittelee varhaisen nykyaikaisen tieteen nousua ja muutosta tutkijoiden todellisuuskäsityksessä Nicolaus Cusanuksesta ja Giordano Brunosta alkavan Newtoniin saakka kestävän aikakauden aikana. Kirja oli pikemminkin kokoelma Koyrén näkemyksistä kuin varsinainen järjestelmällinen teos.

Koyré epäili tutkijoiden kokeisiin pohjautuvaa luonnonlakien kehittämistä. Hän väitti näiden kokeiden perustuvan mutkikkaisiin lähtöoletuksiin ja todistavan pikemminkin vain näiden lähtöoletusten ennusteet kuin mitään varsinaista totuutta.

Koyré vaikutti moniin amerikkalaisiin ja eurooppalaisiin tieteenfilosofeihin kuten Thomas Kuhniin ja Paul Feyerabendiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Centre Alexandre Koyré (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
	+ 2
* Ruotsi
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**PPŠ-41** (ven. **ППШ-41** = 7,62 мм пистолет-пулемёт Шпагина образца 1941 года; *7,62 mm Pistolet-pulemjot Špagina obraztsa 1941 goda*; myös **PPSh-41**) on Georgi Špaginin suunnittelema neuvostoliittolainen konepistooli, josta tuli toisen maailmansodan valmistetuimpia aseita.

PPŠ-41:n edeltäjiä olivat Vasili Degtjarjovin suunnittelemat PPD-34, PPD-34/38 ja PPD-40, jotka muistuttivat läheisesti saksalaista Bergmann MP28:aa.

PPD:t olivat monimutkaisia ja kalliita valmistaa, ja PPŠ suunniteltiin halvaksi massatuotantovaihtoehdoksi: piippua lukuun ottamatta kaikki metalliosat olivat teräslevystä prässättyjä. Sodan loppuun mennessä valmistettiin yli kuusi miljoonaa asetta. Vuodesta 1942 tuli käyttöön nopeammin ja halvemmalla valmistettava 35 patruunan tankolipas; sen ohella oli edelleen käytössä myös 71 patruunan rumpulipas.

Saksalaiset arvostivat sotasaaliiksi saatuja aseita jopa siinä määrin, että suunnittelivat niiden käyttöönottoa 9 mm:n patruunalle muunnettuna. 7,62 × 25 mm:n ja 9 mm:n Parabellum-patruunat olivat niin samanlaisia, että muutokseen tarvittiin vain 9 mm:n piippu ja adapteri MP38/40 32 -patruunan lippaiden käyttämiseksi. Muunnettu ase nimettiin MP41(r):ksi, mutta sitä tai pelkkiä muutososia valmistettiin vain ehkä muutamien tuhansien kappaleiden erä, eikä niiden käytöstä ole kovinkaan paljon tietoja. Lisäksi muutos vei aseelta sen suurimman valtin eli suuripanosmääräisen rumpulippaan käytön.

Jatkosodan aikana suomalaiset saivat PPŠ-41:tä sotasaaliiksi noin 2 500 kpl. Jatkosodan aikana rintamajoukkojen lisäksi niitä käyttivät kotirintaman joukot. Niiden muuntamista 9 × 19 Parabellum -kaliiperiin suunniteltiin myös Suomessa, mutta tämä hanke ei edennyt muutamaa prototyyppiasetta pitemmälle. 

PPŠ-41:n rinnalle tuotantoon tuli vuonna 1942 Aleksei Sudajevin suunnittelema halvempi, taittoperällä varustettu PPS-42-konepistooli, josta hetimmiten kehitettiin edelleen PPS-43.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PPŠ-41**.
* Suomalainen asekeräily: PPSh-41
* Finnish Army 1918–1945: Machinepistols Part 2: Captured and Bought (englanniksi)
* Puolalainen PPŠ-41-sivu (englanniksi)
* Bill's PPSh-41 Pages (englanniksi)
* Gewehr.ru: ППШ-41 (venäjäksi)
* RKKA.BY.RU: Пистолет-пулемет Шпагина обр. 1941 г. (venäjäksi)
Gerstein vuonna 2009.
**Kirill Gerstein** (s. 1979 Voronež Venäjä) on venäläinen pianisti, joka voitti ensimmäisen pianokilpailunsa 11-vuotiaana. Tämä kilpailu oli kansainvälinen Bach-kilpailu Gorzuwissa Puolassa. Gerstain aloitti 1994 opinnot Bostonissa Berklee College of Music -koulussa ja jatkoi opintojaan New Yorkin Manhattan School of Music -koulussa. Myöhemmin hän opiskeli Madridissa Dmitri Baškirovin ja Claudio Martinez Mehnerin oppilaana. Vuonna 2002 Gersteinille myönnettiin Gilmore Young Artist -palkinto. Hän oli myös yksi kuudesta pianistista, jotka valittiin opiskelemaan 2003–2004 Como-järven pianoakatemiaan Italiassa.

Syyskuussa 2000 Gerstein debytoi Zürichin Tonhalle orkesterin solistina David Zinmanin johtaessa. Hän sai välittömästi uusintakutsun seuraavalle kaudelle. Royal Philharmonic Orchestran solistina hän soitti orkesterin Saksan kiertueella Charles Dutoitin johtaessa. Gerstein on soittanut Chicagon ja San Franciscon sinfoniaorkesterien, Frankfurtin radion sinfoniaorkesterin ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesterin solistina. Maaliskuussa 2006 Gerstein astui Boris Berezovskin tilalle tämän sairastuttua. Hän soitti Hongkongin filharmonisen orkesterin solistina Sergei Rahmaninovin kolmannen pianokonserton opus 30.

Lontoon Proms-festivaaleilla hän on esiintynyt yhdessä sellisti Steven Isserlisin kanssa. Resitaaleja hän on soittanut muun muassa vuonna 2002 Gilmoren pianofestivaaleilla, Ravinia-festivaalilla nouseva tähti -sarjassa ja Bostonin konservatorion pianon mestarit -sarjassa.

Kaudella 2007–2008 Gerstein soittaa Baltimoren, Dallasin ja Houstonin sinfoniaorkestereiden, Philadelphian orkesterin, Münchenin filharmonisen orkesterin sekä Ruotsin radion sinfoniaorkesterin solistina. Resitaaleja hän soittaa Budapestin Liszt Akatemiassa ja Lontoon Wigmore Hallissa. Kamarimusiikkia hän soittaa viulisti Kolja Blacherin, sellisti Clemens Hagenin ja sellisti Steven Isserlisin kanssa. Kauden huipentuma on debyytti Salzburgin musiikkijuhlilla András Schiffin kanssa.

Suomessa Kirill Gerstein soitti marraskuussa 2007 Radion sinfoniaorkesterin solistina Arnold Schönbergin pianokonserton opus 42 sekä Helsingissä että Tampereella.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
**Alfred Hyytinen** (25. helmikuuta 1896 Lappajärvi – 13. kesäkuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat torppari Antti Hyytinen ja Liisa Matintytär. 

Hyytinen, kansakoulun käynyt lappajärveläinen työmies, liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, missä hän haavoittui kranaatin sirpaleesta ja menehtyi siitä aiheutuneeseen verenvuotoon vielä samana päivänä. Hän oli ensimmäinen maailmansodassa kaatunut 27. Jääkäripataljoonan jääkäri ja hänet haudattiin Gallingin kylän lähellä olevaan sotilashautausmaahan Missellä. Kunniamerkit: Jääkärimerkki. 

Jääkäri Heikki Jussila kirjoitti tapahtuneesta seuraavaa: "Ensimmäinen kaatunut jääkäri! Klo 2.00 tienoissa osui ryssän kranaatti 1. Komp. linjalle kaataen jääkäri Hyytisen, kotoisin Lappajärveltä. Se oli hänen osansa!"

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 ISBN 952-5354-48-2
**Fritz (Friedrich) Seitz** (12. kesäkuuta 1848 – 22. toukokuuta 1918) oli saksalainen myöhäisromantiikan ajan säveltäjä.

Elämän vaiheet
--------------

Seitz oli saksalaisen Karl Wilhelm Uhlrichin oppilas. Myöhemmin hän meni naimisiin Uhlrichin tyttären kanssa.

Ura
---

Seitz oli viulisti ja hän kirjoitti kamarimusiikkia ja monia konserttoja viululle.
Hän on säveltänyt muun muassa:

* 5 konserttoa viululle ja pianolle
* 1 konserton alttoviululle ja pianolle.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM

 |

 |
**Jürgen Melzer** (s. 22. toukokuuta 1981 Wien, Itävalta) on itävaltalainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan neljä kaksinpeliturnausta ja kolmetoista nelinpeliturnausta. Parhaimmillaan hän on ollut tenniksen maailmanlistalla kahdeksantena kaksinpelissä ja kuudentena nelinpelissä.

Ura
---

Melzer voitti Wimbledonin poikien kaksinpeliturnauksen 1999, jonka jälkeen samana vuonna hänestä tuli tennisammattilainen. Melzer edusti maataan Ateenan olympialaisissa 2004, mutta hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa. Melzer voitti Bukarestin ATP-kaksinpeliturnauksen 2006. Turnauksen finaalissa hän voitti italialaisen Filippo Volandrin erin 6–1, 7–5. 

Pekingin olympialaisissa 2008 hän selvisi puolivälieriin. Toisella kierroksella hän voitti Stanislas Wawrinkan erin 6–4, 6–0 ja kolmannella Lu Yen-hsunin erin 6–2, 6–4, mutta hävisi puolivälierissä Rafael Nadalille erin 6–0, 6–4. Uransa toisen ATP-kaksinpeliturnauksen hän voitti Wienissä 2009 voitettuaan finaalissa Marin Čilićin. Kolmas ATP-turnausvoitto tuli lokakuussa 2010, kun hän voitti Wienin finaalissa yllättäjä Andreas Haider-Maurerin luvuin 6–7(10), 7–6(4), 6–4. Neljännen turnausvoittonsa hän saavutti Memphisissä vuonna 2012.

Grand Slam -turnauksissa Melzer on yksitoista kertaa yltänyt kolmannelle kierrokselle, kolme kertaa neljännelle kierrokselle ja kerran välieriin. Kolmannen kierroksen otteluissaan hän on hävinnyt Sjeng Schalkenille Australiassa 2004, Michaël Llodralle Yhdysvalloissa 2004, Andy Roddickille Australiassa 2005 ja Wimbledonissa 2009, Guillermo Corialle Ranskassa ja Wimbledonissa 2005, Gaël Monfilsille Ranskassa 2008 ja 2009, Arnaud Clémentille Wimbledonissa 2008 sekä Andy Murraylle Yhdysvalloissa 2008 ja Australiassa 2009.

Välieriin asti Melzer pääsi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2010. Kolmannella kierroksella hän voitti David Ferrerin, neljännellä kierroksella Teimuraz Gabašvilin ja puolivälierässä hän yllätti maailmanlistan kolmosen, Novak Đokovićin viiden erän ottelussa, joka kesti yli neljä tuntia. Välierässä hän hävisi Rafael Nadalille.

Neljännelle kierrokselle Melzer on päässyt Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2010, ja molemmilla kerroilla hänet pudotti jatkosta Roger Federer. Vuoden 2011 Australian avoimissa Melzer pääsi neljännelle kierrokselle voitettuaan kolmannella kierroksella Marcos Baghdatisin. Neljännellä kierroksella hän hävisi Andy Murraylle.

Lähteet
-------

* Jürgen Melzerin ATP-profiili

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jürgen Melzer**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |



1. 1 2  *ATP:n kotisivut*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
**Melville** on kaupunki Kanadassa, Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee itäisessä Saskatchewanissa, noin 144 kilometriä itään provinssin pääkaupungista, Reginasta, 43 kilometriä lounaaseen Yorktonista ja 97 kilometriä länteen Manitoban rajalta. Melvillen väkiluku oli 4 149 asukasta vuonna 2006. Kaupungin väkiluku on ollut laskussa viimeisten vuosien aikana, vuonna 1996 kaupungissa oli vielä 4 646 asukasta ja vuonna 2001 enää 4 453 asukasta.

Kaupunki on nimetty Grand Trunk Pacific Railwayn johtaja Charles Melville Haysin mukaan.

Historia
--------

Kaupunki sai alkunsa 1900-luvun alussa, kun Grand Trunk Pacific Railwayn rakensi mantereen ylittävän rautatiensä nykyisen Melvillen kaupungin läpi ja perusti sinne tukikohdan, joka oli toinen Winnipegin länsipuolella. Rautatieyhtiö hankki nykyisen kaupungin alueen haltuunsa 1906, ja seuraavana vuonna ensimmäiset asukkaat saapuivat. Rautatien rakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1908 ja Melville nimettiin rautatieyhtiön johtajan Charles Melville Haysin mukaan. Vuonna 1909 kylän asukasluku oli jo tuhat asukasta, ja siitä tuli kaupunki (town). Melvillen väkiluku jatkoi voimakasta kasvuaan lähinnä rautatien ja alueen maatalouden ansiosta.

Nykyisin kaupungin läpi johtavan rautatien omistaa Canadian National Railway, joka hoitaa tavaraliikennettä radalla. VIA Railin The Canadian matkustajajuna pysähtyy Melvillen rautatieasemalla kolme kertaa viikossa.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Melville**.
1. 1 2  J.Giannetta: Saskatchewan Cities  2009. saskschools.ca. Viitattu 10.4.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Community profiles  2006. Statistics Canada. Viitattu 2.4.2011. (englanniksi), (ranskaksi)
3. ↑  '**. Google Maps.  Melville - Manitoba (viitattu 2.4.2011) (englanniksi)**
4. ↑  Community Highlights  2001. Statistics Canada. Viitattu 10.4.2011. (englanniksi), (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  MELVILLE, A CITY RICH IN TRADITION............... City of Melville. Viitattu 10.4.2011. (englanniksi)
6. ↑  Melville Encyclopedia of Saskatchewan.  Arkistoitu 29.10.2012. Viitattu 10.4.2011. (englanniksi)
**Loudon Snowden Wainwright III** (s. 5. syyskuuta 1946) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, folk-laulaja, humoristi ja näyttelijä. Hän on Rufus Wainwrightin ja Martha Wainwrightin isä ja folk-laulaja Kate McGarriglen entinen aviomies.

Biografia
---------

Wainwright syntyi Chapel Hillissä, Pohjois-Carolinassa ja vietti lapsuutensa Bedfordissa, Westchesterin piirikunnassa New Yorkissa sekä Beverly Hillsissä Kaliforniassa. Hänen isänsä Loudon Wainwright, Jr. työskenteli Life-lehden kolumnistina ja toimittajana. Wainwrightin sisko Sloan Wainwright on myös laulaja. 

Wainwrightin mukaan hän sai innostuksensa musiikin soittamiseen nähtyään Bob Dylanin esiintyvän Newport Folk Festivalilla vuonna 1962. Hän aloitti näyttelijänopinnot Pittsburghissa, mutta keskeytti ne 1967. Wainwright sai ensimmäisen levytyssopimuksena Atlantic Recordsin kanssa vuonna 1969, ja hänen esikoisalbuminsa ilmestyi vuotta myöhemmin. 

Wainwrightille ovat tyypillisiä humoristiset, nokkelat ja tunnustukselliset sanoitukset, joissa hän käsittelee mm. perhe-elämäänsä. Hänet tunnetaan parhaiten vuoden 1972 hitistään "Dead Skunk (in the Middle of the Road)" sekä kolmen jakson verran M\*A\*S\*H-televisiosarjassa näyttelemästään Kapteeni Calvin Spaldingista ("laulava kirurgi"). Wainwright on levyttänyt yli 20 albumia. Näistä *High Wide & Handsome* (2009) voitti folk-Grammyn vuonna 2010, minkä lisäksi myös albumit *I'm Alright* (1985) ja *More Love Songs* (1986) ovat olleet ehdokkaana. 

Wainwright on näytellyt myös televisiosarjassa Undeclared, minkä lisäksi hänet on nähty mm. elokuvissa Lentäjä (The Aviator), Big Fish, Elizabethtown, 40 v. ja neitsyt (The 40-Year-Old Virgin) sekä Paksuna (Knocked Up), jonka musiikin hän myös sävelsi.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Loudon Wainwright III* (1970)
* *Album II* (1971)
* *Album III* (1972)
* *Attempted Mustache* (1973)
* *Unrequited* (1975)
* *T Shirt* (1976)
* *Final Exam* (1978)
* *Fame and Wealth* (1983)
* *I'm Alright* (1985)
* *More Love Songs* (1986)
* *Therapy* (1989)
* *History* (1992)
* *Grown Man* (1995)
* *Little Ship* (1997)
* *Social Studies* (1999)
* *Last Man on Earth* (2001)
* *Here Come the Choppers* (2005)
* *Strange Weirdos* (2007)
* *Recovery* (2008)
* *High Wide & Handsome: The Charlie Poole Project* (2009)

### Livealbumit

* *A Live One* (1979)
* *Career Moves* (1993)
* *BBC Sessions* (1998)
* *So Damn Happy* (2003)

### Kokoelmat

* *One Man Guy: The Best of Loudon Wainwright III 1982-1986* (1994)
* *The Atlantic Recordings* (2000)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**PWP** on suomalainen demoskene-ryhmä, joka perustettiin vuonna 1994. Se tunnettiin aiemmin parhaiten PC-koneille tehdyistä humoristisista tekstitilademoistaan, mutta nykyisin se on paremmin tunnettu yhtenä johtavista Commodore VIC-20 -demoryhmistä. PWP on lyhenne sanoista *Pers' Wastaiset Produktiot*.

PWP:n Robotic Liberation -demo vuodelta 2003
Tunnetuimpia PWP:n VIC-20-tuotoksia ovat *Robotic Warrior* ja *Robotic Liberation*. Robotic Warrior on myös tähän mennessä ainoa 8-bittiselle koneelle tehty tuotos, joka on saanut nimityksen *Scene.org awardeissa* (Paras 4K-intro vuonna 2003). VIC-20 -demoista Impossiblator 2 ja Robotic Liberation ovat voittaneet Assembly-tapahtuman vanhoille laitteille tarkoitetun oldskool-demokilpailun.

PWP:n alkuaikojen tuotannossa esiintyi usein varhaisteini-ikäistä tietokoneen käyttäjää (lameria) esittävä hahmo nimeltä *Pelu Petteri Lamuranta* eli **Pelulamu**. Pelulamulle tehtiin vuonna 1998 myös kotisivut, ja nykyään jo käytöstä poistunut verkkotunnus **pelulamu.net** toimi myös muiden humorististen tempausten (mm. *Isäm Maan Puollustajat*) tukipaikkana.

Tunnettuja tuotoksia
--------------------

### PC

* Mazzembly 1997 (peli)
* Helium (1. sija, Assembly 1997)
* Isi (2. sija, Abduction 1997)
* Final Isi (1. sija, Abduction 1998)

### VIC-20

* Bouncing Ball II (1. sija, Alternative Party 1998)
* Impossiblator (2. sija, Assembly 2001)
* Impossiblator 2 (1. sija, Assembly 2002)
* Robotic Warrior (1. sija, Alternative Party 2003)
* Robotic Liberation (1. sija, Assembly 2003)
* Impossiblator 3 (2. sija, Assembly 2007)
* The Next Level (2. sija, Assembly 2008)

* Future 1999 (1. sija, Stream 2009)
* Large Unified Theory(1. sija, Alternative Party 2010)

Lähteet
-------

1. ↑  Assembly 2008 Tulokset
2. ↑  Stream 2009 Tulokset
3. ↑  Alternative Party 2010 Tulokset

Aiheesta muualla
----------------

* PWP Pouet.net-sivustolla (englanniksi)
* PWP demozoo.org-sivustolla (englanniksi)
Barbara Sukowa
**Barbara Sukowa** (s. 2. helmikuuta 1950 Bremen, Länsi-Saksa) on kansainvälisesti tunnettu saksalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1980 roolistaan Rainer Werner Fassbinderin ohjaamassa 14-osaisessa televisiosarjassa *Berlin Alexanderplatz* ja hän näytteli vuotta myöhemmin saman ohjaajan elokuvassa *Lola*. Sukowalle myönnettiin 1986 Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmu -palkinto Margarethe von Trottan ohjaaman *Rosa Luxemburg* -elokuvan nimiroolista. Sukowa on näytellyt monien huomattavien ohjaajien elokuvissa.

Sukowa on tullut tunnetuksi monien merkittävien sinfoniaorkesterien solistina. Hän on esittänyt puheroolia Arnold Schönbergin *Pierrot lunairessa*. Roolissa hän debytoi Reinbert de Leeuwin johtamassa Schoenberg Ensemlen esityksessä. Myöhemmin hän on esittänyt teosta Pariisissa, Lontoossa, Pietarissa, Madridissa, Roomassa, Salzburgissa, Tokiossa, Los Angelesissa ja New Yorkissa. Sukowa on esittänyt myös resitoijan roolia Schönbergin *Gurre-Lieder*-teoksessa muun muassa Berliinin filharmonikoiden kanssa. Lisäksi hän on esiintynyt kertojana Sergei Prokofjevin teoksessa *Pekka ja susi* sekä Felix Mendelssohnin *Kesäyön unelma* -teoksessa.

Barbara Sukowa on naimisissa ohjaaja Robert Longon kanssa. Hänellä on poika aiemmasta suhteestaan Daniel Olbrychskin kanssa.

Suomessa Sukowa esiintyi syyskuussa 2007 Radion sinfoniaorkesterin solistina Schönbergin teoksessa *Gurre-Lieder*.

Filmografia
-----------

* 1980 Berlin Alexanderplatz (Rainer Werner Fassbinder)
* 1981 Sisarukset (*Die bleierne Zeit*) (Margarethe von Trotta)
* 1981 Lola (Rainer Werner Fassbinder)
* 1986 Rosa Luxemburg (Margarethe von Trotta)
* 1987 Der Sizilianer
* 1990 Europa (Lars von Trier)
* 1991 Homo Faber (Volker Schlöndorff)
* 1993 M. Butterfly (David Cronenberg)
* 1995 Johnny Mnemonic (Robert Longo)
* 1998 Cradle Will Rock (Tim Robbins)
* 2001 Thirteen Conversations About One Thing (Jill Sprecher)
* 2004 Hierankl (Hans Steinbichler)
* 2005 Romance & Cigarettes (John Turturro)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lippisch P.11**, myöhemmin **Delta VI,** oli toisen maailmansodan aikana suunniteltu saksalainen sotilaskäyttöön tarkoitettu lentokone. Lentokoneesta suunniteltiin useita eri malleja, mutta mikään niistä ei edennyt prototyyppiastetta pidemmälle.

Suunnittelu ja kehitys
----------------------

Vuoden 1942 kesäkuussa Alexander Lippisch tiimeineen suunnitteli nopeaa kaksimoottorista suihkupommittajaa. Tämä projekti oli nimeltään P.11. Kone muistutti aluksi kahdella suihkumoottorilla varustettua suurennettua Me 163:sta, mutta suunnittelutöiden edetessä muuttui koneen ulkonäkö lähes kokonaan. Koneen runko oli muuttunut osaksi yhtä suurta deltasiipeä, jonka keskiosassa sijaitsi ohjaamo, sekä pyrstö kahdella sivuvakaimella.

Projekti päätettiin keskeyttää Saksan ilmailuministeriön (RLM) asetettua Hortenin veljesten Horten Ho 229: n etusijalle. Vuotta myöhemmin lokakuussa päätettiin projektia jatkaa kun RLM teki sopimuksen Alexander Lippischin kanssa suunnitella erittäin nopea pommikone, joka perustuisi Lippischin aikaisemmin tekemään tutkimustyöhön. Projektin nimi muutettiin Delta VI:ksi, kun prototyypiksi tarkoitetun liidokkiversion suunnittelutyöt saatiin valmiiksi. Tähän mennessä RLM oli kuitenkin asettanut pääprioriteetiksi hävittäjäversion valmistamisen, joten suunnittelutöitä jatkettiin. Suunnittelutöiden myötä syntyneistä malleista valmistettiin tuulitunnelimalleja tuulitunnelitutkimuksia varten Saksan ilmailutekniikan tutkimuslaitoksessa (LFA).

Vuoden 1944 helmikuuhun mennessä oli suunnittelutyöt saatu melkein valmiiksi. Koneen siivet olivat 37° kulmassa, ja niiden pieni kuormitus mahdollisti hyvän nousunopeuden sekä erinomaisen ohjattavuuden. Kone oli aseistettu kahdella MK 103 30mm kanuunalla, jotka sijaitsivat siivissä. Koneeseen oli myös mahdollista asentaa toisetkin MK 103 30mm kanuunat, tai yksi BK 7.5 75mm kanuuna ulkoisissa koteloissa. 

Henschellille tehtiin tilaus neljästä prototyypistä helmikuussa 1944. Alexander Lippisch toivoi pääsevänsä testaamaan liidokkiversiota huhtikuuhun mennessä ja Junkers Jumo 004B suihkumoottoreilla varustettua versiota heinäkuuhun mennessä. Koneen ensimmäisen prototyypin (V1) valmistus ehdittiin aloittaa, mutta amerikkalaisten pommitukset Viennassa tuhosivat tehtaan kesäkuussa 1944. Koneen keskeneräinen runko selvisi pommituksista, mutta sitä ei koskaan saatu valmiiksi venäläisten sotilaiden vallattua kaupungin.

Tekniset tiedot
---------------

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** 10.8m
* **Suurin nopeus:** 1040 km/h

Katso myös
----------

* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945
* Lippisch P.14
* Lippisch P.12

Lähteet
-------

1. ↑  Dan Sharp: *Luftwaffe: Secret Jets of the Third Reich*, s. 108-111. Mortons Media Group Ltd, 2015.
2. ↑   *modelplanes.de*.
3. ↑   *luft46.com*.
4. ↑   *tanks45.tripod.com*.
Gauthier Capuçon, vuonna 2015.
**Gautier Capuçon** (s. 3. syyskuuta 1981 Chambéry Ranska) on ranskalainen sellisti. Hän aloitti sellonsoiton viisivuotiaana Ecole Nationale de Musique de Chambéryssä. Pariisissa Conservatoire National Supérieur de Musique -konservatoriossa hän opiskeli opettajanaan Philippe Muller. Wienissä hänen opettajanaan oli Heinrich Schiff. Capuçon voitti Ranskassa Maurice Ravel -musiikkiakatemian sellokilpailun, sai toisen palkinnon Uudessa-Seelannissa Christchurchin kansainvälisessä sellokilpailussa ja voitti ensimmäisen palkinnon André Navara -kilpailussa Toulousessa.

Capuçon soitti vuosina 1997–1998 Euroopan yhteisön nuoriso-orkesterissa, jota johtivat Claudio Abbado, Bernard Haitink ja Kent Nagano. Vuonna 2001 hän sai Victoires de la Musique -järjestön vuoden tulokas -palkinnon ja 2004 hän sai Saksan television Echo-palkinnon sekä Borletti Buitonin säätiön palkinnon.

Capuçon on soittanut useiden huippuorkesterien solistina. Hän on esiintynyt muun muassa Ranskan kansallisorkesterin, Liègen orkesterin, Wienin kamariorkesterin, Ranskan radion sinfoniaorkesterin ja Philadelphian orkesterin solistina. Suomessa hän soitti huhtikuussa 2007 Radion sinfoniaorkesterin solistina Henri Dutilleux'n sellokonserton. Kamarimusiikkia hän on soittanut Martha Argerichin, Daniel Barenboimin, Juri Bašmetin, Paul Guldan ja Emmanuel Pahud'n kanssa. Hän on esiintynyt myös veljensä, viulisti Renaud Capuçonin kanssa.

Gautier Capuçon levyttää Virgin Classics -levy-yhtiölle yksinoikeudella. Hän on julkaissut Johannes Brahmsin, Camille Saint-Saënsin ja Franz Schubertin musiikkia sekä Joseph Haydnin konserttoja ja Maurice Ravelin kamarimusiikkia. EMI-levy-yhtiölle hän on levyttänyt Dmitri Šostakovitšin pianotrion yhdessä Martha Argerichin ja Maksim Vengerovin kanssa.

Capuçon soittaa vuonna 1701 valmistuneella Matteo Goffriler -sellolla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Edwin Klebs
**Edwin Klebs** (s. 6. helmikuuta 1834, Königsberg; k. 23. lokakuuta 1913, Bern) oli saksalainen patologi ja bakteriologi. Hän työskenteli saksalaisen lääkärin ja tutkijan Rudolf Virchow'n assistenttina vuosina 1861–1866 Berliinin Patologisessa instituutissa. Myöhemmin Klebs toimi professorina useissa eurooppalaisissa yliopistoissa, ja vuodesta 1896 hän työskenteli Rush Medical College-laitoksessa Chicagossa. Edwin Klebsin poika Arnold Klebs (1870–1943) seurasi isänsä jalanjälkiä lääkärinä ja tutkijana.

Edwin Klebs tuli tunnetuksi tutkimuksistaan infektiosairauksien parissa. Hän tutki muun muassa tuberkuloosia, malariaa, pernaruttoa ja kuppaa. Hän kuvaili vuonna 1884 ensimmäisenä kurkkumädän aiheuttajan, *Corynebacterium diphtheriae* -bakteerin, joka tunnetaan myös nimellä *Klebs-Löffler*-basilli. *Klebsiella*-bakteerisuku on nimetty Edwin Klebsin mukaan.

Teoksia
-------

* *Handbuch der pathologischen Anatomie.* 2 Bde. Berlin 1868–1876
* *Über Cellularpathologie und Infectionskrankheiten.* Tageblatt der 51. Versammlung Deutscher Naturforscher und Aerzte in Cassel 1878. Cassel 1878, 127–134.
* *Über die Umgestaltung der medicinischen Anschauungen in den letzten drei Jahrzehnten.* Amtlicher Bericht der 50. Versammlung Deutscher Naturforscher und Ärzte in München vom 17. bis 22. September 1877. München 1877, 41–55.

Aiheesta muualla
----------------

* Britannica.com: Edwin Klebs (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Anthony Higgins** (s. 9. toukokuuta 1947 Northampton Iso-Britannia) on brittinäyttelijä. Hänen vanhempansa olivat irlantilaisia, jotka olivat Etelä-Irlannista muuttaneet toisen maailmansodan aikana.

Ura
---

Higgins aloitti näyttelemällä teatterissa ja vuonna 1967 hänestä tuli ammattinäyttelijä. Hänen ensimmäiset merkittävät elokuvaroolinsa olivat elokuvissa *A Walk with Love and Death* (1969), *Taste the Blood of Dracula* (1970) ja kulttielokuvassa *Vampire Circus* (1972). Uransa alkuvaiheilla Higgins käytti nimeä **Anthony Corlan**.

Higgins esiintyi mm. elokuvassa *Flavia, la monaca musulmana* (1974), tv-sarjoissa ja näyttämöllä Royal Shakespeare Companyn kanssa. Higgins kutsuttiin Hollywoodiin esittämään pientä roolia Goblerina elokuvassa *Kadonneen aarteen metsästäjät*. Vuonna 1982 brittiläinen ohjaaja Peter Greenaway valitsi Higginsin pääosaan elokuvaansa *Piirtäjän sopimus*. 

Higgins näytteli sekä Sherlock Holmesia että vihollista*selvennä* kahdessa eri dekadissa*selvennä* uransa aikana. Hän oli vihollisena*selvennä* elokuvassa *Young Sherlock Holmes* (1985) ja Sherlock Holmes itse elokuvassa *1994 Baker Street: Sherlock Holmes Returns* (1993).

Vuonna 2000 hän käsikirjoitti ja ohjasi oman elokuvansa *Blood Count*. Se esitettiin vain muutamilla filmifestivaaleilla.

Higgins on myös muusikko: hän soittaa flyygelitorvea.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gil Elvgren** (**Gillette A. Elvgren**, 15. maaliskuuta 1914 – 29. helmikuuta 1980) oli yhdysvaltalainen kuvittaja ja mainospiirtäjä. Häntä pidetään yhtenä maailman tunnetuimmista pin-up-taiteilijoista. Elvgrenin ura pin-up-taiteilijana kesti neljäkymmentä vuotta 1930-luvulta 1970-luvulle. Tunnetuimmillaan hän oli 1960-luvulla.

Opinnot ja ura
--------------

Elvgren opiskeli taiteita Minneapolis Art Institutessa ja sen jälkeen American Academy of Artissa. Valmistuttuaan hän perusti oman studion vuonna 1936 St. Pauliin, missä hän ryhtyi piirtämään kalentereita ja muita pin-up-kuvia. Vuonna 1937 Elvgren siirtyi Chicagoon Stevens/Grossin palvelukseen ja teki Coca-Colalle näkyvän mainoskampanjan, joka teki hänet tunnetuksi. Vuodesta 1945 alkaen Elvgren aloitti pitkän työsuhteen Brown & Bigelowin kanssa, joka maksoi hänelle $2,500 jokaisesta kalenterimaalauksesta, joita Elvgren tuli tuottamaan vuosittain 24 kappaletta. Samoihin aikoihin Elvgren teki ahkerasti töitä muillekin työnantajille ja kuvitti mainoskampanjoiden lisäksi lehtiä kuten Cosmopolitania.

Työskentelytapa
---------------

Elvgren teki Brown & Bigelowille tuottamansa maalaukset öljyvärein 76 x 61 cm kankaalle. Hän käytti 32 värin palettia ja maalasi mallista studiossaan ottamansa valokuvan pohjalta. Joitain hänen lyijykynäluonnoksiaan on myös säilynyt.

Elvgren itse kuvaili ihannemalliaan naiseksi, jolla on viisitoistavuotiaan kasvot ja parikymppisen vartalo. Hän kertoi arvostavansa korkeaa otsaa, pitkää kaulaa, suurta silmien väliä, pieniä korvia, nöpönenää, tuuheaa tukkaa, täyteläisiä mutta ei ylisuuria rintoja, kauniita sääriä ja käsiä, ampiaisvyötäröä ja luonnollisen ylvästä ryhtiä. Elvgren korostikin mallinaan istuneiden naisten piirteitä maalauksissaan oman ideaalinsa suuntaan. Erityisen tärkeänä Elvgren piti mallin kasvojen ilmeikkyyttä, sillä hänen mielestään persoonallisuus on yhtä kuin kasvot. Hänen maalaustensa naiset ovatkin erityisen ilmeikkäitä muiden tunnettujen pin-up-taiteilijoiden kuviin verrattuna. Elvgren sanoi pyrkineensä erityisesti kuvaamaan maalauksissaan mallin silmien ilkikurista lämpöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Martignette, Charles G. and Louis K. Meisel *The Great American Pin-Up*, s. 160-162 (Taschen America, LLC; 2002) ISBN 3-8228-1701-5
2. ↑  kingsgalleries.com (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Gil Elvgrenin virallinen sivusto
* The Pin-Up Files – Gil Elvgren

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Juho Einari Mäki** (12. tammikuuta 1898 Kortesjärvi – 25. kesäkuuta 1930) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.

Perhe ja koulutus
-----------------

Mäen vanhemmat olivat kelloseppä Vilho Mäki ja Anna Adolfina Korpi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Meeri Sofia Katilan kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930 sekä suoritti useista eri kursseja Suojeluskuntain päällystökoulussa.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania kuvattuna Libaussa.
Mäki työskenteli kelloseppänä isänsä omistamassa liikkeessä Alahärmässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 15. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Mäki astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Mäki palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana Kaartin jääkäripataljoonan 1. komppaniassa. Hänet siirrettiin 7. elokuuta 1918 alkaen Vuoristoprikaatin polkupyöräosastoon, josta hänet siirrettiin edelleen 20. marraskuuta 1918 Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5:n 1. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 18. maaliskuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin 6. huhtikuuta 1919 paikallispäälliköksi Nurmon suojeluskuntaan. Nurmon suojeluskunnasta hänet siirrettiin l. syyskuuta 1921 alkaen päälliköksi Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin I alueelle. Myöhemmin hän toimi 1. kesäkuuta - 30. syyskuuta 1923 välisen ajan piirin sotilasohjaajana, jonka jälkeen hän palasi takaisin entiseen tehtäväänsä. Mäki kuoli 25. kesäkuuta 1930 moottoripyöräonnettomuudessa. 

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
* Varavääpeli 1. huhtikuuta 1918
* Vänrikki 27. toukokuuta 1918
* Luutnantti 16. toukokuuta 1930
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
Salomon Waara, kuva vuodelta 1891
**Salomon Adamsson Waara** (18. heinäkuuta 1855 Övertorneån pitäjä, Ruotsi - 11. tammikuuta 1926 Janakkala) oli suomalainen nahkatehtailija. Waara oli kotoisin Aapuan kylästä, Ruotsin puoleisesta Torniojokilaaksosta. Hän perusti Napialan Nahkatehtaan vuonna 1880 Janakkalaan Napialan kylään. Salomon Waara vuokrasi Knuutilan tilalta ruotusotamiehen torpan ja perusti siihen nahkuriverstaan. Työ oli luonteeltaan käsityötä, joka tuotti aluksi mäntti- ja parkkinahkaa. Yritystä laajennettiin vuonna 1882. Nahkuriverstaan tuotteita myytiin markkinoilla mutta sillä oli jo 1800-luvun lopulla oma myymälä Helsingissä. 1900-luvun puolella nahan valmistus sai teollisuuden mitat. Tehdas jatkoi toimintaansa suvun omistuksessa yli sata vuotta, kunnes lopetti vuonna 1991.

Lähteet
-------

* Tutustu hautausmaahan. Janakkalan seurakunta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Janakkalan historia, 1976, ISBN 951-99089-1-9
* Janakkala ennen ja nyt -lehti, 1962

Aiheesta muualla
----------------

* Salomon Waara Waaran ja Göranssonin sukua (Waaran suvusta kertova blogi). Viitattu 23.4.2011.
* Napialan Nahkatehdas Oy Waaran ja Göranssonin sukua (Waaran suvusta kertova blogi). Viitattu 23.4.2011.
**Antonio Bacci** (4. syyskuuta 1885 Giugnola – 20. tammikuuta 1971 Vatikaani) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Firenzen arkkihiippakuntaan 9. elokuuta 1909 ja ylennettiin kardinaaliksi 28. maaliskuuta 1960, jolloin hän sai nimityksen Sant'Eugenion kardinaalidiakoniksi.

5. huhtikuuta 1962 Bacci sai nimityksen Colonia in Cappadocian titulaariarkkipiispaksi, ja hänet konsekroi piispaksi 19. huhtikuuta paavi Johannes XXIII, jota avustivat Giuseppe Pizzardo ja Benedetto Aloisi Masella. Samana päivänä hän kuitenkin erosi titulaariarkkihiippakunnan johdosta.

Bacci osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja vuoden 1963 konklaaviin. Hän toimi kirkon kirjesihteerinä vuosina 1931–1960 ja oli kardinaaliprotodiakoni vuosina 1970–1971.

Bacci oli Vatikaanin johtava latinan asiantuntija. Hän julkaisi neljä painosta latinan sanakirjasta (*Lexicon vocabulorum quae difficilius latine redduntur*), jossa oli myös kardinaalin itsensä käyttöön ottamia termejä, kuten *gummis salivaria* (purukumi). Bacci vastusti kansankielisiä messuja ja tulikin tunnetuksi myös osallistumisestaan Ottavianin interventioon. Siinä hän Alfredo Ottavianin kanssa lähetti paavi Paavali VI:lle kirjeen, jossa arvosteltiin Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen messu-uudistusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Cardinals of the Holy Roman Church (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: Antonio Cardinal Bacci


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Antonio Bacci