recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mihail Mamiašvili
**Mihail Gerazijevitš Mamiašvili** (s. 21. marraskuuta 1963 Sumyn alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hänen uransa menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin hän edusti Neuvostoliittoa.

Kesäkuussa 1983 Mamiašvili voitti Norjan Kristiansundissa juniorien maailmanmestaruuden 74-kiloisten sarjassa. Myös saman vuoden syyskuussa, ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Kiovan MM-kisoissa hän voitti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa puolalaisen Andrzej Supronin. Seuraavana vuonna Jönköpingin EM-kisoissa hän jäi pronssille samoin kuin vuotta myöhemmin Leipzigin EM-paineissa. Samana vuonna Tokiossa järjestetyissä super-MM-kisoissa hän voitti kultaa, samoin kuin elokuussa Kolbotnin MM-kilpailuissa voitettuaan loppuottelussa romianialaisen Stefan Rusun. Mamiašvili saavutti samaisena vuonna voiton myös Ruotsin Lundissa järjestetyssä maailmancupissa. 

1986 Pireuksen EM-kisoissa Mamiašvili saavutti uransa ensimmäisen Euroopan-mestaruuden kukistettuaan finaalissa isäntämaan Roger Tallrothin. Saman vuoden lokakuussa Budapestin MM-paineissa hän voitti uransa neljännen aikuisten maailmanmestaruuden. Loppuottelussa kukistui DDR:n Mirko Jahn. 

Vuodeksi 1988 Mamiašvili siirtyi painoluokkaa ylemmäs, 82-kiloisiin. Hän aloitti kauden voitolla FILA Grand Prix Galassa, ja saavutti kultaa myös toukokuussa Kolbotnin EM-kisoissa, missä hän voitti loppuottelussa unkarilaisen Tibor Komáromin. Komaromi oli loppuotteluvastustajana myös saman vuoden syyskuussa Soulin olympialaisissa, mutta jälleen ottelu päättyi Mamiašvilin voittoon. 1989 Oulun EM-kisoissa kultamitaliputki sai jatkoa, mutta syksyllä Martignyn MM-kisoissa Mamiašvili sai tyytyä hopeaan kullan mentyä Komaromille. Mamiašvilin viimeisimmiksi arvokilpailuiksi jäivät 1990 Ostian MM-kisat, joissa hän saavutti hopeaa.

Lopetettuaan painiuransa Mamiašvili siirtyi valmennustehtäviin. Hän toimi IVY:n painijoukkueen päävalmentajana 1992 Barcelonan olympialaisissa. Vuonna 1995 hänet nimettiin Venäjän painiliiton varapuheenjohtajaksi ja 1997 puheenjohtajaksi. Vuosina 1998–2002 hän toimi Armeijan keskusurheiluseuran puheenjohtajana. Vuodesta 2001 lähtien hän on toiminut myös Venäjän olympiakomitean varapuheenjohtajana.

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta
* 
* Mamiašvili Venäjän painiliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Arrogant-luokan linjalaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Goliath** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1781 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Arrogant-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 21. helmikuuta 1778 Deptfordin telakalta, missä rakennustöistä vastasi Adam Hayes. Köli laskettiin 10. huhtikuuta 1779. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1781 ja valmistui 2. tammikuuta 1782 Woolwichissa, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 36 583 puntaa 11 shillinkiä ja 10 pennyä. Lisäksi varustamiskustannukset, jotka sisälsivät pohjan kuparoinnin, olivat 1 992 puntaa kymmenen shillinkiä ja viisi pennyä.

Palvelus
--------

Alus osallistui 1.-2. elokuuta 1798 Abukirin taisteluun.

Alus romutettiin 1815.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 78

*Arrogant*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| 1758 tilatut | *HMS Cornwall* - *HMS Arrogant* |
| Edgar-luokka | *HMS Edgar* - *HMS Goliath* - *HMS Vanguard* - *HMS Excellent* - *HMS Saturn* - *HMS Elephant* - *HMS Illustrious* - *HMS Bellerophon* - *HMS Zealous* - *HMS Audacious* |

|  |
| --- |
| Edeltäjät: Bellona-luokka – Seuraaja: Albion-luokka |
Mihail Mil kuvattuna venäläisessä postimerkissä.
**Mihail Leontjevitš Mil** (ven. Михаил Леонтьевич Миль, 22. marraskuuta 1909 Irkutsk – 31. tammikuuta 1970) oli neuvostoliittolainen helikoptereiden suunnittelija.

Hän syntyi keskiluokkaiseen juutalaiseen perheeseen Siperiassa, minne hänen isoisänsä oli asettunut sotilasuran jälkeen. 12-vuotiaana hän sai rakentamastaan liidokista ensimmäisen palkinnon pienoismallikilpailussa. Vuonna 1926 hän alkoi opiskella Tomskin Siperian polyteknisessä instituutissa. Hän siirtyi sieltä opiskelemaan lentotekniikkaa Donin polytekniseen instituuttiin Novotšerkasskiin. Hän avioitui opiskelijatoverinsa kanssa ja he saivat neljä tytärtä ja pojan.

Mil toimi Keskusaerodynaamisessa instituutissa TsAGIssa, Žukovskin kaupungissa Moskovan lähellä, vuodesta 1931 alkaen. Hän taisteli toisessa maailmansodassa, mutta vuonna 1943 hänet kutsuttiin takaisin lentotekniikan pariin. Hän teki väitöskirjan vuonna 1945. Vuonna 1947 hän oli TsAGIn helikopterilaboratorion johdossa. 

1930-luvulla hän toimi Kamovin pääsuunnittelijana. Vuonna 1947 hän sai oman suunnittelutoimiston, joka sai nimen Mil. Mihail Mil suunnitteli muun muassa seuraavat helikopterit: 

* Mil Mi-1
* Mil Mi-4
* Mil Mi-8
* Mil Mi-12
* Mil Mi-24

Aiheesta muualla
----------------

* Mil Moscow Helicopter Plant (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
Naresinsalmen sijainti kartalla ("suorakulmio")
**Naresinsalmi** (engl. *Nares Strait*, tansk. *Nares Strædet*) on Grönlannin sekä Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren välissä sijaitseva salmi. Se yhdistää Baffininlahden Pohjoiseen jäämereen Lincolninmeren kautta. Naresinsalmi on Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan osa Baffininlahtea, tämän merialueen pohjoisosan nimitys.

Time-lapse satelliittikuvasarja ajanjaksolta 9.9.-13.9.2012, jossa näkyy muun muassa suuren jäälautan irtoaminen Petermannin jäätiköstä Gronlannissa ja kulkeutuminen Naresinsalmen pohjoisosan läpi etelään. (englanniksi)
Yhdyscvaltalainen ilmailukartta A-5, josta löytyy Naresinsalmen pohjoisosista (merialueista) käytettyjä nimityksiä (tarkistettu 26.2.1990 asti).
George Naresin johtama HMS Alert juuttuneena jäihin vuonna 1876.
Salmi nimettiin vuonna 1964 brittiläisen meriupseerin George Strong Naresin (1831–1915) mukaan. Hän kulki laivallaan koko Naresinsalmen läpi vuosien 1875–1876 arktisella tutkimusmatkallaan, saavuttaen tuolloin retkikuntansa *HMS Alert* -aluksella eurooppalaisille laivoille ennätyksellisen leveyspiirin 82˚27′ pohjoista leveyttä (Floeberg Beach Ellesmerensaaren koillisrannalla), ennen kuin eteneminen laivalla estyi jäiden vuoksi.

Naresinsalmi voidaan jakaa osa-alueisiin, jotka ovat etelästä luettuina Smithinsalmi, Kanen allas, Kennedyn kanaali, Hallin allas ja Robesonin kanaali. 

Salmen keskellä Kennedynsalmessa sijaitsevan Hansinsaari omistus on toistaiseksi epäselvä.

Lähteet
-------

1. 1 2  C. Stuart Mackinnon, Cara Des Granges: Sir George Strong Nares  2.1.2008. thecanadianencyclopedia.com. Viitattu 14.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Limits of Oceans and Seas (pdf) (Baffininlahden rajat on määritelty teoksen sivulla 10)  1953 (3. painos). International Hydrografic Organization, via awi.de. Viitattu 14.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Naresinsalmi** Wikimedia Commonsissa

* *Opslag nr. 5. Geologiske kort 1:2 500 000, udsnit 5. Nares stræde. Kane Bassin. Ellesmere island* eli Tanskan GEUSin geologinen kartta (1:2 500 000) Naresinsalmen alueesta osa-alueiden nimityksineen (De Nationale Geologiske Undergørelser for Danmark og Grønland -karttasarja) (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi) (geus.dk)
* Dawes, Peter R & J. William Kerr: *Nares Strait and the drift of Greenland: a conflict in plate tectonics*. Meddelelser om Grønland, 1982. ISBN 8717029694. (englanniksi)
Ranskan ilmavoimien Dassault Mirage 2000C.
**Dassault Mirage 2000** on ranskalaisvalmisteinen, suihkumoottorikäyttöinen hävittäjälentokone. Edeltäjiensä tapaan pyrstöttömän ja deltasiipisen konetyypin valmistaja on Dassault Aviation. Dassault Mirage 2000 on Mirage-hävittäjäkoneperheen viimeinen malli. Konetyypin pääkäyttötarkoitukset ovat toimia ilmaherruushävittäjänä ja hyökkäystoiminnassa.

2000-tyypin ensilento tapahtui vuonna 1978 ja B-version ensilento lokakuussa 1980. Tyypistä on lisäksi olemassa kaksipaikkaisia lentokoulutusversioita. B-version laivuekäyttö alkoi Dijonissa 2. heinäkuuta 1984. Intian ilmavoimat vastaanotti omat H-tyypin koneensa syyskuussa 1984.

Mirage 2000:sta on olemassa useita eri variantteja. N- ja D- tyypit kykenevät taktisiin pommituksiin sekä perinteisin että ydinasein. Malli korvasi edeltäjänsä Mirage IV:n. Muita konetyypin käyttäjämaita Ranskan ohella ovat Abu Dhabi, Egypti, Intia, Kreikka ja Peru.

Kone kykenee kuljettamaan lisäpolttoainesäiliöitä, mikä kasvattaa toimintamatkaa, lisäksi kone voidaan ilmatankata.

Mirage 2000-5 oli ehdolla Suomen ilmavoimien vanhentuneiden Mikojan-Gurevitš MiG-21- ja Saab 35 Drakenien korvaajaksi 1990-luvun alussa. Kilpailuun osallistuivat myös McDonnell Douglas F/A-18 Hornet, General Dynamics F-16 Fighting Falcon, Saab JAS 39 Gripen ja Mikojan MiG-29. Ilmavoimille päädyttiin hankkimaan lopulta vuonna 1992 F/A-18 Hornet -hävittäjiä Yhdysvalloista. Vuonna 2017 julkisiksi tulleiden Puolustusministeriön asiakirjojen mukaan Mirage täytti Ilmavoimien vaatimukset, mutta sen huoltoa pidettiin vaikeana ja ylläpitokustannuksia pienen käyttäjämäärän vuoksi korkeina. 

Mirage 2000D.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&02338.&&&&002 338 km/h (Mach &&&&&&&&&&&&&&02.02000002,2)
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&01480.&&&&001 480 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&018000.&&&&0018 000 m

Lähteet
-------

* Sharpe, Michael: *Attack and interceptor jets - 300 of the world's greatest military jet aircraft*, Grange Books, Lontoo Englanti, 2002 (s. 85-87) ISBN 1-84013-335-X (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Sharpe: s. 85–87
2. ↑  Heinonen, Timo & Valtonen, Hannu: *Albatrosista Pilatukseen*, s. 296. Tikkakoski: Keski-Suomen ilmailumuseo, 2010. ISBN 978-952-99989-2-0.
3. ↑  Salatut asiakirjat paljastavat Hornet-hankinnan taustat 25 vuotta sitten *www.iltalehti.fi*. Viitattu 21.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dassault Mirage 2000** Wikimedia Commonsissa

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
**Simo Vidgren** (s. 18. maaliskuuta 1983 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi kaudella 2008–2009 Leppävirran LeKi-75:ssä Suomi-sarjaa. Vidgren on pelannut SM-liigassa yhteensä 155 ottelua tehoin 16+18=34.

Ura
---

Vidgren on kuopiolaisen KalPan kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset aikuisten pelinsä kasvattajaseurassaan kaudella 2001–2002 jolloin KalPa pelasi Mestiksessä. Kahden sen jälkeisen Mestis-kausien jälkeen Vidgren siirtyi Tampereen Ilvekseen, jossa voitti Jarmo Wasaman muistopalkinnon kauden parhaana tulokkaana. Vidgren palasi jääkiekon SM-liigaan nousseeseen KalPaan kesken kauden 2005–2006. Kauden 2007–2008 Vidgren pelasi Ranskassa, Diables Rouges de Briançonin riveissä.

Saavutukset
-----------

* Mestiksen mestaruus 2004
* Jarmo Wasaman muistopalkinto 2004–2005

Aiheesta muualla
----------------

* Simo Vidgren Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Janne Pesonen** | **Jarmo Wasaman muistopalkinnon voittaja**2005 | Seuraaja:**Perttu Lindgren** |
**Brașovin Musta kirkko** (romaniaksi *Biserica Neagră*, saks. *Die Schwarze Kirche*, unk. *Fekete Templom*) on suuri goottilainen kirkkorakennus, joka sijaitsee Romanian Transilvaniassa Brașovin kaupungin keskustassa. Sen seurakunta on evankelis-luterilainen. Kirkko on alun perin rakennettu paikallisten saksien tarpeisiin ja katoliseksi. Sen alkuperäinen nimi oli Pyhän Marian kirkko (romaniaksi *Biserica Sfânta Maria* saks. *Marienkirche*). Rakennus tuhoutui pahoin tulipalossa vuonna 1689, mistä nykyinen nimi juontuu. Säilyneiden asiakirjojen mukaan kirkon ensimmäisiä pappeja on ollut *Thomas*, jonka kuolinvuosi oli 1410.

Kirkon rakentamispäätös on tehty luultavimmin vuonna 1377, vakava rakennustyö on alkanut vuonna 1384 ja päättynyt 1477. Paikallisen legendan mukaan saksalainen pikkupoika on moittinut bulgarialaisia muurareita väittäen yhtä seinää vinoksi, mistä sovitukseksi muuan muurari oli heittänyt pojan alas ja muurannut hänet sitten kirkon kiviseinään. Tulipalon jälkeisessä korjaustyössä on apuna tiettävästi ollut muurareita silloisesta Danzigin hansakaupungista, koska paikallisilla rakentajilla ei ollut kokemusta valtavien holvikaarien teosta. 

Kirkko on kolmilaivainen basilika. Sen holvit ovat kuitenkin pikemmin barokkia kuin gotiikkaa. Musta kirkko on Kaakkois-Euroopan suurimpia goottilaisen arkkitehtuurin luomuksia 1300–1400-luvuilta. Pituudeltaan se on 89 metriä, leveydeltään 25–38 metriä ja korkeudeltaan 42 metriä. Tornin korkeus on risteineen 65 metriä. Kuulijoita mahtuu 5 000 henkeä.

Kirkko ei ole kuuluisa vain mitoiltaan. Sen kellot ovat maan suurimmat, suurin pronssikello painaa kuusi tonnia. Interiööri on koristeltu pyhimyspatsain ja sisällä on myös maan mittavin itämaisten mattojen kokoelma.

Kirkon alkuperäiset urut rakensi Carl August Buchholz Berliinistä 1860-luvulla. niihin tuli neljä sormiota 56 koskettimella ja yksi jalkio 27 koskettimella. Urkujen vihkiäisissä Buchholz improvisoi sekä esitti Friedrich Schneiderin ja Johann Lucas Hedwigin kantaatteja. Urut restauroitiin vuoden 2000 vaiheilla. Silloin kaikki 3 993 pilliä, suurin noin 13-metrinen, otettiin alas ja korjattiin. Toiset urut rakensi Carl Hesse. Niihin tuli sormio ja jalkio sekä 8 äänikertaa. Ne on restauroitu 1997. Urkuri Victor Bickerich aloitti harjoittelunsa Brașovin kirkossa 1953, samoin myöhemmin urkuri Hans Eckart Schlandt.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brașovin Musta kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Oxley-luokka** oli Australian kuninkaallisen laivaston kuuden sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset pohjautuvat Britannian kuninkaallisen laivaston Oberon-luokkaan.

Taustaa
-------

Australian laivastoministeri John Gorton ilmoitti 22. tammikuuta 1963 kabinetin hyväksyneen kahdeksan Oberon-luokan sukellusveneen hankinnan. Alusten tehtävänä oli korvata lakkautettava Britannian kuninkaallisen laivaston Sydneyyn sijoitettu 4. sukellusvenelaivue.

Hankinta
--------

Australia tilasi ensin neljä ja tehden sitten toisen neljän aluksen tilauksen, mutta peruutti jälkimmäisestä tilauksesta kaksi laivaston ilmavoimien hankintatarpeiden vuoksi. Luokan alusten elektroniikkavarustus poikkesi Britannian käytössä olleista. Alusten tulenjohtojärjestelmänä oli digitaalinen Singer/Librascope SFCS Mk 1, johon oli liitetty Krupp Atlas CSU3-41 -kaikuluotain, jossa oli aktiivinen lähetin-vastaanotin aluksen pyrstössä, passiivinen antenniryhmä uudelleen muotoillussa keulaan sijoitetussa kuvussa. Lisäksi niihin asennettiin passiivinen Sperry Micropuffs -kaikuluotain. Tutkajärjestelmänä oli tyypin 1006 tutka.

Brittiläiset Tigerfish-torpedot korvattiin yhdysvaltalaisilla Mk 48 -torpedoilla. Aluksissa oli kuuden putkissa olleen torpedon lisäksi asehuoneessa vielä 16 torpedoa. Hieman palvelukseen oton jälkeen alusten takimmaiset kaksi torpedoputkea sinetöitiin. Veneet päivitettiin 1980-luvun alussa käyttämään Harpoon-merimaaliohjuksia.

Luokan alukset muodostivat Australian 1. sukellusvenelaivueen, jonka neljä veneistä sijoitettiin Sydneyyn *HMAS Platypukseen* ja loput kaksi Länsi-Australian *HMAS Stirlingiin*.

Alukset
-------

**Oxley-luokan sukellusveneet**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *HMAS Oxley* | Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock | 2. heinäkuuta 1964 | 24. syyskuuta 1965 | 27. maaliskuuta 1967 | myyty 1992 |
| *HMAS Otway* | Scotts | 29. kesäkuuta 1965 | 29. marraskuuta 1966 | 22. huhtikuuta 1968 | - |
| *HMAS Ovens* | Scotts | 17. kesäkuuta 1966 | 5. joulukuuta 1967 | 18. huhtikuuta 1969 | - |
| *HMAS Onslow* | Scotts | 22. toukokuuta 1967 | 29. elokuuta 1968 | 22. joulukuuta 1969 | - |
| *HMAS Orion* | Scotts-Lithgow | 6. lokakuuta 1972 | 16. syyskuuta 1974 | 15. kesäkuuta 1977 | - |
| *HMAS Otama* | Scotts-Lithgow | 28. toukokuuta 1973 | 2. joulukuuta 1975 | 27. huhtikuuta 1978 | - |
|

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  HMAS Oxley (II) (Internet Archive) Royal Australian Navy. Viitattu 27.10.2016. (englanniksi)
2. ↑  Gardiner 1995, s. 19.
**Breakbot** (oikealta nimeltään **Thibaut Berland Michel Jean-Marie**, s. 5. lokakuuta 1981 Yvelines, Ranska) on ranskalainen tuottaja ja DJ, joka on julkaissut musiikkia Ed Banger Records -levy-yhtiöllä toukokuusta 2009 lähtien. 

Breakbot on tunnettu ehkä parhaiten remixeistään. Hänen tunnetuimpiin remixauksiinsa kuuluu muun muassa remixit artistien ja yhtyeiden kuten Röyksoppin, Digitalismin ja Chromeon kappaleista. Irina Dakeva ohjasi Breakbotin kappaleen "Baby I’m Yours" musiikkivideon, josta tuli hitti Ranskan MTV Pulse -kanavalla. Kyseinen musiikkivideo oli myös ehdolla parhaimmaksi pienen budjetin pop / dance / urban -videoksi ja parhaimmaksi videon animaatioksi UK Music Video Awardseilla 12. lokakuuta 2010. Breakbot on julkaissut kaksi studioalbumia: *By Your Side* huhtikuussa 2012 ja *Still Waters* helmikuussa 2016.

Populaarikulttuurissa
---------------------

Breakbotin vuoden 2008 remix Pnaun kappaleesta "Baby" esiintyy videopelissä *Gran Turismo 5*. Myös hänen oma kappaleensa "Penelope Pitstop" esiintyy samassa pelissä.

Kuvia
-----

* Breakbot vuonna 2008.Breakbot vuonna 2008.
* Breakbot Festival Internacional de Benicàssim -festivaaleilla vuonna 2016.Breakbot Festival Internacional de Benicàssim -festivaaleilla vuonna 2016.
* Breakbot Revolution Fest -festivaaleilla vuonna 2013.Breakbot Revolution Fest -festivaaleilla vuonna 2013.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *By Your Side* (2012)
* *Still Waters* (2016)

### EP-levyt

* *Happy Rabbit EP* (2007)
* *Baby I’m Yours* (2010)
* *Baby I’m Yours Remix EP* (2010)
* *Fantasy* (2011)
* *One Out of Two* (2012)
* *You Should Know (Remixes) (feat. Ruckazoid)* (2013)

Lähteet
-------

1. ↑  Ed Banger Records *edbangerrecords.com*.  Arkistoitu 27.4.2017.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Breakbot** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Kaaviokuva Comptonin ilmiön periaatteesta.
**Comptonin ilmiö** eli **Comptonin sironta** on korkeataajuuksisen sähkömagneettisen säteilyn epäelastista siroamista väliaineen elektronista. Ilmiössä sähkömagneettisen säteilyn aallonpituus kasvaa, kun fotoni luovuttaa törmäyksessä osan energiastaan elektronille. Ilmiö osoittaa että valolla on hiukkasluonne: klassisen teorian mukaan aallonpituuden ei pitäisi muuttua vuorovaikutuksessa. Ilmiön havaitsi Arthur H. Compton vuonna 1922. Hänelle myönnettiin ilmiön löytämisestä Nobelin palkinto viisi vuotta myöhemmin 1927.

Fotonin aallonpituuden muutos Comptonin ilmiössä on

{\displaystyle \Delta \lambda ={\frac {h}{mc}}(1-\cos {\theta }),}
missä h on Planckin vakio, {\displaystyle c} valon nopeus tyhjiössä, m elektronin lepomassa, ja \theta  sirontakulma eli säteen suunnan muutos.

**Käänteinen Comptonin sironta** tarkoittaa tilannetta, jossa energiaa siirtyy nopeasti liikkuvalta elektronilta pienienergiaiselle fotonille. Ilmiö on havaittu galaksijoukkojen kuumassa kaasussa, joka vähentää kosmisen mikroaaltotaustan kirkkautta: kuuman kaasun nopeat elektronit nostavat mikroaallon energiaa niin, että tavallisesti tarkasteltavalla aallonpituuskaistalla kirkkaus vähenee. Tämä tunnetaan myös nimellä Sunyaevin-Zeldovichin -ilmiö.

Katso myös
----------

* Röntgendiffraktio (elastinen sironta)

Lähteet
-------

1. ↑  Arthur. H. Comptonin elämäkerta Nobelprize.org.  (englanniksi)
2. ↑  Compton, Arthur H.: A Quantum Theory of the Scattering of X-rays by Light Elements.  *Phys. Rev.*, 1923, nro 21, s. 483–502. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Comptonin ilmiö** Wikimedia Commonsissa
**Naapurinvaaran huvikeskus** (myös Naapurinranta tai Napis) on tanssilava Sotkamon kunnassa, ja sitä ylläpitää talkoovoimin Sotkamon Nuorisoseura. Lava avattiin 1946. Tanssipaikka sijaitsee Naapurinvaaran harjulla, josta avautuu järvi- ja vaaranäkymä Vuokatin yli.

Historiaa
---------

Nykyinen omistaja Sotkamon Nuorisoseura ry on ostanut Naapurinvaaran konkurssihuutokaupassa 19. heinäkuuta 1991. Aikaisempi omistaja oli Lastenmaa Oy. Ensimmäiset talkoolaisten voimin pidetyt tanssit pidettiin 28. syyskuuta 1991. Seuralla on takana tähän mennessä 20 vuotta tanssi- ja huvitoimintaa Naapurinvaaran huvikeskuksessa.
Naapurinvaaran Huvikeskuksen omistaa 1990-luvun puolessa välissä perustettu Sotkamon Nuorisoseurasäätiö rs.

Tanssipaikka
------------

Naapurinvaaran huvikeskuksessa järjestetään maalaistansseja kaiken ikäisille tanssijoille. Tansseissa on käytössä sekahaku ja naistenhaulle on varattu yksi tunti. Huvikeskuksessa käy vuosittain noin 40 000 asiakasta. Huvitapahtumia on noin 40 kertaa vuodessa (2006). Tanssipaikalle on myönnetty Musiikki & Median antama tanssipaikka-tunnustus vuosina 2002, 2003 ja 2006.
Suomen Huvijärjestäjien Keskusliitto valitsi vuoden huvijärjestäjäksi 2001 Sotkamon Nuorisoseuran ja Naapurinvaaran huvikeskuksen. Näiden lisäksi Artistit äänestivät 3.2.2006 Iltalehden äänestyksessä Naapurinvaaran huvikeskuksen Suomen parhaaksi tanssilavaksi. Artistit äänestivät Naapurinvaaran parhaaksi tanssilavaksi myös vuonna 2013 Seura-lehdessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Naapurinvaaran huvikeskus: Viisitoista vuotta Naapurinvaaraa (2006)
2. ↑  Naapurinvaaran huvikeskus: Naapurinvaaralla - Vuokatin vieressä (2006)
3. ↑  Suomen huvijärjestäjien keskusliitto ry: Vuoden huvijärjestäjäksi on valittu

Aiheesta muualla
----------------

* Naapurinvaaran huvikeskus
Sancho I
**Sancho I** oli Leónin kuningas vuosina 956–966 velipuolensa Ordoño III:n jälkeen. Sancho I sanoutui heti irti rauhasta kalifi Abd ar-Rahman III:n kanssa, jolloin tämä hyökkäsi maahan. Tämän seurauksena Leonin ylimykset Kastilian kreivi Fernán Gonzálezin johdolla hylkäsivät kuninkaansa ja valitsivat tilalle Ordoño IV:n (958–960). Sancho I pakeni silloin kalifin turviin ja pyysi tältä sotilaallista apua. Vuonna 960 hän palasi Leoniin suuren muslimiarmeijan saattamana ja nousi jälleen kuninkaaksi ja puolestaan Ordoño IV pakeni kalifin suojiin. Kun Sancho I kieltäytyi täyttämästä kalifille antamiaan lupauksia, ryhtyi tämä suunnittelamaan Ordoño IV:n asettamista takaisin valtaan. Ordoño kuoli kuitenkin cordobassa 962 ja suunnitelma raukesi.

Sancho I liittoutui Navarran kuninkaan, Barcelonan kreivin ja Kastilian kreivin kanssa vastustaakseen kalifia. Tähän kalifi vastasi lähettämällä joukkoja ryöstämään kyseisiä valtioita.

Sancho I kuoli myrkytykseen 966 ja kruunu siirtyi hänen viisivuotiaalle pojalleen Ramiro III:lle (966–984).

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  O´Callaghan, s. 678
2. ↑  O´Callaghan, s. 124–125
3. ↑  O´Callaghan, s. 125

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Naarajärven lentokenttä** tai **Pieksämäen lentokenttä** (ICAO:n lentokenttätunnus **EFPK**) on Pieksämäen Naarajärvellä sijaitseva lentokenttä, jolla on kesäisin vilkasta purjelento- ja ultrakevytlentotoimintaa. Kentän asfaltoidun kiitoradan pituus on 740 metriä ja leveys 18 metriä. Kentällä ei ole polttoaineen jakelua. Kenttää pitää Naarajärvi-Säätiö.

16. syyskuuta 2000 Rhönlerche II "Motorlerche" -moottoripurjelentokone menetti tehonsa lentoonlähdössä ja törmäsi lentokenttää ympäröivän metsän reunapuihin vaurioituen. Ohjaaja ei loukkaantunut. Kesäkuussa 2004 kentälle palaamassa ollut Cessna-pienkone putosi metsään kentän lähellä, ohjaaja loukkaantui. 

Naarajärven lentokentän yhteydessä sijaitsee poliisien ajokoulutuskeskus, jossa Liikkuva poliisi järjestää valtakunnallista ajokoulutusta poliiseille sekä tullin, puolustusvoimien ja rajavartiolaitoksen virkamiehille. Keskuksen alueella on lentokentän koillispuolella sijaitseva 2,3 kilometriä pitkä harjoitusrata, harjoittelusuora ja kitkaympyrä. Keskuksen kalustoon kuuluu lähes sata erilaista ajoneuvoa ja lisäksi traktoreita hinaus- ym. toimiin.

Naarajärven lentokenttä valmistui sotavuosina ja sieltä käsin toimi jatkosodan alkuvaiheessa Hävittäjälentolaivue 28, joka suojasi kenttäarmeijan liikekannallepanoa. Laivueen siirryttyä Joroisten lentokentälle Naarajärven kenttää käytettiin satunnaisesti eri lentolaivueiden tukikohtana. Vuoden 1941 lopulla kentälle perustettiin Ilmavoimien viestivarikko, johon kuului esikunta, viestikomppania ja varikko-osasto.

Lähteet
-------

1. ↑  Lentopaikat.fi : Pieksämäki (EFPK)
2. ↑  Lento-onnettomuus Naarajärvellä 16.9.2000, Onnettomuustutkimuskeskus Tutkintaselostus C 13/2000 L
3. ↑  Lentäjä loukkaantui koneen pudotessa, Helsingin Sanomat 17.6.2004 (Tilaajille)
4. ↑  Poliisien ajokoulutuskeskus, Pieksämäki, Tekniikan Maailma 21.3.2012
5. ↑  Asko Hankilanoja : Pieksämäen aikajana, 1930- ja 1940-luvut
**Ekspressiivinen taideterapia** on monitaiteellinen taideterapian laji jossa yhdistellään useita eri ilmaisumuotoja esimerkiksi musiikkia, teatteria, runoutta, tanssia tai muuta taidelajia. Taideterapiassa käytetään yleensä vain yhtä taidelajia. Ekspressiivistä taideterapiaa käytetään ryhmä- tai yksilöterapiassa. Siinä käytetään luovaa prosessia ongelmien analysointiin ja ratkaisemiseen. Hyötyäkseen terapiasta ei tarvitse olla taiteellista taustaa tai koulutusta.

Historia
--------

Ekspressiivinen taideterapia sai alkunsa USA:ssa Lesley Universityssa, Bostonissa 1970-luvulla ryhmä taiteilijoita ja terapeutteja joihin kuuluivat myös Paolo Knill ja Shaun McNiff.

### Teoreettinen viitekehys

Ekspressiivinen taideterapia ei nojaa mihinkään psykoterapeuttiseen viitekehykseen vaan on fenomenologinen (ilmiöpohjainen) menetelmä. Terapeutti ei tulkitse asiakkaan/potilaan tekemiä teoksia, vaan asiakas/potilas itse tekee tulkinnat ja merkityksen annot. Terapeutti auttaa prosessia kysymyksillä, jotka auttavat havainnoimaan prosessia ja kehollisia ja tunneaistimuksia. Työskentely kehollisesti ja aistisesti pelkän tunteista ja kokemuksista puhumisen sijaan antaa tilaa työstää kokemuksia ja tunteita ilman järkeistämistä ja logiikkaa. Luovuudelle on tilaa, jolloin tekijän kokemukseksi voi nousta asioita, joihin järkeilyllä ja logiikalla ei pääse. Tämä tunnetaan ekspressiivisessä taideterapiassa ns. poieettisena tietona, eli tekemällä saavutettavana tietona. 

### Kehittäjät

Keskeisimpiä nimiä ekspressiivisessä taideterapiassa ovat Paolo Knill, Shaun McNiff, Steven K. Levine, Ellen G. Levine, Margo Fuchs, Marcus Scott-Alexander.

### Keskeisiä käsitteitä

* Low skill -high sensitivity
* Art as a way of knowing
* Trust the process
* Play space -leikin tila
* Poieettinen tieto

### Opiskelu

* EGS
* Muurlan opisto
* Inartes -instituutti

Lähteet
-------

1. ↑  Expressive Arts Therapy *Psychology Today*. Viitattu 24.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  philosophy *Expressive Arts Institute*. Viitattu 24.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Klammer, Shelley: Expressive Art Inspirations *Expressive Art Workshops*. Viitattu 24.12.2019. (englanniksi)
* Cathy Malchiodi: Expressive Arts Therapy: A Creative Career Path *Psychology Today*.  29.7.2014. Viitattu 24.12.2019. (englanniksi)
**Jakob Robert Runeberg** (7. maaliskuuta 1846 Porvoo – 13. lokakuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen laivanrakennusinsinööri ja omana aikanaan Pohjoismaiden johtava jäänmurtajien suunnittelija.

Runebergin vanhemmat olivat runoilija Johan Ludvig Runeberg ja Fredrika Charlotta Runeberg o. s. Tengström. Hän opiskeli koneenrakennusta Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuosina 1862–1867 ja erikoistui sitten höyrylaivojen ja jäänmurtajien suunnitteluun. Hän opiskeli laivanrakennusta ja koneensuunnittelua myös ulkomailla Cherbourgissa, Newcastlessa ja Marseillessa. Vuonna 1877 Runeberg suunnitteli Suomen ensimmäisen jäävahvistetun höyrylaivan S/S Expressin joka alkoi liikennöidä talvisin Hanko–Tukholma-reitillä. Runeberg muutti 1879 Pietariin ja perusti sinne 1881 oman insinööritoimiston *Bureau Vega, tekninen konsultaatio- ja agentuuriliike*. Hänestä tuli 1800-luvun lopulla Pohjoismaiden johtava jäänmurtajien suunnittelija. Runeberg suunnitteli laivoja ja höyrykoneita ja vuonna 1879 hän suunnitteli Viipurissa asuessaan lentoveneen jonka voimanlähteenä oli 15 hevosvoiman höyrykone. Runeberg ei kuitenkaan onnistunut lentämään tällä laitteella useista yrityksistään huolimatta. 

Runeberg oli vuonna 1876 Helsingissä järjestetyn Suomen ensimmäisen yleisen taide- ja teollisuusnäyttelyn näyttelykomissaarina sekä toimi suomalaisena komissaarina Pariisin maailmannäyttelyissä vuosina 1878 ja 1900.

Runeberg välitti myös suomalaisia teollisuustuotteita kuten veneitä, laivoja, maatalouskoneita, polttomoottoreita ja lokomobiileja Venäjän markkinoille. Hän välitti myös katukiviä Suomesta Venäjälle. Venäjän vallankumouksen jälkeen Runeberg joutui lähtemään vuonna 1918 Pietarista omaisuutensa menettäneenä. 

Robert Runeberg oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäinen avioliitto oli Naima (Naema) Forsmanin (1859–1905) kanssa ja myöhemmin Runeberg oli naimisissa ensin Tatjana K. Grosoffin (1886–1911) kanssa ja sitten Wilhelmina Elisabeth Ploomin (s. 1892) kanssa.

Teoksia
-------

* *Berättelse med anledning af Finlands deltagande i Pariser verldsutställningen 1878*. Helsingfors 1879
* *Kertomus Suomen osan-ottamisesta yleiseen Wenäjän taide- ja teollisuusnäyttelöön Moskovassa v. 1882*. Helsinki 1883

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uppslagsverket Finland : Robert Runeberg[vanhentunut linkki]
2. ↑  Ihminen on aina haaveillut lentämisestä – haaveet ovat johtaneet välillä hurjiin yrityksiin, Helsingin Sanomat 2.7.2015
3. 1 2  Runebergin lapset[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Härö : Höyrykoneiden avulla lentoon? Varhaisilmailun virstanpylväitä höyrytekniikan näkökulmasta, Suomen Höyrykoneyhdistys ry. raportti 1/2004 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kartanosta Perniössä Salossa. Koskella Tl sijaitsevasta kartanosta on artikkeli Koskenkartano.*
Kosken kartano vuonna 1929.
Kosken kartanon herefordkarjaa.
**Kosken kartano** (ruots. *Koskis gård*) on Kosken ruukkiyhdyskunnassa Varsinais-Suomen ja Uudenmaan rajalla sijaitseva kartano. Kartano sijaitsee Salon kaupungissa ja kuului Perniöön ennen vuoden 2009 kuntaliitosta.

Kosken kartano tuottaa hereford-luomulihaa ja maaseutuelämyksiä kartanokierrosten merkeissä. Tilalla viljellään nurmirehua, ohraa, rypsiä, ruista, kauraa ja vehnää. Kosken kartanon omistavat Fredrik ja Helena von Limburg Stirum.

Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Kosken ruukinalueen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. WWF valitsi Kosken kartanon vuonna 2014 Suomen ympäristöystävällisimmäksi maatilaksi. Kosken kartano on saanut Suomen ensimmäisen yksityiselle metsänomistajalle myönnetyn FSC-sertifikaatin.

Kartanon punamullattu rakennus on vuodelta 1731. Nykyisen asunsa se on saanut 1920-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hiili maahan -projektissa mukana olevat tilat *carbontosoil.com*. Viitattu 14.3.2019.
2. 1 2  Kosken ruukinalue *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
3. ↑  Kosken kartano rohkaisevana esimerkkinä *metsonpolku.fi*.  19.6.2014.  Arkistoitu 5.12.2020. Viitattu 14.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kosken kartanon kotisivut *koskis.fi*. Viitattu 14.3.2019.
* Koskis gård, Uppslagsverket Finland (ruotsiksi)
* "Ympäristö etusijalla", juttu Kosken kartanosta, *Maatilan Pellervo*, kesäkuu 2019.
**Ekspressionismi** on noin 1910–1925 Euroopassa, varsinkin Saksassa, vaikuttanut arkkitehtuurin tyylisuunta. Ekspressionismin mukaan arkkitehdin persoonallisen idean tuli ilmetä rakennuksen vapaasti muotoilluissa, abstrakteissa ja veistoksellisissa muodoissa. Ekspressionistisella arkkitehtuurilla on selvä sisällöllinen yhteys kuvataiteen ja kirjallisuuden ekspressionismiin.

Varhaisimpia esimerkkejä ekspressionismista arkkitehtuurissa olivat useat Hans Poelzigin teollisuusrakennukset sekä Bruno Tautin suunnittelema Kölnin lasinen näyttelypaviljonki vuodelta 1914. Taut laati myös useita utopistisia kaupunkisuunnitelmia, jotka edustavat ekspressionismia. Myös useat sittemmin modernisteina tunnetuksi tulleet arkkitehdit tekivät ekspressionistisia suunnitelmia. Näihin kuuluivat muun muassa Ludwig Mies van der Rohen Berliinin tekemä toimistorakennuksen suunnitelma vuodelta 1921, Walter Gropiuksen März-kaatuneiden muistomerkki ja Peter Behrensin Hoechst AG:n toimistorakennus.

Ekspressionistisen arkkitehtuurin merkittävimpiä töitä ovat Hans Poelzigin Grosses Schauspielhaus, Erich Mendelsohnin Einstein-torni ja Fritz Högerin Chilehaus. Ekspressionismi näkyi myös useissa Dominikus Böhmin ja Otto Bartningin kirkoissa ja myös 1910- ja 1920-luvun elokuvien lavasteissa. Alankomaissa Amsterdamin koulukunta ja Italiassa futurismin monet suunnitelmat edustavat myös ekspressionismia. Rudolf Steinerin Baseliin suunnittelema, vuosina 1924–1928 rakennettu Goetheanum luetaan myös ekspressionistisen arkkitehtuurin merkittävimpiin töihin.

Kuvagalleria
------------

* Bruno Taut: Lasipaviljonki (1914)
* Hans Poelzig: Grosses Schauspielhaus (1919)
* Erich Mendelsohn: Einstein-torni (1920–1924)
* Peter Behrens: Hoechstin toimistorakennus (1921–1924)
* Fritz Höger: Chilehaus (1922–1924)
* Rudolf Steiner: Goetheanum (1924–1928)

Katso myös
----------

* Tiiliekspressionismi

Lähteet
-------

* Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8
* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2 3  Jokinen & Honkala 2000, s. 62 ja 66
2. ↑  Curl 1999, s. 235
Sanctity esiintymässä Oslossa vuonna 2007.
**Sanctity** on vuonna 2000 Ashevillessä, Pohjois-Carolinassa perustettu thrash metalia soittava yhtye. Yhtye on julkaissut toistaiseksi yhden albumin, vuonna 2007 ilmestyneen *Road to Bloodshedin*.

Historia
--------

Sanctity kiersi soittamassa Pohjois-Carolinassa, Tennesseessä ja Etelä-Carolinassa, missä Trivium näki yhtyeen livenä. Triviumin laulaja-kitaristi Matt Heafy vaikuttui näkemästään ja lähetti yhtyeen materiaalia Roadrunner Recordsin Monte Connorille.

Myöhemmin vuonna 2005 Sanctity julkaisi ensimmäisen musiikkivideonsa "Zeppon", jonka ohjasi Ramon Boutviseth. Yhtye oli Roadrunnerin listoilla ja pääsi Yhdysvaltain-kiertueelle DragonForcen kanssa alkuvuodesta 2006. Megadethin Dave Mustaine noteerasi Sanctityn settilistan yhdessä heidän konsertissaan ja kutsui yhtyeen kesämetallimusiikkifestarilleen, Gigantourille. Myöhemmin samana vuonna Sanctity auttoi levy-yhtiötovereitaan Triviumia heidän ensimmäisellä Yhdysvaltain-kiertueellaan, jolla oli mukana myös Children of Bodom. Sanctityn ensimmäinen albumi *Road to Bloodshed* julkaistiin 24. huhtikuuta 2007. Sen myötä yhtye lähti Euroopan-kiertueelle mukanaan Trivium, Gojira ja Annihilator. Lisäksi he lämmittelivät Zakk Wylden Black Label Society -yhtyettä Yhdysvaltain-kiertueensa alussa. Seuraavana kesänä Sanctity lähti jälleen Yhdysvaltojen lavoille mukanaan Machine Head, Arch Enemy ja Throwdown. Lokakuussa 2007 yhtye pääsi myös Britteinsaarille Evilen ja Romeo Must Dien kanssa.

Jäsenet
-------

* Zach Jordan (laulu, kitara)
* Zeff Childress (kitara)
* Scott Smith (basso)
* Jeremy Smith (rummut)

Julkaisut
---------

### Demot

* Untitled (2003)
* "Harvest" – 4:18
* "Images" – 4:36
* "Two Days from Yesterday" – 4:12
* Untitled (2005)
* "Driftwood"
* "Lost to Ego"
* "Seconds"
* "Brotherhood"

### EP:t

* Bedroom Sessions (2004)
* "Shallow Lies" – 3:43
* "Flatline" – 4:27
* "Two Days" – 4:08
* "Lament" – 1:54
* "Zeppo" – 5:35

### Musiikkivideot

* "Zeppo" (2005)
* "Beneath the machine" (2007)
* "Beloved Killer" (2007)

### Albumit

* Road to Bloodshed (2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sanctity** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen kotisivu
"**Sweet Georgia Brown**" on Ben Bernien, Kenneth Caseyn ja Maceo Pinkardin kirjoittama amerikkalainen popkappale vuodelta 1925. Orkesterinjohtaja Bernie nauhoitti ensimmäisen hittiversion kappaleesta, mutta on epäselvää, osallistuiko hän kappaleen kirjoittamiseen vai merkittiinkö hänet sopimuksesta yhdeksi kappaleen tekijöistä. Bernien versio pysyi poplistan kärjessä 13 viikkoa, ja samana vuonna Isham Jonesin orkesteri ja Ethel Waters nauhoittivat omat tulkintansa kappaleesta. Kappaleesta on sittemmin tullut pop- ja jazzstandardi, ja sen ovat levyttäneet muun muassa Bing Crosby, Count Basie, Dave Brubeck, Benny Carter, Ella Fitzgerald, Stan Getz, Dizzy Gillespie, Stephane Grappelli, Coleman Hawkins, Gene Krupa, Charlie Parker, Oscar Peterson, Bud Powell, Django Reinhardt, Art Tatum, Ben Webster ja Lester Young.

Koripallojoukkue Harlem Globetrotters on käyttänyt laulua tunnuskappaleenaan vuodesta 1952 lähtien. Tämän version nauhoitti Brother Bones and His Shadows.

Sävellys
--------

Kappaleen sävellaji on G-duuri, mutta ensimmäiset neljä tahtia seuraavat E-dominanttiseptimisointuun (E7) kuuluvia nuotteja, seuraavat neljä A7:ään, ja seuraavat neljä D7:ään. Tämä rakenne tuo monipuolisuutta sointukulun päällä improvisoivalle muusikolle, mutta laulajalle tiettyjen pääsävellajiin kuulumattomien sävelten, kuten C♯:n tai G♯:n, löytäminen voi osoittautua haasteelliseksi.

Kappaleen sointukulun päälle on sävelletty useita myöhempiä jazzkappaleita, kuten Jackie McLeanin "Donna", Miles Davisin "Dig" ja Thelonious Monkin "Bright Mississippi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeremy Wilson: Sweet Georgia Brown *JazzStandards.com*. Viitattu 21.2.2010. (englanniksi)
2. ↑  Philip Furia ja Michael L. Lasser: *America's Songs: The Stories Behind the Songs of Broadway, Hollywood, and Tin Pan Alley*, s. 51. CRC Press, 2006. ISBN 0415972469. (englanniksi)
3. ↑  William Emmett Studwell ja Mark Baldin: *The Big Band Reader: Songs Favored by Swing Era Orchestras and Other Popular Ensembles*, s. 163. Haworth Press, 2000. ISBN 0789009145. (englanniksi)
4. ↑  Alabama Music Hall of Fame *alamhof.org*.  Arkistoitu 20.4.2009. Viitattu 21.2.2010. (englanniksi)
5. ↑  Alec Wilder ja James T. Maher: *American Popular Song: The Great Innovators, 1900–1950*, s. 461. Oxford University Press US, 1972. ISBN 0195014456. (englanniksi)
| "Sweet Dreams"Alan Walker & Imanbek |
| --- |
| Singlen "Sweet Dreams" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Walker Racing League EP* |
|  Julkaistu | 11. kesäkuuta 2021 |
|  Tuottaja(t) | Walker, Imanbek |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 02.18 |
|  Levy-yhtiö | MER, Sony Music Entertainment |
| Alan Walkerin muut singlet |
| "Believers"2021 | "Sweet Dreams"2021 | "Don’t You Hold Me Down"2021 |
| Imanbekin muut julkaisut |
| "Baddest"2021 | "Sweet Dreams"2021 | "Feel Good"2021 |

**Sweet Dreams** on brittiläisnorjalaisen DJ-tuottajan Alan Walkerin sekä kazakstanilaisen musiikkituottajan Imanbekin musiikkikappale. Se julkaistiin Walkerin "Walker Racing League" EP:n ensimmäisenä singlenä 11. kesäkuuta 2021. Kappaleen on sanoittanut Walker, joka myös tuotti sen Imanbekin kanssa. Sen kertosäe samplaa Scatman Johnin kappaletta "Scatman (Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop)". Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Walkerin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä. Video kuvattiin Dubaissa ja Ras Al Khaimahissa.

"Sweet Dreams" oli kaupallisesti huono menestys, sillä se pääsi singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Norjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sweet Dreams – Single by Alan Walker & Imanbek on Apple music *music.apple.com*.
2. ↑  WeRaveYou: Alan Walker & Imanbek cross paths on new track *weraveyou.com*.
3. ↑  Alan Walker x Imanbek - Sweet Dreams (Official Music Video) *youtube.com*.
4. ↑  DJ Alan Walker on shooting new video ‘Sweet Dreams’ in the UAE: ‘Experiencing the desert was amazing' *thenationalnews.com*.
5. ↑  Alan Walker / Imanbek – Sweet Dreams *norwegiancharts.com*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sweet Dreams (Alan Walker and Imanbek song)
*Tämä artikkeli Käsittelee Uriah Heepin kappaletta. "Sweet Lorraine" on myös yhdysvaltalainen kappale vuodelta 1928.*

| "Sweet Lorraine"Uriah Heep |
| --- |
| Singlen "Sweet Lorraine" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *The Magician’s Birthday* |
|  B-puoli | "Rain" |
|  Julkaistu | joulukuu 1972 |
|  Formaatti | 7"-single |
|  Tekijä(t) | Mick Box, David Byron, Gary Thain |
|  Tyylilaji | hard rock |
|  Kesto | 04.13 |
|  Levy-yhtiö | Bronze, Mercury |
| Listasijoitukset |
|  Yhdysvallat: 91. |
| Uriah Heepin muut singlet |
| "Spider Woman"1972 | "Sweet Lorraine"1972 | "Stealin’"1973 |

**"Sweet Lorraine"** on brittiläisen rock-yhtye Uriah Heepin vuonna 1972 julkaistu kappale. Se sisältyy yhtyeen samana vuonna julkaistulle *The Magician’s Birthday* -albumille. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhteistyössä kitaristi Mick Box, laulusolisti David Byron ja basisti Gary Thain.

Yleistä
-------

"Sweet Lorraine" edustaa suoraviivaista rockia, jossa Moog-syntetisaattori sekä kitara ovat pääosassa. Kappaleen sanoituksissa kerrotaan naisesta, Lorrainesta, joka haluaa olla humalassa ja huumeiden vaikutuksen alaisena sekä juhlia ja tanssia.

Kappaleesta tuli julkaisunsa jälkeen suosittu konserttinumero, ja se on nykyisinkin usein soitettu kappale yhtyeen konserttiohjelmistossa.

Vastaanotto
-----------

Kappale julkaistiin singlenä ainakin Yhdysvalloissa, Kanadassa, Italiassa ja Uudessa-Seelannissa, jossa se menestyi hyvin. Yhdysvalloissa kappale nousi listan sijalle 91.

Singlen sisältö
---------------

**A-puoli**

1. Sweet Lorraine – 4.13 (säv. Box/Thain/Byron)

**B-puoli**

1. 
2. Rain – 3.59 (säv. Hensley)

Kokoonpano
----------

* David Byron – laulu
* Ken Hensley – Hammond B3 -urut, Moog-syntetisaattori, taustalaulu
* Mick Box – kitara
* Gary Thain – bassokitara
* Lee Kerslake – rummut, taustalaulu

Lähteet
-------

1. ↑  Uriah Heep - Sweet Lorraine / Blind Eye by Uriah Heep - Rate Your Music rateyourmusic.com. Viitattu 4.2.2013. (englanniksi)
2. 1 2  The Magician’s Birthday -albumin Expanded De-Luxe Editionin kansilehtinen
3. ↑  Uriah Heep - The Magician’s Birthday (album review) *sputnikmusic.com*. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)
4. ↑  Sweet Lorraine by Uriah Heep Songfacts *songfacts.com*. Viitattu 30.5.2011. (englanniksi)
5. ↑
Heikki Kaukoranta Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 2011.
**Ilmo Kauppi Äyrämö Heikki Samuli Kunnari Kaukoranta** (s. 20. elokuuta 1942 Seinäjoki) on sarjakuvien suomentaja ja sarjakuvalehtien päätoimittaja, joka on työskennellyt vuosikymmeniä sarjakuvan parissa. Hän on muun muassa suomentanut *Tintti*-sarjakuvia, *Corto Malteseja* ja *Lucky Lukeja* yhdessä puolisonsa Soile Kaukorannan (1942–2004) kanssa.

Kaukoranta opiskeli estetiikkaa, folkloristiikkaa ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa 1962–1970. Hän työskenteli vuosina 1964–2006, eläkkeelle jäämiseensä saakka, päätoimisesti kirjastonhoitajana Kansalliskirjastossa, jossa hän muun ohessa huolehti kirjaston sarjakuvakokoelmasta ja teki sarjakuvasta joukon ensimmäisiä suomenkielisiä tutkielmia.

Kaukoranta sai Otavan kirjasäätiön tunnustuspalkinnon 1979 ja Lempi Grand Prix’n Kemin sarjakuvapäivillä 2009 toiminnastaan sarjakuvan hyväksi. Hän sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän sarjakuvaneuvoksen arvonimen vuonna 1981.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Römpötti, Harri: Kääntäjäkonkari on sarjakuvien esitaistelija: Heikki Kaukoranta on suomentanut muun muassa Tinttiä, Corto Maltesea ja Krazy Katia *HS.fi*.  16.8.2022. Viitattu 16.8.2022.
2. 1 2  Heikki Kaukoranta SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
3. ↑  Lempi-palkinnot 2009 – Lempi Grand Prix Heikki Kaukorannalle (Arkistoitu sivu) Kemin sarjakuvakeskus.  Arkistoitu 24.4.2016. Viitattu 16.8.2022.
4. ↑  Kolme Koota: Kaukoranta, Kiukkonen, Koski. (Arkistoitu sivu) *Verkkari*, 2006, nro 3. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.8.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Laitinen, Maarit: Heikki Kaukoranta – rakkaudesta sarjakuvaan.  *Kääntäjä-Översättaren*, 2015, nro 1, s. 6–9. ISSN 0356-4649.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |