recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**CDP** (entinen Carbon Disclosure Project) on itsenäinen, voittoa tavoittelematon järjestö, joka auttaa yrityksiä ja kaupunkeja laskemaan ja raportoimaan ympäristövaikutuksensa. Yrityksien ja kaupunkien tekemät raportit ovat julkisia ja niitä voivat hyödyntää mm. sijoitusyhtiöt, poliitikot, erilaiset järjestöt, tutkijat ja toimittajat. Vuonna 2021 yli 14 000 organisaatiota julkisti ympäristötietonsa CDP:n kautta. CDP pyytää yrityksiä vastaamaan vuosittain kyselyyn, jossa ne selostavat yksityiskohtaisesti vaikutuksista ilmastonmuutokseen, veteen ja metsiin, sekä strategioista, joilla niihin liittyviä riskejä vähennetään.

CDP pisteyttää yritysten ja kaupunkien antamavat vastaukset ja määrittää pisteiden perusteella tason, jolla yritys tai kaupunki toimii suhteessa muihin raportoineisiin tahoihin. Kriteeristöä ja pisteytystä päivitetään ja kiristetään vuosittain. Vuonna 2020 parhaalle eli A-tasolle (Leadership) pääsi ilmaston osalta 200, veden osalta 118 ja metsien osalta 24 yritystä. Vain 14 yritystä saavutti A-tason kaikissa kolmessa ohjelmassa.

CDP:n ohjelmat
--------------

### Ilmasto

CDP:n ilmastonmuutosohjelman tavoitteena on vähentää yritysten kasvihuonekaasupäästöjä ja lieventää ilmastonmuutokseen liittyviä riskejä. Ilmastonmuutos on CDP:n ensimmäinen ja vanhin ohjelma. CDP pyytää tietoja ilmastoriskeistä ja vähäpäästöisyyden tuomista mahdollisuuksista maailman suurimmilta yrityksiltä yli 680 allekirjoittaneen institutionaalisen sijoittajan puolesta.

### Vesi

CDP:n työ vesiturvallisuuden parissa motivoi yrityksiä paljastamaan ja vähentämään ympäristövaikutuksiaan. Vuonna 2020 CDP:n vesiraportoinnissa oli mukana 500 yritystä.

### Metsä

Metsäohjelma tarjoaa yrityksille toimintakehyksen metsiin liittyvien riskien ja mahdollisuuksien mittaamiseen ja hallintaan, edistymisen läpinäkymiseen raportoimiseen ja sitoutumiseen. ennakoivaan toimintaan metsien ja ekosysteemien ennallistamiseksi.*selvennä* Vuonna 2020 CDP:n metsäraportoinnissa oli mukana 211 yritystä. CDP kerää tietoa neljästä maataloushyödykkeestä, jotka aiheuttavat suurimman osan maailmanlaajuisesta metsäkadosta. Näitä hyödykkeitä ovat puutavara, palmuöljy, karja ja soija. Vuonna 2019 CDP aloitti myös tiedon keräämisen kaivosalan biologisen monimuotoisuuden vaikutuksista, riskeistä ja mahdollisuuksista.

### Arvoketju

Valtaosa yritysten ympäristövaikutuksista syntyy yritysten arvoketjussa. Tämän vuoksi CDP on aloittanut myös arvoketjuraportoinnin. CDP:n arvoketjuohjelman kautta yritykset voivat sitouttaa omia toimittajiaan ja muita yhteistyökumppaneita ympäristötyöhön. Yli 280 CDP:n jäsenyritystä on mukana ohjelmassa.

### Kaupungit

Kaupunkiohjelma tarjoaa kaupungeille alustan, jolla ne voivat mitata, hallita ja paljastaa ympäristötietojaan. Yli 1000 kaupunkia mittaa ja julkistaa ympäristötietoja vuosittain CDP:n kautta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. 1 2
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Projektin kotisivu (englanniksi) cdp.net
Juan Manuel de Rosas
Francisco Franco
**Caudillo** tai **caudilho** (suom. *johtaja*) on latinalaisamerikkalainen poliittinen johtajatyyppi, joka syntyi Latinalaisen Amerikan itsenäisyyssotien myötä 1800-luvulla. *Caudillot* eivät perinteisesti olleet sitoutuneet mihinkään tiettyyn poliittiseen ideologiaan tai liikkeeseen, ja vaikka he usein uransa alussa vastustivat maan vallitsevaa oligarkiaa, he lähes poikkeuksetta nousivat itse oligarkeiksi ja harvoin horjuttivat vallitsevaa sosioekonomista järjestystä.

Ensimmäiset *caudillot* olivat omia yksityisiä armeijoitaan johtaneita kenraaleita ja suurmaanomistajia (*hacendado*), jotka käyttivät sotilaallista voimaansa noustakseen valta-asemiin vasta itsenäistyneissä valtioissa.

Lähes kaikissa Latinalaisen Amerikan valtiossa on jossain vaiheessa ollut *caudilloja*. Heistä tunnetuimpia ovat argentiinalaiset Juan Manuel de Rosas ja Juan Facundo Quiroga, ecuadorilainen Gabriel García Moreno ja meksikolaiset Antonio López de Santa Anna ja Porfirio Díaz sekä dominikaanilainen Rafael Leónidas Trujillo.

Espanjassa Francisco Franco käytti itsestään termiä *el Caudillo* ilman sen latinalaisamerikkalaisia negatiivisia konnotaatioita.*selvennä*

Katso myös
----------

* Personalismo
* Machismo

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  "caudillo." The Columbia Electronic Encyclopedia, Sixth Edition. Columbia University Press. 2003. Answers.com 02 Jul. 2009.

Kirjallisuutta
--------------

* Richard A. Haggerty (ed.): "1. Historical Setting - A Century of Caudillismo", *Venezuela: a country study*. 4th ed.. Federal Research Division, Library of Congress, 1993. ISBN 084440747X. (englanniksi)
Benrdt ja Aina Blom.
**Berndt Valdemar Blom** (15. maaliskuuta 1868 Tampere – 10. kesäkuuta 1932 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Hänen vanhempansa olivat seppä Berndt Gabriel Blom ja Juliana Wilhelmina Dahlberg. Blom kävi Tampereen reaalikoulun ja opiskeli Suomen polyteknillisen opiston arkkitehtuuriosastolla 1887–1891.

Blom harjoitteli opiskeluaikanaan muurarin ammattia kaksi kuukautta, toimi piirtäjänä arkkitehti Gustaf Nyströmin luona Helsingissä kaksi kuukautta ja Tampereen kaupunginarkkitehti Lambert Petterssonin luona 16 kuukautta. Vuodesta 1892 lähtien hänellä oli oma toimisto Tampereella. Arkkitehdintyönsä ohella hän toimi Tampereen palomestarina vuodesta 1891 lähtien.

Blom muutti vuonna 1902 Tampereelta Helsinkiin, jossa hän toimi Suomen Teollisuudenharjoittajien Keskinäisen Paloapuyhdistyksen teknillisenä tarkastajana. Blom oli ensimmäisiä suomalaisia asiantuntijoita palosuojelun ja sammutustoimen alalla. Hänen aloitteestaan perustettiin Suomen Palosuojeluyhdistys ja lukuisia kaupunkien ja teollisuuslaitosten paloasemia rakennettiin hänen piirustustensa mukaan.

Suunnittelutöitä
----------------

* Koison talo, Tampere, 1895 (purettu)
* Sahalahden kirkon korjaus, 1895
* Lempäälän Pyhän Birgitan kirkon sisäkorjaus, 1895
* Jämsänkosken sulfiittiselluloosatehdas, 1897
* Tampereen puuvillateollisuus oy:n tehdas, 1899, nykyisin Holiday Club Tampereen kylpylä
* Viikinsaaren poliisivahtikonttori, Tampere, 1899, nykyisin Pyhäjärven kappeli
* Kalevankankaan hautausmaan aita, Tampere, 1900
* Hämeen maanviljelijäin kaupan höyrymylly, Tampere, 1902, nykyisin Ravintola myllärit
* Lempäälän vanha pappila, 1903
* Perkkaan kappeli, Espoo, 1929
* Pitäjänmäen kyläkirkko, Helsinki, 1929

Lähteet
-------

* *Matrikkeli sisältävä elämäkerrallisia tietoja teknillisen reaalikoulun, Helsingin polyteknillisen koulun ja Suomen polyteknillisen opiston opettajista ja oppilaista 1849–1897 sekä historiikit oppilaitoksen, teknoloogisen yhdistyksen ja polyteknikkojen yhdistyksen toiminnasta*, s. 321. Polyteknikkojen yhdistys 1899.

1. 1 2  Arkkitehti Berndt Blom, Aamulehti, 12.06.1932, nro 157, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Oletetut uuden DNA:n syntesoitumistavat. Näistä semikonservatiivinen osoittautui oikeaksi.
**Semikonservatiivinen malli**kuvaa mekanismia, jolla DNA replikoituu eli kahdentuu kaikissa tunnetuissa soluissa. Se saa nimensä siitä, että tämä transkriptiomekanismi oli yksi kolmesta alun perin ehdotetusta mallista DNA:n replikaatioon:

* Semikonservatiivinen replikointi tuottaisi kaksi kopiota, joista kumpikin sisältäisi yhden alkuperäisen kaksoiskierteen juosteista ja yhden uuden juosteen.
* Konservatiivisessa replikoinnissa alkuperäisen DNA-molekyylin kaksoiskierteen juosteet jäisivät yhteen ja kaksoiskierre tuottaisi kopion, joka koostuisi kahdesta uudesta juosteesta, jotka sisältävät kaikki uudet DNA-emäsparit.
* Dispersiivinen replikointi tuottaisi kaksi kopiota DNA:sta, jotka molemmat sisältäisivät erillisiä DNA-alueita, jotka koostuisivat kokonaan alkuperäisen DNA:n juosteiden osista tai kokonaan uusista, syntetisoiduista juosteiden osista.

Watsonin ja Crickin vuonna 1953 selvittämä DNA:n rakenne viittasi siihen, että kumpikin kaksoiskierteen juoste toimi mallina uuden juosteen synteesille. Kuitenkaan ei tiedetty, miten äskettäin syntetisoidut juosteet yhdistyivät alkuperäisiin juosteisiin muodostaen kaksi kaksoiskierteistä DNA-molekyyliä. Semikonservatiivinen malli tuntui kaikkein järkevimmältä, koska se mahdollisti jokaisen uuden juosteen pysyvän liittyneenä templaattijuosteeseensa. Nikolai Koltsov kannatti semikonservatiivista mallia, jota tukivat myös Meselson-Stahlin kokeilu ja muut kokeet, jotka mahdollistivat vanhojen ja uusien säikeiden jakautumisen autoradiografisen visualisoinnin replikoiduissa kromosomeissa. 

Kokeelliset todisteet vahvistivat, että kyseessä oli semikonservatiivisen mallin mukainen muodostuminen. Ensimmäisessä replikaatiossa syntyy kaksi DNA-ketjua, jotka molemmat sisältävät yhden alkuperäisen juosteen ja yhden uuden juosteen. Uusien ketjujen replikoiduttua uudelleen on neljä DNA-ketjua, joista kahdessa on edelleen yksi alkuperäinen juoste ja yksi uusi juoste. Kahdessa muussa ketjussa on kuitenkin yksi ensimmäisessä replikaatiossa syntynyt juoste ja yksi toisessa replikaatiossa syntynyt uusi juoste.

Viitteet
--------

1. ↑  Anthony J. F. Griffiths (1999). "8. The Structure and Replication of DNA", *An Introduction to genetic analysis*. San Francisco: W.H. Freeman. ISBN 0-7167-3520-2.
2. ↑   "The Replication of DNA in Escherichia coli"  (1958). *PNAS* **44**: 671–82. doi:10.1073/pnas.44.7.671. PMID 16590258.
3. ↑  Meselson M, Stahl FW. (2007) DNA-päällekkäisyyden puolikonservatiivisen tilan osoittaminen.
Englanti tai englantiin pohjautuva kreoli enemmistön äidinkielenä.  Englanti virallisena kielenä mutta vähemmistökielenä.
Englannin kielen sanaston lähteet laskettuna vuonna 1973 julkaistun *Shorter Oxford Dictionary* -sanakirjan 80 000 hakusanasta.  Germaaninen  Latina  Ranska  Kreikka  Muut/tuntematon  Erisnimistä
**Anglistiikka** eli **englantilainen filologia** on englannin kielen ja englanninkielisen kirjallisuuden ja kulttuurin tutkimusta. Aikaisemmin anglistiikka oli osa germanistiikkaa. Anglistiikan tutkijaa nimitetään anglistiksi.

Suomen vanhin anglistiikan oppituoli on Helsingin yliopistossa ja varsin nuori. Oppituoli perustettiin vuonna 1921. Helsingin yliopisto on kansainvälisesti tunnettu englantilaisen filologian tutkimuksestaan. Yliopiston englantilainen filologia syventyy englannin kielen erityispiirteisiin, kielellisiin varieteetteihin sekä englanninkielisten alueiden kirjallisuuteen ja kulttuureihin. Helsingin yliopistossa ala tarkastee sekä nykyenglantia että englannin kielen historiallinen kehitystä sen alkuvaiheista nykyiseen maailmankielen asemaan. Erityisen vahvoja aloja ovat nykykirjallisuus (amerikkalainen, brittiläinen, irlantilainen ja postkoloniaalinen), varhaismodernin ajan kirjallisuus, naiskirjallisuus, kerronnantutkimus, kognitiivinen kirjallisuudentutkimus ja kirjallisuusteoria. Helsingissä tutkimuksen keskeisiä teemoja ovat englannin kielen historian, kielikontaktien ja kielen vaihtelun ja muutoksen tutkimus, englannin kielen elektronisten aineistojen eli korpusten kokoaminen, korpustutkimus ja elektroniset editiot, englannin kielen asema lingua francana sekä englanninkielisen kirjallisuuden tutkimus 1500-luvulta nykyaikaan muun muassa kerronnallisia, postkolonialistisia ja kognitiivisia suuntauksia soveltaen.

Yliopistosta englantilaisesta filologiasta valmistuneet toimivat erilaisissa englannin kielen ammattitaitoa vaativissa tehtävissä. Näitä ovat koulutus ja tutkimus, teollisuus ja muu elinkeinoelämä, tekninen dokumentointi, diplomatia, valtionhallinto, kirjastoala, kustannusala, viestintä ja journalistiikka, kansainväliset järjestöt, kääntäminen, markkinointi, matkailuala sekä erilaiset johtamis- ja kehittämistehtävät.

Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin 89 anglistiikan alan väitöskirjaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kielitoimiston sanakirja *www.kielitoimistonsanakirja.fi*. Viitattu 3.11.2023.
2. ↑  Koivulehto, Jorma: Germaaninen filologia ja kansalliset tieteet *Virittäjä*.  1/1984. Kotikielen Seura. Viitattu 3.11.2023.
3. ↑  Filologi ja anglisti - 375 Humanistia *375humanistia.helsinki.fi*. Viitattu 8.11.2023.
4. ↑  Kieli muuttuu, samoin kielen tutkimus - 375 Humanistia *375humanistia.helsinki.fi*. Viitattu 3.11.2023.
5. ↑  Englantilainen filologia | Humanistinen tiedekunta | Helsingin yliopisto *www.helsinki.fi*. Viitattu 3.11.2023.
6. ↑  Englantilainen filologia - Kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikkö 2011–2012 *www.tuni.fi*. Viitattu 3.11.2023.
7. ↑  Karlsson, Fred: Kielitieteiden tohtorinväitöskirjat Suomessa 1902–2001: määrällisiä suuntauksia.  *Virittäjä*, 1/2003.  Kotikielen Seura. Artikkelin verkkoversio.
**Mournful Lines** on Oulussa vuonna 2013 perustettu kuusihenkinen metalliyhtye. Yhtyeen perusti laulaja-kitaristi Markus Jussila. Yhtye on seitsenvuotisen uransa aikana julkaissut omakustanteena kaksi studioalbumia oman yhdistyksensä ML Sounds Ry:n kautta. Tällä hetkellä*milloin?* yhtye työstää kolmatta albumiaan yhdessä saksalaisen tuottajan kanssa. Albumi on nimeltään Saga ja se julkaistaan kolmen EP:n kokonaisuutena, joista jokainen muodostavat oman teemansa. Yhtye solmi maailmanlaajuisen promootiosopimuksen yhdysvaltalaisen levy-yhtiön From The Depths Entertainmentin kanssa lokakuussa 2020.

Historia
--------

Vuoden 2012 lopulla yhtyeen laulaja-kitaristi Markus Jussila löysi muusikoiden.net -sivuston kautta jäsenet, joiden kanssa ensimmäiset treenit pidettiin jo vuoden 2013 tammikuussa. Siitä lähtien yhtye on keikkaillut tasaiseen tahtiin ympäri suomea. Debyyttialbumi Beneath Lies the Sorrow ilmestyi vuonna 2015. Seuraaja Versatility julkaistiin huhtikuussa 2018. Saman vuoden helmikuussa yhtyeen laulaja-kitaristi Markus Jussila ja kosketinsoittaja Matti Halonen järjestivät kiusaamisenvastaisen hyväntekeväisyystapahtuman Oulussa, jonka tuotot ohjattiin Tyttöjen Talolle Ouluun. Vuoden 2019 keväällä yhtye osallistui Untorock 2020 -bändikilpailuun, sijoittuen toiseksi. Tämän kilpailun myötä yhtye solmi managerisopimuksen oululaisen ohjelmapalveluita tuottavan yrityksen Oulun Ohjelmapalvelut Oy:n kanssa. Yhtyeen single Marionette julkaistiin lokakuussa 2020. Yhtye soittaa ensimmäiset kotimaan festarikeikkansa kesällä 2021. Vuoden 2022 ensimmäinen single julkaistaan 11. maaliskuuta ja se kantaa nimeä All The Anger. Syksyllä 2022 yhtye julkaisee uuden kappaleen yhteistyöprojektina ja siinä kuullaan laulussa Antti Railiota.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Beneath Lies the Sorrow (2015)
* Versatility (2018)

### Singlet

* In Autumn's Embrace (2015)
* Confine Me (2015)
* See Through (2018)
* Fallen Out (2018)
* Envy (2018)
* Marionette (2020)
* Pale Dead Walls (2021)
* Unknown Heaven Sent (2021)
* All The Anger (2022)
* Tomorrows Dream (2022)
* Love Is Cruel (2022)
* Enemy (2023)
* Nails In My Heart (2023)
* Fairytale Gone Bad (2023)
* The Name of the Game (2023)

Lähteet
-------

1. ↑  ML Sounds ry – Rekisteritiedot Suomen Asiakastieto. Viitattu 4.11.2020.
2. ↑  Toimittaja: Arto Mäenpää: Laulu parisuhteen sisäisestä narsismista sekä henkisestä ja fyysisestä väkivallasta: Mournful Linesin uusi kappale "Marionette" kuunneltavissa *KaaosZine*.  30.10.2020. Viitattu 4.11.2020.
3. ↑  From The Depths Entertainment *ftdmusic.com*. Viitattu 4.11.2020.
4. ↑
5. ↑  Hevillä stoppi kiusaamiselle *Ei Kiusita*. Viitattu 4.11.2020.
6. ↑  Spotify – Web Player *Spotify*. Viitattu 30.10.2023.
**β2-agonistit** on lääkeryhmä, jota käytetään astman ja muiden keuhkosairauksien hoitoon. Ne vaikuttavat β2-reseptoreihin.

β2-agonistit on kehitetty adrenaliinista, ja ne ovat tehokkaimpia lääkkeitä korjaamaan keuhkoputkien sileän lihaksen supistumista. Inhaloitavat β2-agonistit, kuten nopeavaikutteiset fenoteroli, formoteroli, salbutamoli, terbutaliini ja pitkävaikutteiset formoteroli ja salmeteroli vaikuttavat suoraan hengitysteiden sileään lihakseen. Niiden vaikutus on voimakas, vaikka inhaloitu annos on pieni.

Lievässä astmassa pyritään välttämään β2-agonistien käyttöä, sillä niiden jatkuva käyttö saattaa huonontaa lääkevastetta. Pitkävaikutteiset β2-agonistien kanssa on käytettävä samalla tulehduslääkitystä. Kerta-annokset pyritään pitämään pienenä ja näin yleensä haittavaikutukset, kuten lihasvapina ja sydämentykytys, jäävät pienemmäksi.

Lievää astmaa ja keuhkoputkien hyperreaktiivisuutta on erityisesti kestävyysurheilijoilla enemmän kuin tavallisilla ihmisillä. Sen hoitoa vaikeuttaa dopingsäännöt, sillä suurina annoksina otettavat β2-agonistit ovat kiellettyjä sekä harjoitus- että kilpailukaudella. Osa hengitettävistä aineista ovat sallittuja, jos urheilijalla on todettu astma. β2-agonisteja käytetään myös dopingaineina niiden hengitysteitä rentouttavan ja anabolisten vaikutusten takia. β2-agonistien vaikutus suorituskykyyn on kuitenkin kyseenalainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Haahtela, Tari: Beeta-2-agonistit *Terveyskirjasto*.  20.11.2009. Helsinki:  Kustannus Oy Duodecim. Viitattu 25.9.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Haahtela, Tari: Astma, urheilu ja dopingsäännöt *Terveyskirjasto*.  20.11.2009. Helsinki:  Kustannus Oy Duodecim. Viitattu 25.9.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Beta-2 Agonists *World of Sports Science*. The Gale Group, Inc. Viitattu 25.9.2012. (englanniksi)
4. ↑  Beta-2 agonists: Mode of action *doping-prevention.de*. Technische Universität München.  Arkistoitu 17.11.2013. Viitattu 25.9.2012. (englanniksi)
**Sosiaalivakuutuslautakunta** oli Suomessa 1975–2006 toiminut alueellinen toimielin, joka käsitteli ensimmäisenä asteena valituksia Kansaneläkelaitoksen päätöksistä. Lautakunnan toimialueena oli Kansaneläkelaitoksen määräämä vakuutusalue. Lautakuntia oli loppuaikoina viisi:

* Etelä-Suomen sosiaalivakuutuslautakunta Lahdessa
* Länsi-Suomen sosiaalivakuutuslautakunta Seinäjoella
* Lounais-Suomen sosiaalivakuutuslautakunta Turussa
* Itä-Suomen sosiaalivakuutuslautakunta Kuopiossa
* Pohjois-Suomen sosiaalivakuutuslautakunta Oulussa

Sosiaalivakuutuslautakunnan päätöksestä oli mahdollista valittaa tarkastuslautakuntaan. Sosiaalivakuutuslautakuntien edeltäjiä olivat sairausvakuutuslautakunnat. Sosiaalivakuutuslautakunnat korvasi sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunta.

Valtioneuvosto asetti sosiaalivakuutuslautakunnat enintään neljäksi vuodeksi kerrallaan. Lautakuntaan kuului puheenjohtaja, varapuheenjohtaja, yksi lääkärijäsen ja kaksi muuta jäsentä. Jokaisella jäsenellä oli henkilökohtainen varajäsen. Puheenjohtajalla ja varapuheenjohtajalla tuli olla tuomarin virkaan vaadittava pätevyys.

Lähteet
-------

1. ↑  Laki sairausvakuutuslain muuttamisesta, 452/1974, 3 §.
2. ↑  Laki sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunnasta, 20 §.
3. 1 2 3  Hallituksen esitys HE 167/2006.
**Julkinen terveydenhuolto** tarkoittaa sitä, että terveydenhuolto tuotetaan julkisena palveluna: se maksetaan kokonaan tai pääosin julkisista varoista, kuten veroista. Vastustajat (esimerkiksi uusliberalismin kannattajat) kutsuvat julkisesti rahoitettua terveydenhuoltoa usein sosialisoiduksi terveydenhuolloksi, kun taas kannattajat (kuten vasemmisto) käyttävät nimeä yleinen terveydenhuolto.

Julkinen terveydenhuolto nähdään keskeisenä osana yleistä kansanterveyttä ja hyvinvointivaltiota. Kaikkien hoitaminen varallisuudesta riippumatta estää esimerkiksi vakavien tartuntatautien leviämistä.

Julkinen terveydenhoito voidaan järjestää siten, että rahoituksen järjestää demokraattisesti valittu hallitus ja varsinaisen terveydenhoidon järjestää paikallishallinto (kunnat) tai yksityinen sektori. Valtio tai kunnat voivat vakuuttaa koko väestön tai velvoittaa kansalaiset ottamaan sairausvakuutuksen. Järjestelmä voi perustua myös vapaaehtoisuuteen, jolloin hoitoa tarvitsevat maksavat sairauskulunsa itse. Julkisen terveydenhuollon tehokkaimmasta rakenteesta on erimielisyyttä.

Suomessa terveydenhuolto hoidetaan siten, että kunnat ja valtio pitävät yllä terveyskeskuksia ja sairaaloita, ja sen lisäksi kansalaiset on vakuutettu sairauksien varalta Kansaneläkelaitokselle eli Kelalle. Lääkkeistä Kela maksaa osan, kuten myös yksityisten lääkärikeskusten ja -sairaaloiden palveluista. Julkisen sektorin terveydenhoitoa on vähennetty valtion säästöohjelmista johtuen. Yksityisen sektorin palvelut eivät ole kyenneet korvaamaan kaikkia julkisen sektorin palvelujen heikentämisiä (esimerkiksi mielenterveyshoito).

| Terveydenhoidon indikaattorit (2003-2004) |
| --- |
| Maa | Kulut $/a | Julkisen osuus |  % BKT | Lääkäreitä/1000 as | Vuoteita |
| Yhdysvallat | 5 711 | 44,6 | 15,2 | 2,56 | 3,3 |
| Sveitsi | 3 776 | 58,5 | 11,5 | 3,61 | 5,9 |
| Saksa | 3 001 | 78,2 | 11,1 | 3,37 | 6,6 |
| Ranska | 2 902 | 76,3 | 10,1 | 3,37 | 7,6 |
| Kanada | 2 989 | 69,9 | 9,9 | 2,10 | 3,9 |
| Portugali | 1 791 | 69,7 | 9,6 | 3,42 | 3,6 |
| Belgia | 2 828 | 67,2 | 9,4 | 4,49 | 6,8 |
| Ruotsi | 2 704 | 85,2 | 9,2 | 3,28 | 3,0 |
| Tanska | 2 762 | 83,0 | 9,0 | 2,93 | 4,0 |
| Italia | 2 266 | 75,1 | 8,4 | 4,20 | 4,1 |
| Iso-Britannia | 2 389 | 85,7 | 8,0 | 2,30 | 4,0 |
| Japani | 2 244 | 81,0 | 7,9 | 2,00 | 13,0 |
| Espanja | 1 853 | 71,3 | 7,7 | 3,30 | 3,7 |
| Suomi | 2 108 | 76,5 | 7,4 | 3,10 | 6,9 |

Katso myös
----------

* 
* 
* Yksityinen terveydenhoito

Lähteet
-------

1. ↑  The Europe World Year Book, Health indicators, May 2007
**Kovin äijä** on tilallisen maanviljelijän apumies. Koneistuneessa maataloudessa rengit eli maataloustyöntekijät ovat harvinaisia, mutta perinteisessä tilanpidossa entisaikoina he olivat hyvinkin tavallisia. Erityisesti maatalouksissa, joissa ei ole koneita, mutta tuotanto on selvästi yli omavarantarpeen, rengit olivat varsin välttämättömiä. Heidän lisäkseen tilat työllistivät lukuisia torppareita, jotka tekivät päivätöitä sekä mäkitupalaisia, jotka luontaistuotteina tai rahana maksettua palkkaa vastaan tekivät talon töitä. 

Palvelusväki palkattiin kerran vuodessa tavallisesti syyskuun ensimmäisenä tai toisena sunnuntaina järjestetyillä *pestuumarkkinoilla*, joita pidettiin suurimmissa kirkonkylissä ja kaupungeissa. Työ alkoi seuraavan marraskuun alkupuolella ja kesti vuoden siitä eteenpäin. Osan palkasta saattoi jo saada etukäteen niin sanottuna *pestuurahana*. Rahan lisäksi renkien palkkaan kuuluivat ns. *parseelit* : villakankainen puku, 2 paria saappaita, 2 paria villasukkia, 2 paitaa ja 2 paria alushousuja.

Pestuumarkkinoiden jälkeen rengit ja piiat olivat vielä entisessä palveluspaikassaan marraskuun alkuun saakka. Heille maksettiin palkka 1. marraskuuta ja sen jälkeen alkoi 1-2 viikon mittainen vapaa- eli kissaviikko. Kissaviikon ajalle palvelijat saivat vielä ruoan entisestä palvelustalostaan. Kissaviikot päättyivät tansseihin ja sen jälkeen alkoi palvelusvuosi uudessa paikassa.

Tavallisesti renki asui talon mailla ja he olivat talon ruoassa ja vaatteessa eli ylöspidossa. Renki saattoi olla kausirenki eli hänet palkattiin vain esimerkiksi heinänteon tai viljankorjuun ajaksi. Renkien naispuolisia vastineita olivat piiat. Lähes aina kun piika ja renki avioituivat, he muuttivat pois talon ruoasta ja muusta ylöspidosta ja menivät joko torppareiksi, lampuodeiksi tai mäkitupalaisiksi.

Kuitenkin maaseudulla on useita esimerkkejä, jotka kertovat myös säästeliään ja uurastavan rengin sosiaalisesta noususta. Hän saattoi naida talon tyttären tai leskiemännän, tai hän saattoi omilla säästöillään ostaa talonpoikaisen talon.

Yhteiskunnissa, joista rengit ovat kadonneet, renki on saanut halventavan määräysvallattoman henkilön merkityksen. Lisäksi renki esiintyy useissa sananlaskuissa palvelijan synonyymina, esimerkiksi *Tuli on hyvä renki mutta huono isäntä*.

Renki on nykyisin lempinimi muun muassa taksinkuljettajalle, joka ei itse ole taksiauton omistaja eli isäntä.

Eräs tunnettu fiktiivinen renki on Hella Wuolijoen ja Bertolt Brechtin yhdessä kirjoittaman näytelmän *Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti* toisen pääosan esittäjä Matti.

Katso myös
----------

* Piika
* Torppari
* Mäkitupalainen
* Lampuoti

Lähteet
-------

* Pestuumarkkinat ja kissaviikko
* Reino Rauanheimo : Pestimarkkinat, Kansan kuvalehti, 15.09.1933, nro 38, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli käsittelee ammattikorkeakoulun opiskelijayhteisöä. Lukion, kansalaisopiston ja muiden oppilaitosten opiskelijakunnista kerrotaan artikkelissa Oppilaskunta.*

**Opiskelijakunta** on julkisyhteisö, jonka jäseninä voivat olla ammattikorkeakoulun opiskelijat. Ammattikorkeakouluissa opiskelijakunta on osa ammattikorkeakoulua ja rinnastettavissa yliopistoissa toimiviin ylioppilaskuntiin.

Opiskelijakunta toimii jäsentensä yhdyssiteenä sekä pyrkii edistämään opiskeluun ja opiskelijoiden asemaan liittyviä pyrkimyksiä. Julkisoikeudellista toimintaa on opiskelijoiden edustajan valinta ammattikorkeakoulun hallitukseen ja muihin monijäsenisiin hallintoelimiin. Siinä se edustaa kaikkia opiskelijoita, vaikka voi kerätä jäsenmaksuja vain jäseniltään.

Monet opiskelijakunnat huolehtivat myös opintojen ohjaukseen kuuluvasta opiskelijatuutoroinnista sekä urasuunnittelua ja työhön sijoittumista edistävästä rekrytointitoimintasta.

Ammattikorkeakoulujen opiskelijakuntien toiminta perustuu ammattikorkeakoululain 42 a §:ään, joka tuli voimaan 1.8.2005. Ennen lain voimaantuloa ammattikorkeakouluissa on toiminut osin vastaavia tehtäviä hoitaneita opiskelijayhdistyksiä.

Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnalla on itsehallinto.

Ammattikorkeakoulujen opiskelijakuntien kattojärjestönä toimii Suomen opiskelijakuntien liitto - SAMOK ry.

Opiskelijakunnan päätöksenteko
------------------------------

Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan toiminnasta ja hallinnosta huolehtivat vaaleilla valittava ylintä päätösvaltaa käyttävä edustajisto ja edustajiston valitsema käytännön toiminnasta päättävä hallitus. Lisäksi suurimmalla osalla opiskelijakunnista on palkattua henkilökuntaa, jota kutsutaan sihteeristöksi. 

Ammattikorkeakoululain 42 a §:n lisäksi määräyksiä opiskelijakunnan toiminnasta annetaan opiskelijakunnan säännöissä. Säännöt vahvistaa ammattikorkeakoulun rehtori.

Jäsenyys
--------

Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan jäsenyys on vapaaehtoinen. Jäseneksi voivat liittyä kaikki tutkintoon johtavassa koulutuksessa olevat opiskelijat. Opiskelijakunta voi myös päättää hyväksyä muita ammattikorkeakoulun opiskelijoita jäsenikseen. Ammattikorkeakoululain mukaan opiskelijakunnalla on oikeus määrätä jäsenille jäsenmaksu. Jäsenyteen sisältyy oikeus osallistua opiskelijakunnan päätöksentekoon sekä opiskelijakortti, joka oikeuttaa moniin opiskelija-alennuksiin.

Katso myös
----------

* Suomen opiskelijakuntien liitto - SAMOK ry

Suomen ammattikorkeakoulujen opiskelijakunnat

ASK (Arcada) |
Copsa (Centria) |
O'Diako (Diak) |
Helga (Haaga-Helia) |
HAMKO (HAMK) |
HUMAKO (HUMAK) |
JAMKO (JAMK) |
Kaakko (XAMK) |
Kamo (Kajaanin AMK) |
POKA (Karelia) |
KOE (LAB) |
ROTKO (Lapin AMK) |
Laureamko (Laurea) |
METKA (Metropolia) |
Novium (Novia) |
OSAKO (OAMK) |
Polamk opk (Polamk) |
SAMMAKKO (SAMK) |
Savotta (Savonia) |
SAMO (SeAMK) |
TAMKO (TAMK) |
TUO (Turun AMK) |
VAMOK (VAMK) |
Skåhla (Ahvenanmaan AMK)
**Kempeleen paloasema** on Kempeleessä sijaitseva Pohjois-Pohjanmaan pelastuslaitoksen ylläpitämä paloasema. Rakennus sijaitsee Ristisuolla Ketolanperäntien ja Zateliitintien risteyksessä noin yhden kilometrin päässä Kempeleen keskustaajamasta. 

Nykyinen paloasema on valmistunut vuonna 1991. Kempeleen kunnan aikaisempi vuonna 1974 valmistunut paloasemarakennus sijaitsi jo nykyisin puretun kunnantalon vieressä. Sitä ennen kunnan paloasema toimi Pirilän tilan sikalaan rakennetussa Konekoulussa.

Kempeleeseen ollaan suunnittelemassa lähivuosina uutta paloasemaa, joka sijaitsisi Kempeleen keskustaajaman alueella. Nykyisen paloaseman sijainnin ei ole katsottu olevan optimaallinen pelastuslaitoksen toimintavalmiuden vaatimuksiin nähden, ja se olisi joka tapauksessa peruskorjattava lähivuosina.

Lähteet
-------

1. ↑  Uutta ja vanhaa radan itäpuolella (pdf) *Kempeleen kunta*. Viitattu 25.8.2012.
2. ↑  Entiset paloasemat *paloasemat.fi*. Viitattu 25.8.2022.
3. ↑  Pirilän asemakaava (pdf) *Kempeleen kunta*.  3.5.2022. Viitattu 25.8.2022.
4. ↑  Kunnanhallitus, kokous 8.2.2021 § 35 Kempeleen paloasemahankkeen käynnistäminenArkistoitu kopio *Kempeleen kunta*.  Arkistoitu 11.7.2022. Viitattu 25.8.2022.
**Hebefilia** on seksuaalisen kiinnostuksen kohdistumista ensisijaisesti varhaismurrosikäisiin, noin 11–14-vuotiaisiin lapsiin.

Hebefiliaa on kutsuttu pedofilian muodoksi, ja seksologi Ray Blanchard on kutsunut näitä seksuaalisuuden muotoja myös yhteisnimityksellä *pedohebefilia*. Tällainen pedofilian ikärajaus on kuitenkin nähty hämärtävänä, sillä 11–14-vuotiaisiin lukeutuu ihmisiä anatomialtaan ja fysiologialtaan kehittymättömistä esimurrosikäisistä lapsista aina täysikasvuisiin nuoriin, jotka näyttävät aikuisilta ja ovat sukukypsiä.

Hebefiliaa ei ole luokiteltu mielenterveyden häiriöksi tai seksuaaliseksi kohdehäiriöksi eli parafiliaksi. Pelkät hebefiliset tuntemukset eivät ole sairaalloisia tai rikollisia, mutta niiden toteuttaminen voi olla rikollista. Joidenkin mukaan hebefilian luokittelu häiriöksi voisi ohjata seksirikolliset psykiatrian eikä oikeuden eteen.

Katso myös
----------

* Efebofilia

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hebephilia *Psychology Today*. Viitattu 28.10.2023.
2. 1 2  Joni Liskola: Sukupuoliset kohdehäiriöt (pedofilia, paljastelu, tirkistely) *Lääkärikirja Duodecim*.  13.2.2023. Viitattu 28.10.2023.
3. ↑  Fedoroff, J. Paul: *The Paraphilias: Changing Suits in the Evolution of Sexual Interest Paradigms*, s. 115–117. Oxford University Press, 2020. ISBN 978-0-19-046632-9.
Keski-Kannaksen risti ja nauha.
**Keski-Kannaksen risti** on Suomen puolella talvisodassa, Keski-Kannaksen alueella taistelleiden sotilaiden muistoristi. 

Siihen ovat oikeutettuja ne Suomen kansalaiset tai ulkomaalaiset sotilaat, jotka talvisodan 1. ja 2. Divisioonaan tai niille alistettuihin joukko-osastoihin kuuluneina ovat ottaneet osaa Kannaksen taisteluihin. 1. divisioonaan kuuluneet voivat kiinnittää muistoristin nauhaan hopeoidun kypärätunnuksen. Muistoristin ja nauhan mukana annetaan omistuskirja. 

Talvisodan jälkeen perustetut asevelijärjestöt lyöttivät vuodesta 1940 alkaen Keski-Kannaksen muistoristiä, joita myönnettiin anomuksen perusteella. Muistoristin kustannukset oli asianomaisten itse suoritettava.

Muistoristin on suunnitellut Oskar Pihl. Risti on musta yrjönristi, jonka keskustassa on Karjalan miekat ristikkäin ja niiden päällä tyylitelty kuusenoksakoriste. Kääntöpuolelle on stanssattu: 1939 1940, KESKI-KANNAS. Risti kannetaan pomsisidoksisessa oranssissa nauhassa, jossa keskellä kaksi ohutta mustaa juovaa. Ristejä ei ole numeroitu.

Suomen sotien 1939-1945 muistoristitoimikunta pitää luetteloa tai kortistoa henkilöistä, joille muistoristi on myönnetty. Niihin on merkitty ristinsaajien arvo tai ammatti, täydellinen nimi, syntymäaika ja -paikka, sekä joukko-osasto, jossa tämä on sodan aikana palvellut.

Kunniamerkin koko on 39x39mm ja paino 13,50 grammaa*lähde?*.

Lähteet
-------

1. ↑  Viime sotiemme muistoristit ja -mitalit *Tammenlehvän Perinneliitto*.  Arkistoitu 9.7.2021. Viitattu 5.7.2021.
2. 1 2  Muistoristit ja -mitalit – Veteraanien Perintö *veteraanienperinto.fi*. Viitattu 5.7.2021.
3. ↑  Keski-Kannaksen risti; K-Kann mr, Keski-Kannaksen muistoristi *www.finna.fi*.  Arkistoitu 9.7.2021. Viitattu 5.7.2021.
Kyröskosken radan kakkosveturi Minkiöllä.
**Kyröskosken sähkörautatie** oli Hämeenkyrön Kyröskoskella sijainnut sähköistetty kapearaiteinen teollisuusrautatie, joka valmistui 1914. Radalla kuljetettiin puuta Kyro Oy:n Kyröskosken tehtaille Kyrösjärven rannasta olevalta sahalta.

Kalusto tarkastettiin vuonna 1944 sotakorvauksia silmällä pitäen, mutta neuvostoliittolaiset asiantuntijat hylkäsivät kaiken heidän tarkoituksiinsa sopimattomina. 

Kyröskosken rata oli viimeinen Suomessa kaupallisessa käytössä ollut kapearaiteinen teollisuusrata, kun sillä liikenne päättyi marraskuussa 1989. Se korvattiin massapuukuljettimella. 

Radalla liikennöi 2 sähköveturia. Numero 1 on säilynyt yksityishenkilön omistuksessa ja sähköveturi numero 2 (ASEA 234/1937) on Minkiön kapearaidemuseossa Jokioisten museorautatiellä. Ykkönen on ajokuntoinen ja liikkuu erikoistilaisuuksissa varta vasten rakennetuilla radanpätkillä generaattorin avulla, kakkonen kaipaisi perushuollon, koska sille ei ole tehty saapumisen jälkeen muuta kuin joitakin siirtoja. 

Radan vaunuista pari on ykkösen mukana ja loput Minkiöllä. Museorautatielle tulleet vaunut ovat tosin pelkkiä kehikkoja, koska joku luovuttajista repi niistä puuosat polttopuiksi. Osasta vaunuja kehikotkin katosivat eli museoon tuli niiden osalta pelkkiä telejä. Näitä telejä on sittemmin hyödynnetty runsaasti työkalustossa. 

Lauantaina 28. elokuuta 2010 yksi Kyröskosken vaunukehikoista varustettiin väliaikaisella pohjapalkituksella ja sitä käytettiin Humppilaan varastoitavaksi siirrettävien pienten kalustonosien siirtämiseen kahdelle Kyröskosken telille asennettuna. Kokeilu vaati varovaisuutta ajossa mutta onnistui suunnitellusti. Veturina operaatiossa oli TU4 2091 -dieselveturi

Lähteet
-------

1. ↑   kuva operaation lastausvaiheesta sivulla Move1

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva sähköveturista
**Euroopan unionin sininen kortti** on tarkoitettu Euroopan unionin laajuiseksi työluvaksi ammattitaitoisille ja koulutetuille ihmisille. Kortilla voi työskennellä missä tahansa Euroopan unionin maassa lukuun ottamatta Tanskaa ja Irlantia, jotka eivät osallistu ohjelmaan. Kortin idea on peräisin Yhdysvaltojen Green Card -järjestelmästä, ja nimensä se on saanut EU:n lipun sinisestä väristä.

Alun perin Euroopan komission ideoima Sininen kortti antaa mahdollisuuden EU:n ulkopuolella asuville anoa työlupaa Unionin alueelta, ja se myönnetään kahdeksi vuodeksi, jonka jälkeen se voidaan uusia. Järjestelmään kuuluu työluvan lisäksi monia etuisuuksia, kuten perheiden yhdistämistä suosivat säännöt. Koska EU:n sopimuksiin kuuluu, että laillisesti toisessa EU-maassa asuva saa muuttaa myös toiseen EU-maahan, kortin haltija voi saada työluvan myös toisesta EU-maasta.

Sinisen kortin ehdotuksen esittivät Strasbourgissa 23. lokakuuta 2007 Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso ja turvallisuuskomissaari Franco Frattini. Barroso perusteli korttia EU:n tulevasta osaamispulasta ja EU:n ulkopuolelta tulevien hankaluuksista muuttaa EU:n alueelle 27 maan omien hyväksymiskäytäntöjen takia.

Pian Barroson esityksen jälkeen Sininen kortti sai ankaraa kritiikkiä kolmansilta mailta. Etelä-Afrikan terveysministeri Manto Tshabalala-Msimang huomautti monien Afrikan maiden kärsivän jo nyt ammattitaitoisen terveysalan ammattilaisten maastamuutosta ja pelkäsi sinisen kortin vain pahentavan tilannetta. Marokkolainen kansainvälisen talousoikeuden professori Tajeddine El Husseini arvosteli EU:ta vielä ankarammin kutsuessaan järjestelmää uudeksi kolonisaation ja syrjintä muodoksi, jolle on vaikea löytää tukea eteläisistä maista. Eurooppa-neuvosto hyväksyi sinisen kortin vuonna 2009 ja se tuli voimaan vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Maahanmuuttovirasto: EU:n sininen kortti
2. ↑  EN 637 original.doc
3. ↑  eur-lex.europa.eu (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Europa, Rapid, Press Releases
5. ↑  Africa Fears Brain Drain from Blue Card
6. ↑  Blue Card Legislation Passed

Aiheesta muualla
----------------

* EU Blue Card
Otto Kinkeldey vuonna 1919
**Otto Kinkeldey** (27. marraskuuta 1878 New York, New York – 19. syyskuuta 1966 Orange, New Jersey) oli yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä.

Kinkeldey valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi City College of New Yorkista vuonna 1898 ja humanististen tieteiden maisteriksi New Yorkin yliopistosta vuonna 1900. Hän sai opetusta myös Edward MacDowellilta Columbian yliopistossa vuoteen 1902. Tämän jälkeen Kinkeldey lähti Berliiniin, jossa hän opiskeli Kuninkaallisessa akateemisessa kirkkomusiikki-instituutissa ja Berliinin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1909 väitöskirjallaan *Orgel und Klavier in der musik des 16. Jahrhunderts*. Kinkeldeyn opettajiin Berliinissä kuuluivat muiden muassa Robert Radecke, Hermann Kretzschmar ja Max Friedlaender.

Kinkeldey opetti Breslaun yliopistossa vuosina 1909–1914. Hän johti New York Public Libraryn musiikkiosastoa vuosina 1915–1923 ja 1927–1930. Kinkeldey oli vuosina 1923–1927 musiikin professorina Cornellin yliopistossa. Vuonna 1930 hänestä tuli ensimmäinen musiikkitieteen professori Yhdysvalloissa uuden Cornellin yliopistoon saadun nimityksen myötä. Hän toimi tässä tehtävässä ja yliopiston kirjastonhoitajana vuoteen 1946. Kinkeldey oli American Musicological Societyn puheenjohtaja vuosina 1935–1936 ja 1941–1942. Hän luennoi vierailevana professorina monissa Yhdysvaltain yliopistoissa. Hänen julkaisuihinsa kuuluvat lukuisat artikkelit tieteellisiin lehtiin ja teos *What We Know about Music* (1946).

Kinkeldey oli Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen vuodesta 1942. Hän kuoli Orange Memorial Hospitalissa New Jerseyssa 87-vuotiaana. Vuodesta 1967 American Musicological Society on myöntänyt Otto Kinkeldeyn mukaan nimettyä palkintoa ansiokkaimmasta edellisen vuoden aikana julkaistusta kirjasta musiikkitieteen alalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  OTTO KINKELDEY, EDUCATOR, IS DEAD; Musicologist Was a Scholar of 16th-Century Works The New York Times 21.9.1966, viitattu 15.11.2023
2. 1 2 3 4 5  Kinkeldey, Otto Encyclopedia.com, viitattu 15.11.2023
3. ↑  Otto Kinkeldey Award Winners American Musicological Society, viitattu 15.11.2023
4. ↑  Otto Kinkeldey American Academy of Arts & Sciences, viitattu 15.11.2023
5. ↑  Otto Kinkeldey Award Winners American Musicological Society, viitattu 15.11.2023
**Gibraltarin kuninkaallinen poliisi** (engl. *Royal Gibraltar Police*) on Gibraltarin poliisi. Se perustettiin vuonna 1830 yksinkertaisemmalla nimellä "Gibraltarin poliisi". Määritteen "kuninkaallinen" myönsi sille kuningatar Elisabet II vuonna 1992.

Historia
--------

Naispuolinen poliisi.
Gibraltarin poliisi on vanhin poliisivoima Kansainyhteisössä itse Britannian ulkopuolella, Metropolitan Police Lontoossa perustettiin vain yhdeksän kuukautta aiemmin. Gibraltarin poliisi luotiin vuonna 1830, kun järjestyksen ylläpito ja Gibraltar ylipäätään siirrettiin asevoimien vastuulta siviilihallinnolle. Poliisi aloitti toimintansa 25. heinäkuuta. Poliisivoimien ensimmäinen päällikkö oli Henry Morgan. 1800-luvun aikana poliisivoimat sai pikku hiljaa enemmän tehtäviä armeijalta ja poliisien lukumäärä kasvoi. Rajan avaaminen vuonna 1985 toi alueelle runsaasti lisää kävijöitä ja sitä myöten lisää haasteita poliisille. Lisänimen kuninkaallinen Gibraltarin poliisi sai 12. kesäkuuta 1992. Vuonna 2006 perustettiin *Gibraltar Police Authority* vastaamaan poliisin toiminnan tehokkuudesta. Gibraltarin kuninkaallinen poliisi on ottanut ajoittain yhteen Espanjan kanssa. Esimerkiksi vuoden 2012 tammikuussa poliisi pysäytti Gibraltarin aluevesillä espanjalaisen kalastusaluksen, mutta ei noussut alukselle koska sitä suojasi Espanjan Guardia Civilin alukset. Samankaltainen tapaus oli sattunut myös aiemmin samassa kuussa.

Tehtävät
--------

Poliisin partiovene.
Gibraltarin kuninkaallinen poliisi on Gibraltarin tullin ohella Gibraltarin toinen lakia toimeenpaneva elin. Poliiseja on yhteensä noin 220. 1990-luvulla perustettuun talousrikoksiin erikoistuneella osastolla on kuusi asiaan erikoistunutta tutkijaa. Poliisin komissaari vastaa alueen kuvernöörille, mutta poliisin rahoituksesta vastaa Gibraltarin parlamentti.

Lähteet
-------

1. ↑  Commissioner's Foreword Royal Gibraltar Police. Viitattu 1.9.2012. (englanniksi)
2. ↑  History of the Royal Gibraltar Police Royal Gibraltar Police. Viitattu 1.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  Gibraltar and Spain in new fishing confrontation *BBC News*. Viitattu 1.9.2012. (englanniksi)
4. ↑  Law Enforcement Goverment of Gibraltar.  Arkistoitu 15.9.2012. Viitattu 1.9.2012. (englanniksi)
5. ↑  *Gibraltar: Detailed Assessment Report on Anti-Money Laundering and Combating the Financing of Terrorism*. Washington D.C: International Monetary Fund. Google-kirjat (viitattu 1.9.2012). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gibraltarin kuninkaallinen poliisi** Wikimedia Commonsissa

* Gibraltarin kuninkaallisen poliisin sivut
**Keksintösäätiö** (engl. *Foundation for Finnish Inventions*) edistää suomalaista keksintötoimintaa. Keksintösäätiö aloitti toimintansa vuonna 1971. Keksintösäätiön edeltäjä oli Suomen Kulttuurirahaston Keksintötoimisto, jonka työ käynnistyi vuonna 1957 Maili Aution aikanaan Kulttuurirahastolle tekemän lahjoituksen turvin.*lähde?*

Säätiö on tukenut suomalaisten yksityishenkilöiden ja alkavien yritysten keksintöjen kehittämistä liiketoiminnaksi. Vuoden 2014 alusta Keksintösäätiön keksijöiden tukemiseksi kehittämä Tuoteväylä-palvelu siirtyi Uudenmaan ELY-keskuksen vastuulle. Jatkossa Keksintösäätiö keskittyy keksintöjen ja keksijöiden arvostuksen nostamiseen ja uusien kasvuyritysaihioiden synnyttämiseen.

Keksintösäätiön hallitukseen kuuluu alan vaikuttajia. Sen valtuuskunnan puheenjohtajana toimi vuonna 2014 Risto Nieminen. Keksintösäätiö sai aikaisemmin pääosan käyttövaroistaan työ- ja elinkeinoministeriön hallinnonalaan kuuluvana valtionapuna. Vuodesta 2014 alkaen työ- ja elinkeinoministeriö ei ole tukenut Keksintösäätiön toimintaa. Nykyinen toiminta rahoitetaan niin sanotuilla palautuksilla, jotka saadaan menestyneiden, rahoitusta saaneiden keksintöjen tuloista maksettavista royalteista.*lähde?*

Säätiön kokonaan omistama tytäryhtiö, Keksintökeskus Oy toteuttaa käytännön toimia keksijöiden hyväksi. Toiminta sisältää keksijöiden vertaistukea, ja keksintöalan koulutusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Keksintösäätiö (säätiön verkkosivu) *Keksintösäätiö*.  2014. Viitattu 28.2.2016.
2. ↑  Hallitus (säätiön verkkosivu) *Keksintösäätiö*.  2014.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 28.2.2016.
3. ↑  Toimintakertomus 2014 (pdf) (säätiön toimintakertomus) *xn--keksintsti-x5aa5uf.fi*. Viitattu 28.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Tekes (Arkistoitu – Internet Archive)
* ELY-keskus
**Oliver William Skipp** (s. 16. syyskuuta 2000 Welwyn Garden City) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Tottenham Hotspuria ja Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta keskikenttäpelaajana. Skipp on 175 senttimetriä pitkä, hän painaa 70 kilogrammaa ja on oikeajalkainen. Tottenham Hotspurissa hänellä on sopimus vuoden 2027 kesään asti. Skipp on Tottenhamin kasvatti mutta hän pelasi lainalla Norwichissa kauden 2020-2021. Siellä hän pelasi 47 ottelua, tehden yhden maalin Birminghamia vastaan Lukas Ruppin syötöstä helmikuussa 2021. Kauden päätteeksi Norwich voitti Mestaruussarjan mestaruuden. Skipp on pelannut Valioliigassa 66 ottelua, joissa hän on tehnyt myös yhden maalin: Chelseaa vastaan helmikuussa 2023. Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Skipp on pelannut 18 ottelua. Kesäkuussa 2023 Transfermarkt arvioi Skippin arvon olleen 15 miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  Eurosport, Skippin paino *eurosport.com*.
2. ↑  Birmingham City - Norwich City, Feb 23, 2021 - Championship - Match sheet *www.transfermarkt.com*. Viitattu 28.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  Tottenham-Chelsea raportti Transfermarktista *transfermarkt.com*.
4. ↑  Oliver Skipp - National team *www.transfermarkt.com*. Viitattu 28.6.2023. (englanniksi)
5. ↑  Oliver Skipp - Player profile 22/23 *www.transfermarkt.com*. Viitattu 28.6.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Skipp Tottenhamin sivuilla

Tottenham Hotspur – Englannin Valioliiga
1 Lloris |
4 Skipp |
5 Højbjerg |
7 Son |
8 Bissouma |
9 Richarlison |
10 Maddison |
11 Gil |
12 Royal |
13 Vicario |
14 Perišić |
15 Dier |
17 Romero |
18 Lo Celso |
19 Sessegnon |
20 Forster |
21 Kulusevski |
22 Johnson |
23 Porro |
27 Solomon |
29 Sarr |
30 Bentancur |
33 Davies |
35 Phillips |
36 Véliz |
37 Van de Ven |
38 Udogie |
40 Austin |
41 Whiteman |
Valmentaja Postecoglou
**Ensimmäinen Kongon sota** oli Zairessa (myöhemmin Kongon demokraattinen tasavalta) vuosina 1996−1997 käyty sota, jossa Laurent-Désiré Kabilan johtama, Ugandan ja Ruandan tukema liittoutuma syrjäytti Mobutu Sese Sekon hallinnon.

Kongon itäosiin oli sisällissodan jälkeen paennut Ruandan kansanmurhan toteuttaneita, muun muassa Interahamwe-järjestöön kuuluneita äärihututaistelijoita. Taistelijat käyttivät pakolaisleirejä Ruandaan suorittamiensa hyökkäysten tukikohtina. Lokakuussa Ruandan armeijan joukot hyökkäsivät Zaireen Laurent-Désiré Kabilan johtaman liittoutuman (Alliance des Forces Democratiques pour la Liberation du Congo-Zaire) osana. Ruandan ja Ugandan tukeman liittoutuman tarkoituksena oli Zairen presidentin Mobutu Sese Sekon syrjäyttäminen. Toukokuussa 1997 pidettyjen rauhanneuvottelujen epäonnistuttua Mobutu pakeni maasta ja Kabilan joukot valloittivat Kinshasan 17. toukokuuta 1997. Kabila julistautui maan presidentiksi. Hän nimesi maan pian uudelleen Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Ruandan armeijan joukot jatkoivat yhteistyötään uudelleen nimetyn Kongon armeijan (Forces Armees Congolaises) kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannu Pesonen: Kongon itäosiin tarvitaan lisää apua ja rauhaa  2005. UM kehityspoliittinen viestintä. Viitattu 27.7.2007. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Congo Civil War GlobalSecurity.org. Viitattu 10.9. 2007. (englanniksi)
**Korsikannakkeli** (*Sitta whiteheadi*) on harvinainen Korsikan kotoperäinen varpuslintulaji. Laji on nimetty englantilaisen lintujenkeräilijän John Whiteheadin kunniaksi, joka keräsi ensimmäisen yksilön vuonna 1883.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 12 cm, siipien kärkiväli 21–22 cm ja paino noin 12–14 g. Korsikannakkeli muistuttaa suuresti punarintanakkelia, johon eroina ovat hyvin lyhyt pyrstö ja punaisen värin puuttuminen. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, naaraan päälaella ei ole juurikaan mustaa. Nuori lintu on kauttaaltaan vanhaa himmeämpi ja selkäpuolen harmaiden höyhenten kärjet ja reunat ovat ruskehtavat.

Esiintyminen
------------

Korskikannakkeli elää Korsikan keskiosan vuoristossa mustamännyn korsikalaisen alalajin *Pinus nigra laricio*n kasvualueella noin 210 neliökilometrin alalla. Pieni populaatio on myös Castagnicciassa ja mahdollisesti myös Cagnassa. Lajin kokonaisparimäärä on noin 2 000 ja yksilömäärä 3 000–9 000. Laji on paikkalintu, tosin osa pesimättömästä kannasta siirtyy talveksi alemmas vuorenrinteille. Lajia ei ole tavattu Suomessa*lähde?*.

Elinympäristö
-------------

Korsikannakkelit asuvat lähes yksinomaan vuortenrinteiden vanhoissa käsittelemättömissä männiköissä 1–1,5 kilometrin korkeudella. Puiden ikä on vähintään 300 vuotta.

Lisääntyminen
-------------

*Sitta whiteheadin* munia.
Korsikannakkelin pesä on mustamännyssä, joko vanhassa käpytikan kolossa tai nakkeliparin itsensä lahoon puuhun kovertamassa kolossa. Pesä on usein korkealla, keskimäärin 10 metrin korkeudessa, joskus jopa 30 metrin korkeudella. Naaras munii tavallisesti viisi tai kuusi munaa, joita se hautoo yksin. Sekä naaras että koiras ruokkivat poikasia. Poikaset lähtevät pesästä 22–24 päivän ikäisinä. Laji pesii toisinaan kahdesti kesän aikana.

Ravinto
-------

Kesäaikaan korsikannakkelit syövät pääasiassa pieniä selkärangattomia. Syksyllä ja talvella ne syövät enimmäkseen mustamännyn siemeniä. Poikasia ruokitaan eläinravinnolla.

Lähteet
-------

* Perrins, C. M. (toim.) 1993: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. VII, Flycatchers to Shrikes. - Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857510-6
* ITIS: Sitta whiteheadi (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Sitta whiteheadi* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 29.1.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q180051
* Wikispecies: Sitta whiteheadi
* ADW: Sitta\_whiteheadi
* ARKive: sitta-whiteheadi
* Avibase: 7FD1FB234C8DD443
* BioLib: 27287
* BirdLife: 22711176
* BOLD: 118717
* CoL: 4XTSZ
* BOW: cornut1
* eBird: cornut1
* EUNIS: 1272
* Euring: 14700
* Fauna Europaea: 97252
* Fauna Europaea (new): c23abf8d-423d-416f-9086-dca0a7a8ccee
* GBIF: 2484886
* iNaturalist: 14832
* IRMNG: 10219567
* ITIS: 563033
* IUCN: 22711176
* NBN: NHMSYS0000533775
* NCBI: 50258
* uBio: 5133
* Xeno-canto: Sitta-whiteheadi

 |

 |