recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Shadowplay** on vuonna 1982 perustettu helsinkiläinen indierock-yhtye. Sen perustivat laulaja-pianisti Brandi Ifgray ja basisti Hande Virkki. Yhtye sai nimensä Joy Divisionin kappaleen mukaan. Shadowplayn ensimmäinen single "Night Porter" ilmestyi vuonna 1985. Yhtye oli mukana myös "Kill City" -elokuvan soundtrackilla.

Yhtyeen tarina
--------------

Levytysuran alkuaikoina rumpaliksi yhtyeeseen tuli Sidi Vainio, kitaristiksi Jari Alanko ja trumpettiin Marco Kosonen. Pian kitaristiksi vaihtui Björn Krause. Ifgray-Krause-Kosonen-Virkki-Vainio-kokoonpanolla julkaistiin 12 tuuman EP *Shadowplay* vuonna 1986. Myöhemmin yhtyeen rumpaliksi tuli Ykä Knuuttila ja kitaristiksi Timo Vikkula.

Keväällä 1988 ilmestyi Shadowplayn debyyttialbumi *Touch and Glow*. Levyllä oli vierailevina soittajina Jimi Tenor ja Gabi Hakanen. Albumin ilmestymisen jälkeen Virkki lähti yhtyeestä ja hänet korvasi Jari Paulamäki. Shadowplay keikkaili Suomen ohella muun muassa Pariisissa, Berliinissä, Budapestissa ja New Yorkissa. Keväällä 1989 yhtye julkaisi singlen "Nightwood set-up", mutta yhtyeen toiminta loppui saman vuoden aikana.

Vuonna 1992 Hande Virkki palasi yhtyeeseen ja Shadowplay aloitti keikkailun uudelleen. Keväällä 1992 ilmestyi 12-tuumainen EP "Dreams" ja elokuussa 1993 kakkosalbumi *Eggs & Pop*, jonka suomalaiset rock-kriitikot äänestivät vuoden 1993 parhaaksi albumiksi
. Incandescent Records julkaisi levyn myös Yhdysvalloissa. *Eggs & Popin* jälkeen Vikkula jätti yhtyeen, mutta oli mukana kolmosalbumilla *Raw Powder*, joka ilmestyi keväällä 1997.

Vuonna 2005 Stupido Records julkaisi koko Shadowplayn levytystuotannon kolmois-CD:nä nimellä *Morgue - Complete recordings*. 2000-luvulla Shadowplay on keikkaillut harvakseltaan. Yhtyeen kitaristina on toiminut Sam Shingler.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Touch and Glow* (Sonic Records, 1989)
* *Eggs & Pop* (Twin Hits Records, 1993)
* *Raw Powder* (Stupido Twins Records, 1997)

### Kokoelmat

* *Morgue* (Stupido Records, 2005)

### Singlet ja EP:t

* *Night Porter* (single, Max Rrose Productions, 1985)
* *Shadowplay* (EP, Dekadenz, 1986 )
* *Looking At The Trees* (single, Sonic Records, 1988)
* *Nightwood Set-Up* (single, Sonic Records, 1989)
* *Dreams* (EP, Sonic Records, 1992)

Lähteet
-------

* Shadowplayn arkistoitu virallinen kotisivu (Archive.org)
* Shadowplay Finnmusic.netin tietokannassa

### Viitteet

1. ↑  Mattila, Ilkka: Björk, Suede ja Neil Young vuoden kriitikkosuosikkeja.  *Helsingin Sanomat*, 30.12.1993, s. 42. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Shadowplayn poppikin oli melankolista Elävässä arkistossa
* Morguen arvostelu Desibeli.netissä
**Wilhelm (Ville, William) Airola** (vuoteen 1906 **Andersin**, 16. toukokuuta 1872 Pieksämäki – 3. tammikuuta 1930 McIntyre) oli kanadansuomalainen teatterinjohtaja ja kapellimestari. Airola oli Felix Hyrskeen ja Anna Talman ohella ensimmäisiä Pohjois-Amerikan suomalaissiirtolaisten keskuudessa vaikuttaneita teatterihahmoja.

Pieksämäellä syntynyt Airola pääsi 17-vuotiaana oppilaaksi Mikkelin tarkk’ampujapataljoonan soittokuntaan. Airola oli armeijan palveluksessa 14 vuoden ajan, jonka jälkeen hän muutti Kotkaan vuonna 1903. Airola toimi muun muassa Kotkan työväenyhdistyksen soittokunnan ja näytelmäseuran johtajana. Vuosina 1905–1906 hän työskenteli myös Kotkassa ilmestyneen *Eteenpäin*-lehden päätoimittajana.

Joulukuussa 1906 Airola lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Airola toimi teatterin-, kuoron- ja orkesterinjohtajana Fitchburgissa, Waukeganissa, Ironwoodissa ja Monessenissa sekä myöhemmin Kanadaan muutettuaan Torontossa, Timminsissä, Sudburyssä, Port Arthurissa ja Fort Williamissa. Hän vaikutti myös sosialistisessa Finnish Organization of Canada -järjestössä. Airola on säveltänyt musiikkia muun muassa Kaapro Jääskeläisen näytelmiin. Viimeiset 20 vuotta Airola asui McIntyressä (nyk. Thunder Bay), jossa hän kuoli vatsasyöpään 57-vuotiaana tammikuussa 1930. Airola on haudattu Intolan hautausmaalle.

Ville Airolan ensimmäinen puoliso oli Amalia Smolander (1868–1924), joka jäi pariskunnan lasten kanssa Suomeen. Fitchburgissa Airola avioitui Vehkalahdella syntyneen Emma Pekkasen (1885–1967) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ville Airolan kuolinilmoitus.  *Vapaus*, 20.1.1930, s. 3. SFU Digitized Newspapers. Viitattu 16.5.2022.
2. 1 2  Pakinaa suomalaisten näyttämäharrastuksista Amerikassa.  *Työväen näyttämötaide*, 1926, nro 7-8, s. 133-134. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.5.2022.
3. ↑  Ville Airola kuollut.  *Eteenpäin*, 7.2.1930, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.5.2022.
4. 1 2  Toveri Ville Airola kuollut.  *Vapaus*, 4.1.1930, s. 1. SFU Digitized Newspapers. Viitattu 16.5.2022.
5. ↑  Manalle mennyt toveritar.  *Työväenjärjestöjen Tiedonantaja*, 12.9.1924, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.5.2022.
6. ↑  Ville Airola  26.4.2022. Geni. Viitattu 16.5.2022.
**Shadow Cities** on suomalaisen Grey Arean Applen mobiililaitteille kehittämä GPS-paikannukseen perustuva videopeli, jossa kaksi pelaajaryhmää taistelee fantasiamaailmassa keskenään. Peli julkaistiin Suomessa vuonna 2010. Vuonna 2011 Grey Area sai 1,9 miljoonan euron rahoituksen pelin kansainväliseen julkaisuun  Vuonna 2013 Grey Area sulki pelin palvelimet ja poisti pelin Applen sovelluskaupasta.

Pelimekaniikka
--------------

Pelimaailma on OpenStreetMapin kartan pohjalta luotu virtuaalimaailma, jossa pelaaja metsästää henkiä ja tasojen kertyessä oppii uusia loitsuja. Pelissä loitsiminen tapahtui piirtämällä riimuja sormella iPhonen ruudulle. Pelin edetessä pelaaja voi liittyä toiseen pelissä olevista keskenään taistelevistä ryhmittymistä. 

Peliä on pidetty saman kaltaisena kuin myöhemmin ilmestynyttä Ingressiä, jossa myös kaksi eri ryhmittymää taistelee keskenään paikkatietoisessa vaihtoehtotodellisuudessa. Pelien eroina kuitenkin muun muassa se, että Ingressissä on aina pakko liikkua portaalien luokse, joiden kimppuun hyökätään. Shadow Citiesissä puolestaan rakennettiin portaaleja, joiden avulla pystyttiin teleporttaamaan ympäri virtuaalimaailmaa ja taistelut käytiin portaalian sijaan pelaajien välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Kero: Shadow Cities -mobiilihitin suomalaistekijälle miljoonarahoitus *Helsingin Sanomat*.  24.2.2011. Viitattu 6.3.2011. (suomeksi)
2. ↑  Grey Area tähtää maailmalle miljoonarahoituksen turvin *Good News! from Finland*.  24.2.2011. Finnfacts.  Arkistoitu 27.2.2011. Viitattu 6.3.2011. (suomeksi)
3. ↑  Jef Reahard: Grey Area announces Shadow Cities, first location-based iPhone MMO *Massively*.  30.9.2010.  Arkistoitu 7.9.2014. Viitattu 6.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Micipsa** oli Numidian kuningas 100-luvulla eaa. Hän oli aikaisemman kuninkaan Masinissan vanhin poika. Micipsan valtakaudella Numidia oli laaja maa ja sillä oli voimakas armeija. Hänen kuolemansa johti kuitenkin veriseen kiistaan kuninkuudesta hänen poikiensa kesken.

Elämäkerta
----------

Micipsan todennäköinen hauta. Paikan arveltiin aiemmin olleen Masinissan hauta.
Micipsa nousi kuninkaaksi hänen isänsä Masinissan kuoltua vuonna 148 eaa. Numidia käsitti tuolloin alueen nykyisen Algerian rannikolla Moulouya-joelta lännessä Rooman valtaamaan Karthagoon idässä. Micipsalla oli käytössään suurehko armeija, johon kuului jalka- ja ratsuväkeä sekä sotanorsuja. Numidialla oli myös pieni laivasto. Micipsa oli kiinnostunut kreikkalaisesta filosofiasta ja kannusti oppineita kreikkalaisia siirtolaisia asettumaan pääkaupunkiinsa Cirtaan. Numidian suhteet Roomaan Micipsan valtakaudella olivat edelleen hyvät, vaikkakin alkuperäinen syy maiden liittoumalle, Karthago, oli jo voitettu kolmannessa puunilaissodassa. Kuollessaan vuonna 118 eaa. Micipsa jätti jälkeensä kaksi poikaa, Adherbalin ja Hiempsalin, sekä adoptoimansa Jugurthan. Kuninkuuden hän jätti Jugurthalle, mutta tämä johti lopulta sotaan poikien kesken maan jakautuessa ensin kolmeen osaan ja Jugurthan saadessa myöhemmin ylivallan.

Lähteet
-------

1. ↑  J. D. Fage ja Roland Oliver: *The Cambridge History of Africa - Volume 2*, s. 183-185. Cambridge University Press, 1978. ISBN 0 521 21592 7. (englanniksi)
**Ozjora** (ven. Озёра, vepsäksi *Järved* tai *Järvidekülä*, kieli- ja kansatieteellisessä kirjallisuudessa on käytetty myös suomalaistettua muotoa *Järvienkylä*) on vepsäläinen kyläryhmä Venäjällä Leningradin alueen Podporožjen piirin Vinnitsyn kunnassa. Se sijaitsee Ojatin ja Ozjorskoje-järven rannoilla noin 25 kilometriä Vinnitsystä etelään.

Ozjoran pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopussa. Nykyään kyläryhmään kuuluvat Kuzminskajan, Lukinskajan, Martemjanovskajan, Nikulinskajan ja Ožegovskajan eli Krysanova Goran kylät. Niissä on noin 275 asukasta. Kyliä ympäröi Vepsän metsä -luonnonpuisto. Seudulla on 1800-luvun puuarkkitehtuurin muistomerkkejä.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 12.11.2010.
2. ↑  Mullonen, I.: *Otšerki vepsskoi toponimii*, s. 104. Sankt-Peterburg: Nauka, 1994. ISBN 5-02-028155-7.
3. ↑  Esim. Saressalo, Lassi (toim.): *Vepsä: maa, kansa, kulttuuri*, s. 21. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-674-9.
4. ↑  Kultura Leningradskoi oblasti: Ozjora *enclo.lenobl.ru*. Viitattu 12.11.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Ozjora Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Otsonikerroksen syyskuisen paksuuden muutoksia eteläisellä pallonpuoliskolla vuosina 1957–2001.
**Kansainvälinen otsonikerroksen suojelupäivä**[1][2] tai **kansainvälinen päivä otsonikerroksen suojaamiseksi**[3] (engl. *International Day for the Preservation of the Ozone Layer*)[4] on Yhdistyneiden kansakuntien julistama vuosipäivä, jota vietettiin ensi kerran 16. syyskuuta 1995. Päivää vietetään Montrealin pöytäkirjan allekirjoituspäivänä, ja sen tavoitteena on muistuttaa otsonikerroksen suojelemisen tärkeydestä. Ilmakehän yläosien ohut kaasumainen otsonikerros suojelee maapallon elämää kaikkein haitallisimmilta auringonsäteiltä.[3] Otsonikerrosta tuhoavien kemikaalien käytöstä pyritään asteittain luopumaan, jotta otsonikatoa ei enää tapahtuisi ja otsonikerros palautuisi vähitellen paksuudeltaan aiempiin mittoihin.[5][1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Tutkijat: Otsonikerros palautuu ehkä 50:ssä vuodessa. Yle Uutiset 16.9.2013
2. ↑  Onko otsonikerros pelastettu? Pohjoismaiden ministerineuvosto
3. 1 2  Kansainvälinen päivä otsonikerroksen suojaamiseksi. Suomen YK-liitto
4. ↑  International Day for the Preservation of the Ozone Layer, 16 September. United Nations
5. ↑  Pääsihteerin viesti kansainvälisenä päivänä otsonikerroksen suojaamiseksi.
**Tarkeelanjärvi** on matala ja vähähumuksinen järvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 89 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Tarkeelanjärvi muodostuu järven pohjoisosan Myllyselästä, josta työntyy luoteeseen Varvarinlahti, sekä kaakkoon työntyvästä vesialueesta. Sekä pohjoisen että eteläisen osan suurin ulottuvuus on runsaat puolitoista kilometriä. Järvi on matala, syvin kohta on Myllyselän 2,5 metriä. Erityisen matalaa on järven eteläisin kolkka. Tarkeelanjärvessä on viisi pientä saarta, joista kartalle on nimetty Pömpöönsaari. Tarkeelanjärveen laskee Myllypuro pohjoisesta Vahermanjärvestä ja Hahlajoki luoteesta Heinäistenjärvestä. Tarkeelanjärvestä lähtee lyhyt Lauttaanjoki etelään Niemilampeen.

Tarkeelanjärven rannoilla on runsaasti pientaloja, sen valuma-alue on valtaosin metsää. Järven ekologinen tila on hyvä ja kalasto on vahvasti särkivaltaista. Vesitilavuus on 1,28 miljoonaa kuutiometriä.

Tarkeelanjärvi (23.063.1.002) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Tarkeelanjärvi on viidenneksi laajin Tarkeelanjärven alueen kuudestatoista yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tarkeelanjärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 20.4.2021.
3. 1 2 3  Tarkeelanjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 20.4.2021.
4. ↑  Tarkeelanjärvi. Järviwiki. Viitattu 20.4.2021.
5. ↑  Tarkeelanjärven alue (23.063). Järviwiki. Viitattu 20.4.2021.
**Suunu(joki)** eli **Suununjoki** eli **Sunujoki** (lyydiksi *Suunund’ogi*, ven. Су́на, *Suna*) on Ääniseen laskeva joki Karjalan tasavallan Mujejärven, Suojärven ja Kontupohjan piireissä Venäjällä. Sen pituus on 280 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7 670 neliökilometriä ja keskivirtaama 30 kilometrin päässä joen suusta 66 kuutiometriä sekunnissa.

Suunujoki on Karjalan tasavallan toiseksi pisin ja valuma-alueeltaan kolmanneksi suurin joki. Se saa alkunsa Mujejärven piirin Kivijärvestä 364 metriä merenpinnan yläpuolella. Joki virtaa mutkitellen kohti koillista ja laskee Äänisen Kontupohjanlahteen 33 metrin korkeudella. Yläjuoksu sijaitsee Keski-Karjalan ylängön itäreunalla ja alajuoksu Äänisniemen harjuvyöhykkeellä. Valuma-alueesta 63 % on metsää, 18 % suota ja 13 % järviä.

Suunujoen pituudesta lähes kolmasosa on järviä. Niistä suurimmat ovat yläjuoksulta lukien Koutajärvi (10,5 km²), Roikonjärvi (25,1 km²), Himolanjärvi (80,5 km²), Kuutamajärvi (12,4 km²), Tsudojärvi (9,5 km²), Lintujärvi (6,3 km²), Kuivajärvi ja Viiksjärvi (9,8 km²) ja Suunujärvi (50 km²). Valuma-alueeltaan suurimmat sivujoet ovat Muotkajoki (366 km²), Tsuorankojoki (274 km²), Semsjoki (883 km²) ja Santalanjoki (71,3 km²).

Suunujoen alajuoksulle rakennettiin 1930-luvulla Hirvaksen pato ja joen virtaus ohjattiin Päljärven vesivoimalaitoksen kanavaa pitkin Päljärveen ja edelleen Kontupohjan vesivoimalan säännöstelyaltaan muodostaviin Sandaljärveen ja Nikajärveen. Tämän seurauksena nykyään suurin osa Suunujoen vedestä laskee Ääniseen Kontupohjassa, ja Jänispellon luona laskeva vanha uoma muodostaa oman vesistönsä. Alajuoksulla sijainneet Hirvas- ja Porokoski ovat lähes kokonaan kuivuneet ja kuuluisan Kivatsun putouksen vesimäärä on huomattavasti vähentynyt.

Suunujoen kaltevuus on keskimäärin 1,16 ‰. Sen virtaus on yleensä hidas ja jokiuoman leveys keskimäärin 50 metriä. Kalalajeja ovat taimen, hauki ja ahven. Suunujoki on suosittu retkeilykohde, joka sopii myös aloitteleville melojille. Reitit alkavat Porajärveltä tai Lintujärveltä ja päättyvät Hirvaksen padolle. Joen alajuoksulla sijaitsee Kivatsun luonnonpuisto. Porokoskella on muinaisen tulivuoren jäänteitä.

Kontupohjan kaupunki ottaa Suunujoen Nikajärvestä käyttövetensä. Puutavaran uitto jokea pitkin päättyi 1970-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 227. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Nissilä, Viljo: *Die Dorfnamen des alten lüdischen Gebietes*, s. 78. Helsinki: Suomalais-ugrilainen seura, 1967.
3. 1 2 3 4 5  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 149–150. Petrozavodsk: PetroPress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
4. 1 2 3 4  Suna *Vse reki*. Viitattu 29.5.2022.
5. ↑  Reka Suna *Gosudarstvennyi vodnyi rejestr*. Viitattu 29.5.2022.
6. ↑  Reka Suna *Mir prikljutšeni*. Viitattu 29.5.2022.
7. ↑  Reka Suna *Vologodskoje otdelenije RGO*. Viitattu 29.5.2022.
8. ↑  Poor-porog *Prikljutšenija v Karelii*. Viitattu 29.5.2022.
**Suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi (SOVA)** on Suomessa vuonna 2005 säädettyyn lakiin ja asetukseen pohjautuva arviointimenetelmä. Lain tavoitteena on edistää ympäristövaikutusten arviointia ja huomioon ottamista viranomaisten suunnitelmien ja ohjelmien valmistelussa ja hyväksymisessä, parantaa yleisön tiedonsaantia ja osallistumismahdollisuuksia sekä edistää kestävää kehitystä.

SOVA-lain mukainen arviointi on tehtävä, kun suunnitelma tai ohjelma on viranomaisen laatima ja koskee jotakin seuraavista:*lähde?*

* maa-, metsä- tai kalatalous
* energiahuolto
* teollisuus
* liikenne
* jätehuolto
* vesitalous
* televiestintä
* matkailu tai aluekehitys
* alueidenkäyttö
* ympäristönsuojelu
* luonnonsuojelu

Jos viranomaisen suunnitelmasta tai ohjelmasta on tehtävä luonnonsuojelulaissa säädetty Natura-arviointi, on siitä tehtävä myös SOVA-lain mukainen ympäristöarviointi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ajantasainen lainsäädäntö: Laki viranomaisten suunnitelmien ja ohjelmien… 200/2005 *finlex.fi*. Edita. Viitattu 20.1.2022.
2. ↑  Ajantasainen lainsäädäntö: Valtioneuvoston asetus viranomaisten suunnitelmien… 347/2005 *finlex.fi*. Edita. Viitattu 20.1.2022.
**Johannes van Damme** (1. kesäkuuta 1935 Middelburg – 23. syyskuuta 1994 Singapore) oli hollantilainen insinööri.

Van Damme jäi Singaporessa syyskuussa 1991 kiinni lähes 4,5 kilogramman suuruisen heroiinilastin salakuljetuksesta. Vuonna 1975 säädetyn lain mukaan kuolemanrangaistus on Singaporessa pakollinen seuraamus, jos henkilön hallusta tavataan tietty määrä huumausainetta. Heroiinin osalta kuolemantuomioon riittää 14 grammaa.

Lukuisista vetoomuksista huolimatta van Damme hirtettiin Changin vankilassa syyskuussa 1994. 59-vuotiaana kuollut van Damme on ensimmäinen Singaporessa huumerikoksesta teloitettu länsimaalainen.

Katso myös
----------

* Van Tuong Nguyen

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat – Ulkomaat – 23.9.1994 – Singapore aikoo hirttää hollantilaisen huumemiehen
* Helsingin Sanomat – Ulkomaat – 24.9.1994 – Huumerikoksesta tuomittu hollantilainen mies hirtettiin Singaporessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Coulombin saarto** on pieniin johdesaarekkeisiin muodostuva, elektronien välisestä vuorovaikutuksesta johtuva ilmiö, joka voidaan havaita saarekkeen konduktanssissa varautumisenergiaa pienemmissä lämpötiloissa. Coulombin saarrolla tarkoitetaan kohonnutta resistanssia pienillä bias-jännitteillä elektronisessa laitteessa, jossa on ainakin yksi matalan kapasitanssin tunneliliitos. Yhden elektronin transistori (single electron transistor, SET) perustuu Coulombin saartoon. SETin yhteydessä Coulombin saarrolla tarkoitetaan efektiä, jossa elektroni ei pääse "saarelle" eikä laitteessa kulje virtaa kun hila- ja bias-jännite ovat alhaisia. Kun lähteen ja nielun välistä bias-jännitettä kasvatetaan elektroni voi kulkea "saaren" kautta systeemin energian saavuttaessa Coulombin energian.

Taustaa
-------

Kondensaattorin varaamiseen varauksella q kuluva energia on 

{\displaystyle E\_{q}={\frac {q^{2}}{2C}},}

missä C on kondensaattorin kapasitanssi. Energiaa voidaan arvioida käyttämällä hyväksi levykondensaattorin kapasitanssin kaavaa

{\displaystyle C=\epsilon {\frac {A}{d}},}

missä \epsilon  on väliaineen permittiivisyys, A on levyjen pinta-ala ja d niiden etäisyys. Elektronisuihkulitografialla muodostetuissa liitoksissa kapasitanssi voi olla luokkaa 1 femtofaradi. Tällä kapasitanssilla kondensaattorin varaamiseen yhdellä elektronilla kuluu varautumisenergia

{\displaystyle E\_{C}={\frac {e^{2}}{2C}},}

joka on noin {\displaystyle 1.3\times 10^{-23}{\rm {J}}}. Tätä vastaava terminen energia {\displaystyle E\_{C}/k\_{B}\approx 0.93{\rm {K}}}. Jos johteen lämpötila on pienempi kuin {\displaystyle E\_{C}/k\_{B}}, elektronien terminen energia ei riitä ylittämään varautumisenergiaa, jolloin liitoksen vastus kasvaa.

Yksittäiselle liitokselle Coulombin saartoa ei kuitenkaan normaalioloissa nähdä, koska liitoksen ympäristön fluktuaatiot luovuttavat elektroneille varautumisenergian ylittämiseen tarvittavan energian. Tarvitaan saareke ja vähintään kaksi liitosta. Tällöin saarekkeen konduktanssia voidaan myös ohjata siihen kapasitiivisesti kytketyllä porttijännitteellä. 

Coulombin saartoa kuvataan yleisesti Konstantin Likharevin ja Dmitri Averinin 1980-luvulla muotoilemalla "Ortodoksiteorialla".

Sovelluksia
-----------

* Yksielektronitransistori SET
* Coulombin saarto -lämpömittari CBT
**John *Allan* Hügerth** (myös **Hygerth**) (24. heinäkuuta 1885 – 2. helmikuuta 1954) oli ruotsalainen tykistön reservin aliluutnantti. Hän oli lentäjänä N.A.B. Albatros -koneessa, josta tuli Suomen ilmailuvoimien kone F.2. Tuo kone saapui Ruotsista saapuneista avustuskoneena ensimmäisenä Suomeen helmikuun lopulla 1918. 

Hän oli saanut upseerin arvon vuonna 1909 ja oli suorittanut ohjaajantutkinnon Ranskassa Farmanin lentokonetehtaan kurssilla vuonna 1913. Tämän lisäksi hän oli lentänyt vain kertausharjoituksissa. Yksi syy hänen kaltaistensa vähemmän ammattilaisten lentoupseerien tuloon Suomeen oli siinä, että Ruotsin asevoimat eivät sallineet vakinaisessa palvelussa olevien upseeriensa menoa Suomeen.

Mannerheim nimitti hänet Suomen ilmailuvoimien komentajaksi 10. maaliskuuta 1918. Tällöin hän sai kapteenin arvon. 

Hänen kautenaan perustettiin Lento-osastot I ja II. Hänet on jälkikäteen leimattu täysin epäpäteväksi, mutta tilannekin oli sekava etenkin saksalaisten lentojoukkojen saapumisen jälkeen. Suomen ilmavoimilla oli noin 40 konetta sisällissodan jälkeen, kutakin konetyyppiä noin kaksi kappaletta. Koneet olivat huonossa kunnossa ja niiden huolto ei toiminut. Suomalaisten koneiden ohjaajat olivat pääosin ruotsalaisia, venäläisiä, saksalaisia tai Venäjällä koulutettuja suomalaisia. Ilma-ase ei osallistunut merkittävällä panoksella sotaan. Myös Hygerthin seuraajalla oli ongelmia sotilaskurin kanssa tilanteessa, jossa johdolla ja alipäällystöllä oli takanaan sotilaallista koulutusta mutta upseerit olivat suoraan siviilielämästä tulleita.

Hügerth erotettiin 17. huhtikuuta 1918 sopimattomana hoitamaan virkaansa.

Lähteet
-------

* Kuronen, Jouko: Hakaristi ilmavoimien tunnuksena. (kohdehenkilö Hygerth, Allan [=Hügerth, John-Allan]) *Vapaussoturi : Vapaussoturien huoltosäätiön tiedonantolehti*, 2001, nro 1, s. 46-48. Tampere:  Vapaussoturien huoltosäätiö. ISSN 0357-3982.
* Janarmo, Kuno Waldemar: *Varhaisilmailumme : 1753-1919*. Helsinki: Otava, 1963.

  

Suomen ilmavoimien komentajat

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | *Ilmailuvoimien päälliköt* (1918–1937)John-Allan Hügerth  | Carl Seber  | Torsten Aminoff | Sixtus Hjelmman | Arne Somersalo | Väinö Vuori | Jarl Lundqvist*Ilmavoimien komentajat* (1937–)Jarl Lundqvist | Frans Helminen | Reino Artola | Olavi Seeve | Reino Turkki | Eero Salmela | Rauno Meriö | Pertti Jokinen | Heikki Nikunen | Matti Ahola | Jouni Pystynen | Heikki Lyytinen | Jarmo Lindberg | Lauri Puranen | Kim Jäämeri | Sampo Eskelinen | Pasi Jokinen | Juha-Pekka Keränen  |  |
**Ari Pekka Ahonen** (s. 6. helmikuuta 1981 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka on viimeksi edustanut Tanskan Metal Ligaenin Herning Blue Foxia kaudella 2017-2018. Ahonen on kautta aikojen toinen suomalaismaalivahti, joka on varattu NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. New Jersey Devils varasi Ahosen numerolla 27 vuoden 1999 varaustilaisuudessa. Ahonen solmi loppukauden mittaisen sopimuksen Tanskaan lokakuussa 2017 oltuaan vailla seuraa edellisen kauden loppumisesta lähtien.

Ura
---

Ahonen aloitti uransa Jyväskylässä ja 18-vuotiaana hän siirtyi HIFK:hon. Ahonen ehti pelata kolme kautta SM-liigassa, kunnes siirtyi Devilsin organisaatioon, jossa hän pelasi kaikkiaan viisi kautta Devilsin farmijoukkue Albany River Ratsissä saaden vain muutamia ottelukomennuksia NHL:n puolelle. Hän ei pystynyt syrjäyttämään Martin Brodeuria, jota pidettiin yhtenä maailman parhaista maalivahdeista, eikä onnistunut myöskään pääsemään tämän varamieheksi ohi Corey Schwabin tai Scott Clemmensenin. Ahonen sai silti osallistua Devilsin mestaruusjuhliin keväällä 2003 vaikkei häntä tilastoidakaan Stanley Cupin voittajaksi.

Kaudeksi 2006–2007 Ahonen palasi SM-liigaan Espoo Bluesin kokoonpanoon. Bluesissa Ahosesta kaavailtiin ykkösmaalivahtia, mutta Ahonen jäi loistavasti pelanneen Bernd Brücklerin varjoon. Bluesista Ahonen siirtyi kesken kauden Jokereihin ja piti heti ensimmäisessä ottelussa jokeripaidassa nollapelin torjuen 35 kertaa. Jokereissa Ahonen voitti SM-hopeaa. Kauden jälkeen Ahonen siirtyi kahdeksi kaudeksi Elitserien-seura Frölundaan. Ruotsista Ahonen siirtyi huhtikuussa 2009 kahden vuoden sopimuksella KalPaan. SM-liigakaudella 2009–2010 Ahonen pelasi eniten nollapelejä maalivahdeista (6 nollapeliä) yhdessä Juuso Riksmanin kanssa. Ahonen siirtyi kesken kauden 2011–2012 KalPasta KHL:ään, jossa hän pelasi marraskuusta 2011 kevääseen 2013 Metallurg Magnitogorskissa. Ahonen oli joukkueen ykkösvahti  Kaudella 2013–2014 Ahonen edusti KHL:ssä Barys Astanaa ja kaudella 2014–2015 Admiral Vladivostokia.

Kaudeksi 2015–2016 Ahonen palasi takaisin kotimaan sarjaan saaden 2-vuotisen sopimuksen Porin Ässistä. Ahonen pelasi kahden kauden aikana 39 ottelua Ässien maalinsuulla jääden etenkin jälkimmäisellä kaudella Andreas Bernardin varjoon. Sopimuksen umpeuduttua keväällä 2017 sen uusimisesta ei edes keskusteltu. Ahonen oli vailla seuraa lokakuun 2017 alkuun ennen kuin solmi yksivuotisen sopimuksen Tanskaan Herning Blue Foxin riveihin.

Saavutuksia
-----------

* paras maalivahti alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa
* Nuorten alle 18-vuotiaiden MM-kulta (1999)
* Nuorten alle 20-vuotiaiden MM-hopea (2001)
* SM-hopea (2007)
* KHL kuukauden maalivahti (12/2012)

Lähteet
-------

1. ↑  Verohallinto
2. ↑  IS Veikkaaja 19.12.2006, s. 8
3. ↑  Ahonen ja Koskenkorva Elitserieniin *Jatkoaika*.  16.4.2007. Viitattu 17.4.2007.
4. 1 2  KalPa pestasi maalilleen Ari Ahosen *YLE Urheilu*.  14.4.2009.  Arkistoitu 17.4.2009. Viitattu 14.4.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Ari Ahonen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Ari Ahonen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Promenade plantée
**Coulée verte René-Dumont** on Pariisissa sijaitseva 4,5 kilometriä pitkä kävelypuisto. Puisto tunnetaan myös nimellä **Promenade plantée**.

Kävelytie on rakennettu käytöstä poistettua viaduktia pitkin kulkeneelle junaradalle. Se sijaitsee Pariisin 12. arrondissementin alueella. Sen lähtöpaikka on Opéra Bastillen lähettyvillä ja se jatkuu Bois de Vincennesin puistoon.

Historia
--------

Paikalla kulki junarata välillä Gare de la Bastille – Verneuil-l’Étang vuosina 1859–1969. Junaliikenteen loputtua Philippe Mathieux ja Jacques Vergely suunnittelivat vuonna 1988 paikalle yläilmoissa kulkevan puiston, jossa kulki kävelytie. Vuonna 1989 Pariisin kaupunki aloitti viaduktin 71 kaaren peruskorjauksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hintikka, Pihla: Pariisin top 25 juuri nyt.  *Mondo*, 1/2015, s. 51.
2. ↑  Mairie de Paris (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coulée verte René-Dumont** Wikimedia Commonsissa
**Coulon** on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella. 30 neliökilometrin laajuisessa kunnassa oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 2 238 asukasta.

Coulon on "vihreäksi Venetsiaksi" kutsutun Marais poitevinin luhtasuoalueen keskus. Alueen kanavat ja kanavien varret ovat suosittua vene- ja polkupyöräretkien reittejä. Coulon on valittu kauneimpien ranskalaiskylien *Les Plus Beaux Villages de France* -järjestön jäseneksi.

Coulon kuuluu Niortin kaupungin ympärille syntyneeseen 45 kunnan muodostamaan taajamakuntaan *Communauté d’agglomération du Niortais* (CAN).

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coulon (Deux-Sèvres)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Coulon (Deux-Sèvres)
**Väärä profeetta** on uskonnollisessa yhteydessä henkilö, joka väärin perustein hankkii profetoimisen lahjan tai käyttää sitä omiin pahoihin tarkoitusperiinsä.

Väärä profeetta Ilmestyskirjassa
--------------------------------

Yksi tunnetuimmista vääristä profeetoista esiintyy Ilmestyskirjassa. Maailmanlopun väärä profeetta on toinen kahdesta pedosta, tarkennetusti myöhemmin maasta noussut peto. Väärä profeetta ylistää ensimmäistä petoa (antikristus) ja yrittää horjuttaa ihmisten uskoa kirkon sisältäpäin. Maasta noussut peto kuvataan olennoksi, jolla on kaksi lampaan sarvea ja lohikäärmeen ääni. Väärä profeetta pettää ihmisiä tekemällä ihmeitä, kuten käskemällä tulen langeta taivaasta ja diktaattorin kuvia puhumaan. Väärä profeetta tulee hallitsemaan kaupantekoa, ja vain ne joilla on pedon luku näkyvällä paikalla saavat käydä kauppaa. Antikristuksen ja väärän profeetan lopullinen kohtalo on palaa ikuisessa kärsimyksessä kun Jumala heittää molemmat tulimereen.

Maailmanloppu ja lopun ajat kristillisessä eskatologiassa
Antikristus | Apokalypsi | Eskatologia | Danielin kirja | Harmageddonin taistelu | Ilmestyskirja | Jeesuksen toinen tuleminen | Pedon luku | Tuhatvuotinen valtakunta | Tuomiopäivä | Vihan ja ahdistuksen aika | Väärä profeetta | Ylöstempaus
**Harrastajataide** on taidetta harrastavien eli yleensä muiden kuin taiteen ammattikoulutuksen saaneiden taiteilijoiden tekemää taidetta. Useimmiten harrastajataidetta tehdään vapaa-aikana ei-ammattimaisesti varsinaisen päivätyön ohella.

Harrastajataidetta verrataan esimerkiksi ammattitaiteeseen ja outsider-taiteeseen. Helena Sederholmin mukaan näitä kahta yhdistää omaperäisyys tai pyrkimys omaperäisyyteen. Hänen mukaansa harrastajataiteilijat taas ihailevat ja jäljittelevät taiteen perintöä ja korkeakulttuurista taidetta. He pyrkivät tekemään taiteen kaltaisia töitä ja kehittämään taitoaan. Harrastajataiteen katsotaan eroavan outsider- ja nykykansantaiteesta myös siksi, että viimemainitut ovat itseohjautuvia. Harrastajataidetta taas tehdään useimmiten kursseilla ja kerhoissa.

Taiteen sanominen harrastajataiteeksi saattaa olla myös vähemmän positiivista. Taiteilijat nähtiin 1970-luvulla ammattimaisina kulttuurityöntekijöinä, jolloin taiteen harrastamiseen ei suhtauduttu vakavasti.

Katso myös
----------

* ITE-taide
* Itseoppinut
* Kansantaide
* Naivismi
* Selfie

Lähteet
-------

1. ↑  Rohunen, Ulla: Harrastajataiteilijoiden taidekäsityksiä (pdf) (pro gradu)  Syksy 2002. Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, Taiteiden ja kulttuurin tutkimuksen
laitos, taidehistoria. Viitattu 15.6.2010.
2. ↑  Helena Sederholm: NÄKÖKULMA - Luovuuden pakottomuus *Kiasma-lehti 27 /-05*. Helsinki:  Kiasma. Viitattu 15.6.2010.
3. ↑  *Haveri, Minna: Nykykansantaide. .*. Helsinki: Maahenki, 2010.
4. ↑  Marja-Terttu Kivirinta: ITE-taide osoittaa tekijöidensä kykyä hyvään elämään *Helsingin Sanomat Kulttuuri*.  8.5.2010. Helsinki:  Kiasma. Viitattu 15.6.2010.
5. ↑  Hämäläinen-Forslund, Pirjo: "Harrastajataide", *Tervetuloa taidenäyttelyyn*, s. 301. WSOY, 1996. ISBN 951-0-20630-X.
*Tämä artikkeli käsittelee vuorta. Samannimisestä Ecuadorin maakunnasta on oma artikkelinsa.*
Cotopaxi

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Ecuador |
| Vuoristo | 
Andit |
| Korkeus merenpinnasta | 
5 911 m  |
| Prominenssi | 
2 403 m |
| Purkautunut viimeksi | 
2015 |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
Wilhelm Reiss seurueineen vuonna 1872 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
0° 40′ 50″ E, 78° 26′ 16″ LView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Cotopaxi** on Ecuadorin toiseksi korkein tulivuori (korkein on Chimborazo) ja yksi maailman korkeimmista aktiivisista tulivuorista – Ojos del Salado ja Llullaillaco ovat vielä korkeampia. Cotopaxi sijaitsee Cotopaxin maakunnassa noin 50 kilometriä pääkaupungista Quitosta etelään. Cotopaxi on yli 3 000 metriä korkeampi kuin sitä ympäröivä maasto. Vuori on juureltaan noin 23 kilometriä leveä. Sen kraatterin suuaukko on 700 metriä pitkä ja 500 metriä leveä, ja kraatterin syvyys on 366 metriä.

Purkaukset
----------

Vuoden 1738 jälkeen Cotopaxi on purkautunut yli 50 kertaa. Useat vuorta ympäröivät laaksot ovat syntyneet voimakkaiden mutavyöryjen seurauksena. Mutavyöryt muodostavat vakavan uhan paikallisille asukkaille. Latacungan kaupunki onkin tuhoutunut täydellisesti ainakin kahdesti historiansa aikana. Rajuimmat tunnetut purkaukset tapahtuivat vuosina 1744, 1768 ja 1877. Vuoden 1877 purkauksessa pyroklastiset pilvet laskeutuivat joka puolelta vuorta ja mutavyöryt matkasivat yli sadan kilometrin matkan Tyyneenmereen.

Vuori purkautui myös vuosina 1903–1904 (Vei-indeksi 3). Sen jälkeen ennen vuotta 2015 siinä havaittiin vähäistä aktiivisuutta kymmenen kertaan (VEI 1-2). Havainto vuodelta 1942 (VEI 3) on epävarma.

Viimeksi Cotopaxi purkautui 14. elokuuta 2015, jolloin siitä alkoi nousta savupilviä ja tuhkaa kahdeksan kilometrin korkeuteen. Purkauksen vuoksi Ecuadoriin julistettiin poikkeustila.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Cotopaxi Encyclopedia Britannica. Viitattu 17.6.2014.
2. 1 2  Ecuador julisti poikkeustilan uhkaavan tulivuoren­purkauksen vuoksi.  *Helsingin sanomat*, 16.8.2015. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2  Cotopaxi Volcano, Ecuador The Earth Observatory. Viitattu 2.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  Cotopaxi: Summary of Holocene eruption dates and Volcanic Explosivity Indices (VEI) *Global Volcanism Program*. Smithsonian Institute.  Arkistoitu 28.11.2015. Viitattu 17.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cotopaxi** Wikimedia Commonsissa
**Jack Richard Buckner** (s. 22. syyskuuta 1961) on brittiläinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.

Buckner oli jo nuoruudessaan lahjakas juoksija. Opiskellessaan Workshop Collegessa Nottinghamshiressa hän juoksi 15-vuotiaana Englannin koululaisten mestaruuskilpailujen viidenneksi 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.16,90. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti maansa nuorten mestaruuden 1 500 metrillä ajalla 3.50,94. Valmistuttuaan collegesta Buckner aloitti maantieteen opinnot Loughboroughin yliopistossa. Myöhemmin hän suoritti MBA-tutkinnon. Opiskeluaikoinaan Buckner voitti yliopisto-opiskelijoiden mestaruuden 800 metrin juoksussa sekä teki 1983 uuden maansa alle 23-vuotiaiden ennätyksen 2 000 metrillä ajalla 5.01,90. Valmistuttuaan yliopistosta hän alkoi panostaa juoksuun enemmän ja vuonna 1986 hän oli saanut 1 500 metrin ennätyksensä lukemiin 3.35,38. Vaikka aika oli hyvä, ei hän pärjännyt brittien kolmelle nopeimmalle mailerille Sebastian Coelle, Steve Cramille tai Steve Ovettille.

Tästä syystä Buckner päätti kokeilla 5 000 metrin juoksua. Ensimmäisessä merkittävässä kilpailussaan 1986 Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui toiseksi ajalla 13.25,87 häviten ainoastaan Steve Ovettille. Samana vuonna hän voitti 5 000 metrillä Euroopan mestaruuden Stuttgartin EM-kisoissa. Bucknerin voittoaika oli 13.10,15, joka on edelleen EM-kisojen ennätys ja jäi Bucknerin omaksi ennätykseksi. Rooman MM-kisoissa 1987 hän voitti MM-pronssia ja sijoittui kuudenneksi Soulin olympialaisissa 1988, joka jäi hänen viimeiseksi merkittäväksi saavutuksekseen. Buckner osallistui vielä Barcelonan olympialaisiin 1992, mutta jäi kaatumisen seurauksena alkueriin. Lopetettuaan urheilu-uransa Buckner työskenteli 10 vuotta Adidaksen palveluksessa, kunnes muutti perheensä kanssa Uuteen-Seelantiin ja alkoi viljellä omenoita. Palattuaan Uudesta-Seelannista hänet nimitettiin Sport England -organisaation projektipäälliköksi. Lisäksi hän luennoi Exeterin yliopistossa strategisesta brändinhallinnasta. 

Bucknerin veli Tom oli myös kansainvälisen tason juoksija.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jack Buckner *Olympedia*. Viitattu 16.9.2022. (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Dorožka**, **Dorožno**, **Dorožnoje** tai **Baranovskoje** (ven. Дорожка, Дорожно, Дорожное, Барановское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 380 metriä leveä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Se sijaitsee Jammin (ven. Ямм) kirkonkylän itäreunalla Želtšajoen toisella puolella. Järvi sijaitsee joen ja viereisen Pušnon välissä, missä sijaitsee myös Baranovkan (ven. Барановка) asuinalue. Asuinalueelle tulee ti kirkonkylältä, mutta se ei kierrä järven kaakkoispuolelle, missä on Želtša tulva-alueen kosteikkoja. Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja syvänteessä on 3,5 metriä vettä. Järven rannoilla on paljon ranta-asutusta.

Luontoarvoja
------------

Järven kalastosta ei ole tietoa, mutta sillä on kaksi lyhyttä yhdysojaa Želtša, mistä kalat voivat uida järven ja joen väliä. Järvellä on mutapohja ja sillä on hiekkaranna ja kaakossa on turpeikkoa ja hetteikköä. Järven pohjassa on lähteitä.

Vesistösuhteita
---------------

Dorožka sijaitsee Želtšan valuma-alueella ja sen yhdysojat ovat Želtšan sivujokia. Želtša laskee Peipsijärveen, jonka alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven laskujoki Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 0,65 neliökilometriä. Sen kaakkoispäässä on lyhyt yhdysoja Želtšaan ja järven länsipäässä on suoraksi kaivettu toinen yhdysoja. Ojilla pyritään ilmeisesti veden vaihtumiseen järvessä, sillä järven pinta-ala on puolet sen valuma-alueesta.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Järven vedenpinnan korkeudeksi on arvioitu lähes samaksi kuin Užinskojen vedenpinnan korkeus, koska joki vaikuttaa ilmakuvista katsoen tasasena virtaavalta leveältä joelta ja järvellä on kaksikin yhdysojaa järveen.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pihkovan alueen kartta: sivu 9 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 29.5.2020
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 29.5.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000, viitattu 29.5.2020
**Harrachov** (saks. *Harrachsdorf*) on kaupunki Semilyn piirikunnassa Liberecin läänissä Pohjois-Tšekissä Mumlavajoen varrella. Sen pinta-ala on 36,6 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2020 arvion mukaan 1 396. Mäkihyppykeskus Čertak sijaitsee Harrachovissa.

Historia
--------

Ensimmäiset kirjoitetut maininnat Harrachovista ovat 1600-luvulta, kun saksalaiset perustivat kylän nykyisen kaupungin alueelle. 1714 sen nimeksi tuli Harrachsdorf erään jalosukuisen maanomistajan mukaan. 1800-luvun lopusta lähtien kaupunki on ollut tunnettu lasin valmistuksesta, tekstiiliteollisuudesta ja kaivostoiminnasta. 1900-luvun alussa teollisuustoiminta kasvoi valmistuneen rautatien ansiosta. Suurin osa viennistä kulki pohjoiseen Itävalta-Unkarin rajojen taakse Saksaan.

Toisen maailmansodan jälkeen yhteydet pohjoiseen katkesivat Puolan laajenemisen myötä, ja kaupunki alkoi näivettyä. Rajoja ei avattu Tšekkoslovakian ja Puolan kommunististen hallintojen kiistojen vuoksi, mutta raja-alueita vaihdettiin siten, että kaksi pientä puolalaista rajakylää liitettiin Harrachoviin 1973.

Lähteet
-------

1. ↑  Harrachov *citypopulation.de*. Viitattu 16.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harrachov** Wikimedia Commonsissa

* Harrachovin kotisivu (tšekiksi) (englanniksi) (saksaksi) (puolaksi)
**Coop Himmelblau**, myös **Coop Himmelbau**, on Rainer Maria Holzerin, Wolf D. Prixin ja Helmut Swiczinskyn Wienissä vuonna 1968 perustama arkkitehtiryhmä ja arkkitehtitoimisto. Holzer jätti ryhmän jo vuonna 1971. Vuonna 1989 ryhmään liittyi Frank Stepper.

Coop Himmelblau -ryhmä loi aluksi vaihtoehtoisia malleja stabiilin kaupunkirakenteen rikkomiseksi, myöhemmin sen poeettis-aggressiivinen kritiikki kohdistui postmodernismin yhteydessä ilmennyttä konservatiivisuutta vastaan.  Ryhmä pyrki aluksi lietsomaan hämmennystä, kauhua ja uhan tuntua aggressiivisilla suunnitelmillaan, ja ryhmää kiinnostivat pneumaattiset tilarakennelmat. Osa projekteista oli tarkoitus sytyttää palamaan. Coop Himmelblaumin Wienin Falkestrasselle vuosina 1982–1988 laatima asuinkerrostalon ylimpien kerrosten uudistussuunnitelma muodostui läpimurroksi. Ryhmä suunnitteli perinteisen kerrostalon yläosaan näennäisesti epävakaan luurankomaisia siipiä muistuttavan rakennelman. He suunnittelivat Wieniin myös kokonaisen asuintalon, jossa kulmikkaat elementit vaikuttavat kamppailevan keskenään. 

Coop Himmelblaun muihin tyyliltään dekonstruktivistisiin 1980-luvun suunnitelmiin kuuluvat muun muassa Roter Engel -baari (1981) ja Wahliss-pasaasi (1986) Wienissä sekä Funderwerk 3 -tehdasrakennus (1988) St. Veitissä. Ryhmän myöhemmissä töissä ovat korostuneet toisaalta uusekspressionistiset piirteet ja toisaalta abstraktien dekonstruktiivisten muotojen jalostus kohti high-tech-arkkitehtuuria.

Kuvagalleria
------------

* Groningermuseo, Groningen (1994)
* UFA-Kristall Filmpalast, Dresden (1993–1998)
* Euroopan keskuspankin pääkonttori, Frankfurt am Main (2010–2014)

Lähteet
-------

* Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8
* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2  Jokinen ja Honkala 2000, s. 52
2. 1 2  Curl 1999, s. 164
3. ↑  Jokinen ja Honkala 2000, s. 52
**Cooperin pari** kuvaa suprajohteisiin syntyvää kahden elektronin muodostamaa korreloitunutta paria. Parikorrelaatio aiheutuu suprajohteissa elektronien välille syntyvästä attraktiivisesta eli puoleensa vetävästä vuorovaikutuksesta. Cooperin pari on saanut nimensä suprajohtavuuden mikroskooppisen BCS-teorian yhdeltä isältä, Leon Cooperilta. Cooper osoitti vuonna 1956  ohjaajansa John Bardeenin ehdotuksesta, että pienikin attraktiivinen vuorovaikutus saa aikaan pariutuneita elektronitiloja, joiden energia on pienempi kuin tilojen, joilla parikorrelaatioita ei ole. Tämä Cooperin epästabiilisuus saa aikaan suprajohtavuuden. Yhdessä Robert Schriefferin kanssa Bardeen ja Cooper kehittivät ideasta suprajohtavuuden mikroskooppisen teorian ja jakoivat Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1972.

Vaikutus
--------

Cooperin parien ansiosta suprajohteiden alkeisvaraus on kahden elektronin varauksen suuruinen. Tämä näkyy muun muassa suprajohtavassa kvantti-interferenssilaitteessa SQUIDissa, jossa magneettivuo kvantittuu arvoon

{\displaystyle \Phi \_{0}={\frac {h}{2e}}.}

Samoin suprajohtavien yksielektronitransistorien varautumisenergia on muotoa

{\displaystyle E\_{C}={\frac {(2e)^{2}}{2C}}.}

Katso myös
----------

* Andrejevin heijastus

Lähteet
-------

1. ↑  Cooper, Leon N.: Bound electron pairs in a degenerate Fermi gas.  *Physical Review*, 1956, 104. vsk, nro 4, s. 1189–1190.  APS.
Vuoden 2016 Etelämantereen maratonin maali.**World Marathon Challenge** on seitsemän päivää kestävä maratonjuoksukilpailujen sarja. Siinä juostaan yksi maraton kussakin maanosassa viikon aikana, eli yhteensä seitsemän maratonia.

Ensimmäinen World Marathon Challenge järjestettiin tammikuussa 2015. Sarjaan kuului juoksut Etelämantereella, Chilessä, Yhdysvalloissa, Espanjassa, Marokossa, Dubaissa ja Australiassa. Osallistujia oli yhteensä kaksitoista, joista yksi oli suomalainen Marianna Zaikova. Hän oli kisan ainoa nainen, ja hänestä tuli maailman ensimmäinen nainen, joka on juossut kyseiset matkat alle viikossa.

Lentomatkojen pituus viikon aikana oli noin 38 000 kilometriä. Ensimmäisen World Marathon Challengen voittaja oli hongkongilainen triathlonisti David Gething. Vuoden 2016 maratonit juostiin tammikuussa, jolloin miesten sarjan voitti yhdysvaltalainen Daniel Cartica ja naisten sarjan yhdysvaltalainen Becca Pizzi.

Lähteet
-------

1. ↑  U.S. Man 1 Race Away from Completing 7 Marathons on 7 Different Continents in 7 Days *People*. 23.1.2015 (englanniksi)
2. ↑  Maalissa! Yöjuoksu Sydneyssä päätti Zaikovan urakan (Arkistoitu – Internet Archive) *Ilta-Sanomat*. 24.1.2015
3. ↑  Hong Kong runner conquers seven marathons on seven continents in seven days *South China Morning Post*. 24.1.2015 (englanniksi)
4. ↑  WMC 2016 Final Results  *WMC Facebook-sivu*. 31.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Uutinen Boston Globe -sanomalehdessä tammikuu 2016.
Eilean Donanin linna.
**Eilean Donan** (gaeliksi *Eilean Donnain*) on pieni saari Skotlannin Ylämaiden länsiosassa. 1900-luvun alussa tehtyjen kunnostustöiden yhteydessä saarelle rakennettiin kävelysilta. Saarta hallitsee valokuvissa, elokuvissa ja televisiossa usein näkyvä pittoreski linna. Dornien kylästä on saarelle matkaa kilometrin verran. Saarella ei ole ollut varsinaisia asukkaita vuoden 2011 väestönlaskennassa.

Saaren nimi tarkoittaa Donnánin saarta ja on saanut nimensä kelttiläisen pyhimyksen Donnán of Eiggin mukaan, joka kuoli marttyyrinä vuonna 617. Hänen kerrotaan rakentaneen saarelle kirkon, josta ei kuitenkaan ole löytynyt jälkiä.

Linna on 1200-luvulta. Se oli Mackenzien suvun tukikohta aina siihen asti kunnes Englannin laivasto tuhosi sen jakobiittikapinan yhteydessä 1719. Nykyinen rakennus on peräisin 1900-luvun alusta, jolloin John Macrae-Gilstrap kunnosti rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eilean Donan *Canmore*. Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Scotland. Viitattu 17.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
Kuva vuoden 2013 kilpailusta.
"Master of Ceremonies" pitelemässä kilpailussa käytettävää Double Gloucester -juustoa.
**The Cooper’s Hill Cheese-Rolling and Wake** on vuosittain järjestettävä kilpailutapahtuma Brockworthin kylässä lähellä Gloucesterin kaupunkia Lounais-Englannissa. Kilpailu järjestetään Cooper’s Hill -nimisellä kukkulalla, jonka mukaan kilpailu on nimetty. 

Kilpailun ideana on, että kilpailijat juoksevat alas jyrkkää rinnettä kukkulan laelta vieritetyn juustokimpaleen perässä. Juustoa on mahdoton saada kiinni vauhdissa, joten ensimmäisenä alas maaliin ehinyt kilpailija voittaa sen.

Tarkkaa tietoa on vaikea saada, mutta perinteen arvioidaan olevan vähintään 200 vuotta vanha. Kilpailua järjestettiin alun perin Brockworthin kylän sekä lähialueen asukkaiden kesken, mutta siitä on tullut vuosien mittaan yhä suositumpi ja nykyään siihen ottaa osaa ihmisiä eri puolilta maailmaa. 

Kilpailu jouduttiin perumaan vuonna 2010 turvallisuussyistä johtuen.

Juusto
------

Kilpailussa käytetään paikallista Double Gloucester -juustoa, jonka on toimittanut vuodesta 1988 lähtien paikallinen juustontekijä Diana Smart. Toisen maailmansodan aiheuttaman ruokasäännöstelyn vuoksi kilpailussa käytettiin vuodesta 1941 aina vuoteen 1954 asti puuvalmisteista tekojuustoa, jonka sisällä oli ontossa kohdassa pieni pala juustoa.

Loukkaantumiset
---------------

Rinteen jyrkkyydestä ja kilpailijoiden nopeasta vauhdista johtuen kilpailussa sattuu usein eriasteisia loukkaantumisia, jotka vaihtelevat nyrjähtäneistä nilkoista murtuneisiin luihin ja tajuttomuuteen. Kilpailualueella on valmiudessa useita ambulansseja ja rinteen alapuolella odottaa vapaaehtoinen ensiapuryhmä.

Lähteet
-------

1. ↑  BBC Gloucestershite - Our Crazy County - Chasing the cheese in 2009 BBC. 26.5.2010. Viitattu 11.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  BBC News - Gloucestershite cheese-rolling of due to safety fears 12.3.2010. BBC. Viitattu 11.11.2010. (englanniksi)
3. ↑  British Cheese Board - Double Gloucester Viitattu 11.11.2010. (englanniksi)
4. ↑  More Cheese Rolling Facts And Information (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 11.11.2010. (englanniksi)
5. ↑  A feast of festival fun in Gloucester (Arkistoitu – Internet Archive) 26.3.2010. Expressandstar.com. Viitattu 11.11.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Official UK Cheese-rolling site Kilpailun viralliset kotisivut.
* The Only Authoritative Site of Cheese Rolling At Coopers Hill in Gloucestershire (Arkistoitu – Internet Archive) Kilpailun fanisivut.
* Cheese Rolling Gloucester Kuvia kilpailusta vuosilta 2008 ja 2009.