recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Veikko Vennamo ja Suomen Pientalonpoikien Puolueen presidenttiehdokas Olavi Hongan luona 30. kesäkuuta 1961.
**Honka-liitto** eli **Honka-rintama** oli Suomessa kuuden puolueen organisoima hanke presidentti Urho Kekkosen uudelleenvalinnan estämiseksi ja oikeuskansleri Olavi Hongan valitsemiseksi tasavallan presidentiksi vuoden 1962 presidentinvaaleissa. Honka luopui ehdokkuudestaan noottikriisin seurauksena marraskuussa 1961, eikä siten ollut ehdolla lopullisessa vaalissa.

Tapahtumat
----------

### Tausta

Kuusi puoluetta (Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP), Kansallinen Kokoomus, Suomen Kansanpuolue, Ruotsalainen kansanpuolue (RKP), Suomen Pientalonpoikien Puolue (SPP) ja Vapaamielisten Liitto) päättivät yhteisessä neuvonpidossaan 16. maaliskuuta 1961 muodostaa niin sanotun Honka-liiton ja asettaa Olavi Hongan presidenttiehdokkaakseen vuoden 1962 presidentinvaaliin istuvaa presidenttiä Urho Kekkosta vastaan. Tämän jälkeen SDP:n puoluevaltuuskunta ja kokoomuksen puoluekokous vahvistivat valinnan.

Suurelle yleisölle melko tuntematon ja poliittisesti kokematon Honka oli nimenomaan SPP:n puheenjohtajan Veikko Vennamon löytö hajanaisen rintaman yhteiseksi ehdokkaaksi. Ensimmäisenä Honkaa olivat pyytäneet ehdokkaakseen SDP:n edustajat 22. helmikuuta 1961 puheenjohtaja Väinö Tannerin johdolla.

### Ehdokkuudesta luopuminen

Honka luopui kuitenkin ehdokkuudesta ennen valitsijamiesten vaalia noottikriisin yhteydessä. Hongalla ei ollut aikaisempaa poliittista kokemusta, mitä moni piti kuitenkin jopa hyvänä asiana. Hänen veljensä, entinen kansanedustaja Aarne Honka, oli toiminut kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 1942–1946.

Hongan luopuminen ehdokkuudestaan ei ilahduttanut Kekkosta, joka olisi halunnut käydä täysin normaalin vaalikamppailun. Kekkonen kirjoitti Hongalle vaalien jälkeen, ettei hänellä ollut missään vaiheessa ollut epäilyksiä tämän vilpittömyydestä ulkopolitiikan suhteen, mutta sanoi ymmärtävänsä Hongan ratkaisua, koska vaalikampanjan aloittajat olivat vetäneet Hongan ehdokkuuden ylle "valitettavan varjostuksen", jota "ei voinut millään todistelulla torjua".

### Seuraukset

Muistelmissaan Honka on kuvannut myös Honka-liiton eräänlaisen jälkinäytöksen. Honka ilmoittautui vuonna 1962 avoimeksi tulleeseen oikeusministeriön lainvalmistelukunnan vanhemman jäsenen virkaan, mutta häntä ei valittu tähän tehtävään. Hongan käsityksen mukaan silloinen pääministeri Ahti Karjalainen esti hänen valitsemisensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Wiberg, Matti: *Politiikan sanakirja*, s. 146. Toimittanut Kalevi Koukkunen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2011. ISBN 978-952-234-048-1.
2. 1 2 3  Suomi, Juhani: *Lohen sukua: Urho Kekkonen*, s. 312. Otava, Helsinki 2010.
3. ↑  Virolainen, Johannes: *Viimeinen vaalikausi*, s. 109. Helsinki: Otava, 1991.
4. ↑  Honka, Olavi Uuno Viktor *Kokoomusbiografia*. Porvarillisen Työn Arkisto. Viitattu 2.9.2014.
5. ↑  .aspx Aarne Honka *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 2.9.2014.
6. ↑  Jakobson, Max: *Pelon ja toivon aika*, s. 332. Otava 2001, Helsinki.
7. ↑  Kekkonen, Urho: *Kirjeitä myllystäni 1*, s. 138. Otava, Helsinki 1976.
**Sumiyoshi-ku** (jap. 住吉区) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa ja rajautuu etelässä Yamatogawa-jokeen ja sen takana Sakain kaupunkiin. Suuralueen pinta-ala on 9,34 neliökilometriä ja siellä on 155 067 asukasta (vuonna 2012).

Sumiyoshin alueen merkittävin nähtävyys on Sumiyoshi-taishan pyhäkkö, yksi Japanin vanhimmista. Pyhäkön alue kattaa noin 90 000 neliömetrin alueen. Pyhäkkö on antanut nimensä *sumiyoshi-zukuri*-rakennustyylille; se tunnetaan myös Taikobashi-kaarisillastaan, joka on rakennettu ennen Kamakura-kautta. Merkittävä on myös Taishō Kannon-jin temppeli (yleisesti Abiko Kannon), joka tunnetaan Japanin vanhimpana Kannonin palvontaan keskittyvänä temppelinä. Vanha Kishū kaidō -tie kulkee pohjois-eteläsuunnassa suuralueen halki ja aivan Sumiyoshin pyhäkön torii-portin editse. Nykyään tietä pitkin kulkee Hankai-raitiotie. Suuralueen eteläosassa sijaitsee Osakan kaupungin yliopiston kampus.

Sumiyoshin suuraluetta palvelevat Osakan metron Midōsuji-linja, JR Westin Hanwa-linja, Nankai-rautateiden Nankai-päälinja ja Kōya-linja sekä Hankai-raitioteiden Hankai-linja ja Uemachi-linja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Statistics Sumiyoshi Ward. Viitattu 17.1.2014.
2. 1 2  Ward Overview Sumiyoshi Ward. Viitattu 17.1.2014.
3. ↑  Sumiyoshi Grand Shrine Sumiyoshi Ward. Viitattu 17.1.2014.
4. ↑  Abiko Kannon Sumiyoshi Ward. Viitattu 17.1.2014.
5. ↑  Kishu Highway Sumiyoshi Ward. Viitattu 17.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sumiyoshi-ku** Wikimedia Commonsissa

* Sumiyoshin suuralueen internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi) (kiinaksi)

  

Osakan suuralueet

* Abeno-ku
* Asahi-ku
* Chūō-ku
* Fukushima-ku
* Higashinari-ku
* Higashisumiyoshi-ku
* Higashiyodogawa-ku
* Hirano-ku
* Ikuno-ku
* Jōtō-ku
* Kita-ku
* Konohana-ku
* Minato-ku
* Miyakojima-ku
* Naniwa-ku
* Nishi-ku
* Nishinari-ku
* Nishiyodogawa-ku
* Suminoe-ku
* Sumiyoshi-ku
* Taishō-ku
* Tennōji-ku
* Tsurumi-ku
* Yodogawa-ku
**Kyberfeminismi** on monimerkityksellinen feminismin haara, jonka keskiössä ovat sukupuolen, ruumiin ja teknologian suhteet. Sen juuret ovat Donna Harawayn esseessä *Kyborgimanifesti*, mutta vasta vuonna 1991 naistaiteilijaryhmä VNS Matrix käytti ensimmäisenä manifestissaan nimitystä kyberfeminismi.

Määritelmä
----------

Kyberfeminismillä tarkoitetaan laajasti ymmärrettynä tietotekniikan feminististä tarkastelua sekä käytännön että teorian tasolla. Uusmediatutkimuksen ulkopuolella se on määritelty olevan feministinen suuntaus, jonka keskiössä on sukupuolen, ruumiin ja teknologian suhteet.

Historia
--------

Kyberfeminismin syntyjuuret ovat Donna Harawayn *Kyborgimanifestissä* (1985). Haraway pyrki esseessään muotoilemaan feminismin asemaa teknologiaan ja luonnontieteisiin. Esseen innoittamana australialainen naistaiteilijaryhmä VNS Matrix päätti 1991 irrotella taiteella ja feministisellä teorialla ja julkaisi "21. vuosisadan kyberfeministisen manifestin". Siinä Harawayn manifesti yhdistyi kyberpunk-fiktion termeihin, feministisen "pillutaiteen" perintöön ja Luce Irigarayn tuotantoon. VNS Matrix olikin todennäköisesti ensimmäinen, joka käytti termiä kyberfeminismi.

VNS Matrixin installaatiot vaikuttivat brittitutkija Sadie Plantiin, jota pidetään Euroopassa kyberfeminismin 1990-luvun tunnetuimpana teoreetikkona. Plant edustaa kuitenkin vain yhtä kyberfeminismin suuntausta. Pääosin saksalaisen Old Boys Networkin järjestämissä kyberfeministisissä internationaaleissa on pyritty painottamaan jokaista kyberfeministiä löytämään oma yksilöllinen agendansa ja politiikkansa. Plantiin viittavilla kirjoittajilla tämä on tarkoittanut termin epäpoliittisuutta, mutta toisille tämä on tarkoittanut ruohonjuuritason aktivismia ja valtakamppailua sekä toisille feminististä mediatutkimusta.

Kyberfeminismi kukoisti erityisesti 1990-luvulla, jolloin maailmalla yleisestikin oltiin innostuneita ja toisaalta huolissaan World Wide Webin laajamittaisesta leviämisestä. Kun tieto- ja verkkotekniikat ovat levinneet sittemmin kaikille elämänalueille, osa teoreetikoista on miettinyt koko kyberfeminismin ideaa, koska käytännössä jokaisessa politiikan ja feminismin osa-alueessa joutuu kohtaamaan kyberteknologian haasteet.

Lähteet
-------

* Mondloch, Kate: "Cyberfeminism". Teoksessa Marie-Laure Ryan & Lori Emerson & Benjamin J. Robertson (toim.): *The Johns Hopkins Guide to Digital Media*. Baltimore, maryland: Johns Hopkins University Press, 2014. ISBN 978-1-4214-1223-8. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 9.10.2017). (englanniksi)
* Paasonen, Susanna: Ironian aallonharjalla: mistä on kyberfeminismi(t) tehty?.  *Naistutkimus-Kvinnoforskning*, 2004, 17. vsk, nro 2.  Sukupuolentutkimuksen Seura. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 9.10.2017.

### Viitteet

1. ↑  Paasonen, s. 1.
2. 1 2  Mondloch, s. 107.
3. ↑  Paasonen, s. 3.
4. ↑  Paasonen, s. 4.
5. ↑  Paasonen, s. 8.
6. ↑  Mondloch, s. 108–109.
**Suminoe-ku** (jap. 住之江区) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin lounaisosassa Osakanlahden rannalla ja käsittää suuren osan Osakan satama-alueesta. Etelässä se rajautuu Yamatojokeen ja sen takana Sakain kaupunkiin, idässä sijaitsee Sumiyoshin suuralue, pohjoisessa taas Nishinarin suuralue ja Kizujoen takana Taishōn suuralue. Suminoen pinta-ala on 20,77 neliökilometriä ja siellä on 127 484 asukasta (vuonna 2010).

Suminoen suuralue on perustettu 22. heinäkuuta 1974. Sen itäosa on tiheään rakennettua asuin- ja liikealuetta, joka liittyy saumattomasti muuhun kaupunkirakenteeseen, keskiosassa on taas teollisuutta. Perinteisesti alueella toimi erityisesti raskasta teollisuutta, kuten laivanrakennus- ja metalliteollisuuden laitoksia, mutta ne ovat väistyneet kevyemmän teollisuuden, kuten puunjalostuksen tieltä. Länsiosan satama-aluetta saarineen on kehitetty asuin-, kauppa- ja viihdekäyttöön, mutta siellä toimii edelleen Nankō-satama, yksi Japanin suurimmista kauppasatamista.

Suminoen kehitykselle merkittäviä olivat historiallinen Kishū-kaidō-tie ja alueen läpi rakennetut rautatie- ja raitiolinjat. Uudempia urbaaneja keskuksia ovat vuorostaan Shinkitajiman alue, jossa Osakan metrosta on vaihtoyhteys Nankō Port Town -automaattimetrolinjaan, ja satama-alueen Nankō Port Town -kaupunginosa, jossa on noin 30 000 asukasta. Sen luoteispuolella meren rannalla on suuri talous- ja kulttuurikeskus Cosmo Square, jonne on rakennettu muun muassa messukeskus Intex Osaka, Asia-Pacific Trade Centre -kompleksi ja Osakan World Trade Centre.

Suminoen suuraluetta palvelevat Osakan metron Chūō-linja ja Yotsubashi-linja, Nankō Port Town -automaattimetrolinja, Nankai-rautateiden Nankai-päälinja ja Hankai-raitioteiden Hankai-linja (suuralueen itärajalla).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Statistics Suminoe Ward. Viitattu 15.1.2014.
2. 1 2 3  Ward Overview Suminoe Ward. Viitattu 15.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suminoe-ku** Wikimedia Commonsissa

* Suminoen suuralueen internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi) (kiinaksi)

  

Osakan suuralueet

* Abeno-ku
* Asahi-ku
* Chūō-ku
* Fukushima-ku
* Higashinari-ku
* Higashisumiyoshi-ku
* Higashiyodogawa-ku
* Hirano-ku
* Ikuno-ku
* Jōtō-ku
* Kita-ku
* Konohana-ku
* Minato-ku
* Miyakojima-ku
* Naniwa-ku
* Nishi-ku
* Nishinari-ku
* Nishiyodogawa-ku
* Suminoe-ku
* Sumiyoshi-ku
* Taishō-ku
* Tennōji-ku
* Tsurumi-ku
* Yodogawa-ku
**NRP Péro Escobar** (runkonumero F335) oli Portugalin laivaston vuonna 1955 vesillelaskettu fregatti.

Valmistus
---------

Alus tilattiin nimellä *DE 1032* Castellammare di Stabialta Italiasta, missä köli laskettiin 7. tammikuuta 1955. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1955 ja valmistui 1. heinäkuuta 1957.

Aluksen aseistuksena oli kaksi yksiputkista 76 millimetrin 62 pituuskaliiperin SMP-3-tykkiä, joista toinen oli keula- ja toinen peräkannella. Ilmatorjunta-aseistuksena oli kaksiputkinen Boforsin 40 millimetrin 70 pituuskaliiperin ilmatorjuntakanuuna ja kaksi kaksiputkista Oerlikonin 20 millimetrin 70 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä. Sukellusveneidentorjuntaan aluksella oli kaksi kolmiputkista Squid-heitintä, kaksi syvyyspommikiskoa ja yksi kolmiputkinen 533 millimetrin torpedoputki.

Aluksella oli AN/SQS-29 ja tyypin 147F -kaikuluotaimet. Tutkajärjestelmään kuuluivat valvontatutkana MLA-18 ja tulenjohtoon MLT-3A. Propulsiojärjestelmänä oli kaksi Foster Wheeler -kattilaa ja kaksi Navalmeccanican turbiinia, jotka pyörittivät kahta akselia. Kokonaistehona oli 24 500 hevosvoimaa, millä saavutettiin 32 solmun huippunopeus. Alus kykeni 16 solmun nopeudella 2 800 merimailin toimintamatkaan.

Palvelus
--------

Aluksen rauhan ajan normaalin partioinnin ja koulutuksen katkaisivat pari episodia. Alus osallistui 1961 kaapatun risteilyalus *Santa Marian* takaa-ajoon. Samana vuonna alus lähetettiin Angolan itsenäisyyssotaan mukanaan joukkoja. Operaatio kuitenkin peruutettiin Yhdysvaltain painostettua osapuolia.

Vuonna 1962 hajosi aluksen propulsiojärjestelmä, jonka korjaamisen aloittaminen venyi Afrikan konfliktien aiheuttamien talousvaikeuksien vuoksi aina vuoteen 1967. Alus palautettiin 1971 palvelukseen. Telakalla ollut alus modernisoitiin, jolloin sen aseistukseksi asennettiin kaksi 76 millimetrin 50 pituuskaliiperin Mark 33 -tykkiä. Ilmatorjunta-aseina olleet Boforsit ja Oerlikonit poistettiin ja 533 millimetrin torpedoputket korvattiin kahdella kolmiputkisella 324 millimetrin Mk 32 -putkilla. Tulenjohtotutkaksi oli vaihdettu SPG-34, joka oli kytketty suoraan tykkeihin. Valvontatutka ja kaikuluotaimet säilyivät ennallaan.

Siirtomaasotien päätyttyä ja Portugalin demokratisaation seurauksena asevoimia supistettiin voimakkaasti. Alus siirrettiin reserviin 6. marraskuuta 1975 ja se poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1976. Se romutettiin pian tämän jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  worldofwarships.com*tarvitaan parempi lähde*
**Sebastian Lewis Shaw** (29. toukokuuta 1905 Holt, Norfolk – 23. joulukuuta 1994 Brighton) oli englantilainen näyttelijä, runoilija ja kirjailija. 65 vuotta kestäneen uransa aikana hän esiintyi kymmenissä näyttämöesityksissä ja yli 40 elokuva- ja televisiotuotannossa.

Shaw syntyi ja kasvoi Norfolkissa ja teki teatteridebyyttinsä kahdeksanvuotiaana Lontoossa. Hän opiskeli näyttelemistä Gresham’s Schoolissa ja Royal Academy of Dramatic Artissa. Vaikka hän työskenteli pääasiassa Lontoossa, hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1929 Patrick Hamiltonin näytelmässä *Rope*.

Ensimmäinen elokuvaesiintyminen Shaw'lle oli vuoden 1930 elokuva *Caste*. Hän alkoi nopeasti sen jälkeen luoda itselleen mainetta elokuvapiireissä, vaikka onkin itse myöhemmin kuvannut nuoruuden suosiotaan vain ulkonäöstään johtuneeksi. Hän väitti kypsyneensä esiintyjänä vasta palattuaan palveluksestaan Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa toisessa maailmansodassa.

Shaw oli erityisen tunnettu rooleistaan Shakespeare-näytelmissä, joita pidettiin rohkeina ja aikaansa edellä olleina. Vuonna 1966 hän aloitti Royal Shakespeare Company -teatterissa, jossa esiintyi vuosikymmenien ajan. Shaw kirjoitti myös paljon runoja sekä romaanin *The Christening* vuonna 1975.

Shaw tunnetaan myös hänen lyhyestä roolistaan *Jedin paluussa*, alkuperäisen Tähtien sota -trilogian viimeisestä osassa, missä hän esitti kypärätöntä Anakin Skywalkeria ja tämän henkeä aivan elokuvan lopussa. 

Shaw kuoli vuonna 1994 luonnollisista syistä.

Aiheesta muualla
----------------

* Shaw'n muistokirjoitus The Independentissä, 13.2.1995 (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sebastian Westberg** (s. 1. syyskuuta 1992 Särkisalo) on suomalainen freestyle motocrossin (FMX) extremeurheilu-ammattilainen. Hän on syntynyt Särkisalossa, jossa hänen harjoittelupaikkansakin sijaitsee. Westberg on Suomen ainoa kansainvälisillä areenoilla esiintyvä ja kisaava freestylemotocross kuski. Talvisin hän treenaa Espanjassa.

Suurimpiin näytöksiin lukeutuvat muun muassa Kuukauden Venäjän kiertue, keskieuroopan näytökset ja Suomessa suurimmat moottoritapahtumat kuten Helsingin moottoripyörämessut ja Tampere supercross. Westberg on esiintynyt myös 2014 ja 2015 MTV3 POSSE päätösjakson livelähetyksessä hypyillään, Efter nio keskuteluohjelmassa vieraana ja laajasti Suomen lehdistössä. Hänen kirjoituksiin törmää myös Offroad Pro -lehdessä.

2016 Westberg osallistui ensimmäisenä suomalaisena lajin arvostetuimpaan kisaan Espanjan Madridissa, Red Bull X-fightersiin. Kisaan valittiin vain 12 maailman parasta kuskia ja Westberg pääsi mukaan maailmanlaajuisen yleisöäänestyksen kautta.

Westberg teki ensimmäisenä suomalaisena voltin etuperin moottoripyörällä. Aiheesta uutisoitiin myös Mtv3 kymmenen uutisten loppukevennyksessä 2017 kesällä.

Aiheesta muualla
----------------

* MTV3 Kymmenen Uutiset loppukevennys - Suomen ensimmäinen frontflip
* Westbergin kotisivu
Käsikirjoituksen 1. sivu.
***Luonnotar*** op. 70 on Jean Sibeliuksen sopraanolle ja orkesterille säveltämä sinfoninen runo. Teos syntyi vuonna 1913 laulajatar Aino Acktén aloitteesta, ja teos on omistettu hänelle.

*Luonnotar* ammensi aiheensa *Kalevalan* luomiskertomuksesta, maan synnystä. Sotka munii munan veteen Luonnottaren polvelle, muna putoaa ja särkyy, ja sen kappaleista syntyvät taivas, kuu ja tähdet. Kyseessä ei ole varsinainen orkesterilaulu vaan vaativan ja kunnianhimoisen lauluosuuden takia enemmänkin "konsertto" sopraanolle ja orkesterille. Myös orkesterin osuus *Kalevalan* tekstin musiikillisessa tulkinnassa on erittäin keskeinen. Sävellystä on kuitenkin vaikea lokeroida oikeastaan mihinkään kategoriaan. 

*Luonnottaren* tunnelmat vaihtelevat pelkistetystä arkaaisuudesta 1900-luvun alun säveltaiteen moderneihin tyylikeinoihin ja hurmokseen. Kokonaisuudessaan sävellykselle on luonteenomaista panteistinen sävy. 

Lauluosuuden suuren haastavuuden vuoksi *Luonnotarta* esitetään verrattain harvoin. Suomen kielen vaikeuden takia teos ei ole myöskään vakiintunut maailmanlaajuiseen ohjelmistoon, toisin kuin Sibeliuksen monet muut merkkiteokset. Siitä on kuitenkin olemassa useita onnistuneita levytyksiä. 

Musiikintutkijoiden piirissä *Luonnotarta* pidetään yhtenä Sibeliuksen onnistuneimmista saavutuksista. Varsinkin teoksen orkestraatiota on kiitelty. Sibelius onnistuu melko niukoista keinovalikoimista huolimatta loihtimaan kiehtovia sointitehoja, jotka tulkitsevat osuvasti *Kalevalan* runon tunnelmia. Esimerkiksi "suuri tuulenpuuska" saa kuvauksensa patarumpujen levottomista tremoloista ja kahden harpun glissandoista. Sävellyksestä löytyy myös piirteitä, jotka tuntuvat jälkikäteen ajatellen suorastaan huomiota herättävän moderneilta. Tällaiseksi voi laskea muun muassa pikkolohuilun ja bassoklarinetin neljän oktaavin etäisyydellä soittamat kirpeät unisonokulut, jollaisista tuli vuosikymmeniä myöhemmin yksi Dmitri Šostakovitšin tavaramerkeistä. Moderneihin piirteisiin kuuluvat myös esimerkiksi jossain määrin dissonoivat sävellajisuhteet, kuten tritonuksen käyttö (tässä tapauksessa muun muassa fis-mollin ja C-duurin vastakkainasettelu). Teos huipentuu vangitsevaan hiljaiseen päätökseen: jaettujen viulujen soittamiin korkeisiin Fis-duuri-soinnun säveliin ja sopraanon viimeisiin sanoihin: "Ne tähiksi taivaalle..."
II SS-panssariarmeijakuntaan kuuluneen 2. SS-panssaridivisioona Das Reichin Tiger-vaunuja Kirovohradin lähellä Neuvostoliitossa joulukuussa 1943.
**II SS-panssariarmeijakunta** (II SS-PSAK) (saks. *II. SS-Panzer-Korps*) oli Saksan Waffen-SS:n panssariyhtymä, joka muodostettiin kesäkuussa 1942 nimellä *SS-Panzer-Generalkommando* ja siirrettiin Ranskaan.

Palvelus
--------

Tammikuussa 1943 se siirrettiin itärintaman eteläosaan ja sai nimen *SS-Panzer-Korps* (ilman järjestysnumeroa). Armeijakunta osallistui kolmanteen Harkovan taisteluun talvella 1943. Kesäkuussa 1943 armeijakunta nimettiin II SS -panssariarmeijakunnaksi. Nimenmuutos johtui siitä, että oli annettu käsky uuden, SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin ympärille muodostettavan SS-panssariarmeijakunnan perustamisesta, joka sai järjestysnumeron I. Heinäkuussa 1943 II SS -panssariarmeijakunta osallistui Kurskin taisteluun. Benito Mussolinin kukistumisen jälkeen yksikkö komennettiin Italiaan, vaikka vain Leibstandarte Adolf Hitler -divisioona siirrettiin. Joulukuussa 1943 yksikkö siirrettiin Ranskaan, ja se palasi huhtikuussa 1944 itärintamalle, josta se jälleen palautettiin länsirintamalle Normandiaan. Sodan loppuajan se taisteli Ardenneilla ja päätyi lopulta Itävaltaan.

Komentajat
----------

Armeijakunnan komentajina olivat:

* SS-Oberstgruppenführer Paul Hausser (1. tammikuuta 1942 – 29. kesäkuuta 1944)
* SS-Obergruppenführer Wilhelm Bittrich (29. kesäkuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945)

Lähteet
-------

1. ↑  SS-Panzer-Generalkommando Lexicon der Wehrmacht. Viitattu 9.7.2015. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Nipe, George M. Jr.: *Last Victory in Russia: The SS-Panzerkorps and Manstein's Kharkov Counteroffensive February - March 1943*. Atglen, Pennsylvania: Schiffer Publishing, 2000. ISBN 978-0-7643-1186-4. (englanniksi)
* Nipe, George M. Jr.: *Blood, Steel and Myth: The II. SS-Panzer-Korps and the road to Prochorowka, July 1943*. Oxford: RZM Publishing, 2013. ISBN 978-0-9748389-4-6. (englanniksi)
**Veijo Tapani Hytti** (s. 5. huhtikuuta 1969 Lappeenranta) on suomalainen kauppatieteiden maisteri ja yritysjohtaja.

Veijo Hytti työskenteli 1990-luvulla projektitehtävissä Kymmene Corporationissa ja sen jälkeen Fazerilla. 2000-luvulla Veijo Hytti on ollut mukana Taivas-konsernin eri yksiköitä perustettaessa, muun muassa Taivaskauppaa, Taivasdesignia, Kuulas Millward Brownia ja Happi Mindshare Finlandia. Vuoden 2007 hän toimi Taivas Maan Päällä Oy -konsernin toimitusjohtajana. Vuosina 2008-2009 hän rakensi WPP:hen kuuluvaa mediatoimistokonserni GroupM Finlandia, johon kuuluvat mediatoimistot Happi Mindshare, Virta Mediacommunity, MEC Finland ja 7th Heaven Productions. Vuonna 2011 Hytti siirtyi palvelusuunnittelutoimisto Vilja Helsingin toimitusjohtajaksi ja vuonna 2015 osakkaaksi Keto Software -yhtiöön.

Veijo Hytti on toiminut markkinointiviestintäalan asiantuntijayrityksissä osakkaana ja hallitustehtävissä sekä alan järjestön Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton (MTL) hallituksessa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Mattias Erkkilä: Veijo Hytti sai potkut  26.8.2009. Markkinointi & Mainonta. Viitattu 28.7.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Irmeli Salo: Bob Helsinki ja Toinen Helsinki kylvivät Viljan  14.10.2011. Markkinointi & Mainonta.  Arkistoitu 1.9.2012. Viitattu 28.7.2012.
3. ↑  Improlity Oy muuttaa nimensä Keto Software Oy:ksi *Lehdistötiedote, ePressi*.  20.11.2015. Viitattu 21.1.2022.
Intian Assamin osavaltiossa tapahtui sarja pommi-iskuja 30. lokakuuta 2008, kun jopa 21 pommia räjäytettiin siviilikohteissa. Pommit tappoivat 88 ihmistä ja haavoittivat vähintään 500:aa. Pommit, joita uskotaan olleen jopa 21, räjähtivät muun muassa toreilla vilkkaimpaan kaupanteko-aikaan. Pommit oli ajastettu räjähtämään noin viiden minuutin ajanjakson sisällä. Suuren osan pommeista kerrotaan olleen autoihin ja rikšoihin lastattuja räjähteitä. Eri aineita, kuten muoviräjähteitä ja herkästi palavia aineita, arvellaan käytetyn yhdessä.

Viranomaiset arvelivat iskun olleen useamman tahon yhteistyötä. Tekijäksi arveltiin ULFA:ta, paikallista islamistista separatistijärjestöä. Sittemmin huomio kohdistunui Bangladeshin puolella toimivaan jihadistijärjestö HuJIin (*Harkat-ul-Jihad al Islami*). Iskun järjesti NDFB, eli National Democratic Front of Bodoland-separatistijärjestö. Ranjan Daimary, järjestön perustaja tuomittiin syylliseksi iskuihin 14 järjestön jäsenen kanssa. 

Intiassa on ollut pitkään verisiä levottomuuksia muslimien ja muiden ryhmien välillä. Assamissa oli iskuja ennen vakavia väkivaltaisuuksia eri yhteisöjen välillä ja erityisesti separatistien huomio keskittyi Assamiin. 

Bangladeshista oli iskua edeltävien vuosien aikana muuttanut paljon islaminuskoisia uudisasukkaita Assamiin, ja heidän sekä paikallisten alkuperäisheimojen ja hindujen välille on kehittynyt erittäin huonot välit. Intian viranomaisten mukaan Assam on ollut islamististen ääriainesten reittinä myös muualle Intiaan.

*The Times of Indian* laskelman mukaan Intiassa kuoli vähintään 600 ihmistä terrori-iskuissa vuosien 2002-2008 välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  NDFB Chief, 14 Others Convicted in 2008 Assam Serial Blast Case *The Wire*. Viitattu 2.4.2022.
2. ↑  Serial bombs kill at least 68 in India's Assam state *Reuters*.  31.10.2008. Viitattu 2.4.2022. (englanniksi)

* The Times of India: 56 dead, 350 injured as 13 blasts rock Assam (30.10 2008)
* The Times of India: India A major terror target (30.10 2008)
* BBC: Deadly blasts rock Indian State (30.10 2008)
* BBC: India explosions death toll rises (31.10. 2008)
* Reuters: India suspects islamists, separatists in Assam attack (31.10 2008
**Luontainen kivennäisvesi** on kivennäisvettä, joka pullotetaan kivennäisvesilähteellä tai sen välittömässä läheisyydessä. Tankkiautolla toiseen paikkaan siirretty luonnonkivennäisvesi muuttuu siirtämisen vuoksi tavallisten kivennäisvesien luokkaan.

Luontainen kivennäisvesi pakataan sellaisenaan mahdollista hiilihapottamista lukuun ottamatta. Näin ollen vichy-vesien tapaan natriumin tai muiden kivennäisten lisääminen luonnonkivennäisveteen ei ole sallittua. Mikäli näin tapahtuu, tulee luonnon kivennäisvedestä tavallista kivennäisvettä.

Koska luontaisen kivennäisveden raakavetenä ei voi käyttää vesijohtovettä, ovat luonnon kivennäisvedet harvinaisempia markkinoilla kuin tavalliset kivennäisvedet. Jotkut luonnon kivennäisvesistä ovat makunsa omaperäisyyden vuoksi arvostettuja kulinaarisia nautintoja, tällaisia ovat esimerkiksi italialainen San Pellegrino, ranskalainen Perrier, virolainen Värska ja georgialainen Borjomi (Bordžomi).

Suomessa on yksi hyväksytty luontaisen kivennäisveden pullottamo.

Lähteet
-------

1. ↑  Pakkausmerkinnät, Eviran kampanjasivusto[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Luontaisia kivennäisvesiä koskeva EU:n direktiivi, (pdf)
* Vellamo-kivennäisvesi
**Tapio Urho Juhani Kyöstilä** (1. kesäkuuta 1939 Helsinki – 19. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen muusikko. Hän oli Finntrion jäsen ja Yleisradiossa TV1:n äänisuunnittelija.

Kyöstilä oli Finntrion perustajajäsen ja ainoa joka oli mukana koko sen olemassaolon ajan. Hän lauloi tenoria ja soitti ja laulamisen lisäksi ideoi esiintymisasuja ja järjesteli keikkoja ja sponsoreita. Kun Vesa Nuotio ja Hannu Karlsson lähtivät yhtyeestä vuonna 1979, Finntrion luultiin olevan päätöksessä, mutta Kyöstilä kokosi sen uudelleen uusin jäsenin ja yhtye teki neljä albumia ja esiintyikin.

Kyöstilä on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 24.1.2016 s. C 35
2. 1 2  Vesa Nuotio, Soittaja luotsasi Finntrioa. Helsingin Sanomat 25.1.2016 s. B13 Artikkelin verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Tapio Urho Juhani Kyöstilä 1939-2015 *Hautahaku*.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 8.6.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Luonnosta** (m.kreik. Περί φύσεως, *Peri fyseōs*) oli Filolaoksen kirjoittama pythagoralaista luonnonfilosofiaa käsittelevä teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.

Filolaoksen kerrotaan olleen ensimmäinen, joka julkaisi kirjan pythagoralaisista opeista. Samalla hän on ainoita pythagoralaisia, jonka teoksesta tunnetaan merkittävämpiä katkelmia. Filolaoksen teos käsitteli muun muassa musiikin teoriaa, jolla oli pythagoralaisessa ajattelussa myös metafyysisiä ja kosmologisia kytkentöjä.

Diogenes Laertioksella on säilynyt katkelma teoksen alusta:

> »Luonto maailmankaikkeudessa (*kosmos*) sovitettiin yhteen rajattomista (*apeira*) ja rajoittavista (*perainonta*), sekä koko maailmankaikkeus että kaikki, mitä siinä on.» 
> 
> 

Filolaoksen ajattelu liitti näin yhteen kaksi esisokraattisen filosofian käsitettä, joonialaisen luonnonfilosofian rajattoman (*apeiron*) ja Parmenideen elealaisen ontologian rajan (*peran*). Yhdistävänä toimii *harmonian* käsite, jota olivat jo ennen pythagoralaisia käyttäneet Empedokles ja Herakleitos. Filolaoksen teoksessa harmoniaa käsitellään kuitenkin omaperäisen pythagoralaisesti numeerisina suhteina ja musikaalisen asteikon (pythagoralainen asteikko) avulla.

Platonin kerrotaan ostaneen Filolaoksen teoksen ja käyttäneen sitä *Timaioksensa* pohjaksi. Speusippos teki Filolaoksen teoksesta tiivistelmän.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kahn, Charles H.: *Pythagoras and the Pythagoreans: A Brief History*, s. 24. Hackett, 2001. ISBN 0872205754. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* VIII.85. Suomennos Marke Ahonen.
3. ↑  Hussey, Edward: Pythagoreans and Eleatics. Teoksessa Taylor, C. C. W.: *From the Beginning to Plato: Routledge History of Philosophy*, s. 160–161. Routledge History of Philosophy, osa I. Routledge, 2003. ISBN 0415308739. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Brunschwig, Jacques & Pellegrin, Pierre: *Le Savoir Grec: A Guide to Classical Knowledge*, s. 316. Harvard University Press, 2000. ISBN 067400261X. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Dancy, Russell: Speusippus *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. Viitattu 13.8.2012. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Filolaos: *Fragmentit*. Suomennos ja jälkisanat: Reijo Valta. Oulu: Osuuskunta Jyväs-Ainola, 2006. ISBN 952-5353-24-9.
**Tapio Vilho Kustaa Kurki** (s. 25. joulukuuta 1947 Ylihärmä) on suomalainen agronomi ja eläköitynyt järjestöjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Kurki syntyi maanviljelijä Orvo Ilmari Kurjen ja Laura Fredrika Kallion perheeseen. Hän avioitui 1973 erikoissairaanhoitaja Hellevi Kaarina Nevamäen kanssa. Ylioppilaaksi Kurki tuli Alahärmän yhteiskoulusta 1967 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1973. Hän oli kansakoulun opettajan viransijainen Perhossa 1969, maatalousharjoittelija, maataloustyöntekijä ja työnjohtaja Uppsalassa 1970–1971, Keski-Suomen maatalouskeskuksen harjoittelija 1972, Pirkanmaan maatalouskeskuksen taloussuunnittelu- ja kasvinviljelysagronomi 1973–1974, Oulun maatalouskeskuksen Kokkolan aluetoimiston kasvinviljelys- ja suunnitteluagronomi ja aluetoimiston päällikkö 1975–1985 ja Keski-Pohjanmaan maatalouskeskuksen, vuodesta 2005 ProAgria Keski-Pohjanmaa, johtaja 1985–2010. Kurjella oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Maanviljelysneuvos Tapio Kurki (1947–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 12.1.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 29.5.2023.
**Israel Reinius** (28. syyskuuta 1727 Laihia – 5. maaliskuuta 1797 Isokyrö) oli suomalainen pappi ja tutkimusmatkailija. Reinius kävi 1740-luvulla Kiinassa ja kirjoitti matkasta selostuksen.

Reiniuksen vanhemmat olivat Laihian kappalainen Israel Reinius ja Elisabet Collin. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1734–1741 ja pääsi ylioppilaaksi 1741. Reinius opiskeli aluksi Turun akatemiassa mutta vaihtoi sitten alaa ja opiskeli Tukholman merenkulkukoulussa 1744–1746 yhdessä veljensä Hermanin kanssa. Vuonna 1746 veljekset menivät kadetteina Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian palvelukseen.

Helmikuussa 1746 he lähtivät *Cronprinzen Adolph Friedrich*-laivalla Göteborgista kohti Kiinaa ja Israel Reinius piti matkan ajan yksityiskohtaista päiväkirjaa. Laiva saapui kesäkuun alussa 1747 Kantoniin jonka kautta kaikki Kiinan ulkomaankauppa käytiin. Paluumatkalle lähdettiin vasta tammikuun alussa 1748 joten Reinius saattoi tehdä useiden kuukausien ajan tarkkoja muistiinpanoja kiinalaisten elämästä, uskonnosta, kaupasta ja tavoista. *Cronprinzen Adolph Friedrich* saapui takaisin Göteborgiin kesäkuun lopulla 1748 ja veljekset pääsivät palaamaan kotiinsa Laihialle vasta syyskuussa 1748.

Palattuaan Suomeen Reinius aloitti opiskelun Turun akatemiassa ja hän väitteli maisteriksi 1749. Maisterinväitöstyö *Anmärkningar samlade under en resa till China* perustui Reiniuksen Kiinan-matkansa aikana pitämään päiväkirjaan ja se oli ensimmäinen Suomessa julkaistu Kiinaa käsittelevä opinnäytetyö. Reinius vihittiin papiksi 1752 ja hän toimi sitten ensin isänsä apulaisena Laihialla 1752–1769 ja viimeksi hän oli Isonkyrön kappalaisena vuodesta 1769.

Reinius oli naimisissa vuodesta 1757 Anna Maria Stenbäckin kanssa. Heidän vanhin poikansa Israel Reinius (1762–1845) toimi Isonkyrön kappalaisena isänsä jälkeen 1798–1845.

Kirjallisuutta
--------------

* *Journal hållen på resan till Canton i China med höglofl. Ostindiska comp:ts skiepp Cronprintzen Adolph Friedrich som commenderades af capitain herr Matthias Estbergen till Giötheborg men der emottogs af capitain herr Petter Dens : innehållande de märckwärdigaste händelser, och observationer som under resan ifrån dess begynnelse åhr 1745 till dess slut åhr 1748 åro arriverade och uptecknade af Herman Johan Reinius och Israel Reinius* ; utgiven med företal, noter och register av Birgit Lunelund. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 273. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1939, 2. painos 2008

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Israel Reinius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 25.4.2013.
* Klaus Karttunen : Suomalaisten löytöretket osa 5, Kadetti Reinius tarkkaili väitöskirjan Kiinasta, Tiede 8/2003

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Luontokuvauksen perusteet** on Jussi Murtosaaren opas luontokuvauksen harrastajalle. Se on ilmestynyt vuonna 2017 Docendon kustantamana.

Murtosaari (s. 1962) on ammattiluontokuvaaja ja tietokirjailija ja on kirjoittanut aihepiiristä myös lehtiartikkeleita.

Teos pohjautuu ositta Keskisuomalaisessa julkaistuun luontokuvausta käsittelevään Murtosaaren juttusarjaan. Kirja jakautuu aihepiirin mukaan neljään pääosaan: maisemakuvaus, lähikuvaus, lintukuvaus ja nisäkäskuvaus. Niitä ennen johdannossa käsitellään valokuvausta yleisemmin, ja lopussa kerrotaan kuvaamisen jälkeisistä toimenpiteistä. Kirjan päättää sanasto, jossa Murtosaari selvittää alan termejä.

Arviot
------

William Velmala kiittää Tringa-lehdessä, että kirja "selvittää erinomaisen jäsennellysti luontokuvauksen perusteita". Hän uskoo että uutta tietoa ja vinkkejä siinä on myös pitemmälle ehtineille harrastajille. Digikuva-verkkosivustolla arvioidaan, että kokenut kuvaaja hyötyy näyttävistä kuvista.

Lähteet
-------

1. ↑  Fennican haku[vanhentunut linkki]
2. ↑  Luontokuvauksen perusteet - Kirjailija Docendo.fi, viitattu 9.6.2017
3. ↑  Kirja-arviot: William Velmala: Luontokuvauksen perusteet. Tringa 2/2017 s. 74
4. ↑  Test, Digi-kuva.fi, viitattu 9.6.2017
Hillman Super Minx
**Hillman Super Minx** on Hillmanin vuosina 1961–1967 valmistama keskikokoinen automalli. Super Minxistä oli myös farmarimalli. Hillman Super Minx on koriltaan sama Rootes-yhtymän auto kuin paremmin varusteltu Singer Vogue. Ulkoisesti Super Minx ja Vogue eroavat lähinnä valonheitinten (eli valojen) määrässä ja säleikössä.

Aikansa brittiautoille tyypillisesti kojelaudan alla on leveä pakettihylly, mutta hansikaslokero puuttuu. Hansikaslokero on lisävaruste lisähintaan. Super Minx rekisteröitiin Suomessa viidelle kun pienempi malli Minx rekisteröitiin vain neljälle.

Super Minxin suuntavakavuus oli hyvä, mutta auto oli aliohjautuva. Takana on jäykkä akseli ja lehtijouset.

Nelisylinterisen 1 592 cm³ rivimoottorin suurin teho on 46 kW (62 hv). Suurin vääntömomentti on 11,6 kilopondimetriä SAE brutto. Autossa on neljä vaihdetta, joista 2–4 on synkronoitu ja ykkönen synkronoimaton.

Hillman Super Minx kiihtyi 0–50 km/h 5,8 sekunnissa, 0–80 km/t 14,4 sekunnissa ja 0–100 km/h 24,3 sekunnissa Tekniikan Maailman (11/1962) koeajossa. Huippunopeus on 133,3 km/h.

Hillman Super Minx takaa
Hillman Super Minx maksoi Suomessa vuonna 1962 1 040 000 markkaa. Värivaihtoehtoja oli kuusi, lisäksi kaksiväriyhdistelmiä oli saatavissa viisi.

Mitat
-----

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 4 191 mm |
| **Leveys** | 1 581 mm |
| **Korkeus** | 1 479 mm |
| **Akseliväli** | 2 565 mm |
| **Raideleveys** (edessä / takana) | 1 308 mm / 1 232 mm |
| **Maavara** | 165 mm |
| **Omapaino** | 1 120 kg |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Koeajo: Hillman Super Minx.  *Tekniikan Maailma*, 1962, 1962. vsk, nro 11.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hillman Super Minx** Wikimedia Commonsissa
**Naksia** (m.kreik. Ναξία, lat. *Naxia*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyisen Aydınin maakunnan Bağarcıkia.

Naksian historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu siihen, että Naksia kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–432/431 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä *Naksiatēs* (Ναξιάτης) ja *Naksiētēs* (Ναξιήτης).

Lähteet
-------

1. 1 2  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "917. Naxia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Naxia *Pleiades*. Viitattu 1.2.2022.
3. ↑  Naksia *ToposText*. Viitattu 1.2.2022.
4. ↑  "61 F2 Naxia", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
Alberto Fouillioux vuonna 1962.
**Alberto Fouillioux** (22. marraskuuta 1940 – 23. kesäkuuta 2018) oli chileläinen jalkapalloilija, joka pelasi Chilen maajoukkueessa 70 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1960–1972. Hän pelasi vuosien 1962 ja 1966 MM-kilpailuissa yhteensä neljä ottelua. MM-kilpailuissa 1962 Chilen joukkue saavutti pronssia mutta Fouillioux pelasi vain kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Fallece el ex futbolista de la UC y ex comentarista Alberto «Tito» Fouillioux *El Mostrador*.  24.6.2018. Viitattu 5.11.2021. (espanjaksi)
2. 1 2  Paso Alpuin, Luis Fernando: Alberto Fouillioux - International Appearances  9.1.2008. RSSSF. Viitattu 14.2.2019. (englanniksi)
3. ↑  Ekberg, Jari: *Kuin taivasta koskettaisi*, s. 172. Atena, 2014. ISBN 978-952-300-049-0.

  

Chilen joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1962
1 Escuti
2 Eyzaguirre
3 R. Sánchez
4 Navarro
5 Contreras
6 Rojas
7 Ramírez
8 Toro
9 Landa
10 Fouillioux
11 L. Sánchez
12 Godoy
13 Valdés
14 Lepe
15 Rodríguez
16 Cruz
17 Ortíz
18 Moreno
19 Musso
20 Campos
21 Tobar
22 Astorga
Valmentaja Riera

Chilen joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1966
1 Araya
2 Berly
3 Campos
4 Cruz
5 Donoso
6 Eyzaguirre
7 Figueroa
8 Fouillioux
9 Godoy
10 Hodge
11 Landa
12 Marcos
13 Olivares
14 Prieto
15 J. Ramírez
16 O. Ramírez
17 Sánchez
18 Tobar
19 Valdés
20 Valentini
21 Villanueva
22 Yávar
Valmentaja Álamos



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Hillman Hunter** on aluksi Rootes Groupin ja myöhemmin Chrysler Europen vuosina 1966–1979 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Hillman Super Minxin. Valmistaja Rootes Group markkinoi auton eri versioita Hillmanin lisäksi Humber-, Singer- ja Sunbeam-merkeillä. Koko mallistoon viitataan yleisesti nimellä Rootes Arrow. Vuonna 1976 kaikkien aiempien merkkien tilalle tuli Chrysler. Hunterin korvasi Talbot Solara.

Hillman Minx
Syksyllä 1966 neliovisena sedanina esitelty Hillman Hunter oli viimeisiä Rootes Groupin itse kehittämiä malleja, ennen kuin Chrysler osti yhtiön omistukseensa. Hunterin moottori oli 1,7-litrainen, ja edullisempi 1,5-litraisella moottorilla varustettu malli sai nimekseen **Hillman Minx**. Keväällä 1967 esiteltiin viisiovinen farmarimalli, jonka nimenä oli aluksi **Hillman Estate Car** ilman viittausta Hunter- tai Minx-malleihin.

Singer Vogue
Samaan aikaan Hunterin kanssa esitelty **Singer Vogue** oli hieman ylellisempi versio. Sen rinnalle tuli seuraavana vuonna edullisempi **Singer Gazelle**, jonka sai myöhemmin myös pienemmällä 1,5-litraisella moottorilla varustettuna. Rootes Group lakkautti Singer-merkin vuonna 1970, jolloin Vogue siirtyi Sunbeam-merkin alle.

Sunbeam Alpine
Vain Sunbeam-merkkisenä myytiin vuonna 1967 esiteltyä kaksiovista coupé-mallia, jonka nimenä oli **Sunbeam Rapier** tai **Sunbeam Alpine**. Sedania myytiin **Sunbeam Hunter**-, **Minx**-, **Sceptre**- ja **Vogue**-nimillä, farmarimalli oli ranskankielisissä maissa nimeltään **Break de Chasse**. Pohjois-Amerikkaan viedyn mallin nimenä oli **Sunbeam Arrow**.

Humber Sceptre
Auton ylellisin versio oli vuonna 1967 esitelty **Humber Sceptre**. Sen farmarimalli tuli myyntiin vasta vuonna 1974.

Vuodesta 1967 lähtien Chrysler valmisti mallia Melbournessa, ja sitä myytiin Australian markkinoilla Hunterin lisäksi **Hillman Arrow** -nimisenä. Autosta esiteltiin paikallisille markkinoille myös urheilullisempi versio nimeltään **Hillman Hustler**.

Chrysler Hunter
Etelä-Afrikassa mallin valmistus alkoi vuonna 1968 **Hillman Vogue**- ja **Arrow**-nimillä. Vuonna 1975 siellä alettiin valmistaa kaksiovista avolavamallia, joka sai nimen **Dodge Husky**.

Vuonna 1976 auton merkiksi vaihdettiin Chrysler, ja kaikkiin malleihin tuli neljä pyöreää ajovaloa. Chrysler Europe myytiin ranskalaiselle PSA-konsernille vuonna 1978, ja Hunterin valmistus lopetettiin seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hillman Hunter : Arrow variations *AROnline*. Viitattu 18.12.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hillman Hunter** Wikimedia Commonsissa
**Hillel** (hepr. ‏הלל‎) oli johtava rabbi ja patriarkka juutalaisten toisen temppelin kaudella. Hän vaikutti Jerusalemissa, jonne hän perusti juutalaisen lain tulkinnan koulukunnan. Hänen vaikutusvaltansa oli huipussaan noin vuonna 40 eaa.

Hillel sai koulutuksensa Babyloniassa ja muutti Palestiinaan voidakseen opiskella Jerusalemissa. Hän saavutti siellä huomattavan maineen ja perusti lain määräysten tulkintaan keskittyvän koulun, jonka kilpailija oli Šammain koulu. Näistä kahdesta rabbista Hillel oli määräyksissään lempeämpi. Hän puolusti köyhiä ja korosti tasa-arvoisuutta opiskelussa, ja Hillelin ajalla oppineisuuden tavoittelusta alkoi tulla juutalaisille tapa palvella Jumalaa. Hillelin aikana myös rabbien arvovalta ja asema vahvistuivat merkittävästi juutalaisuudessa.

Hilleliä pidettiin paitsi suurena oppineena, joka sitoutui aina Tooraan, myös esikuvana kärsivällisyydessä ja nöyryydessä. Hillelin tunnettu juutalaisuuden määritelmä oli: "Älä tee muille sitä, mikä sinusta on pahaa; kaikki muu on kommentaaria."

Hillelin seuraajat jatkoivat Palestiinan juutalaisyhteisön patriarkan asemassa aina 400-luvulle jaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smart, Ninian: *Uskontojen maailma*, s. 259. Otava, 2005. ISBN 951-1-18137-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |

 |
**Nakkilan työväentalo** on Nakkilassa sijaitseva työväentalo. Nakkilan keskustassa keskeisellä paikalla sijaitseva työväentalo on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas sekä aatehistoriallisesti merkittävä. Hyvin säilynyt työväentalo on suojeltu.

Historiaa
---------

Nakkilan työväenyhdistys perustettiin Porin yhdistyksen haaraosastoksi vuonna 1903. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1906. Samana vuonna perustettiin myös lukutupa, johon tilattiin lähes parikymmentä sanomalehteä. Nakkilan nuorisoseura, raittiusyhdistys, vapaaehtoinen palokunta ja työväenyhdistys ryhtyivät yhteisen seuratalon rakentamiseen 1905.  Talon valmistuttua yhdistysten erimielisyys johti siihen, että työväenyhdistys jäi talonkäyttäjien ulkopuolelle. Se vuokrasi oman torpan seuraavana vuonna ja järjesti iltamat sekä isommat tapahtumat suomettarelaisten seurahuoneella, josta työväenyhdistys maksoi vuokraa. Joulukuussa 1910 yhdistys haki sanomalehdessä urakoitsijaa työväentalon rakentamiseksi. Uusi, kaksinkertaisesta laudasta rakennettu talo valmistui heinäkuussa 1911. Vuonna 1911 maanomistaja yritti häätää työväenyhdistyksen pois vuokraamaltaan tontilta, kun uusi talo oli vasta valmistumassa. Asiaa käsiteltiin oikeudessa aina vuoteen 1914, jolloin hovioikeus kumosi häätöpäätöksen ja siirsi asian takaisin kihlakunnanoikeudelle.

Työväenyhdistys hankki itselleen uuden talon, kun se vuonna 1916 osti entisen suomettarelaisten seuratalo "Kodin" 8 500 mk:n hinnasta. Uusi punamullattu talo valmistui vuosien 1919–1920 aikana.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväentalolla järjestettiin ahkerasti iltamia, ja talon aktiivisia käyttäjiä olivat Nakkilan Työväennäyttämön näyttelijät, joiden esityksiä talolla pidettiin. Talolla harrastettiin myös liikuntaa, erityisesti yleisurheilua ja painia. Yhdistyksen aloitteesta vuonna 1920 perustettiin urheiluseura Nakkilan Wisa ry työväentalon suojissa. Iltamatoiminta jatkui vilkkaana aina 1930-luvulle, mutta sota-aikana toiminta hiljeni ja talolla järjestettiin lähinnä vain pakollisia vuosikokouksia. Toiminta vilkastui uudelleen vuoden 1956 yleislakon jälkeen.

Työväentalolla järjestetään edelleen kokouksia ja juhlia sekä muun muassa näyttelyitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Satakunta 5.4.1906, nro 40 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 11.4.2022.
2. ↑  Työmies 16.8.1905, nro 187 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 11.4.2022.
3. ↑  Sosialidemokraatti 31.10.1907, nro 122 B *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 11.4.2022.
4. ↑  Sosialidemokraatti 10.12.1910 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 11.4.2022.
5. ↑  Sosialidemokraatti 29.7.1911 no 83 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 11.4.2022.
6. ↑  Sosialidemokraatti 6.6.1914 nro 60 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 11.4.2022.
7. ↑  Vapaa Sana 6.12.1916 no 141 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 11.4.2022.
8. ↑  Demokraatti 1.2.2021 *demokraatti.fi*. Viitattu 11.4.2022.
9. ↑  www.nakkilanwisa.fi *nakkilanwisa.fi*. Viitattu 11.4.2022.
10. ↑  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.