recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Thomas Demenga** (s. 1954 Bern) on sveitsiläinen säveltäjä ja sellisti. Hän opiskeli Walter Grimmerin, Antonio Janigron, Leonard Rosen ja Mstislav Rostropovitšin johdolla. Häneen vaikuttivat kamarimuusikkona keskeisesti Juilliard Schoolissa Claus Adam, Felix Galimir ja Robert Mann.

Demenga on esiintynyt muiden muassa Heinz Holligerin, Gidon Kremerin, Thomas Larcherin, Hansheinz Schneebergerin, Tabea Zimmermannin, Paul Meyerin ja Thomas Zehetmairin kanssa. Hän on esiintynyt ellaisten orkesterien kuin Berliinin sinfoniaorkesterin, Bostonin sinfoniaorkesterin, Orchestre de la Suisse Romanden, Wienin radion sinfoniaorkesterin, Zürich Tonhalle-orkesterin ja Zürichin kamariorkesterin solistina. Kapellimestareita, joiden kanssa Demenga on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Charles Dutoit, Claus Peter Flor, Holliger, Rostropovitš, Dennis Russell Davies, Wolfgang Sawallisch ja Sándor Végh.

Demengalla on ollut erityisen läheinen suhde uuteen musiikkiin. Hän on myös esittänyt ja levyttänyt Johann Sebastian Bachin sellosarjoja yhdessä modernien säveltäjien, kuten Holligerin, Elliott Carterin, Sándor Veressin, Bernd Alois Zimmermannin, Isang Yunin ja Toshio Hosokawan teosten kanssa. Demenga on ollut myös aktiivinen improvisoija ja pitänyt tärkeitä kantaesityksiä.

Demenga teki yhteistyössä Thomas Larcherin (piano) ja Teodoro Anzellottin (harmonikka) kanssa albumin *Chonguri* (2004), joka huomioitiin Deutsche Schallplattenpreisilla ja muilla palkinnoilla.

Vuonna 1980 Demenga ryhtyi pitämään kursseja Baselin kaupungin musiikkiakatemiassa. Vuonna 2000 hänellä oli residenssi Davosin *Young Artists in Concert* -festivaalissa, ja tämän jälkeen hänet nimitettiin festivaalin taiteelliseksi johtajaksi. Vuonna 2006 hän luopui tästä tehtävästä omistautuakseen täysimääräisesti työlleen esiintyjänä ja säveltäjänä. Vuonna 2003 hän osallistui Luzernin festivaaliin, ja vuonna 2012 hänestä tuli Camerata Zürichin taiteellinen johtaja. Hänen instrumenttinsa on Andrea Guarnerin ex-Soyer-sello vuodelta 1669.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Piatigorsky International Cello Festival: Thomas Demenga
2. 1 2 3 4 5  ECM Records: Artists: Thomas Demenga

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (saksaksi), (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Thomas Eriksson** (s. 16. lokakuuta 1959 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta kaksissa olympialaisissa, kahdessa Kanada-cupissa ja viisissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti kaksi olympiapronssia, Kanada-cupin hopean, MM-hopean ja MM-pronssin.

Eriksson edusti kotimaassaan viimeistä pelikautta lukuun ottamatta Djurgårdens IF:ää, jossa hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1983. 1989, 1990 ja 1991. Hän pelasi NHL:ssä Philadelphia Flyersin joukkueessa kausina 1980–1982 ja 1983–1986.

Djurgårdens IF on jäädyttänyt Erikssonin pelinumeron 27.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Eriksson Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 4.6.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Thomas Eriksson *Eliteprospects*. Viitattu 4.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Jörnmark, Moa: Listan på tröjorna som hänger i taket *Expressen*.  23.11.2011. Viitattu 4.6.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* Museum of Modern Art

 |

 |
**Terry John Bozzio** (s. 27. joulukuuta 1950) on yhdysvaltalainen rumpali, joka tunnetaan parhaiten työstään Missing Persons -yhtyeessä, ja Frank Zappan yhtyeessä.

Bozzio syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa. Hän alkoi soittaa itse rakentamaansa rumpusettiä 6-vuotiaana, ja 13-vuotiaana näki Beatlesin Ed Sullivan Showssa ja innostui rumpujen soitosta tätä kautta. Hän alkoi vaatia isältään rumputunteja. 1960-luvulla hän soitti autotallibändeissä kuten Blue Grass Radio, The Yarde, ja Tamalpais Jungle Mountain Boys.

Vuonna 1968 Bozzio liittyi Sir Francis Drake High Schooliin San Anselmossa, Kaliforniassa, jossa hän voitti stipendin, ja myöhemmin siirtyi Marinin collegeen. Tänä aikana hän opiskeli Chuck Brownin, Lloyd Davisin ja Roland Kohloffin johdolla rumpujen ja timpanin soittoa.

Vuonna 1975 hän alkoi soittaa Frank Zappan kanssa.

Marraskuusta 2008 lähtien Bozzio on soittanut kitaristi Allan Holdsworthin, basistin Tony Levinin ja rumpali Pat Mastelotton kanssa kokeilevassa HoBoLeMa-yhtyeessä.

Terry Bozzio soittamassa erikoislaatuista rumpusettiään

Lähteet
-------

1. 1 2  Terry Bozzio *AllMusic*.
2. ↑  Drummerworld Bio Drummerworld.com. Viitattu 6.10.2011.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Rodiá** (kreik. Ροδιά) eli **Rogdiá** (Ρογδιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Malevízin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 797 (vuonna 2011).

Venetsialaisaikainen kartano Rodiássa.
Rodián kylä sijaitsee noin 16 kilometriä luoteeseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Marmarokefála-vuoren rinteeseen noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1356 nimellä *Kera Rodea*. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle (*Metamórfosi tou Sotíros*) ja Neitsyt Marialle (*Panagía*).

Rodiá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ροδιάς, *Topikí Koinótita Rodiás*), johon kuuluvat varsinaisen Rodián kylän lisäksi kylät Ágios Dimítrios, Kapetanáki Metóchi, Linoperámata, Palaiókastro, Pantánassa ja Plaïtis sekä Savvathianán luostari (*Moní Savvathianón*). Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 785. Aiemmin Rodiá kuului Gázin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Malevízin kunnan Gázin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Ροδιά *Original Crete*. Viitattu 6.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rodiá** Wikimedia Commonsissa
**Seran piirikunta** (jap. 世羅郡, *Sera-gun*) on Japanin piirikunta Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaan ylänköalueella prefektuurin keskiosassa Onomichin pohjoispuolella. Piirikunnassa on 16 743 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 278,14 neliökilometriä.

Seran piirikunnassa on kuntaliitosten myötä jäljellä vain yksi kunta, Sera.

Historia
--------

Seran piirikunta perustettiin vuonna 1878. Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1889 se jaettiin kolmeentoista kuntaan: Higashi, Higashiōta, Hirosada, Kanda, Kōzan, Mikawa, Nishiōta, Oguni, Ōmi, Tsukushi, Tsuna, Ueda ja Yoshikawa. Niistä maaseutukaupungin aseman sai ensimmäisenä Kōzan vuonna 1898. 

Shōwa-kauden suurten kuntaliitosten myötä 1950-luvun puolivälissä syntyivät Seranishin (1954) ja Seran (1955) maaseutukaupungit. 1950-luvun lopussa piirikunnassa olikin jäljellä enää kolme maaseutukaupunkia. Kun vuonna 2004 Kōzan ja Seranishi liitettiin Seraan, siitä tuli piirikunnan ainoa jäljellä oleva kunta.

Lähteet
-------

1. 1 2  平成28年全国都道府県市区町村別面積調 広 島 県 Geospatial Information Authority of Japan. Viitattu 18.5.2017.
2. 1 2  人口と世帯 世羅町役場.  Arkistoitu 26.7.2017. Viitattu 18.5.2017.
3. ↑  世羅町の歩み 世羅町役場.  Arkistoitu 4.3.2015. Viitattu 18.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sera** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hiroshiman prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Aki-Takata
* Etajima
* Fuchū
* Fukuyama
* Hatsukaichi
* Higashi-Hiroshima
* Hiroshima (pääkaupunki)
* Kure
* Mihara
* Miyoshi
* Onomichi
* Ōtake
* Shōbara
* Takehara

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Akin piirikunta** (Fuchū · Kaita · Kumano · Saka) · **Jinsekin piirikunta** (Jinsekikōgen) · **Seran piirikunta** (Sera) · **Toyotan piirikunta** (Ōsaki-Kamijima) · **Yamagatan piirikunta** (Aki-Ōta · Kita-Hiroshima) |

 |
**Tähdet** 

 

Nimeäminen · Luokittelu  
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi  

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta  

Luettelot tähdistä

Synty ja kehitys 

Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja  
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara  
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu  
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova  
Supernova · Hypernova

Luminositeettiluokitus 

Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)  
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)  
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)  
Hyperjättiläinen

Spektriluokitus 

O · B · A · F · G · K · M  
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti

Jäänteet 

Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta  
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko

Nukleosynteesi 

Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus  
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova

Yleiset ominaisuudet 

Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti

Aiheeseen liittyvää 

Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta  
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö  
Auringon ominaisuudet

 n • k • m 

**Magnetar** on neutronitähti, jolla on huomattavasti tavallista voimakkaampi magneettikenttä. Normaalin neutronitähden magneettikenttä on 100 miljoonaa teslaa, magnetarin tuhatkertainen. Magnetarit ovat alussa "pehmeän gammasäteilyn toistajia" ja myöhemmin "poikkeavia röntgenpulsareita".

Magneettikenttä syntyy kuuman sisuksen materiaalin konvektion (lämmöstä johtuvien virtausten) synnyttäessä dynamon avulla sähköisesti varautuneiden ionien virratessa. Magnetareissa tapahtuu joskus "tähdenjäristyksiä" magneettikentän vaikuttaessa neutronitähden pinnalla olevaan rautaan. Tällöin vapautuu valtavia energiamääriä röntgen- ja gamma-alueilla. Magnetarin elinikä on korkeintaan muutamia kymmeniä vuosituhansia.

Huhtikuussa 2020 pystyttiin ensimmäistä kertaa ihmiskunnan historiassa paikallistamaan avaruudesta saapunut radiopurske, nimellä FRB 200428 kulkeva, magnetar SGR 1935+2154:ään. Paikallistetun radiopurskeen sisältämä energia vastaa noin sataa miljoonaa omaa Aurinkoamme.

Tunnettuja magnetareja
----------------------

* SGR 1806-20, etäisyys Maasta 50 000 valovuotta
* 1E 1048.1-5937, etäisyys Maasta 9 000 valovuotta
* SGR 1935+2154, etäisyys Maasta 15 000 valovuotta

Lähteet
-------

1. ↑  Salaperäisten radiosignaalien lähettäjä löytyi Linnunradan toiselta laidalta *www.iltalehti.fi*. Viitattu 5.11.2020.
**Terrorizer** on vuonna 1986 perustettu yhdysvaltalainen grindcore-yhtye. Yhtyeen merkitys extreme-musiikissa on merkittävä, vaikka se on julkaissut vain neljä albumia. Yhtyeen hajoamisen jälkeen sen jäsenet liittyivät muihin merkittäviin extreme metal -yhtyeisiin kuten Morbid Angel ja Napalm Death. Yhtyeen kitaristi, Jesse Pintado kuoli maksan vajaatoimintaan juuri kun *Darker Days Ahead* -albumin nauhoitukset oli saatu valmiiksi. Yhtye julkaisi uuden *Hordes of Zombies* albumin vuonna 2012.

Jäsenet
-------

### Nykyiset

* Pete Sandoval - rummut (Morbid Angel)
* Lee Harrison - kitara (Monstrosity)
* Sam Molina - laulu (Monstrosity)

  

### Entiset

* Jesse Pintado - kitara (ex-Napalm Death)
* Oscar Garcia - laulu (Nausea)
* David Vincent - basso ja laulu (Morbid Angel)
* Alfred "Garvey" Estrada - basso (Nausea)
* Tony Norman - basso (Monstrosity)
* Anthony Rezhawk - laulu (Resistance Culture)
* Katina Culture - kitara (Resistance Culture)
* Carlos Reveles - basso (Nausea)

Diskografia
-----------

* *World Downfall* (1989)
* *Darker Days Ahead* (2006)
* *Hordes Of Zombies* (2012)
* *Caustic Attack* (2018)
**Rodhocetus** oli muinaisvalaisiin kuulunut suku, joka eli eoseenikaudella Pakistanin alueella. Se oli noin 2,5 metriä pitkä petoeläin. Sillä oli räpylämäiset jalat ja takajalat olivat etujalkoja pidemmät. Se ei pystynyt levittämään käsiänsä kuten tavalliset valaat. Se ui liikuttelemalla pitkiä raajojaan suoraan rinnan alapuolella (koiranuinti). *Rodhocetuksella* oli raajat, kuten maaeläimellä ja räpylät evien sijaan, joka osoittaa että se oli hiljattain muuttanut maalta veteen. Sen lyhyt häntä muistutti peräsintä. Sillä uskottiin aluksi olevan haara pyrstössä kuten nykyisillä valailla, mutta oletus hylättiin myöhemmin. *Rodhocetuksen* litteä ja pitkä kallo muistuttaa krokotiiliä tai nykyistä valasta ja sillä oli samankaltaiset silmäkuopat. Hampaat olivat suuret ja terävät kuten nykyisillä haikaloilla, ja sopeutuneet kalan nappaamiseen ja mustekalan syömiseen. *Rodhocetuksen* korvaluut olivat jo erittäin valasmaiset, ja se aisti veden värähtelyitä leukaluunsa avulla.

Katso myös
----------

* Pakicetus
* Ambulocetus

Lähteet
-------

1. ↑  Rodhocetus *Prehistoric Wildlife*.  2011. Viitattu 18.4.2015. (englanniksi)
2. ↑  Bob Strauss: RodhocetusArkistoitu kopio *About education*. ThoughtCo..  Arkistoitu 18.4.2015. Viitattu 18.4.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1550234
* Wikispecies: Rodhocetus
* EoL: 4526557
* Fossilworks: 36842
* GBIF: 4832591
* IRMNG: 1040269

 |

 |
**Serbia Open** oli Belgradissa, Serbiassa järjestettävä miesten tennisturnaus, joka kuului ATP World Tour 250 -sarjaan.

Turnaus on ensimmäinen Serbiassa järjestetty tennisturnaus. Novak Đokovićin perhe sekä Serbian hallitus ostivat turnaukseen oikeudet Dutch Openilta. Novakin setä Goran toimi turnauksen johtajana. Turnaus oli viimeisen kerran mukana ATP-kalenterissa vuonna 2012.

Voittajat
---------


| Vuosi | Kaksinpeli | Nelinpeli |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Serbia Novak Đoković | Puola Łukasz Kubot / Itävalta Oliver Marach |
| 2010 | Yhdysvallat Sam Querrey | Meksiko Santiago González / Yhdysvallat Travis Rettenmaier |
| 2011 | Serbia Novak Đoković | Tšekki František Čermák / Slovakia Filip Polášek |
| 2012 | Italia Andreas Seppi | Israel Jonathan Erlich / Israel Andy Ram |

Lähteet
-------

1. ↑  The Net Post: Novak Djokovic is glowing with pride at hosting his own tournament timesonline.co.uk. Viitattu 9.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Serbia Open In Belgrade Comes To A Close atpworldtour.com. Viitattu 9.1.2013. (englanniksi)
3. ↑  Serbia Open 2011 atpworldtour.com. Viitattu 9.8.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Turnauksen kotisivut
* Turnaus ATP:n sivuilla

ATP Tour 250 (2009–)
Doha ·  Pune ·  Brisbane ·  Sydney ·  Auckland ·  Montpellier ·  Sofia ·  Quito ·  New York ·  Buenos Aires ·  Marseille ·  Delray Beach ·  São Paulo ·  Marrakech ·  Houston ·  Budapest ·  Estoril ·  München ·  Istanbul ·  Geneve  ·  Lyon ·  Stuttgart ·  's-Hertogenbosch ·  Antalya ·  Eastbourne ·  Båstad ·  Umag ·  Newport ·  Atlanta ·  Gstaad ·  Los Cabos ·  Kitzbühel ·  Winston-Salem ·  Pietari ·  Metz ·  Chengdu ·  Shenzhen ·  Moskova ·  Tukholma ·  Antwerpen
**Hiittisten kirkko** (ruots. *Hitis kyrka*) on Kemiönsaaren Hiittisissä sijaitseva tasavartinen puinen ristikirkko. Ristikeskuksesta kohoaa massiivinen torni, jossa on piikkiin päättyvä telttakatto. Ristivarsissa on matalat aumakatot. Kuorisakaran vieressä on matala sakaristo. Vuoden 1746 remontissa eteläisen ja läntisen sakaran päihin rakennettiin eteishuoneet. Kirkon rakensi Josef Svensson Brun vuosina 1685–86. Se nimettiin Andreaksen kirkoksi silloisen Kemiön kirkkopitäjän kirkkoherran Andreas Prytzin mukaan. Se on toiseksi vanhin Suomessa säilyneistä ristikirkoista. Kirkon kellotapuli on vuodelta 1752.
Kirkon muotoratkaisujen esikuvat ovat kotoisin Tukholmasta, jossa mestari Josef Brun oli aiemmin työskennellyt.

Kirkkoa on remontoitu useasti, muun muassa 1746, 1863, 1871, 1882, 1899, 1914, 1923, 1958. Se restauroitiin perusteellisesti vv. 1968–69.

Kirkossa on Kangasalan urkutehtaan rakentamat 13-äänikertaiset urut vuodelta 1943. Alttaritaulu on A.F. Ahlstedtin vuonna 1866 maalaama *Ristiinnaulittu Kristus*. Lisäksi kirkossa on Ilmari Launiksen ja G.Forsströmin tekemät lasimaalaukset vuosilta 1923 ja 1936. Kiinteä sisustus on peräisin 1700-luvulta.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiittisten kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Markku Haapio, Laura Luostarinen (toim.): *Suomen kirkot ja kirkkotaide 2*, s. 19. Etelä-Suomen Kustannus Oy, 1980. ISBN 951-9064-28-1.
**Roderick Jones** (alun perin **Ferndale Glamorgan Gwent**; 2. kesäkuuta 1910 – 16. syyskuuta 1992 Newport) oli brittiläinen oopperalaulaja (baritoni).

Jones syntyi kaivostyöläisen pojaksi. Hän opiskeli Royal Academy of Musicissa ensin pianonsoittoa ja sitten laulua. Toinen maailmansota viivästytti hänen uransa alkua; hän palveli laivastossa. Jonesin osaamisesta kiinnostui uusia lahjakkuuksia etsinyt Joan Cross, joka kiinnitti hänet Sadler's Wells Theatreen. Siellä Jones debytoi Balstroden roolissa Benjamin Brittenin oopperan *Peter Grimes* kantaesityksessä 7. kesäkuuta 1945. Welsh National Operassa Jones teki ensimmäisen esiintymisensä Tonion roolissa Ruggero Leoncavallon *Pajatsossa* vuonna 1951. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös rooleja Giuseppe Verdin, Georges Bizet'n, Giacomo Puccinin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Gaetano Donizettin, Ralph Vaughan Williamsin ja Jaromír Weinbergerin teoksissa. Scarpian rooli *Toscassa* oli Jonesin useimmin esittämä rooli, ja hän tuli siitä tunnetuimmaksi.

Jonesista tuli vuonna 1961 Jamaica School of Musicin johtaja. Vuonna 1970 hän palasi Walesiin Aberystwythin yliopiston opettajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Obituary: Roderick Jones The Independent


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Mary Renault** (syntyjään **Eileen Mary Challans**; 4. syyskuuta 1905 Forest Gate, Essex – 13. joulukuuta 1983 Kapkaupunki) oli englantilainen kirjailija, joka on tunnettu erityisesti antiikin Kreikkaan sijoittuneista historiallisista romaaneistaan. Hän oli yksi ensimmäisistä maailmanlaajuista yleisöä saavuttaneista kirjailijoista, joiden romaanien keskeisissä rooleissa oli homoseksuaaleja. Renaultilta on suomennettu teos *Kuninkaan on kuoltava* (*The King Must Die*, 1958), joka kertoo tarinan myyttisestä Theseuksesta.

Elämä
-----

Renault opiskeli Oxfordin yliopiston vain naisopiskelijoille tarkoitetussa St Hugh’s Collegessa, jossa hänen opettajiinsa kuului muiden muassa J. R. R. Tolkien. Vuonna 1928 Renault valmistui oppilaitoksesta englanninkielisen kirjallisuuden tutkinnon suorittaneena. Myöhemmin hän valmistui sairaanhoitajaksi ja työskenteli vuosien ajan sairaalassa. Työssään Renault tapasi toisen sairaanhoitajan Julie Mullardin, josta tuli hänen elämänkumppaninsa. Renault ei koskaan mennyt naimisiin eikä saanut lapsia. Hänen esikoisteoksensa *Purposes of Love* julkaistiin vuonna 1939. Renault muutti 1940-luvun lopussa Etelä-Afrikkaan, jossa hän kirjoitti pääosan kirjallisesta tuotannostaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Renault, Mary (1905–1983) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Encyclopedia.com. Viitattu 16.2.2019.
2. ↑  Renault, Mary *Kirjasampo*. Kirjastot.fi. Viitattu 16.2.2019.
3. ↑  Who Is Mary Renault? The Mary Renault Society. Viitattu 16.2.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karl August Finelius** (9. kesäkuuta 1814 Vaasa – 10. joulukuuta 1894 Kokkola) oli suomalainen kirkkoherra, rehtori ja oppikirjojen tekijä.

Fineliuksen vanhemmat olivat värjärimestari Karl Ulrik Finelius (k. 1846) ja Anna Elisabet Lundqvist tämän toisessa avioliitossa. Hän kävi Tampereen pedagogiota ja Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1834. Finelius valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1839 ja maisteriksi 1840. Hänestä tuli riemumaisteri 1890. Finelius vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1840.

Finelius oli Turun triviaalikoulun vt. apologistana 1840, apulaispappina Jomalassa 1840–1843, Skarpansin vt. saarnaajana 1843 ja Raahen ala-alkeiskoulun rehtorina 1843–1850. Hän oli Kokkolan kappalaisena 1850–1888 ja Kokkolan kirkkoherrana 1888–1894 (astui virkaan 1890). Finelius sai varapastorin arvon 1851 ja rovastin arvon 1889.

Finelius kirjoitti maantiedon, Suomen historian ja suomen kielen alkeisoppikirjoja.

Finelius oli naimisissa 1843–1866 Katarina Fredrika Chydeniuksen (k. 1866) kanssa ja vuodesta 1871 Charlotta Westerstråhlen kanssa. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta oli Viipurissa painoasiamiehenä toiminut Karl Fredrik Finelius (1844–1907).

Teoksia
-------

* *Finsk språklära för lägre elementar-skolor : I Elementarlära, II: Formlära*. Wasa 1845
* *Försök till lärobok i geografien för begynnare*. Wasa 1848
* *Suomen maanopas : ynnä johdatuksen kanssa yhteiseen maa-tietoon, sunnuntai-kouluin tarpeeksi*. Vaasa 1848 (Teos pdf-tiedostona Dorian Kansalliskirjastossa)
* *Försök till lärobok i Finlands historia*. Helsingfors 1850
* *Finlands geografi, jemte en kort handledning i allmänna geografin : för söndags-skolornas behof*. Sandelin, Jakobstad 1855

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Karl August Finelius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 28.7.2015.
**Karl August Krook** (17. elokuuta 1826 Hämeenlinna – 19. tammikuuta 1894 Turku) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon lehtori ja kirjailija.

Krookin vanhemmat olivat laamanni Bengt Detlof Krook ja Lovisa Ulrika Arckenholtz. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1844. Krook valmistui filosofian kandidaatiksi 1851, maisteriksi 1853, lisensiaatiksi 1854 ja tohtoriksi 1857.

Krook toimi useita vuosia opettajana Helsingin yksityislyseossa ja kreikan kielen lehtorina Vaasan lukiossa 1861–1868 sekä Turun lukiossa ja lyseossa 1868–1888. Krook oli Turun tuomiokapitulin jäsen 1868–1870.

Teoksia
-------

* *De Pythiska spelen i Delphoi, tecknade efter Pindaros och hans scholiaster*, väitöskirja. Helsingfors 1853
* *Isokrates' ställning till Sofisterna och Sokrates*, väitöskirja. Helsingfors 1856

Lähteet
-------

* Karl August Krook SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Karl August Krook. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 20.5.2010.
Min Huifen
**Min Huifen** (yksink.: 闵惠芬; perint.: 閔惠芬; pinyin: *Mǐn Huìfēn*; 1945 – 12. toukokuuta 2014 Shanghai) oli kiinalainen erhunsoittaja.

Min aloitti erhunsoiton opettelun 8-vuotiaana. Hän voitti kansallisen palkinnon Shanghain kevään taidefestivaalilla vuonna 1963. Min esitti Liu Wenjinin säveltämän neliosaisen ensimmäisen konserton erhulle ja orkesterille (*Great Wall Capriccio*) taiteiden festivaalilla Pekingissä vuonna 1987. Hän esiintyi laajalti sekä Kiinassa että ulkomailla ja levytti monia albumeita. Hän loi oman tyylinsä, jossa yhdistyivät monien perinteisen kiinalaisen musiikin tyylilajien, kuten Pekingin oopperan vaikutteet. Kuultuaan Minin esiintymisen Kiinassa vuonna 1973 *The New York Timesin* musiikkikriitikko Harold Schonberg kuvaili muusikkoa "erhun Jascha Heifetziksi". Vuonna 1989 Min soitti opiskelijoille, jotka lähtivät Shanghain kaduille solidaarisuuden osoituksena Pekingissä mieltä osoittaneita opiskelijoita kohtaan poikkeuslain julistamisen jälkeen.

Min soitti Shanghain kiinalaisessa orkesterissa, kunnes muutti vuonna 2003 Hongkongiin. Hän soitti myös Hongkongin kiinalaisessa orkesterissa, jonka kanssa hän esiintyi viimeisen kerran vuonna 2009. Min toipui syöpätaudista 1980-luvulla. Hän kuoli 69-vuotiaana Shanghaissa toukokuussa 2014 pitkään sairastettuaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Min hui fen er hu chuan qi Min Huifen. National Library Board, viitattu 24.4.2023
2. 1 2 3 4  People & Points No. 21, 2014 Beijing Review 19.5.2014, viitattu 24.4.2023
3. 1 2 3 4  Oliver Chou, Erhu master Min Huifen leaves musical legacy spanning half a century South China Morning Post 13.5.2014, viitattu 24.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Boreas makaa Oreithyian väkisin. Yksityiskohta 
apulialaisesta punakuvio-oinokhoesta, 360 eaa.
**Oreithyia** oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuninkaan Erekhtheuksen ja Praksithean tytär. Hänen veljiään olivat Kekrops, Pandoros ja Metion, ja sisariaan Prokris, Kreusa ja Khthonia.

Boreas, pohjoistuuli, rakastui Oreithyiaan, mutta epäonnistuttuaan kosimisyrityksissään hän päätti ryöstää tämän itselleen puolisoksi. Oreithyian ollessa Ilissos-joella Boreas päätti toteuttaa suunnitelmansa, ja vei tämän mukanaan Traakiaan. Täällä hän verhosi Oreithyian pilviverhoon ja makasi tämän väkisin, koska voima ja väkivalta olivat enemmän pohjoisen myrskytuulen ominaisuuksia.

Oreithyia synnytti Boreaalle kaksi tytärtä, Khionen ja Kleopatran, sekä kaksi siivekästä poikaa, Kalaiksen ja Zeteen, jotka tunnetaan boreadeina.

Muita saman nimisiä hahmoja
---------------------------

* Oreithyia, nereidi
* Oreithyia, nymfi, jota kutsuttiin myös Adoniksen isoäidiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.15.1 (engl. käännös).
2. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* vi.675– (engl. käännös).
3. ↑  Pindaros: *Pythia* 4.180 (engl. käännös).
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* Esipuhe (engl. käännös).
5. ↑  Homeros: *Ilias* 18.35–49 (engl. käännös).
6. ↑  Antoninus Liberalis: *Muodonmuutoksia* 34
*Tämä artikkeli kertoo historiallisesta henkilöstä. Wat Tyler on myös yhtye.*
Wat Tylerin kuolemaa esittävä yksityiskohta 1300-luvun lopun käsikirjoituksesta.
**Walter Tyler**, yleensä **Wat Tyler**, (4. tammikuuta 1341 – 15. kesäkuuta 1381) oli Englannin vuoden 1381 talonpoikaiskapinan johtaja.

Wat Tylerin elämästä ennen kapinaa on vähän luotettavia tietoja. Hänen oletetaan syntyneen Essexissä, mutta ei osata varmuudella sanoa, miksi ja kuinka hän siirtyi Kentiin johtamaan kapinaa. Tylerin ja muiden kapinallisjohtajien motiivit ovat usein hämärän peitossa, sillä ajan historiankirjoittajat olivat lähinnä ylimyksiä ja kuninkaan lakeijoita. Yleensä Tylerin, Jack Strawin ja John Ballin on sanottu ajaneen feodaalijärjestelmän purkamista.

Uutiset alempien yhteiskuntaluokkien kapinoista Ranskassa ja Flanderissa kiihdyttivät mieliä myös Englannissa. Vuonna 1380 kuningas Rikhard II:n määräyksestä kerättiin väestönvero, jossa maksettavaksi määrätty summa, kolme groatia, oli sama riippumatta siitä, oliko verotettava köyhä renki vai varakas maanomistajaylimys. Valtaistuimelle lapsena noussut Richard II oli vasta 14-vuotias, joten kapinalliset syyttivät verosta Juhana Gentiä ja muita kuninkaalle läheisiä ylimyksiä.

Tyler nosti armeijan ja marssi aluksi Canterburyyn. Kun hänen armeijansa eteni Lontooseen, se oli kasvanut 50 000 miehen vahvuiseksi. 14. kesäkuuta kapinalliset vangitsivat joukon epäsuosittuja ylimyksiä, etunenässä Canterburyn arkkipiispan Simon Sudbury. Vangit surmattiin. Lisäksi kapinalliset tuhosivat Savoy Palacen ja tappoivat kuninkaan sedän. Kuninkaalle lähetettiin välittäjä, joka esitteli kapinallisten vaatimukset. Kuningas suostui tapaamaan kapinalliset seuraavana päivänä Mile Endissä ja kuuntelemaan heidän valituksensa muun muassa verotuksesta.

15. kesäkuuta Lontoon Smithfieldiin kokoontui yli 20 000 ihmistä. Tyler päätti ratsastaa yksin neuvottelemaan etäämmällä olevan kuninkaan luo. He keskustelivat hetken aikaa, mutta yllättäen Lontoon pormestari Sir William Walworth veti esiin miekkansa ja löi aseistautumatonta Tyleria. Virallisessa kuvauksessa Tyleria syytettiin kuninkaan solvaamisesta. Tylerin pudottua hevosen selästä kuninkaan aseenkantaja Ralph de Standish pisti häntä vielä toistamiseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wat Tyler** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Karl Bomansson
**Karl August Bomansson** (5. huhtikuuta 1827 Saltvik – 7. helmikuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. Vuodesta 1862 hän oli dosentti historiassa Helsingin yliopistossa. Vuosina 1870–1883 hän oli valtionarkistonhoitaja.

Vuonna 1853 Bomansson oli mukana järjestämässä senaatin arkistoa, ja oli myös muuttamassa arkistoa uudenaikaiseksi. Tiedemiehenä hän oli varsinkin kiinnostunut Ahvenanmaan historiasta. Hän kirjoitti teokset *Kastelholm* (1856) ja *Om Ålands folkminnen* (1859), joista viimeksi mainittu oli ensimmäinen varsinainen teos arkeologiasta Suomessa. Bomansson otti osaa kaivauksiin Kökarissa 1867. Hänen apulaisenaan oli silloin Johan Reinhold Aspelin.

Lähteet
-------

1. ↑  Bomansson, Karl August *Uppslagsverket*.  Arkistoitu 16.12.2013. Viitattu 30.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Leväbarbi** (*Crossocheilus siamensis*) on särkien heimoon kuuluva kalalaji. Se on helppohoitoinen seura-akvaarion parvikala, joka on akvaarioharrastajien suosiossa, koska se syö viherleviä. Sitä sekoitetaan usein kuonobarbiin (*Epalzeorhynchos kalopterus*) ja levänuoliaiseen (*Gyrinocheilus aymonieri*) sekä mahdollisesti juovaimubarbiin.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Leväbarbi voi kasvaa jopa 16-senttiseksi ja elää jopa 10-vuotiaaksi. Leväbarbi on pitkä kala ja se tarvitsee kohtalaisen suuren akvaarion. Leväbarbin väri on hopeankellertävä ja sillä on musta raita joka tummuu vanhetessa. Nimensä mukaan se syö levää, rapsutellen sitä ahkerasti alaspäin kääntyvällä suullaan.

Alkuperä
--------

Leväbarbi on kotoisin Kaakkois-Aasiasta.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen
-------------------------------

Leväbarbi on taitava hyppelijä, joten leväbarbialtaan pitää olla hyvin suojattu. Laji ui keskivedessä ja voi elää jopa kymmenvuotiaaksi. Leväbarbi on aggressiivinen kutuaikana.

Vesiolot ja ravinto
-------------------

24–26-asteinen vesi on todettu lajille sopivaksi, happamuus eli pH 6,5–8,0 ja veden kovuus n. 5–20 dH. Akvaario ei saa olla liian täynnä, sillä tämä kala vaati paljon uintitilaa. Leväbarbiparvelle tulisi olla 100 cm pitkä allas.

Leväbarbi on lähes kaikkiruokainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarakontu, L. ja Frank N: Leväbarbi sukulaisineen Aquatic Gardeners.  Arkistoitu 25.2.2008. Viitattu 24.2.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* *Crossocheilus siamensis* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
* Sannan ja Tomin vedenalainen maailma (harrastajan sivu)
* Antin Akvaario (Arkistoitu – Internet Archive) (harrastajan sivu)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1570265
* ADW: Crossocheilus\_siamensis
* BOLD: 495805
* CoL: 6BHKY
* EoL: 225581
* FishBase: 12063
* GBIF: 2361970
* iNaturalist: 187278
* IRMNG: 11189433
* ITIS: 639592
* IUCN: 181162
* NCBI: 1093595
* WoRMS: 1014423

 |

 |
Wat Luang Ta Buan tiikerit kävelyllä.
**Wat Pa Luang Ta Maha Bua Yanna Sampanno** (thaiksi วัดป่าหลวงตามหาบัว ญาณสัมปันโน) on theravada-buddhalainen metsäluostari lähellä Burman rajaa tambon Singhissä amphoe Sai Yokissa Kanchanaburin provinssissa Thaimaassa. Luostari on kuuluisa tiikereistään ja muista eläimistä, jotka elävät luostarin alueella. Tiikereitä on seitsemäntoista, ja jokaisella on oma nimensä, kuten "Päivänsäde" ja "Sateenkaari". Wat järjestää opastettuja kierroksia turisteille. Luostari perustettiin 1994 ja nimettiin Udon Thanissa sijaitsevan Wat Pa Ban Tatin metsäluostarin perustajan, acharn Luang Maha Ta Buan mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Daily News Thailand 7.4.2007, haettu 25.10.2008 (Arkistoitu – Internet Archive) "ที่วัดนี้มี เสือโคร่งอยู่ 17 ตัว ซึ่งพระในวัดตั้งชื่อให้ต่าง ๆ กันอย่างไพเราะเพราะพริ้ง เช่น แสงอาทิตย์ รุ้งกินน้ำ อรุณรุ่ง ฯลฯ"

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wat Pa Luang Ta Bua**.
* Luostarin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Torre delle Caldane.
**Tor Caldara Riserva Naturale Regionale** on aluetason luonnonsuojelualue Tyrrhenanmeren rannalla Italiassa. 44 hehtaarin laajuinen alue sijaitsee Anzion kunnan alueella Rooman eteläpuolella.

1500-luvun puolivälissä rakennetusta Torre delle Caldanen vartiotornista nimensä saanella alueella on ikivihreää välimerenmetsää, jota hallitsee kaksi tammilajia. Rantaa kohti metsä muuttuu macchia-pensastoksi. Meren rannalla on kalliokasvillisuutta, kahden pienen joen varrella rantametsiä ja soilla kosteikkokasveja. Eläinkunta käsittää lintuja, nisäkkäitä, matelijoita, sammakkoeläimiä ja hyönteisiä. Alue on myös geologisesti hyvin mielenkiintoinen. Toisen maailmansodan jälkeen siellä kuvattiin lukuisia elokuvia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Area Protetta *torcaldaraparco.it*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 18.9.2015.
2. ↑  La torre delle Caldane *torcaldaraparco.it*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 18.9.2015.
3. ↑  Tor Caldara Laboratorio all'aperto *torcaldaraparco.it*. Viitattu 18.9.2015. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tor Caldaran luonnonsuojelualueen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi), (englanniksi)
**Michelle Li** (kiin. 李文珊, s. 3. marraskuuta 1991 Hongkong, Kiina) on kanadalainen sulkapalloilija.

Li on voittanut urallaan useita Pan-Amerikan -mestaruuksia. BWF World Tourilla Li on voittanut Macaon avoimen turnauksen vuosina 2018 ja 2019. BWF Grand Prix'n hän voitti kolmasti Kanadan avoimessa turnauksessa. BWF:n haastajaturnauksissa hän on ollut voitokas useita kertoja.

Li on kilpaillut olympialaisissa kahdesti. Lontoon olympialaisissa hän kilpaili sekä kaksin- että nelinpelissä. Kaksinpelissä hän kohtasi alkulohkovaiheessa vain kiinalaisen Wang Yihanin, jolle hävisi erin 2–0 eikä päässyt jatkoon. Nelinpeliin hän osallistui parinsa Alex Brucen kanssa. He voittivat alkulohkossaan kaksi ottelua kolmesta. Puolivälierissä he voittivat australialaiset Leanne Choon ja Renuga Veeranin. Välieräottelussa japanilaispari Mizuki Fujii-Reika Kakiiwa oli parempi erin 2–1 ja pronssiottelussa venäläiset Valeria Sorokina ja Nina Vislova olivat parempia erin 2–0. Rion olympialaisissa 2016 Li otteli vain kaksinpelissä. Hän voitti alkulohkossaan unkarilaisen Laura Sárosin, mutta hävisi intialaiselle P. V. Sindhulle, joten hän ei päässyt jatkopeleihin.

Huhtikuussa 2021 Li oli BWF:n naisten kaksinpelirankingin 11. mutta hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michelle Li Sports Reference. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Michelle Li BWF. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  2012 Summer Olympics - Badminton - Singles, Women Olympedia. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  2012 Summer Olympics - Badminton - Doubles, Women Olympedia. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  2016 Summer Olympics - Badminton - Singles, Women Olympedia. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  Ranking of Michelle Li BWF. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  BWF World Rankings  20. huhtikuuta 2021. BWF. Viitattu 25.4.2021. (englanniksi)
**Karl August Snellman** (31. lokakuuta 1849 Oulu – 31. joulukuuta 1920 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kauppaneuvos (1899) ja valtiopäivämies.

Snellmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Johan Wilhelm Snellman G:son ja Jeanette (Johanna) Enbom. Hän tuli J. W. Snellman G:sonin kauppahuoneen johtoon veljensä Albertin kuoltua 1894 ja hän johti kauppahuonetta ja Kemi Oy:tä silloiselta nimeltään Trävaruaktiebolaget Kemi aina vuoteen 1918 saakka. Snellmanin johtajakaudella tervan osuus kauppahuoneen liikevaihdosta pieneni nopeasti mutta puutavaran osuus kasvoi. Kauppahuone harjoitti myös merkittävää viljan ja suolan maahantuontia ja myyntiä. 1900-luvun alussa Snellmanin kauppahuone hankki huomattavia metsäalueita Kainuusta estääkseen etelästä tulleiden kilpailijoiden pääsyn Kainuun puutavaramarkkinoille. Tämä strategia ei kuitenkaan täysin onnistunut sillä vuonna 1907 perustetusta Kainuun Puutavara Oy:stä tuli ajan mittaan merkittävä kilpailija Kainuun alueella. Vuonna 1912 oululaiset kauppahuoneet Snellmanin kauppahuone mukaan lukien yhdistivät omistamansa sahat Ab Uleå Oy -nimisen yhtiön alle.

K. A. Snellman oli naimisissa vuodesta 1875 oululaisen kauppiaantyttären Alma Maria Antmanin (1849–1919) kanssa. Perheessä oli neljä lasta: August Vilhelm (1876–1947), Signe Alma Sofia (1880–1963), Mary Johanna (1882–1972) ja Eiler Albert (1887–1913). Heistä August seurasi isäänsä Kemi Oy:n toimitusjohtajana, mutta vain muutaman vuoden siirtyen yrityksessä myynnin tehtäviin ja loppuvaiheessa Kemi Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi 1940-luvulla. 

K. A. Snellman lahjoitti testamentissaan nuorena kuolleen Eiler-poikansa perintöosuuden 5 miljoonaa markkaa Oulun ja Pohjois-Suomen köyhien lasten hyväksi. Lahjoituksen pohjalta perustettiin vuonna 1921 säätiö Stiftelsen Alma och K. A. Snellman, joka rakennutti Oulun Nokelaan 1932–1935 Snellmankodin (myöh. *Joulumerkkikoti*) nimellä tunnetun lastenparantolan.

Snellman edusti Oulua porvarissäädyssä valtiopäivillä 1894 ja 1904–1905. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Oulun edustajana.

Lähteet
-------

* Kauko Kouvalainen: Stiftelsen Alma och K. A. Snellman-säätiö 1921-2004. Oulu 2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
* OAKK: Snellmanin suku[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 314–315. Helsinki: Otava, 1921.
2. ↑  Päiviö Tommila: *Suuri adressi*, s. 309. WSOY, 1999.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Karl Backman** (k. 5. maaliskuuta 1717 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen Oulun kaupunginkirjuri, raatimies ja pormestari.

Backmanin vanhemmat olivat Vaasan pormestari Kristian Backman (k. 1691) ja Ingrid Mattsdotter Rothovius. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa ja Turussa 1694.

Backman toimi Oulun kaupunginkirjurina vuodesta 1698 ja kaupungin raatimiehenä vuodesta 1701. Hän oli samalla kaupungin kassanhoitajana vuodesta 1712 alkaen. Isonvihan aikana Backman pakeni 1715 Ruotsiin. Oulun pormestarin Gabriel Gråån kuoltua Ruotsissa toukokuussa 1715 Backmania ehdotettiin Oulun seuraavaksi pormestariksi mutta hän kuoli maaliskuussa 1717 Tukholmassa ennen varsinaista virkanimitystä.

Karl Backman oli naimisissa Margareta Henriksdotter Forbuksen kanssa. Heidän poikansa oli Kajaanin ja Sotkamon kirkkoherra Lars Henrik Backman (1707–1755).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Karl Backman. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 9.4.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee romaania. Romaanin pohjalta tehdystä elokuvasta on erillinen artikkeli.*

**Ole luonani aina** (engl. *Never Let Me Go*) on brittikirjailija Kazuo Ishiguron vuonna 2005 julkaistu romaani. Se oli ilmestymisvuonnaan ehdolla arvostetun Booker-palkinnon saajaksi ja vuonna 2006 brittiläisen Arthur C. Clarke -palkinnon saajaksi. *Time*-lehti valitsi sen sadan parhaan vuosina 1923–2005 julkaistun englanninkielisen romaanin listalleen.

Kirjasta ilmestyi Mark Romanekin ohjaama elokuvasovitus vuonna 2010.

Juonikuvaus
-----------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirjan kertoja on lapsuuttaan ja nuoruuttaan muisteleva Kathy H. joka aikuisuuteen astuttuaan koettaa tutustua paremmin minäänsä ja maailmankuvaansa. Kathy ei ole elänyt täysin tavallista lapsuutta, vaan varttui Hailshamin sisäoppilaitoksessa, joka on suljettu täysin ulkomaailmalta.

Kertomus on dystopia, joka sijoittuu 1900-luvun lopun Englantiin. Tiede on kehittynyt niin pitkälle, että ympäristöltä suljetuissa laitoksissa kasvatetaan kloonattuja ihmisiä, joiden elämän ainoa tarkoitus on toimia elintenluovuttajana.

Kirja jakautuu kolmeen osaan. Ensimmäisen tapahtumat sijoittuvat Kathyn Hailshamin aikoihin ja varhaiseen lapsuuteen. Romaanin kolmen tärkeimmän hahmon, Kathyn, Ruthin ja Tommyn ystävyys alkaa tuolloin.

Toisessa osassa nuoriksi kasvaneet oppilaat muuttavat niin kutsuttuihin Mökkeihin, pois opettajiensa eli kasvattajiksi kutsuttujen aikuisten valvovien silmien alta. Mökkien tarkoitus on tutustuttaa oppilaita vähitellen ulkomaailmaan, mutta pitää heidät yhä ryhmässä.

Kolmas osa kertoo päähenkilöiden viimeisistä vaiheista. Ruth ja Tommy ovat nk. luovuttajia ja Kathy toimii valvojana eli luovuttajien hoitajana ja avustajana, jonka oma aika luovuttajana koittaa vasta myöhemmin.

Kirjassa ei niinkään pohdita kloonausten eettisyyttä, vaan kerrotaan kertomus ihmisistä, joita pidetään pimennossa omasta osastaan ja jotka parhaansa mukaan yrittävät sovittaa elämänsä vallitseviin olosuhteisiin. Kertomuksen on tarkoitus herättää ajatuksia antamatta suoria vastauksia lukijalle, jolle alussa paljastetaankin hyvin vähän.

Lähteet
-------

1. ↑  Booker prize winners, shortlists and judges  10.10.2008. The Guardian. Viitattu 11.10.2017. (englanniksi)
2. ↑  Arthur C. Clarke Award 2006 Science Fiction Awards Database. Viitattu 11.10.2017. (englanniksi)
3. ↑  Grossman, Lev: All-TIME 100 Novels – Never Let Me Go  8.1.2010. Time. Viitattu 11.10.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jan Blomstedt: Bioyhteiskunnan kääntöpuoli. Helsingin Sanomat 16.10.2005.
* Putte Wilhelmsson: Minne meidän on määrä mennä. Turun sanomat 29.12.2005.
* Kaisa Halonen ja Hannu Kylkisalo: Ihmisyys kielletty[vanhentunut linkki]. Vantaan Lauri 26.1.2006.
**Topólia** (kreik. Τοπόλια) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 122 (vuonna 2011).

Topólian rotkoa.
Topólian kylä sijaitsee Kreetan luoteisosassa noin 12 kilometriä eteläkaakkoon Kíssamoksen kaupungista ja noin 44 kilometriä länsilounaaseen Chaniásta. Kylän lähellä sijaitsee Topólian rotko. Topólia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Τοπολίων, *Topikí Koinótita Topolíon*), johon kuuluvat varsinaisen Topólian kylän lisäksi kylät Aïkyrgiánnis, Kapsanianá, Koutsomatádos ja Tsourounianá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 225.

Aiemmin kylä kuului Mýthimnan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kíssamoksen kunnan Mýthimnan kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Topólia** Wikimedia Commonsissa
**Kansallisbibliografian kontrollinumero** (engl. *National Bibliography Number*, NBN) on joukko kansalliskirjastojen omia tunnusjärjestelmiä, joilla täytetään standarditunnuksien aukkoja. Vanhin on Kongressin kirjaston Kongressin kirjaston kontrollinumero (LCCN). NBN-tunnuksilla kansalliskirjastot voivat pysyvästi identifioida vanhan aineiston sekä uuden materiaalin, jolle ei voi antaa standarditunnusta.

Internetissä linkkinä toimii URN `URN:NBN`, jota koskee IETF:n määrittely RFC 8458 (korvaa: RFC 3188). NBN-tunnuksessa on maakoodi, kirjastotunnus (jos useita kansalliskirjastoja) ja kansalliskirjaston oma osuus, jonka se voi jakaa haluamallaan tavalla. NBN-tunnuksia on käytössä useissa Euroopan maissa.

Fintossa olevaan materiaaliin voi viitata URI-muodossa kuten: `http://urn.fi/URN:NBN:fi:au:cn:224248A`

Wikidatassa käytetään propertyä URN-NBN (P4109).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juha Hakala: URN:NBN ja muut toiminnalliset tunnistejärjestelmät *tietolinja.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 20.9.2020. (englanniksi)
2. ↑
**Megrijärven luostari** oli Ilomantsin itäosassa lähellä Venäjän rajaa Megrijärven Suomen puoleisella rannalla sijainnut ortodoksinen vanhauskoisten luostari. Luostarin perusti vuoden 1800 tienoilla vanhauskoisiin kuulunut Onefrei-niminen mies ja luostariin asettui rajan yli uskonnollista vainoa paenneita vanhauskoisia. Luostarissa asui aluksi vain miehiä mutta sinne asettui 1850-luvulta alkaen myös naisia. Enimmillään luostarissa oli 36 munkkia. Luostarissa oli lisäksi lahjoitusvaroilla palkattua ulkopuolista työväkeä.

Megrijärven luostari ja toinen vanhauskoisten Ilomantsiin perustama Pahkalammen luostari olivat syrjäisiä erämaaluostareita, mutta niissä vieraili silti etenkin paastoaikana vanhauskoisia pyhiinvaeltajia sekä Suomen puolelta Ilomantsista, Sortavalasta, Suistamolta ja Korpiselästä että Venäjän puolelta Aunuksesta. Näiden luostarien lisäksi vanhauskoisilla oli myös 1850-luvulla lyhyen aikaa toiminut erakkokelja Liusvaaran kylässä. Luostarit harjoittivat kaskiviljelyä ja kalastusta, mutta pääasiassa niiden talous perustui varakkaiden pietarilaisten ja moskovalaisten vanhauskoisten porvareiden lahjoituksiin. Lahjoitusten vähentyessä ja virallisen painostuksen lisääntyessä molempien luostareiden toiminta alkoi hiipua 1850-luvulta lähtien.

Megrijärven luostarin maatilan hallintaoikeus siirtyi valtiolle 1914 ja se tyhjeni lopullisesti 1919 nunna Varvaran kuoltua. Suomen itsenäistymisen jälkeen luostarin rakennukset myytiin rajavartiostolle ja entisessä luostarissa toimi rajavartiotupa. Vuoden 1940 Moskovan rauhansopimuksen jälkeen molemmat entiset luostarit jäivät luovutetulle alueelle. Nykyisin entisellä luostarialueella näkyvät vielä rakennusten paikat ja Megrijärven keskellä luostarin asukkaiden vanha kalmistosaari Venurinbonga.

Lähteet
-------

1. ↑  Museovrasto : Kuukausen esine - huhtikuu 2007 : Vanhauskoisten rukousnauha Ilomantsista
2. ↑  Rajakarjalaiskylät : Hoilola (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ensio Kettunen : Kuolismaan Kettuset, osa I : Ilomantsin itäkylät : Megrijärvi , s. 22-23 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kettusviesti 3/2014, s. 6-7[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Vuonna 1927 otettu valokuva entisistä luostarirakennuksista (Arkistoitu – Internet Archive)