recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Clarté** oli ranskalaisen kirjailijan Henri Barbussen vuonna 1919 perustama kansainvälinen sodan- ja nationalisminvastainen liike, joka sai tukea monilta tunnetuilta vasemmistoälyköiltä. Sillä oli vaikutusta nuorten intellektuellien ajatteluun varsinkin maailmansotien välisen ajan Euroopassa.

Historia
--------

Liikkeen synnyn taustana oli Barbussen ensimmäisen maailmansodan aikana vahvistunut käsitys sodan mielettömyydestä. Vuoden 1919 ensimmäisenä päivänä hän julkaisi ranskalaisessa sosialistisessa lehdessä *Le Populairessa* vetoomuksen "Hengen taistelijoille koko maailmassa", jossa hän toivoi "sielujen internationaalin" perustamista. Nimi Clarté tuli Barbussen samana vuonna julkaisemasta samannimisestä romaanista. Barbussen perustamaan kansainväliseen komiteaan liittyivät muun muassa Anatole France, George Bernard Shaw, Georg Brandes ja Selma Lagerlöf. Barbussen johtama komitea lakkasi toimimasta hänen liityttyään Ranskan kommunistiseen puolueeseen, mutta Clarté-liike jatkoi toimintaansa eri maissa. Ranskassa se oli ryhmittynyt samannimisen lehden ympärille ja toimi läheisessä yhteistyössä kommunistien kanssa. Myös André Bretonin johtamat surrealistit tukivat Clartéa vuodesta 1925 alkaen.

Ruotsissa
---------

Elinvoimaiseksi Clarté-liike muodostui Ruotsissa, jossa Ruotsin Clarté-liitto perustettiin vuonna 1921 ja alkoi 1924 julkaista samannimistä aikakauslehteä. Ruotsissa liikkeeseen kuului sekä kommunisteja, sosiaalidemokraatteja että puolueisiin sitoutumattomia vasemmistolaisia. Mukana toiminnassa oli muun muassa tuleva pääministeri Tage Erlander. Toiminnan levittyä Norjaan ja Tanskaan perustettiin vuonna 1927 Pohjoismainen Clarté-liitto. Ruotsin sosiaalidemokraattinen puolue kielsi jäseniltään Clarté-liittoon kuulumisen vuonna 1939 Molotov–Ribbentrop-sopimuksen vuoksi, mutta kielto peruttiin vuonna 1942.

Suomessa
--------

Myös Suomeen yritettiin perustaa Clarté-osastoa vuonna 1926. Perustamiseen osallistuivat kirjailija Hagar Olsson, runoilija L. Onerva, taidekauppias Ivar Hörhammer, maisteri T. I. Wuorenrinne, tohtori Yrjö Ruutu, LTK Aulis Siikanen ja ylioppilas Cay Sundström. Toiminta ei jatkunut perustavaa kokousta pidemmälle.

### Hiilet

Myös Jarno Pennasen, Katri Valan ja Iris Uurron vuonna 1931 perustama Hiilet-yhdistys oli tarkoitettu Suomen Clartéksi, mutta Helsingin raastuvanoikeus määräsi keväällä 1932 sen lakkautettavaksi tammikuussa 1930 vahvistetun uuden yhdistyslain perusteella. Lain mukaan "vastoin lakia ja hyviä tapoja" toimiva yhdistys voitiin lakkauttaa, ja käytännössä se tarkoitti kaikenlaisia vapaamielisiä toisinajattelijoita, jotka eivät kannattaneet ajan oikeistolaisia ihanteita. Laukkauttamisen myötä Pennanen erotettiin *Uuden Suomen* uutistoimituksesta, ja hän kuvaa kokemusta antologiassa *Ilon ja aatteen vuodet* (Karisto 1965, toim. Tyyni Tuulio).

Lähteet
-------

* Minna Maijala: *Katri Vala – Kulkuri & näkijä*. Helsinki: Otava, 2021. ISBN 978-1-38243-0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Matti Klinge: *Vihan veljistä valtiososialismiin: Yhteiskunnallisia ja kansallisia näkemyksiä 1910- ja 1920-luvuilta*, s. 153–157. WSOY 1972.
2. ↑  Maijala 2021 s. 266, 268
3. ↑  Maijala 2021, s. 305
Juliusz Zarębski
**Juliusz Zarębski** (28. helmikuuta 1854 Żytomierz – 15. syyskuuta 1885 Żytomierz) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti.

Zarębski sai varhaisimman pianonsoiton opetuksen äidiltään ja piti jo lapsena salonkikonsertteja. Valmistuttuaan lukiosta vuonna 1870 hän lähti Wieniin, jossa sai sävellysopetusta Franz Krenniltä ja pianonsoiton opetusta Josef Dachsilta. Wienissä suorittamistaan opinnoista Zarębski valmistui kahdessa vuodessa. Vuonna 1873 hän lähti opintomatkalle Pietariin ja vuonna 1874 Roomaan. Hän sai opettajakseen ja ystäväkseen Franz Lisztin, joka myös piti hänen kanssaan yhteisiä konsertteja.

Zarębski konsertoi virtuoosina eri puolilla Eurooppaa. Hän tutustui myös Édouard Mangeot'n rakentamaan kahden koskettimiston pianoon, kehitti sille ohjelmistoa ja esiintyi sillä vuoden 1878 Pariisin maailmannäyttelyssä. Vuonna 1880 Zarębski aloitti pianonsoiton mestariluokan johtamisen Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Vuodesta 1883 lähtien hän ei enää esiintynyt miltei lainkaan, sillä kärsi tuberkuloosista.

Zarębskin keskeinen tuotanto koostuu enimmäkseen pianoteoksista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Juliusz Zarębski Culture.pl

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Nuori Helena Salonius.
**Helmi Helena Salonius** (17. maaliskuuta 1930 Helsinki – 24. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja (sopraano).

Elämä ja ura
------------

Helena Saloniuksen äiti, laulajatar Helmi Frilander, oli oopperalaulaja Aino Acktén ystävä. Isäänsä Salonius ei koskaan tavannut, sillä Frilander jäi leskeksi vain muutama kuukausi tyttärensä syntymän jälkeen. Salonius aloitti koulunsa vuonna 1939 Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa. Kouluaikana Salonius voitti teinien kulttuurikilpailuja laulussa ja lausunnassa. 

Vuonna 1950 Salonius aloitti opinnossa Suomen teatterikoulussa. Valmistuttuaan hän sai kiinnityksen Turun kaupunginteatteriin yhdessä puolisonsa ja kurssitoverinsa Saulo Haarlan kanssa. Turusta hän siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin. Näissä teattereissa hänellä oli rooleja muun muassa Blanche Tennessee Williamsin näytelmässä *Viettelyksen vaunu* sekä Katherine musikaalissa *Kiss Me Kate*.

Vuonna 1961 Salonius ryhtyi päätoimisesti opiskelemaan laulua. Hän teki opintomatkoja Itävaltaan ja Italiaan, ja Suomessa hänen opettajinaan toimivat Antti Koskinen ja Aulikki Rautawaara. Salonius esiintyi Kansallisoopperassa muun muassa Pohjolan tyttärenä *Lemmin pojassa*, *Juhassa* ja *Punaisessa viivassa* ja Savonlinnan oopperajuhlilla *Kuningas lähtee Ranskaan* -oopperassa. Salonius esiintyi myös elokuvissa *Oi muistatkos*, *Tytön huivi* ja *Mä oksalla ylimmällä*.

Salonius kuoli syyskuussa 2012 Helsingissä 82-vuotiaana. Kuvataiteilija Teuri Haarla ja muusikko-säveltäjä Iro Haarla ovat Saloniuksen ja Saulo Haarlan lapsia.

Lähteet
-------

* Helena Saloniuksen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.
* Helena Salonius Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto*, s. 371. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Helena Salonius Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Greyhound Linesin linja-auto.
**Greyhound Lines** on Pohjois-Amerikan suurin kaukoliikennelinja-autoyhtiö. Se kuljettaa yli 25 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Greyhound Lines toimii pääasiassa Yhdysvalloissa, mutta liikennöi myös Yhdysvaltojen ja Kanadan sekä Yhdysvaltojen ja Meksikon välillä. Aikataulunmukaisen matkustajaliikenteen lisäksi yhtiö tarjoaa myös tilausajoja ja pakettien kuljetusta. Yrityksellä on 8 000 työntekijää.

Greyhound Lines perustettiin vuonna 1914. Sen omistaa FirstGroup America, jonka taas omistaa brittiläinen FirstGroup.

Historiaa
---------

Ruotsista tullut siirtolaismies Carl Eric Wickman alkoi vuonna 1914 kuljettaa seitsenpaikkaisella Hupmobile-autollaan kaivosmiehiä töihin ja takaisin Minnesotan Hibbingissä. Hän alkoi kasvattaa toimintaa ostamalla muita linjaliikenneyhtiöitä ensin lähiseudulta ja vähitellen ympäri Yhdysvaltoja. Vuonna 1935 Greyhound Corporationiksi nimetyllä yrityksellä oli jo 1 726 bussia ja sen reitistö kattoi 74 000 kilometriä. Linja-autoasemista tuli pienten maalaiskylien keskuksia, ja Greyhoundin sini-valko-punaisista busseista vinttikoiratunnuksineen tuli tuttu näky Yhdysvaltojen teillä.

Lähteet
-------

* Greyhound Lines, Inc. Hoover's. Viitattu 26.3.2012. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  "Greyhound Buses." St. James Encyclopedia of Popular Culture. Gale. 2000. Haettu 31.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Greyhound Lines** Wikimedia Commonsissa
**Denniz Pop** (oik. **Dag Krister Volle** tai **Denniz PoP**, 26. huhtikuuta 1963 Norja – 30. elokuuta 1998 Ruotsi) oli ruotsalainen DJ, musiikkituottaja ja sanoittaja.

Ura
---

Volle aloitti DJ:nä 1980-luvulla. Samoihin aikoihin hän rupesi tekemään myös remixaajan töitä, ja myöhemmin myös tuottajan töitä, tuottaen mm. Dr. Albanin singlen "Hello Afrika" vuonna 1990.

Tom Talomaa ja Volle perustivat yhdessä Cheiron-äänitysstudion Kungsholmenille Tukholmaan vuonna 1992. Seuraavana vuonna he palkkasivat Max Martinin studioon. Andreas Carlsson palkattiin mukaan vuonna 1996. Perustamisensa jälkeen studio loi useita menestyksekkäitä lauluja ruotsalaisille ja ulkomaisille artisteille, kuten Ace of Base, Backstreet Boys, Britney Spears, N'Sync, E-Type, Rick Astley, Robyn ja 5ive. Studio lopetti toimintansa 2001. Max Martin ja Tom Talomaa perustivat heti tammikuussa 2001 uuden studion nimellä Maratone.

Kuolema
-------

Vuonna 1998 Dag kuoli mahasyöpään 35 vuoden iässä, jättäen jälkeensä tyttöystävänsä Jessica Folckerin ja 11-vuotiaan poikansa. Backstreet Boysin kappaleen "Show Me the Meaning of Being Lonely" video oli omistettu Dagille. E-Typen albumilla *Last Man Standing* muistellaan Dagia viimeisen raidan surulaulussa "PoP Preludium".

Lähteet
-------

* Sveriges dödbok 1947-2003, CD-ROM, Sveriges Släktforskarförbund
* Novell (ruotsalainen musiikkilehti) 2008/ 2-3, sivut 32-41 (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Denniz Pop @ Disco-Disco.com
* SweMix @ Disco-Disco.com
* More Information
* Novell 2008/2-3, sivut 32-41 (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Yoshio Nishina (1926)
**Yoshio Nishina** (jap. 仁科 芳雄, 6. joulukuuta 1890 – 10. tammikuuta 1951) oli japanilainen fyysikko. Nishinaa pidetään Japanin modernin fysiikan tutkimuksen isänä. Hän vietti vuodet 1921–1928 Euroopassa, niistä kuusi vuotta Kööpenhaminassa Niels Bohrin alaisena. Nishina kehitti yhdessä Oskar Kleinin kanssa Klein-Nishina yhtälön. Hän palasi Japaniin vuonna 1929, ja alkoi luoda sekä teoreettisia että kokeellisia ryhmiä tutkimuskeskus RIKENiin.

Nishina pystyi ensimmäisenä rikkomaan perinteiset roolijaot ja kannusti vapaaseen ideoiden vaihtoon ja yhteistyöhön fysiikan perustutkimuksen edistämiseksi.

Toisen maailmansodan aikaan Nishina johti Japanin yritystä kehittää ydinase.

Lähteet
-------

1. ↑  Yoshio Nishina – Father of Modern Physics in Japan Nishina Memorial Foundation
2. ↑  Kim, Dong-Won: *Yoshio Nishina: Father of Modern Physics in Japan*, s. 10–12. CRC Press, 2007. ISBN 9780750307550. kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.10.2009). (englanniksi)
3. ↑  Yoshio Nishina Atomic Heritage Foundation. Viitattu 1.12.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Helena Ruuska** (s. 7. toukokuuta 1958) on helsinkiläinen tietokirjailija, äidinkielen lehtori ja filosofian tohtori. Hän opettaa Helsingin normaalilyseossa äidinkieltä ja kirjallisuutta ja kirjoittaa kirjallisuusarvosteluja Helsingin Sanomiin. Ruuska on ollut mukana tekemässä myös useita äidinkielen oppikirjoja.

Ruuska väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2010 Helsingin yliopistosta. Väitöskirja käsittelee Marja-Liisa Vartion romaania Kaikki naiset näkevät unia (1960). Teos on merkittävä modernismin keinoin toteutettu modernin kaupunkilaisnaisen kuvaus. Tutkimuksessa perehdytään siihen, miten romaanissa rakennetaan, kuvataan ja kommentoidaan naisen identiteettiä modernisoituvassa 1950-luvun Suomessa.

Hän kirjoitti väitöskirjansa pohjalta yleistajuisen elämäkerran Marja-Liisa Vartiosta, joka sai ilmestyessään paljon huomiota. Syksyllä 2015 hän jullkaisi WSOY:n kustantamana elämäkerran kirjailija Eeva Joenpellosta. *Helsingin Sanomien* Maria-Liisa Nevala kirjoitti kritiikissään, että Ruuska on kirjoittanut Joenpelto-elämäkerran, joka on "kohteensa veroinen monisärmäisyydessään".

Helena Ruuskan puoliso on laulaja-lauluntekijä ja musiikkituottaja Pekka Ruuska.

Teokset
-------

### Elämäkerrat

* Marja-Liisa Vartio. Kuin linnun kirkaisu. Helsingissä: WSOY, 2012. ISBN 978-951-0-38752-8.
* Elämän kirjailija Eeva Joenpelto. Helsingissä: WSOY, 2015. ISBN978-951-0-40969-5.
* *Hugo Simberg, Pirut ja enkelit*. WSOY, 2018. ISBN 978-951-0-42182-6.
* *Mary Gallen-Kallela – Olisit villiä villimpi*. Helsinki: WSOY, 2021. ISBN 978-951-0-44750-5.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Ruuska, Helena: *Arkeen pudonnut Sibylla. Modernin naisen identiteetin rakentuminen Marja-Liisa Vartion romaanissa Kaikki naiset näkevät unia.*. Suomen kielen, suomalais-ugrilaisten ja pohjoismaisten kielten ja kirjallisuuden laitos. Humanistinen tiedekunta. Helsingin yliopisto. 2010.
3. ↑  Kirjailija osasi itsensä brändäämisen jo 60-luvulla – Eeva Joenpelto oli oman aikansa Sofi Oksanen *HS.fi*. Viitattu 4.11.2015.
4. ↑  Lehmusvesi, Jussi: Vaimo oli pitkällä raskaana, kun Pekka Ruuska karkasi biisintekoon Pariisiin – Rafaelin enkeli syntyi suuresta tuskasta ja muutti lopulta koko elämän.  *Helsingin Sanomat*, 24.6.2018. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.6.2018.

Linkkejä
--------

* Helena Ruuska 375 humanistia -sivustolla. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. 2.8.2015.
Karl Schmidt-Rottluff
**Karl Schmidt-Rottluff** (1. joulukuuta 1884 – 10. elokuuta 1976) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hänet tunnetaan saksalaisen ekspressionismin merkittävänä edustajana.

Schmidt-Rottluff aloitti vuonna 1905 arkkitehtiopinnot Dresdenissä. Opintojensa yhteydessä hän tapasi uudelleen lapsuudenystävänsä Erich Heckelin, joka puolestaan tutustutti hänet Ernst Ludwig Kirchneriin ja Fritz Bleyliin. Nämä neljä miestä päättivät perustaa taiteilijayhdistyksen, jolle Schmidt-Rottluffin aloitteesta annettiin nimeksi "Die Brücke". Schmidt-Rottluff päätti pian omistautua kokonaan kuvataiteelle ja keskeytti arkkitehtiopintonsa.

"Die Brücke" –yhdistys toimi vuoteen 1913 asti. Schmidt-Rottluff oli kuitenkin jossain määrin erakko luonteeltaan, eikä juurikaan osallistunut aktiivisesti yhdistyksen toimintaan. Mieluiten hän vietti aikaansa yksin Pohjanmeren rannikolla, maalaten maisemia ja asetelmia. Schmidt-Rottluffin tyyliä voidaan kuvailla aggressiivisen ekspressionistiseksi. Värit olivat usein räjähtävän kirkkaita, ääriviivat murrettuja ja muodot karkean tyyliteltyjä. Perspektiivin puute teki joistakin hänen maalauksistaan melkeinpä abstrakteja värisommitelmia.

1910-luvulla Schmidt-Rottluff sai kubistisia vaikutteita mm. Picassolta. Myös afrikkalainen kansantaide vaikutti suuresti häneen. Noihin aikoihin Schmidt-Rottluff alkoi maalata myös muotokuvia.

1. maailmansodan jälkeen Schmidt-Rottluff teki mm. puupiirroksia, joiden aiheet olivat usein uskonnollisia. Maalauksien värit muuttuivat hillityimmiksi, mutta tyyli oli yhä edelleen voimakkaan ekspressionistinen.

Hitlerin valtakaudella Schmidt-Rottluff luokiteltiin "rappiotaiteen" edustajaksi, ja niinpä hänet asetettiin näyttelykieltoon vuonna 1936 ja maalauskieltoon vuonna 1941. Vuonna 1943 merkittävä osa hänen tuotannostaan tuhoutui Berliinin pommituksissa.

2. maailmansodan jälkeen Schmidt-Rottluffin maine palautettiin ja hänet nimitettiin Berliinin kuvataideakatemian professoriksi. Vuonna 1967 perustettiin hänen aloitteestaan Berliiniin Brücke-museo, joka keskittyy esittelemään ko. taiteilijayhdistyksen tuotantoa.

Aiheesta lisää
--------------

* Die Brücke -museo (saksaksi) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* South Australia
* KulturNav
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* Städel
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Simone Stelzer** (s. 1. lokakuuta 1969 Wien), taiteilijanimeltään **Simone**, on itävaltalainen kevyen musiikin laulaja. Ensisijaisesti hän on profiloitunut iskelmämusiikin esittäjänä. Laulajanuransa ohella Simone on työskennellyt satunnaisesti elokuva- ja televisionäyttelijänä.

Ura
---

Simone Stelzer varttui Herzogenburgissa koillisessa Itävallassa. Hän aloitti laulajanuransa 15-vuotiaana Peter Panskyn yhtyeessä Peter Pan, joka menestyi vuonna 1985 Ö3-listalla singlellään "A Night in Hippodrome".

Läpimurtonsa Simone teki 1990, jolloin hän edusti Itävaltaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Keine Mauern mehr" ja saavutti sijan 10. Simonen esikoisalbumi *Feuer im Vulkan* ilmestyi samana vuonna. Albumilta *Gute Reise, bon voyage ...*  (1994) julkaistu single *Wahre Liebe* menestyi erinomaisesti. Vuonna 1996 julkaistiin albumi *Ich liebe Dich*, joka sisältää eurodance-tyyliä ja iskelmää yhdistävää musiikkia.

Vuodesta 1997 alkaen Simonelle alkoivat tuottaa ja kirjoittaa musiikkia muun muassa Adam Schairer, Alfons Weindorf ja Bernd Meinunger: syntyi useita menestyskappaleita, kuten "Nimm mich einfach so wie früher in den Arm", "Verlier mein Herz nicht, wenn du gehst", "Die Frau im Zug", "Solang wir lieben", "Nachts geht die Sehnsucht durch die Stadt" ja "Die Nacht vor dir". Simone on laulanut myös duettoja, joista mainittakoon "Merci mon Amour" Uwe Bussen kanssa (2004), "Alles durch die Liebe" Bernhard Brinkin kanssa (2007) ja "Ich denk noch an dich" Charly Brunnerin kanssa (2012). 

Vuonna 2009 Simone vaihtoi levy-yhtiötä Koch Universalista Sonyyn. Tuottajaksi tuli David Brandes. Albumi *Morgenrot* (2009) myi Itävallassa kultaa ja menestyi myös Saksan listoilla. Vuonna 2013 julkaistiin Simonen ja Charly Brunnerin duettoalbumi *Das kleine große Leben*, kumpainenkin sai teoksesta Amadeus Award -palkinnon vuonna 2014. 

Simone on näytellyt muun muassa elokuvissa *Fröhlich geschieden* ja *Fröhliche Chaoten* sekä television komediasarjassa *Tohuwabohu*.

Simone avioitui 3. lokakuuta 2009 Alexander Kreisslin kanssa.

Diskografia
-----------

* Feuer im Vulkan (1990)
* Gute Reise, bon voyage ... (1994)
* Ich liebe Dich (1996)
* Aus Liebe (1998)
* Träume (1999)
* Solang wir lieben (2001)
* Ganz nah (2003)
* Schwerelos (2005)
* Das Beste und mehr (2006)
* Morgenrot (2009)
* Meine größten Erfolge & Schönsten Balladen (2009)
* Best of Simone (2009)
* Mondblind (2010)
* Pur (2012)
* Das kleine große Leben (duetto Charly Brunnerin kanssa) (2013)

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Simonen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑
2. 1 2
3. ↑  Simone.at (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Simone Stelzerin viralliset sivut
* Hitparade.ch
* Offiziellecharts.de

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Barnenezin kivikautinen hauta
Barnenezin haudan pohjapiirros, jossa näkyy monia eri aikoina tehtyjä hautakammioita.
**Barnenez** (bretoniksi *Karn Barnenez*, ranskaksi *Cairn de Barnenez*) on muinainen kivistä ladottu, soikiomainen hautakumpu Ranskan Bretagnessa, Plouezoc'hin kunnassa. 

Hautakumpu on rakennettu kivikaudella ja liittyy megaliittikulttuuriin. Barnenezin hauta on eräs vanhimmista tunnetusta megaliiteista. Uskotaan, että kummun muoto muistuttaa pitkätaloa. Kivikauden ihmisillä oli tapana käyttää vanhoja taloja "kuolleiden taloina", vainajien tilapäisinä säilytyspaikkoina. Kiveä alettiin käyttää ehkä siksi, että haluttiin haudan säilyvän pidempään.

Barnenez on niin sanottu tumulushauta. Kumpu on 75 metriä pitkä, 25 metriä leveä ja 6 metriä korkea, ja siinä on 11 hautakammiota. Siinä on 13–14 miljoonaa kiloa kiviladosta. Yhden doleriitista ja graniitista rakennetun, 4 000 tonnin painoisen hautakammion rakentaminen on vienyt erään arvion mukaan kolme kuukautta 200 mieheltä, jos tehtiin 10-tuntisia työpäiviä.

Kumpu on rakennettu kahdessa vaiheessa: ensimmäiset viisi kammiota on rakennettu noin 4500–4400 eaa. ja loput kuusi kammiota noin 4100 eaa. Käytävät, joiden pituus on 7–12 metriä, osoittavat kaikki kaakkoon. Barnenezista on löydetty myös 7 000 vuoden ikäinen hauta, jossa on paljon dolmeneita. Kyseinen hauta on 80 metriä pitkä, 40 metriä leveä ja 7 metriä korkea. Sitä kutsutaan "kaksoisladokseksi".

Aluetta käytettiin louhoksena 1950-luvulle asti, jonka seurauksena osa kammioista oli osittain paljastuneita. Alue ennallistettiin vuosina 1954–1968. Kaivauksissa löydettiin neoliittisen kauden keramiikkaa, kirveitä ja nuolenpäitä sekä pronssikauden keramiikkaa. Osa näistä löydöistä on nähtävissä vierailukeskuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Cairn de Barnenez Official website of tourism in Brittany. Viitattu 9.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barnenez**.
* Megaliths in Western Europe: The Great Cairn of Barnenez (englanniksi)
* Centre des monuments nationaux - Barnenez (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Le grand cairn de Barnenez, kuvia (ranskaksi)
* Bretagnen megaliitit (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Karl Rudolf Hagenbach
**Karl Rudolf Hagenbach** (4. maaliskuuta 1801 Basel – 7. kesäkuuta 1874) oli sveitsiläinen kirkkohistorioitsija ja teologi. Hän syntyi ja opiskeli Sveitsin Baselissa ja toimi myöhemmin professorina samassa kaupungissa.

Hagenbach edusti teologiselta koulukunnaltaan välitysteologiaa ja korosti Kristuksen esimerkin seuraamista elämässä. Sai vaikutteita Gottfried Christian Friedrich Lückelta, Friedrich Schleiermacherilta ja Johann August Wilhelm Neanderilta.

Hagenbachin laatimiin teoksiin kuuluivat *Encyklopädie und Methodologie der theologischen Wissenschaften*, *Lehrbuch der Dogmengeschichte* sekä *Grundlinien der Liturgik und Homiletik*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hagenbach, Karl Rudolf *Christian Cyclopedia*. The Lutheran Church Missouri Synod. Viitattu 8.6.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Silvio Amadio** (8. elokuuta 1926 Frascati – 19. toukokuuta 1995 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Amadio aloitti elokuvauransa 1950-luvulla dokumentintekijänä ja muun muassa Raffaello Matarazzon apuohjaajana. Vuosikymmenen loppupuolelta lähtien hän ohjasi ja käsikirjoitti yli kaksikymmentä viihde-elokuvaa, jotka eivät yleensä saavuttaneet suurta menestystä. 1970-luvulla hän toimi tuottajana ja Italian elokuvateollisuuden yhdistyksen Anican hallituksen jäsenenä.

Elokuvia
--------

* *Voittamaton soturi*, 1960
* *Le sette folgori di Assur*, 1962

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Silvio Amadio
* Internet Movie Database: Silvio Amadio (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Jevgeni Jurjevitš Lukjanenko** (ven. Евгений Юрьевич Лукьяненко, s. 23. tammikuuta 1985 Slavjansk-na-Kubani, Krasnodarin aluepiiri, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen seiväshyppääjä.

Lukjanenko sijoittui Osakan MM-kisoissa 2007 kuudenneksi tuloksella 581. Seuraavana vuonna hän voitti MM-kultaa Valencian sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 590. Pekingin olympialaisissa Lukjanenko saavutti hopeaa tuloksella 585.

Daegun MM-kilpailuissa Lukjanenko karsiutui loppukilpailusta. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui neljänneksi.

Venäjän mestaruuden Lukjanenko on voittanut ulkoradoilla vuosina 2008, 2011 ja 2018 ja sisäradoilla vuosina 2008 ja 2019.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkorata

* Seiväshyppy: 601 (2008)

### Sisärata

* Seiväshyppy: 590 (2008)

Katso myös
----------

* Luettelo kuusi metriä ylittäneistä seiväshyppääjistä

Lähteet
-------

1. ↑  Yevgeniy Lukyanenko *sports-reference.com*. Viitattu 16.12.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Jevgeni Lukjanenko Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Walter Chatton** (n. 1290–1343) oli englantilainen filosofi ja teologi, joka toimi Oxfordin yliopistossa. Hän kiisteli usein yliopistossa samaan aikaan vaikuttaneen Wilhelm Ockhamilaisen kanssa.

Wilhelm Ockhamilainen tunnettiin Occamin partaveitsestään. Chatton esitti sille antipartaveistä:

> »Milloin vain myöntävä väittämä voidaan todentaa olemassa oleviin asioihin (res) perustuen, jos kaksi asiaa [...] eivät [kumpikaan] riitä väittämän todentamiseen, koska toinen asioista puuttuu, silloin tulee olettaa se toinen asia.»   
> (*Lectura* I d. 3, q. 1, a. 1)
> 
> 

Chatton siis väitti Occamin partaveistä vastaan esittämällä, että jos selitys ei määrittele väittämän totuutta tyydyttävästi, ja vaikka olisi varma, että selitys on siihen mennessä tosi, tulee vaatia joku toinen selitys. Yksinkertaistetusti, tulee olettaa niin monta entiteettiä kuin asian selittäminen vaatii ilman että selitykseen jää aukkokohtia. Samalla Chattonin voi katsoa esittävän, että totuus määrittyy olemassa oleviin entiteetteihin perustuen, ja että ontologia voidaan tietyissä tapauksissa päätellä väittämistä.

Teoksia
-------

* *De paupertate evangelica*, tutkielma fransiskaanien köyhyyskiistasta
* *Lectura*, keskeneräinen *Sentenssien* kommentaari
* *Reportatio super Sententias* (1321–1323)
* *Sermo de visione beatifica*
* *Quodlibet*, väittelyitä vuosilta 1329–30

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Keele, Rondo: Walter Chatton *Stanford Encyclopedia of Philosophy*. Viitattu 15. marraskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Keele, Rondo: Walter Chatton *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Baltic** oli suomalainen nelimastoinen puinen kuunari, joka oli rakennettu 1920. Laivan omisti 1924–1939 laivanvarustaja Gustaf Erikson, ja keväällä 1939 se myytiin Uuteenkaupunkiin. Kuunari haaksirikkoutui Kattegatissa 2. lokakuuta 1939 ja saksalainen sota-alus pelasti miehistön. 

Kuunari rakennettiin Lemlandissa Ahvenanmaalla vuonna 1920. Laivan vetoisuus oli 451 bruttorekisteritonnia ja 354 nettorekisteritonnia, pituus oli 52,2 metriä ja leveys 10,3 metriä. 

Kuunari Baltic oli 15 vuoden ajan Gustaf Eriksonin omistuksessa, kunnes se myytiin 1939 Uuteenkaupunkiin. Toisen maailmansodan alettua piikivilastia Ströbyn satamasta Tukholmaan kuljettanut kuunari haaksirikkoutui Kattegatissa 2. lokakuuta 1939, kun Juutinraumassa sijainnut saksalainen merimiinakenttä esti vapaan purjehduksen. Saksalainen sotalaiva pelasti kuunarin miehistön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Kuunari Baltic (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Nelimastoinen suomalainen kuunari saanut myrskyssä vuodon ja uponnut, Käkisalmen Sanomat 03.10.1939, nro 113, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Suomalainen kuunari ajanut miinaan ja uponnut, Laatokka 03.10.1939, nro 112, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Skonnert Baltic, Allan Jensenin tanskankielinen sivu kuunari Balticista (Arkistoitu – Internet Archive)
Barnekowin vaakuna
**Barnekow** on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 23, vapaaherrallinen suku numero 230 ja kreivillinen suku numero 128. Kristian Barnekow (1556–1612) oli tanskalainen soturi, joka oli nuorempana matkustellut Etelä-Euroopassa ja itämailla. Hän kaatui 1612 Hallandissa luovutettuaan kuningas Kristian IV:lle ratsunsa. Hänen pojanpoikansa Kristian Barnekow (1626–1666) oli Tanskan kuninkaan Fredrik III:n hovijunkkeri ja komissaari Skånessa, mutta siirtyi Ruotsin palvelukseen 1660 ja nimitettiin Götan hovioikeuden varapresidentiksi. Hänen poikansa kenraaliluutnantti Kristian Barnekow (1694–1762) korotettiin vapaaherraksi vuonna 1751 ja hovimarsalkka Kristian Barnekow (1773–1830) korotettiin kreiviksi vuonna 1816.

Lähteet
-------

* Anrep, G.: *Svenska Adelns Ättar-taflot*. Osa 1. Stockholm: P.A.Norstedt & Söner, 1858. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  Anrep, s. 123
2. ↑  Anrep, s. 124

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Barnekow** Wikimedia Commonsissa
Block opettamassa
**Walter Block** (s. 21. elokuuta 1941) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä, kirjailija, ateisti ja anarkokapitalisti.
Block suoritti taloustieteen tohtorintutkinnon Columbian yliopistossa ja on sittemmin toiminut taloustieteen professorina.
Block tunnetaan myös jäsenyydestään Ludwig von Mises Instituutissa.

Koulutus ja elämä
-----------------

Block syntyi New Yorkin Brooklynissa juutalaiseen perheeseen. Ennen taloustieteen professoriutta Block opiskeli filosofiaa Brooklyn Collegessa. Myöhemmin hän kouluttautui taloustieteen tohtoriksi Columbian yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Walter Block**.
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Naarajärvi** on rantaviivaltaan mutkainen, valtaosin matala järvi Kuopiossa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 20 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Naarajärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 5,5 kilometriä. Järvi koostuu suurelta osin lahdista ja salmista. Vain 13 hehtaaria järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Järven luoteinen osa on matalaa, kaakkoisosassa on noin kolmen hehtaarin laajuinen alue, jonka syvyys on vähintään 20 metriä. Naarajärven huomattavimmat niemet ovat Suottaniemi, Naaranniemi ja Käänniänniemi, jotka jakavat järveä kapeisiin kaakkois–luoteissuuntaisiin lahtiin.

Naarajärven yhdeksästä saaresta laajin on järven luoteisosan yli nelihehtaarinen Matosaari. Järven kaakkoisen syvänteen pohjoispuolella sijaitsee Makuusaaret. Naarajärven rannoilla on haja-asutusta, kaakkoisen syvänteen kohdalla ranta on melko jyrkkää.

Naarajärvi saa vettä Salinjokea pitkin kaakosta Iso Salinjärvestä (128,4 metriä mpy) ja luoteesta Pieni-Naarasta (121,0 metriä mpy). Naarajärven luusua sijaitsee Käänniänlahden pohjoisrannalla, josta vesi virtaa Ruhtoman ja Kaislasen kautta Suuri-Palonen-Pieni-Paloseen (119,4 metriä mpy).

Naarajärven vesitilavuus on 8 622 000 kuutiometriä.

Naarajärven länsipuolella sijaitsee Kymijoen päävesistöön kuuluva Saittajärvi. Järvien välinen kannas on kapeimmillaan alle kilometrin.

Naarajärvi (04.284.1.025) kuuluu Suovunjärven valuma-alueeseen (04.284), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden yläosan alue (04.28) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Suovunjärven alueeseen kuuluu 47 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Naarajärvi, Suuri-Palonen-Pieni-Palonen, Iso Salinjärvi ja Rääpys-Rytky. Alueen järvistä seitsemäntoista on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Naarajärvi, vakavesi, Kuopio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 27.11.2021.
3. ↑  Naarajärvi. Järviwiki. Viitattu 27.11.2021.
4. ↑  Suovunjärven valuma-alue (04.284). Järviwiki. Viitattu 27.11.2021.
David Gilly
**David Gilly** (7. tammikuuta 1748 – 5. toukokuuta 1808) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli arkkitehti Friedrich Gillyn isä.

Gilly on Berliinin klassistisen arkkitehtuurin varhaisvaiheen huomattavimpia edustajia. Hänen päätöitään ovat Freienwaldin linna (1798) ja Viewergin talo (1801–1804) Braunschweigissa. Gilly julkaisi useita rakennustekniikkaa käsitteleviä teoksia ja perusti Berliinin ensimmäisen rakennusalan ammattilaisille suunnatun lehden.

Lähteet
-------

* Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8

### Viitteet

1. 1 2  Jokinen ja Honkala 2000, s. 81


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Liu Shaoqi** (yksink.: 刘少奇; perint.: 劉少奇; pinyin: *Liú Shàoqí*, 24. marraskuuta 1898 – 12. marraskuuta 1969) oli Kiinan kommunistisen puolueen johtaja ja Kiinan kansantasavallan presidentti.

Liu valmistui vuonna 1921 yliopistosta Moskovassa, Neuvostoliitossa ja hän liittyi kommunistiseen puolueeseen samana vuonna. Hän palasi Kiinaan 1922 ja johti muutamia rautatietyöläislakkoja. Vuosien 1925–1926 aikana hän johti useita anti-imperialistisia liikkeitä ja lakkoja Hubeissa ja Shanghaissa ja joutui tämän takia vangituksi. Vapautumisensa jälkeen vuonna 1932 hänestä tuli kommunistipuolueen Fujianin provinssin pääsihteeri. Kaksi vuotta myöhemmin Liu liittyi Pitkään marssiin ja oli eräs Mao Zedongin kannattajista Zunyin tapaamisessa. 

Liu valittiin jo 1927 Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomiteaan, poliittiseen toimikuntaan 1931 ja vuonna 1954 yhdeksi sen pysyvän komitean viidestä varapuheenjohtajasta. Vuonna 1936 hän oli Pohjois-Kiinan pääsihteeri ja johti japanilaisvastaisia liikkeitä alueella. Liu valittiin puolueen pääsihteeriksi vuonna 1943. Sisällissodan aikana Liu toimi puolueen varapresidenttinä.

Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen toinen ja kolmas Kiinan kansankongressi valitsi Liun presidentiksi. Liu edisti manner-Kiinan talouskehitystä 1950-luvulla, ja 1960-luvulla hän myös auttoi maata elpymään Maon Suuren harppauksen aiheuttamasta taloudellisesta katastrofista. Maon kulttuurivallankumouksessa vuodesta 1966 häntä alettiin pitää "revisionistien" ja "valkoisten" johtajana ja liikettä johtanut Neljän kopla nöyryytti häntä. He'nanissa Liuta pidettiin eristyssellissä, ja kammottavat olot aiheuttivat hänen kuolemansa vuonna 1969. Kiinan viranomaiset vahvistivat kuoleman vasta vuonna 1979.

Vuonna 1978 alkaneella Deng Xiaopingin valtakaudella Liu Shaoqin kunnia palautettiin ja hänet haudattiin valtiollisin menoin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 114. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.
2. ↑  Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 19: Uusi maailmanjärjestys. Keuruu 1987 ISBN 951-1-09631-1 s. 37, 40.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liu Shaoqi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Taiwan
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Triumph-luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka. Se oli ensimmäinen brittiläinen 74-tykkinen alusluokka, jolla oli 24 naulan tykit ylemmällä tykkikannella.

Suunnittelu
-----------

Luokan alukset tilattiin alun perin 11. tammikuuta 1757 Dublin-luokan lisätilauksena. Ne nimettiin 17. ja 30. maaliskuuta. Kummankin tilaus kuitenkin uudistettiin 21. toukokuuta uuden ja selvästi suuremman aluksen suunnitelmien mukaisena, mikä oli kopioitu vuonna 1747 vallatusta Ranskan laivaston *L'Invinciblestä*. Vuonna 1793 kummankin aluksen yläkannen tykit vaihdettiin 18 naulan tykkeihin.

Alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkejä ja ylemmällä tykkikannella kolmekymmentä 24 naulan tykkiä. Näiden lisäksi puolikannella oli neljätoista ja keulakannella kaksi 9 naulan tykkiä.

Alukset
-------

**Triumph-luokan linjalaivat**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelus | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *HMS Valiant* | Chathamin telakka | 1. helmikuuta 1758 | 10. elokuuta 1759 | elokuu 1759 | romutettu 1826 |
| *HMS Triumph* | Woolwichin telakka | 2. tammikuuta 1758 | 3. maaliskuuta 1764 | tammikuu 1771 | romutettu 1850 |
|

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 36

*Triumph*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Valiant* – *HMS Triumph* |
| Edeltäjä: Temple-luokka – Seuraaja: Bellona-luokka |
**Liu Xianying** (kiin.: 刘显英; pinyin: *Liú Xiǎnyīng*; s. 8. heinäkuuta 1977 Jilin) on kiinalainen ampumahiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 1997–1998 lähtien.

Liu nousi sprintin viidenneltä sijalta takaa-ajon MM-hopealle Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005. Neljä sakkokierrosta ampunut Liu hävisi 17,9 sekuntia kilpailuun ykkösenä lähteneelle ja sen voittaneelle Saksan Uschi Dislille, joka niin ikään ampui neljä sakkokierrosta. Samoissa kisoissa Liu oli myös neljäs yhteislähdössä. Oberhofissa 2004 hän oli yhteislähdössä viidestoista ja Östersundissa 2008 seitsemäs. Pyeongchangissa 2009 hän oli sprintissä kolmastoista. Viestissä hän on ollut Kiinan joukkueen jäsenenä parhaimmillaan kuudes Anterselvassa 2007.

Olympialaisissa Liun parhaat sijoitukset ovat yhteislähdön seitsemäs sija Torinosta 2006 ja viestin niin ikään seitsemäs sija Naganosta 1998. Lisäksi hän on sijoittunut viestissä ja takaa-ajossa yhdeksänneksi sekä sprintissä 11:nneksi Torinossa 2006.

Maailmancupissa Liu on yltänyt neljä kertaa palkintosijalle, muttei kuitenkaan ole voittanut yhtään osakilpailua. Hän oli kaudella 2004–2005 toinen Hochfilzenin ja Ruhpoldingin takaa-ajokilpailuissa sekä kolmas Torinon sprintissä. Kaudella 2007–2008 hän sijoittui kolmanneksi Holmenkollenin takaa-ajossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kaudella 2004–2005 kuudenneksi.

Lähteet
-------

* Liu Xianying Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
**Naapuri** (norj. *Naboer*) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut norjalaisen Pål Sletaunen ohjaama psykologinen jännityselokuva. Rankkapiirteinen tarina sisältää seksuaalisia perversioita ja mieleltään häiriintyneitä ihmisiä, ja se sijoittuu kahteen vierekkäiseen kerrostaloasuntoon.

Juoni
-----

Johnin (Kristoffer Joner) tyttöystävä Ingrid (Anna Bache-Wiig) on jättänyt hänet ja nuori mies tutustuu naapurissa asuviin kauniisiin sisaruksiin, Anneen ja Kimiin (Cecilie Mosli ja Julia Schacht). Tytöt tuntuvat tietävän kaikenlaista Johnin ja Ingridin suhteesta, ja pian mies huomaa olevansa keskellä monimutkaista psykologista peliä.

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Tapani Maskulan mielestä *Naapuri* saattaisi nousta puistattavaksi synkistelyksi nyrjähtäneestä alitajunnasta, jos ohjaajalla olisi enemmän taitoa vetää selvä raja reaalimaailman ja henkilöhahmojen subjektiivisten harhojen väliin. "Parhaimmillaankin Naapuri kiertää klaustrofobista kehää seiniensä sisälle sulkeutuneen psykopaatin piilottelusta, vaivautumatta valottamaan syitä tai etsimään kimmokkeita hänen väkivaltaiseen umpioonsa."

Lähteet
-------

1. ↑  Varjola, Markku (toim.): Elokuvien ensi-illat Suomessa 2000–2007. (PDF) Suomen elokuvakerhojen liitto SEKL ry.  Arkistoitu 16.10.2013. Viitattu 18.11.2012.
2. ↑  Maskula, Tapani: Seinillä on silmät *Turun Sanomat*.  27.10.2006.  Arkistoitu 16.4.2019. Viitattu 16.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Arvio elokuvasta Elitisti-sivustolla
* Arvio elokuvasta *Helsingin Sanomissa*
* Arvio elokuvasta Leffatykki-sivustolla
**Carl Westergren** (13. lokakuuta 1895 Malmö – 5. elokuuta 1958 Malmö) oli ruotsalainen painija ja kolminkertainen olympiavoittaja.

Carl Westergren oli ensimmäinen painija, joka voitti kolme olympiakultaa. Westergren saavutti olympiavoittonsa kolmessa eri kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa. Ensimmäinen kultamitali tuli Antwerpenin 1920 kisoissa keskisarjassa (75 kg), toinen Pariisin 1924 kisoissa raskaassa keskisarjassa (82,5 kg) ja kolmas Los Angelesin 1932 kisoissa raskaassa sarjassa (yli 87 kg). Amsterdamin 1928 kisoissa Westergren hävisi raskaassa keskisarjassa ensimmäisen ottelunsa Suomen Onni Pelliselle ja jätti sitten koko kisat kesken. Pariisissa 1924 Westergren osallistui myös vapaapainiin ja sijoittui neljänneksi.

MM-kultaa Westergren voitti Tukholmassa 1922, ja sen jälkeen ei MM-kisoja hänen uransa aikana enää järjestettykään. EM-kultaa hän voitti kolmasti ja EM-pronssia kerran.

Westergren voitti urallaan yhteensä neljä Pohjoismaiden-mestaruutta. Hän voitti mestaruuden vuosina 1919 ja 1920 75 kg:n sarjassa ja vuosina 1923 ja 1925 alle 82,5 kg:n sarjassa.

Saavutuksia
-----------

* Olympiakultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa Antwerpenissa 1920 (keskisarja), Pariisissa 1924 (raskas keskisarja) ja Los Angelesissa 1932 (raskas sarja)
* Olympiakisoissa neljäs vapaapainissa Pariisissa 1924 (raskas keskisarja)
* MM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa Tukholmassa 1922 (keskisarja).
* EM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1925 ja 1930 (raskas keskisarja) sekä 1931 (raskas sarja)
* PM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1919 ja 1920 (keskisarja) sekä 1923 ja 1924 (raskas keskisarja)

Lähteet
-------

* Jukola, Martti (toim.): *Olympialaiskisat – III osa*, s. 341–342. , 1928.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 270, 273, 276, 621. , 1970.

### Viitteet

1. 1 2  Virtamo, s. 276
**Griseofulviini** on normaalioloissa vaaleankellertävä, hajuton ja kiinteä yhdiste. Teollisesti sitä tuotetaan *Penicillium griseofulvum*-homesienessä. Yhdiste on myrkyllinen antibiootti. Griseofulviinia käytetään sienilääkkeenä. Aine pysäyttää erityisesti rihmasienten kasvun ihmiselimistössä, muttei vaikuta hiivasieniin. Griseofulviinin vaikutusmekanismia ei täysin tunneta, joskin arvellaan että vaikutukset perustuisivat sienten proteiinituotannon estämiseen. Luultavasti aine vaikuttaa myös sienen seinämän rakentumiseen. 

Ruoansulatuskanavasta griseofulviinista imeytyy yli 30 %, enimmäkseen ohutsuolen alueelta. Ateriat, erityisesti rasvainen ruoka lisää huomattavasti griseofulviinin imeytymistä. Plasmassa aine on yli 80 %:sti sitoutuneena proteiineihin. Griseofulviini diffundoituu hitaasti kudoksiin ja kertyy erityisesti ihon, kynsien ja hiusten sarveisaineeseen. Aineen puoliintumisaika seerumissa on noin 20 tuntia. Melkein kaikki imeytynyt aine metaboloituu, ja virtsaan erittyy vain minimaalisia määriä aktiivista ainetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Ash & al.: Handbook of Preservatives  2004. Synapse Information Resources Inc.. Viitattu 18.8.2012.
2. ↑  *Farmakologia ja toksikologia*, s. 881. Kuopio: Medicina Oy, 2007.
3. ↑  *Farmakologia ja toksikologia*, s. 882. Kuopio: Medicina Oy, 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Griseofulvin (englanniksi)
* Human Metabolome Database (HMDB): Griseofulvin (englanniksi)
* DrugBank: Griseofulvin (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Griseofulvin (englanniksi)
* ChemBlink: (+)-Griseofulvin (englanniksi)
**Christopher "Chris" Kamara** (s. 25. joulukuuta 1957 Middlesbrough) on englantilainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on vuodesta 1999 lähtien toiminut asiantuntijana Sky Sports -kanavan jalkapallolähetyksissä, erityisesti *Soccer Saturday* -ohjelmassa.

Peliurallaan Kamara tunnettiin kovaotteisena keskikenttäpelaajana. Hän loi uransa pääasiassa Englannin alemmilla sarjatasoilla, jonka lisäksi pelasi pääsarjassa yhteensä 87 ottelua uransa loppupuolella. Kamaran isä oli kotoisin Sierra Leonesta, ja Kamara oli lähellä edustaa Sierra Leonen maajoukkuetta vuoden 1994 Afrikan-mestaruuskilpailussa.

Vuosina 1995–1998 Kamara toimi menestyksekkäästi Bradford Cityn managerina, nostaen aiemmin putoamista vastaan taistelleen joukkueen sarjatasoa ylemmäs ykkösdivisioonaan. Hän jätti seuran tammikuussa 1998 ottaakseen vastaan työn Stoke Cityn managerina, jossa Kamara kuitenkin ehti vaikuttaa vain saman vuoden huhtikuuhun asti ennen potkujaan.

Vuonna 2012 Kamara teki paluun jalkapallokentille kahden ottelun ajaksi pienen walesiläisseuran Welshpool Townin riveissä, yhdessä *Soccer Saturday* -kollega Paul Mersonin kanssa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.