recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Robert Carlo "Rob" Mariano** (s. 25. joulukuuta 1975 Boston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen *Selviytyjät* (engl. *Survivor*) -kilpailun voittaja ja viisinkertainen osallistuja. Hänen vaimonsa, Amber Mariano (o.s. Brkich), on myös *Selviytyjät*-voittaja ja kolminkertainen osallistuja. Mariano on osallistunut puolisonsa kanssa myös kahdelle *Amazing Race* -tuotantokaudelle.

Vuonna 2007 Fox Reality Channel esitti kymmenosaisen tositelevisiosarjan *Rob and Amber: Against the Odds*, jossa seurattiin Marianon pyrkimystä tulla ammattimaiseksi pokerinpelaajaksi. Hän on toiminut myös televisiojuontajana, muun muassa Historyn vuonna 2011 esittämässä kymmenosaisessa ohjelmassa *Around the World in 80 Ways*, jota hän juonsi yhdessä monster truck -ajaja Dennis Andersonin kanssa.

Rob Mariano ja Amber Brkich avioituivat vuonna 2005. Häät esitettiin myös televisiossa, CBS-kanavalla. Marianolla ja hänen puolisollaan on neljä lasta, vuosina 2009, 2010, 2012 ja 2014 syntyneet tyttäret.

Lähteet
-------

1. 1 2  About Rob (Internet Archivessa, tallennettu 12.3.2017) *bostonrobmariano.com*.  Arkistoitu 12.3.2017. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Ross, Dalton: Jeff Probst on the Rob and Amber impact on Survivor: Winners at War *Entertainment Weekly*.  3.2.2020. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Lowry, Brian: Rob and Amber: Against the Odds *Variety.com*.  10.1.2007. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Nordyke, Kimberly: 'Survivor's' 'Boston Rob' Mariano to Co-Host Travel-Adventure Series for History Channel *The Hollywood Reporter*.  25.4.2011. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Silverman, Stephen M.: Rob & Amber's Exotic Island Wedding *People.com*.  25.5.2005. Viitattu 2.7.2012. (englanniksi)
6. ↑  Wang, Cynthia: Rob and Amber Mariano Welcome Daughter Isabetta Rose *People.com*.  14.6.2012. Viitattu 1.3.2020. (englanniksi)
Rob Dyrdek vuonna 2017.
**Robert "Rob" Dyrdek** (s. 28. kesäkuuta 1974 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen tosi-tv-tähti, juontaja, tuottaja, näyttelijä ja entinen ammattirullalautailija. 
Hän asuu tällä hetkellä Hollywoodissa, Kaliforniassa. Rob Dyrdek on ollut mukana kaikissa Skate-pelisarjan peleissä ja rikkonut 21 rullalautailuun liittyvää Guinnessin maailmanennätystä. Hän on myös näytellyt Street Dreams -elokuvassa. Dyrdekin lautasponsori on Alien Workshop. 

Dyrdek voitti 12-vuotiaana ensimmäisen kilpailunsa ja hänestä tuli G&S-rullalautajoukkueen nuorin jäsen. 16-vuotiaana hänestä tuli ammattilainen. San Diegoon hän muutti vuonna 1994. Dyrdekillä oli myös oma tosi-tv-ohjelma, Rob & Big, jota hän teki entisen henkivartijansa Christopher "Big Black" Boykinin kanssa.

Dyrdek juontaa omaa ohjelmaansa, jonka nimi on Ridiculousness. Hän kommentoi ohjelmassa internet videoita Chanel West Coastin, Steelo Brimin ja vierailevan tähden kanssa.
Hän on myös tehnyt ohjelmaa Punk'd.
Rob Dyrdekin suosittu ohjelma, Rob Dyrdek's Fantasy Factory, sai hyvin kannatusta kuten muutkin ohjelmat.

Yksityiselämä
-------------

Dyrdek meni naimisiin vuonna 2016 silloisen tyttöystävänsä, Bryiana Noelle Floresin kanssa. Pari sai vuonna 2016 esikoispojan. Dyrdekillä on kaksi koiraa, Meety ja Beefy.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rob Dyrdek** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Kielisuhteet Posenin piirikunnissa vuoden 1910 väestönlaskennan perusteella:
  saksa
  puola
  muut kielet.
**Posenin provinssi** (saks. *Provinz Posen*) oli Preussin kuningaskunnan itäinen provinssi vuosina 1815–1920. Provinssi oli noin 29 000 neliökilometrin suuruinen ja sen asukasluku oli vuonna 1910 noin 2,1 miljoonaa. Sen pääkaupunki oli Posen. Muihin suuriin kaupunkeihin lukeutuivat Bromberg, Schneidemühl ja Gnesen.

Saksan keisarikunnan hävittyä ensimmäisessä maailmansodassa siirtyi Posenin provinssi täysin saksankielisiä raja-alueita lukuun ottamatta Puolalle. Toisessa maailmansodassa osana Puolan offensiivia vuonna 1939 alue siirtyi jälleen Saksan hallintaan, silloin nimellä *Reichsgau Wartheland*. Vuonna 1945 alue liitettiin kokonaan osaksi Puolaa ja nykyisin alue on Ison-Puolan voivodikunta.

Väestö
------

Posenin provinssin asukasluku vuonna 1910 oli 2 099 831, mikä oli 5,2 prosenttia koko Preussin asukasluvusta. Provinssin suurin väestöryhmä oli puolalaiset. Vuonna 1910 puolankielisiä oli provinssin asukkaista 63,5 prosenttia. Puolan kielen jälkeen puhutuimpia kieliä olivat saksa ja jiddiš. Suurin osa, vuonna 1910 67,7 prosenttia, provinssin asukkaista kuului katoliseen kirkkoon. Evankelisia asukkaista oli 30,8 prosenttia ja juutalaisia 1,3 prosenttia.

Ylipresidentit
--------------

* 1815–1824: Joseph von Zerboni di Sposetti
* 1825–1830: Johann Friedrich Theodor von Baumann
* 1830–1840: Eduard Heinrich Flottwell
* 1840–1842: Adolf Heinrich von Arnim-Boitzenburg
* 1843–1850: Carl Moritz von Beurmann
* 1850–1851: Gustav von Bonin (1. virkakausi)
* 1851–1860: Eugen von Puttkamer
* 1860–1862: Gustav von Bonin (2. virkakausi)
* 1862–1869: Carl Wilhelm Heinrich Georg von Horn
* 1869–1873: Otto von Königsmarck
* 1873–1886: William Barstow von Guenther
* 1886–1890: Robert von Zedlitz-Trützschler
* 1890–1899: Hugo von Wilamowitz-Moellendorff
* 1899–1903: Rudolf von Bitter
* 1903–1911: Wilhelm Hans August von Waldow-Reitzenstein
* 1911–1914: Philipp Schwartzkopf
* 1914–1918: Johannes von Eisenhart-Rothe

Lähteet
-------

1. ↑  Leszek Belzyt: *Sprachliche Minderheiten im preußischen Staat 1815-1914. Die preußische Sprachenstatistik in Bearbeitung und Kommentar.* Verlag Herder-Institut. Marburg 1998, ISBN 387969267X. (Kartan lähteenä ollut materiaali)
2. ↑  Leszek Belsyt: *Sprachliche Minderheiten im preußischen Staat 1815–1914*. Marburg 1998, s. 17f. ISBN 387969267X
3. ↑  Deutsche Verwaltungsgeschichte Preußen, Provinz Posen

Preussin lippuPreussin provinssit
Brandenburg · Pommeri · Posen · Saksi · Sleesia · Westfalen · Rein · Itä-Preussi · Länsi-Preussi · Hohenzollern · Schleswig-Holstein · Hannover · Hessen-Nassau
**Posideion** (m.kreik. Ποσίδειον) tai **Poseideion** (m.kreik. Ποσείδειον) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.

Kaupunkia on yritetty nimen perusteella sijoittaa kahdelle niemelle nykyisellä Chalkidikílla. Ensimmäinen paikka on Mendestä länteen sijainnut nykyinen Poseídin niemi, jolla sijaitsi Poseidonin pyhäkkö. Toinen on niemi, joka sijaitsi 20 kilometriä pohjoiseen Akanthoksesta lähellä Stageiraa.

Myöskään Posideionin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu siihen, että kaupungin nimi esiintyy Deloksen meriliiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa. joten se on saattanut kuulua tuolloin Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin ateenalaiset ovat vaatineet siltä tästä veroa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "597. Posideion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.115.
**Poseidoniastien talo** (myös *Poseidoniastien koinon*) on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta rakennuksesta Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.

Poseidoniastien koinonin rauniot.
Rakennuksesta löydetty Afrodite, Pan ja Eros -veistos.
Poseidoniastien talo rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 125–100 eaa. Sen rakennuttivat Deloksella toimineet Berytoksesta (nykyinen Beirut) tulleet syyrialaiset kauppiaat ja laivanvarustajat, ja se toimi näiden kokoontumispaikkana ja eräänlaisena kiltatalona. Kilta tunnettiin Poseidoniasteina siksi, että syyrialaisten palvoma Baal yhdistettiin Poseidoniin. Rakennus sijaitsee Pyhän järven luoteispuolella.

Rakennus koostuu useista sisäpihoista ja huoneista. Sen arkkitehtuuri yhdistelee syyrialaista ja kreikkalaisia tyyliä. Rakennuksen sisäänkäynti oli etelästä. Se johti käytävälle, josta pääsi neljään pieneen huoneeseen sekä rakennuksen koilliskulmassa olleelle suurelle peristyyli- eli pylväspihalle. Pienet huoneet olivat seemiläisille jumalille, mahdollisesti ainakin Baalille (Poseidonille), Astartelle ja Eshmunille omistettuja pyhäkköjä. Peristyylipihan pylväät edustivat doorilaista tyyliä ja niiden korkeus oli noin 5,3 metriä. Pihan keskellä oli vesiallas. Pihalta pääsi toiseen rakennuksen luoteiskulmassa olleeseen saliin, joka oli mahdollisesti ruoka- ja kokoontumissali.

Talon raunioista on löydetty muun muassa Afrodite, Pan ja Eros -veistos, joka on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delos, Koinon of the Poseidoniasts *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Poseidoniastien talo** Wikimedia Commonsissa
**Posadnikovskoje** (ven. Посадниковское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novorževin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 3,5 kilometriä pitkä, 2,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 3,76 neliökilometriä eli 376 hehtaaria. Jokilaakson pääuoma Sorot ohittaa järven eteläpuolelta. Sen rannoilla sijaitsee neljä kylää: Posadnikovo (Посадниково), joka on suurin, Taraskino (Тараскино), Vzgljady (Взгляды) ja Pluškino (Плушкино). Ne sijaitsevat rannan tuntumassa ja jäävät järveä ympäröivien mäkien alapuolelle. Korkein mäki sijaitsee järven lounaispuolella ja kohoaa 135 metrin korkeuteen mpy.

Luontoarvoja
------------

Järven pohja on hiekkaa ja silttiä ja sen rannat ovat hiekkaa, soraa ja kivikkoa. Itäpäässä on suorantoja. Järven lähiympäristössä on asutusta ja siihen liittyviä pelto- ja niittymaita. Järvessä on runsaasti eri kalalajeja: lahna, hauki, ahven, salakka, kiiski, pasuri, sorva, suutari, made, säyne, törö, mutakala, rantanuoliainen, nieriä, simppu ja karppi, sekä joitakin *Rutilus*- ja *Carassius*-sukujen kalalajeja.

Vesistösuhteita
---------------

Posadnikovskoje sijaitsee Sorotin valuma-alueella. Sorot on Velikajan sivujoki ja kuuluu siten Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Sen laskuoja on Šeršnja (Шершня), joka yhtyy Sorotiin kaksi kilometriä itään ja hieman yläjuoksulle päin. Järven valuma-alueen kooksi ilmoitetaan lähteestä riippuen joko 13,5  tai 9,8 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Посадниковское, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Posadnikovskoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 26.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Посадниковское
Tapani Kangas
**Tapani "Tapsa" Kangas** (s. 16. helmikuuta 1980 Kauhava) on säveltäjä, sanoittaja, trubaduuri ja muusikko sekä Celesty-yhtyeen kitaristi, joka oli mukana myös The Knob -yhtyeessä kitaristi-laulajana. Tapanin uusin yhtye on Bileorkesteri Komia!. 

Tapani Kangas on kotoisin Kauhavalta. Hänen tämänhetkinen kotikuntansa on Helsinki.*lähde?*

Kangas on Celesty-yhtyeen alkuperäisjäsen vuodesta 1999. Hän oli mukana perustamassa The Knob-yhtyettä vuonna 2001. Sekä Coverfieldin perustajajäsen vuodesta 2009. Ja Bileorkesteri Komian perustajajäsen 2015.*lähde?*

Tapani on vuodesta 2008 alkaen toiminut trubaduurina, ja keikkailee mm. laivoilla, yksityistilaisuuksissa sekä ravintoloissa.*lähde?*

Kangas on kauhavalaisen muusikon Kullervo Jylhän tyttärenpoika.*lähde?*

Aikaisemmat yhtyeet
-------------------

* The Knob 2001–2015 (kitara/laulu)
* Rioters 1993–1999 (kitara/laulu)
* Arco 1998–1998 (basso, koskettimet, rummut, kitara, laulu)
* Whatever 1998–1999 (koskettimet, laulu)
* Dragonkiller perustettu 1998 (määrittelemätön tauko) (kitara, laulu, koskettimet, rumpukone)
* Coverfield 2009-2015 (Kitara, Laulu)

Muut yhtyeet
------------

Kangas soitti opiskeluaikoinaan opiston yhtyeessä The Kalewalaiset ja on myös tehnyt kappaleita useiden projektinimikkeiden alla, esimerkiksi: Warriors of Cau`hava.

Kangas on soittanut myös useissa projekteissa ja yhtyeissä tuuraavana  ja vierailevana muusikkona.

Kankaan musiikinharrastus ei kuitenkaan rajoitu rockmusiikkiin, sillä musiikin monitaiturina tunnetun Tapanin musiikillisiin saavutuksiin kuuluu Celesty yhtyeen tuotantoon sävelletyt/sovitetut sinfoniaorkesteriosuudet yhdessä Jere Luokkamäen ja muun yhtyeen kanssa, sekä mm:Iskelmäkaraokekisan voitto Seinäjoella järjestetyssä Iskelmäkaraokekilpailussa 2008. Karaoken MM-kisafinaali 2009. Akustiset trubaduurikeikat ympäri suomen sekä laivoilla ja useat vierailut Tartu Mikkiin ohjelmassa.

Tapani soitti myös varajäsenen ominaisuudessa kitaraa "Lantsa & Big Späm - Juice Leskinen Tribute band" yhtyeessä. Sekä tekee Trubaduurikeikkoja yms. muita erikoiskokoonpanoja. 

Tapani oli myös yhtenä vierailevana solistina edesmenneen Sentenced kitaristin Miika Tenkulan muistokonsertissa Oulussa 18.4.2009, jossa Tapani esitti Sentencedin kappaleen "Sun Wont Shine" taustalla Sentenced coverbändi. 

Kangas sijoittui Tangomarkkinoilla 2010 kolmanneksi ja oli yleisön suosikki persoonallisella esiintymistyylillään sekä tuomalla uutta näkökulmaa hieman vanhakantaiseksi kulminoituneeseen Tangomarkkinaperinteeseen.

Tapani osallistui Tangomarkkinoille myös vuonna 2011 jolloin saavutti toistamiseen kolmannen sijan.

Lähteet
-------

1. ↑  The Knob laittaa pillit pussiin (2001-2015) Kaaoszine. Viitattu 9.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapani Kangas Facebookissa
* Tapani Kangas Youtubessa
* Celesty-yhtyeen kotisivut
* The Knob -yhtyeen kotisivut
* Celesty Myspacessa (englanniksi)
* The Knob Myspacessa (englanniksi)
* The Knob Mikseri.netissä
* The Knob live Mikseri.netissä
* Celesty Mikseri.netissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ugandan–Tansanian sota** (myös **Ugandan sisällissota**) käytiin vuosina 1978–1979. Sota päättyi kun Ugandan diktaattori Idi Amin pakeni maasta.

Sodan kulku
-----------

Ugandan diktaattori Idi Amin käski joukkojensa hyökätä Tansaniaan syksyllä 1978. Joukot tunkeutuivat Pohjois-Tansaniaan, räjäyttivät ainoan Kagerajoen ylittävän sillan ja miehittivät noin 1 800 neliökilometriä Kageran aluetta. Vastauksena Tansanian armeija hyökkäsi lokakuussa Ugandaan Tansanian presidentti Julius Nyereren käskystä. Armeijaan kuului Tansaniaan Aminin hallintoa paenneita ugandalaisia. Tansanialaiset voittivat joitakin kahakoita, jatkoivat hyökkäystä pohjoiseen ja etenivät kohti Ugandan pääkaupunkia Kampalaa. Hetkellisesti etenemisen pysäyttivät Ugandaan lähetetyt libyalaisjoukot. Ugandan kansallismieliset joukot, ugandalaispakolaiset ja tansanialaiset joukot tunkeutuivat Kampalaan 11. huhtikuuta 1979. Kaupungin asukkaat toivottivat joukot tervetulleiksi vapauttajina. Amin vältti kiinnijäämisen ja pakeni Libyaan.

Lähteet
-------

* Childs Kohn, George: *Dictionary of Wars*, s. 509. Facts on File, 1999. ISBN 0-8160-4157-1.
**Piers Stefan Pughe-Morgan** (syntyjään **Piers Stefan O'Meara**) (s. 30. maaliskuuta 1965 Sussex, Englanti) on brittiläinen journalisti ja televisiojuontaja. 

Morgan syntyi Sussexissa Englannissa vuonna 1965. Hänen isänsä kuoli Morganin ollessa nuori, ja hän otti isäpuolensa sukunimen Pughe-Morgan, jonka myöhemmin lyhensi Morganiksi.

Morgan opiskeli journalismia Harlow Collegessa ja työskenteli paikallisissa sanomalehdissä Etelä-Lontoossa, kunnes sai oman viihde-elämäkolumnin *The Sun* -lehdestä. 28-vuotiaana hänestä tuli *News of the World* -lehden päätoimittaja vuonna 1994. Seuraavana vuonna hänestä tuli nuorin brittiläisen päivittäisen sanomalehden päätoimittaja, kun hän siirtyi *Daily Mirror* -lehteen. Morgania kritisoitiin tungettelevasta raportoinnista, etenkin Britannian kuninkaallista perhettä kohtaan. Vuoden 2001 terrori-iskujen jälkeen hän muutti lehteä vakavamman uutisoinnin suuntaan. Lehti vastusti Irakin sodan aloittamista. Vuonna 2004 Morgan sai potkut, kun lehti julkaisi kuvia irakilaisia vankeja kiduttavista brittisotilaista ja kuvat osoittautuivat väärennöksiksi.

Vuonna 2008 Morgan voitti amerikkalaisen *Diili*-ohjelman julkkisversion. Hän on myös ollut *Britain's Got Talent* - ja *America's Got Talent* -ohjelmien tuomarina.

Vuodesta 2011 alkaen Morgan juonsi omaa *Piers Morgan Live* -keskusteluohjelmaa amerikkalaisella CNN-kanavalla. Ohjelmaa näytettiin samalla ohjelmapaikalla, jolla aikaisemmin oli esitetty *Larry King Live* -ohjelmaa. Morgan aiheutti suuttumusta Yhdysvaltain konservatiivien keskuudessa kritisoimalla ohjelmassaan toistuvasti maan aselakeja. Ohjelma lopetettiin maaliskuussa 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  O'Neill, Ann: Piers Morgan reinvents himself  18.1.2011. CNN. Viitattu 18.12.2014. (englanniksi)
2. ↑  Briggs, Caroline: In profile: Piers Morgan  8.9.2010. BBC. Viitattu 18.12.2014. (englanniksi)
3. ↑  Gold, Matea: CNN says reports that Larry King is close to being replaced are untrue *Los Angeles Times*.  14.6.2010. Viitattu 19.12.2014. (englanniksi)
4. 1 2  Piers Morgan signs off CNN show with final plea for gun control *foxnews.com*.  29.3.2014. Viitattu 18.12.2014. (englanniksi)
5. ↑  Greenwood, Carl: Watch Piers Morgan sign off from his final US chat show with spectacular blast at US gun policy *Mirror*.  29.3.2014. Viitattu 19.12.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Piers Morgan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
| "Obsessed"Mariah Carey |
| --- |
| Singlen "Obsessed" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Memoirs of an Imperfect Angel* |
|  Julkaistu | Kesäkuussa 2009 |
|  Tuottaja(t) | Christopher Stewart ja Terius Nash |
|  Tyylilaji | pop,R&B |
|  Kesto | 04.02 |
|  Levy-yhtiö | Island Records |
| Listasijoitukset |
| Yhdistynyt kuningaskunta 52. 
Italia 6. 
Yhdysvallat 7.  |
| Mariah Carey:n muut singlet |
| "My Love"2009 | "Obsessed"2009 | "I Want to Know What Love Is"2009 |

**Obsessed** on Mariah Careyn kappale ja single vuodelta 2009. Se on albumilta  *Memoirs of an Imperfect Angel*. Media arveli, että kappale on suunnattu räppäri Eminemille.. Kappaleesta on julkaistu remix, jolla Gucci Mane vierailee.

Tausta
------

Vuonna 2001 rap-artisti Eminem väitti seurustelleensa Careyn kanssa puoli vuotta. Carey sanoi tavanneensa Eminemin vain muutaman kerran. Myöhemmin Eminem räppäsi kappalessaan Bagpipes From Baghdad haluavansa Careyn takaisin ja haukkui Careyn aviomies Nick Cannonia. Cannon sanoi säälivänsä Eminemiä, koska hän ei pysty menemään eteenpäin. Tämän jälkeen Eminem sanoi, että sanoituksia on ymmärretty väärin eikä niiden ole tarkoitus loukata.

Arvostelut
----------

Sanoitusta kehuttiin älykkääksi, mutta auto-tunen käyttöä kritisoitiin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
Mahdollisesti Gaius Octaviuksen patsas.
**Gaius Octavius Thurinus** (100 eaa.–59 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja keisari Augustuksen isä. 

Octavius kuului varakkaaseen Velitraestä kotoisin olevaan ritarisäätyyn kuuluvaan sukuun. Octavius oli sukunsa ensimmäinen, joka saavutti senaattorin arvon, hän oli siis *novus homo*. Octaviuksen ensimmäinen vaimo oli eräs Ancharia, josta ei tiedetä kovin paljon. Pari sai kuitenkin yhden lapsen, Octavia maiorin. Luultavasi Ancharia kuoli synnytyksen yhteydessä.

Octavius meni tämän jälkeen naimisiin Julius Caesarin siskontyttären Atia Balba Caesonian kanssa. Pari sai kaksi lasta, tyttären Octavia minorin ja pojan Gaius Octaviuksen, eli tulevan keisari Augustuksen. Yhteyksiensä ansiosta Octavius eteni urallaan ja saavutti kvestorin viran luultavasti vuonna 70 eaa. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Makedonian propreetoriksi. Ennen tätä senaatti lähetti hänet kukistamaan orjakapinan Thuriissa. Samat orjat olivat aikaisemmin ottaneet osaa Spartacuksen ja Catilinan kapinoihin. Voittonsa kunniaksi Octavius sai lisänimen *Thurinus*. 

Vuonna 59 eaa. oli paluumatkalla Roomaan, jossa hän aikoi asettua ehdolle konsuliksi. Octavius kuoli kuitenkin yllättäen ennen kuin pääsi perille.

Lähde
-----

* Anthony Everitt: *The First Emperor – Caesar Augustus and the Triumph of Rome*. John Murray, 2006. ISBN 978-0-7195-5495-7.
**Gakou Fatou Niang** (s. 19. toukokuuta 1938 Koulikoro) on malilainen englannin kielen opettaja ja hallintovirkailija. Hän oli maan ensimmäinen naispuolinen hallituksen ministeri.

Fatou Niang syntyi Senegalin Saint-Louisista kotoisin olleen myyntiedustajan perheeseen. Hänen äitinsä oli Koulikoron somonopäällikön tytär. Niang on eronnut koulutarkastajana työskennelleestä miehestään Bambi Gakousta. Hänellä on kuusi lasta.

Niang kävi alakoulun Koulikorossa ja opiskeli sen jälkeen Bamakon tyttökoulussa ja Terrasson de Fougères -lyseossa. Hän jatkoi opintojaan Dakarin yliopistossa ja Sorbonnessa. Niang on suorittanut yliopistotutkinnon ja täydentäviä opintoja englannin kielestä ja kirjallisuudesta.

Niang työskenteli englannin opettajana Bamakon opettajakorkeakoulussa vuosina 1967–1969. Vuosina 1973–1980 hän toimi englannin kielen opetuksen tarkastajana ja laati oppikirjoja.

Niang työskenteli Malin tiedotus- ja televiestintäministerinä vuosina 1980–1988. Tänä aikana maassa aloitettiin televisiolähetykset. Vuosina 1988–1991 Niang toimi presidentin koulutusasian neuvonantajana, talous- ja sosiaalineuvoston varapuheenjohtajana sekä teollisuus-, kaivos- ja energiakomission puheenjohtajana. Vuosina 1991–1997 hän vastasi keskikouluhallinnon opetustilastoista.

Niang jäi eläkkeelle vuonna 1997. Hänelle on myönnetty Malin ritarin arvonimi vuonna 1981.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  De la période des empires à nos jours: Ces braves femmes qui rappellent le Mali *Niarela*.  Arkistoitu 19.9.2017. Viitattu 23.11.2019.
2. 1 2 3 4  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Malizine*. Viitattu 23.11.2019.
**Peltosalmen työväentalo** oli Iisalmen kaupungin (vuoteen 1970 Iisalmen maalaiskunnan) Peltosalmen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Peltosalmen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, ja yhdistys liittyi samalla Suomen Työläisliittoon. Vuoden 1910 lopulla yhdistyksellä oli 23 jäsentä, ja samana vuonna valmistui myös talo, jonka rakennusrahastoon kerättiin rahaa muun muassa arpajaisilla. Vuonna 1916 jäseniä oli enää 10. Vuonna 1917 yhdistys keräsi jälleen rahaa rakennusrahastoon arpajaisilla, eli talon korjaamista, laajentamista tai uutta taloa suunniteltiin. Talolle ilmeisesti oli tapahtunut jotain, sillä vuoden 1919 SDP:n puoluetilastossa yhdistyksellä ei enää ole omaa taloa, ja vuonna 1922 työväenlehti Savon Kansassa kirjoitettiin, että "taloa varten ostetut hirret mätänevät läjässä". Jos talo takavarikoitiin sisällissodan aikana, yhdistys ei ehkä enää saanut sitä takaisin eikä onnistunut rakentamaan uutta.

Yhdistys liittyi ilmeisesti vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, mutta jo vuonna 1922 se päätti liittyä takaisin SDP:hen. Vuonna 1927 se luettiin "pitemmän aikaa toimettomana olleiden, henkiin herätettyjen" sosialidemokraattisten yhdistysten joukkoon. Vuonna 1936 yhdistys oli taas "jäänyt unholaan". Vuonna 1939 sen uudelleen perustamista ainakin suunniteltiin ja perustavasta kokouksesta ilmoitettiin lehdessä. Yhdistys mahdollisesti oli lakkautettu tai toiminta muutoin vaikeutunut 1930-luvun alun kommunistilakien vuoksi. Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Savon Työmies 1.12.1936, no 137 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 23.9.2022.
2. ↑  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
3. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1910  1911. Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 9.9.2022.
4. ↑  Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  27.12.1907, no 299. Viitattu 23.9.2022.
5. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1916  1917. Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 23.9.2022.
6. ↑  Salmetar *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.8.1917, no 79. Viitattu 23.9.2022.
7. ↑  Työväen Arkisto: SDP:n puoluetilasto 1919 *yksa.disec.fi*. Viitattu 23.9.2022.
8. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  21.11.1922, no 91. Viitattu 23.9.2022.
9. ↑  Kansan Tahto *digi.kansalliskirjasto.fi*.  16.3.1922, no 32. Viitattu 23.9.2022.
10. ↑  Vapaus *digi.kansalliskirjasto.fi*.  25.2.1927, no 24. Viitattu 23.9.2022.
11. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  6.5.1939, no 51. Viitattu 23.9.2022.
**Pierre van Maldere** (16. lokakuuta 1729 Bryssel – 1. marraskuuta 1768 Bryssel) oli belgialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa koomisia oopperoita ja nelisenkymmentä sinfoniaa.

Maldere opiskeli viulunsoittoa Jean-Joseph Fioccon ja Henri-Jacques de Croesin johdolla. Hän soitti usein kuninkaallisessa kappelissa Brysselissä ja oli Karl Alexander Lothringenin suosikki, joka sai nimityksen tämän konserttien johtajaksi. Maldere matkusti paljon, ja hänen oopperoitaan esitettiin Wienissä sekä Pariisissa. Hän toimi Brysselin suuren teatterin johtajana ja sävelsi tänä aikana kaksi koomista oopperaa sinne. Malderen sinfonioissa on klassinen kolmiosainen rakenne. Hänen viulusonaateissaan ja trioissaan kuuluu italialaisen barokkimusiikin vaikutus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pierre van Maldere AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
**Judy et Cie** on belgialainen euroviisuiskelmä vuodelta 1976. Hollannin Haagissa pidettyjen kisojen tulos oli tällä laululla kahdeksas sija 68 saavutetulla pisteellä. Laulun esitti ranskaksi Pierre Rapsat.

Tyylilajiltaan varsin mollivoittoinen laulu kuvaa yksinäisen ja perheettömän, mutta sosiaalisesti korkeasti arvostetun seurapiirinaisen elämää ja tämän kokemaa elämäntuskaa, mahdollisesti viitaten Marilyn Monroeen.

Samana vuonna 1976 sekä Markku Aro että Danny levyttivät Vexi Salmen tekemän suomenkielisen käännöksen nimellä "Judy, Judy".

Listasijoitukset
----------------

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 22. | 4 | 1.5.1976 |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaisen musiikin tietokannan hakutulos kappaleelle Judy Judy Aanitearkisto.fi.  Arkistoitu 28.6.2018. Viitattu 18.10.2015.
2. ↑  ultratop.be - Pierre Rapsat - Judy & cie Ultratop.be. Viitattu 18.10.2015.  (hollanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ken Olin
**Kenneth Edward Olin** (s. 30. heinäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan pääosastaan sarjassa Kolkyt ja risat. Hän tuotti ja ohjasi sarjan Brothers & Sisters (2006–2011). Hän on *This Is Us* -sarjan ohjaaja ja tuottaja. 

Olin esitti etsivä Harry Garibaldia Hill Street Bluesissa ja päähenkilöetsivää lyhytaikaisessa sarjassa EZ Streets.

Lähteet
-------

1. ↑  Metacritic:EZ Streets *metacritic.com*. Viitattu 29.4.2021.
2. ↑  Ken Olin as Det. Harry Garibaldi -- *Getty Images*. Viitattu 29.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Posideion** (m.kreik. Ποσίδειον, lat. *Poseidium, Posidium*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Euboian saarella Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta varmuudella, mutta se sijoitetaan lähelle nykyistä Istiaía-Aidipsóksen kunnan Vasilikán kylää.

Posideionin kaupunki sijaitsi Euboian pohjoisosissa sen koilliskulman rannikolla, itään Histiaiasta eli Oreoksesta. Kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Posideionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Posideionin oletetaan tulleen Histiaia/Oreoksen alaisuuteen 300-luvulla eaa. ja se esiintyy Histiaian *demoksena* ainakin 100-luvulla eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Poseiditēs* (Ποσειδίτης).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "376. Posideion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Posideion *Pleiades*. Viitattu 4.10.2021.
3. ↑  Poseidion site (Euboea) Vasilika/Palaiokastro - Ποσείδιον *ToposText*. Viitattu 4.10.2021.
4. 1 2  "55 E3 Poseidion", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
S/S Pohjola väritetyssä posti­kortissa vuodelta 1907.
**S/S Pohjola** on sisävesihöyrylaiva, joka liikennöi ennen S/S Tarjanteen kanssa Runoilijan tiellä eli reitillä Tampere–Ruovesi–Virrat ja takaisin. Laivan viimeinen risteilykesä oli vuosi 1975, jonka jälkeen laiva seisoi Tampereella ja sittemmin lepäsi vuosia lähes korjauskelvottomassa kunnossa Ruoveden Jäminkipohjan telakalla. Pohjola lopulta myytiin romutettavaksi lokakuussa 2017. Laivan höyrykone on nähtävänä entisöitynä Tampereen Mustalahdessa höyrylaiva Kurun koneen vieressä.

Tekniset tiedot
---------------

* **Pituus**: 29,5 m
* **Leveys**: 5,66 m
* **Syväys**: 2,25 m
* S/S Pohjola Jäminkipohjassa lokakuussa 2007.**Rakennusvuosi**: 1905
* **Rakennuspaikka**: Tampere
* **Telakka**: Sommers, af Hällström & Waldens
* **Runkomateriaali**: Teräs
* **Kone:** Compound-Höyrykone 185 ihv
* **Polttoaine**: Öljy (öljypoltin)
* **Kotisatama**: Tampere
* **Liikennöinti**: Ei liikenteessä
* **Omistaja**: Runoilijan tie Oy

Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin, eikä se ole Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaikki lupaukset kariutuivat vuosikymmenten ajan: Tampereella rakennetun Pohjola-laivan matka päättyi romuttamolle *Aamulehti*.  15.10.2017. Viitattu 3.12.2020.

Katso myös
----------

* HL Kuru

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **S/S Pohjola** Wikimedia Commonsissa

* Video Pohjolan nykykunnosta 1/3 (2012)
* Video Pohjolan nykykunnosta 2/3 (2012)
* Video Pohjolan nykykunnosta 3/3 (2012)
Pyhän Nikolaoksen kellotorni Kaljazinissa
**Uglitšin tekojärvi** (У́гличское водохрани́лище) on tekojärvi Venäjällä Volgan vesistössä, Tverin ja Jaroslavlin alueilla. 

Tekojärven rannoilla on Uglitšin, Kaljazinin ja Kimryn kaupungit. Osia Uglitšista ja Kaljazinista jäi veden alle, mukaan luettuna 1400- ja 1500-luvuilta peräisin olevat luostarit. Kaljazinin Pyhän Nikolaoksen katedraalin kellotorni jäi näkyviin järven pinnan yläpuolelle, ja on yksi alueen tunnetuimpia nähtävyyksiä ja maamerkkejä.

Tekojärven sulkevan padon ja vesivoimalaitoksen rakentaminen aloitettiin 1935 Josif Stalinin käskystä. Se valmistui joulukuussa 1940 jolloin ensimmäinen generaattori aloitti toimintansa. Toinen generaattori saatiin käyttöön maaliskuussa 1941, ja allas saavutti suunnitellun täyttöasteen 16. huhtikuuta 1943. Uglitšin vesivoimalaitos tuotti alun perin 110 MW sähköä, ja yhdessä Rybinskin tekojärven vesivoimalaitoksen kanssa olivat tärkeässä osassa Moskovan sähkönsaannin turvaamisessa toisen maailmansodan aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uglich hydropower, Uglich (JSC "Cascade of Upper Volga HPP")  2010. Volga Hydropower Cascade. Viitattu 3 April 2020.
**S/S Norrkulla** on tilausristeilyjä Helsingin Pohjoisrannasta tekevä höyrylaiva. Alus oli alkuperäiseltä nimeltään S/S Nagu, risteili aiemmin Savonlinnan lähivesillä sisävesihöyrylaivana nimellä *Figaro*. Vuonna 1919 laivan runkoa pidennettiin keskeltä 3,84 metrillä. Pääkannen hyttien yläpuolelle rakennettiin siltakansi, johon tuli myös ruorihytti. Laivan kylkiin lisättiin valkoiset sivupellit, joihin tuli myös ikkunat. Laivan kattilassa tapahtui vaipan repeämä 70-luvulla jonka johdosta käyttöpaine on alennettu 9,5:stä seitsemään baariin. Laiva on kunnostettu viimeisimmän omistajanvaihdoksen jälkeen perusteellisesti vuosina 2005–2011. Mm. kaikki laivan salongit ja aurinkokansi on kunnostettu, korsteeni on uusittu, höyrykattila on peruskorjattu ja höyrykoneen suihkulauhdutin on korvattu uudella pintalauhduttimella (v. 2011).

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

Valmistus
---------

Jakob Nordqvist, Otto ja Carolus Wrede, Wiktor Henriksson ja Sigurd Möller perustivat 3. joulukuuta 1911 Ångbåts Ab Nagu -yhtiön Turussa, minkä tehtävänä oli turvata saaristoliikenne Turusta Nauvoon. Varustamo tilasi jo ennen virallista perustamista Joroisista Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabrikerilta aluksen, joka saapui uutena Turkuun marraskuussa 1911. *S/S Nagu* aloitti liikennöinnin välittömästi katsastusten jälkeen.

Palvelus
--------

Alus liikennöi kolmasti viikossa Turusta Nauvoon muun muassa reittiä Turku-Haarla-Mustfinnö-Prostvik-Pensar-Kirjais-Berghamn-Nötö. Se teki myös viikonloppuisin risteilyjä Jurmoon ja Nötöön. Yhtiö ajautui konkurssiin ja alus myytiin pakkohuutokaupassa 28. toukokuuta 1915 Ab Vulcanille Turkuun 41 tuhannella markalla. Alus luovutettiin kuitenkin vasta 12. kesäkuuta. Venäläisten pakko-otettua aluksen ensimmäisen maailmansodan vuoksi se oli *Njurokiksi* nimettynä Saaristomerellä huoltoaluksena. Alus myytiin 30. syyskuuta 1918 Norrkulla Ab:lle Helsinkiin 275 tuhannella markalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  turkusteamers.com

Aiheesta muualla
----------------

* 
* www.hoyrylaiva.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Vedetöntä, itse valmistettua sinkkikloridia
**Sinkkikloridi** (ZnCl2) on väritön tai valkoinen, hyvin vahvasti hygroskooppinen suola. Sinkkikloridi on heikko Lewis-happo, sen vesiliuoksen pH on noin 4. Sinkkikloridin liukoisuus veteen on 432 g/100 ml (25 °C), moolimassa 136,3 g/mol, sulamispiste 290 °C, kiehumispiste 732 °C, tiheys 2,9 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 7646-85-7. 

Sinkkikloridia käytetään suuria määriä tekstiiliteollisuudessa peittana, metallurgiassa metallien pinnoittamiseen sinkillä, paristoissa elektrolyyttinä ja orgaanisessa sekä epäorgaanisessa kemiallisissa synteeseissä.

Valmistus
---------

Vedetöntä sinkkikloridia voidaan valmistaa metallisen sinkin ja vetykloridin välisellä reaktiolla.

Zn(s) + 2HCl(g) → ZnCl2(s) + H2(g)

Vesiliuoksia taasen valmistetaan perinteisillä happo-emäs metodeilla, vaikkapa sinkkisulfidista (ZnS) tai sinkkioksidista.

ZnS(s) + 2 HCl(aq) → ZnCl2(aq) + H2S(l)

Lähteet
-------

1. ↑  Zinc Chloride (Sinkkikloridi) *Käyttöturvallisuustiedote*.  28.12.2015. Sigma-Aldrich/Merck. Viitattu 3.9.2020.
2. 1 2 3 4  E.M.Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 234. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Sinkkikloridin kansainvälinen kemikaalikortti
Huairoun sääaseman salamanpaikantimen antennit. Harrastajat käyttävät yksinkertaisempia laitteita.
**Salamanpaikannin** on laite, joka näyttää yksittäiset salamaniskut. Sitä käytetään rajuilmojen paikallistamiseen. Sadekuuroja voi paikallistaa myös sadetutkalla, mutta salamanpaikannin on yksinkertaisempi ja halvempi laite. Harrastajat kutsuvat salamanpaikantimia joskus myös nimillä "salamatutka" tai *ukkostutka*, koska näyttö muistuttaa säätutkaa. Teknisesti paikannin ei kuitenkaan ole tutka, koska oikea tutka lähettää aktiivisesti säteilyä ja seuraa sen heijastumista, kun taas salamanpaikannin vastaanottaa passiivisena salamoiden lähettämää säteilyä. Yleensä salamanpaikantimet toimivat pitkillä aalloilla, mutta Suomessakin on muutama VHF-alueella toimiva laite.. 

Yksittäinen laite tarkkailee salaman lähettämää sähkömagneettista säteilyä ja rekisteröi sen tulosuunnan. Yhtä anturia käytettäessä etäisyys joudutaan arvioimaan saapuvan säteilyn voimakkuudesta, ja se voi mennä varsinkin suurilla etäisyyksillä väärin. Tarkempaan paikantamiseen käytetään useiden salama-anturien verkkoa ja niiden välillä kolmiomittausta.
Ammattilaiset, kuten Ilmatieteen laitos, mittaavat salamasignaalin saapumisajan eri antureille ja käyttävät paikannuksessa aikaeromenetelmän ja suuntimisen yhdistelmää. Sen avulla voidaan laskea salaman iskun paikka tyypillisesti noin 500 m tarkkuudella. Maahan iskevät ja pilvestä toiseen iskevät pilvisalamat voidaan myös erottaa toisistaan.

Monia eri paikkakuntien salamanpaikantimien näyttöjä on internetissä. Niissä näkyy monesti tuoreet ja vanhemmatkin salamat. Salamat on monesti lajiteltu tyypin mukaan, muun muassa pilven sisäinen, positiivinen ja negatiivinen pintasalama ja niin edelleen. Joihinkin salamanpaikantimiin liitetty ohjelmisto koettaa analysoida salamatiedoista erilliset ukkospilvet. Joissain on salamantiheyslaskuri.

Salamakarttojen tulkitseminen
-----------------------------

*Pääartikkeli: Ukkosen ennustaminen* 
Salamanpaikannuskuvien tulkitseminen vaatii kokemusta ja harjoittelua. Niidenkään avulla ei pysty täsmällisesti sanomaan, tuleeko ukkonen vaikka 100 km:n päästä päälle vai ei, mutta laite näyttää ainakin, onko voimakasta ukkosta ilmassa.

Vaikka ukkonen liikkuukin vain vauhdilla 10-75 kilometriä tunnissa, niin ukkospilviä voi syntyä lähestyvien ukkospilvien eteen ja ukkonen saapua päälle hyvinkin nopeasti. Ja vaikka yhtään salamaa ei olisi vielä havaittu, jossain aina iskee päivän ensimmäinen salama.

Katso myös
----------

* Ukkonen
* Salama
* Sadetutka

Lähteet
-------

1. ↑  Tekniikan maailma, 11.9. 27.5.2009, sivu 77
2. ↑  Salamapaikannin haistaa salamat[vanhentunut linkki] YLE Lahti
3. ↑  Suomen ukkosilmasto Ilmatieteen laitos
4. ↑  Lightning Location Information (Arkistoitu – Internet Archive) Hong Kong observatory

Aiheesta muualla
----------------

Internetin salamapalveluja
* Ukkostutkat Suomessa Ukkostutkat.com
* Savonia AMK lightning (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ukkostutka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Klaukkalan ukkostutka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Koko EU-alueen yhdistelmä
* Salamahavainnot Ilmatieteen laitoksen tutkakuva-animaatiossa
**Velvoitteen tehoste** on yksityisoikeudellinen oikeusseuraamus, johon turvaudutaan velvoitteen jäädessä täyttämättä. Siihen liittyy tehosteen eli pakkokeinon (sanktion) täytäntöönpanon mahdollisuus. Velvoitteen tehoste antaa oikeussuojaa velkasuhteen osapuolille ja ylläpitää sopimusten sitovuutta. Tehosteet ovat sopimusrikkomuksen seuraamuksia, mutta ne soveltuvat myös yksipuolisiin velkasuhteisiin. viranomaiset eivät yleensä sovella niitä vaan edellytetään sopijapuolen vaatimusta. Tärkeimmät velvoitteen tehosteet ovat hinnanalennus, käsirahavälipuhe, laiminlyönnin rekisteröiminen ja julkistaminen (luottotieto), luontoissuoritus, menettämisseuraamus, pidättämisoikeus, sopimuksen irtisanominen, sopimuksen purku, sopimussakko ja vahingonkorvaus.

Oikeussuojan toteuttamiseksi korvausten suuruuden tulee vastata velkojan todellista vahinkoa. Vastasuoritusvaikutukset pyrkivät palauttamaan sopimustasapainon molempia osapuolia velvoittavissa sopimuksissa. Vastasuoritusvaikutuksia ovat hinnanalennus, menettämisseuraamus, pidättämisoikeus ja sopimuksen purku. Velallisen oikeussuojan takaamiseksi tehosteiden edellytykset on porrastettu. Tiukimmat edellytykset asetetaan niille seuraamuksille, joilla eniten puututaan velallisen oikeushyviin. Tällaisia seuraamuksia ovat muun muassa sopimuksen purku ja vahingonkorvaus. Velkoja voi vapaasti valita eri tehosteiden välillä, mutta velalliseen kohdistettu seuraamus ei saa olla tarpeettoman ankara, jos lievempikin tehoste takaa oikeussuojan.

Velallisen keskeisiä oikeushyviä suojataan toteutettaessa tehosteita oma-apuisesti esimerkiksi palkkasaatavan osittaisella kuittauskiellolla ja viranomaisten pannessa täytäntöön tehosteita käytetään ulosmittausrajoituksia. Samankaltainen on velallisen omakohtaisen vapauden suoja luontoissuorituksessa. Sopimusvapauden väärinkäytöksiä vastaan antaa suojaa oikeustoimen pätemättömyyttä koskevat säännökset ja sopimuksen sovittelu. Sopijapuolet voivat myös sopia tehosteiden soveltamisesta, rajoittamisesta tai poissulkemisesta. Tällaisia oikeussuojan järjestamistapoja ovat vaikkapa sopimussakkovälipuhe ja vastuunrajoitusehdot. Lain säännökseen perustuvia tehosteita sovelletaan silloin, jos sopijapuolet eivät ole sopineet oikeussuojasta tai jos suojassa on puutteita tai kohtuuttomuuksia.

Velvoitteiden tehosteiden pakkotäytäntöönpano on viranomaisten asiana. Monessa tapauksessa velkoja pystyy toteuttamaan oikeussuojansa oma-apuisesti. Näin tapahtuu esimerkiksi realisoitaessa käteispantti, sovellettaessa kuittausta tai sopimuksen purussa ja hinnanalennuksessa, jos velkoja ei ole ehtinyt tehdä omaa suoritustaan.

Kirjallisuutta
--------------

* Erkki Aurejärvi & Mika Hemmo: *Velvoiteoikeuden oppikirja,* Condictio 1998, ISBN 951-95570-1-6, sivut 69–174.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 1005–1008.
**Toini Tellervo Tuulikki Ikonen** (o.s. **Pajari**, myöhemmin **Honkanen**; 10. lokakuuta 1908 Asikkala – 3. heinäkuuta 1988 Nurmes) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Ikonen kävi keskikoulun ja Jyväskylän seminaarin vuonna 1928. Kansakoulunopettajana hän oli Pielisjärvellä, jossa asui vuosina 1938–1958. Ikonen toimi Pankajärven kyläosaston puheenjohtajana ja myös lottien Pielisjärven paikallisosaston puheenjohtajana, varapuheenjohtajana ja valistushuoltajana.

Ikosen vanhemmat olivat Suomalaisen puolueen kansanedustaja ja kansakoulunopettaja Olli Pajari ja Maria Helena (o.s. Laatunen). Ikosen veli oli kenraalimajuri Aaro Pajari. Puoliso oli Juho Henrik Ikonen.

Teoksia
-------

* *Vaarat nousevat soista 1-2*. Painopalvelu, Tikkurila 1946
* *Yhdistys ja koti*. Helsinki 1949
* *Lauantai-illat kodille*. Marttaliitto, Helsinki 1954

Lähteet
-------

* Toini Ikonen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli : Toini Ikonen (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  Anitta Söder: Lotta-Svärd, Lottagalleria, Elvi Mentula *lottasvard.fi*.  22.2.2022. Viitattu 17.1.2023.
2. 1 2 3  Suomen Kirjailijat 1945–1980, Ikonen, Toini Tellervo Tuulikki, sivu 173, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985
**Toinen tuuli** (engl. *The Other Wind*) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ursula K. Le Guinin luoman *Maameren tarinat* -fantasiakirjasarjan viides, *Kertomuksia Maamereltä* -novellikokoelmaa lukuun ottamatta, ja ainakin toistaiseksi viimeinen osa vuodelta 2001. Sarjan edellinen osa oli *Tehanu*, joka ilmestyi alkuperäiskielellä vuonna 1990. Teos kertoo kylätaikuri Lepästä ja hänen unistaan. Aikaisemmista sarjan osista tuttu velho Ged neuvoo Lepän kuningas Lebannenin luokse. Mukana matkalla ovat myös Tenar, Tehanu ja Orm Irian, lohikäärme joka halutessaan ottaa ihmisnaisen hahmon. He yrittävat tuhota kuoleman ja elämän välistä muuria ja vapauttaa kuolleet kirouksestaan. *Toinen tuuli* sai World Fantasy Award -palkinnon vuonna 2002, ja se oli ehdokkaana muun muassa myös Mythopoeic- ja Nebula-palkintoihin. Kirjan käänsi suomeksi sarjan muiden osien tapaan Kristiina Rikman WSOY:n kustantamana vuonna 2003.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ursula K. Le Guin: Toinen tuuli Risingshadow.net. Viitattu 28.3.2009. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Cheryl Morgan: Wings on the Wind. Emerald City, lokakuu 2001. (englanniksi)
* Russ Allbery: The Other Wind. 30.1.2005. (englanniksi)
* Simeon Shoul: The Other Wind. Infinity plus 13.7.2003. (englanniksi)
* Toni Jerrman: Toinen tuuli (Arkistoitu – Internet Archive). Tähtivaeltaja 2/2003.
* Vesa Sisättö: Maamerellä tuulee taas[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 14.6.2003.
* Jo Walton: Revising death and dragons. Tor.com 2010. (englanniksi)
**Toini Hortensia Markkanen** (24. syyskuuta 1915 – 20. joulukuuta 2004) oli suomalainen itseoppinut Varkaudessa asunut taidemaalari joka oli tunnettu itse kehittämästään silkkimaalaustekniikasta.

Markkasen vanhemmat olivat kupariseppä Armas Markkanen (1881–1960) ja Armi o.s. Laukkanen (1885–1952). Markkasen perhe asui Varkauden Lehtoniemessä jossa heillä oli myös puutarha ja kanala. Toini Markkanen esiintyi vuodesta 1933 alkaen laulajana juhlissa sekä Varkauden teatterissa esitetyissä wieniläisopereteissa. Hän voitti 1936 Kuopion laulukilpailun mutta joutui jo seuraavana vuonna lopettamaan laulajan uransa menetettyään äänensä Mikkelin laulukilpailuissa. Markkanen oli 35 vuoden ajan liike-alalla vuosina 1934–1969 toimien viimeksi Varkauden E-Centrumin tavaratalon jalkineosaston myymälänhoitajana.

Markkanen aloitti taiteilijauransa varsinaisesti 1954 alettuaan harrastaa keramiikkaa ja posliinimaalausta Varkauden työväenopistossa. Hän kehitti omaperäisen silkkimaalaustekniikan jota hän käytti sitten maalauksissaan. Eläkkeelle jäätyään Markkanen ryhtyi päätoimiseksi taiteilijaksi. Hän rakennutti yhdessä sisarensa kanssa vuonna 1972 Varkauden Ruokojärvelle Niittypurontielle *Korpigalleriaksi* kutsutun yhdistetyn asuintalon, ateljeen ja näyttelytilan. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti 1964 Galleria Pinxissä Helsingissä ja Kuopion kaupungintalolla. Markkanen julkaisi vuonna 2002 omaelämäkertansa *Korpigallerian Hortensia : taiteilija Toini Markkasen elämänkerta* (Fenix-kustannus, Espoo 2002).

Toini Markkasen syntymän 100-vuotisjuhlanäyttely järjestettiin syksyllä 2015 Varkauden taidemuseossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  
Varkauden taidemuseon Hortensia-näyttelyn avajaiset (Savon Sanomat) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Hortensia - Toini Markkasen syntymästä 100 vuotta Varkauden taidemuseo 21.08.2015-01.11.2015 (Arkistoitu – Internet Archive)