recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hirvijärvi** on Vantaanjoen vesistöön kuuluva järvi. Se sijaitsee suurimmilta osin Riihimäen kunnan alueella. Järven etelärannikko sijaitsee Hyvinkään kunnan puolella ja länsiranta Lopen kunnan puolella. Järvi on syntynyt kallioperän murrokseen, mikä tekee siitä keskimääräistä suomalaista järveä syvemmän.

Hirvijärven ekologinen tila on kokonaisuudessaan hyvä ja veden laadultaan se on yksi Etelä-Suomen puhtaimmista järvistä. Veden laatu on aina pysynyt erinomaisena, vaikka siihen valuu humuspitoista vettä läheisiltä ojitetuilta soilta. Myös järviveden hygieeninen laatu on todettu hyväksi, joten vesi on uimiseen soveltuvaa. 

Hirvijärven RIihimäen puolisella alueella, Kenkiänlahdella on Hirvijärven uimaranta ja sen läheisyydessä on myös 300 metrin pituinen Hirvijärven luontopolku, jolla voi tutustua Hirvijärven luontoon. Luontopolun alueen metsätyyppi edustaa pääasiassa tuoretta kangasmetsää. Uhanalaisista lintulajeista tavataan Hirvijärvellä muun muassa kuikka, kaakkuri ja kalasääski. Hirvijärven kalastoon kuuluvat lohikaloista siika ja muikku.

Hirvijärveltä löytyy myös Hyvinkään kaupungin virkistysalue, joka soveltuu hyvin muun muassa kalastukseen, soutuun, uintiin, luontoharrastukseen ja telttailuun.

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittauslaitoksen paikannimirekisteri, MaanmittauslaitosView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Järviwiki, Suomen ympäristökeskusView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Hirvijärvi.pdf *hyvinkaa.fi*, viitattu 10.1.2020
4. ↑  Hirvijärvi 2016.pdf (Arkistoitu – Internet Archive) *riihimaki.fi*, viitattu 10.1.2020
5. ↑  Hirvijärvi - Hyvinkää Internet *hyvinkaa.fi*, viitattu 10.1.2020
**Paavo Vihtori Viitanen** (3. lokakuuta 1892 Turku - 28. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen toimittaja, joka kuoli sisällissodan aikana Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa. Helsingin yliopistossa maisterin tutkinnon suorittanut Viitanen kuului joulukuussa 1917 perustetun oikeistososialidemokraattisen *Työn Vallan* toimituskuntaan.

Sisällissodan käynnistyttyä punaiset lakkauttivat *Työn Vallan* tammikuun 1918 lopussa, jonka jälkeen Viitanen matkusti Helsingistä vanhempiensa luokse Viipuriin. Huhtikuun lopussa Viitanen piiloutui punakaartin pakko-otolta Viipurin lääninvankilaan, jossa hänen isänsä entinen sosialidemokraattien kansanedustaja Vihtori Viitanen toimi työnjohtajana. Viitanen kuoli 28. huhtikuuta lääninvankilan joukkuomurhan yhteydessä varsinaisen verilöylyn jo päätyttyä. Vankilan kirkossa piileskellyt Viitanen poistui piilopaikastaan luultuaan valkoisten vallanneen rakennuksen. Huomattuaan punaisten edelleen olevan vankilassa hän yritti paeta, jolloin Viitasta ammuttiin ja hän kuoli haavoittuneena raahauduttuaan naisosaston selliin. Viitanen haudattiin joukkomurhan uhrien yhteishautaan Viipurin tuomiokirkon hautausmaalle.

Paavo V. Viitasen veli Vilho Viita oli myös ennen sisällissotaa mukana sosialidemokraattien toiminnassa, mutta siirtyi myöhemmin Sosialistisen Työpuolueen kautta äärioikeistoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Viitanen, Paavo Vihotri *Sotasurmasampo 1914–1922*.  3.12.2021. Kansallisarkisto. Viitattu 31.10.2022.
2. ↑  Uusi sosialistinen sanomalehti.  *Helsingin Sanomat*, 16.12.1917, nro 294 A, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.10.2022.
3. ↑  Maisteri Paavo V. Virtanen.  *Työn Valta*, 23.4.1919, nro 17, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.10.2022.
4. ↑  Marttinen, Seppo: "Viipurin lääninvankilan joukkomurha 1918", *Politiikan ja jännitteiden Viipuri 1880–1939*, s. 222, 233. Helsinki: Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, 2019. ISBN 978-952-69280-2-9. Teoksen verkkoversio (PDF).
*Tämä artikkeli käsittelee suomalaista muusikkoa. Muista samannimisistä henkilöistä katso täsmennyssivu.*
**Simo Juhani Salminen** (16. joulukuuta 1956 Helsinki – 3. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen jazztrumpetisti.

Ura
---

Salminen soitti 1970-luvulta alkaen useissa nimekkäissä suomalaisissa jazzorkestereissa, kuten Tapiola Big Bandissa, Paradisessa ja UMOssa. Vuonna 1978 Salminen muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän oli mukana toista vuotta muun muassa Buddy Richin isossa yhtyeessä sekä Eddie Palmierin ja Machiton yhtyeissä. Vuonna 1979 hän oli mukana Mike Oldfieldin Euroopan-kiertueella ja soittaa siltä äänitetyllä albumilla *Exposed*. 

Vuonna 1983 hän palasi Suomeen ja toimi muun muassa Oulunkylän Pop & Jazz konservatorion opettajana. Hän liittyi uudestaan myös UMOon. Salminen vastasi yleensä orkestereissa trumpettisektion johtotehtävistä ja soitti vähemmän solistiosuuksia.

Muuta
-----

Simo Salminen oli jazz-saksofonisti ja -klarinetisti Teemu Salmisen veli. Salminen kuoli pitkään sairastettuaan 57-vuotiaana. Hänen tuhkansa on siroteltu Hietaniemen hautausmaan uurnalehdossa sijaitsevaan muistolehtoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 5 O-See*, s. 215. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4729-9.
2. ↑  Uusitorppa, Harri: Simo Salminen *Helsingin Sanomat – Muistot*.  Arkistoitu 9.3.2014. Viitattu 9.3.2014.
3. ↑  Mike Oldfield - Exposed Virgin B0040ZCS4M, 1979
4. ↑  Simo Salminen - Muistot *Helsingin Sanomat*.  9.3.2014. Viitattu 20.5.2023.
5. ↑  Simo Juhani Salminen 1956-2014 *Hautahaku*.  Arkistoitu 8.3.2023. Viitattu 20.5.2023.

Kirjallisuutta
--------------

* Salminen, Teemu: *Kirjeitä New Yorkista. Trumpetisti Simo Salmisen tarina*. Aviador, 2021. ISBN 978-952-381-071-6.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Muhammad Khashoggi jakaa palkinnon jakotilaisuudessa Beirutissa sijaitsevassa Condasin huonekalutehtaassa, jonka omistaa hänen poikansa Essam Khashoggi.
**Muhammad Khaled Khashoggi** (arab. محمد خالد خاشقجي‎), (turk. *Muhammed Halid Kaşıkçı*) (1889–1978), äännetään myös muodossa **Mohamed Khaled Khashoggi**, oli saudiarabialainen lääkäri. Hän oli Saudi-Arabian kuninkaan Abdulaziz Al Saudin henkilökohtainen lääkäri.

Henkilökohtainen elämä
----------------------

Khashoggi oli turkkilaisia alkuperää,  ja hänen perheensä oli alun perin Kayserista. Perheen sukunimi tarkoittaa "lusikkaseppää" (*Kaşıkçı*) turkin kielellä. Hän oli naimisissa Samiha Ahmedin (Setti) kanssa ja sai kuusi lasta tämän kanssa; Adnanin, Samiran, Essamin, Adilin, Assian ja Soheiren. Hänen lapsenlapsensa ovat Dodi Al-Fayed, Emad Khashoggi ja Jamal Khashoggi.

Elämäkerta
----------

Khashoggi karkotettiin Medinasta yhdessä hänen perheensä ja veljensä Abdullah Khashoggin kanssa, joka työskenteli muhtasibina, lääkärien ammattikunnan liitossa,Medinan piirityksen aikana vuonna 1918, jolloin he asettuivat Damaskokseen. Myöhemmin hän opiskeli lääkettä Damaskoksessa ja hänestä tuli kirurgi. Sitten hän meni Pariisiin opiskelemaan sädehoitoa ja sitten hän avasi Mekkaan yksityisen klinikan.

Hän muutti Riadiin työskentelemään Saudi-Arabian terveysministeriössä, jossa hän rekrytoi egyptiläisiä lääkäreitä työskentelemään Saudi-Arabiaan. 1970-luvulla hän asettui Beirutiin Libanoniin, mutta lähti pian Lontooseen vuonna 1974 Libanonin sisällissodan syttymisen jälkeen. Lopulta hän palasi takaisin Riadiin, jossa hän kuoli leikkauksen aikana. Hänet on haudattu Medinaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kessler, Ronald: *Khashoggi: the rise and fall of the world's richest man*, s. 41. Corgi, 1987. ISBN 978-0552130608.
2. ↑  Aburish, Said K. (2013). *The Rise, Corruption and Coming Fall of the House of Saud: With an Updated Preface*. Bloomsbury, 263. ISBN 978-1408834695.
3. ↑  "Who Is Jamal Khashoggi? A Saudi Insider Who Became an Exiled Critic", *Bloomberg*, October 10, 2018.
**Hirvijärven työväentalo** oli Juupajoen kunnan Hirvijärven kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Hirvijärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1908 yhdistyksen jäsenluku oli 15, ja seuraavana vuonna se ilmoitti SDP:n puoluetilastoon omistavansa talon. Yhdistyksen toiminta kuitenkin sammui alkuinnostuksen jälkeen kokonaan niin, että vuonna 1913 kokoonnuttiin talolle keskustelemaan sen aloittamisesta uudestaan. Taustalla oli ilmeisesti myös paikkakuntalaisten vahvaa vastustusta yhdistystä ja sen toimihenkilöitä kohtaan, mikä lopulta oli johtanut toimihenkilöiden eroon.

Keväällä 1919 taloa oltiin myymässä pakkohuutokaupalla ilmeisesti sisällissodan aikaisia velkoja vastaan, mutta kauppa ei ilmeisesti toteutunut.

Vuonna 1935 yhdistystoiminta aloitettiin taas kerran uudelleen parin vuoden tauon jälkeen. Vuonna 1933 talolla oli vielä pidetty vaalijuhla, jossa oli "huomattavan paljon" yleisöä. Vuonna 1938 talolle kokoonnuttiin suunnittelemaan sen kunnostamista. Yhdistyksen toiminta oli edelleen ollut hiljaista. Tämän kokouksen yhteydessä mukaan liittyi kuitenkin 10 uutta jäsentä. Talon tai yhdistyksen vaiheista tästä eteenpäin ei ole tietoa. Talosta on kuitenkin olemassa melko tuore, mahdollisesti 2000- tai 2010-luvulla otettu kuva.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1908  1909. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 15.2.2023.
2. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1909  1910. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 15.2.2023.
3. ↑  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  10.9.1913, no 207. Viitattu 15.2.2023.
4. ↑  Suomen Virallinen Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.4.1919, no 90. Viitattu 15.2.2023.
5. ↑  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  18.6.1935, no 138. Viitattu 15.2.2023.
6. ↑  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.6.1933, no 141. Viitattu 15.2.2023.
7. ↑  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  10.5.1938, no 106. Viitattu 15.2.2023.
8. ↑  Hirvijärven työväentalo Museokeskus Vapriikki. Viitattu 15.2.2023.
**Paavola** on Hyvinkään pohjoisosassa sijaitseva noin 3 400 asukkaan kaupunginosa. Kaupunginosa rajoittuu idässä Helsinki–Riihimäki-rataan, etelässä Vieremän kaupunginosaan, lännessä Sveitsin luonnonpuistoon ja pohjoisessa Kulomäkeen. 

Paavolan maatilasta nimensä saanut Paavola alkoi rakentua jo 1920-luvulla, jolloin Paavolaan rakennettiin Paavolan kunnalliskoti, joka nykyään toimii vanhainkotina. Paavolassa on säilynyt muutama alkuperäinen paikallisen Jussilan tilan rakennus, muistuttaen kaupunginosan maaseutumaisesta menneisyydestä.

Nykyään Paavola tunnetaan pitkälti melko tiiviisti rakennetuista 1960-, 70- ja 80-lukujen taloistaan, jotka on pääasiassa rakennettu alueen pääkadun, Jussilankadun, ympäristöön. Alueella toimii kaksi päiväkotia, koulu, lähikauppa sekä ravintoloita. Paavolasta on lakkautettu terveyskeskus Keusoten myötä ja kaupunki lakkautti taloudellisista syistä Paavolan kirjaston lokakuussa 2020. Paavolassa puhutaan kymmeniä kieliä ja lähistöllä toimii englantipainoitteinen päiväkoti. Etäisyyttä Hyvinkään keskustaan on muutama kilometri ja Paavolan ja Hyvinkään rautatieaseman välillä liikennöi paikallisbussilinja nro 6.

Paavolaan on syntynyt yhteisötila lakkautettuun kirjastoon. Paavolan yhteisötalo Onni on aloittanut toimintansa pikkuhiljaa. Onnia on laitettu kuntoon talkoolaisten voimin. Talkooväki on saanut nimen Rusakot Puskassa. Rusakot Puskassa on yhteisötoimintaryhmä, joka on osallistunut aktiivisesti Paavolan yhteisötalo Onnin remonttiin ja järjestävät erilaisia hyväntekeväisyystapahtumia. Rusakot Puskassa on kiinnittänyt huomiota sosiaalisen eriarvoisuuden vähentämiseksi.

1990-luvun alussa suosittu rap-yhtye Raptori peräisin Paavolasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Väkiluku postinumeroalueittain 2016[vanhentunut linkki] Tilastokeskus
2. ↑
3. ↑   Hyvinkää-kuvat
4. ↑   Hyvinkään liikenne
5. ↑
6. ↑  Rusakot Puskassa *www.facebook.com*. Viitattu 13.4.2021.

*
**Simo Pasanen** (11. joulukuuta 1933 – 6. kesäkuuta 2009) oli Yleisradion toimittaja, joka muistetaan monista radio- ja televisiojutuistaan Turusta ja muualta Lounais-Suomesta 1950-luvun lopulta vuoteen 1996.

Simo Pasanen varttui Riihimäellä. Ylioppilastutkinnon suoritettuaan hän pestautui Hämeen Sanomiin oppimaan toimittajan työtä. Ura eteni Turkuun, jossa hän työskenteli ensin Uusi Aura -lehdessä ja sitten Turun Sanomissa. Samoihin aikoihin hän alkoi tehdä myös radiojuttuja Yleisradiolle Turun Sanomien kustantajan Irja Ketosen luvalla.

Aluksi Pasanen teki radioon viihdeohjelmia kuten *Toist puolt jokke, Tervetuloa aamukahville* ja *Rannikolta rannikolle*. Yleisradion alkaessa 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa perustaa omia alueradioitaan Pasanen sai vakituisen toimittajan paikan yhtiöstä ja suuntautui yhä enemmän radion ja television uutistoimittajan työhön. Hänen erikoisaloikseen muodostuivat Varsinais-Suomen ohella merenkulku ja tieliikenne.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Simo Pasasen ääni on vaiennut, Yle Turku 8.6.2009. Viitattu 1.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Pasasen tv-raportti Saab-tuotannon aloittamisesta Uudessakaupungissa
* Pasasen tv-raportteja Turun raitiotieliikenteestä
* Simo Pasanen Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti Kavi
**Paavo Uotila** (4. huhtikuuta 1881 Urjala – 25. marraskuuta 1964 Urjala) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli useita pääasiassa jugend-tyylisiä rakennuksia Viipuriin.

Henkilöhistoria ja ammattiura
-----------------------------

Uotilan vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Wilhelm Uotila ja Hilma Juhontytär Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 Tampereen lyseosta ja valmistui arkkitehdiksi 1906 Polyteknillisestä opistosta. Uotila työskenteli aluksi eri arkkitehtitoimistoissa, kunnes hänet 1912 valittiin Viipurin kaupunginarkkitehdiksi Johan Blomqvistin jälkeen. Tässä virassa hän oli vuoteen 1928 saakka. Uotila suunnitteli Viipuriin kouluja, sairaaloita ja muita kunnallisia laitoksia ja lisäksi yhteensä 22 kerrostaloa. Hän suunnitteli joitakin rakennuksia myös Lahteen ja Sortavalaan. Rakennukset edustivat tyylillisesti aluksi jugendia ja myöhemmin 1920-luvun klassismia.

Uotilan hankki Viipurista lähdettyään Kankaanpään tilan Urjalasta ja rakensi sinne itselleen kaksikerroksisen asuintalon luonnonkivisine julkisivuineen. Hän suunnitteli myös Urjalan Säästöpankin talon ja useita huviloita yksityishenkilöille. Viipurin kaupunginarkkitehtina häntä seurasi Väinö Keinänen.

Töitä
-----

* 1906 F. Sergejeff ja Pojat, asuin- ja liiketalo, Revonkatu 4, Viipuri
* 1907 Pesosen talo, Kannaksenkatu, Viipuri
* 1908 Asunto Oy Sampo, Papulankatu 2, Viipuri
* 1908 Asuinkerrostalo, Kullervonkatu 10, Viipuri
* 1910 Niklas Milénin talo, Lahti 1910
* 1910 Päivölän talo, Maunun- ja Tottenkadun kulma, Viipuri
* 1911 Juho Peltosen talo, Lahti
* 1914 Papulan kansakoulu, Viipuri
* 1920 Hiekan kansakoulu, Viipuri
* 1921 Johtaja N. Lammetmaan asuintalo, Kullervonkatu 4, Viipuri
* 1921 Viipurin Puhelinyhdistyksen talo (julkisivut arkkitehti Uno Ullberg)
* 1927 Savo-Karjalan Osakepankin talo, Karjalankatu, Viipuri
* 1926-1928 Viipurin kaupunginsairaala
* 1927 Viipurin kaupungin lastenkoti, Talikkala, Viipuri
* 1928 Oy Viljelyksen asuin- ja liiketalo, Punaisenlähteentori, Viipuri

Lähteet
-------

* Ylioppilasmatrikkeli 1900

### Viitteet

1. 1 2 3  Meurman, Otto-Iivari 1976. Viipurin arkkitehdit, ss. 74-79. Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura, Lappeenranta. ISBN 951-95402-2-9 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Riitta Niskanen : Nuoren kaupungin imago : satavuotias Lahti etsii itseään (Arkistoitu – Internet Archive)
**Paavo Veikko Olavi Tyrväinen** (s. 23. tammikuuta 1952 Hankasalmi) on suomalainen yhteiskuntatieteiden maisteri, joka toimi usean eri kunnan johtajana sekä Paimion ja Kurikan kaupunginjohtajana.

Paavo Tyrväinen syntyi maanviljelijä Eino Tyrväisen ja emäntä Aili Koivumäen perheeseen. Tyrväinen valmistui merkantiksi 1970, tuli ylioppilaaksi 1981 ja suoritti yhteiskuntatieteiden maisterin tutkinnon Jyväskylän yliopistossa 1988. Hän toimi verohallinnon palveluksessa 1971–1988 ja kunnanjohtajana Kestilässä 1988–1990, Sonkajärvellä 1990–1996, Liperissä 1996–2002 ja Luumäellä 2004–2008. Paimion kaupunginjohtaja Tyrväinen oli 2002–2004, Kurikan kaupunginjohtajaksi hän tuli vuonna 2009. Kurikan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan vuonna 2008 hän sai 22 ääntä 43:sta. Vuonna 2014 Tyrväinen valittiin Suomen kuntajohtajat ry:n hallituksen puheenjohtajaksi.

Tyrväisen piti jäädä eläkkeelle maaliskuussa 2015, mutta hänen sopimustaan jatkettiin vuoden 2015 loppuun. Tyrväisen seuraajaksi valittiin Anna-Kaisa Pusa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 1049. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Kurikan kaupunginjohtajan valinta lähti oikeuskäsittelyyn. Yle, 5.9.2015. (Viitattu 21.4.2018)
**Hirvijärvi** on matala, runsaskasvustoinen ja peltojen ympäröimä järvi Kurikan kunnassa, entisen Jalasjärven kunnan Hirvijärven kylässä. Pinta-alaa järvellä on 0,75 neliökilometriä, ja se kuuluu Kyrönjoen valuma-alueeseen. Järven pohjoispäässä, paikassa, jossa Hirvijoki ja Hirviluoma laskevat järveen, sijaitsee lintutorni. Myös järven kaakkoispuolella, keskellä järveä sijaitsee lintutorni. Hirvijärven laskujoki on Leväjoki. Vuoden 2011 aikana Hirvijärvi ruopattiin kauttaaltaan ja keväällä 2012 sen vedenpintaa nostettiin noin metrillä. Myös laskujoki Leväjokea uudistettiin.

Järvi lukeutuu Suomenselän alueen parhaimpiin muutonaikaisiin levähdyspaikkoihin. Hirvijärvellä saattaa huhtikuun lopulla nähdä tuhansittain hanhia ja sadoittain joutsenia. Lisäksi tundrahanhia, lyhytnokkahanhia ja pikkujoutsenia tavataan säännöllisesti. Limingan seudun lisäksi järvi on mahdollisesti varmimpia paikkoja, jossa lyhytnokkahanhen voi Suomessa nähdä. Myös jalohaikara, haahka ja mustapyrstökuiri on tavattu Hirvijärvellä. Perinteisesti Hirvijärven alueella on keväisin järjestetty bongauskilpailu, joka kestää viikon.

Lähteet
-------

1. ↑  Jaakko Pöyry Infra: Jalasjärven kunta, Kirkonseudun osayleiskaava, Maisemaselvitys (PDF) *jalasjarvi.fi*.  17.1.2006. Viitattu 16.11.2008. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Tee karttalinkki Kansalaisen Karttapaikka. Viitattu 16.11.2008. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4  Jalasjärven lintupaikat Suomenselän Lintutieteellinen Yhdistys ry.  Arkistoitu 20.2.2005. Viitattu 16.11.2008.
4. ↑  Katajisto, Juha: Kyrönjoen hoitosuunnitelma ja sen laadinta (PDF)  23.11.2001. Länsi-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 16.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilmakuvia järvestä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Richard Franklin** (15. heinäkuuta 1948 Melbourne, Australia – 11. heinäkuuta 2007 Melbourne) oli australialainen elokuvaohjaaja, joka loi uransa pääasiassa Hollywoodissa.

Franklin aloitti ohjaajauransa vuonna 1964 television *Homicide*-jännityssarjan myötä. Tämän jälkeen hän ohjasi *Loveland*-nimisen pornoelokuvan vuonna 1973, mutta jätti lajityypin tekemisen tähän elokuvaan. 

Hänen tuotantonsa on pääasiassa kauhuelokuvapainotteista, mikä sai alkunsa vuonna 1978 valmistuneen *Patrickin* myötä. Australiassa kuvattu elokuva sai palkintoja ympäri maailman ja antoi mahdollisuuden seuraavan elokuvan kuvaamiseen. *Kuolema kyydissä* (*Roadgames*, 1981) kuvattiin vielä Australiassa, mutta pääosiin oli palkattu yhdysvaltalaiset Stacy Keach ja Jamie Lee Curtis. 

Alfred Hitchcockin tyyliä jäljitelleen Franklinin uran seuraava ohjaus oli Hitchcockin vuonna 1960 ohjaaman *Psyko*-kauhuelokuvan jatko-osa, *Psyko II* (1983). Elokuva oli kassamenestys, mutta jäi kauas Hitchcockin alkuperäisestä taiteellisesta saavutuksesta. 

Franklin jatkoi Hollywoodissa ja ohjasi seuraavaksi perhe-elokuvan *Viitta ja tikari* (1984). *Link*-elokuvan – jonka hän kuvasi Isossa-Britanniassa – myötä hän palasi takaisin kauhuelokuvien pariin. *FX2 – murha tilauksesta* (*F/X2*, 1991) oli jatko-osa elokuvalle *F/X*.

Franklin jatkoi draama- ja televisioelokuvien ohjaajana. Vuonna 1995 hän sai Australian elokuvainstituutin palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta. Franklinin viimeiseksi elokuvaksi jäi *Uhka merellä* vuodelta 2003.

Franklin kuoli 11. heinäkuuta 2007 Melbournessa eturauhassyöpään. Hän oli kuollessaan 58-vuotias.

Lähteet
-------

1. ↑  Australian thriller director dies  13.7.2007. The Australian. Viitattu 13.7.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Franklin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Richard Franklin Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Paavo Johannes Wallinheimo** (vuoteen 1906 *Wallin*; 9. kesäkuuta 1897 Pori – 5. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, työnantajajärjestövaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1970.

Wallinheimon vanhemmat olivat rovasti Juho Walfrid Wallin ja Fanny Ellida Nyberg ja puoliso vuodesta 1921 vakuutusvirkailija Lilli Vihelmiina Rosvall. Wallinheimo tuli ylioppilaaksi Mikkelin klassisesta lyseosta 1916 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähkötekniseltä osastolta 1923. Hän aloitti Sähkö Oy AEG:n toimistoinsinöörinä 1921, toimi sitten teknillisen toimiston päällikkönä 1938–1945, teknillisenä johtajana 1946–1948 ja toimitusjohtajana 1949–1952. Sodan jälkeen rauhansopimuksen ehtojen perusteella saksalaisomisteinen Sähkö Oy AEG joutui Neuvostoliiton Suomessa olevan omaisuuden hoitokunnan hallintaan, ja Wallinheimo erosi lopulta tehtävästään 1952. Hän toimi sitten Elektriska Ab Hedengren Sähkö Oy:n sähköosaston päällikkönä ja yhtiön johtokunnassa eläkkeelle jäämiseensä saakka 1971.

Wallinheimo oli Suomen Sähköinsinööriliiton perustajia ja vaikutti sen hallituksessa 1950–1952. Hän toimi myös Suomen Teknillisen Kauppaliiton sähköjaostossa ja Suomen Sähkötukkuliikkeiden Liiton tukkuryhmässä. Hänet valittiin 1946 Sähkötyönantajain Liiton hallituksen jäseneksi, 1952 sen varapuheenjohtajaksi ja 1957 puheenjohtajaksi. Sähköalan työehtosopimusneuvottelujen johtaminen oli hänen hoidettavanaan lähes kaksi vuosikymmentä. Wallinheimo valittiin Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen 1968. Hän perusti Sähköurakoitsija-lehden 1958.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sakari Auvinen: Paavo Wallinheimo *Biografiasampo*. Viitattu 18.6.2023.
2. 1 2 3  Helsingin Sanomat. 17.6.1975. Kuolleita.
Caps Lock -näppäin on tietokoneen näppäimistön vasemmassa reunassa.
Caps Lock valolla
**Caps Lock** eli **aakkoslukko** on pc-tietokoneen näppäimistön näppäin, jota painamalla teksti kirjoitetaan isoilla kirjaimilla siihen asti, kunnes näppäintä painetaan uudestaan. Näppäimistössä voi olla merkkivalo osoittamassa, että näppäin on aktivoitu.

Näppäimen merkitys riippuu käyttöjärjestelmästä ja laiteajurista sekä näppäinasettelusta. Tietokoneilla, jotka eivät ole IBM PC-yhteensopivia, näppäimen vaikutus voi riippua myös laitteistosta. Yleensä se vaikuttaa samalla tavalla kuin vaihtonäppäimen pitäminen kirjoitettaessa painettuna *lähde?*, eli kirjaimet ovat isoja eli versaaleja ja muut kuin kirjainmerkkinäppäimet toimivat myös samalla tavalla kuin vaihtonäppäintä painamalla. Esimerkiksi näppäin "5" tekee numeron "5", jos vaihtonäppäintä ei paineta, ja merkin "%", jos sitä painetaan. Samalla tavalla caps lockia painettaessa sillä näppäimellä saadaan "%, kunnes caps lockia painetaan uudestaan. Toisinaan näppäin vaikuttaa vain kirjaimiin, niin että "5" kirjoittaa aina "5" ellei paineta vaihtonäppäintä.

Jos näppäintä tulee painetuksi turhaan, sen voi poistaa käytöstä esimerkiksi Sharp Keys -ohjelmalla.

Caps lock -päivä
----------------

International Caps Lock Day (suom. *kansainvälinen Caps lock -päivä*) on kaksi kertaa vuodessa vietettävä humoristinen juhlapäivä. Caps lock -näppäimen käyttöä pidettiin erityisesti internetin alkuaikoina huutamisena, eikä sitä suositeltu. Metafilterin käyttäjä Derek Arnold kyllästyi internetissä usein esiintyvään versaaleilla ("isot kirjaimet") kirjoitettuun tekstiin ja päätti 22. lokakuuta 2000, että kaikkien pitäisi vastalauseeksi kirjoittaa yhden päivän ajan vain versaaleilla Caps lock -näppäintä käyttäen. International Caps Lock Dayta ei juhlita virallisena juhlapäivänä missään maassa, mutta se on suosittu internetissä. Vuonna 2009 sitä alettiin juhlia myös 28. kesäkuuta Billy Maysin muistoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Keyboard, Microsoft.com (englanniksi)
2. ↑  (Yama) Neko: Poista Caps lock -näppäin käytöstä *Neko.kapsi.fi*.  6.4.2011.  Arkistoitu 20.3.2017. Viitattu 31.5.2017.
3. ↑  Kauppinen, Jukka: Tänään pidetään caps lock pohjassa *Muropaketti*.  22.10.2009. Viitattu 20.3.2017.
4. ↑  Tänään on virallinen Caps lock -päivä *Stara*.  22.10.2009. Viitattu 20.3.2017.
5. ↑  Pick, Rachel: It's International Caps Lock Day *Motherboard Vice*.  22.10.2015. Viitattu 20.3.2017. (englanniksi)
6. ↑  Caps Lock Day *Days of the Year*. Viitattu 20.3.2017. (englanniksi)
7. 1 2 3  Briann, Matt: Today is International Caps Lock Day, but what is it? *The Next Web*.  22.10.2010. Viitattu 20.3.2017. (englanniksi)
8. ↑  Älä ihmettele isoja kirjaimia - tänään on kansainvälinen caps lock -päivä! *Voice*.  22.10.2010. Viitattu 20.3.2017.
9. ↑  Markkola, Matti: Arvaa mikä päivä tänään on?! *Digitoday*.  22.10.2015. Viitattu 20.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Caps lock** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Caps lock
Richard Hell 2008
**Richard Hell**, (oik. **Richard Meyers**, s. 2. lokakuuta 1949 Lexington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, basisti, lauluntekijä ja kirjailija.

Hell oli keskeinen hahmo New Yorkin CBGB's-klubin ympärille syntyneessä punkilmiössä 1970-luvulla. Legendan mukaan hänen lyhyt pystytukkansa ja risaiset vaatteet toimivat punktyylin innoittajina: manageri Malcolm McLaren lainasi Hellin tyylin Sex Pistolsille, minkä jälkeen siitä tuli kansainvälinen ilmiö.

Richard Hell oli perustamassa Television- ja Heartbreakers-yhtyeitä, mutta hän erosi molemmista ennen ensimmäisiä albumeja. Tämän jälkeen hän jatkoi oman yhtyeensä kanssa. Richard Hell & the Voidoidsin kuuluisin kappale on *Blank Generation* (v. 1977), joka levytettiin yhtyeen ensimmäiselle albumille. Richard Hell & the Voidoidsin toinen ja viimeinen albumi *Destiny Street* julkaistiin viiden vuoden tauon jälkeen vuonna 1982. Tämän jälkeen Hell jätti musiikin teon ja keskittyi kirjoittamiseen. Merkittävin poikkeus tästä on Dim Stars -yhtye, jossa Hell yhdisti voimansa Sonic Youthin muusikoiden kanssa: yhtye äänitti yhden albumin vuonna 1992.

Richard Hellin ensimmäinen romaani *Go Now* julkaistiin vuonna 1996 ja toinen, *Godlike, vuonna* 2005. Hänen runojaan, esseitään ja piirroksiaan on koottu kirjaan *Hot and Cold* (v. 2001). Hell on myös näytellyt Susan Seidelmanin elokuvissa *Smithereens* ja *Missä olet, Susan?*.

Albumit
-------

**Richard Hell & the Voidoids**:

* *Blank Generation* (1977)
* *Destiny Street* (1982)
* *R.I.P. (1984; kokoelma)*
* *Funhunt* (1989; live)
* *Time* (2002; kokoelma)
* *Spurts, The Richard Hell Story* (2005; kokoelma)

**Dim Stars**:

* *Dim Stars* (1992)

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Paavo Mikko Wihuri** (s. 31. tammikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen merenkulkuneuvos, joka on työskennellyt Liikenteen turvallisuusviraston johtajana, Merenkulkulaitoksen meriturvallisuusjohtajana ja Saaristomeren merenkulkupiirin päällikkönä.

Wihuri avioitui nuorena ja aloitti työuransa jo 1960-luvun alussa. Hän valmistui merikapteeniksi Kotkan merenkulkuopistosta vuonna 1976. Hän työskenteli niin valtion (merivoimien) kuin yksityisten yritystenkin palveluksessa, 1970–1980-luvulla myös Etelä-Amerikassa ja Saudi-Arabiassa. Vuonna 1985 hänet kutsuttiin Suomen Meripelastusseuran toiminnanjohtajaksi, ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1993. Tätä seurasi yli kymmenen vuoden päällikköpesti Merenkulkulaitoksessa, jossa hän vastasi Saaristomeren merenkulkupiiristä 1993–2004; laitoksen meriturvallisuusjohtajana hän työskenteli 2005–2009 ja vielä johtajana Liikenteen turvallisuusvirastossa 2010–2011. Häntä on arvostettu johtajana, ja hän on hoitanut useita luottamustehtäviä, esimerkiksi Helsingin raastuvanoikeuden meriasiantuntijajäsenä 1987–1993 ja Forum Marinum -säätiön hallituksessa.

Lähteet
-------

* Auvinen, Sakari: Merenkulkuneuvos Paavo Wihuri (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Mila Rodino** ("Rakas isänmaa") on Bulgarian kansallislaulu. Laulu perustuu Tsvetan Radoslavovin isänmaalliseen lauluun "Gorda Stara Planina", jonka hän kirjoitti ja sävelsi Serbialais-bulgarilaisen sodan aikaan 1885. Laulusta tuli kansallislaulu 1964. Tekstiä on muokattu useaan otteeseen, viimeksi vuonna 1990.

Vuosina 1886–1944 Bulgarian kansallislauluna oli Shumi Maritsa — Шуми Марица ("Kuohu Maritsa, veren punaama").

  

**Мила Родино**

Горда Стара планина,
до ней Дунава синей,
слънце Тракия огрява,
над Пирина пламеней.
Припев:
Мила Родино,
ти си земен рай,
твойта хубост, твойта прелест,
ах, те нямат край.
Паднаха борци безчет
за народа наш любим,
майко, дай ни мъжка сила
пътя им да продължим.

  

**Mila Rodino**

Gorda Stara planina,
do nej Dunava sinej,
slǎnce Trakija ogrjava,
nad Pirina plamenej,
Pripev:
Mila Rodino,
ti si zemen raj,
tvojta hubost, tvojta prelest,
ah, te njamat kraj.
Padnaha borci bezčet
za naroda naš ljubim,
majko, daj ni mǎžka sila
Pǎtja im da prodǎlžim.
Epävirallinen suomennos:

**Rakas isänmaa**

Jylhät Balkanin vuoret,
vieressä siintää Tonava,
aurinko paistaa Traakian yllä,
heijastuen Pirinasta.
Kuoro:
Rakas isänmaa,
olet paratiisi maan päällä,
kauneutesi ja viehättävyytesi,
ah, ne ovat loppumattomat.
Monet soturit antoivat elämänsä
rakkaan kansamme edestä,
äiti, anna meille voimaa
seurata heidän askelissaan.
Toista säkeistöä ei juurikaan käytetä virallisissa yhteyksissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  BULGARIA : National Anthem Mila Rodino *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 25.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Bulgaria National Anthems.info. Viitattu 25.8.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Bulgaria *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 25.8.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Kuuntele Bulgarian kansallislaulu laulettuna
**Richard Garriott** (s. 4. heinäkuuta 1961 Cambridge, Englanti) on yhdysvaltalainen pelisuunnittelija, joka on tunnettu muun muassa *Ultima*-pelisarjan luojana. 

Garriott on kuudes avaruusturisti, nimikkeenä avaruuslennolle osallistuja. Hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-13 kohti Kansainvälistä avaruusasemaa 12. lokakuuta 2008. Garriott palasi Maahan 24. lokakuuta 2008 lennolla Sojuz TMA-12. Richardin isä Owen Garriott toimi NASAn astronauttina.

Garriott on käynyt myös pohjois- ja etelänavalla sekä Mariaanien haudassa.

Huomionosoitukset ja palkinnot
------------------------------

Garriott on voittanut Game Developers Choice Awards *Lifetime Achievement Award* -palkinnon sekä hänet on valittu Academy of Interactive Arts & Sciences *Hall of Fameen*.

Lähteet
-------

1. ↑  Viljamaa, Anne: Pelisuunnittelija Richard Garriottista tuli ensimmäinen ihminen, joka on käynyt pohjois- ja etelänavoilla, maapallon syvimmässä kohdassa sekä avaruudessa *Helsingin Sanomat*.  19.3.2021. Viitattu 18.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Richard Garriott**.
* Profiili MobyGamesissä (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Stefano Vanzina** (19. tammikuuta 1915 Rooma – 13. maaliskuuta 1988 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka muistetaan parhaiten 1950-luvun alun komedioistaan. Hänet tunnetaan taiteilijanimellä **Steno**.

Vanzina opiskeli lakia Rooman yliopistossa ja työskenteli pilalehti *Marc’Aurelion* kirjoittajana. 1930-luvun lopulla hän alkoi käsikirjoittaa ohjaaja Mario Mattolin ja koomikko Erminio Macarion elokuvia. Vanzinan ensimmäinen ohjaustyö oli Mario Monicellin kanssa tehty *Al diavolo la celebrità* ("Piru vieköön kuuluisuudet", 1949). Sen jälkeen hän ohjasi muun muassa 13 Totò-elokuvaa, joihin kuuluu Italian ensimmäinen värielokuva *Totò a colori* ("Totò väreissä", 1952). Vanzinan muista ohjaustöistä tunnetuin on Alberto Sordin tähdittämä *Un americano a Roma* ("Amerikkalainen Roomassa", 1954). Hän teki 1980-luvulle jatkuneen uransa aikana myös useita rikoselokuvia.

Lähteet
-------

* Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

### Viitteet

1. ↑  Moliterno, s. 325.
2. ↑  Moliterno, s. 325–326.

Aiheesta muualla
----------------

* Stefano Vanzina Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Stefano Vanzina Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Nimetty putki** (myös *FIFO* eli *First In, First Out* sen rajatummassa merkityksessä) on prosessien välinen kommunikaatiotapa, joka löytyy jossakin muodossa useista eri käyttöjärjestelmistä.

Unixeissa ja Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä nimettyjä putkia voidaan luoda `mkfifo()` tai vanhemmalla `mknod()` järjestelmäkutsun avulla. Kirjoitus ja lukeminen voidaan tehdä vastaavilla funktioilla kuin tiedostojen lukemiseen ja kirjoittamiseen käytetään. Nimettyjä putkia voidaan myös käsitellä komentoriviltä.

Windowsissa nimettyjä putkia voidaan luoda `CreateNamedPipe()` funktion avulla. Myös OS/2:ssa on tukea nimetyille putkille.

Nimettyyn putkeen liitytään eri prosesseista yhteisellä nimellä, joka prosesseilla on oltava tiedossa. Nimetyllä putkella on tyypillisesti jokin rajallinen maksimikapasiteetti, jonka verran se voi säilöä kerrallaan dataa. Raja voi riippua käytetystä alustasta tai voi olla konfiguroitavissa.

Katso myös
----------

* Unix-putki

Lähteet
-------

* Stevens, W. Richard: *Advanced Programming in the UNIX Environment*. Addison-Wesley, 1993. ISBN 0201563177.

### Viitteet

1. ↑  6.3.3 FIFO Operations *tldp.org*. Viitattu 30.11.2017.
2. ↑  Mitch Frazier: Using Named Pipes (FIFOs) with Bash  27.3.2009. Linux Journal. Viitattu 30.11.2017.
3. ↑  Named Pipes Microsoft. Viitattu 30.11.2017.
4. ↑  Beginning Client/Server Programming: Named Pipes *edm2.com*. Viitattu 30.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* mkfifo The Open Group Base Specifications (englanniksi)
* mknod The Open Group Base Specifications (englanniksi)
**Bengt Hambraeus** (29. tammikuuta 1928 Tukholma – 21. syyskuuta 2000 Apple Hill, Ontario) oli ruotsalais-kanadalainen säveltäjä, urkuri, musiikkitieteilijä ja musiikkipedagogi. Hän sai taiteiden maisterin (1950) ja filosofian tohtorin (1956) arvot Uppsalan yliopistosta, jonka kunniatohtoriksikin hän pääsi vuonna 1992.

Hambraeus opiskeli urkujensoittoa vuosina 1944–1948 Alf Linderin ja musiikkitiedettä 1947–1956 Carl-Allan Mobergin johdolla Uppsalan yliopistossa. Hän sai myös urkujen akustiikan opetusta Ernst Karl Rössleriltä Saksassa vuosina 1949–1952, ja hän oli muiden muassa Olivier Messiaenin opissa Darmstadtissa. Hambraeus liittyi Ruotsin radion palvelukseen vuonna 1957 ja toimi muun muassa tuotantopäällikön tehtävissä vuosina 1968–1972. Vuonna 1972 hän liittyi McGillin yliopiston palvelukseen. Hänelle myönnettiin kuninkaallinen Litteris et Artibus -mitali vuonna 1986.

Hambraeuksen teoksiin lukeutuvat *Rota*-, *Transit*- ja *Transfiguration*-teosten muodostama kokonaisuus orkesterille, nauhalle ja kamarikokoonpanoille, *Constellations*-sarja uruille, lyömäsoittimille, nauhalle ja ihmisäänille sekä oopperateokset *Sagan* (1980) ja *L-oui dire*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Bengt Hambraeus


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Stefanssoninsaari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Stefansson Island |
| Sijainti | 
73°30′N, 105°30′WNunavutKitikmeotin alueKanada |
| Saariryhmä | 
Kanadan arktiset saaret |
| Vesialue | 
MelvillensalmiView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
nimeämätön huippu 290 m |
| Pinta-ala | 
4 463 km² |

Väestö| Asukasluku | 
(asumaton) |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Stefanssoninsaari** (engl. *Stefansson Island*) on saari Pohjois-Kanadassa Nunavutissa Kitikmeotin alueella. Saaren pinta-ala on noin 4 463 km², se on 128. suurin saari maailmassa ja 27. suurin Kanadassa. Saari sijaitsee Victoriansaaressa olevan Storkersoninniemimaan koillispuolella. Saaren pohjoispuolella on Viscount Melville Sound ja itäpuolella M'Clintock Channel. Saaren korkein kohta on nimeämätön huippu, joka kohoaa 290 m merenpinnasta. Saarella ei ole pysyvää asutusta.

Saari on nimetty kanadalaisen tutkimusmatkailija Vilhjalmur Stefanssonin (1879-1962) mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Sea Islands (Arkistoitu – Internet Archive) Natural Resources Canada (englanniksi), (ranskaksi)

StefanssoninsaariStefanssoninsaari
**Maria Therese von Hammerstein Paasche** (1909 - 2000) oli saksalainen kirjallisuuden tutkija, kansallissosialismin vastustaja sekä juutalaisten auttaja. Hänen isänsä oli kenraali Kurt von Hammerstein, joka oli Saksan armeijan komentaja vuosina 1930- 1934 ja Hitlerin vastaisen salaliiton jäsen.  

Paasche sai lapsuudessaan vapaamielisen kasvatuksen ja hänellä oli juutalaisia ystäviä. Hän oli kiinnostunut politiikasta ja huomasi Adolf Hitlerin valtaannousun jälkeen maan muuttuvan diktatuuriksi. Hän ryhtyi salakuljettamaan juutalaisia tuolloin vielä vapaaseen Prahaan, mutta varoitti sikäläisiä kansallissosialistien Tšekkoslovakiaa koskevista aikeista. Tiedot hän oli saanut isältään. 

Maria Paaschen avioliitto kapteeni John H. Paaschen kanssa teki hänestä epäilyttävän hallinnon silmissä. Hänen miehensä oli osittain juutalainen ja erotettu armeijasta muututtuaan pasifistiksi. Pariskunta vieraili Palestiinassa ja heidän palattuaan Saksaan he joutuivat Gestapon kuulusteluihin. Gestapo kuulusteli myös pariskunnan ystäviä ja sukulaisia. Tämän vuoksi he päättivät lähteä Saksasta.

Uudeksi asuinmaaksi tuli Japani. Elämä ei ollut sielläkään helppoa, sillä saksalainen siirtokunta muodostui paljolti kansallissosialismin kannattajista. Japanin viranomaiset tarkkailivat pariskuntaa. Sodan jälkeen John Paasche toimi kielenkääntäjänä yhdysvaltalaisille miehitysviranomaisille. 

Vuonna 1948 pariskunta muutti San Franciscoon, Yhdysvaltoihin. John työskenteli säilyketehtaassa ja Maria siivoojana. Marian onnistui päästä opiskelemaan ja hänestä tuli tutkija ja hän osasi saksaa, venäjää, englantia ja ranskaa. Hänen juutalaisten hyväksi tekemänsä työ oli painua unohduksiin kunnes hänen poikansa otti asian esiin. Toiminnasta tehtiin dokumenttielokuva.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4
2. ↑
3. ↑
**Työläisnainen** oli Yhdysvalloissa vuosina 1930–1936 ilmestynyt kommunistinen naisten viikkolehti.

*Toverittaren* jatkajaksi perustettua *Työläisnaista* julkaistiin aluksi *Työmiehen* yhteydessä Wisconsinin Superiorissa. Vuonna 1931 se siirrettiin New Yorkin Brooklyniin. Alaotsikolla *Amerikan suomalaisten työläis- ja farmarinaisten viikkolehti* ilmestynyt 12-sivuinen julkaisu sisälsi uutisia sekä artikkeleita naisten elämästä ja asemasta. Siinä oli myös mainoksia ja jonkin verran englanninkielistä aineistoa.

*Työläisnaisen* toimittajana työskenteli sen koko ilmestymisajan Evi Suvanto. Lehden levikki oli enimmillään 14 000 kappaletta vuonna 1932. Helmikuussa 1936 sen tilalle perustettiin laajempaa yleisöä tavoitellut *Naisten Viiri*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hoerder, Dirk (ed.): *The Immigrant Labor Press in North America, 1840s-1970s: An Annotated Bibliography. Volume 1: Migrants from Northern Europe*, s. 234. New York, Westport, London: Greenwood Press, 1987. ISBN 0-313-24638-6.
**SKP:n Jyväskylän piirijärjestö** on Suomen kommunistisen puolueen toimintaa Keski-Suomen vaalipiirissä ohjaava järjestö. Jäseniä on ympäri maakuntaa. Jäsenet muodostavat Jyvässeudun, Jämsänkosken, Kypärämäen ja Suolahden osastot, ja osastoista koostuu 1980-luvun puolivälissä perustettu piirijärjestö.

Piirin puheenjohtaja on automaatioasentaja Riikka Kaikkonen. SKP:n Jyväskylän kaupunginvaltuuston valtuustoryhmä 31.5.2017 saakka oli kolmihenkinen. Valtuutettuna toimi sosiaalityöntekijä Riitta Tynjä ja varavaltuutettuina Miguel López sekä kairausetumies Timo Suntioinen.

Järjestön tarkoituksena on työväenluokan ja muiden alistetussa asemassa olevien etujen puolustaminen, päämääränä sosialismi ja kommunismi, kaikenlaisesta riistosta ja alistamisesta vapaa uudenlainen sivilisaatio*lähde?*. Se pyrkii kokoamaan uusliberalismin ja suurpääoman vastaista punavihreää yhteistyötä. Keskeistä tässä on yhteistoiminta rauhan-, ay-, asukas-, ympäristö- ja muissa kansalaisliikkeissä ja sosiaalifoorumeissa.*lähde?*

Järjestö nojaa toiminnassaan Marxin, Engelsin ja Leninin luomaan tieteellisen sosialismin teoriaan.

Järjestöt
---------

* SKP:n Jyvässeudun osasto
* SKP:n Jämsänkosken osasto
* SKP:n Kypärämäen osasto
* SKP:n Suolahden osasto

Vaalit
------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Eduskuntavaalit**

| Vuosi | Edustajat | Äänet |
| --- | --- | --- |
| 1999 | 0 | 1 057 | 0,79% |
| 2003 | 0 | 1 678 | 1,21% |
| 2007 | 0 | 2 368 | 1,67% |
| 2011 | 0 | 802 | 0,5% |
| 2015 | 0 | 639 | 0,4% |

 |   |   | **Kunnallisvaalit**

| Vuosi | Valtuutetut | Äänet |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 1 | 741 | 0,65% |
| 2004 | 2 | 1 454 | 1,21% |
| 2008 | 1 | 1 486 | 1,11% |
| 2012 | 1 | 1 019 | 0,8% |

 |
| **Europarlamenttivaalit**

| Vuosi | Äänet |
| --- | --- |
| 1999 | 491 | 0,88% |
| 2004 | 671 | 0,88% |
| 2009 | 487 | 0,63% |
| 2014 | 366 | 0,4% |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| 
Piirisihteerit
* Saara Kontulainen (1946)
* Satu Kortelainen (2004–2013)
* Riitta Tynjä (2013–)

 | 
Puheenjohtajat
* Riitta Tynjä (–2010)
* Vesa Lankinen (2010–2013)
* Satu Kortelainen (2013–2015)
* Miguel López (2015–)
 |

Lähteet
-------

1. ↑  *Kommunisti* N:o 1–2, 31.1.1946.

Aiheesta muualla
----------------

* SKP:n Jyväskylän piirijärjestön verkkosivusto
* Piirijärjestön Facebook-sivu

Suomen Kommunistisen Puolueen (1996) piirijärjestöt
Etelä-Karjala |
Helsinki |
Häme |
Joensuu |
Jyväskylä |
Kuopio |
Kymenlaakso |
Oulun lääni |
Pohjanmaa |
Satakunnan seutu |
Lapin lääni |
Tampere |
Turku |
Uusimaa
**Paavo Kauko Juhani Valve** (25. huhtikuuta 1922 Helsinki – 30. syyskuuta 2007 Rovaniemi) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Valveen vanhemmat olivat pastori Juho Kauko Kalervo Valve ja Hilja Kosonen ja puoliso vuodesta 1947 Kerttu Kaarina Jutila. Valve tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1942 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1945. Hän suoritti lisäksi opintoja Teknillisen korkeakoulun maanmittauksen opinto-osastolla 1944–1946. Metsätaloudellisen virkatutkinnon Valve suoritti 1946. Hän oli kuljetuspäällikkö Helsingin yliopiston evakuoidun omaisuuden palauttamistoimistossa 1944–1945, maatalousministeriön asutusasiainosaston 74. maanlunastuslautakunnan teknillinen apulainen 1945, 73. maanlunastuslautakunnan metsänhoitaja 1946, Metsähallituksen Uudenmaan hoitoalueen harjoittelija 1946, Helsingin yliopiston maanmittauksen opetuksen avustaja 1946–1947, Metsähallituksen Pohjanmaan piirikunnan Pudasjärven ja Puhoksen hoitoalueiden avustava metsänhoitaja 1947–1949, Perä-Pohjolan piirikuntakonttorin hankintametsänhoitaja 1949–1956, vanhempi hankintametsänhoitaja 1956–1962, piiritarkastaja 1963–1967, ylimetsänhoitaja ja piirikuntapäällikön sijainen 1967–1975 sekä piirikuntapäällikkö 1975–1985. Valveella oli myös lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jäntti, Vesa-Pekka: Metsäneuvos Paavo Valve (1922–2007). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.4.2018. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 13.4.2023.
2. ↑  Jaakko Piironen: Ihmiset. Kuolleet. Metsäneuvos Paavo Valve. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  14.11.2007. Viitattu 13.4.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |