recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hugo Antero Hörtsänä** (5. toukokuuta 1880 Orivesi – 27. tammikuuta 1954 Orivesi) oli suomalainen kotiseutumies, maanviljelijä ja puutarhuri. 

Hugo Hörtsänän vanhemmat olivat maanviljelijä Johannes Hörtsänä ja Vilhelmiina Toikkanen ja puoliso vuodesta 1915 Hilda Maria Lehtonen. Hän kävi kansa- ja maatalouskoulun ja tuli 1905 Ylä-Hörtsänän talon omistajaksi Oriveden Onnistaipaleen kylällä. 1920-luvulla Hörtsänä alkoi tehdä kukka- ja puulajien koeviljelyä yli kolmen hehtaarin alueella. Hänen kotitalonsa ympärille jo 1909 perustamansa arboretum laajeni sisältämään koristepuutarhan tekolammikkoineen ja juhlakenttineen. Ennen sotia siellä arvioitiin olevan yli 1 300 erilaista kasvi-, pensas- ja puulajia. Hörtsänän arboretumia on myöhemmin kunnostettu talkoovoimin ja EU:n rahoituksen turvin. Vuonna 1986 siitä tuli luonnonsuojelulain perusteella rauhoitettu luonnonsuojelualue, jota on sittemmin inventoitu useaan otteeseen. Alueen hoito- ja käyttösuunnitelma laadittiin 1995. 

Hörtsänä harrasti myös kansankulttuuria, keräten muun muassa esineitä ja muistikuvia ja perustaen Oriveden Museoyhdistyksen, jonka puheenjohtajana hän toimi 1932-1937 ja jolle hän lahjoitti huomattavan kokoelman keräämäänsä esineistöä.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 322.
* Tietoja Hortsänän arboretumista (Viitattu 29.7.2018)

### Viitteet

1. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 225. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.

Aiheesta muualla
----------------

* Hannamari Hoikkala : Unohtunut puutarha herää unestaan Orivedellä. Hörtsänän arboretumilla on kiehtova ja monivaiheinen historia, Yle Egenland 27.3.2018
* Kesäisiltä automatkoilta I, Suomen Kuvalehti, 20.08.1927, nro 34, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Oriveteläisen talonpojan loistopuutarha, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 05.06.1932, nro 23, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Oriveden yrttitarha, Seura, 06.10.1937, nro 40, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineisto
Reggio nell’Emilian siluettia
Piazza San Prospero
**Reggio nell’Emilia** on kaupunki Pohjois-Italiassa, Emilia-Romagnan alueella. Siellä asuu runsaat 170 000 asukasta (2015), ja se on Reggio Emilian maakunnan keskuspaikka. Kaupunkia kutsutaan myös nimellä *Reggio Emilia*. Kaupunkilaiset itse kutsuvat kaupunkia yksinkertaisesti Reggioksi. Joissakin muinaisissa kartoissa kaupunki esiintyy myös nimellä Reggio di Lombardia. Vanhakaupunki on muodoltaan kuusikulmainen, mikä johtuu muinaisista muureista. Päärakennukset ovat peräisin 1500–1700-luvuilta. Yhteisön maaperä on täysin tasainen. Crostolojoki kulkee alueen halki.

Kaupunki tunnetaan myös reggiolaisen pedagogiikan syntykaupunkina.

Reggio Emilia -pedagogiikka
---------------------------

Reggio Emilia -pedagogiikan filosofia pohjautuu yhteisön arvoihin, joita ovat lasten ja aikuisten oikeus olla oman elämänsä tärkeitä toimijoita, moninaisuuden kunnioitus, demokratia ja osallisuus, oppiminen, leikki, ilo ja tunteet. Reggiolaista pedagogiikkaa kutsutaankin usein sadan kielen pedagogiikaksi. 

Reggio Emilia -pedagogiikan tärkein työväline on pedagoginen dokumentointi ja tutkiminen. Lapsilähtöiset projekti- ja pienryhmätoiminnat ovat yleisiä tapoja toteuttaa reggiolaista pedagogiikkaa. Sen avulla päiväkotien ja koulujen lasten toiminta tehdään kaikille näkyväksi ja kaikkien reflektion ja suunnittelun pohjaksi. Lisäksi lapset voivat syventää kiinnostuksensa kohteita ja seurata oman kasvamisensa polkuja. Päivähoidon ja koulun työntekijät taas voivat dokumentoimisen ja tutkimisen avulla reflektoida omaa työskentelyään sekä luoda uutta. Vanhemmat ovat mukana lastensa kasvamisessa. Ympäröivä yhteiskunta ja kaikki vierailijat pääsevät lähemmäksi tämän päivän lapsuutta ja sen avulla he voivat reflektoida omaa työtään ja toimintaansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 26.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reggio nell’Emilia** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

Reggio Emilian maakunta
Albinea | Bagnolo in Piano | Baiso | Bibbiano | Boretto | Brescello | Cadelbosco di Sopra | Campagnola Emilia | Campegine | Canossa | Carpineti | Casalgrande | Casina | Castellarano | Castelnovo di Sotto | Castelnovo ne’ Monti | Cavriago | Correggio | Fabbrico | Gattatico | Gualtieri | Guastalla | Luzzara | Montecchio Emilia | Novellara | Poviglio | Quattro Castella | Reggio nell’Emilia | Reggiolo | Rio Saliceto | Rolo | Rubiera | San Martino in Rio | San Polo d’Enza | Sant’Ilario d’Enza | Scandiano | Toano | Ventasso | Vetto | Vezzano sul Crostolo | Viano | Villa Minozzo
**Hugo Hertzberg** (13. lokakuuta 1864 Lauttakylä – 12. huhtikuuta 1947 Porvoo) oli liikemies ja pankinjohtaja 1920-luvulla. Hänen perustamansa Etelä-Pohjanmaan Pankki meni konkurssiin vuonna 1931 suuren kohun saattelemana.

Hertzbergin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Reinhold Hertzberg ja Valborg Haebeth Tryykori. Hän suoritti lukion koulussa Svenska klassiska lyceum i Åbo. Avioliiton hän solmi vuonna 1897 Maria Gabriella Reinin kanssa. Maria Rein oli Thiodolf Reinin tytär.

Hertzberg kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1882. Hän oli sen jälkeen perustamassa Helsinkiin kirjapainoa Lilius & Hertzberg, joka teki melko vaativia painotöitä esimerkiksi 1918 itsenäistyneelle Viron valtiolle. Hertzberg erosi kirjapainon johdosta vuonna 1907, jolloin hänestä tuli Suomen Kauppapankin Helsingin haarakonttorin ensimmäinen johtaja. Samalla Hertzberg pyöritti myös meklariliike *Hertzberg & Co*:ta. Osa tästä yrityksestä muutettiin vuonna 1917 Etelä Suomen Pankki Osakeyhtiöksi. Tämän vaiheen aikana Hertzbergiä syytettiin lehdistössä koronkiskonnasta. Pankki fuusioitiin vuonna 1927 Liittopankkiin. Tämän jälkeen Hertzberg oli Suomen Kauppapankin johtaja, mutta vuonna 1928 hän perusti Lapualle Etelä-Pohjanmaan Pankki Oy:n. Sillä oli parhaimmillaan kuusi sivukonttoria, joista Hertzberg itse johti Helsingin konttoria. Pankki meni konkurssiin lokakuun 1931 lopussa niin, että osakkaat menettivät kaiken sijoittamansa ja tallettajatkin 24 % saatavistaan. Pankin asioita selviteltäessä tuli esille monia väärinkäytöksiä, jotka eivät kuitenkaan olleet Hertzbergin syytä. Tästä huolimatta lehdistö kaatoi epäselvyydet Hertzbergin syyksi, ja hänen maineensa ryvettyi. Hän myös menetti konkurssissa koko omaisuutensa. Hän vetäytyi liiketoiminnasta eläkepäiville Porvooseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vappu Ikonen & Jaakko Autio: *Herra Hertzbergin henkilökohtainen pankkikriisi*, s. 269–285. Teoksessa Keulakuvia ja peränpitäjiä: vanhan ja uuden yhteiskunnan rajalla. Helsinki: Suomen historiallinen seura, 2000. ISBN 951-710-125-2.
2. 1 2  Hugo Hertzberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu. Viitattu 13.6.2014.
3. ↑  Henkilötietoja. Hugo Hertzberg 60-vuotias. (Kansalliskirjasto, digitaaliset aineistot) *Kauppalehti*, 13.10.1924, nro 238. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Mathew Leckie** (s. 4. helmikuuta 1991 Melbourne) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa vuodesta 2017 lähtien saksalaista Hertha Berliniä. Aiemmin hän on Saksassa pelannut Borussia Mönchengladbachissa, FSV Frankfurtissa ja FC Ingolstadt 04:ssä. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki tai hyökkääjä.

Nopeudestaan sekä suoraviivaisesta pelityylistään tunnettu Leckie valittiin Australian joukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Hän on pelannut 63 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Hän pelasi täydet minuutit Australian kaikissa kolmessa ottelussa sekä vuoden 2014 että vuoden 2018 MM-kilpailuissa. 2022 MM-kilpailuissa, alkulohkon ottelussa Tanskaa vastaan Leckie teki Australian ainoan maalin, joka takasi maalle jatkopaikan.

Lähteet
-------

1. ↑  Australia – Record International Players  20.12.2019. rsssf. Viitattu 6.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Mathew Leckie Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Tanskalle jättipettymys! Australia paineli jatkoon 1–0-voitolla, lohkovoittaja Ranska nöyrtyi Tunisialle – Yle seuraa MM-kisoja *Yle Urheilu*.  18.11.2022. Viitattu 30.11.2022.

  

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Ryan
2 Franjic
3 Davidson
4 Cahill
5 Milligan
6 Špiranović
7 Leckie
8 Wright
9 Taggart
10 Halloran
11 Oar
12 Langerak
13 Bozanic
14 Troisi
15 Jedinak
16 Holland
17 McKay
18 Galeković
19 McGowan
20 Vidošić
21 Luongo
22 Wilkinson
23 Bresciano
Valmentaja Postecoglou

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Meredith |
4 Cahill |
5 Milligan |
6 Jurman |
7 Leckie |
8 Luongo |
9 Juric |
10 Kruse |
11 Nabbout |
12 Jones |
13 Mooy |
14 Maclaren |
15 Jedinak |
16 Behich |
17 Arzani |
18 Vukovic |
19 Risdon |
20 Sainsbury |
21 Petratos |
22 Irvine |
23 Rogic |
Valmentaja Van Marwijk

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Atkinson |
4 Rowles |
5 Karačić |
6 Tilio |
7 Leckie |
8 Wright |
9 Maclaren |
10 Hrustic |
11 Mabil |
12 Redmayne |
13 Mooy |
14 McGree |
15 Duke |
16 Behich |
17 Devlin |
18 Vukovic |
19 Souttar |
20 Deng |
21 Kuol |
22 Irvine |
23 Goodwin |
24 King |
25 Cummings |
26 Baccus |
Valmentaja Arnold

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Hugo Hagen** (1818–1871) oli saksalainen kuvanveistäjä.

Hagen oli Ludwig Wilhelm Wichmannin oppilas. Vuosina 1842–1857 hän oli avustajana Christian Daniel Rauchin studiossa, missä hän auttoi luomaan Berliinin Unter den Lindenille pystytetyn Fredrik Suuren patsaan, Humboldtin yliopistoon pystytetyn Albrecht Traerin patsaan sekä Königsbergiin pystytetyn Immanuel Kantin patsaan. Vuonna 1865 hänestä tuli Rauch-museon johtaja. Hermann Schievelbeinin varhaisen kuoleman jälkeen hän auttoi valmistamaan Heinrich Friedrich Karl vom Steinin muistomerkin. Hän auttoi myös Rudolf Siemeringiä viimeistelemään Johann Gottfried Schadowin teoksen *Münzfrieses* ("Kolikoiden jähmettymisiä"), joka sijaitsee Berliinin vanhassa rahapajassa. Monet hänen oma teoksensa jäivät kuitenkin keskeneräisiksi hänen kuollessaan.

Huomattavimmat teokset
----------------------

* 1860/1861: Ryhmä "Armo Pegasuksen kanssa" Altes-museon katolla
* 1862: Fredrik Vilhelmin muistomerkki
* 1862: kreivi Brandenburg Leipziger Platzilla
* 1866/1869: Johann Gottfried Schadow -monumentti Altes-museon kuistilla
* 1866/1869: Powerscourt Estate, County Wicklow, Irlanti.
* Kaksi siivekäshevosta "Triton-järvelle" ja "Maine" ja "Voitto" -allegoriset hahmot Rauchin suunnitteleman jälkeen. 1866: "Wrangelbrunnen" (suihkulähde) kenttä marsalkka Friedrich von Wrangelin kunniaksi. Suihkulähde valmistui ja asennettiin vasta vuonna 1877. Alun perin Kemperplatzilla, se on nyt Urbanstraßen ja Grimmstraßen kulmassa Berliinissä-Kreuzbergissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hugo Hagen 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Näkemä** on tietekniikassa käytettävä käsite alueesta, jonka tienkäyttäjä pystyy havaitsemaan. Näkemiä tarvitsevat kaikki tienkäyttäjät, mutta tienkäyttäjän liikennenopeus vaikuttaa merkittävästi näkemän pituuteen.

Pysähtymisnäkemä
----------------

Pysähtymisnäkemällä tarkoitetaan tienkäyttäjän eteensä näkemää matkaa, joka vaaditaan mitoitusnopeudesta pysähtymiseen. Näkemässä huomioidaan reaktioaikana kuljettu ja jarruttamisen aikana edetty matka. Mitä suurempi on väylän mitoitusnopeus sitä pidempi on vaadittava pysähtymisnäkemä jarrutusmatkan kasvaessa. Pysähtymisnäkemä on liikenneturvallisuuden kannalta vähimmäismatka, joka jokaisen tienkäyttäjän tulee nähdä eteensä.

Kohtaamisnäkemä
---------------

Kohtaamisnäkemässä huomioidaan vastakkaisista suunnista toisiaan lähestyvien tienkäyttäjien mahdollisuus pysähtyä ennen yhteentörmäystä. Kohtaamisnäkemä on kaksi kertaa pysähtymisnäkemän mittainen.

Ohitusnäkemä
------------

Ohitusnäkemä on matka, jonka eteenpäin näkeminen on välttämätöntä turvalliseen ohitukseen.

Liittymisnäkemä
---------------

Liittymisnäkemä on matka, joka väistämisvelvollisen tienkäyttäjän tulee nähdä eteensä tasoliittymää lähestyessään.

Näkemäeste
----------

Fyysinen rakenteen, kasvillisuuden tai maastonmuodon aiheuttama näkyvyyden estyminen on näkemäeste. Osa näkemäesteistä voidaan poistaa esim. louhimalla kalliota tai kaatamalla puustoa, mutta toisinaan joudutaan asettamaan tienkäyttäjille rajoituksia näkemäesteen takia. Esimerkiksi liittymäalueella sijaitseva näkemäeste voi vaatia pakollisen pysähtymisen liittymisnäkemän ollessa puutteellinen.

Näkemäalue
----------

Näkemäalueella varmistetaan liittymisnäkemä väistämisvelvollisille tienkäyttäjille. Tiesuunnitelmassa tulee lain mukaan esittää näkemäalueet tasoliittymiin ja -risteyksiin. Näkemäalueelle ei saa rakentaa ja ELY-keskuksella on oikeus poistaa lainvoimaisen tiesuunnitelman näkemäalueilta mahdolliset näkemäesteet. Näkemäalueseen liittyvät kiellot ja oikeudet on määritetty laissa liikennejärjestelmistä ja maanteistä (45 §). 

Näkemäalue merkitään tiesuunnitelmaan suunnitelman valmistuessa voimassa olevan väyläviraston esitystapaohjeen mukaisesti. Jos näkemäalue mahtuu kokonaisuudessaan tiealueelle, ei sitä merkitä erikseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Edita Publishing Oy: FINLEX ® - Ajantasainen lainsäädäntö: Laki liikennejärjestelmästä ja maanteistä 503/2005 *www.finlex.fi*. Viitattu 10.10.2022.
2. ↑  Ohjeluettelo *Väylävirasto*. Viitattu 10.10.2022.
*Tämä artikkeli käsittelee antiikin aikaista kaupunkia. Agrínio on myös nykyinen kaupunki.*

**Agrinion** (m.kreik. Ἀγρίνιον, lat. *Agrinium*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aitoliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Agrínion kunnan alueella lähellä Megáli Chóran kylää, noin kolme kilometriä luoteeseen nykyisestä Agrínion kaupungista.

Maantiede
---------

Agrinion oli rakennettu Akheloos-joen itäpuolelle etelään Stratoksen kaupungista. Se sijaitsi Aitolian ja Akarnanian luonnollisella rajaseudulla. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä tasankoa, ja sen pohjoispuolella kohosivat Panaitolikos-vuoret.

Historia
--------

Agrinionin paikalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella kaudella. Erään näkemyksen mukaan kaupungin nimi on peräisin seudulla muinoin asuneesta agraialaisten tai agrailaisten kansasta. Toisen tulkinnan mukaan se viittaisi alueella palvottuun metsästyksenjumalaan Apollon Agraiokseen. Kreikkalaisessa mytologiassa Agrinionin eponyymi heeros ja perustaja oli Agrios, joka oli Porthaonin poika ja Aitoloksen, Endymionin pojan sukua.

Kaupungin historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Akarnanialaiset valtasivat kaupungin vuonna 314 eaa. ja se oli akarnanialaisten hallussa myös, kun Kassandroksen joukot marssivat seudulle auttamaan näitä aitolialaisia vastaan. Kun Kassandroksen joukot palasivat Makedoniaan, aitolialaiset valtasivat ja tuhosivat kaupungin ja surmauttivat suuren osan väestöstä.

Nykyinen Agrínion kaupunki on syntynyt lähelle osmanivallan aikana, jolloin se tunnettiin nimellä Vrachóri, turkiksi Imbrahoar. Se on myöhemmin ottanut antiikin aikaisen kaupungin nimen.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaupungin paikalta on löydetty noin kahden kilometrin pituisten kaupunginmuurien jäänteitä sekä erinäisten rakennusten perustuksia. Näistä merkittävin ovat stoan eli pylväshallin rauniot kaupungin agoran alueella nykyisen Megáli Chóran kylän itäpuolella. Ne kaivettiin esiin vuonna 1928.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "142 Agrinion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "AGRINION Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3  Smith, William: "Agrinium", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Agrinion *Pleiades*. Viitattu 1.11.2017.
5. 1 2  Ιστορἰα του Αγρινίου *Agrinio Memories*. Viitattu 1.11.2017.
6. 1 2 3  Ιστορία City of Agrinio.  Arkistoitu 8.11.2017. Viitattu 1.11.2017.
7. ↑  Το Αρχαίο Αγρίνιο σε φωτογραφία του 1928, που ξαναθάφτηκε… *Agrinio News*.  20.2.2016.  Arkistoitu 2.8.2016. Viitattu 1.11.2017.
8. ↑  Η στοά στην αγορά του Αρχαίου Αγρινίου *Agrinio News*.  17.8.2017.  Arkistoitu 23.10.2017. Viitattu 1.11.2017.
**Toukola** on Aleksis Kiven luoma kuvitteellinen maalaiskylä. Paikka esiintyy Kiven pääteoksessa *Seitsemän veljestä* (1870).

Sijainti ja esikuva
-------------------

*Seitsemän veljeksen* pohjalta laaditussa kartassa Toukola on sijoitettu seitsemän veljeksen omistaman Jukolan maatilan länsipuolelle. Jukolan päätalo sijaitsee aivan Toukolan tuntumassa, Jukolan takamaa Impivaara, jonne veljekset pakenevat yhteiskuntaa, puolestaan sijaitsee kauempana pohjoisessa. *Seitsemässä veljeksessä* Jukolan veljessarja joutuu useaan kertaan konfliktiin toukolaisten kanssa. Kivi kutsuu Toukolan asukkaita toukolaisiksi.

Toukolan esikuvana on usein pidetty joko Palojoen tai Pukkilan kylää. Kumpainenkin sijaitsee Nurmijärvellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Seitsemän veljestä.net / Juoni ja kartta *Seitsemän veljestä.net*.  Arkistoitu 16.5.2016. Viitattu 2.5.2016.
2. ↑  Sihvo, Hannes: Aleksis Kivi: Suomen kansalliskirjailija / Aleksis Kiven maisemat / Aleksis Kiven jalanjäljillä / Ojakkalaan ja Pukkilaan *Aleksis Kivi: Suomen kansalliskirjailija*.  Arkistoitu 2.6.2016. Viitattu 2.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksiskivi-kansalliskirjailija.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Agrippan muistomerkki** oli antiikin aikainen muistomerkki Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Muistomerkistä on säilynyt nykyaikaan vain sen jalustana toiminut pylväs.

Muistomerkki rakennettiin alun perin hellenistisellä ajalla vuonna 178 eaa. Sen rakennutti Pergamonin kuningas Eumenes II juhlistaakseen voittoaan Panathenaia-juhlien valjakkoajoissa. Muistomerkin pylvään päällä oli pronssinen luonnollisen kokoinen nelivaljakko, jota ohjastivat Eumenes ja hänen veljensä Attalos II. Veljekset rakennuttivat Ateenaan myös muun muassa Eumeneen stoan ja Attaloksen stoan. Nykyisen nimensä muistomerkki sai, kun ateenalaiset omistivat sen roomalaisella ajalla vuonna 27 eaa. keisari Augustuksen vävylle Marcus Agrippalle kiitokseksi tämän Agoralle rakennuttamasta Agrippan odeionista.

Agrippan muistomerkki sijaitsee Propylaian länsipuolella porttirakennuksen pohjoissiiven edustalla. Muistomerkin säilynyt jalusta on tehty Hymettos-vuoren siniharmaasta marmorista, ja sen korkeus on 8,9 metriä. Se on rakennettu kiviselle, porrastetulle jalustalle, jonka koko on 3,8 × 3,3 metriä ja korkeus 4,5 metriä. Muistomerkki kohoaa yhtä korkealle kuin etelämpänä sijaitseva Athene Niken temppeli. Pylväässä on Agrippalle osoitettu omistuskirjoitus, jonka alla on jäännöksiä varhaisemmasta, poispyyhitystä Eumenes II:n omistuskirjoituksesta. Agrippalle osoitettu kirjoitus kuuluu:

(Ὁ δῆ)μος Μ(ᾶρκον) Ἀγρίππα(ν)
Λε(υκίου) υἱόν
τρὶς ὕ(πατ)ον τὸν (ἑ)α(τ)οῦ
ε(ὐερ)γέτη(ν).
"Kaupunki (omisti tämän) Marcus Agrippalle
Leuciuksen pojalle
kolmasti konsulille (ja) omalle
hyväntekijälleen."

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pedestal of Agrippa Ministry of Culture and Sports. Viitattu 4.4.2016.
2. ↑  The Monument of Agrippa in the Acropolis of Athens *City of Athens*. Viitattu 4.4.2016.
**Greta Klärich** (14. maaliskuuta 1881 – 13. syyskuuta 1968) oli suomalainen kansalaisaktiivi, joka oli tuomassa neuvolatoimintaa Suomeen.

Pankkineitinä työskennellyt Klärich perusti vuonna 1904 Suomen ensimmäisen maitopisara-asemaksi kutsutun lastenneuvolan. Hän oli tutustunut ranskalaisperäiseen maitopisara-aatteeseen vieraillessaan Ruotsin Göteborgissa. Toiminnan ajatuksena oli kerätä äidinmaitoa vapaaehtoisilta luovuttajilta ja jakaa sitä valvotuissa ja hygieenisissä oloissa eniten tarvitseville imeväiskuolleisuuden alentamiseksi. Maitopisara-asemia ylläpitämään perustettiin seuraavana vuonna Klärichin aloitteesta Maitopisarayhdistys. Klärich toimi pitkään yhdistyksen ylitarkastajana sekä sen johtokunnan puheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä. Yhdistys alkoi vuonna 1908 kerätä Klärichin ehdotuksesta rahaa myymällä vapun aikaan vappukukkia, mikä oli myös Ruotsista saatu idea. Niitä myydään edelleen, ja ne ovat nykyään Suomen vanhin hyväntekeväisyysmerkki. Maitopisara-asemat muutettiin vuoden 1944 jälkeen kunnallisiksi neuvoloiksi ja itse yhdistys sulautui vuonna 1976 Folkhälsaniin. Klärich kuului myös vuonna 1935 perustetun Ihmisoikeuksien Liiton johtoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Hietaniemen vanha hautausmaa, Helsinki: Greta Klärich[vanhentunut linkki] Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 26.8.2020.
2. 1 2 3  Vappukukka Kansallismuseo. Viitattu 26.8.2020.
3. ↑  Aura Korppi-Tommola: Neuvontatyö alkoi 1890-luvulla Arvo Ylppö -sivusto. Viitattu 26.8.2020.
4. ↑  80-vuotiata (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 14.3.1961, s. 10, HS Aikakone. Viitattu 26.8.2020.
5. ↑  Juhana Salojärvi: "Ihmisoikeusajattelu Suomessa 1930-luvulla – Suomen ihmisoikeuksien liitto osana kansainvälistä ihmisoikeuksien historiaa", *Historiallinen aikakauskirja* 3/2018, s. 261.
**Opetusalan eettinen neuvottelukunta** on valtakunnallinen riippumaton elin, joka ottaa kantaa opetusalan eettisiin kysymyksiin ja edistää keskustelua opettajan ammattietiikasta.

Neuvottelukunnan ohjesäännön mukaan OAJ:n hallitus, opetusalan viranomaiset, jäsenistö, työantaja, vanhemmat ja opiskelijat voivat pyytää neuvottelukunnalta kannanottoja ja lausuntoja opetusalan ammattietiikkaan liittyvistä kysymyksistä.

Eettinen neuvottelukunta on muun muassa laatinut opettajien eettisen ohjenuoran, Comeniuksen valan. Neuvottelukunta on ottanut kantaa muun muassa seurustelusuhteista oppilaitoksissa (2020), opettajan roolista sosiaalisessa mediassa (2019) sekä arvioinnista (2018).

Neuvottelukunnan toimikaudella 2020–2023 puheenjohtajana toimii Arno Kotro. Muut jäsenet ovat professori ja varapuheenjohtaja Mirjam Kalland, yliopistonlehtori ja dosentti Liisa Hakala, päätoimittaja Jaakko Heinimäki ja professori Jouni Välijärvi.

Lähteet
-------

1. ↑  Eettinen neuvottelukunta - OAJ *OAJ*.  Arkistoitu 24.2.2016. Viitattu 6.2.2017.
2. ↑  Eettinen neuvottelukunta - OAJ *OAJ*.  Arkistoitu 13.2.2018. Viitattu 18.6.2018.
3. 1 2  Opetusalan eettinen neuvottelukunta OAJ. Viitattu 11.12.2021.
**Riku Petteri Laine** (s. 14. toukokuuta 1997) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä tai iso laitahyökkääjä. Kaarinan Uran kasvatti Laine on saavuttanut Salon Vilppaassa muun muassa Suomen cup -mestaruuden vuonna 2019 sekä SM-hopeaa vuosina 2018 ja 2019.

Pelaajaura
----------

Laine on Kaarinan Uran kasvatti ja pelasi seuran nuorisojoukkueissa B-poikien SM-sarjaa vuosina 2011–2013 ja A-poikien SM-sarjaa vuosina 2012–2015. A-pojissa hän saavutti ikäluokan SM-hopeaa vuonna 2014. Laine oli nuorisoikäluokissa maan parhaita pelaajia ollen muun muassa B-poikien SM-sarjakaudella 2012–2013 sarjan kori- ja levypallokuningas. Hän pelasi Suomen juniorimaajoukkueissa ja kuului alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon ikäluokan vuoden 2015 EM-kilpailuissa.

Vuosina 2012–2016 Laine pelasi Urassa miesten valtakunnallisissa divisioonissa. Keväällä 2016 hän pelasi myös Forssan Koripojissa ja teki Korisliigassa pelanneen Salon Vilppaan kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan Laine pelasi M1DB:ssä*selvennä* PeU:n joukkueessa. Lokakuussa Laine ja Vilpas tekivät kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 hän haki peliaikaa Urasta ja kaudella 2018–2019 LoKoKo Bisonsista. Vilppaassa Laine saavutti SM-hopeaa vuosina 2017 ja 2018, Suomen cup -mestaruuden vuonna 2019 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2020. Laine oli mukana voittamassa Vilppaan ensimmäistä SM-kultaa 2021. Laine teki seuran kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen, joka ylettyy vuoteen 2024 asti.

Saavutukset
-----------

* SM-kultaa 2021
* SM-hopeaa 2018 ja 2019
* Suomen cup -mestaruus 2019
	+ Suomen cupin hopeaa 2020

Lähteet
-------

* Riku Laine Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

1. ↑  Maajoukkuetilastot – Suomen Koripalloliitto
2. 1 2  Riku Laine – Suomen Koripalloliitto*lähde tarkemmin?*
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Riku Laine Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
**Loftleiðir Icelandic Airlinesin lento 001** oli kansainvälinen tilauslento Saudi-Arabian Jeddasta Indonesian Juandaan Sri Lankan Bandaranaiken kautta. 15. marraskuuta 1978 lähestyessään välilaskukohdettaan lentoa operoinut DC-8 putosi maahan. Koneessa olleista 262 matkustajasta ja miehistön jäsenestä 183 sai surmansa. Kyseessä on Sri Lankan toiseksi pahin lento-onnettomuus.

Kone oli lähtenyt Jeddasta kello 12.58 UTC-aikaa. Koneessa oli pääosin indonesialaisia hadž-pyhiinvaeltajia matkalla Mekkaan. Lennon oli tarkoitus pysähtyä Sri Lankassa tankkausta ja miehistönvaihtoa varten. Kun miehistö otti yhteyttä aluejohtoon kello 22.53.24, he pyysivät laskeutumiseen kiitotietä 22, mihin he saivat luvan. Miehistön vaihtaessa lennonjohdolle kello 23.06.32 heidän annettiin suorittaa mittarilähestyminen kohti kiitotietä 22, lentopinnalla 20. Kun lennonjohto pyysi miehistöä ilmoittamaan, kun saavat kiinni lähestymispaikantimista, vastaus kuului, mutta itse ilmoitusta ei. Viimeinen yhteydenotto koneeseen oli, kun lennonjohto varoitti miehistöä heidän ollessa hieman sivussa laskeutumislinjaan nähden. 

Lennonjohdon huomatessa koneen olevan liian matalalla hän varoitti miehistöä kahdesti, mutta jostain syystä kommunikoi väärällä taajuudella. Kone katosi näköpiiristä ja pian putosi viljelyalueelle noin kahden kilometrin päähän kiitotiestä kello 23.28. 

Onnettomuuden syyksi todettiin muun muassa se, että miehistö ei seurannut oikeita menettelytapoja lähestymisen aikana. Miehistö oli laskeutunut minimikorkeuden alapuolelle, eikä kukaan katsonut vajoamisnopeutta, joka oli liian suuri.

Lähteet
-------

Tutkintakomission virallinen onnettomuusraportti, julkaistu 1979

### Viitteet

1. ↑  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 8.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2   Onnettomuusraportti, osa 2
3. ↑  Onnettomuusraportti, osa 16
**Operation Wandering Soul** (suom. *Operaatio vaeltava sielu*) oli Yhdysvaltojen propagandakampanja Vietnamin sodassa.

Operaatio perustui monen vietnamilaisen uskomukseen *vaeltavasta sielusta.*

> »
> 
> 
> Vietnamilaisen uskomuksen mukaan kuolleet tulee haudata kotimaahansa tai heidän sielunsa vaeltavat päämäärättömästi kivussa ja kärsimyksessä. Vietnamilaiset ajattelevat, että jos ihminen on huonosti haudattu, hänen sielunsa vaeltaa päämäärättömästi.
> 
> 
> » 
> 
> 

Yhdysvaltalaiset insinöörit nauhoittivat aavemaisia ja sekavia ääniä useita viikkoja, joiden esitettiin olevan kuolleiden Vietkongin sotilaiden vaeltavia sieluja. Operaation tarkoituksena oli aiheuttaa kauhua vihollisessa. Tehtävän perustana oli saada Vietkong pakenemaan tai antautumaan. Helikopterit joskus kailottivat kaiuttimista nauhoitusta. Nauhoitusta erityisesti toistettiin yöllä viidakoissa.

Joskus Wandering Soul -nauhoitusta käytettiin muiden nauhoitusten kera, jotta pelkoa viholliseen saataisiin tuotettua entistä enemmän. Eräs entinen 6. PSYOP -pataljoonan sotilas sanoi

> »Tiedättekö mitä teimme Nui Ba Denin vuorella vuonna 1970? 6. PSYOP sai ilmavoimien pilotin lentämään Bangkokiin eläintarhaan nauhoittamaan aitoa tiikerin karjumista. Meillä oli Chieu Hoi -sotilas, joka meni vuorelle kertomaan Vietkongille, että tiikeri on hyökkäämässä Vietkongin kimppuun lähiaikoina. Me lisäsimme Wandering Soulin nauhoitukseen tiikerin karjumista ja kaksi miestä meni vuoren lähettyville soittamaan nauhoitusta. 150 Vietkongin jäsentä tuli alas vuorelta myöhemmin.» 
> 
> 

Operaation lopputulos on tuntematon. Vietkong yleensä vastasi nauhoitukseen ampumalla.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  SGM Herbert A. Friedman (Ret.): The Wandering Soul *Patrol Craft Fast*.  December 31, 2005. Robert B. Shirley. Viitattu 29.11.2006.
2. ↑  The Quiet Mutiny (1970) vietnam interviews part 1 YouTube. Viitattu 23.1.2020. (englanniksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Grete Waitz** (o.s. **Andersen**, 1. lokakuuta 1953 Oslo – 19. huhtikuuta 2011 Oslo) oli norjalainen kestävyysjuoksija.

Waitz kilpaili nuoruudessaan keskimatkoilla ja osallistui Münchenin olympialaisiin 1 500 metrin juoksukilpailuun. Tämän jälkeen hän alkoi siirtyä pidemmille matkoille. Vuonna 1975 hän teki kahdesti 3 000 metrin maailmanennätyksen. Vuonna 1978 hän osallistui New Yorkin maratonille, jonka voitti. Seuraavana vuonna hän rikkoi ensimmäisenä naisena kahden ja puolen tunnin haamurajan saavuttamalla ajan 2.27.33. Hän voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden viisi kertaa (1978–1981, 1983) ja sijoittui kolmanneksi kaksi kertaa.

Helsingin MM-kilpailuissa 1983 Waitz voitti maratonin kolmen minuutin erolla kakkoseen. Seuraavana vuonna Los Angelesin olympialaisissa hän sijoittui hopealle. Hän voitti urallaan New Yorkin maratonin yhdeksän kertaa (1978–1980, 1982–1986, 1988) sekä Lontoon maratonin kahdesti (1983 ja 1986).

Waitzin patsas on Oslon Bislett Stadionin ulkopuolella. Hänen mukaansa on myös nimetty juoksukilpailuja. Waitz harrasti juoksua huippu-urheilu-uransa jälkeenkin ja järjesti juoksutapahtumia, joissa pyrki jakamaan tietoa kestävyysjuoksusta ja terveydestä. 

Vuonna 2005 julkisuuteen tuli tieto, että hän sairastaa syöpää. Hän kuoli syöpään huhtikuussa 2011.

Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Waitzin kuvan yhden Boeing 787-8 -koneensa pyrstöön.

Waitzin kuva Norwegianin Boeing 787:n pyrstössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Grete Waitz, Muistot *Helsingin Sanomat*.  18.4.2011. Viitattu 2.7.2017.
2. ↑  Fraioli, Mario: Marathon Great Grete Waitz Passes Away  19.4.2011. Competitor. Viitattu 19.4.2011. (englanniksi)
3. ↑  LN-LND Norwegian Long Haul Boeing 787-8 Dreamliner Planespotters.net. Viitattu 15.2.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Grete Waitzin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Naisten maratonin maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Grete Waitz |
1987: Rosa Mota |
1991: Wanda Panfil |
1993: Junko Asari |
1995: Manuela Machado |
1997: Hiromi Suzuki |
1999: Jong Song-ok |
2001: Lidia Șimon |
2003: Catherine Ndereba |
2005: Paula Radcliffe |
2007: Catherine Ndereba |
2009: Bai Xue |
2011: Edna Kiplagat |
2013: Edna Kiplagat |
2015: Mare Dibaba |
2017: Rose Chelimo |
2019: Ruth Chepngetich |
2022: Gotytom Gebreslase |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Trove
* Tilastopaja 🔒

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Teksti saksalaisessa Speyerin kaupungissa sijaitsevassa suihkukaivossa.
**Ich hatt' einen Kameraden** (*Oli aseveikko mulla*, virallinen, mutta harvoin käytetty nimi on **Das Lied vom guten Kameraden**, *Laulu hyvästä toverista*) on saksalainen sotilaslaulu, jota käytetään erityisesti sotilashautajaisissa. Sen on sanoittanut Ludwig Uhland vuonna 1809 Tübingenissä, sävellyksen on tehnyt Friedrich Silcher vuonna 1825. Laulun on kääntänyt suomeksi Reino Hirviseppä nimellä *Oli aseveikko mulla*.

Teksti
------

Ich hatt' einen Kameraden,
Einen bessern findst du nit.
Die Trommel schlug zum Streite,
Er ging an meiner Seite
In gleichem Schritt und Tritt.
Eine Kugel kam geflogen,
Gilt's mir oder gilt es dir?
Ihn hat es weggerissen,
Er liegt mir vor den Füßen,
Als wär's ein Stück von mir.
Will mir die Hand noch reichen,
Derweil ich eben lad.
Kann dir die Hand nicht geben,
Bleib du im ew'gen Leben
Mein guter Kamerad!

Käyttö
------

Laulu "Ich hatt’ einen Kameraden" kuuluu keskeisenä osa Saksan liittotasavallan armeijan, Bundeswehrin, suruseremonioihin. Se soitetaan poikkeuksetta sotilashautajaisissa tai sotilaallisissa surujuhlissa. Laulua käytettiin samassa tarkoituksessa ja Saksan keisarikunnan armeijoissa, Weimarin tasavallan Reichswehrissä ja Kolmannen valtakunnan Wehrmachtissa. Myös Itävallan armeija käyttää laulua vastaavalla tavalla. Kyseessä on siis eräänlainen saksalainen vastinen suomalaiselle laululle "Oi kallis Suomenmaa". Laulu kuuluu myös harvinaiseen, *Der kleine Zapfenstreich* -nimiseen katselmukseen, jossa muistetaan kaatuneita sotilaita. 

Laulua soitettaessa univormuun pukeutuneiden sotilaiden on tehtävä kunniaa, sama koskee myös univormupukuisia poliiseja ja muodollisesti jopa Saksan Punaisen ristin työntekijöitä, jos he käyttävät (nykyään harvinaista) univormua. Ainoastaan kansallislaululle annetaan samanlaiset kunnianosoitukset.

Laulu "Ich hatt’ einen Kameraden" voidaan soittaa myös siviilihautajaisissa, jos vainaja on ollut armeijan palveluksessa, vuoristojääkäri tai sotaveteraani. Se on kuitenkin selvästi suomalaista käytäntöä harvinaisempaa. Laulu liittyy myös saksalaisen kaatuneiden muistopäivän, Volkstrauertagin, seremonioihin. Myös Saksan liittotasavallan parlamentissa Bundestagissa laulu soitetaan, kun muistetaan kaatuneita ja sodassa menehtyneitä.

Itävallassa laulu soitetaan myös palomiesten hautajaisissa ja palokuntien muistaessa kaatuneita tovereitaan pyhäinpäivänä. Saksassa se kuuluu myös joidenkin opiskelijayhdistysten jäsenten hautajaisrituaaleihin.

Espanjassa sitä soitettiin muun muassa sisällissodan muistomerkin Kaatuneiden laaksossa (Valle de los Caídos) vihkiäisissä 1972 Francon läsnä ollessa.

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Minulla oli toveri*** 

* *Die heimliche deutsche Hymne*, artikkeli laulun historiasta (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* *Ich hat' einen Kameraden* Ranskan muukalaislegioonan esittämänä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Der gute Kamerad, laulettuna (zip Datei 1,7MB) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Margareta (Greta) Ester Ingeborg Schalin** (s. *Kegel*, 20. marraskuuta 1897 Turku – 22. maaliskuuta 1993 Turku) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Schalinia on pidetty yhtenä Suomen parhaista kukkamaalareista ja häntä on kutsuttu Suomen kukkamaalauksen äidiksi yhdessä Anna Snellmanin kanssa.

Schalinin vanhemmat olivat kirjansitojamestari Hermann Kegel ja Edla Kegel (s. Ahlgren). Hän opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1915–1918. Vuonna 1921 hän avioitui häntä koulussa opettaneen Teodor Schalinin kanssa, joka oli myös taitava graafikko. Aluksi Schalin teki pääasiassa akvarelleja ja grafiikkaa, mutta vuodesta 1945 lähtien hän suuntautui öljymaalaukseen. Hän maalasi erityisen mielellään luonnonkukkia, joita hänelle toivat muun muassa monet turkulaiset lapset sekä kukkakauppiaat. Vaikka Schalin tunnetaan parhaiten juuri kukkamaalauksistaan, hänen teostensa aiheina oli myös maisemia, kaupunkinäkymiä ja sisätiloja. Vanhemmiten hänen teoksensa muuttuivat yhä modernimmiksi, ja hän maalasi useita voimakkaimmista kukka-asetelmistaan vasta noin 90-vuotiaana.

Schalin toimi Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa myös opettajana.

Lähteet
-------

* Uppslagsverket Finland
* Antiikin lumoissa: Kukkamaalausten äiti; Greta Kegel Turun Sanomat 31.7.2004
* Kuvataiteilijamatrikkeli
* Oravien aarteita: Greta Schalin (1897–1993)

Aiheesta muualla
----------------

* Schalin, Greta s. 1897 – k. 1993. Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
* Artikkeli Schalinista Suomen Turku -lehdessä 4/1977 s. 42–43

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Operation Stealth** (Yhdysvalloissa nimellä **007: James Bond - The Stealth Affair**) on Delphine Softwaren kehittämä seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna 1990 Amigalle, Atari ST:lle ja DOS:lle.

Pelaaminen
----------

Peli on kokonaan hiirellä ohjattu. Verrattuna saman kehittäjän aiempaan peliin *Future Warsiin* esineitä voi yhdistää pelaajan inventaariossa ja apuna on suurennuslasi johtolankojen etsimistä varten.

Yhdysvaltalaisessa julkaisussa päähenkilön nimi on muutettu John Glamesistä James Bondiksi.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut *Amiga Format* -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.

Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin Amiga-versiolle 89 pistettä sadasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Operation Stealth *retrogamer.net*. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Operation Stealth review *amr.abime.net*. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Mikrobitti 10/1990, sivu 45

Aiheesta muualla
----------------

* *Operation Stealth* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Operation Stealth* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
**Philipp Freiherr von Boeselager** (6. syyskuuta 1917 – 1. toukokuuta 2008) oli Adolf Hitlerin vastaiseen heinäkuun 20. päivän salaliittoon vuonna 1944 osallistunut saksalainen luutnantti. Hän oli viimeisiä elossa olleita salaliittolaisia.

Boeselagerin näkemykset alkoivat kääntyä kansallissosialismin vastaisiksi toisen maailmansodan edetessä. Oman kuvauksensa mukaan hän oli vasta kesäkuussa 1942 kuullut viiden romanin joutuneen ammutuiksi etnisistä syistä.

Boeselager oli oman kuvauksensa mukaan jo ennen tunnetuinta, 20. heinäkuuta 1944 tehtyä, Hitlerin vastaista salamurhayritystä yrittänyt tappaa tämän maaliskuussa 1943. Boeselager kuului tuolloin kenraali Günther von Klugen kanssa salaliittoon, jonka tarkoituksena oli ampua sekä Hitler että Heinrich Himmler. Juuri ennen aiottua attentaattia Himmler poistui Hitlerin seurasta. Boeselager katsoi, ettei Saksa hyötyisi vain Hitlerin salamurhaamisesta, koska valta todennäköisesti olisi siirtynyt Himmlerille. Surmaan tarkoitettu ase on yhä tallella.

20. heinäkuuta 1944 Hitler vastaan tehtiin salamurhayritys, joka toteuttiin laukkuun kätketyllä pommilla. Boeselager oli mukana tässäkin salaliitossa, joka kuitenkin epäonnistui. Boeselagerin osallisuus pommi-iskuun tuli ilmi vasta toisen maailmansodan jälkeen. Tällöin sekä Saksa että Ranska pitivät häntä sankarina. Kumpikin maa myönsi hänelle korkeimman sotilasmitalinsa.

Boeselager opiskeli sodan jälkeen taloustieteitä. Hänestä tuli metsätalouden asiantuntija. Vielä vanhana hän näki painajaisia natsi-Saksan tapahtumista. Hän toivoi, että nykyajan nuoret olisivat poliittisesti entistä aktiivisempia, koska hän piti suuren yleisön tietämättömyyttä pääsyynä Hitlerin valtaan nousuun. Boeselageria haastateltiin viestimissä vielä viimeisinä vuosinaankin, Suomessa muun muassa Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä.

Katso myös
----------

* Etiamsi omnes, ego non

Kirjallisuutta
--------------

* Boeselager, Philipp Freiherr von: *Me tahdoimme tappaa Hitlerin*. Suomentanut Pirjo Thorel. WSOY, 2008. ISBN 9789510346518

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Sanomien Kuukausiliite, elokuu 2007.
* Helsingin Sanomat 3.5.2008, s. C12 muistokirjoitus Artikkelin verkkoversio[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Christian Ahlmann** (s. 17. joulukuuta 1974 Marl) on saksalainen esteratsastaja, ja kaksinkertainen olympiamitalisti, MM-mitalisti sekä kaksinkertainen Euroopan-mestari. Hän on vuonna 2017 FEI:n maailmanrankingissa viidentenä.

Saavutukset
-----------

Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2003 Donaueschingenissä Ahlmann voitti hevosellaan *Cöster* kaksi Euroopan-mestaruutta; henkilökohtaisessa kilpailussa sekä joukkuekilpailussa. Kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa hän oli voittamassa joukkueensa kanssa olympiapronssia. MM-kilpailuissa vuonna 2006 Aachenissa hän voitti *Cösterin* ja joukkueensa kanssa pronssia. EM-kisoissa 2007 Mannheimissa hän saavutti joukkuehopeaa. Kesäolympialaisissa 2008 *Cöster* antoi positiivisen dopingnäytteen. Sen verestä löytyi kapsaisiinia. Myös kolme muuta hevosta antoi kapsaisiinia sisältäneen näytteen samoissa kilpailuissa. Ahlmannin suoritukset kilpailuissa hylättiin. 

Kesäolympialaisiin 2012 yhtenä ennakkosuosikeista lähtenyt Ahlmann alisuoritti uuden hevosensa *Codex Onen* kanssa. Herningin EM-kisoissa 2013 Ahlmann voitti kuitenkin jälleen joukkuekisasta hopeaa. Aachenissa 2015 hän oli saavuttamassa EM-joukkuehopeaa. Rion olympialaisissa 2016 Ahlmann sai joukkueensa kanssa olympiapronssia, hevosenaan *Taloubet Z*.

Lähteet
-------

* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Fei world ranking FEI. Viitattu 8.3.2017 (englanniksi).
2. 1 2  Christian Ahlmann olympics olympians.pointafter.com. Viitattu 8.3.2017 (englanniksi). [vanhentunut linkki]
3. ↑  Fei history 2006 fei.org. Viitattu 8.3.2017 (englanniksi).
4. ↑  Olympic horse tested positive thelocal.de. Viitattu 8.3.2017 (englanniksi).
5. ↑  Four horses expelled for doping ahead of showjumping final at Beijig Olympics telegraph.co.uk. Viitattu 8.3.2017 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christian Ahlmann**.
* (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Samsung Galaxy S8** on Samsung Electronicsin valmistama älypuhelin, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2017.

Julkistus
---------

Samsungin lippulaivapuhelin Samsung Galaxy S8:n julkaisua viivästytettiin Note7:n akkukatastrofin vuoksi. Samsung julkisti Galaxy S8:n ja Galaxy S8+:n 29. maaliskuuta 2017 New Yorkissa. Suurin osa puhelimen tiedoista oli vuotanut internetiin jo ennen julkistusta.

Ominaisuudet
------------

Samsung Galaxy S8:n järjestelmäpiiri on joko Qualcomm Snapdragon 835 (4 × 2,35 & 4 × 1,9 GHz) tai Samsungin oma Exynos 8895 (4 × 2,3 & 4 × 1,7 GHz). Suomessa myytävässä mallissa on Exynos 8895 piiri. Galaxy S8:ssa on neljä fyysistä painiketta: virtanäppäin, äänenvoimakkuuden säätönäppäimet ja Bixby-puheapurin näppäin. Puhelin on Euroopassa saatavilla mustana ("Midnight Black"), hopeisena ("Arctic Silver") ja haalean violettina ("Orchid Gray"). Galaxy S8:ssa on Samsungin oma Bixby-virtuaaliavustaja, joka tuki puhelimen julkaisuhetkellä vain englannin ja korean kieliä. Puhelimessa on etupuolella iiristunnistin ja takapuolella sormenjälkitunnistin.

### Näyttö

Samsung Galaxy S8:ssa on 5,8 tuuman kulmista pyöreä näyttö. Se peittää suuren osan puhelimen etupuolesta, minkä takia Galaxy S8:ssa ei ole kotinäppäintä ja sormenjälkitunnistin on sijoitettu puhelimen takapuolelle. Kotinäppäin on toteutettu Galaxy S8:ssa virtuaalisesti näytön alalaitaan navigointinäppäinten ohella. Kotinäppäimen painaminen antaa kuitenkin värähtävän painallusvasteen. Galaxy S8:ssa ei ole näytön reunuksia puhelimen oikealla eikä vasemmalla laidalla. Näytön kuvasuhde on 18,5:9, kun älypuhelimissa näytön kuvasuhde on yleensä 16:9. Puhelimen HDR-teknologiaa tukeva näyttö on kestävää Gorilla Glass 5 -lasia.

### Kamera

Galaxy S8:ssa on 12 megapikselin optisella kuvanvakaimella varustettu takakamera, jonka aukon koko on f/1,7. Etukamerassa on 8 megapikseliä, jonka aukon koko on f/1,7. Molemmissa kameroissa on automaattitarkennus.

Myynti
------

Samsung Galaxy S8:n ennakkomyynti alkoi julkistuspäivänä 29. maaliskuuta 2017. Puhelimen toimitukset alkavat ennakkotilaajille 20. huhtikuuta. Puhelin on yleisesti kaupoista saatavilla 28. huhtikuuta. Galaxy S8:n suositushinta on 829 euroa. Sen mukana toimitetaan AKG:n nappikuulokkeet.

Lähteet
-------

1. ↑  Konttinen, Erno: Samsung esittelee uudet Galaxyt – seuraa tilaisuutta suorana *Mobiili.fi*.  29.3.2017. Viitattu 29.3.2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Konttinen, Erno: Samsung julkisti vihdoin Galaxy S8:n ja Galaxy S8+:n – mitä saa 829 ja 929 eurolla? *Mobiili.fi*.  29.3.2017. Viitattu 29.3.2017.
3. ↑  Samsung julkaisi Galaxy S8 -älypuhelimet - io-tech.fi *io-tech.fi*.  Arkistoitu 31.3.2017. Viitattu 30.3.2017.
4. 1 2 3  Konttinen, Erno: Nämä asiat ovat herättäneet kysymyksiä Galaxy S8:ssa – tässä vastaukset *Mobiili.fi*.  29.3.2017. Viitattu 29.3.2017.
5. 1 2 3 4 5  Konttinen, Erno: Tässä ovat Samsungin uutuuksien hinnat *Mobiili.fi*.  29.3.2017. Viitattu 29.3.2017.
6. ↑  Ensituntumat: Samsung Galaxy S8 ja Galaxy S8+ - io-tech.fi *io-tech.fi*.  30.3.2017.  Arkistoitu 31.3.2017. Viitattu 30.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Samsung Galaxy S8** Wikimedia Commonsissa
**Olen utelias – keltainen** (*Jag är nyfiken – en film i gult*) on Vilgot Sjömanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1967. Kollaasimainen, draamaa ja dokumenttimateriaalia sekoittava, yhteiskunnallisesti kantaa ottamaan pyrkivä elokuva tehtiin yhtä aikaa sen rinnakkaisteoksen *Olen utelias – sininen* kanssa, ja elokuvasarja tuli kansainvälisesti tunnetuksi rohkeiden seksikohtaustensa takia. Elokuvat pönkittivät Ruotsin tuolloista mainetta "vapaan seksuaalisuuden" maana.

Juoni
-----

Teatterikoululainen (itseään esittävä Lena Nyman) asuu yhdessä elokuvaohjaajan kanssa, joka haluaa tehdä yhteiskunnallisen elokuvan. Mies lähettää tytön kaupungille mukanaan mikrofoni ja nauhuri, jotta hän voisi haastatella ohikulkijoita elämän tärkeimmistä asioista – seksistä ja politiikasta.

Vastaanotto
-----------

Elokuva vapautui Suomessa sensuurista vuonna 1970 ja sai teatteriensi-iltansa 30 sekuntia lyhennettynä. *Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi piti sitä ärsyttävänä ja lapsellisena, suorastaan vastenmielisenäkin. Hänestä Jörn Donnerin itsensäpaljastelu ei ole mitään verrattuna Vilgot Sjömanin karkeaan tyypittelyyn elokuvaohjaajasta, eli itsestään. Hänestä myös Lena Nymanin esittämä, itseään kaikille tarjoileva naishahmo antaa sukupuolestaan omituisen kuvan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuuli, Markku: Olen utelias – keltainen *Katso*.  1/1983, s. 49. Viitattu 10.8.2017.
2. ↑  Viisi syntistä ruotsalaiselokuvaa, jotka levittivät myyttiä seksuaalisesti holtittomasta Ruotsista *Helsingin Sanomat*.  7.7.2014. Viitattu 11.8.2017.  Vain tilaajille.
3. ↑  Olen utelias – keltainen, Olen utelias – sininen, Discshop. Viitattu 11.8.2017.
4. ↑  Talaskivi, Paula: Viikon elokuvat: Speedyn ase, Lenan kokeilu.  *Helsingin Sanomat*, 30.08.1970, s. 10. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* *Olen utelias – keltainen* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Olen utelias – keltainen* Elonetissä.
Taras-veljeskunta koolla Harkovassa.
**Taras-veljeskunta** (ukr. Братство тарасівців, *Bratstvo tarasivtsiv*) oli ukrainalainen salaseura, joka perustettiin 1891 (joissakin lähteissä 1892). Sen perustajina oli harkovalaisia ja kiovalaisia opiskelijoita ja kansalaisvaikuttajia.

Perustamisen yhteydessä seuran perustajat kokoontuivat Taras Ševtšenkon haudalle. Joukossa oli tunnettuja kulttuurihenkilöitä, kuten Borys Hrintšenko, Ivan Lypa, Mykola Mih’novskyi ja Myh’ailo Kotsjubynskyi. Veljeskunnalla oli kulttuuristen tavoitteiden lisäksi myös poliittisia tavoitteita, kuten Ukrainan vapauttaminen Venäjän vallasta. Seuran pääpaikka oli aluksi Harkovassa ja sittemmin Kiovassa, mutta toimintaa oli myös muissa kaupungeissa.

Seuran ohjelma julkaistiin 1893 nimettömästi Pravdassa. Seuran toiminta päättyi 1898, mutta sen vaikutuksesta syntyi muun muassa 1900 Ukrainan vallankumouspuolue (ukr. Революційна українська партія, *Revoljutsijna ukrajinska partija*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkadii Zhukovsky: Brotherhood of Taras *Internet Encyclopedia of Ukraine*. Viitattu 28.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Ivan Koshelivets ja Roman Senkus: Kotsiubynsky, Mykhailo *Internet Encyclopedia of Ukraine*. Viitattu 28.2.2022. (englanniksi)