recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dorris Alexander "Dee" Brown** (2. helmikuuta 1908 – 12. joulukuuta 2002) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja. 

Brownin tunnetuin teos on 1970 ilmestynyt *Haudatkaa sydämeni Wounded Kneehen* (*Bury My Heart at Wounded Knee*), joka kertoo intiaanien ja Yhdysvaltain välisistä väkivaltaisuuksista 1800-luvun lopulla. Kirja toi intiaanien näkökulman viralliseen historiankirjoitukseen.

Brown kasvoi Arkansasissa, jossa hän ystävystyi monien intiaanien kanssa ja alkoi vähitellen ymmärtää, että populaarikulttuurin antama kuva intiaaneista ei vastannut todellisuutta.*lähde?*

Brown työskenteli jonkin aikaa toimittajana, sen jälkeen opettajana*lähde?* ja 1934–1942 Yhdysvaltain maatalousministeriön kirjastonhoitajana. Hän oli vuodesta 1962 Illinoisin yliopiston kirjastotieteen professori. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1973 hän omistautui kirjoittamiselle. Brown julkaisi sekä kauno- että tietokirjallisuutta.*lähde?*

Suomennetut teokset
-------------------

* *Haudatkaa sydämeni Wounded Kneehen* (*Bury My Heart at Wounded Knee*, 1971), suom. Esko Hamilo, Otava 1973
* *Kantaäiti* (*Creek Mary's Blood*, 1980), suom. Satu Kauppinen, Otava 1981

Lähteet
-------

1. ↑  Brown, Dee, Kirjasampo.fi, viitattu 18.1.2021
2. 1 2  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Brown, Dee", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 115. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Eesti lipp** (suomeksi *Viron lippu*) on Viron lipun lippulaulu. Laulun sanoittaja on Viron kirkonmies Martin Lipp ja melodian luoja on Viron säveltäjä Enn Võrk. 

Martin Lipp julkaisi runon vuonna 1897 kokoelmassa "Kodu Kannid I" nimellä "Eesti, Eesti, ela sa!" ("Viro, Viro, elä sa!"). Enn Võrk kirjoitti runolle sävelen vuonna 1922. Vaikka alkuperäinen runo sisälsi viisi jaetta, Enn Võrk kirjoitti laulun, jossa oli kolme jaetta.

Nykyään lauletaan tämän laulu sanoilla ::

  

Kaunistagem Eesti kojad

kolme koduvärviga,

mille alla Eesti pojad

ühiselt võiks koonduda.

ühine neil olgu püüe

ühes vennaarmuga.

Kostku võimsalt meie hüüe:

Eesti, Eesti, ela sa!

  

Sinine on sinu taevas,

kallis Eesti, kodumaa,

oled kord sa ohus, vaevas

- sinna üles vaata sa!

Must on sinu mullapinda,

mida higis haritud.

Must on kuub, mis eesti rinda

vanast juba varjanud.

  

Sinine ja must ja valge

kaunistagu Eestimaad!

Vili võrsugu siin selge,

paisugu tal täieks pead.

Vaprast meelest, vennaarmust

Eesti kojad kõlagu!

Kostku taeva poole põrmust:

Eesti, Eesti, ela sa!

  

Suomi versifikaatio:

  

Kaunistakaa synnyinmaamme

lipun värein puhtahin!

Niiden alle pojat Eestin

yhtehen taas tulla voi.

Yksi heillä olkoon tahto,

veljesmieli urhea.

Voimakkaana kaikuu huuto:

Eesti, Eesti, eläköön!

  

Sininen on taivahasi,

kallis Eesti, kotimaa.

Vaaran, vaivan hetkinäsi

sinne katsees' käännä vaan!

Musta on sun peltomaasi,

jota hiess' on viljelty.

Musta meill' on vaateparsi,

isiltä jo peritty.

  

Sini-musta-valkeana

liehuu lippu Eestinmaan!

Vilja varttuu, tähkäpäinä,

sato runsas tulla saa.

Veljesmieli, varma tahto

Eestin kodit kohottaa!

Kaikuu kautta taivaan huuto:

Eesti, Eesti, eläköön!

Lähteet
-------

1. ↑  (Estonia) Flag Raising Song
2. ↑  Eesti lipp Esittää Viron filharmoninen kamarikuoro
**Emmi** (oikealta nimeltään **Emmi Kangasjärvi**, s. 10. lokakuuta 1979 Vilppula) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko.

Hän tuli tunnetuksi singlellään "Breakable", joka julkaistiin helmikuussa 2001. Singlestä tehtiin kansainväliseen levitykseen video, jonka ohjasi Taku Kaskela. Toukokuussa 2001 ilmestyi hänen toinen singlensä "Crashing Down" ja esikoisalbumi *Solitary Motions*. "Crashing Down" oli vuonna 2001 radioasema NRJ:n eniten soittama kappale.*lähde?* Levyn nimikappale "Solitary Motions" soi myös radioissa. Emmi oli myös ehdokkaana parhaaksi pohjoismaiseksi esiintyjäksi MTV Europe Music Awardsissa vuonna 2001. Parhaaksi pohjoismaiseksi esiintyjäksi valittiin kuitenkin tanskalainen Safri Duo.

Lokakuussa 2002 ilmestyi Emmin toinen albumi *No Nothing*, jonka tunnetuimmat kappaleet ovat "Dancing Thru The Stars" ja "Stay". Vuonna 2003 ilmestyi albumin kansainvälinen painos, jossa kappaleet ovat eri järjestyksessä kuin suomalaisessa painoksessa. Kansainvälisessä painoksessa on mukana kaksi uutta kappaletta, "Into The World" ja "World Is Crazy", mutta suomalaisen version "Toss Me Down" puuttuu kansainvälisestä painoksesta.

Emmin kolmas albumi *Can Full of Joy* ilmestyi syksyllä 2005. Albumilta julkaistiin mm. single "What Do You Want From Me?", ja video tehtiin poikkeuksellisesti levyn nimibiisistä "Can Full of Joy".

Emmin neljäs albumi *The Invite* julkaistiin 30. syyskuuta 2009, levyn nimikappaleesta "The Invite" julkaistiin myös video, jonka ohjasi Juha Lankinen. 

Emmin debyytin jälkeisten kolmen albumin menestys oli esikoislevyä vaatimattomampaa. Emmiltä ei ole tullut uutta musiikkia vuoden 2009 jälkeen ja hän on vetäytynyt julkisuudesta.

Diskografia
-----------

### Singlet

* "Breakable" (helmikuu 2001)
* "Crashing Down" (toukokuu 2001)
* "Green Car" (heinäkuu 2001)
* "Solitary Motions" (marraskuu 2001)
* "Butterfly" (promo, 2002)
* "Dancing thru the Stars" (lokakuu 2002)
* "Stay" (promo, 2002)
* "Into the World" (promo, 2003)
* "Eileen" (toukokuu 2005)
* "What Do You Want From Me?" (elokuu 2005)
* "Chaos Expo" (promo, helmikuu 2009)
* "So Noticed" (promo, huhtikuu 2009)

### Albumit

* *Solitary Motions* (2001)
* *No Nothing* (2002)
* *No Nothing* (2003, kansainvälinen painos)
* *Can full of joy* (2005)
* *The Invite* (2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Koski: Muistatko laulaja Emmin? Teki 2000-luvun alussa NRJ:n soitetuimman hitin ja oli matkalla maailmantähdeksi – sitten katosi täysin julkisuudesta *Iltalehti*.  10.10.2019. Viitattu 14.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Emmi Myspacessa (englanniksi)
* Emmi Kangasjärvi - Fono-äänitetietokanta

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**12. kaupunginosa** Valkeakoskella käsittää pääosan eteläisen kantakaupungin pientaloalueista.

Osa-alueet
----------

### Juhannusvuori

Juhannusvuoren pieni asuinalue sijaitsee keskustaajaman eteläpuolella, pienen mäen laella. Alue koostuu pääosin 1960-luvulla rakennetusta omakotiasutuksesta. Alueen itäpäässä, Kokkolan asuinalueen alapuolella sijaitsee ns. *Juhannusvuori 2*, joka on myöhemmin rakennettua omakoti- ja rivitalovaltaista aluetta. Alueen tiet on nimetty pääosin kesän ja sään mukaan, esim. *Suvitie*, *Helletie* ja *Pilvitie*.

### Kokkola

Asuinalue on pääosin 1970-luvulla rakennettua omakoti- ja rivitaloaluetta. Kokkola sijaitsee kaupungin kaakkoispuolella. Kokkola on luonnonläheinen asuinalue.

### Naakka

Naakka kuuluu osittain Valkeakosken 4. kaupunginosaan, osittain 12. kaupunginosaan. Se on myös yksi Sääksmäen vanhoista kylistä. Kaupungille nimensä antaneen Valkeakosken kylän kanssa samaan jakokuntaan kuuluneen Naakan eli Leipiälän kylän ainoa talo oli samanniminen ratsutila, jonka omistajana pitkään oli Walkiakoski Oy.

### Raikas

Raikkaan asuinalue koostuu 1930- ja 1940-luvulla rakennetusta omakotiasutuksesta ja uudemmista rivitaloista. Alue on yksi Valkeakosken vanhimmista asutusalueista ja tämän huomaa vieläkin, Raikkaan kadut ovat enimmäkseen kapeita kujia. Alue on melko rauhallinen asuinalue lähellä palveluita. Aluetta halkoo useita katuja, pääkatu on *Veistämöntie*.

### Sassi

Sassin asuinalue sijaitsee Valkeakosken eteläpäässä, maaseudun läheisyydessä. Sassin asutus koostuu neljästä 1960-luvulla rakennetusta yhteisen *Asunto-osuuskunta Sassinmäen* muodostavasta lamellitalosta ja pienestä joukosta omakotitaloja. Sassin kerrostalot jaetaan Pellervontie 20:n *Ykköstaloon*, Kemmolantie 12:n ja 14:n *Kakkostaloon* ja *Kolmostaloon* sekä Pellervontie 18:n *Nelostaloon*. Jokaisessa talossa on raput A–F, ja asuntoja on kaikkiaan koko osuuskunnassa 144 kappaletta. Kerrostaloilla on yhteinen vehreä piha-alue, jolla sijaitsee neljää kerrostaloa kuvaava oravapatsas. Sassin omakotiasutus on lisääntynyt rakentamisen kasvaessa alueella *Mielikintien* varteen. Sassin kaksi pääkatua ovat *Pellervontie* ja *Kullervontie*. Pellervontie oli 1990-luvun alkupuolelle asti *Viuhantie*n alkuosaa, ja pieni osa Viuhaan kääntyvästä osuudesta nimeltään *Ainontie*.

Lähteet
-------

1. 1 2  12. kaupunginosa Valkeakosken kaupunki.  Arkistoitu 31.5.2009.
2. ↑  4. kaupunginosa Valkeakosken kaupunki.  Arkistoitu 26.6.2009.

Valkeakosken kaupunginosat

* 1. kaupunginosa
* 2. kaupunginosa
* 3. kaupunginosa
* 4. kaupunginosa
* Antinniemi
* Roukko
* 7. kaupunginosa
* Lintula
* Kirjasniemi
* Ulvajanniemi
* 11. kaupunginosa
* 12. kaupunginosa
* Raija-Koivuniemi
* Sointula
* Eerola
* Pispantalli
* Holmi-Varsanhäntä
* Kärjenniemi
* Irjala
* Kemmola
* Juusonranta
**Djiboutin kansallislaulu** otettiin käyttöön maan itsenäistyessä Ranskan alaisuudesta vuonna 1977. Laulun on sanoittanut Aden Elmi ja säveltänyt Abdi Robleh.

Translitteraatio
----------------

Hinjinne u sara kaca
Calankaan harraad iyo
Haydaar u mudateen.
Hir cagaarku qariyayiyo
Habkay samadu tahayoo
Xiddig dhi igleh hoorshoo
Caddaan lagu hadheeyaay.
Maxaa haybad kugu yaal!

Käännös
-------

Arise with strength; For we have raised our flag,
The flag which has cost us dear
With extremes of thirst and pain.
Our flag, whose colours are the everlasting green of the earth,
The blue of the sky, and white, the colour of peace;
And in the centre the red star of blood.
Oh flag of ours, what a glorious sight!
### Suomennos

Nouse voimalla, sillä me olemme nostaneet lippumme
Lippu, joka on paljon meille maksanut
Janoa ja tuskaa
Lippumme, jonka värit ovat maan ikuinen vihreä
Taivaan sini, ja valkoinen, rauhan väri
Ja keskellä hurmeinen punatähti
Oi lippumme, mikä kunniakas näky!

Lähteet
-------

1. ↑  DJIBOUTI : Djibouti National Anthem *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Djibouti National Anthems.info. Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Djibouti *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)
Volgan–Itämeren vesitie
Kanavan sulku Vytegrassa
**Volgan–Itämeren vesitie** (ven. Волго-Балтийский водный путь, *Volgo-Baltijski vodnyi put*) on Volgan ja Itämeren yhdistävä vesireitti ja kanavajärjestelmä Venäjällä. Se johtaa Volgalta Rybinskin tekojärven, Šeksnajoen, Valkeajärven, Kovža- ja Vytegrajokien kautta Äänisjärvelle sekä Syvärijoen, Laatokan ja Nevajoen kautta Suomenlahdelle. Reitin pituus on noin 1 100 kilometriä. Ääniseltä on yhteys Vienanmeren–Itämeren kanavan kautta Vienanmerelle.

Aikaisemmin *Marian kanavajärjestelmänä* (ven. Мариинская водная система, *Mariinskaja vodnaja sistema*) tunnettu keinotekoinen vesireitti valmistui vuonna 1810. Vuonna 1828 avattu Vienanjoen kanava yhdisti sen Suhona- ja Vienanjokien kautta Vienanmereen. Valkeajärven, Äänisen ja Laatokan eteläpuolitse kaivettiin tasapohjaisten alusten liikennöintiä helpottaneet kanavat, kuten Laatokan kanava.

Aikansa teknisenä saavutuksena huomattava ja taloudellisesti merkittävä Marian kanavajärjestelmä osoittautui vanhentuneeksi 1900-luvun alussa, joten sitä alettiin suunnitella korvattavaksi uudella. Järjestelmän rakennustyöt kestivät 1960-1964 ja sen nimenä oli *V. I. Leninin Volgan–Itämeren vesitie* aina Neuvostoliiton loppuun saakka.

Volgan–Itämeren vesitie käsittää viisi sulkujärjestelmää, joista neljä sijaitsee vedenjakajan pohjoispuolella ja yksi Šeksnalla. Sitä pitkin voivat kulkea 5 000 tonnin alukset. Vesireittiä käytetään tavaraliikenteessä sekä Pietarista Volgalle suuntautuvassa risteilymatkailussa. Matka Tšerepovetsista Pietariin kestää 2,5–3 vuorokautta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 5*, s. 295–296. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1971.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 123–124. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
3. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 5*, s. 296. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1971.
4. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 124. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volgan–Itämeren vesitie**.
* GBU "Volgo-Balt" (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Volgoneft-139** oli vuonna 1978 rakennettu neuvostoliittolaisvalmisteinen Volgoneft-luokan jokitankkialus, joka 11. marraskuuta 2007 repesi kahtia kovassa merenkäynnissä Mustanmeren ja Asovanmeren välisessä Kertšinsalmessa. Alus oli rakennettu vuonna 1978, ja se oli rekisteröity Astrahaniin. Aluksen omistaja oli Volgotanker, ja se kuului Projekti 550A-luokan Volgoneft-jokitankkialuksiin.

Katkenneen aluksen lastina oli 4 077 tonnia raskasta polttoöljyä, josta 1 200 - 2 000 tonnia valui mereen ja loput onnistuttiin pumppaamaan toiseen alukseen. Kaikki 13 miehistön jäsentä onnistuttiin pelastamaan. Samaan aikaan upposi myös kolme muuta alusta: *Volnogorsk*, *Nahitševa* ja *Kovel*. Öljy saastutti Venäjän ja Ukrainan rannikkoa 250 km:n matkalta.

Lähteet
-------

* VOLGONEFT 139. Danish maritime authority.
* Myrsky tuhosi laivoja Mustallamerellä tuloksena ympäristökatastrofi (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 11.11.2007
* Катастрофа в Азово-Черноморском регионе. riverfleet.ru (venäjäksi)

Volgoneft-luokan jokitankkialukset
110 |
123 |
127 |
133 |
139 |
147 |
166 |
168 |
169 |
170 |
202 |
220 |
221 |
225 |
244 |
246 |
248 |
249 |
252 |
256 |
263 |
268 |
301
Djiboutin väestönkehitys
**Djiboutin väestö** on jakaantunut kahteen pääryhmään; somaliklaani Issat ja Afarit. Loppuosa koostuu eurooppalaisista (enimmäkseen ranskalaisista ja italialaisista), arabeista ja etiopialaisista. Jännitteet afarien ja issojen välillä olivat syinä Djiboutin sisällissotaan 1990-luvun alussa. 

Somalien osuus Djiboutin väestöstä koostuu enimmäkseen Issoista, jotka muodostavat enemmistön ja gadabuurseista ja isaaqeista, jotka kaikki ovat läheisiä sukulaisia Dir-klaanin alaklaaneina. Issat muodostavat osan ciise Madoobe Dir:istä, kun taas gadabuursit ja isaaqit ovat osa Mahe Dir:iä, Mohammed Hiniftireä.

Ranska ja arabia ovat maan viralliset kielet, mutta myös somali ja afar ovat laajalti puhuttuja.

Suurin osa Djiboutin ihmisistä on kaupunkiväestöä; loppuosa paimentolaisia. Terveys, hygienia ja koulutus ovat palveluina melko köyhiä molemmissa, kaupungissa ja maalla.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Djiboutin väestö**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Djibouti#Demographics
**Djougoun** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 165 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 8 400 ja kylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).

Djougounin kunta rajoittuu idässä Kitan piirin Guémoukouraban ja Didenkon, etelässä Kourouninkoton, lännessä Séféto Ouestin ja Séféto Nordin ja pohjoisessa Diéman piirin Lambidoun kuntiin. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.

Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on soninkeja, fulbeja, bambaroita ja kakoloja. Alueelta suuntautuu voimakas muuttoliike ulkomaille.

Djougounista on sadekaudella kulkukelvoton yhteys Kourouninkotoon. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja riisi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 6.7.2018.
2. ↑  Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 6.7.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Djougoun 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 6.7.2018.
**FalconSAT-2** oli Yhdysvaltain ilmavoimien akatemian (USAFA) opiskelijoiden rakentama satelliitti, jonka oli tarkoitus tutkia plasman vaikutusta avaruusalusten radioliikenteeseen matalalla Maan kiertoradalla. Satelliitti oli osa FalconSAT-ohjelmaa, jonka puitteissa oli aiemmin laukaisu kaksi muuta USAFAn opiskeilijoiden rakentamaa satelliittia. FalconSAT-2:n laukaisu epäonnistui Falcon 1 -raketin tuhouduttua.

Historia
--------

FalconSAT-2:n kehittäminen sen edeltäjän, FalconSAT-1:n, pohjalta käynnistyi vuoden 2000 lopulla. Satelliitti pohjautui kaupalliseen satelliittirunkoon, johon ilmavoimien akatemia asensi rakentamansa koelaitteistot. FalconSAT-2:n päähyötykuomaksi oli valittu MESA-mittauslaitteisto (engl. *Miniaturized Electrostatic Analyzer*).

FalconSAT-2 oli alun perin tarkoitus laukaista avaruussukkulan kyydissä vuoden 2003 alulla. Helmikuussa 2003 sattuneen STS-107-lennon onnettomuuden seurauksena FalconSAT-2:n laukaisu lykkääntyi, ja se siirrettiin toisen kantoraketin laukaistavaksi.

Satelliitin laukaisu siirtyi yhdysvaltalaisen startup-avaruusyrityksen, SpaceX:n, laukaistavaksi. FalconSAT-2 valittiin yhtiön suunnitteleman ja rakentaman Falcon 1 -raketin ensilennon hyötykuormaksi joulukuussa 2004. Lento laukaistiin 24. maaliskuuta 2006 kello 22.30 UTC-aikaa Omelekin saarelta Kwajaleinin atollilta Tyynessämeressä. Raketti putosi Tyyneenmereen sen Merlin 1A -moottorin sammuttua noin 33 sekuntia lentoonlähdön jälkeen, kun korroosiovaurioitunut mutteri aiheutti moottoripalon. FalconSAT-2 irtautui raketista tuhon yhteydessä ja putosi Omelekilla sijainneen varastorakennuksen katon läpi, muutaman metrin päähän kuljetuslaatikosta, jossa se oli toimitettu Coloradosta Kwajaleinille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Malik, Tariq: SpaceX's Inaugural Falcon 1 Rocket Lost Just After Launch *space.com*.  24.3.2006. Purch, Inc. Viitattu 15.3.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  France, Marty: FalconSAT-2 Launched (and Recovered) *usafa.edu*. Yhdysvaltain ilmavoimien akatemia.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 15.3.2017. (englanniksi) (archive.org)
3. ↑  Junod, Tom: Triumph of His Will *esquire.com*.  14.11.2012. Hearst Communications, Inc. Viitattu 24.3.2016. (englanniksi)
4. ↑  Berger, Brian: Falcon 1 Failure Traced to a Busted Nut *space.com*.  19.7.2006. Washington:  Purch, Inc. Viitattu 15.3.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* FalconSat-2 *eoPortal / ESA*. Viitattu 24.8.2018.
Luxardon maraschinolikööriä perinteisissä olkipulloissa.
**Maraschinolikööri** on maraschinokirsikoista tislaamalla valmistettu kirkas likööri. Sitä juodaan perinteisesti pienestä liköörilasista digestiivinä. Se on myös ollut suosittu drinkkien ainesosa 1800-luvun lopulta alkaen.

Ennen tislausta maraschinokirsikat maseroidaan murskattuine siemenineen ja lehtineen neutraalin makuisessa viinassa. Tislattu juoma laimennetaan ja makeutetaan sokerilla. Maraschinopullon ympärille on usein kiedottu olkia.

Maraschinolikööri on kotoisin Dalmatiasta Kroatiasta, jonka luostareissa sitä alettiin ensimmäisenä tislata. Juomaa alettiin valmistaa teollisesti 1700-luvulla, kun Dalmatia oli Venetsian hallinnassa. Tislausmenetelmän kehitti ja kaupallisti venetsialainen Giuseppe Carceniga vuonna 1730. Nykyinen markkinajohtaja on Luxardo.

Maraschinolikööri levisi Ranskan ja Italian yläluokkien suosioon 1700-luvun alussa ja Britanniaan 1800-luvun alussa, missä sitä käytettiin kuuluisaan Regent's Punch -drinkkiin. Yhdysvalloissa maraschinolikööristä tuli suosittu drinkkien ainesosa 1860-luvulla. Aluksi sitä käytettiin pienissä määrin esimerkiksi Martinez-drinkissä. Kuubassa maraschinolikööri oli suosittua 1920- ja 1930-luvuilla. Se on Mary Pickfordin, daiquiri no. 4:n ja daiquiri no. 3:n ainesosa. Nykyisin sitä käytetään myös esimerkiksi Last Word -drinkissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Teague, Sother (toim. Wondrich, David & Rothbaum, Noah): "Maraschino", *The Oxford Companion to Spirits and Cocktails*, s. 436–437. Oxford University Press, 2022. ISBN 9780190670399.
**Matti Sairanen** (s. 1985) on suomalainen vammaisluokissa kilpaileva urheilija. Hän asuu Espoossa ja edustaa taekwondossa helsinkiläistä Taekwondourheilijat 2011 -seuraa. Hän on edustanut Suomea Pyeongchangin paralympialaisten lumilautailussa Banked Slalomissa (20.) sekä Snowboard Crossissa (17.) sekä saavuttanut taekwondon para-MM-kilpailuissa kaksi hopeaa ja yhden pronssin.

Lumilautailussa Sairasen vammaluokka on SB-UL ja taekwondossa K44. Hän on vammautunut liikenneonnettomuudessa. Lumilautailussa Sairasta valmentaa Mikko Wendelin ja taekwondossa Sampo Pajulampi.

Edellisten lisäksi Sairanen harrastaa veitsenheittoa, jossa hän on myös kilpaillut kansainvälisellä tasolla. Hän saavutti Eurothrowersin järjestämissä vuoden 2018 MM-kilpailuissa pronssia long distance no-spin -veitsenheitossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Sairanen - Snowboard | Paralympic Athlete Profile *International Paralympic Committee*. Viitattu 23.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Mitalistit - Suomen Taekwondoliitto ry *www.suomentaekwondoliitto.fi*.  Arkistoitu 24.8.2016. Viitattu 23.4.2020.
3. ↑  Matti Sairanen, 32, menetti kätensä ja hukutti ensin murheensa alkoholiin – Sitten hän oivalsi, että ihminen tuleekin "hiljalleen iloisemmaksi" *Helsingin Sanomat*.  22.1.2018. Viitattu 23.4.2020.
4. ↑  The Events Calendar: 2019 Eurothrower World Championships – KATTA UK *knifethrowing.co.uk*. Viitattu 23.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sairasen taekwondoseuran uutisointi urasta
Ridvanin puutarha Bagdadin lähellä.
**Ridvanin puutarha** (kirjaimellisesti suomeksi "Paratiisin puutarha") oli Irakissa Tigrisjoen varrella lähellä Bagdadia sijainnut puutarha. Bahai-uskonto pitää puutarhan paikkaa pyhänä, sillä heidän mukaansa perustajaprofeetta Baha’ullah viipyi paikalla 12 päivää, 21. huhtikuuta – 2. toukokuuta 1863. Tällöin osmanit olivat karkottaneet Baha’ullahin Bagdadista, mutta hän ei ollut vielä aloittanut matkaansa Istanbuliin. Bahaiden mukaan Baha’ullah sai jumalallisen ilmestyksen, jonka mukaan hän oli Babin mainitsema "Se, jonka Jumala tuo esiin". Hänen väitetään kertoneen asiasta lähipiirille samana vuonna, mutta julkinen ilmoitus tuli vasta kolme vuotta myöhemmin.

Baha’ullah ilmoitti jumalallisesta ilmoituksestaan julkisesti vuonna 1866. Hänen ilmoituksen jälkeen liike hajosi kolmeen osaan: enemmistön Baha’ullahin kannattajiin, vähemmistön Subh-i azalin kannattajiin (azalit) sekä neutraaleihin (bayanit). Viimeksi mainittu hajosi pian. Bahait ja azalit joutuivat pysymään viranomaisten vuoksi Edirnessä vuoteen 1868 asti. Tällöin valtaosa bahaista siirrettiin Akkoon, kun vastaavasti azalit siirrettiin Kyprokselle.

Nykyisin bahait viettävät vuosittaista kaksitoista päiväistä Ridvan-juhlaa. Ridvanin puutarhan paikalla sijaitsee nykyään sairaala.

Lähteet
-------

* Hämeen-Anttila, Jaakko: *Islamin monimuotoisuus*. Helsinki: Gaudeamus, 1999. ISBN 951-662-749-8.

### Viitteet

1. ↑  Hämeen-Anttila 1999, s. 190.
2. ↑  Hämeen-Anttila 1999, s. 191.
**Viisjaagu järv**  on Virossa Tartumaalla Elvan kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järveen laskee etelästä Vissi järven kaksi ojaa ja luoteisrantaan koljmen lammen yhteinen laskuoja. Sen pohjoispäästä lähtee suoraksi kaivettu nimetön oja, joka laskee pohjoisessa Elva jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 6,7 neliökilometriä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 7,4 metriä ja suurin syvyys 13 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0019 kuutiokilometriä eli 1,9 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja rannat ovat metsää tai pellon suojavyöhykettä. Järven rannassa tai rannan läheisyydessä asutaan kuudessa talossa. Yksi taloista on nimeltään Viisjaagu.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi (vir. *kareda veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

* Järvi heinäkuussa 2015Järvi heinäkuussa 2015

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Keskkonnaregister: Viisjaagu järv (vee2092400) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Tisza** (saks. *Theiß*, romaniaksi *Tisa*, serb. Тиса, *Tisa*, slovakiksi *Tisa*, ukr. Тиса, *Tysa*, lat. *Tissus*, *Tisia* tai *Pathissus*) on Tonavan suurin sivujoki ja Unkarin toiseksi pisin joki. Joen pituus on 966 kilometriä ja sen valuma-alue on 157 186 neliökilometriä, joka on noin 20 prosenttia Tonavan valuma-alueesta. Tizsa virtaa Ukrainassa, Romaniassa, Unkarissa ja Serbiassa. Joen mukaan on nimetty myös myöhäisneoliittinen Tiszan kulttuuri.

Tisza alkaa Ukrainassa Taka-Karpatian alueella Rah'ivin kaupungin koillispuolella kohdassa, jossa idästä saapuva *Valkoinen Tisza* ja pohjoisesta laskeva toinen alkujoki *Musta Tisza* yhdistyvät. Virrattuaan runsaat 20 kilometriä kohti etelää Tisza toimii Ukrainan ja Romanian rajajokena sekä hieman myöhemmin Ukrainan ja Unkarin rajajokena. Se kulkee vielä Unkarin ja Slovakian rajallakin viiden kilometrin matkan ja kääntyy sitten etelälounaaseen. Ukrainan kaupungeista sen varrella sijaitsevat muun muassa Velykyi Bytškiv, Hust, Vynohradiv ja Tšop, Romaniassa Sighet.

Tiszan pituus on nykyään 966 kilometriä. Alun perin se oli 1 419 kilometriä ja joki mutkitteli huomattavasti nykyistä enemmän. Mutkaisuudesta seuranneiden useiden tulvien takia unkarilaiset suoristivat Tiszaa vuosina 1846–1880. Tästäkin huolimatta tulvat ovat edelleen aiheuttaneet aika ajoin tuhoja. Suurimpia kaupunkeja Tiszan varrella ovat Tokaj, Tiszafüred, Szolnok, Csongrád ja Szeged. Szegedin lähellä Tisza ylittää Unkarin ja Serbian rajan ja virtaa eteläsuunnassa Vojvodinaan, jossa se laskee Tonavaan hieman Novi Sadista itään.

Jokea kohtasi 31. tammikuuta 2000 luonnonkatastrofi, kun eräässä romanialaisessa kultakaivoksessa sattuneen onnettomuuden seurauksena jokeen pääsi Someş-sivujoen kautta syanidia. Tämän seurauksena joesta kuoli kaikki elollinen, mikä luonnollisesti merkitsi katastrofia myös joenvarren kalastajille.

Kuvia
-----

* Tysa (Tisza) yläjuoksullaan Rah'ivin kaupungissa Ukrainan Taka-Karpatiassa.Tysa (Tisza) yläjuoksullaan Rah'ivin kaupungissa Ukrainan Taka-Karpatiassa.
* Tisza lähellä Szolnokin kaupunkia.Tisza lähellä Szolnokin kaupunkia.
* Tisza Szegedin kaupungissa.Tisza Szegedin kaupungissa.
* Ilmakuva Tisan (Tisza) laskukohdasta Tonavaan Serbiassa.Ilmakuva Tisan (Tisza) laskukohdasta Tonavaan Serbiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  [ Analysis of the 
Tisza River Basin 2007] (PDF) (s. 12) ICPDR – International Commission for the Protection of the Danube River. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Je. L. Makarevitš (redaktor): *Atlas avtomobilnyh dorog. Zapadnaja Jevropa. Strany Baltii, Rossija, Belarus, Ukraina, Moldova* 1:500 000. Minsk, Valko-Venäjä: Izdatelstvo Jansejan, 2005.  ISBN 985-6501-12-1.  (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tisza** Wikimedia Commonsissa
Petrejuksen pääteos
**Petrus Petrejus** (noin 1570 Uppsala – 1622) on ruotsalaisen diplomaatin ja kirjailijan **Per Perssonin** latinankielinen nimi. Hänet tunnetaan myös nimillä **Petrus Petrejus de Erlesunda** **Peter Petreius**, **Per Persson**, ja **Per Erlesund**.

Petruksen isä oli Linköpingin piispa Petrus Benedicti, joka tunnetaan myös nimellä Per-Benedict Persson.

Petrus Petrejus opiskeli Marburgin yliopistossa Saksassa. Hän kirjoitti siellä vuonna 1592 Ruotsin ensimmäisen tohtorinväitöskirjan matematiikan alalta. Vuosina 1601–1605 Petrejus oleskeli Venäjällä. Vuonna 1608 hän laati laajan kronikan nimeltä *En viss och sanfärdigh Berättelse om några Förändringar, som i thesse framledne år uthi Storfurstendömet Moskow skedde äre* (Varma ja totuudenmukainen kertomus muutamista muutoksista, jotka ovat viime vuosina tapahtuneet Moskovan suuriruhtinaskunnassa). Petrejuksen pääteos on *Regni Muschovitici Sciographia,* jonka hän kirjoitti vuosina 1614-15. Se oli tarkoitettu Ruotsin virallisen idänpolitiikan puolustukseksi ja sisälsi Venäjän oloja, maantiedettä, historiaa, kirkkoa, sotalaitosta ja tapoja koskevia tietoja. Teoksesta ilmestyi vuonna 1620 saksankielinen käännös nimellä *Historien und Bericht von dem Grossfürstenthumb Muschkow*. Petrus Petrejuksen teos oli 1600-luvun ajan ja vielä 1700-luvullakin eniten lainattuja Venäjän kuvauksia. Hänen ajankohtaisia aiheita käsitellyt kirjallinen tuotantonsa on laaja ja monipuolinen, ja se perustuu omien havaintojen lisäksi kirjallisiin lähteisiin. Useimmat hänen teoksistaan käsittelevät Venäjää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kari Tarkiainen, *Se vanha vainooja* s. 55–67. Verkkojulkaisu
2. 1 2 3  Tarkiainen, Kari: *Moskovalainen. Ruotsi, Suomi ja Venäjä 1478–1721.* S. 100–102. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2022.
3. ↑  Tarkiainen, Kari: *Moskovalainen. Ruotsi, Suomi ja Venäjä 1478–1721*, s. 108, 114-115. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2022. ISBN 978-951-858-576-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
	+ 2

 |

 |
Helsingin satamaradan muistomerkiksi Katajanokalle jätetty entinen viskuri, josta on riisuttu käyttöventtiili ja nokassa olleet suppilo ja opastinlyhty pois.
Jokioisten Museorautatien Minkiön aseman vesitorni ja -viskuri.
**Vesiviskuri** on höyryveturien vedentäyttölaite.

Yleisin käytössä ollut ja oleva vesiviskurityyppi on suoraan vesijohtoverkkoon liitetty. Vesi on tullut joko kunnallisesta vesijohtoverkosta tai rautateiden omasta vesijohdosta ja vesitornista. 

Rakenne on mahdollisimman yksinkertainen: se käsittää pystysuoran noin neljä metriä korkean noin 15–20 senttimetriä paksun nousuputken, jonka juuressa on käyttöventtili. Putken yläpäästä alkaa noin puolentoista metrin pituinen kääntyvä vaakaosa, jonka päässä on alaspäin suuntautuva putki, jonka päässä on reikäsäleikkö ja peltinen suppilo tai kumiletkun pätkä. Leveäraiteiden viskurit ovat korkeampia kuin kapearaiteiden suuremman veturikoon johdosta; tämän vuoksi moniin niistä liittyy erillinen tukirakenne pysty- ja vaakaputkien välisessä kulmassa. Joidenkin viskurien kärjessä oli opastinlyhty, joka näytti valkoista valoa silloin kun putki oli sivussa ja punaista sen ollessa täyttöasennossa .

Betoniperustukselle asennettujen viskurien toimivuus talvipakkasilla varmistettiin niin, että täyttöputki tyhjeni itsestään viemärikaivoon käyttöventtiilin sulkemisen jälkeen. Käyttöventtiilikaivoa voitiin myös lämmittää höyryllä tai muulla tavoin, jolloin lämmin ilma pääsi nousemaan pystyputken kääntöliitokseen asti.

Rautatien vanha vesitorni Loimaan aseman kupeessa.Veturi ajetaan viskurin viereen niin että pystyputki osuu oikealle kohdalle; nyt lämmittäjä kääntää yläputken niin että kumiletku osuu vedentäyttöaukkoon ja hanat avataan. 

Veden virratessa säiliöön lisätään kattilakiven estokemikaali. 

Höyryveturien aika jätti Suomeen runsaasti viskureita; mm. Helsingin satamaradan muistomerkkinä on Katajanokalla oleva viskuri. Omalla vesitornilla varustettuja viskureita on säilynyt mm. Loimaan rautatieasemalla.

LWR6 "Helga" viskurilla Minkiöllä.
Jokioisten museorautatiellä on kolme aktiivikäytössä olevaa viskuria, Jokioisten, Humppilan ja Minkiön asemilla. Kovjoen museorautatiellä on yksi viskuri.

Nostalgialiikenteen aikakauden alettua ovat monet pitkään kuivillaan seisseet viskurit palautettu aktiivikäyttöön. Joitakin on välivuosina käytetty myös sepelikuormien kasteluun.

Lähteet
-------

* Mikko Ivalo: Höyryveturit ja niiden hoito
* Jarmo Oksanen: Opastimet, artikkelisarja Resiina-lehdissä 3/2005–3/2006

### Viitteet

1. ↑   Ivalo, s. 220
2. ↑   Resiina 3/2006

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesiviskuri** Wikimedia Commonsissa
**Veskijärv**  on Virossa Lääne-Nigulan kunnassa Läänemaalla sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 184 hehtaaria ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Siinä on vain yksi pieni luotomainen saari, joka sijaitsee pitkälle työntyvän harjumaisen niemen kärjessä. Siihen laskee toistakymmentä suo- tai metsäojaa. Yksi ojista tuo Tänavjärven vesiä ja yksi on suoraksi kaivettu Veskijõgi, joka laskee järven kaakkoisrantaan. Se on Hindaste järven laskuoja ja samalla se on Veskijärven läpivirtausjoki. Veskijõgi jatkaa Veskijärvestä kohti pohjoista, jossa se laskee Suomenlahteen Keibun lahdessa.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys 3 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0031 kuutiokilometriä eli 3,1 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 7,1 kilometriä ja rannat ovat metsää tai suota. Järvi yhtään entistä maatilaa lukuun ottamatta autio ja sitä kiertää kaumpana maantie.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (vir. *pehme- ja tumedaveeline järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *pehmeveeline miksotroofne tai pehmeveeline segatoiteline*, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.

* Järven pitkään matalat rannatJärven pitkään matalat rannat

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Veskijärv (vee2028400) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Yorkin linna** on Yorkin kaupungissa sijaitseva keskiaikainen linnoitus. Se rakennettiin vuonna 1068 Vilhelm Valloittajan käskystä.

Linna paloi maan tasalle vuonna 1190 tapahtuneessa pogromissa, jossa kuoli 150 paikallista juutalaista. Richard de Malbis, joka oli velkaa juutalaiselle rahanlainaajalle, käytti hyväkseen tulipaloa kiihottaakseen kansanjoukon juutalaisia vastaan, jotka pakenivat linnan suojiin. Henrik III rakennutti linnan uudestaan puusta.

Linnasta tuli vankila vuonna 1825 ja uudemmat vankilarakennukset purettiin vuonna 1935.

Historia
--------

Pienoismalli linnasta 1300-luvulla.
Kuningas Henrik III määräsi vuonna 1245, että linna oli jälleenrakennettava täydellisesti. Seuraavien parin vuosikymmenen aikana rakennettiin kehämuuri torneilla ja kahdella portilla, sekä päälinna kokonaan kivestä.

Nykytila
--------

Räjähdys tuhosi Clifford's Towerin vuonna 1684 jättäen vain seinät paikalleen.
Vuonna 1978 Clifford's Towerin juurella paljastettiin muistolaatta juutalaisvainon uhreille. Tätä ennen keskiaikaista joukkomurhaa, jonka 800-vuotismuistojuhlaa vietettiin vuonna 1990, ei tunnettu juuri ollenkaan. Keskustorniin kului kaikkiaan noin 2 600 puntaa.

Lähteet
-------

* Dobson, Barry: "The Medieval York Jewry Reconsidered", *The Jews in Medieval Britain: Historical, Literary, and Archaeological Perspectives*, s. 145. Boydell Press, 2003. ISBN 0851159311. Google books (viitattu 21.9.2013). (englanniksi)
* Hull, Lise: *Britain's Medieval Castles*, s. 99. Greenwood Publishing Group, 2006. ISBN 0275984141. Google books (viitattu 22.9.2013). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  YORK CASTLE *Pastscape*. English Heritage. Viitattu 22.11.2012. (englanniksi)
2. ↑  Hull, s. 99
3. ↑  Dobson, s. 145

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yorkin linna** Wikimedia Commonsissa
Yorosson piiri Malin kartalla.
**Yorosson piiri** (ransk. *Cercle de Yorosso*) on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 5 500 neliökilometriä. Asukkaita on 211 500 henkeä.

Yorosson piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun alueen Sanin ja Tominianin piireihin, idässä ja etelässä Burkina Fasoon sekä lännessä Sikasson alueen Koutialan piiriin. Se sijaitsee Koutialan ylängöllä. Alue kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen.

Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa: Boura, Karangana, Kiffosso I, Koumbia, Koury, Mahou, Ménamba I, Ourikéla ja Yorosso. Kyliä on yhteensä 95. Asukkaista 65 % on miniankoja ja 27 % boboja. Jälkimmäiset jakautuvat mandekieltä puhuviin bobofingeihin ("mustat bobot") ja gurilaista kieltä puhuviin bobo-ouleihin ("punaiset bobot").

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla ja eri viljalajit. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Synthèse des Plans Communaux de Sécurité Alimentaire du Cercle de Yorosso 2007–2011 *csa-mali.org*.  2007. Viitattu 17.6.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Sikasso) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 17.6.2012. (ranskaksi)
3. ↑  *Narody mira: istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 104. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1988.
**Samabogo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Blan piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 40 kilometriä Blasta kaakkoon. Kunnassa on 13 200 ja keskuskylässä 3 800 asukasta (vuonna 2009).

Samabogon kunta rajoittuu lännessä Blan piirin Somasson, pohjoisessa Dougouolon ja Kemenin ja idässä Diaramanan kuntiin sekä etelässä Sikasson alueeseen.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, fulbeja ja soninkeja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja kristinusko.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, riisi, durra, puuvilla, maapähkinä, lehmänpapu ja maapapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, aasit, siat ja vuohet. Samabogon, Bogonin ja Pissangasson kylissä pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluvat seitsemän alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehityskeskus (CED), kaksi naisten lukutaitokeskusta ja kaksi terveyskeskusta.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.8.2016.
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.8.2016.
3. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Samabogo 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  2007. Viitattu 11.8.2016. [vanhentunut linkki]
**Samaipatankaktus** (*Samaipaticereus corroanus*) on kaktuskasvi, joka on ainoa laji samaipatankaktusten suvussa. Sen tieteellinen nimi *Samaipaticereus* on annettu Boliviassa sijaitsevan Samaipatan kaupungin mukaan, jota ympäröivää aluetta luonnehtii piikkipensaikko ja kuiva metsä, joissa monet kaktuslajit kasvavat. Niistä yksi kookkaimmista pylväskaktuksista on tämä laji.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Samaipatankaktus kasvaa rungolliseksi puuksi ja monihaaraiseksi, kahdesta neljään metrin korkuiseksi. Haarat ovat pystyjä, nivelettömiä, vihreitä, ja niissä on neljästä kuuteen uurretta. Piikkejä on ryhmässään tavallisesti viisi, eivätkä ne ole erilaistuneet keski- ja säteittäispiikeiksi. Kukkia on yhdessä varressa paljon ja ne avautuvat yöllä sekä jäävät auenneiksi myös seuraavan päivän ajan. Kukka on suppilomainen ja enintään viiden cm:n pituinen, väriltään vihertävän valkoinen; uloimpien kehälehtien kärjet ovat ruskeita. Pohjuksessa on pitkiä suomuja, lyhyitä karvoja ja muutamia sukasia. Hedelmä on pallomainen, tylppä, kyhmyinen ja vaaleahkon punainen. Se avautuu pitkittäin, jolloin punaisenoranssi malto tulee näkyviin. Kukan kehälehdet jäävät hedelmään.

Levinneisyys
------------

Samaipatankaktus kasvaa melko pienellä alueella Boliviassa Samaipatan kaupungin ympäristössä noin 1500 metrin korkeudessa.

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

### Viitteet

1. ↑  Lowry, M.: *Samaipaticereus corroanus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-1*.  2017. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 31.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Suomen Lajitietokeskus: Samaipatankaktus – *Samaipaticereus corroanus*
3. 1 2 3  Anderson 2001: 622


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q137572
* Wikispecies: Samaipaticereus corroanus
* CoL: 6XGC5
* EoL: 5195905
* GBIF: 3943585
* iNaturalist: 443240
* IPNI: 227113-2
* ITIS: 908313
* IUCN: 152110
* NCBI: 153894
* Open Tree of Life: 819443
* Plant List: tro-5103152
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:227113-2
* Species+: 20700
* Tropicos: 5103152
* WFO: wfo-0001288163

 |

 |
TCAS-näyttö
Airbus A320/A330/A340-koneiden värillinen TCAS-näyttö, jossa näkyvät muiden lentokoneiden sijainnit ja suunnat sekä suhteelliset korkeudet.
**TCAS** eli **traffic collision avoidance system** on lentokoneisiin asennettu järjestelmä, jonka on tarkoitus estää lentokoneiden törmääminen toisiinsa ilmassa. TCAS toimii lennonjohdon tutkista riippumattomasti. TCAS vaatii toimiakseen sen, että molemmissa koneissa on toimiva transponderi.

Historia
--------

Kahden lentokoneen törmättyä Grand Canyonin yllä vuonna 1956 ryhdyttiin kehittelemään törmäysvaroitusjärjestelmiä, jotka toimisivat viimeisenä keinona silloin, kun lennonjohto ei pysty estämään törmäystä. Ensimmäiset järjestelmät eivät kuitenkaan toimineet kovin hyvin. 1970-luvun puolivälissä kehitelty Beacon Collision Avoidance System (BCAS) oli ensimmäinen järjestelmä, joka sai tiedon muiden koneiden suunnasta ja korkeudesta transponderien avulla. Pacific Southwest Airlinesin lennon 182 törmäys pienkoneeseen vauhditti järjestelmien kehittämistä entisestään. Vuonna 1981 FAA päätti kehitellä ensimmäisen TCAS:n aiemman BCAS:n pohjalta.

TCAS tuli pakolliseksi Euroopassa kaikille yli 15 000 kg:n painoisille vähintään 30-paikkaisille siviilikoneille vuonna 2002 ja 5 700 kg:n painoisille vähintään 19-paikkaisille koneille vuonna 2005. Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö teki törmäyksenestojärjestelmästä pakollisen kaikkialla maailmassa matkustaja- ja rahtiliikennekoneissa vuonna 2003.

Toiminta
--------

TCAS-näytöltä lentäjä näkee muiden koneiden sijainnit ja suunnat. TCAS antaa kahdenlaisia varoituksia, *Traffic Advisory* (TA) ja *Resolution Advisory* (RA). TA on varoitus lähellä olevasta liikkeestä. Jos koneet varoituksesta huolimatta lentävät toisiaan kohti, tulee RA-varoitus, joka on samalla järjestelmän sijaintien perusteella laskema ohje, mitä lentäjän tulee tehdä (esimerkiksi nousta tai laskeutua). RA-ohjeita voi tulla useita sijaintien ja suuntien muuttuessa. Koneiden TCAS-järjestelmät kommunikoivat toistensa kanssa ja pystyvät näin antamaan koordinoituja ohjeita, esimerkiksi toiselle koneelle ohjeeksi nousta ja toiselle laskeutua.

Katso myös
----------

* Überlingenin lento-onnettomuus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  FAA: Introduction to TCAS II V7.1 (PDF) *faa.gov*. Viitattu 26.11.2014. (englanniksi)
**Thin-le-Moutier** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.

Kunnan keskustassa on Saint Quentinin kirkko. Kirkon vieressä on ollut luostari 900-luvulta ja kirkkokin on ollut olemassa 1100-luvulta saakka. Luostari tuhoutui Ranskan uskonsodissa vuonna 1570. Luostarin omaisuuden otti Reimsin pappisseminaari ja seurakunta joutui talousvaikeuksiin. Vähitellen myös kirkko alkoi rapistua. Lopulta 1800-luvulla kunta päätti purkaa kirkon ja rakentaa uuden. Toisessa maailmansodassa kirkko kärsi vaurioita, mutta ne korjattiin.

Ranskalaisten pystyttämä muistomerkki
Kunnassa on kaksi vierekkäistä muistomerkkiä ensimmäisessä maailmansodassa 28. ja 29. elokuuta 1914 käydyn La Fosse à l'eaun -taistelun muistoksi. Toisen pystyttivät saksalaiset vuonna 1915 ja toisen ranskalaiset vuonna 1924.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 5.6.2023. (ranskaksi)
2. ↑  L'église St Quentin de Thin le Moutier Mairie de Thin-le-Moutier. Viitattu 5.6.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Monuments de la bataille de la Fosse à l’eau Ardennes Tourism. Viitattu 5.6.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thin-le-Moutier** Wikimedia Commonsissa
**Thievy Guivane Bifouma Koulossa** (s. 13. toukokuuta 1992 Saint-Denis, Ranska) on ranskalaissyntyinen kongolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Thievy siirtyi barcelonalaisseura Espanyolin junioriakatemiaan vuonna 2010 ranskalaisen Strasbourgin akatemiasta. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 11. maaliskuuta 2011 ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan.

17. joulukuuta 2011 hän teki ensimmäisen maalinsa edutusjoukkueessa vierasottelussa Sporting Gijónia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Alonso and Verdu fire Espanyol ESPN. Viitattu 25.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Sporting Gijon 1–2 Espanyol ESPN. Viitattu 25.8.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Thievyn esittely Espanyolin virallisella sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
* Thievyn tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)

Kongon tasavallan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Mafoumbi |
2 N'Ganga |
3 N'Ganga |
4 Moubhibo |
5 Bouka Moutou |
6 Bissiki |
7 Oniangue |
8 N'Dinga |
9 Ganvoula M'boussy |
10 Doré |
11 N'Guessi |
12 Litsingi |
13 Thievy |
14 Gandzé |
15 Douniama |
16 Massa |
17 Malonga |
18 Baudry |
19 Malonga |
20 Binguila |
21 Babélé |
22 Ndzila |
23 Mavoungou |
Valmentaja Le Roy