recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jussi Peippo** (11. kesäkuuta 1933 Sortavala – 24. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti Askolle 1960-luvulla suunnittelemistaan vientimalliston puuhuonekaluista, joita käytettiin muun muassa Unescon päämajassa Pariisissa sekä Moskovan Rossija-hotellissa ja Tallinnan Viru-hotellissa. Hänen tyyliinsä kuuluivat puhtaat ja pelkistetyt, materiaaleja korostavat muodot ja niukat värit. Hänen suunnittelemiaan tuotteita ovat Tectonia-, Alli- ja Hidalgo-kalustesarjat.

Peipon viimeiseksi merkittäväksi sisustustyöksi jäi Hotelli Presidentti Helsingin Kampissa.

Peippo valmistui sisustusarkkitehdiksi vuonna 1957 ja työskenteli sitten Askolla Olli Borgin alaisuudessa kunnes jatkoi freelancerinä. Vuosina 1969–1970 hän oli Singaporessa YK:n asiantuntijatehtävissä. Hän sai Hämeen läänin taidepalkinnon 1976. Hän kuoli 49-vuotiaana 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita: sisustusarkkitehti Jussi Peippo.  *Helsingin Sanomat*, 7.7.1982, s. 12. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Ekman-Kolari, Maria: Suomalaiset 1930–60-luvun huonekalut ja nämä muotoilijat ovat nyt haluttuja *Yksityinen blogi*.  12.2.2017. Maria Ekman-Kolari. Viitattu 21.7.2018.
3. ↑  Hei, Meillä on ollut kaksi Asko Hidalgo tuolia monta vuotta... Lahden museot.  Arkistoitu 21.7.2018. Viitattu 21.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Peipon huonekaluja Artnet-sivustolla
**Johan (Jussi) Henrik Mustonen**, käytti kirjailijanimeä **Jussi Oras** (15. elokuuta 1868 Kuopio − 17. maaliskuuta 1902 Iisalmi) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä *Oras*.

Henkilöhistoria
---------------

Mustosen vanhemmat olivat Matti Mustonen ja Helena Katarina Mustonen. Hänen puolisonsa oli Maria Oinonen (s. 1864), metsänhoitaja Matti Aarne Mustonen (s. 1898) oli heidän poikansa. Mustonen kävi kansakoulun ja valmistui kirjaltajaksi 1886. Mustonen toimi sitten kirjapainon johtajana ja sanomalehtimiehenä. Hän oli toimitussihteerinä Savo-Karjala-lehdessä vuosina 1894−1896 ja Iisalmessa ilmestyneessä Salmetar-lehdessä vuodesta 1897.

Teoksia
-------

* *Eukko, tositapauksen pohjalle kirjoittanut Jussi Oras*, näytelmä. O.W. Backman, Kuopio 1890

Lähteet
-------

1. ↑  "Mustonen, Matti Aarne", *Suomen metsänhoitajat. Finlands forstmästare 1851–1931*, s. 320-321. Mänttä: Suomen Metsänhoitajaliitto, 1931.
2. ↑  Suomen kirjailijat tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Iisalmelaisia kirjailijoita - Jussi Oras
4. ↑  Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Jussi Oras (Arkistoitu – Internet Archive)

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Johan Mustonen***
**Franco Micalizzi** (s. 21. joulukuuta 1939 Rooma, Italia) on italialainen elokuvamusiikin säveltäjä. Hänet tunnetaan italialaisten poliisielokuvien kuten *Italia a mano armata* (1976), *Napoli violenta* (1976), *Roma a mano armata* (1976) sekä *La banda del gobbo* (1978) säveltäjänä. Hän työskenteli useimmin elokuvaohjaajien- ja käsikirjoittajien Umberto Lenzin, Ferdando Di Leon ja Marino Girolamin kanssa.

Micalizzi sai suosiota elokuvan *Nimeni on Trinity – paholaisen oikea käsi* (1970) ääniraidan säveltämisen jälkeen. Vuosina 1978–1979 hän oli Corrado Mantonin juontaman *Domenica in* -televisiosarjan musiikillisena johtajana. 1980-luvun alkupuolella hän perusti The Micalizzi Family -nimisen yhtyeen, jossa on myös hänen poikansa Christian. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään Bud Spencerin ja Terence Hillin kanssa poliisikomediaelokuvia, kuten *Antaa heittää* (*Nati con la camicia*, 1983) ja *Turpiin vaan ja tuplaten* (*Non c’è due senza quattro*, 1984). Vuonna 2003 Micalizzi valittiin SIAE:n ohjaajaksi.

Yksi Micalizzin menestyneimmistä töistä oli elokuvan *L’ultima neve di primavera* (1973) ääniraita, jota pidetään yhtenä Italian elokuvahistorian koskettavimmista musiikeista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Franco Micalizzi Kronos Records. Viitattu 1.3.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Anka Pogačnik** (s. 23. joulukuuta 1991) on slovenialainen judoka, kolminkertainen EM-mitalisti.

Pogačnik kuului Slovenian joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa pronssia Montpellier’n EM-kilpailuissa 2014 ja Bakun Euroopan kisoissa 2015. Hän saavutti 70 kg:n painoluokassa EM-pronssia Sofiassa 2022. Hän sijoittui EM-kilpailuissa samassa sarjassa seitsemänneksi Budapestissa 2013, Tel Avivissa 2018, Prahassa 2020 ja Lissabonissa 2021.

Pogačnik saavutti Mersinin Välimeren kilpailuissa 2013 pronssia 70 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Hän saavutti sotilaiden MM-pronssia 2018. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on saavuttanut viisi turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. IJF World Tourin kilpailuista hänellä on kaksi voittoa, yksi kakkossija ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yhdeksän Slovenian-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anka Pogacnik - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 1.5.2021. (englanniksi)
Palestrinan Missa Papae Marcellin Kyrie-osan ensimmäiset tahdit, jossa esiintyy monia Palestrina-tyylille ominaisia piirteitä.
**Missa Papae Marcelli** (eli *paavi Marcelluksen messu*) on Giovanni Pierluigi da Palestrinan säveltämä, kuusiääninen (*cum sex vocibus*: sopraano, altto, kaksi tenoriääntä ja kaksi bassoa), messu, jonka hän omisti vain kolme viikkoa paavina olleelle Marcellus II:lle. Teos julkaistiin vuonna 1567 ja se on luultavasti sävelletty vuonna 1562. *Missa Papae Marcelli* on ollut Palestrinan sävellyksistä tunnetuin ja esitetyin tähän päivään asti.[1]

Teokseen on liitetty legenda, jonka mukaan teos teki niin suuren vaikutuksen Trenton kirkolliskokoukseen, että se hautasi aikeensa kieltää polyfonisen musiikin käyttö katolisessa kirkossa.[1] Kiihkeimmät vastauskonpuhdistajat katsoivat, että polyfonisessa musiikissa liturgisten tekstien selkeys kärsii liikaa ja vaativat sen sijaan yksiääniseen musiikkiin paluuta gregoriaanisen kirkkolaulun tapaan. Kirkolliskokouksen lopullisessa pöytäkirjassa tyydyttiin kuitenkin vain varoittamaan kaikista "epäpuhtaista ja riettaista" elementeistä kirkkomusiikissa. Palestrinan 1800-luvulla elänyt elämäkerran kirjoittaja Giuseppe Baini sanoi tämän johtuneen *Missa Papae Marcellista*, jonka Gloria ja Credo osat erityisesti ovat selkeitä ja julistavia paksun polyfonisen kudelman sijaan.[1] Nykytutkimuksen näkemys on, että vaikka kyseistä väitettä ei voida pitää puhtaasti epätotena, on se kuitenkin suuresti liioiteltu.

Palestrinan aikaan oli jo vuosisatoja ollut tavallista, että messuihin ja muuhun liturgiseen musiikkiin lainattiin melodioita, eli imitoitiin, esimerkiksi moteteista, mutta myös maallisista lauluista. Uudistusmielisten mielestä kirkkomusiikissa ei kuitenkaan tullut käyttää maallisen musiikin melodioita. Muun muassa *Missa Papae Marcellissa* Palestrina poisti lähes kaikki viittaukset maalliseen musiikkiin ja käytti pääasiassa yksiäänisestä kirkkomusiikista lainattuja teemoja.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  "Missa Papae Marcelli, for 6 voices." Classical Work Reviews. All Media Guide, 2006. Answers.com 29 Sep. 2008. (englanniksi)
Korvapuusti
**Korvapuusti** (ruotsinsuomeksi myös kanelipulla) on kanelilla, sokerilla ja voilla täytetty pulla. Ylimääräinen rasva täytteessä lisää sen säilyvyyttä tavalliseen vehnäpullaan verrattuna.

Korvapuusteja leivotaan löysähköstä, usein kardemummalla maustetusta leivinhiivalla kohotetusta vehnätaikinasta. Taikina kaulitaan levyksi ja voidellaan voilla, jonka päälle sirotellaan kanelia ja sokeria. Levy rullataan kääretortun tapaan ja tämän jälkeen leikellään vinoon viipaleiksi. Viipaleet nostellaan pellille vino leikkauspinta ylöspäin, minkä jälkeen painetaan sormilla pullan keskelle. Tämä aiheuttaa korvapuustin leviämisen, ja sen myötä korvapuustin korvamainen rakenne pääsee esille. Tämän jälkeen korvapuustit kohotetaan, voidellaan kananmunalla, ripotellaan raesokeria päälle ja paistetaan uunissa.
Kardemumman voi hyvin jättää pois taikinasta.

Korvapuusteja suoraan uunista.
Suomessa vietetään kansallista korvapuustipäivää vuosittain 4. lokakuuta. Tapa on lainattu Ruotsista, jossa on vietetty *Kanelbullens dag* -päivää vuodesta 1999 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Rasvoja kuituja täysjyvää[vanhentunut linkki] Pågens
2. ↑  Korvapuusti (Arkistoitu – Internet Archive) Rahola
3. ↑  Herkuttelijoiden juhla: Tänään vietetään korvapuustipäivää *mtv3.fi*.  4.10.2012. Viitattu 16.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korvapuusti**.
* Kanelbullensdag – sivusto (ruotsiksi)

Ohjeita:

* Suomen Hiiva (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kotikokki.net
* Myllyn Paras (Arkistoitu – Internet Archive)
Korven radion lähetysasema Rukajärvellä 10. huhtikuuta 1942.  
SA-kuva.**Korven Radio** oli suomalainen jatkosodan aikana Rukajärven rintamalla toiminut radioasema.

Radio aloitti lähetyksensä 24. huhtikuuta 1942 ja sen viimeinen päivittäinen lähetys oli 16. syyskuuta 1944. Kaikkiaan lähetyksiä tehtiin 1410. Radio toimi Rukajärven kylässä. Sen toiminnan suunnittelussa olivat mukana muun muassa Martti Jukola, Matti Viherjuuri ja Verneri Veistäjä, radion päällikkönä toimi Kauko Kokkonen. Radiolla oli studiorakennuksen ja lähetysaseman lisäksi kahdeksanmiehinen orkesteri *Kolina boys* ja lisäksi omaa teatteri- ja radiokuunnelmatuotantoa.

Muita vastaavia rintamaradioita olivat Maaselän rintamalla toiminut Maaselän Radio, Uhtualla toiminut Vienan Radio, Aunuksessa toiminut Aunuksen Radio ja Karjalan kannaksella Valkjärvellä toiminut Kannaksen Radio.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leppänen, Reino 1987. *Korven radio – Rukajärven rintamaradio ja muu mielialan huolto*. Joensuu: Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiö, 162 s. ISBN 951-9363300
2. ↑  Sotakirjailija Esa Sirén : Korven Radio - Rukajärvi
3. ↑  Rukajärven suunnan historiayhdistys 20.6.2014 : Hyvää juhannusta
4. ↑  Helsingin kaupunginkirjasto Kysy.fi-palvelu : Maanselän radio ja sota? (Arkistoitu – Internet Archive)
**Korvayökkö** (*Plecotus auritus*) on isokorvainen lepakkolaji.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Korvayökkö on 4,1–5,4 cm pitkä, painaa 5–12 grammaa ja sen siipien kärkiväli on 22–28 cm. Se on väritykseltään harmaa.
Korvayökön tunnistaa helpoimmin suurista, tyvestä yhtyneistä korvistaan, joiden pituus on noin 2/3 ruumiin pituudesta. Ne erottuvat lentävän lepakon siluetistakin. 
Korvayökön korvat ovat sopeutuma, jonka avulla se pystyy saalistamaan yökkösiä ja kehrääjiä.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Korvayökön levinneisyysalue ulottuu lähes koko Eurooppaan Pohjoismaiden pohjoisosia ja Välimerenmaiden eteläosia lukuun ottamatta. Aasiassa elävät lepakot, jotka aiemmin luettiin samaan lajiin, on nyt erotettu omiksi lajeikseen *P. ognevi* ja *P. sacrimontis*.
Korvayökköä tavataan uhanalaisena Suomessa Etelä-Suomesta Vaasan korkeudelle saakka.

Korvayökkö viihtyy hyvin kaupunkien ja kartanoiden puistoissa, joista se löytää päiväpiilonsa vanhoista kivirakennuksista ja puunkoloista. Korvayököt piilottelevat myös linnunpöntöissä.

Elintavat
---------

Korvayökölle on ominaista sen kolibrimainen lentotapa, paikoillaan tapahtuva lento. Muutenkin korvayökkö on erittäin taitava lentäjä. 
Korvayökkö saalistaa usein – muista lepakoista poiketen – lentäen ylöspäin tutkien näin puunrungon tarkasti.

Korvayökkö horrostaa syyskuulta toukokuulle. Horrostaessaan se kääntää korvansa usein siipien suojaan.

Korvayökkö on kausilisääntyjä, joka parittelee loppukesällä tai alkusyksyllä.
Tiineysajan on arvioitu kestävän 45–90 vuorokautta. Lepakot lisääntyvät hitaasti, sillä ne saavat yhden, harvoin kaksi poikasta kesäkuussa. Lepakonpoikaset syntyvät useiden naaraiden perustamiin yhdyskuntiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hutson, A.M. Spitzenberger, F. Aulagnier, S. Coroiu, I. Karataş, A. Juste, J. Paunovic, M. Palmeirim, J. & Benda, P.: *Plecotus auritus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Lilley: Korvayökkö – *Plecotus auritus* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. ↑  Korvayökkö (Arkistoitu – Internet Archive) Keskisuomalainen
4. ↑  Korvayökkö Suomen lepakkotieteellinen yhdistys


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Plecotus auritus | 
* Wikidata: Q210708
* Wikispecies: Plecotus auritus
* ADW: Plecotus\_auritus
* BioLib: 2287
* BOLD: 12155
* CoL: 4K2Z9
* CMS: plecotus-auritus
* EoL: 289433
* EPPO: PLKTAU
* Fauna Europaea: 305438
* Fauna Europaea (new): 2acc97e1-d3f1-4904-a373-8e90fcf65ddf
* Fossilworks: 233611
* GBIF: 5218507
* iNaturalist: 40416
* IRMNG: 10865512
* ITIS: 632133
* IUCN: 17596
* MSW: 13802155
* NBN: NBNSYS0000005102
* NCBI: 61862
* WoRMS: 1037285

 |
|  |
| Vespertilio auritus | 
* Wikidata: Q106447906
* CoL: 7FQT7
* GBIF: 4409296
* ITIS: 946494
* WoRMS: 1037287

 |

 |
Lehden ensimmäisen numeron etusivulla oli Jaakko Juteinin *Laulu Suurelle Ruhtinaalle*.
**Sanan Saattaja Wiipurista** oli Viipurissa vuosina 1833–1836 ja 1840–1841 ilmestynyt sanomalehti.

Kirjanpainaja Anders Cedervaller perusti *Sanan Saattajan Wiipurista* saksankielisen *Wiburgs Wochenblattin* korvaajaksi. Sen taustalla oli Sanoma-Seura, johon kuuluivat entinen auraseuralainen pappi Abraham Poppius, lukion yliopettaja A. J. Europaeus sekä lehden toimittajana työskennellyt kaupungin pastori G. W. Wirenius. Avustajana toimi myös Jaakko Juteini, joka julkaisi lehdessä 73 laulua, runoa ja kertomusta. Virikkeen suomenkielisen lehden julkaisemiseen antoi C. A. Gottlund.

*Sanan Saattaja Wiipurista* sisälsi taloudellisesti ja isänmaallisesti valistavia kirjoituksia, uutisia, kaunokirjallista aineistoa sekä ilmoituksia Viipurin kaikilla kielillä. Lehti oli tarkoitettu sekä säätyläisille että talonpojille, kaupunkilaisille ja maalaisille, mikä osoittautui sen tekijöille hyvin vaikeaksi tehtäväksi. Kerran viikossa ilmestyneen *Sanan Saattajan* levikki oli pieni, vain 242 kappaletta vuonna 1836. Poppiuksen, Europeauksen ja Wireniuksen muutettua muille paikkakunnille halukkaita toimittajia ei vuoden 1836 lopussa löytynyt, ja Cederwaller alkoi julkaista lehden tilalla ruotsinkielistä ilmoituslehteä *Wiborgs Annonce Bladia*, joka ajoittain oli ilmestynyt *Sanan Saattajan* liitteenä.

Vuonna 1840 *Sanan Saattaja Wiipurista* herätettiin uudestaan henkiin lukion apuopettaja K. H. J. Ignatiuksen toimittamana. Hänen aikanaan siinä oli enemmän artikkeleita, runoja ja kertomuksia ja vähemmän sekalaista aineistoa ja uutisia. Myös valistava ja hyödyllinen aines sai lisää jalansijaa. Ignatiuksen aikana lehti sai myös yhteiskuntakriittistä ja fennomaanista sävyä. Sen levikki pysyi kuitenkin pienenä, minkä vuoksi Cederwaller alkoi vuoden 1841 jälkeen julkaista jälleen pelkkää ilmoituslehteä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 343–344. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 126–129. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-220-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sanan Saattaja Wiipurista* digitoituna kansalliskirjastossa
**Sanabriajärvi** (esp. *Lago de Sanabria*) on Espanjassa Zamoran maakunnassa sijaitseva järvi. Järven pinta-ala on 3,47 neliökilometriä ja se sijaitsee noin tuhannen metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella. Järviallas on syntynyt Würm-jäätiköitymisvaiheen seurauksena, ja järvi on Espanjan sekä koko Iberian niemimaan suurin jäätikön synnyttämä järvi. Järvi koostuu kahdesta altaasta, joista itäisemmän altaan syvin kohta on 53 metrissä ja läntisemmän altaan 46 metrissä.

Sanabriajärveä ympäröivien metsien pääpuulaji on pyreneittentammi (*Quercus pyrenaica*). Järvessä on havaittu elävän seitsemän eri kalalajia. Järvialue on osa Sanabriajärven luonnonpuistoa. Järveä lähin kaupunki on historiallinen Puebla de Sanabrian pikkukaupunki.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Sanabria lake – the largest glacial lake in Spain and the Iberian Peninsula *All Pyrenees*.  15.9.2021. Viitattu 30.12.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sanabriajärvi** Wikimedia Commonsissa
**Kroda** (ukr. Крода) on ukrainalainen black metal -yhtye, joka on perustettu vuoden 2003 keväällä. Krodan sanoitukset viittaavat historiaan, luontoon ja pakanallisuuteen. Yhtye toimii tällä hetkellä Purity Through Fire -nimisen levy-yhtiön alaisuudessa.

Historia
--------

Vuoden 2003 keväällä Eisenslav ja Viterzgir perustivat yhtyeen, osin tarkoituksenaan levittää omaa ideologista ja historiallista näkemystään.

14. helmikuuta 2004 yhtye julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa, jonka englanninkielinen otsikko oli *Cry to me, River*, venäläisen Stellar Winter Recordsin sekä ukrainalaisen Rarog Productionin kautta. Myöhemmin saman vuoden huhtikuun 26. päivä ilmestyi venäläisen Orich'n kanssa yhteistuumin tehty split-levy, *Legend / Wolfen Loyalty*. Vain kolme kuukautta tämän jälkeen, 20. kesäkuuta, julkaistiin järjestyksessä jo toinen kokopitkä, *Towards the Firmaments Verge of Life...*, Ancient Nationin kautta. Tämän jälkeen kesäkuussa, vuonna 2006 ulos tuli venäläisen Velimorin kanssa tehty split levy, *By a Hammer of Spirit and Identity of Blood*, joka rajoitettiin 1000:n painokseen. 29. tammikuuta 2007 julkaistiin viimeisin levy, *Fimbulvinter*, Hammermark Artin kautta. Suurin osa Krodan levyjen ensimmäisistä painoksista on rajoitettu 1000:n kappaleeseen, joskin monet levy-yhtiöt ovat julkaisseet uusintapainoksia albumeista. Yhtye osallistui myös vuonna 2007 julkaistulle venäläiselle Burzum-tribuuttilevylle, *Lost Freedom*, kappaleen "Jesus' Tod" ukrainankielisellä versiolla.

Yhtye oli alun perin tarkoitettu vain studioon, mutta yhtye luopui tästä päätöksestä soittamalla vuoden 2007 elokuussa ensimmäisen live-esiintymisen Krimissä pidetyissä *Svarogove Kolo* -nimisillä festivaaleilla. Esiintyminen jäi kuitenkin lyhyeksi virkavallan keskeyttäessä soittamisen vain puolentoista kappaleen jälkeen. Yhtyeen toinen esiintyminen oli joulun alla Harkovassa pidetyissä *Kolovorot* -festivaaleilla. Ensimmäisestä esiintymisestä kehkeytyneistä negatiivisista kokemuksista huolimatta yhtye aikoo jatkaa live-esiintymisiä tulevaisuudessakin.

Diskografia
-----------

### Kokopitkät

* *Poplatš meni, ritško...* (2004)
* *Do Nebokraju Žyttja...* (2005)
* *Poh’oron Sontsja* (2007)
* *Fünf Jahre Kulturkampf* (2009)
* *Schwarzpfad* (2011)
* *GinnungaGap GinnungaGaldr GinnungaKaos* (2015)
* *Selbstwelt* (2018)

### Splitit

* *Legenda (Mak Tšvite) / Boltšja Vernost* (2005) Oprich'n kanssa
* *Molotom Duhu ta Ednistju Krovi* (2006) Velimorin kanssa

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑   Hakonen, Tommi: Kroda.  *Miasma*, 2007, nro 5, s. 44–45.

Aiheesta muualla
----------------

* Kroda Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
* Kroda Last.fm:ssä (englanniksi)
* Yhtyeen viralliset kotisivut (ukrainaksi) & (englanniksi)
**Kroatianvinttikoira** (*Hrvatski hrt*) eli **istrianvinttikoira** (*Istarski hrtoliki gonič/Istarski hrt*) on sukupuuttoon kuollut kroatialainen koirarotu.

Kroatianvinttikoira edusti fenotyypiltään vinttikoiran ja ajokoiran välimuotoa, ja sen toinen kroatialainen nimitys *hrtoliki gonič* tarkoittaakin "vinttikoiramainen ajokoira". Tällä viitataan käytännössä podencojen rotutyyppiin, mitä se eniten muistuttikin: sen runko oli hoikka ja elegantti, se muistutti muinaisten faaraoiden koiria (kuten egyptinmetsästyskoiraa) ja se metsästi näkönsä avulla.

Alkuperä
--------

Rotu oli hyvin vanha ja se mainitaan usein kroatialaisessa koirakirjallisuudessa. Se on lisäksi kuvattu Vincent iz Kastvan kuuluisaan freskoon "Kuoleman tanssi" (*Mrtvački ples*). Sen yläleuan neljäs välihammas oli samankaltainen kuin sakaalilla, jonka uskotaankin olleen geneettisesti sukua sille.

Katso myös
----------

* Egyptinmetsästyskoira
* Faaraokoira
* Jugoslavianvinttikoira

Lähteet
-------

* Orban, Ratimir. "Izumrle i današnje autohtone pasmine pasa u Istri" (Arkistoitu – Internet Archive). *Moj pas*: Zagreb, 1983.
* *Autohtone pasmine*. Istrapedia.
* *HKS, hrvatske autohtone pasmine*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: hr:Istarski hrtoliki gonič 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kroatialaiset koirarodut |
| --- |
|  |
| FCI | 
* Dalmatiankoira
* Karkeakarvainen istrianajokoira
* Kroatianpaimenkoira
* Lyhytkarvainen istrianajokoira
* Maltankoira (eräs teoria; alkuperä epävarma)
* Posavinanajokoira
* Tornjak

 |
|  |
| SKL | 
* Međimurjenkoira

 |
|  |
| Harvinaiset | 
* Istrianseisoja
* Jugoslavianvinttikoira
* Keltainen istrianajokoira
* Pieni istrianajokoira

 |
|  |
| Sukupuuttoon kuolleet | 
* Istrianpaimenkoira
* Kroatianvinttikoira
* Kvarnerinpaimenkoira
* Slavonianvinttikoira

 |

 |
**Katoúnin silta** (kreik. Γέφυρα Κατουνίου) on kivisilta Katoúnin ja Káto Livádin kylien välillä Kytheran saarella Kreikassa. Pituutta sillalla on 110 metriä, leveyttä kuusi metriä ja korkeutta enimmillään 15 metriä. Siltaa kannattelee 13 holvikaarta. Silta on rakennettu vuonna 1826 saaren ollessa brittivallan alla, ja se on yksi suurimmista brittien rakentamista silloista Euroopassa. Katoúnin silta on koko Kreikan ja Balkanin suurin kivisilta.

Tarinan mukaan saaren brittikuvernööri Mackwell oli rakastunut Katoúnin kylässä asuvaan nuoreen tyttöön. Hän suunnitteli kylään sillan päästäkseen tapaamaan rakastettuaan säännöllisesti. Mackwell johti myös rakennustyöt. Silta oli osa tietä, joka yhdisti saaren pääkaupungin Chóran Avlémonaksen merenrantakylään. Tämä oli brittien suurin insinöörityön projekti saarella. Tie ei milloinkaan valmistunut, sillä vuonna 1864 Kythera yhdessä muiden Jooniansaarten kanssa liitettiin osaksi Kreikkaa ja britit poistuivat saarelta.

Lähteet
-------

1. ↑  Map of Kythera Visit Kythera.  Arkistoitu 18.4.2012. Viitattu 2.4.2012. (englanniksi)
2. 1 2  The Historical Monuments of Kythera Visit Kythera.  Arkistoitu 13.3.2012. Viitattu 2.4.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Katouni Bridge Kythera.gr. Viitattu 2.4.2012. (englanniksi)
4. ↑  Livadi Visit Kythera.  Arkistoitu 13.3.2012. Viitattu 2.4.2012. (englanniksi)
**Kroatian presidentinvaali 2000** järjestettiin Kroatiassa 24. tammikuuta 2000. Vaalit olivat myös ensimmäiset ennenaikaiset presidentinvaalit, koska ne pidettiin nykyisen presidentin Franjo Tuđmanin kuoleman vuoksi 10. joulukuuta 1999 sekä viimeiset vaalit, jotka pidettiin puolipresidenttisen hallintojärjestelmän aikana, jolloin presidentti oli hallitusrakenteen voimakkain virkamies ja pystyi nimittämään ja erottamaan pääministerin ja heidän kabinettinsa.

Koska yksikään ehdokas ei saanut vaadittua äänienemmistöä ensimmäisellä kierroksella 24. tammikuuta, niin toinen kierros järjestettiin 7. helmikuuta 2000, mikä oli ensimmäinen kerta, kun toinen kierros oli järjestetty maan historiassa. Presidentinvaalit voitti Kroatian kansanpuolueen ehdokas Stjepan Mesić, joka sai 56,01 % äänistä. Äänestysprosentti oli 62,98 % ensimmäisellä kierroksella ja 60,88 % toisella kierroksella.

Mesić vihittiin viiden vuoden toimikaudeksi Kroatian toiseksi presidentiksi 18. helmikuuta 2000 Pyhän Markuksen torilla perustuslakituomioistuimen tuomareiden edessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kroatiassa presidentinvaalit *mtvuutiset.fi*.  24.1.2000. Viitattu 18.4.2021.
2. ↑  Pääkirjoitus 9.2.2000: Vaalit avasivat Kroatialle tien valoisampaan tulevaisuuteen *ts.fi*.  8.2.2000. Viitattu 18.4.2021.
**Kroatian presidentinvaalit 2005** järjestettiin Kroatiassa tammikuussa 2005. Ne olivat ensimmäiset presidentinvaalit, jotka pidettiin marraskuussa 2000 tehtyjen perustuslakimuutosten jälkeen, jotka korvaavat puolipresidenttisen järjestelmän epätäydellisellä parlamentaarisella järjestelmällä, mikä vähentää huomattavasti presidentin valtuuksia pääministerin ja heidän kabinettinsa hyväksi. Istuva presidentti Stjepan Mesić, joka oli valittu Kroatian kansanpuolueen ehdokkaaksi vuonna 2000, oli oikeutettu hakemaan uudelleenvalintaa toiseksi toimikaudeksi. Hän oli sitoutumattomana ehdokkaana, koska perustuslaki kieltää presidenttiä pitämästä puolueen jäsenyyttä virassaan.

Stjepan Mesić valittiin uudelleen toiselle viisivuotis kaudelle. He olivat myös ensimmäiset, joissa nainen, HDZ-ehdokas Jadranka Kosor, osallistui vaaleihin. Mesićin toisella kierroksella saamien äänten prosenttiosuus - 65,93% - on korkein kaikista presidenteistä tähän mennessä. Äänestysprosentti oli ensimmäisellä kierroksella 50,57 % ja toisella kierroksella 51,04 %.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovensuukysely: Mesic jatkaa Kroatian presidenttinä *Yle Uutiset*. Viitattu 18.4.2021.
2. ↑  Stjepan Mesic suosikki Kroatian presidentinvaalin toisella kierroksella *ts.fi*.  16.1.2005. Viitattu 18.4.2021.
3. ↑  Kosor u prvom krugu potrošila najmanje 8,7 milijuna kuna *www.index.hr*. Viitattu 18.4.2021. (kroatiaksi)
Nelipalstainen *Sanan-Lennätin* oli vuonna 1857 sivukooltaan suurin suomenkielinen sanomalehti.
**Sanan-Lennätin** oli Viipurissa vuosina 1855–1858 ilmestynyt sanomalehti.

Liberaalilehti *Wiborgin* julkaisija Johannes Alfthan perusti *Sanan-Lennättimen* Viipurin suomenkieliseksi sanomalehdeksi. Sen nimi otettiin Suomeen vastikään vedetystä sähkölennättimestä, joka samalla symboloi uutta aikaa. Lehden toimittajana oli ensin lehtori Henrik Konstantin Corander ja vuodesta 1857 hänen veljensä Axel Gabriel Corander, joka sai saman vuoden syksyllä rinnalleen maisteri Wilhelm Lavoniuksen. Vuoden 1858 alusta mukaan tuli lastenlehti *Aamuruskon* toimittaja Pietari Hannikainen.

Leimallisesti maakunnallisen *Sanan-Lennättimen* sisältö koostui taloudellisista ja valistavista kirjoituksista sekä etupäässä kotimaan uutisista. Vuonna 1857 se alkoi *Wiborgin* mallin mukaan julkaista myös pääkirjoituksia. Pietari Hannikainen toi lehteen sosiaalista fennomaniaa, jonka tavoitteena oli yhteiskunnan radikaali uudistaminen.

Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 525 kappaletta vuonna 1858. Nelipalstaisena se oli sivukooltaan *Wiborgin* ohella Suomen suurin sanomalehti. Vuoden 1859 alusta *Sanan-Lennätin* yhdistettiin Hannikaisen *Aamuruskoon*, joka oli valtakunnallisesti tunnettu ja muuttunut enemmänkin aikuisten lehdeksi. Uusi *Aamurusko* säilyi kuitenkin *Sanan-Lennättimen* kaltaisena kaakkoissuomalaisena lehtenä, mikä karkotti tilaajia muualla maassa. Lehti lakkasi Alfthanin lopettaessa kustannustoimintansa vuoden 1859 lopussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 341–342. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 1: Sanomalehdistön vaiheet vuoteen 1905*, s. 187–188. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-220-0.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sanan-Lennätin* digitoituna kansalliskirjastossa
**Sanajahti** on Fugon kehittämä ja julkaisema 4. huhtikuuta 2012 ilmestynyt pulmapeli. Se on saatavilla iOS:ille ja Androidille.

Sanajahdin ideana on löytää 16 ruudun kirjainsokkelosta minuutissa ja 30 sekunnissa mahdollisimman monta suomenkielistä oikeaa sanaa. 

Sanajahdissa on kolme erilaista pelimuotoa: Klassikko, jossa pidemmistä sanoista saa enemmän pisteitä kuin lyhyemmistä sanoista, Rationaalinen, jossa jokainen sana on samanarvoinen ja niiden löydetty määrä ratkaisee, sekä Idealistinen, jossa pisimmän sanan ensimmäisenä löytänyt voittaa. Pelin jälkeen tulokset näkyvät tulostaulukossa, johon pääsee 200 parasta. Sanajahdissa on mahdollista pelata myös harjoittelupelejä, joiden pisteet eivät nosta tasoa. 

Pelaaja saa asettaa itselleen käyttäjänimen, kun hän on saavuttanut online-peleissä 1 000 pistettä. Sitä ennen hän on pelaa peliä vieras-nimimerkillä. Online-pelien pisteiden maksimimäärä vaihtelee, yleensä sadan ja neljänsadan välillä.

Sanajahtia on julkaistu usealle eri kielelle. Englannissa peli tunnetaan nimellä *Wordz*. Pelillä on yli kymmenen miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää ja se on App Storen mukaan maailman suosituin ilmaissovellus yli 20 maassa.

Sanajahdin jatko-osa Sanajahti 2 ilmestyi vuonna 2013.

Lähteet
-------

* 
* 
*
Sanada Masayuki.

**Sanada Awanokami Masayuki** (jap. 真田 安房守 昌幸; k. 13. heinäkuuta 1611) oli japanilainen daimio, joka tunnetaan erittäin kyvykkäänä strategina.

Elämä
-----

Masayuki oli Takeda-klaanin alaisuudessa hallinneen Sanada Yukitakan kolmas poika. Hän vaihtoi nimensä varhain *Mutō Kiheiksi* voidakseen saada Takedasta haarautuneen Mutō-klaanin haltuunsa. Masayuki nousi pian Takeda Shingenin suosioon, ja hänet valittiin Shingenin läheiseksi palvelijaksi. Shingenin kuoltua Masayuki jatkoi Takeda Katsuyorin paveluksissa. Kuitenkin vuoden 1575 Nagashinon taistelussa Masayuki menetti kaksi isoveljeään, Nobutsunan ja Masaterun, ja Masayuki vaihtoi nimensä takaisin Sanataksi perintösyistä.

Daimio Uesugi Kenshinin kuoltua 1577 Masayuki hyötyi Uesugi-klaanin sisäisestä kaaoksesta ja otti haltuunsa Numatan linnan Kozuken provinssissa.

Takeda-klaanin kukistuttua 1582 Masayuki liittyi Oda Nobunagaan, joka kuitenkin kuoli vuoden sisällä Honnō-jin välikohtauksessa. Nobunagan kuoltua Sanada-klaani jäi yksin Shinanon provinssiin vihamielisten klaanien ympäröimäksi. Se päätyi kulkemaan väliaikaisista liittoumista toisiin pysyäkseen hengissä.

Vuonna 1585 Sanada-klaani vastusti Tokugawa Ieyasua, jonka joukot piirittivät Uedan linnan, joka oli sotilaallisesti huimassa alakynnessä. Masayukin onnistui silti vahingoittamaan Ieyasun armeijaa pahoin, ja piiritys lopetettiin.

Kun vuonna 1600 Japanin daimiot hajautuivat keskenään sotaan ajautuneiden Ishida Mitsunarin ja Tokugawa Ieyasun välille, Masayuki päätti turvata klaaninsa tulevaisuuden liittoutumalla molempien kanssa. Hän lähetti vanhemman poikansa Nobuyukin taistelemaan Itä-Japanin liittouman puolelle, ja nuoremman poikansa Yukimuran Länsi-Japanin joukkoihin. Samalla Masayuki itse tunnusti Ishidan valtaa ja joutui tämän seurauksena Tokugawa Hidetadan piirittämäksi. Tälläkin kertaa Masayuki selvisi piirityksestä, ja samalla hidasti Hidetadaa niin, ettei tämä ehtinyt ratkaisevaan Sekigaharan taisteluun.

Sekigaharan taistelu päättyi Ieyasun voittoon, joka voiton seurauksena jakoi maan läänitykset uudestaan liittolaisilleen. Hän aikoi ensin teloittaa Masayukin ja Yukimuran, mutta Nobuyukin liittolaisuuden johdosta päätti tyytyä karkottamaan nämä Kudoyamaan, ja Sanada-klaanin johtajuus siirtyi Nobuyukille. Masayuki menehtyi Kudoyamassa vuonna 1611.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sanada Masayuki
**Sanaga** on Atlantin valtamereen laskeva joki Kamerunissa. Sen pituus on alkujoki Djerem mukaan luettuna 976 ja alkujokien yhtymäkohdasta 582 kilometriä. Valuma-alueen laajuus on 133 000 neliökilometriä.

Sanaga on Kamerunin suurin joki. Sen valuma-alue sijaitsee maan keskiosan ylängöillä ja rajoittuu lännessä Kamerunin selänteeseen ja pohjoisessa Adamawan ylätasankoon. Valuma-alue sijaitsee lähes kokonaan maan rajojen sisällä ja käsittää 28,6 prosenttia sen pinta-alasta. Kahdensadan neliökilometrin laajuinen alue kuuluu Keski-Afrikan tasavaltaan.

Sanagan alkujoet Djerem ja Lom saavat molemmat alkunsa Adamawan rinteiltä 1 150 ja 1 200 metrin korkeudesta. Djeremjoella sijaitsee vuonna 1969 rakennettu Mbakaoun säännöstelypato, joka muodostaa suuren tekojärven. Keskijuoksulla Sanagaan yhtyy sen suurin sivujoki Mbam, jolla on Bamendjingin säännöstelypato. Muita sivujokia ovat Vina, Meng, Mekay, Mékié, Merou, Sesse, Yong, Avéa, Tere, Nianiang, Sele ja Ndjeke. Song-Louloussa ja alajuoksulla Edéassa on vesivoimalaitokset. Lähellä joen suuta on useita järviä, joista tärkein on Ossa. Sananga laskee Biafranlahteen kahden suuhaaran kautta.

Joen keskimääräinen virtaus Edéan mittausasemalla oli 1 985 kuutiometriä sekunnissa vuosina 1943–1980. Virtaus on suurimmillaan lokakuussa (5 430,5 m3/s) ja pienimmillään maaliskuussa (517,1 m3/s). Sanagan keskijuoksulla on paljon koskia ja vesiputouksia, minkä takia se on liikennöintikelpoinen vain Edéan alapuolisella osuudella. Joen vesivoimaa tulevat hyödyntämään rakenteilla oleva Lom-Pangarin ja suunnitteilla oleva Nachtigalin voimalaitos.

Lähteet
-------

* Olivry, J. C.: *Fleuves et rivières du Cameroun*. Paris: Mesres-Orstom, 1986. ISBN 2-7099-0804-2. Teoksen verkkoversio.

### Viitteet

1. 1 2  Olivry, s. 267.
2. 1 2 3  Olivry, s. 261.
3. ↑  Olivry, s. 42.
4. 1 2  Olivry, s. 263.
5. ↑  Olivry, s. 265.
6. ↑  Olivry, s. 265–266.
7. ↑  Olivry, s. 267–268.
8. ↑  Olivry, s. 266.
9. ↑  UNH/GRDC: Sanaga basin, station Edea *grdc.sr.unh.edu*. Viitattu 19.6.2018.
10. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 330. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
11. ↑  DeLancey, Mark Dike; Neh Mbuh, Rebecca; DeLancey, Mark W.: *Historical dictionary of the Republic of Cameroon*, s. 204. Lanham: Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-5824-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sanaga** Wikimedia Commonsissa
**Franco Zeffirelli** (oik. **Gianfranco Corsi**; 12. helmikuuta 1923 Firenze, Italia – 15. kesäkuuta 2019 Rooma, Italia) oli italialainen ooppera- ja elokuvaohjaaja. Hän ohjasi muun muassa Shakespearen teoksia. Zeffirelli oli avoimesti homoseksuaali.

Franco Zeffirelli syntyi toscanalaisen liikemiehen ja ompelijattaren aviottomaksi pojaksi. Hänen äitinsä kuoltua vuonna 1929 joukko englantilaisrouvia, joita kutsuttiin nimellä The Scorpioni, otti hänet huostaansa. Varsinkin Mary O’Neillillä on ollut pysyvä vaikutus Zeffirellin elämään. Toisen maailmansodan sytyttyä The Scorpioni vangittiin, eikä Zeffirelli tavannut rouvia enää koskaan. Ensimmäiset oppinsa elokuva-alalta hän sai ollessaan mukana Luchino Viscontin työryhmässä. 

Zeffirelli ei pyrkinyt teoksissaan järkyttämään tai kaatamaan kuvia Fellinin tai Pasolinin tavoin. Pääsiäisen aikaan monien maiden televisioissa esitetään Zeffirellin vuonna 1977 ohjaama minisarja *Jeesus Nasaretilainen*. Shakespeare-filmatisoinneista mahdollisesti kuuluisin on *Kuinka äkäpussi kesytetään* (1967), jonka päähenkilöitä näyttelevät Elizabeth Taylor ja Richard Burton.

Zeffirellin tunnettuihin oopperatuotantoihin lukeutuvat Milanon La Scalassa ja New Yorkin Metropolitanissa esitetyt *La Traviata*, *Tosca* ja *Carmen*.

Vuonna 1999 Zeffirelli teki omaelämäkerrallisen elokuvan *Teetä Mussolinin kanssa*. Sen pääosissa näyttelevät Joan Plowright, Cher, Maggie Smith, Judi Dench ja Lily Tomlin.

Politiikassa Zeffirelli mukana Silvio Berlusconin Forza Italiassa vuodesta 1996.

Lähteet
-------

1. ↑  Pendergast, Tom & Pendergast, Sara (toim.): *International Dictionary of Films and Filmmakers, Vol. 2: Directors*, s. 1099. 4th edition. St. James Press, 2000. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 30.5.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Director Franco Zeffirelli dies at 96 *BBC News*.  15.6.2019. BBC. Viitattu 15.6.2019.
3. ↑  Zeffirelli, Franco (b. 1923) GLBTQ Archives. Viitattu 30.8.2015. (englanniksi)
4. 1 2 3  Korsström, Tuva: "Kostymdramats mästare." *Hufvudstadsbladet* 15.2.2007, s. 56.

Kirjallisuutta
--------------

* Zeffirelli, Franco: *Autobiografia*. Milano: Mondadori, 2006. ISBN 88-04-55075-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kaskinen, Miikka: Italialainen elokuvaohjaaja Franco Zeffirelli on kuollut. Yle uutiset 15.6.2019.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ankaios** (m.kreik. Ἀγκαῖος, lat. *Ancaeus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri sankarin nimi, jotka molemmat olivat argonautteja ja kohtasivat loppunsa metsäkarjun hyökkäyksessä. Lisäksi *Iliaassa* mainitaan lyhyesti myös kolmas samanniminen mies.

Arkadian Ankaios
----------------

**Ankaios**, Arkadian kuninkaan Lykurgoksen poika, osallistui argonauttien retkeen ja Kalydonin metsäkarjun metsästykseen, jonka aikana hän kohtasi myös loppunsa. Hän oli aseistettuna kaksiteräisellä kirveellä, mutta metsäkarju upotti syöksyhampaansa hänen nivusiinsa tappaen hänet. Hänen puolisonsa oli Iotis, ja heidän poikansa Agapenor johti Arkadian joukkoja Troijan sodan aikana.

Samoksen Ankaios
----------------

**Ankaios** oli Samoksen saaren kuningas, ja argonauttina häntä arvostettiin erityisesti hänen ruorimiehen kyvyistänsä - asema, jonka hän sai edeltäjänsä Tifyksen sairastuttua ja kuoltua. Hän oli Poseidonin ja joko Astypalaian tai Althaian poika. Hän meni naimisiin Samian, jokijumala Mendereen tyttären kanssa, jonka kanssa hän sai useita lapsia, mukaan lukien Lykomedeen äidin Parthenopen.

Ennen liittymistään argonautteihin Ankaios istutti viinitarhan, mutta ennustaja kertoi, ettei hän koskaan saisi maistaa sen viiniä. Palattuaan vihdoin kotiin turvallisesti argonauttien retkiltä, rypäleet olivat kypsyneet ja tehty viiniksi. Hän kutsui ennustajan luokseen ja nosti maljan huulilleen pilkaten tätä, joka tiuskaisi paljon olevan maljan reunan ja huulten välissä. Ennen kuin Ankaios ehti kuitenkaan maistaa viiniään, hän sai tiedon, että viinitarhassa raivosi metsäkarju. Ankaios laski pikarin käsistään lähteäkseen tutkimaan asiaa, ja sai pian surmansa metsäkarjun syöksyhampaista.

Pleuronin Ankaios
-----------------

Nestor muistelee Patrokloksen hautajaisten jälkeen lyhyesti, kuinka hän voitti nuoruudessaan Pleuronin **Ankaioksen** painissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia viii, 309-402* (engl. käännös)
2. ↑  Hyginus: *Fabulae xcvii* (engl. käännös)
3. ↑  Apollonios Rhodios: *Argonautika 2, 866* (engl. käännös)
4. ↑  Hyginus: *Fabulae clvii* (engl. käännös)
5. 1 2  Pausanias: *Kreikan kuvaus 7.4.1* (engl. käännös)
6. ↑  Hyginus: *Fabulae xiv* (engl. käännös)
7. ↑  Homeros: *Ilias 23.635* (engl. käännös)
**Anke Angela** on Klaus-Dieter Oelze Shiffahrtsin rahtilaiva, jonka haltijana on Gibraltarille rekisteröity Echoship ApS. Alus on valmistunut 1984 nimellä *Claudia-Isabel*

Valmistus
---------

Asselilainen K. Braack GmbH & Co. KG tilasi aluksen Hampurista operoivalle Braack Schiffarts KG varustamolleen Schiffswerft Hugo Petersiltä Wewelsflethistä. Sen köli laskettiin 28. toukokuuta 1984 telakkanumerolla 598 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 30. syyskuuta. Alus valmistui 1. marraskuuta.

Palvelus
--------

*Claudia-Isabell* myytiin hampurilaiselle Klaus Dieter Oelze KG:lle. Alus sai joulukuussa 1997 nimen *Anke-Angela* ja se rekisteröitiin Antigua ja Barbudalle. Se siirrettiin tammikuussa 2005 Gibraltarille.

Laiva ajoi karille Itämerellä Kalmarinsalmessa 10. tammikuuta 2012. Kapteenia ja perämiestä epäillään ruorijuopumuksesta.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anke Angela**.
1. ↑  Svt.se
2. ↑  Shipspotting.com
3. ↑  7seasvessels.com - Anke Angela
4. ↑  YLE uutiset viitattu 10.1.2012
Kiffin vuonna 2018
**Lane Monte Kiffin** (s. 9. toukokuuta 1975 Bloomington, Minnesota) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän toimii tällä hetkellä Alabaman yliopiston joukkueen hyökkäyksen koordinaattorina. Kiffin on aiemmin toiminut muun muassa NFL-seura Oakland Raidersin päävalmentaja sekä yliopistotasolla Tennessee Volunteersin ja USC Trojansin päävalmentajana. Kiffin oli NFL-historian nuorin päävalmentaja saadessaan pestin 31-vuotiaana.

Myös Kiffinin isä Monte Kiffin on amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän toimii tällä hetkellä USC:n puolustuksen koordinaattorina.

Lähteet
-------

1. ↑  Alabama hires Lane Kiffin as OC (englanniksi) ESPN. Viitattu 16.10.2014.
2. ↑  Kiffin, 31, succeeds Shell as Raiders coach (englanniksi) ESPN. Viitattu 8.8.2012.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Art Shell** | **Oakland Raidersin päävalmentaja**2007–2008 | Seuraaja:**Tom Cable** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Phillip Fulmer** | **Tennessee Volunteersin päävalmentaja**2009 | Seuraaja:**Derek Dooley** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Pete Carroll** | **USC Trojansin päävalmentaja**2010– | Seuraaja:**Steve Sarkisian** |
**Langattomilla mediasiirtimillä** tarkoitetaan laitteita, jotka kommunikoivat ilman kiinteää kaapelointia keskenään siirtäen "mediadataa" kodin erilaisten viihde-elektroniikkalaitteiden kesken. 

Yksinkertaisimmillaan laitteet koostuvat lähettimen ja vastaanottimen parista (medialinkit). Lähetin kytketään esimerkiksi tietokoneen komposiitti video-out -liittimeen ja ääni-ulostuloon. Vastaanottava pää kytketään esimerkiksi television SCART-liittimeen.

Monipuolisempi ratkaisu on erillinen kodin WLAN/ETH-mediakeskus, joka nimensä mukaisesti hyödyntää kodin langatonta lähiverkkoa mahdollistaen esimerkiksi suoratoiston tietokoneen kovalevyn jaetuissa resursseissa sijaitsevista mediatiedostoista.

Erilaiset siirtotekniikat
-------------------------

* IrDA
* WLAN
* (IEEE 802.11(g)(b)(a))
* Bluetooth.

Edellä mainituista tekniikoista käytössä on tällä hetkellä pääasiassa WLAN(802.11g) ja valmistajien omat vastaavat standardit (lähinnä medialinkit).

Aiheesta muualla
----------------

* D-Link DSM-520 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Conceptronic Wireless Airbridge Cinema Set (Arkistoitu – Internet Archive)
* Netgear EVA8000 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Indonesian historia** 

Varhaiset kuningaskunnat 

Tarumanagara (358-669)  
Kalingga (500–600-luku)  
Srivijaya (650–1377)  
Sailendra (800–900-luku)  
Sunda (669–1579)  
Mataram (752–1006)  
Bali (914–1908)  
Kahuripan (1006–1045)  
Kediri (1045–1221)  
Singhasari (1222–1292)  
Majapahit (1293–1500)

Sulttaanikuntien aika 

Samudera Pasai (1267–1521)  
Ternaten sulttaanikunta (1257–1914)  
Gowan sulttaanikunta (1300–1946)  
Malakan sulttaanikunta (1400–1511)  
Sulun sulttaanikunta (1405–1915)  
Cirebonin sulttaanikunta (1445–1677)  
Demakin sulttaanikunta (1475–1548)  
Acehin sulttaanikunta (1496–1903)  
Pagaruyungin kuningaskunta (1500–1825)  
Bantenin sulttaanikunta (1526–1813)  
Banjarin sulttaanikunta (1526-1860)  
Mataramin sulttaanikunta (n. 1586–1755)  
Surakartan sulttaanikunta (1745–1946)  
Yogyakartan sulttaanikunta (1755[–1945])  
Siakin sulttaanikunta (1725–1946)  
Delin sulttaanikunta (1814–1946)  
Riau-Linggan sulttaanikunta (1824–1911)

Kolonialismin aika 

Alankomaiden Itä-Intia (1800–1949)  
Lanfangin tasavalta (1777–1885)

Itsenäisyyden aika 

Indonesian vallankumous (1945–1950)  
Syyskuun 30. päivän liike (1965)

n · k · m

**Lanfangin tasavalta** oli Borneon saarella vuodesta 1777 vuoteen 1885 olemassa ollut valtio. Sen perustivat Kiinasta Borneoon alun perin kultakaivoksiin työskentelemään muuttaneet siirtolaiset, joista suurin osa oli hakkoja. Alankomaalaiset kävivät tasavaltaa vastaan kolme sotaa, joista viimeisessä 1884–1885 valloittivat sen.

Lanfangin tasavallan asukkaiden jälkeläisiä asuu edelleen merkittäviä määriä Borneolla. Länsi-Kalimantanissa etnisten kiinalaisten määrä oli vuoden 2017 tietojen mukaan 314 000 eli 9,62 prosenttia koko väestöstä.

Historia
--------

Noin 1750-luvulla malaijilaiset sulttaanit alkoivat rekrytoida Kiinan etelärannikolta työvoimaa Borneon kulta- ja tinakaivoksiinsa. Kiinalaiset siirtolaiset järjestäytyivät parinkymmenen vuoden aikana kolmeksi yhtiöksi eli *kongsiksi*, jotka olivat Lanfang, Fosjoen ja Samtiaokiae, tarkoituksenaan paitsi helpottaa hallintoa myös puolustautua ulkopuolisia vastaan. Vuonna 1777 useat kongsit yhdistyivät ja muodostivat Luo Fangbon johdolla Lanfangin tasavaltana tunnetun konfederaation.

Lähteet
-------

* Ji Fangchao: *The Chinese Kongsis in West Borneo: the Rise of the Chinese in Global Trade in the Early and Mid-19th Century*. Brandeis University, 2018. Teoksen verkkoversio. (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Keat Gin Ooi: *Borneo in the Cold War, 1950-1990*. Routledge, 2020. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Yos Santasombat (toim.): *Chinese Capitalism in Southeast Asia: Cultures and Practices*. Palgrave Macmillan, 2017. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Yos Santasombat 2017 (toim.), s. 136
2. ↑  Ji 2018, s. 3
3. 1 2  Keat Gin Ooi 2020, s. 6

Aiheesta muualla
----------------

* de Groot, Jan Jakob Maria: *Het Kongsiwezen van Borneo* (hollanniksi)
* Yuan Bingling: *Chinese Democracies: A Study of the Kongsis of West Borneo (1776-1884)* (englanniksi)
**Pohjois-Pohjanmaan Näkövammaiset ry** eli PPN ry on Nä­kö­vam­mais­ten liit­to ry:n alueyh­dis­tys. Sen toi­min­ta-alue on Poh­jois-Poh­jan­maan maa­kun­ta. Jä­se­niä PPN ry:ssä on noin 600.

Mitä yhdistys tarjoaa
---------------------

Yhdistys valvoo ja ajaa toimialueensa näkövammaisten oikeuksia, toimii asiantuntijana näkövammaisuutta koskevissa kysymyksissä ja tuottaa palveluja sokeiden ja heikkonäköisten toimintaedellytysten ja tasa-arvon parantamiseksi. Yhdistys tarjoaa puitteet yhdessäoloon ja vertaistukeen järjestämällä monipuolista ja mukavaa toimintaa:

* Paikalliskerhoja eri puolilla maakuntaa.
* Harrastus- ja vapaa-ajan toimintaa liikunnan, kulttuurin, opiskelun ja retkien muodossa.
* Erilaisia tapahtumia, kursseja, koulutusta ja tilaisuuksia.
* Leppoisaa jutustelua ja yhdessäoloa vaikkapa Porinakahavilassa

PPN ry:n kuntayhteyshenkilöt ja yhdistysaktiivit pitävät yhteyttä kuntansa näkövammaisiin ja neuvovat näkövammaisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Oman yhteyshenkilösi saat selville toimistosta tai PPN ry:n internet-sivuilta.

PPN ry jäsenet
--------------

Varsinaiseksi jäseneksi voi liittyä henkilö, jonka näkövammasta on hänelle olennaista haittaa päivittäisissä toiminnoissa. Jäseneksi hakevan on esitettävä luotettava selvitys näkövammastaan.

Kannatusjäseneksi voi liittyä kuka tahansa henkilö tai yhdistys, joka on kiinnostunut näkövammaisten toiminnasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alueyhdistykset - Näkövammaisten liitto ry *www.nkl.fi*. Viitattu 8.5.2019.
2. ↑  Etusivu - Pohjois-Pohjanmaan Näkövammaiset ry *www.ppnry.net*. Viitattu 8.5.2019.