recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olena Anatolijivna Antonova** (ukr. Олена Анатоліївна Антонова, s. 16. kesäkuuta 1972 Nikopol, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kiekonheittäjä.

Antonova edusti vielä Neuvostoliittoa saadessaan pronssia junioreiden EM-kilpailuissa Thessalonikissa 1991. Atlantan olympialaisissa 1996 ja Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän karsiutui loppukilpailusta. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän oli yhdestoista ja Sevillan MM-kilpailuissa 1999 seitsemäs, mutta putosi loppukilpailusta Sydneyn olympialaisissa 2000 ja Edmontonin MM-kilpailuissa 2001.

Antonova sijoittui 2003 neljänneksi Pariisin MM-kilpailuissa ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Seuraavana vuonna hän oli viides sekä Ateenan olympialaisissa että IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2005 hän sijoittui toiseksi Euroopan cupissa, kahdeksanneksi Helsingin MM-kilpailuissa ja seitsemänneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Euroopan cupin superliigassa.

Antonova sijoittui vuonna 2007 kolmanneksi Euroopan talviheittomestaruuskilpailuissa ja viidenneksi Osakan MM-kilpailuissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sai pronssia tuloksella 62,59. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui loppukilpailusta. Antonova lopetti uransa vuoden 2009 jälkeen. Vuonna 2013 hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, kun hänen Berliinin MM-kilpailuissa antamansa dopingnäytteen uusintatutkimuksessa löytyi merkkejä dopingin käytöstä.

Antonova heitti ennätyksensä 67,30 Kiovassa 6. kesäkuuta 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Olena Antonova *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2  Olena Antonova *sports-reference.com*.  Arkistoitu 6.6.2009. Viitattu 2.10.2009. (englanniksi)
3. ↑  Event Result Database - Results European Junior Championships *european-athletics.org*. Viitattu 2.10.2009. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Olena Antonova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
5. ↑  IAAF Newsletter 146 (PDF)  24.9.2013. IAAF. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Wang Junxia** (kiin.: 王军霞; pinyin: *Wáng Jūnxiá*, s. 19. tammikuuta 1973, Jiaohe, Jilin) on kiinalainen entinen kestävyysjuoksija.

Ma Junrenin valmentama Wang voitti 1992 nuorten MM-kisoissa 10 000 metrin juoksun ajalla 32.29,90. Seuraavana vuonna hän teki toukokuussa 3 000 metrin juoksun Aasian ennätyksen juoksemalla Kiinan mestaruuskilpailuissa ajan 8.27,68. Elokuussa hän voitti Stuttgartin MM-kisoissa 10 000 metrillä MM-kultaa ajalla 30.49,30. 8. syyskuuta hän voitti Kiinassa 10 000 metrin kilpailun uudella maailmanennätysjalla 29.31,78. Aika paransi edellistä ennätystä 42 sekuntia ja oli ensimmäinen kerta, kun naisjuoksija alitti 30 minuutin haamurajan. 11. syyskuuta hän juoksi 1 500 metrin juoksussa toiseksi ajalla 3.51,92, joka on edelleen maailmantilaston kolmanneksi paras aika. Kilpailun voittanut Qu Yunxia teki juoksussa maailmanennätyksen ajalla 3.50,46, joka säilyi voimassa heinäkuulle 2015. Seuraavana päivänä Wang juoksi uuden maailmanennätyksen 3 000 metrillä alkuerissä ja paransi sitä 13. syyskuuta loppukilpailussa lukemiin 8.06,11.

Seuraavana vuonna Wang voitti Aasian mestaruuden 10 000 metrillä ajalla 30.54,34. Hänelle myönnettiin Jesse Owens -palkinto edellisvuoden saavutuksistaan. Vuonna 1995 Wang erotti valmentajansa Ma Junrenin. Hän otti uudeksi valmentajakseen Mao Dezhenin ja alkoi harjoitella Atlantan olympialaisiin. Seuraavana vuonna olympialaisissa Wang voitti 5 000 metrin kilpailun ajalla 14.59,88 ja sijoittui toiseksi 10 000 metrillä ajalla 31.02,58. Wang lopetti yleisurheilu-uransa Atlantan olympialaisiin. Hän meni naimisiin Zhan Yun kanssa ja aloitti opiskelut Coloradon yliopistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mackay, Duncan: The 10 greatest performances in the history of athletics (10 wang junxia) *The Observer*.  5.8.2001. Guardian News and Media Limited. Viitattu 19.8.2009. (englanniksi)

Naisten 5 000 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1996: Wang Junxia |
2000: Gabriela Szabo |
2004: Meseret Defar |
2008: Tirunesh Dibaba |
2012: Meseret Defar |
2016: Vivian Cheruiyot |
2020: Sifan Hassan |

Naisten 10 000 metrin juoksun maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1987: Ingrid Kristiansen |
1991: Liz McColgan |
1993: Wang Junxia |
1995: Fernanda Ribeiro |
1997: Sally Barsosio |
1999: Gete Wami |
2001: Derartu Tulu |
2003: Berhane Adere |
2005: Tirunesh Dibaba |
2007: Tirunesh Dibaba |
2009: Linet Masai |
2011: Vivian Cheruiyot |
2013: Tirunesh Dibaba |
2015: Vivian Cheruiyot |
2017: Almaz Ayana |
2019: Sifan Hassan |
2022: Letesenbet Gidey |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kylänpään *Eläimet*-sarjaan kuuluva veistos vuodelta 2007, Kotka Sapokan vesipuisto.
**Hannele Kylänpää** (s. 1948) on suomalainen kuvanveistäjä. Kylänpää opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja Kuvataideakatemian koulussa. Hänet tunnetaan etenkin lapsi- ja eläinaiheisista veistoksistaan.

Mitalitaiteilijana Kylänpää on suunnitellut mm. Helsingin 450-vuotismitalin.

Kylänpään julkisia teoksia ovat mm. Rovaniemellä sijaitseva suurikokoinen *Äiti Lappi* -patsas, Pasilassa sijaitseva *Vedet*-teos ja *Silja* (Frans Emil Sillanpään romaanin *Nuorena nukkunut* päähenkilö) Hämeenkyrössä sekä Heinäveden kirjaston edessä sijaitseva Otto Kotilaisen muistomerkin veistos *Lintupoika* (1990).

Kotkalaisessa Sapokan vesipuistossa ollut Kylänpään pronssinen sorsaveistos, emo ja poikanen, varastettiin 2004. Sen emo tuli esiin tv-ohjelman kuvauksissa syksyllä 2013. Arvioitavaksi tuonut henkilö oli ostanut sen huutokaupasta. Teos on palautettu paikalleen.

Julkiset teokset
----------------

* Tervehdys 2005, Kajaanin vanha hautausmaa.*Tervehdys* 2005, Kajaanin vanha hautausmaa.
* Eemeli-reliefi, HämeenkyröEemeli-reliefi, Hämeenkyrö
* Helsingin 450-vuotismitali, 2000, Helsinki.Helsingin 450-vuotismitali, 2000, Helsinki.
* Silja, Hämeenkyrö 1988.Silja, Hämeenkyrö 1988.
* Äiti-Lappi, 1989, Rovaniemi*Äiti-Lappi*, 1989, Rovaniemi

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* 1976 Suomen Taideyhdistys: Dukaattipalkinto
* 2008 Suomen Taideyhdistys: Tunnustuspalkinto merkittävästä elämäntyöstä
* 2012 taiteilijaeläke

Lähteet
-------

1. ↑  Maija Tuunila: Varastettu pronssisorsa palasi kotiin - poikanen jäi matkalle *Yle uutiset*. Yle. Viitattu 17.3.2014.
2. ↑  Suomen Taideyhdistys Dukaattipalkinnot kautta aikain[vanhentunut linkki]
3. ↑  Suomen Taideyhdistys Aiemmin myönnetyt tunnustuspalkinnot[vanhentunut linkki]
4. ↑  Opetusministeriö myönsi yli 50 uutta elinikäistä taiteilijaeläkkettä  30.6.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 30.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* *Äiti Lappi*-teos
* Kylänpää teoksia Helsingissä (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Helma Teuscher** (o.s. **Knorscheidt**, s. 31. joulukuuta 1956) on saksalainen kuulantyönnön MM- ja EM-mitalisti, joka aktiiviurallaan edusti Saksan demokraattista tasavaltaa.

Knorscheidt saavutti Grenoblen sisäratojen EM-kilpailuissa 1981 pronssia tuloksella 20,12. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui kuudenneksi. Hän sai Budapestin EM-hallikilpailuissa 1983 hopeaa tuloksella 20,35. Saman vuoden Helsingin MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa tuloksella 20,70. Hän oli vuonna 1983 lisäksi toinen Euroopan cupin A-finaalissa.

Knorscheidt saavutti universiadeissa kultaa Bukarestssa 1981 tuloksella 20,24, hopeaa Méxicossa 1979 tuloksella 20,36 ja pronssia Sofiassa 1977 tuloksella 19,29.

Knorscheidt työnsi ennätyksensä 21,19 Berliinissä 24. toukokuuta 1984. Sisäradoilla hän työnsi parhaimmillaan 21,03 Berliinissä 4. elokuuta 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Helma Knorscheidt Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Helma Knorscheidt Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Niilo Sakarias Pajunen** (8. syyskuuta 1894 Tyrvää – 5. tammikuuta 1983 Vammala) oli suomalainen poliitikko, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1933–1936.

Elämä
-----

Tyrvään Kaltsilan kylässä syntynyt Pajunen kävi kiertokoulua, ja työskenteli kahdeksanvuotiaasta lähtien aluksi paimenena ja myöhemmin metsä- ja maatyöläisenä sekä rakennustöissä. Ennen sisällissotaa hän oli kahden vuoden ajan metsätöissä Harvialan kartanossa Vanajalla. Sodan sytyttyä Pajunen palasi kotiseudulleen ja liittyi Tyrvään punakaartiin. Maaliskuun aikana hän osallistui Noormarkun ja Pomarkun taisteluihin. Noormarkun rintamalta Pajunen perääntyi Tyrvään punakaartin mukana Putajalle, ja sieltä taisteluiden päätyttyä Hämeenlinnan kautta kohti Lahtea. 1. toukokuuta Pajunen jäi saksalaisten vangiksi Vesalassa, josta hän Fellmanin leirin kautta päätyi lopulta Hämeenlinnan vankileirille. Pajunen sai 4 vuoden tuomion valtiopetoksesta, mutta pääsi myöhemmin vapaaksi armahduslakien nojalla.

Pajunen liittyi Stormin työväenyhdistykseen sisällissodan aikana maaliskuussa 1918, ja toimi myöhemmin sen puheenjohtajana. Tyrvään kunnanvaltuustoon hänet valittiin vuoden 1924 kunnallisvaaleissa. Vuonna 1929 Pajunen sai paikan Helsingistä Tapanilan työväenyhdistyksen taloudenhoitajana ja erosi Tyrvään valtuustosta.

Pajunen valittiin kansanedustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1933 eduskuntavaaleissa. Presidentin valitsijamies hän oli vuonna 1943. Sotavuosien jälkeen Pajunen jatkoi aktiivisesti Stormin työväenyhdistyksessä. 1960-luvulla kaikki Tyrvään sosialidemokraattiset työväenyhdistykset yhdistettiin Pajusen aloitteesta Tyrvään Sosialidemokraatit ry:ksi.

Perhe
-----

Niilo Pajusen vanhemmat olivat itsellinen Juho Sakari Kustaanpoika Pajunen (1863–1956) ja Matilda Sofia Juhontytär Gren (s. 1868). Pajusella oli kymmenen sisarusta. Hänen siskoistaan Lempi Sofia (s. 1899) kuului myös punakaartiin ja katosi sisällissodan aikana.

Pajunen oli naimisissa vuodesta 1920 Elli Elviira Leppäsen (s. 1902) kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Niilo Pajunen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.   Viitattu 19.2.2008.
2. 1 2  Valtiorikosylioikeuden akti (12853) : Pajunen, Niilo Sakarias *Valtiorikosylioikeus*.  2.9.1918. Kansallisarkisto. Viitattu 5.5.2020. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kunnallisvaalit maaseudulla.  *Aamulehti*, 10.12.1924, nro 286, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.5.2020.
4. ↑  Pikku-uutisia.  *Uusi Aika*, 13.6.1929, nro 67, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.5.2020.
5. ↑  Kunnallisia kokouksia. Tyrvään kunnanvaltuuston kokous.  *Aamulehti*, 17.12.1929, nro 344, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.5.2020.
6. ↑  Tyrvään Sosialidemokraatit 100 vuotta.  *Alueviesti*, 7.12.2006, s. 19. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.5.2020.
7. 1 2  Niilo Sakarias Pajunen  12.3.2020. Geni.com. Viitattu 5.5.2020.
8. ↑  Pajunen, Lempi Sofia *Suomen sotasurmat 1914–1922*.  5.3.2002. Valtioneuvoston kanslia.  Arkistoitu 3.1.2020. Viitattu 5.5.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Kuuban valtionyliopisto** (ven. Кубанский государственный университет, *Kubanski gosudarstvennyi universitet*) on Venäläinen julkinen yliopisto Krasnodarissa. Se on yksi Etelä-Venäjän suurimmista ja vanhimmista yliopistoista.

Yliopisto perustettiin vuonna 1920 Krasnodarissa. Sen ensimmäinen valittu rehtori oli Nikandr Marks, Venäjän keisarillisen armeijan entinen kenraali, historioitsija ja muinaisvenäläisen paleografian asiantuntija.

Vuonna 1994 yliopisto tunnustettiin yhdeksi Venäjän johtavista korkeakouluista.

Vuosina 2004 ja 2005 yliopisto sijoittui Venäjän sadan parhaan korkeakoulun joukkoon ja sai eurooppalaisen laatumitalin.

Vuonna 2008. Krasnodarin alueellisen opetusministeriön entinen johtaja Mihail Astapov nimitettiin yliopiston rehtoriksi.

Kuuban valtionyliopisto on kouluttanut ulkomaisia ammattilaisia vuodesta 1970 lähtien. Sen ulkomaiset tutkinnon suorittaneet tulevat yli 120 maasta. Nykyään yliopisto kouluttaa edelleen opiskelijoita Aasiasta, Amerikasta, Afrikasta ja Euroopasta.
Helsingin olympiakisojen juliste
**Ilmari Sysimetsä** (23. marraskuuta 1912 Pori – 26. syyskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen mainosgraafikko.

Sysimetsä kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta ja valmistui vuonna 1937 piirustuksenopettajaksi Taideteollisuuskoulusta. Hän työskenteli vuosina 1936–1941 Erva-Latvalan mainostoimistossa ja sotien jälkeen vapaana taiteilijana. Vuodesta 1949 hän omisti oman silkkipainon. Sysimetsä oli Taidepiirtäjäin Liiton sihteeri vuosina 1948–1953.

Sysimetsä suunnitteli Helsingin olympialaisten virallisen kisajulisteen. Jo vuoden 1940 olympialaisia varten järjestettiin kisajulisteen suunnittelukilpailu 1938, jonka Sysimetsä voitti. Kun uusista kisoista tehtiin päätös 1947, julisteeseen muutettiin ainoastaan kisojen järjestysluku ja päivämäärät sekä sen karttaan päivitettiin Suomen uudet rajat. Hän on suunnitellut myös Ahlaisten vaakunan.

Ilmari Sysimetsä kuoli alkoholimyrkytykseen helsinkiläisessä taksissa odotellessaan ravintolan aukeamista. Hän oli Ilkka Sysimetsän eli laulaja Frederikin isä. Ilmari Sysimetsän veli oli arkkitehti Heikki Sysimetsä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kisojen julisteessa on virheellisesti XVth Olympic Games, "XV olympiakisat", vaikka ne olivat XV *olympiadin* kisat mutta järjestyksessään vasta 12. (XII) kesäolympialaiset.
2. ↑  Ilmari Sysimetsän kuolinilmoitus. (Maksullinen lähde.) *Helsingin Sanomat* 29.9.1955, s. 2. Viitattu 24.3.2018.
3. 1 2  Taiteilija Ilmari Sysimetsä kuollut. (Maksullinen lähde.) *Helsingin Sanomat* 29.9.1955, s. 13. Viitattu 24.3.2018.
4. ↑  Helsingin olympialaiset 1952 Yle.  Arkistoitu 8.3.2007. Viitattu 12.2.2009.
5. ↑  Frederik: "Vihasin isääni." Yle 27.8.2009. Viitattu 24.3.2018.
Niklas Arrhenius vuonna 2015.
**Niklas Bo Arrhenius** (s. 10. syyskuuta 1982 Provo, Utah, Yhdysvallat) on ruotsalais-yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän saavutti kiekonheitossa hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Santiago de Chilessä 2000 tuloksella 59,19. Arrhenius edusti Ruotsia vuoteen 2019 asti. Hän saa edustaa Yhdysvaltoja arvokilpailutasolla elokuussa 2022.

Arrhenius osallistui kesäolympialaisiin 2008 sijoittuen kiekonheitossa sijalle 32. Hän on osallistunut kiekonheitossa myös Göteborgin EM-kisoihin 2006, Osakan MM-kisoihin 2007, Barcelonan EM-kisoihin 2010, Daegun MM-kilpailuihin 2011, Helsingin EM-kilpailuihin 2012, Moskovan MM-kisoihin 2013. Zürichin EM-kilpailuihin 2014, Amsterdamin EM-kisoihin 2016 ja Lontoon MM-kilpailuihin 2017, mutta jäänyt joka kerta karsintaan. Kuulantyönnössä hän sijoittui kahdeksanneksi Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013, mutta karsiutui loppukilpailusta Barcelonan EM-kisoissa 2010 ja Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011. Pituutta Arrheniuksella on 194 senttimetriä. Niklaksen isä Anders Arrhenius oli myös kuulantyöntäjä.

Arrhenius kuuluu MAP-kirkkoon ja on tehnyt lähetystyötä ns. Tukholma Missiossa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Kiekonheitto: 66,22 m (2011)
* Kuulantyöntö: 19,79 m (2011), hallissa 19,91 m (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Niklas Arrhenius *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2  Niklas Arrhenius Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Niklas Arrhenius Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. ↑  Discus men *european-athletics.org*. Viitattu 16.8.2013. (englanniksi)
5. ↑  Discus men *european-athletics.org*. Viitattu 16.8.2013. (englanniksi)
6. ↑  Discus men *european-athletics.org*. Viitattu 16.8.2013. (englanniksi)
7. ↑  European Athletics Result Service *european-athletics-statistics.org*.  Arkistoitu 28.9.2015. Viitattu 15.9.2015.
8. ↑  Shot put men *european-athletics.org*. Viitattu 16.8.2013. (englanniksi)
9. ↑  Shot put men *european-athletics.org*. Viitattu 16.8.2013. (englanniksi)
10. ↑  Shot put men *european-athletics.org*. Viitattu 16.8.2013. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Supercross** (lyhennetään SX) on laji, jossa kilpailijat ottavat mittaa toisistaan 125–525-kuutioisilla motocross-pyörillä. Supercross eroaa motocrossista monellakin tavalla. Kilpailu-erät ovat lyhyempiä (20 kierrosta) kuin motocrossissa. Rata on haastavampi, sillä se sisältää kaksois- ja kolmoishyppyjä, ylä- tai alamäkeen sijoitettuja hyppyreitä ja lyhyitä suoria osuuksia. Kisoissa ajetaan ensin aika-ajot ja sitten alku-erät. Molemmissa tapahtumissa kilpailijoiden määrästä riippuen kuskeja tippuu jatkosta, ja finaaliin pääsee vain 20 parasta kuskia.

Supercross Suomessa
-------------------

Suomessa supercross-kisoja järjestettiin ensimmäisen kerran 1980–1990-lukujen vaihteessa, mutta ne olivat vain yksittäisiä osakilpailuja. Vuonna 2009 kuitenkin käynnistyi kaikkien aikojen ensimmäinen suomalainen ulkoradoilla järjestetty, kolmiosainen supercross-sarja. Hyvinkäällä, Vantaalla ja Siilinjärvellä järjestetyissä kilpailuissa oli kolme luokkaa.

Seuraavaksi Supercross-sarjan päätöskilpailut siirtyvät sisähalleihin. Niitä järjestettiin Lahden Suurhallissa vuosina 2010 ja 2011.

Vuosina 2012 ja 2013 Supercrossin SM-sarjan päätöskilpailut järjestettiin Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksessa.

Vuonna 2014 SM-sarjaa ei järjestetty käytännöllisesti katsoen ollenkaan, lukuun ottamatta Helsingin messukeskuksessa järjestettyä avausosakilpailua, joka jäi myös sarjan viimeiseksi.

Tampereella ajettiin kuitenkin kansainvälinen Tampere Supercross & Freestyle Show 21.–22. marraskuuta 2014.

Tampere Supercross & Freestyle Show ja siihen yhdistetty alan suurin messutapahtuma OffroadExpo ovat vakiinnuttaneet paikkansa kauden päätöstapahtumana motocross- ja endurokuljettajille, alan harrastajille ja kaupallisille toimijoille.
Tapahtuma järjestetään jo seitsemännen kerran marraskuussa 2018.

AMA Supercross
--------------

*Pääartikkeli: AMA Supercross*
Maailman arvostetuin ja kovatasoisin supercross-sarja on AMA Supercross. AMA:ssa ajetaan kahta luokkaa; ns. pääluokka eli 450cc ja Lites-luokka (125–250cc). Sarjan luultavasti kaikkien aikojen paras kuski on Ricky Carmichael, joka on voittanut Lites-luokassa yhden mestaruuden ja isossa luokassa viisi mestaruutta. Tällä hetkellä AMA-sarjaa dominoivat Ryan Villopoto, Ryan Dungey, James Stewart Jr. sekä Chad Reed.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampere Supercross
**H-ABC-oireyhtymä** on leukodystrofia, joka aiheuttaa etenevän, vaikeutuvan oirekuvan. Sairaus aiheuttaa hermosolujen puutteellisen myelinisaation sekä tyvitumakkeiden ja pikkuaivojen surkastumisen. Oireyhtymä aiheuttaa muun muassa liikehäiriöitä, jotka johtuvat ekstrapyramidaalijärjestelmän toiminnan poikkeavuudesta. Yleensä oireet alkavat varhaislapsuudessa, mutta ensioireet voivat ilmetä myöhemminkin. Oireiden varhaisempi alkamisajankohta korreloi vaikeamman oirekuvan ja nopeamman etenemisen kanssa.

H-ABC-oireyhtymään kuuluvat rakennepoikkeavuudet johtavat liikkumisen häiriöihin, joihin liittyvät lihasjäykkyys, hypotonia sekä liikkeiden ja tasapainon säätelyn häiriö. Varsinkin ekstrapyramidijärjestelmän poikkeava toiminta johtaa lihasjäykkyyteen ja liikehäiriöihin. Näitä liikehäiriöitä ovat dystonia, koreoatetoosi ja opistotonus. Sairastuneiden silmissä on esiintynyt silmävärvettä ja silmän kiertoliikettä aiheuttavaa silmälihasten supistustilaa. Muita H-ABC-oireyhtymään kuuluvia piirteitä ovat ataksia, etenevä spastinen tetraplegia, epilepsia, mikrokefalia, ummetus, refluksitauti sekä kuulon ja näön ongelmat. Puheessa, ääntämisessä ja nielemisessä on kuvattu häiriöitä. H-ABC-oireyhtymä voi aiheuttaa kehitysvamman, jonka vaikeusaste vaihtelee yksilöllisesti. Yleensä motorinen kehitys on ongelmallisempaa kuin kognitiivinen. Motoristen taitojen kehitys viivästyy ja kävely voi jäädä epävakaaksi. Osa sairastuneista ei koskaan opi kävelemään, ja kävelykyky saattaa hävitä taudin edetessä. Keskittymisen häiriöt ja oppimisvaikeudet ovat mahdollisia.

H-ABC-oireyhtymä johtuu TUBB4A-geenin mutaatiosta kromosomissa 19. Tammikuuhun 2022 mennessä kuvatut tapaukset olivat johtuneet poikkeuksetta sporadisista uusista mutaatioista, mutta oireyhtymällä katsotaan olevan autosomaalinen, vallitseva periytymistapa. Marjo van der Knaap ja hänen tutkimusryhmänsä laativat ensimmäisen kuvauksen H-ABC-oireyhtymästä vuonna 2002, ja sen aiheuttava geenivirhe löydettiin 2013. Tammikuuhun 2022 mennessä tapauksia oli maailmassa raportoitu noin 70. Esiintyvyyden on katsottu olevan sama sukupuolesta riippumatta. H-ABC-oireyhtymän diagnostiikassa oleellisia ovat magneettikuvauslöydökset, jotka eroavat muihin leukodystrofioihin liittyvistä aivolöydöksistä. Kuvantamisessa ovat havaittavissa puutteellinen myelinisaatio sekä isoaivojen ja tyvitumakkeiden keskivaikea tai vaikea surkastuma. Taudinkulun aikana aivokuorukka häviää. Geenitutkimus vahvistaa diagnoosin. H-ABC-oireyhtymän hoito on oireenmukainen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, H-ABC-oireyhtymä Tukiliitto 7.1.2022, viitattu 16.7.2023
Antoine de la Mothe Cadillac
**Antoine Laumet de la Mothe Cadillac** (tai *Lamothe-Cadillac*, alun perin **Antoine Laumet**, 1658 Saint-Nicolas-de-la-Grave, Tarn-et-Garonne, Ranska –1730 Castelsarrasin, Tarn-et-Garonne, Ranska) oli ranskalainen sotilas, tutkimusmatkailija ja liikemies Pohjois-Amerikan Uudessa Ranskassa. Hän perusti nykyisen Michiganin alueella sijainneen Pontchartrainin linnoituksen yhteyteen siirtokunnan nimeltä Ville d’Etroit, josta alkoi kehittyä nykyinen Detroitin kaupunki.

Cadillac lähti sotilaana Ranskasta Amerikkaan 1683 ja eteni siellä Mackinacin vartioaseman päälliköksi 1694. Laajentaakseen ranskalaisten turkiskauppaa Pohjois-Amerikkaan hän hankki itselleen laajan maa-alueen uuden siirtokunnan perustamiseksi sadankunnan muun ranskalaissiirtolaisen kanssa. Myöhemmin Cadillac toimi Louisianan kuvernöörinä. Kun hän palasi takaisin Ranskaan, hänestä tuli Castelsarrasinin kuvernööri. 

Antoine de la Mothe Cadillacin mukaan on nimetty General Motorsin loistoautomerkki Cadillac. Automerkin tunnuskuvio on muokattu Cadillacin nelikenttäisestä sukuvaakunasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Salonen, Lippo & Salonen, Sirkka (suom.) & Väänänen, Juha (toim.): "Cadillac, Antoine de la Mothe", *Kuka teki mitä, Kuvitettu elämäkerrallinen hakuteos*, s. 46. Alkuteos Howat, Gerald & Wallis, Frank (toim.): *Who Did What? Mitchell Beazley Illustrated Biographical Dictionary*. Mitchell Beazley 1985. Suuri Suomalainen Kirjakerho, 1986. ISBN 951-643-251-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: fr:Antoine de Lamothe-Cadillac & en:Antoine de la Mothe Cadillac
**Anton August Heinrich Lichtenstein** (25. elokuuta 1753 Helmstedt – 17. helmikuuta 1816 Helmstedt) oli saksalainen eläintieteilijä, Martin Lichtensteinin isä.

Anton Lichtensteinin oppiarvo oli teologian ja filosofian tohtori, hän oli itämaisten kielten professori, ja vuodesta 1782 lähtien Hampurin Gelehrtenschule des Johanneums'in rehtori. Vuosina 1794–1796 hän toimi Hampurin yleisen kirjaston kirjastoapulaisena ja johtajana 1796–1798. Vuonna 1798 hänet nimitettiin Helmstedtin yliopiston professoriksi.

Lichtenstein julkaisi teokset *Catalogus Rerum Naturalium Rarissimarum* (1793) ja *Catalogus Musei zoologici ditissimi Hamburgi* (1796), ja oli myötävaikuttamassa Johann Friedrich Wilhelm Herbstin teoksen *Natursystem der ungeflügelten Insekten* (1797) julkaisemisessa.

Lichtensteinin nimeämiä uusia lintulajeja olivat hopeakurki (*Anthropoides paradiseus*), täpläotsatikkanen (*Dendropicos namaquus*), haaramehiläissyöjä (*Merops hirundineus*) ja veritikka (*Veniliornis sanguineus*).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Eduard Arkadjevitš Steinberg** (ven. Эдуард Аркадьевич Штейнберг, *Šteinberg*) (3. maaliskuuta 1937 Moskova, Neuvostoliitto – 28. maaliskuuta 2012 Pariisi, Ranska) oli venäläinen taidemaalari, filosofi ja toisinajattelija.

Steinbergin isä oli runoilija ja kirjailija Arkadi Steinberg. Steinbergillä oli asunto Tarusassa (Kalugan alue), jossa hän piti ensimmäisen näyttelynsä, ja Pariisissa. Hänellä oli vuodesta 1988 alkaen näyttelyjä ulkomailla.

Hän oli Venäjän taideakatemian jäsen ja sai kultamitalin ja Ystävyyden ritarikunnan mitalin. Steinbergin vaimo Galina Manevitš on venäläinen taidekriitikko, kirjailija ja esseisti.

Steinberg sairasti pitkään syöpää. Hänen vähän ennen kuolemaansa sanelema kirja ilmestyy lähiaikoina.*milloin?*

Ura
---

Steinberg piirsi uransa alussa elävää mallia ja maisemia ja siirtyi myöhemmin "metafyysisiin asetelmiin".

1960–1980-luvuilla Steinberg oli mukana neuvostoliittolaisten toisinajattelijoiden toiminnassa tukemassa taiteen ilmaisuvapauden ja ihmisoikeuksien vaatimusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ria.ru viitattu 28.3.2012 (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bilder von Eduard Steinberg (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Näkymä Dome C:n alueella
**Dome C** on paikka Etelämantereen jääkuoren muodostamalla ylängöllä. Se sijaitsee Wilkesinmaan sisäosassa, 3 233 metriä merenpinnasta. 

Dome C on eräs maapallon kylmimmistä paikoista. Vuotuinen keskilämpötila on −54,5 °C. Kesäkuukausinakaan lämpötila harvoin on korkeampi kuin −25 °C ja talviaikaan pakkanen voi pudota −80 °C:een. Korkealla, keskellä jäätikköä sijaitsevalla alueella ei esiinny katabaattisia tuulia ja keskimääräinen tuulennopeus onkin vain 2,8 m/s. Paikalla on vuodesta 2005 lähtien toiminut italialais–ranskalainen tutkimusasema Concordia. Lähimmistä asutuista paikoista venäläinen tutkimusasema Vostok sijaitsee 560 kilometrin päässä ja rannikolla sijaitseva ranskalainen Dumont d'Urvillen tutkimusasema on 1 100 kilometrin päässä.

Tähtitieteellinen havaintopaikka
--------------------------------

Dome C tarjoaa maailman parhaimpiin kuuluvat olosuhteet tähtitieteelliselle havaintotoiminnalle. Tyypillinen seeing alueella on 0,36±0,19" (kaarisekuntia). Tämä on huomattavasti parempi kuin Mauna Kean observatorioiden seeing ja alarajallaan lähellä parasta teoreettisesti mahdollista arvoa ilmakehässä tehtäville havainnoille. Paras paikalla hetkellisesti mitattu seing on 0,07", mikä on luultavasti maailmanennätys. Teleskooppi tulee kuitenkin sijoittaa riittävän korkeaan torniin, sillä lähellä jäätikön pintaa esiintyy merkittävää turbulenssia.

Aerosolihiukkasten puuttuessa lähes täysin, äärimmäisen kirkas ja läpinäkyvä ilma mahdollistaa tähtitieteelliset havainnot jopa silloin, kun aurinko on horisontin yläpuolella. Ilmankosteus on olematon, joten havaintotoiminta on mahdollista myös muutoin maanpäällisissä havainnoissa ongelmallisella infrapuna-alueella.

Valosaastetta – revontulia lukuun ottamatta – Dome C:n alueella ei varsin ilmeisistä syistä ole. Myös pilvet ovat harvinaisia.

Katso myös
----------

* Dome A
* Dome F

Lähteet
-------

1. ↑  R. Traversi, ym.: Study of Dome C site (East Antartica) variability by comparing chemical stratigraphies.  *Microchemical Journal*, 2009, 92. vsk, s. 7–14.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Concordia station (englanniksi)
* Meteogrammi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Agabi ym. (2005) *First whole atmosphere night-time seeing measurements at Dome C, Antarctica*.
* Lawrence ym. (2004) *Exceptional astronomical seeing conditions above Dome C in Antarctica*. Nature **431**,278
* AASTINO - Automated Astrophysical Site-Testing InterNational Observatory (Arkistoitu – Internet Archive)
* Minier ym. (2008) *Submm/FIR astronomy in Antarctica: Potential for a large telescope facility* (englanniksi)
Ilmakuva Calliolan alueesta

**Calliola** on entinen saaristolaistila, joka on toiminut vuodesta 1997 perheomisteisena kokous- ja tapahtumahotellina. Calliola sijaitsee Raaseporissa Rågön saarella, entisessä Snappertunan kunnassa.

Historia
--------

Entinen navettarakennus, jonka tiloissa nykyisin IdeaCallio, Kirjasto, Purje ja Idylli.*selvennä*
1800-luvun puolivälissä Rågön tila, "Rågöstrand", erotettiin omaksi itsenäiseksi tilakseen samassa kylässä sijainneesta Jeppans Gårdista.

Rågö oli saman kalastajasuvun omistuksessa aina 1950-luvulle asti. 1960-luvulla saarella oli hiljaista, sillä maatalous oli jo tuolloin loppunut alueelta. 1970-luku toi saarelle kesäasukkaat. Alueen elämä vilkastui entisestään, kun saaren mantereeseen yhdistävä silta rakennettiin.

Calliolan synty
---------------

Rantamaisema talvella
Oopperalaulaja Timo Mustakallio toteutti 1970-luvulla unelmansa, ja loi saaristolaistilalleen lomakylän. Mustakallio tunnettiin kansainvälisesti taiteilijanimellä Callio, joka on edelleen paikan nimi.

Paikka toimi SKOP Pankin virkistyskeskuksena, kunnes se vuonna 1997 siirtyi nykyisille omistajilleen Maiju ja Kari Kasaselle. Pariskunta aloitti Calliolassa nykyisen kokous-, ravintola- ja majoitustoiminnan. Calliolan pihapiiri käsittää 16 rakennusta, joista osa on alkuperäisiä Rågön tilan aikaisia rakennuksia ja osa uudempia kokous-, majoitus- ja ravintolatiloja.

Lähteet
-------

* http://www.calliola.com/calliola/calliolan-tarina
*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Calliola** Wikimedia Commonsissa
**Bernard Ringeissen** (s. 15. toukokuuta 1934 Pariisi) on ranskalainen pianisti.

Ringeissen aloitti pianotunneilla käymisen 7-vuotiaana. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Georges de Lausnay. Hän pääsi Pariisin konservatorioon vuonna 1947 ja sai neljä vuotta myöhemmin konservatorion ensipalkinnon sekä erillisen palkinnon kamarimusiikkiopinnoistaan Pierre Pasquierin johdolla. Vielä konservatoriosta valmistuttuaan Ringeissen täydensi opintojaan Marguerite Longin ja sitten Jacques Févrierin johdolla. Hän aloitti aktiivisen konserttiuran eri Euroopan maissa.

Vuodesta 1953 lähtien Ringeissen keskittyi julkisten esiintymisten sijaan kansainvälisiin kilpailuihin valmistautumiseen. Vuonna 1955 hän sijoittui neljänneksi Varsovan Chopin-pianokilpailussa ja saavutti Dmitri Baškirovin kanssa jaetun toisen sijan Pariisin Long–Thibaud-kilpailussa. Näiden kahden kilpailumenestyksen jälkeen Ringeissen lähti puolen vuoden kiertueelle, jonka aikana piti toistasataa konserttia Kanadassa, Meksikossa ja Brasiliassa. Hän jatkoi tulevina vuosikymmeninä esiintymisuraansa ja teki monia levytyksiä muiden muassa Eratolle, Harmonia Mundille sekä Naxokselle.

Ringeissen on pitänyt mestarikursseja Mozarteumissa ja Weimarissa. Hän on istunut lukuisten kansainvälisten kilpailujen tuomaristoissa, esimerkiksi Chopin-kilpailuissa vuosina 1975, 1985, 1990, 1995 ja 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bernard Ringeissen (Arkistoitu – Internet Archive) The Fryderyk Chopin Institution


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kijasovo** (ven. Кия́сово, udmurtiksi Кияса, *Kijasa*) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kijasovkajoen varrella 65 kilometriä Iževskistä etelään. Kylä on Kijasovon piirin keskus. Asukkaita on 3 300 henkeä (vuonna 2002).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1710. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja, tataareja ja mareja.

Kijasovosta on maantieyhteys Iževskiin. Siellä toimii maatalousyritys, meijeri, leipomo ja muuta elintarviketeollisuutta. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kolme kirjastoa ja piirisairaala.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 404. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kijasovon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Koltsevaja-linjan Kijevskaja-asema
**Kijevskaja** (ven. Киевская, kiovalainen) on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Asema on avattu 15. maaliskuuta 1954. Se sijaitsee asemien Park kultury ja Krasnopresnenskaja välillä. Asemalta on vaihtoyhteys Arbatsko-Pokrovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle ja Filjovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle. Asema on nimetty läheisen Kiovan aseman mukaan. Aseman suunnitelma valittiin Ukrainassa pidetyn avoimen kilpailun pohjalta. 

Voittajaksi valittiin E. I. Katoninin, V. K. Skugarevin ja G. E. Golubevin suunnitelma 73 kilpailuun saapuneesta ehdotuksesta. Kijevskaja-aseman piirteisiin kuuluvat matalat, neliönmuotoiset pylonit, jotka on päällystetty valkoisella marmorilla ja koristeltu venäläis-ukrainalaista yhtenäisyyttä kuvaavilla mosaiikeilla (suunnitellut A. V. Myzin). Sekä mosaiikit että pylonien kaaret on koristeltu kullanvärisillä leikkauksilla. Laiturin päässä on Leninin muotokuva.

Aseman mosaiikit
----------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Perejaslavin sopimus 8./18. tammikuuta 1654 | Aleksandr Puškin Ukrainassa | Leninin Iskra | Lenin julistaa Neuvostovaltion Smolnassa lokakuussa 1917 | Mihail Kalinin ja Grigori Ordžonikidze avaavat DniproHES:in | Kansanjuhla Kiovassa | Puna-armeija vapauttaa Kiovan vuonna 1943 | Uralin ja Donbassin metallurgien sosialistinen työkilpailu | Kukoistakoon Ukraina, työläisten ja maalaisten tasavalta |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Pultavan taistelu |  Nikolai Tšernyševski, Nikolai Dobroljubov, Nikolai Nekrasov ja Taras Ševtšenko Pietarissa | Vuosi 1905 Donbassin alueella | Taistelu neuvostovallasta Ukrainassa | Traktoriaseman ensimmäinen traktoriprikaati | Ukrainan Kansan yhdistyminen yhdeksi Ukrainan neuvostotasavallaksi | Voiton tervehdys Moskovassa 9. toukokuuta 1945 | Venäläisten ja ukrainalaisten kolhoosityöntekijöiden ystävyys | Kansojen yhteisö — sosialistisen kotimaan vaurauden lähde |

Galleria
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Схема метро Московский Транспорт. Viitattu 16.7.2016. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kijevskajan metroasema (Koltsevaja)** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Patsóksen rotkoPatsóksen rotko.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Amári, Réthymno, Kreeta, Kreikka |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Φαράγγι Πατσού |
| Tyyppi | 
KanjoniView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Patsóksen rotko** (kreik. Φαράγγι Πατσού, *Farángi Patsoú*) eli **Ágios Antónioksen rotko** (Φαράγγι του Αγίου Αντωνίου, *Farángi tou Agíou Antoníou*) on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Amárin laakson länsipuolella.

Patsóksen rotkoa.
Patsóksen rotkon eteläpää sijaitsee linnuntietä noin kilometrin pohjoiseen sille nimen antaneesta Patsóksen kylästä, joka on rakennettu noin 490 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Rotkon pohjoispäässä sijaitsee Potamoín tekojärvi, johon rotkon pohjalla kulkeva virta laskee vetensä. Rotkon pituus on noin viisi kilometriä.

Rotkossa kulkee vaelluspolku, joka päättyy sen kapeimmassa kohdassa olevalle vesiputoukselle. Vaellus kestää noin 2,5 tuntia. Rotkossa sijaitsee Pyhän Antonioksen luola eli Ágios Antónioksen luola ja kirkko, josta rotko on saanut toisen nimensä. Luola oli antiikin aikana Hermes Kranaioksen kulttipaikka aina minolaiselta kaudelta noin vuodesta 2000 eaa. roomalaiselle kaudelle 300-luvulle jaa. saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Agios Antonios Gorge at Patsos *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2  Gorge of Agios Antonios of Patsos *Original Crete*. Viitattu 1.9.2021.
3. ↑  Cave of Agios Antonios *Terrabook*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Patsóksen rotko** Wikimedia Commonsissa
Raffi Hovhannisjan vuonna 2013.
**Raffi K. Ritšardi Hovhannisjan** (arm. Րաֆֆի Կ. Ռիչարդի Հովհաննիսյան; s. 20. marraskuuta 1959 Fresno, Kalifornia) on armenialainen poliitikko. Hän on suorittanut oikeustieteen tutkinnon Georgetownin yliopistossa Yhdysvalloissa. Hovhannisjan muutti perheineen Armeniaan vuonna 1990. Hän toimi vasta itsenäistyneen Armenian tasavallan ulkoministerinä vuosina 1991–1992. Vuodesta 2007 lähtien hän on edustanut Armenian kansalliskokouksessa vuonna 2002 perustamaansa Žarangutjun-puoluetta. Hovhannisjan oli ehdokkaana vuonna 2013 järjestetyissä presidentinvaalissa mutta ei tullut valituksi. Hän piti vaaleja vilpillisinä, valitti asiasta perustuslakituomioistuimeen ja ryhtyi syömälakkoon. Syömälakko kesti 15 päivää.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Armenian Foreign Minister Takes Party Back, Calls For Radical Change *rferl.org*.
2. ↑  About us - Raffi K. Hovannisian *The Armenian Center for National and International Studies*.  (englanniksi)
3. ↑  One Hundred Years of Exile: How Mass Slaughter Shaped One Extraordinary Armenian Family *The Atlantic*.
4. ↑  Biography of Raffi Hovannisian *biographies.net*.
5. ↑  Former Armenian Presidential Candidate Goes On Hunger Strike *rferl.org*.
6. ↑  Raffi Hovhannisyan stops the hunger strike Armenpress 30.3.2011. Viitattu 28.7.2023 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Krista Tervo vuonna 2015.
**Krista Katariina Tervo** (s. 15. marraskuuta 1997 Kotka) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti vuoteen 2010 Karhulan Urheilijoita ja sittemmin Karhulan Katajaisia. Häntä valmentaa Jukka Vihtonen. Hän on Suomen ennätyksen haltija.

Tervo sijoittui 11:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015, neljänneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016 ja yhdeksänneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2017. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui kuudenneksi Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Dohan MM-kisoissa 2019 hän jäi karsintaan ollen 21:s tuloksella 68,25. Hän jäi vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa karsinnassa ilman tulosta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 69,04 ja saman kesän Münchenin EM-kilpailuissa kahdeksanneksi tuloksella 67,85.

Tervo on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa Seinäjoella 2017 tuloksella 67,18, Jyväskylässä 2018 tuloksella 68,60, Lappeenrannassa 2019 tuloksella 69,58 ja Tampereella 2021 tuloksella 70,29, hopeaa Joensuussa 2022 sekä pronssia Lahdessa 2023. Hän voitti talvimestaruuden 2019. Tervo ylitti ensimmäisenä suomalaisnaisena 70 metrin rajan naisten moukarilla heitettyään 70,18 m Jyväskylässä 19. kesäkuuta 2019. Tulos oli sekä naisten että alle 23-vuotiaiden Suomen ennätys. Hän paransi Suomen ennätystään Somerolla 6. kesäkuuta 2020 tulokseen 71,93 metriä ja 25. heinäkuuta 2020 jälleen Somerolla tulokseen 72,12 metriä. Hän paransi ennätystään 3. heinäkuuta 2021 tulokseen 72,92 metriä, joka oli Suomen kaikkien aikojen toiseksi paras tulos. Hän heitti Suomen ennätyksen 74,40 Leiriassa 19. maaliskuuta 2022.

Tervo on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2017 lähtien. Hän voitti Suomi–Ruotsi-maaottelun moukarikilpailun 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Krista Tervo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Moukarin SE-nainen ulos finaalista: "Nyt pitää saada hetkeksi aivot narikkaan" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 28.9.2019.
3. ↑  Tervo heitti SE:n, rikkoi 70 metrin rajan, Tervo: "Jo oli aikakin" *Yleisurheilu.fi*.  19.6.2019. Viitattu 28.6.2019.
4. ↑  Huikea heitto! Krista Tervo paransi moukarin Suomen ennätystä liki kaksi metriä: "Hetki piti miettiä, että onko tuo nyt totta" *yle.fi*.  6.6.2020. Viitattu 26.7.2020.
5. ↑  "Jäi fiilis, että pystyisi heittämään vähän pidemmälle" – Krista Tervo paransi moukarin SE-lukemiaan uudelle metriluvulle! *yle.fi*.  25.7.2020. Viitattu 26.7.2020.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Yle

 |

 |
Patson Daka toukokuussa 2018.
**Patson Daka** (s. 9. lokakuuta 1998 Chingola) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Leicester Cityä.

Daka siirtyi kotimaastaan pelaamaan Eurooppaan vuonna 2017, ensin lainalle FC Lieferingiin ja kesällä 2017 sen emoseuran Red Bull Salzburgin omistukseen. Hän pelasi Red Bull Salzburgissa kaudella 2017–2018 Itävallan Bundesliigaa kahdeksan ottelua ja seuraavalla kaudella 15 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2018–2019 neljä ottelua ja teki kaksi maalia Club Bruggea vastaan. Kaudella 2019–2020 Daka teki 31 liigaottelussa 24 maalia ja oli liigan toiseksi paras maalintekijä. Mestarien liigan lohkovaiheessa hän teki maalin vierasottelussa Genkiä vastaan. Kaudella 2020–2021 Daka teki 28 bundesliigaottelussa 27 maalia ja oli ylivoimaisesti liigan paras maalintekijä. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua mutta ei tehnyt maaleja. Hän voitti Itävallan-mestaruuden neljä kertaa peräkkäin 2018–2021 ja Itävallan cupin kolmesti 2019–2021.

Kesällä 2021 Daka siirtyi englantilaisseura Leicester Cityyn. Hän voitti heti FA Community Shieldin. Englannin Valioliigassa hän pelasi kaudella 2021–2022 kaikkiaan 23 ottelua ja teki viisi maalia. Eurooppa-liigan kuudessa ottelussa hän teki viisi maalia sekä Konferenssiliigan neljässä ottelussa yhden maalin. Seuraavan kauden 30 valioliigaottelussa hän onnistui maalinteossa neljä kertaa.

Daka pelasi alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2017. Jälkimmäisellä kerralla hän voitti mestaruuden ja teki turnauksen viidessä ottelussaan neljä maalia: alkulohkossa Guineaa vastaan yhden ja Egyptiä vastaan kaksi sekä loppuottelussa Senegalia vastaan yhden. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2017 hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua, joista neljässä ottelussa avauskokoonpanossa ja kolmessa viimeisessä täydet minuutit. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Irania ja jatkoaikatappioon päättyneessä puolivälieräottelussa Italiaa vastaan.

Daka on pelannut Sambian A-maajoukkueessa vuodesta 2015 alkaen. Hän on heinäkuun 2023 puoliväliin mennessä pelannut 35 A-maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Maaleistaan kaksi hän teki Afrikan-mestaruusturnauksen karsintaottelussa Algeriaa vastaan maaliskuussa 2021 ja kaksi samaan karsintaan kuuluneessa ottelussa Zimbabwea vastaan neljä päivää myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Patson Daka Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2 3  Daka, Patson *National Football Teams*. Viitattu 8.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Patson Daka** Wikimedia Commonsissa

Leicester City – Englannin Valioliiga
1 Ward |
2 Justin |
3 Faes |
4 Söyüncü |
5 Bertrand |
6 Evans |
7 Barnes |
8 Tielemans |
9 Vardy |
10 Maddison |
12 Smithies |
14 Iheanacho |
15 Souttar |
16 Kristiansen |
18 Amartey |
20 Daka |
21 Ricardo |
22 Dewsbury-Hall |
23 Vestergaard |
24 Mendy |
25 Ndidi |
26 Praet |
27 Castagne |
31 Iversen |
33 Thomas |
37 Tetê |
42 Soumaré |
Manageri Rodgers
**Kakongo** (myös: **Cacongo**) on entinen kuningaskunta Afrikassa Cabindan alueella nykyisessä Angolassa.

Historia
--------

Kakongo oli itsenäinen ruhtinaskunta tiettävästi 1500–1800-luvulla. Sen alue ulottui rannikolta Kongo-joelle, suunnilleen nykyisen Matadin seudulle saakka. Sen naapureita olivat Luangu pohjoisessa, Kongon kuningaskunta kaakossa ja Ngoyon ruhtinaskunta etelässä. Kakongon hallinnollinen pääkaupunki oli Malembo. Muita tärkeitä kaupunkeja olivat Mbuku (nykyiseltä nimeltään Mbuku Nzau eli Buco Zau) sekä itse Kakongo, jonka merkitys vahvistui meriliikenteen kasvun myötä.

Kakongo saattoi olla Kongon vasallikunta, sillä Kakongon ruhtinaskunta mainitaan ensimmäisen kerran 1535 Kongon kuninkaan Afonson kirjeessä, jossa hän mainitsee sen kuuluvan valtapiiriinsä. 

Kakongosta tuli 1700-luvun alkupuolella orjakaupan keskus, ja satamakaupunki Malembasta tuli tärkeä orjien vientisatama, jossa kauppaa kävivät englantilaiset, hollantilaiset ja ranskalaiset orjakauppiaat.

Kuparista, norsunluusta ja orjista kiinnostuneet portugalilaiset kauppiaat perustivat 1620-luvulla pajoja Kakongoon. 1700-luvulla Kakongosta tuli alueellaan tärkeä kauppasatama, jossa poikkesi säännöllisesti portugalilaisten lisäksi myös hollantilaisia, ranskalaisia ja britannialaisia kauppiaita. Vuonna 1775 ranskalaiset lähetyssaarnaajat aloittivat käännytystyön Kakongossa, mutta yritys epäonnistui.

Kakongo jäi hieman etelämpänä sijaitsevan Cabindan varjoon, kun portugalilaiset rakensivat sinne linnoituksen 1784.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kakongo *Britannica.com*. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Abbé Proyart, Rese-beskrifning, innehållande märkwärdiga underrättelser om Loango, Kakongo, och flere afrikanske riken. I-II. Öfvers. Holmberg och Wennberg Stockholm 1780 – alkuteos: *Histoire de Loango, Kakongo, et autres royaumes d’Afrique*, Paris, 1776
**Oscar Software Oy** on suomalainen ohjelmistotalo, joka tarjoaa asiakkailleen laaja-alaisen liiketoiminta-alustan, jonka keskiössä on toiminnanohjausjärjestelmä. Liiketoiminta-alusta kattaa muun muassa CRM:n, myynnin, verkkokaupan, laskutuksen, kirjanpidon, toiminnanohjauksen, valmistuksen, varastonhallinnan ja projektinhallinnan työkalut. Toimintoja on mahdollista käyttää keskitetysti saman käyttöliittymän alta ja seurata reaaliaikaisesti. Oscarin palvelutarjontaan kuuluu myös taloushallintopalvelut ja muita liiketoiminnan tukipalveluita. Oscar Softwaren päätoimipaikka on Tampereella. Oscar Software työllistää 156 henkilöä. Oscar Softwaren liikevaihto (10/2021 päättyneellä tilikaudella) on 11 miljoonaa euroa. Liikevoittoa yhtiö teki 492 tuhatta euroa.

Oscar Software Oy:n omistajarakenne muuttui 8.5.2018 siten, että Pa­nos­ta­ja Oyj omistaa yrityksestä 58,3 % ja omistajayrittäjät omistavat loput 41,7 %.

Lähteet
-------

* Oscar Software Oy *oscar.fi*. Viitattu 7.9.2022.
* Panostaja sijoittaa toiminnanohjausjärjestelmiä ja taloushallinnon palveluita pk-yrityksille tarjoavaan Oscar Software Group Oy:öön *panostaja.fi*.  Arkistoitu 9.10.2019. Viitattu 3.10.2019.

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. 1 2
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Oscar Softwaren historia