recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kauppaneuvos Arthur Nyman ja rouva Agnes Nyman 1940-luvun lopulla
**Arthur Nyman** (25. kesäkuuta 1871 Helsinki – 20. syyskuuta 1950) oli suomalainen kauppaneuvos ja Tmi Arthur Nyman -yhtiön toimitusjohtaja vuosina 1912–1950.

Nymanin vanhemmat olivat kauppias Fredrik Nyman ja Josefina Wilkman. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1889 ja teki seuraavana vuonna opintomatkan Pietariin. Hän aloitti vuonna 1890 työskentelyn isänsä siirtomaatavaran tukku- ja vähittäiskaupassa ja muutti sen omiin nimiinsä vuonna 1912. Hänet nimitettiin kauppaneuvokseksi vuonna 1928. Lisäksi hän toimi Helsingin taksoituslautakunnan jäsenenä 40 vuotta.

Arthur Nymanin isä Fredrik Nyman avasi kauppaliikkeensä Vladimirinkatu 23:ssa 9. syyskuuta 1868. Liike siirrettiin Eerikinkatu 17:ta vuonna 1870. Kauppatalon yhteydessä oli suuri hevostalli ja majatupa maaseudulta Helsinkiin tulleita asiakkaita varten. 

Vuonna 1938 Nymanin tukku- ja vähittäisliikkeellä oli Helsingin pääliikkeen ohella 7 myymälää sekä sivumyymälät Järvenpäässä ja Pitäjänmäellä. Eerikinkatu 17:ssa sijainnut vanha kauppatalo siirrettiin 1920-luvun lopulla Pitäjänmäelle kun sen paikalle rakennettiin uusi kivinen liiketalo. Liikkeeseen kuului myös vuonna 1917 ostettu Hämeenkylässä sijainnut Linnaisten kartano, jonka tuottamia maataloustuotteita myytiin Nymanin liikkeen myymälöissä.

Arthur Nyman kustansi yli 20 vuoden ajan 1920- ja 1930-luvuilla vuosittain suomalaisille kansakoululapsille ilmaisen näytännön Kansallisteatterissa. Vuonna 1938 hän lahjoitti Kansallisteatterille 100 000 markan rahaston, jonka korot käytettiin vuosittain tähän tarkoitukseen.

Arthur Nyman oli naimisissa vuodesta 1905 Agnes Bollströmin kanssa. Pariskunnalla oli neljä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 517. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. ↑  Salonen, Erkki (toim.): "Kuolleita 1.1. – 30.9.1950", *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 32. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
3. 1 2  Arthur Nymanin liike toiminut 70 vuotta, Helsingin Sanomat, 09.09.1938, nro 242, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kauppaneuvos Arthur Nyman... Helsingin Sanomat, 11.12.1938, nro 334, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Hellsten, Tanja: Kauppaneuvos Arthur Nyman (1871–1950). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.2.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Ivan Putilin ja domra 1937.
**Ivan Feodorovitš Putilin** (18. maaliskuuta 1909 Pietari, Venäjä – 24. heinäkuuta 1997 Helsinki) oli venäläissyntyinen muusikko, joka tuli Suomessa tunnetuksi kitaristina ja kitaransoiton opettajana. Hän esiintyi myös muutamissa elokuvissa, kuten *Aktivistit* (1939) ja *Kuisma ja Helinä* (1932), joissa hän näytteli balalaikkaa soittavaa kasakkaa.

Putilin on opettanut kitaransoiton taidon muun muassa Albert Järviselle.*lähde?* Kitaran ja balalaikan ohella hän soitti mandoliinia sekä myös kontrabassoa, esimerkiksi Waldemar Kuution yhtyeessä vuodesta 1927 kahvila Arenassa. Putilin oli Suomen klassisen kitaran uranuurtaja ja Sibelius-Akatemian ensimmäinen klassisen kitaran opettaja.

Julkaisuja
----------

* *Suomalaista musiikkia kitaralle, sovittanut Ivan Putilin*. Musiikki Fazer 1967.
* Leonard Roos, Ivan Putilin: *Kitarakoulu itseopiskelua varten*. Musiikki Fazer, 1967 ja myöhempiä painoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen musiikin tiedotuskeskus
2. ↑  Georgij Putilinin haastattelu[vanhentunut linkki]

* Ivan Putilin Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Kansallisbiografia

 |

 |
Adam Marušić Montenegron maajoukkueasussa maaliskuussa 2019.
**Adam Marušić** (s. 17. lokakuuta 1992 Belgrad, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan pääasiassa keskikenttäpelaaja, mutta varsinkin maajoukkueessa hän on pelannut usein oikeana laitapuolustajana. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Laziota.

Marušić edusti serbialaista Voždovacia ennen siirtymistään Belgiaan vuonna 2014. Belgian pääsarjassa hän edusti Kortrijkia kaksi kautta ja Oostendea yhden kauden.

Marušić siirtyi kesällä 2017 italialaisseura Lazioon. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Serie A:ssa 32 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2018–2019 hänelle kertyi pääsarjassa 26 ottelua ja yksi maali. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 15 liigaottelua oltuaan ajoittain loukkaantumisten vuoksi sivussa peleissä ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 36 liigaottelua ja teki niissä jälleen kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 33 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Serie A:ssa 33 ottelua. Marušić voitti Italian cupin vuonna 2019 ja pelasi loppuottelun alusta loppuun. Laziossa hän on pelannut Eurooppa-liigassa 21 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin sekä pelannut Mestarien liigassa kolmetoista ja Konferenssiliigassa kolme ottelua.

Marušić pelasi Montenegron maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2015 EM-karsintaottelussa Venäjää vastaan. Siitä saakka hän on kuulunut maajoukkueen vakiokokoonpanoon. Kaikkiaan hänellä on vuoden 2023 loppuun mennessä 57 maaottelua, joiden joukossa on 18 EM-karsintaottelua, 16 MM-karsintaottelua ja 11 Kansojen liigan ottelua. Hän on tehnyt maaotteluissaan kolme maalia: syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Turkkia vastaan, lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan ja kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Adam Marušić Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Lazio – Serie A
3 Pellegrini |
4 Patric |
5 Vecino |
6 Kamada |
7 Felipe Anderson |
8 Guendouzi |
9 Pedro |
10 Luis Alberto |
13 Romagnoli |
15 Casale |
16 Kamenović |
17 Immobile |
18 Isaksen |
19 Castellanos |
20 Zaccagni |
22 González |
23 Hysaj |
26 Bašić |
29 Lazzari |
32 Cataldi |
33 Sepe |
34 Gila |
35 Mandas |
65 Rovella |
77 Marušić |
87 Lombardi |
94 Provedel |
Valmentaja Sarri
**Axel Trygve Eriksson** (s. 22. toukokuuta 1947 Finström) on ahvenanmaalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Trygve Erikssonin isä oli yrittäjä Axel Eriksson. Trygve Eriksson kävi Ahvenanmaan kansankorkeakoulun 1965. Hän on ollut kuorma-autoyrittäjä, Vägbyggnadsbolaget Axel & Trygve Erikssonin osakas 1975–1984, Eriksson Schakt Ab:n, vuodesta 1988 Eriksson Capital Ab, toimitusjohtaja vuodesta 1984 ja hallituksen puheenjohtaja, Oy Visko Ab:n hallituksen jäsen 1987–2007, puheenjohtaja vuodesta 1991 ja toimitusjohtaja 1994 sekä ViskoTeepak Holding Ab Ltd:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2006.

Nya Ålands Kranservice Ab:n, vuodesta 1995 Ålands Kranservice Ab ja vuodesta 2001 Ålands Schakt Ab perustajaosakas Eriksson oli 1977 ja Oy ViskoTeepak Ab:n ja Oy ViskoTeepak Hanko Machinery Ab:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2007. Eriksson on ollut myös Vikin Line Abp:n osakas ja hallituksen jäsen ja Baltic Trading Ab:n sekä Oy United Shipping Ltd, myöhemmin Eckerö Shipping Ab Ltd, perustajia 1982. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Eriksson sai 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henttinen, Annastiina: Teollisuusneuvos Trygve Eriksson (1947–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 7.10.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 31.12.2023.
2. ↑  "Min bästa tid är nu". Planerar whiskytillverkning och guldvaskarresa.  *Åland*, 18.5.2007, nro 100, s. 16. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.12.2023.  (ei-vapaa)
**Trifenyylitina** (C18H16Sn) on organotinayhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä radikaali-initiaattorina ja pelkistimenä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa trifenyylitina on valkoista kiinteää ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, dimetoksietaaniin, bentseeniin ja tolueeniin. Trifenyylitina hajoaa valon vaikutuksesta.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Trifenyylitinaa voidaan valmistaa useilla menetelmillä. Käytetyimpiä ovat trifenyylitinakloridin pelkistys litiumalumiinihydridin tai natriumboorihydridin avulla eetteriliuoksissa. Muita valmistusmenetelmiä ovat trifenyylitinametoksidin pelkistys diboraanilla ja yhdisteen litiumsuolan käsittely hapolla.

Trifenyylitinaa käytetään orgaanisen kemian reaktioissa radikaalien muodostamiseen esimerkiksi polymerointireaktioiden katalyyttinä. Radikaalien muodostukseen perustuu yhdisteen käyttö myös rikki- ja seleeniyhdisteiden sekä alkeenien ja orgaanisten halidien pelkistämiseen. Yhdistettä käytetään myös pelkistämään tyydyttyneitä että tyydyttymättömiä aldehydejä ja ketoneja alkoholeiksi. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää hydrostannylointireaktioissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Triphenyltin hydride – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 11.6.2015.
2. 1 2 3 4 5  Derrick L. J. Clive: *Triphenylstannane, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 11.6.2015
3. 1 2 3 4  Jane E. Macintyre: *Dictionary of Organometallic Compounds*, s. 4192. CRC Press, 1994. ISBN 9780412430602. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.6.2015). (englanniksi)
4. ↑  M. N. Gitlitz & M. K. Moran: *Tin Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 11.6.2015
| "Jos rakastat"Kristiina Halkola |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Täytyy uskaltaa* |
|  Julkaistu | 1971 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.15 |
|  Levy-yhtiö | Love Records |

**Jos rakastat** on Kristiina Halkolan esittämä vuonna 1971 levyttämä musiikkikappale. Kappaleen on säveltänyt Kaj Chydenius, ja sanoittanut Matti Rossi. Se julkaistiin Halkolan samana vuonna ilmestyneellä esikoisalbumilla *Täytyy uskaltaa*. Kappale on yksi tunnetuimpia Halkolan esittämiä kappaleita.

Kappale kertoo tytöstä, joka asettaa ehtoja kumppanilleen. Jokainen säkeistö on eripituinen, jossa ei ole runomittaa eikä loppusointuja. Kertosäkeessä kerrotaan mitä tapahtuu, jos ehdot täytetään.

> ».. minä tulen, sinun kanssasi meren rantaan, ja piirrän, piirrän kuvasi hiekkaan, piirrän, piirrän kuvasi hiekkaan.» 
> 
> 

Musiikkinäytteet"Jos rakastat"Näyte kertosäkeestä.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Parodia
-------

Jope Ruonansuu levytti vuonna 2001 kappaleesta oman version nimeltään "Rakastan turkulaisia".

Lähteet
-------

1. ↑  Fenno - Suomen Äänitearkisto (haku) *fenno.musiikkiarkisto.fi*. Viitattu 4.3.2022. |
2. ↑  Chydenius, Kaj: *Muistin juuri*, s. 152. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-21502-8.
3. ↑  Rakastan turkulaisia Fono.fi - Äänitetietokanta. Viitattu 23.8.2012.
**Asetyyliserotoniini** (C12H14N2O2) on serotoniinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy useissa eliöissä melatoniinin biosynteesin välivaiheena.

Biokemiallinen rooli
--------------------

Melatoniinin biosynteesi eläimissä ja kasveissa muistuttavat toisiaan siten, että molemmat syntetisoivat melatoniinia tryptofaanista ja välivaiheina ovat serotoniini ja asetyyliserotoniini. Kasveilla entsymaattiset reaktiot poikkeavat eläimistä ollen monimutkaisempia. Eläimissä serotoniinista muodostuu asetyyliserotoniinia aivojen käpyrauhasessa serotoniini-N-asetyylitransferaasientsyymin eli aryylialkyyliamiini-N-asetyylitransferaasin katalysoimana. Tämän jälkeen asetyyliserotoniini metyloituu melatoniiniksi asetyyliserotoniini-O-metyylitransferaasin eli hydroksi-indoli-O-metyylitransferaasin katalysoimana. Metyloivana reagenssina reaktiossa toimii S-adenosyylimetioniini. Tämä entsyymi kykenee metyloimaan myös serotoniinia, mutta asetyyliserotoniinin metyloituminen on huomattavasti nopeampaa.

Melatoniinin tavoin myös asetyyliserotoniini voi toimia elimistössä antioksidanttina. Se voi jopa olla melatoniinia tehokkaampi radikaalien pelkistin, lipidien peroksidaation estäjä ja antiamyloidisilta vaikutuksiltaan.

Lähteet
-------

1. ↑  N-Acetyl-5-hydroxytryptamine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 20.6.2015.
2. ↑  V. M. Andreoli,A. Agnoli,C. Fazio: *Transmethylations and the Central Nervous System*, s. 27, 33. Springer, 2013. ISBN 978-3-642-88518-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.6.2015). (englanniksi)
3. ↑  J.P.F D'Mello: *Amino Acids in Higher Plants*, s. 402-403. CABI, 2015. ISBN 9781780642635. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.6.2015). (englanniksi)
4. ↑  Eugenio E. Müller,Robert M. MacLeod: *Neuroendocrine Perspectives*, s. 347. Elsevier, 2013. ISBN 9781483278131. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.6.2015). (englanniksi)
5. ↑  Howard B. Cottam: *Antiaging Agents, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 20.6.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database: N-Acetylserotonin (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): N-Acetylserotonin (englanniksi)
Amanda Ripley vuonna 2012.
**Amanda Ripley** (s. Arizona) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on työskennellyt tutkivana journalistina muun muassa *The Atlantic*- ja *Time*-aikakauslehdille.

Amanda Ripley suoritti Bachelor of Arts (B.A.) -korkeakoulututkinnon Cornellin yliopistossa vuonna 1996. Hän kirjoitti ensimmäisen teoksensa, *The Unthinkable: Who Survives when Disaster Strikes – and why*, vuonna 2008. Se käsittelee ihmisten käyttäytymistä kriisitilanteissa kuten luonnonkatastrofeissa, kouluampumisissa ja terrori-iskuissa. Kirjan pohjalta tehtiin myös dokumenttielokuva. Ripleyn toinen kirja, *The New York Timesin* bestseller *The Smartest Kids in the World* (2013) käsittelee koulutusta. Siinä amerikkalaisia kouluja verrataan Etelä-Korean, Suomen ja Puolan vastaaviin. Ripley on myös kysytty luennoitsija.

Teokset
-------

* *The Unthinkable: Who Survives when Disaster Strikes – and why* (2008)
* *The Smartest Kids in the World: And How They Got That Way* (2013)

Lähteet
-------

1. ↑  Five Ways to Survive Any Disaster *Motherjones.com*.  9.7.2008. Viitattu 7.2.2016. (englanniksi)
2. ↑  The Unthinkable on PBS *Amandaripley.com*.  5.3.2012. Viitattu 7.2.2016. (englanniksi)
3. ↑  Book review: ‘The Smartest Kids in the World: And How They Got That Way’ by Amanda Ripley Julkaisu = Washingtonpost.com *washingtonpost.com*.  20.9.2013. Viitattu 7.2.2016. (englanniksi)
4. ↑  Likely to Succeed *nytimes.com*.  22.8.2013. Viitattu 7.2.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Amanda Ripleyn kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Muun muassa Sammon keskuslukion liikuntasali on toiminut Delfin Basketin peliareenana.
**Delfin Basket** on jokakesäinen ympäri Tamperetta pelattava, Tampereen Pyrinnön ja Raholan Pyrkivän järjestämä Suomen suurimpiin lukeutuva koripalloturnaus. Sitä pidetään uuden koripallokauden avajaistapahtumana. Vuoden 2015 Delfin Basket oli 273 joukkueellaan ja noin 3 000 pelaajallaan historian suurin.

Delfin Basket järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988 53 joukkueen voimin. Turnauksen perustamisen taustalla olivat Teuvo Tuominen, Jarmo Rantanen ja Erkki Axen. Se kasvoi nopeasti Suomen suurimmaksi: vuonna 1990 turnaukseen osallistui jo yli sata ja vuonna 1997 yli 200 joukkuetta. Vuonna 1994 mukana oli myös 43 joukkuetta ulkomailta. Ulkomaisia joukkueita on osallistunut Delfin Basketiin muun muassa Ruotsista, Virosta, Latviasta, Venäjältä, Puolasta, Englannista, Taiwanista ja Israelista. Turnauksen kuuluisimpien junioriosallistujien joukkoon kuuluvat muun muassa Hanno Möttölä, Damon Stoudamire ja Teemu Rannikko. Vuonna 2016 Delfin Basketissa pelattiin ensimmäisen kerran myös kehitysvammaisten pelaajien ja partneripelaajien unified-koripallo-otteluita. Korinaviruspandemiakesänä 2020 Delfin Basket järjestettiin mutta ilman oheistapahtumia ja korotetuilla hygianiajärjestelyillä.

Turnauksen yhteydessä Tampereella on pelattu myös juniorimaaotteluita ja Suomen miesten maaotteluita, joihin Delfin Basketiin aikaisin ilmoittautuneet ovat myös päässeet katsojiksi. Vuonna 2015 Suomi voitti loppuunmyydyssä Hakametsässä hallinneen Euroopan mestarin, kuukausi myöhemmin EM-pronssia voittaneen Ranskan, ja vuonna 2016 se voitti Belgian.

Lähteet
-------

* Delfin Basketin virallinen verkkosivu Tampereen Pyrinnön sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
**Keski-Uudenmaan Teatteri** on Keravan ja Tuusulan alueella toimiva ryhmämuotoinen ammattiteatteri, jonka kotipaikka sijaitsee Keravalla. Esityksiä järjestetään myös muun muassa Krapin kesäteatterissa Tuusulassa sekä Halosenniemessä toimivassa Pekka Halosen museossa.

Vuonna 1998 perustettu Keski-Uudenmaan Teatteri on alueen ainoa ammattiteatteri. Vuosittain esityksiä on ensi-illassa neljästä kuuteen, kaikkiaan esityksiä on vuoden aikana noin 130. Esityksissä on vuosien mittaan nähty vierailemassa myös Miia Nuutila, Ilkka Heiskanen, Mika Nuojua, Jari Pehkonen, Ilkka Koivula, Juha Veijonen, Esko Roine, Kirsi Ylijoki, Antti Reini, Pertti Koivula ja monta muuta näyttelijää. Ohjaajina ovat toimineet muun muassa Kari Rentola, Kaisa Korhonen, Kari Paukkunen, Katja Krohn, Milko Lehto, Jukka Mäkinen, Aila Lavaste, Risto Autio ja Kari Paukkunen.

Keski-Uudenmaan Teatterin perusti vuonna 1998 joukko teatterialan ammattilaisia huomattuaan, että alueelta puuttui oma ammattiteatteri. Mukana olivat muun muassa Ilkka Heiskanen, Nicke Lignell, Mika Nuojua, Miia Nuutila, Anu Sinisalo, Kari Väänänen ja Iiro Ollila. Ensimmäinen ensi-ilta oli Kari Rentolan aikalaiskomedia *Oy Pelastakaa miehet Ab*.

Vuonna 2018 Keski-Uudenmaan Teatteri hankki itselleen oman vakituisen tilansa Keravalta, osoitteesta Kultasepänkatu 4. Teatterin oman tilan avajaiset ja juhlagaala pidettiin 1. syyskuuta 2018. Juhlavuoden kunniaksi teatteri kutsui kaikki vuonna 1998 syntyneet nuoret katsomaan näytelmiä veloituksetta. Tempauksen tavoite oli kasvattaa uutta teatterikävijäsukupolvea Keski-Uudellemaalle. Vuoden aikana nähtiin myös pop up -teatteria eri tapahtumien yhteydessä. 

Vuonna 2021 Keski-Uudenmaan teatterin johtajana aloitti Elina Varjomäki. Vuodesta 2022 alkaen KUT on valtionosuuden piiriin kuuluva teatteri. KUT saa vuosittain tukea Tuusulan kunnalta ja Keravan kaupungilta. KUT on rekisteröity yhdistys, jonka virallinen nimi on Keski-Uudenmaan Teatterin kannatusyhdistys. Puheenjohtajana toimii Kalle Tahkolahti ja varapuheenjohtajana Jussi Hongisto. Teatterin hallitus on ylin päättävä elin yhdistyksessä ja se valitaan joka toinen vuosi uudelle kaksivuotistoimintakaudelle.

Esityspaikat
------------

Krapin kesäteatteri
* Keski-Uudenmaan Teatteri (Kerava), 140 katsomopaikkaa
* Krapin Kesäteatteri (Tuusula), 363 katsomopaikkaa
* Halosenniemi (Tuusula), 55 katsomopaikkaa
* Keuda-Talon Kerava-sali (Kerava), 398 katsomopaikkaa
* Kulttuuritalo Monion Riihi-sali (Tuusula), 176-227 katsomopaikkaa

Lähteet
-------

1. ↑  Jouko Tuomas-Kettunen: Elina Varjomäki aloitti Keski-Uudenmaan Teatterin johtajana – "Kuntien pitkäjänteisellä tuella on nyt elintärkeä merkitys teatterille" Keski-uusimaa.fi 25.7.2021. Viitattu 4.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Keski-Uudenmaan Teatterin sivusto
* Menneet esitykset
**Digitaaliset osaamismerkit** on otettu käyttöön eri tavoin saavutetun osaamisen tunnistamisen ja tunnustamisen välineenä. Avointen osaamismerkkien (Digital Open Badges) suosio ja käyttöönotto on kasvussa. Suosio on lähtenyt liikkeelle Amerikasta ja on juurtunut hiljalleen Eurooppaan. Osaamismerkit ovat saaneet alkunsa osana massiivisia verkkokursseja (MOOC) ja tulevaisuudessa nähdäänkin niiden kulkevan toisiaan tukien. Kyseessä on digitaalinen merkki, joka visuaalisesti osoittaa henkilön osaamista.

Osaamismerkki koostuu tunnistekuvasta ja siihen liitetystä tietosisällöstä, josta selviää merkin nimi, myöntäjän tiedot, osaamiskriteerit sekä osaamiskuvaukseen vaadittavat todisteet (kuvakaappaus, verkkolinkki, verkko- asiakirja). Merkin saaja kerää osaamisellaan ansaitsemansa osaamismerkit omaan merkkireppuunsa (Mozilla Backpack). Merkkien käytöstä ja julkisesta jakamisesta päättää merkin saaja itse. Merkit voi linkittää osaksi omaa ansioluetteloa tai sosiaalisen median sivustolle kuten LinkedIn, Facebook, Kyvyt. tai Twitter. Merkkejä voidaan jo nyt jakaa myös eräissä suljetuissa verkko-oppimisympäristöissä kuten Moodlessa ja visualisoida siten esimerkiksi opintojen edistymistä. (Brauer & Ruhalahti, 2014)

Osaamismerkkien myöntäminen Suomessa on vielä uutta. Merkeillä voidaan helposti dokumentoida osallistumista erilaisiin yksittäisiin koulutustapahtumiin todistusten sijaan, jolloin kaikki koulutukseen osallistuneet saavat merkin automaattisesti. Nämä merkit kuitenkin kertovat vain mihin tilaisuuteen saaja on osallistunut, mutteivät vielä kuvaa, millaista osaamista merkin saajalla on. Merkkejä voidaan myöntää vaihtoehtoisesti hakemukseen perustuen, jolloin osaamisen näyttäminen osaamiskriteerien mukaisesti, auttaa hakijaa arvioimaan omaa suoritustaan, ja hahmottamaan omaa osaamistaan kokonaisuutena. Osaamiskriteerit kertovat merkin tarkastelijoille selvästi millaista osaamista merkin saajalla on. (Brauer & Ruhalahti, 2014)

Oppiminen Online on pelillistetty osaamisen kehittämisohjelma opetushenkilöstölle. 

Osaamismerkkejä laajemmin oppimisprosessissa hyödyntävää mallia (Brauer, Siklander, & Ruhalahti, 2017) kutsutaan osaamismerkein ohjautuvaksi oppimiseksi (Digital Open Badge-driven Learning).

Lähteet
-------

* Bowen, K. (n.d). Open Badge Anatomy.
* 
* Brauer, S. Siklander, P. & Ruhalahti, S. (2017). Motivation in digital open badge-driven learning in vocational teacher education. *Ammattikasvatuksen Aikakauskirja, 19*(3), 7–23.
* Brauer, S. & Ruhalahti, S. (2014). Osoita osaamisesi osaamismerkein. Teoksessa A-M. Korhonen & S. Ruhalahti (toim.): Oppimisen digiagentit. HAMK julkaisut,87-92.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Digitaaliset osaamismerkit** Wikimedia Commonsissa

* Tutustu ohjelman merkkeihin.
**Seth Ablade** (s. 30. huhtikuuta 1983 Teshie) on ghanalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Kakkosessa pelaavan FC Jazzin päävalmentajana. Pelaajaurallaan Ablade pelasi Suomen, Puolan ja Albanian pääsarjoissa, ja edusti myös Ghanan nuorisomaajoukkueita. Vuonna 1999 Ablade oli mukana Ghanan joukkueessa, joukkueessa, joka voitti alle 17-vuotiaiden MM-pronssia.

Ura
---

### Pelaajana

Vuosina 1999–2002 Abalade edusti Itävallan toisella ja kolmannella sarjatasolla FC Kärntenin ja SVG Bleiburgin joukkueita. Maaliskuussa 2003 Ablade siirtyi Puolan pääsarjan Polonia Varsovaan, jossa hän pelasi kevään aikanna neljä ottelua. Kaudella 2003–2004 Ablade edusti Albanian pääsarjan KS Elbasania.

Loukkaantumisten vaivaama Ablade saapui Suomeen vuonna 2004 tehtyään sopimuksen Ykkösessä pelanneen AC Oulun kanssa. Hän pelasi kauden aikana ainoastaan 10 ottelua loukkaannuttuaan heinäkuussa. Vuonna 2005 Ablade siirtyi Kuopion Palloseuraan, jossa hän pelasi Veikkausliigassa kausien 2005–2006 aikana 37 ottelua ja teki kuusi maalia.

Kesällä 2006 Ablade oli ukrainalaisen Dnepr Dnepropetrovskin testissä. Myöhemmin Ablade sai sopimuksen Ukrainaan, mutta joutui akillesjännevammansa vuoksi palaamaan keväällä 2007 Suomeen, ja päätti lopettaa pelaajauransa pääsarjatasolla. Vuosina 2007–2011 Ablade pelasi vielä Kakkosta OPS:n ja VPS-j:n joukkueissa.

### Valmentajana

Ablade valmensi VPS-j:n junioreita 2010–2013 ja toimi OPS:n junioripäällikkönä 2013–2014. Maaliskuussa 2014 hän siirtyi valmentamaan OPS:n Kakkosessa pelannutta edustusjoukkuetta. Vuosina 2016–2018 Ablade valmensi FC Jazzin juniorijoukkueita, ja aloitti kauden 2018 jälkeen seuran edustusjoukkueen päävalmentajana.

Perhe
-----

Seth Abladen poika on jalkapalloilija Terry Ablade.

Saavutukset
-----------

### Maajoukkueet

* U17 Afrikan mestaruus 1999
* U17 MM-kilpailut pronssia 1999

### Seurajoukkueet

* Suomen Liigacup 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Seth Ablade *2. Liga*. Österreichische Fußball-Bundesliga. Viitattu 27.5.2019. (saksaksi)
2. ↑  Seth Ablade z Ghany trenuje z Polonią  4.3.2003. Wyborcza. Viitattu 27.5.2019. (puolaksi)
3. ↑  Seth Ablade 90 minut. Viitattu 27.5.2019. (puolaksi)
4. ↑  AC Oulun Ablade sivussa kuusi viikkoa  28.7.2004. Kaleva. Viitattu 27.5.2019.
5. ↑  Seth Ablade pelaa Oulussa  11.4.2007. Kaleva. Viitattu 27.5.2019.
6. ↑  KuPS:n Ablade Ukrainaan näytille  21.7.2006. MTV3. Viitattu 27.5.2019.
7. 1 2  Luotola, Juha: FC Jazzin lupauksen hieno tarina Ghanan hiekkakentiltä Valioliigan porteille  24.6.2018. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 27.5.2019. Viitattu 27.5.2019.
8. ↑  OPS jatkaa junioreihin panostamista – Seth Abladesta junioripäällikkö  5.8.2013. OPS. Viitattu 27.5.2019.
9. ↑  Seth Abladesta OPS:n pää­val­men­ta­ja, Ari Koskesta apuvalmentaja  11.3.2014. Kaleva. Viitattu 27.5.2019.
10. ↑  Seth Ablade jatkaa FC Jazzissa  22.6.2017. FC Jazz. Viitattu 19.4.2018.
11. ↑  Laiho, Harri: FC Jazz löysi uuden päävalmentajan omalta polulta  25.10.2018. Satakunnan Kansa.  Arkistoitu 27.5.2019. Viitattu 27.5.2019.
**Dipikryyliamiini** eli **heksanitrodifenyyliamiini**, **heksiitti** tai **heksiili** (C12H5N7O12) on difenyyliamiinin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty apuräjähteenä muun muassa toisessa maailmansodassa ja nykyään sitä käytetään reagenssina analyyttisessä kemiassa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa dipikryyliamiini on keltaista tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, etanoliin tai dietyylieetteriin, mutta hieman asetoniin ja kloroformiin sekä väkevään etikkahappoin, typpihappoon ja happaman luonteensa vuoksi emäsliuoksiin. Yhdiste muodostaa veteen liukenemattomia kaliumin, cesiumin, rubidiumin, elohopean ja lyijyn ionien kanssa. Yhdiste räjähtää helposti kuumennettaessa muodostaen hiilimonoksidia, vetyä ja typpeä. Räjähdysnopeus on 7 150–7 200 m/s. Dipikryyliamiini voi räjähtää myös iskun vaikutuksesta. Aine on myrkyllistä ja voi syövyttää ihoa ja limakalvoja.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Tyypillisimmin dipikryyliamiinia valmistetaan 2,4-dinitroklooribentseenin ja aniliinin välisellä reaktiolla, jonka tuote 2,4-dinitrofenyyliamiini nitrataan dipikryyliamiiniksi. Muita tapoja yhdisteen syntetisoimiseksi ovat difenyyliamiinin tai 2,4,4',6-tetranitrodifenyyliamiinin nitraus.

Dipikryyliamiinia on aikaisemmin käytetty räjähdysaineena ja ensimmäiset raportit tästä käytöstä ovat vuodelta 1891. Toisessa maailmansodassa yhdistettä käytettiin räjähdysaineena vedenalaisissa pommeissa yhdessä trinitrotolueenin ja alumiinijauheen kanssa. Yhdisteen myrkyllisyyden ja värillisyyden vuoksi siitä on luovuttu ja sen on korvattu muilla räjähteillä kuten HBX-räjähteillä, jotka sisältävät heksogeenia ja trinitrotolueenia. Dipikryyliamiinin ammoniumsuolaa on käytetty keltaisena väriaineena. Nykyään pikryyliamiinin käyttökohteita ovat alkalimetalleista kaliumin, rubidiumin ja cesiumin sekä elohopean ja lyijyn yhdisteiden tunnistus ja gravimetrinen ja spektrofotometrinen määritys sekä alkaloidien saostaminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Dipicrylamine – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 25.8.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 557. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 330. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.8.2015). (englanniksi)
4. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 565. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
5. 1 2  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 245. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.8.2015). (englanniksi)
6. 1 2  S. Gangolli: *The Dictionary of Substances and Their Effects*, s. 755–756. RSC Publishing, 1999. ISBN 978-0854048236. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.8.2015). (englanniksi)
7. 1 2 3 4  Rudolf Meyer,Josef Köhler,Axel Homburg: *Explosives*, s. 168–169. John Wiley and Sons, 2008. ISBN 978-3-527-61703-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.8.2015). (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee matkaosuutta, muista merkityksistä täsmennyssivulla.*
**Taipale** eli **taival** tarkoittaa yleensä käveltävää matkaosuutta ja maareittiä. Taival voi kuitenkin laveasti tulkiten olla kävellen kuljettava tieosuuskin, ja kulku taipaleella eli **taivallus** voi olla lihasvoiman käyttöä ylipäätään, kuten ratsastusta tai hiihtoa. Alun perin taipaleella tarkoitettiin erityisesti käveltävää välimatkaa maastossa parempien ja yleisten kulkureittien, kuten vesireittien ja teiden ulkopuolella.

Vesireitit olivat muinoin tärkein maa-alueita halkova kulkuväylä Itä-Euroopassa, ja myös Suomessa. Joillakin reiteillä oli taipaleita, eli joko maitse kuljettava kannas, tai purjehduskelvoton vesiosuus, kuten koski. Taipaleet hidastivat ja vaikeuttivat matkantekoa jopa huomattavasti. Taipaleen yli piti joko kantaa tai vetää venettä, tai sitten matkaa piti jatkaa taipaleen jälkeen uudella veneellä. Veneen jättäminen ehkä muidenkin käyttämän vesireitin varrelle ei kuitenkaan ollut yleensä järkevää, joten veneet vedettiin usein maitse, ja koskissa niitä voitiin yrittää uittaa rannasta kiinni pitäen. Tästä syystä vesireittien kulkijat suosivat kevyitä veneitä. Myös viikingit, jotka yleensä tunnetaan pitkäveneistä, käyttivät nykyisen Venäjän jokireiteillä, idäntiellä, kanootteja muistuttavia pikkuveneitä ja haapioita. Viikingit pelkäsivät idäntiellä taipaleita, sillä paikalliset mm. suomalais-ugrilaiset kansat odottivat hyökätäkseen niiden kohdalla.

Suomessa taipaleiden perusteella on nimetty useita paikkoja, muun muassa Taivalkoski, jossa kosken ohi piti kulkea maitse.

Katso myös
----------

* Taipaleentakaiset tšuudit

Lähteet
-------

* Suomen sanojen alkuperä R–Ö, SKS (2000)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taipale** Wikimedia Commonsissa
**Seututie 863** on Taivalkoskelta Posiolle kulkeva seututie. Se alkaa Taivalkosken kuntakeskuksesta Oulun ja Kuusamon välisen valtatien 20 risteyksestä. Tie 863 sivuaa Taivalkoskella Siekkisen, Virkkusen ja Loukusan kyliä. Virkkusessa tie risteää seututien 862 kanssa. Posion puolella tie ohittaa Sirniön ja Kuloharjun kylät. Seututie 941 liittyy tiehen kahdeksan kilometriä ennen Posion keskustaajamaa. Tie päättyy Posion keskustaajamaan kantatien 81 ja seututien 947 liittymään. Taivalkoskella tie on nimeltään Posiontie ja Posion puolella Taivalkoskentie.

Taivalkoskella yhdysteiden 8631 ja 8610 välinen osuus on aiemmin ollut osa valtatietä 20.

Vuonna 2021 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 270–1 400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Vilkkaimmillaan tie oli Taivalkosken ja Posion kuntakeskusten lähettyvillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tienumerointi ja tienumerokartat Väylävirasto. Viitattu 9.2.2023.
2. ↑  Taivalkoski (tien alkupiste) (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 9.2.2023.
3. ↑  Grönroos, Matti: Valtatie 20 Oulu–Kuusamo, 218 km *mattigronroos.fi*. Viitattu 9.2.2023.
4. ↑  Liikennemääräkartat Väylävirasto.  Arkistoitu 19.10.2021. Viitattu 9.2.2023.
**3,4-dikloorianiliini** (C6H5NCl2) on aniliinin kloorattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa muun muassa väriaineita ja maatalouskemikaaleja.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa 3,4-dikloorianiliini on harmaata tai ruskeaa kiteistä ainetta. Se on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee hyvin metanoliin, etanoliin sekä dietyylieetteriin ja vähäisemmässä määrin bentseeniin ja kloroformiin.

3,4-dikloorianiliini ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi olla oireina yskä, pääkipu, huonovointisuus ja methemoglobiinin muodostuminen, mikä näkyy ihon sinistymisenä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

3,4-dikloorianiliinin valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa p-kloorianiliinin klooraus alumiinikloridin ja vetykloridin avulla sekä 1,2-dikloori-4-nitrobentseenin pelkistys vedyttämällä katalyyttisesti. Jälkimmäisessä tapauksessa reaktoriin pitää lisätä lisäaineita, jotka estävät dehalogenoitumisen eli klooriatomien korvautumisen vetyatomeilla. Reaktorit täytyy myös valmistaa erityisestä korroosiota kestävästä teräksestä.

3,4-dikloorianiliinista käytetään väriteollisuuden lähtöaineena esimerkiksi valmistettaessa väriainetta Pigment yellow 183 ja väriaineiden valmistuksessa käytettäviä kemikaaleja kuten 3,4-dikloorifenyyli-isosyanaattia. Yhdisteestä valmistetaan myös maatalouskemikaaleja kuten rikkaruohojen torjuntaan käytettävää propaniilia ja kosmetiikkatuotteissa antibakteerisena aineena käytettävää triklokarbaania.

Lähteet
-------

1. ↑  3,4-dichloroaniline – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 29.8.2015.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 550–551. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2  3,4-dikloorianiliinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 29.8.2015
4. 1 2 3  Thomas Kahl, Kai-Wilfried Schröder, F. R. Lawrence, W. J. Marshall, Hartmut Höke & Rudolf Jäckh: *Aniline, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 29.8.2015
5. 1 2  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 517. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
6. ↑  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 197. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.8.2015). (englanniksi)
7. 1 2  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 346–349. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes): 3,4-Dikloorianiliini (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
**Sykloheptatrieeni** eli **tropylideeni** (C7H8) on rengasrakenteisiin sykloalkeeneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja esimerkiksi ligandina organometalliyhdisteissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa sykloheptatrieeni on väritöntä tai hieman kellertävää nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja aromaattisiin liuottimiin. Sykloheptatrieeni muodostaa hartsimaisen polymeerin ilman vaikutuksesta. Sykloheptatrieeni ei itsessään ole aromaattinen yhdiste, mutta se voidaan hapettaa esimerkiksi bromin tai karbokationien avulla aromaattiseksi tropyliumioniksi. Vahvemmat hapettimet kuten kaliumpermanganaatti hapettavat yhdisteen tropoloniksi. Sykloheptatrieeni muodostaa organometalliyhdisteitä muun muassa kromin, molybdeenin, volframin, mangaanin ja raudan kanssa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ensimmäisen kerran sykloheptatrieeniä huomattiin muodostuvan kuumennettaessa eräitä alkaloideja kuten atropiiniä tai kokaiinia. Nykyään valmistus lähtee bentseenistä, joka reagoi diatsometaanin kanssa. Ensin reaktiossa muodostuu norkaradieeniä, joka hyvin nopeasti isomerisoituu sykloheptatrieeniksi. Toinen tapa on 7,7-dibromibisyklo[4.1.0]heptaanin pyrolyysi.

Sykloheptatrieeniä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä organometalliyhdisteiden valmistamiseen, sekä troponoidien, polysyklisten yhdisteiden ja tropyliumsuolojen synteesiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Cycloheptatriene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 17.12.2016.
2. 1 2 3 4 5  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1126. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Emmanuil I. Troyansky: *1,3,5-Cycloheptatriene, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 17.12.2016
4. ↑  Bernhard Kammermeier: *Reduction, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 17.12.2016
5. ↑  Marin A. Cato: *Frontiers in Organometallic Chemistry*, s. 123-143. Nova Publishers, 2006. ISBN 978-1594548864. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 17.12.2016). (englanniksi)
**Fluatsifoppi-butyyli** (C19H20F3NO4) on fenoksipropionaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.

Ominaisuudet
------------

Fluatsifoppi-butyyli on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin, sykloheksanoniin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen R-enantiomeeri on rikkaruohomyrkkynä kaksi kertaa niin tehokas kuin raseeminen seos tai S-enantiomeeri. Fluatsifoppi-butyylin R-enantiomeeri tunnetaan myös nimellä fluatsifoppi-P-butyyli.

Kasveissa ja maaperässä fluatsifoppi-butyyli hydrolysoituu varsinaiseksi vaikuttavaksi aineeksi fluatsifopiksi (C15H12F3NO4) ja hydrolyysi on erityisen nopeaa emäksisissä olosuhteissa. Fluatsifoppi estää kasvien ATP:n biosynteesiä ja voi toimia myös rasvahappojen synteesissä tarvittavan asetyylikoentsyymi-A-karboksylaasin inhibiittorina.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Fluatsifoppi-butyyliä valmistetaan esteröimällä butanolia 2-(4-kloorifenoksi)propaanihapon, jota muodostuu 2-klooripropaanihapon ja p-kloorifenolin välisellä reaktiolla, kanssa. Muodostuva välituote reagoi 2-hydroksi-5-(trifluorimetyyli)pyridiinin kanssa fluatsifoppi-butyyliksi. Valmistettaessa fluatsifoppi-P-butyyliä käytetään 2-klooripropaanihapon S-enantiomeeria.

Fluatsifoppi-butyyliä käytetään selektiivisenä herbisidinä yksi- ja monivuotisia ruohovartisia rikkakasveja vastaan. Sitä käytetään joko konsentraattina tai pulverimuodossa. Ainetta käytetään muun muassa puuvilla-, peruna-, papu-, sokerijuurikas-, manteli-, maapähkinä- ja koristekasviviljelmillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Fluazifop-butyl – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 5.9.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Franz Müller & Arnold P. Applebyki: *Weed Control, 2. Individual Herbicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 5.9.2015
3. 1 2  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Pesticides and Agricultural Chemicals*, s. 457-458. William Andrew, 2014. ISBN 978-1455731480. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.9.2015). (englanniksi)
4. 1 2 3  Kalyani Paranjape,Vasant Gowariker,V N Krishnamurthy,Sugha Gowariker: *The Pesticide Encyclopedia*, s. 206-207. CABI, 2014. ISBN 9781780640143. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.9.2015). (englanniksi)
5. 1 2  Terence Robert Roberts, D. H. Hutson: *Metabolic pathways of agrochemicals*, s. 120-122. RSC Publishing, 1998. ISBN 978-0-85404-494-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.9.2015). (englanniksi)
6. ↑  Hiroyasu Aizawa: *Metabolic Maps*, s. 64. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-045605-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.9.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Fluazifop-butyl (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Fluazifop butyl (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Fluazifop-P-butyl (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Fluazifop (englanniksi)
Tampellan masuunirakennus tehdasalueella.
**Tampellan masuuni** sijaitsi Tampereella Tammerkosken itärannalla nykyisellä Tampellan alueella vuosina 1844–1884.

Masuunin perustivat vuonna 1844 Nils Johan Idman ja Carl August Ramsay jalostamaan Viljakkalan Haverin kaivoksen rautamalmia. Haverin kaivoksen malmi oli heikkolaatuista ja niinpä masuunin oheen perustettiin valimo ja paja, jossa valmistettiin muun muassa patoja, pannuja ja uuninluukkuja. Masuunin raaka-aineena alettiin myös käyttää suurimmaksi osaksi järvimalmia ja suomalmia. Masuuni laitoksineen myytiin 1856 Gustaf August Wasastjernalle, joka perusti sen yhteyteen konepajan. Tämä konepaja ja varatuomari Adolf Törngrenin vuonna 1856 perustama pellavakehräämö ja -kutomo yhdistettiin vuonna 1861 *Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolag* -nimiseksi yhtiöksi (vuodesta 1938 alkaen Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiö, sittemmin Oy Tampella Ab).

Tampellan masuuni rakennettiin 1843–1844 tiilestä graniittiperustukselle. Katkaistun kartion muotoisen masuunin ja sen puhalluslaitteiden ympärillä oli 25x17 metrin laajuinen raastuparakennus sekä tiilinen 44 metriä pitkä ja 34 metriä leveä kaksikerroksinen konepajarakennus. Masuunia käytettiin vuoteen 1863 saakka jonka jälkeen se oli käytössä vain vuosina 1874 ja 1877. Masuuni purettiin 1884 uuden pajarakennuksen tieltä. Vuonna 1900 valmistui masuunin paikalle uusi pajarakennus, jota laajennettiin myöhemmin useaan kertaan. Tämän pajarakennuksen länsipuolelle rakennettiin 1927 koneistushalli. Nämä uudemmat pajarakennukset purettiin suurelta osin 1970-luvulla. Masuunin sijaintipaikalla on nykyisin Aleksandra Siltasen puisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Poutiainen, Hannu & Rostedt, Tapani: Tampere: Alexandra Siltasen puisto – Tampellan masuuni koekaivaus 2012 *Julkiset raportit*.  2012. Mikroliitti Oy.  Arkistoitu 28.4.2015. Viitattu 28.1.2017.
2. 1 2 3  Tampellan masuuni (ID 1000002011) *Kulttuuriympäristön rekisteriportaali*.  8.3.2004. Museovirasto.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 28.1.2017.
**Thyrfing** on ruotsalainen viikinkimetalli-yhtye. Se perustettiin vuonna 1995, aluksi kitaristi Patrik Lindgrenin ja rumpali Jocke Kristenssonin sivuprojektina. Thyrfing otti alusta asti vaikutteita viikinkimytologiasta. Alkuvaiheessa yhtyeen musiikki oli raa'ahkoa ja primitiivistä, ja mukana oli aineksia kansanmusiikista, keskiaikaisista melodioista ja raskaana jylläävistä kitaroista. Kahden demokasetin myötä Thyrfing sai hyvän vastaanoton underground-piireissä. Yhtye solmi vuonna 1997 levytyssopimuksen hollantilaisen Hammerheart-levy-yhtiön kanssa. Debyyttialbumi Thyrfing julkaistiin 1998.

Toisella albumillaan *Valdr Galda* Thyrfing edistyi ilmaisussaan ja omaksui sinfoniallisia vaikutteita, unohtamatta kuitenkaan juuriaan. Keikkoja varten yhtye värväsi mukaan kitaristi Tommy Tägtgrenin. Urkraft-albumi julkaistiin vuonna 2000. Samana vuonna Thyrfing teki pienen kiertueen Pohjois-Euroopassa.

Vuonna 2002 ilmestyi levy Vansinnesvisor. Se oli iso harppaus Thyrfingin musiikillisessa ilmaisussa, muun muassa erikoisten soitinvalintojen ja vaihtuvien laulutyylien takia. Yhtye tuli albumin myötä suuremman yleisön tietoisuuteen. 

Vuonna 2003 Thyrfing lähti isommalle Euroopan kiertueelle, ja soitti jo isommissa paikoissa ja festivaaleilla, muun muassa Wacken Open Airin päälavalla. Yhtye vaihtoi 2005 levy-yhtiönsä monikansalliseen EMIin ja julkaisi albumin *Farsotstider*, joka jatkoi tutulla linjalla.

Ensimmäisen USA:n keikkansa Thyrfing soitti suomalaisen Moonsorrowin ja irlantilaisen Primordialin kanssa Heathen Crusade -metallifestivaaleilla.

Kokoonpano
----------

### Nykyiset jäsenet

* Dennis Ekdahl – rummut 2012–
* Fredrik Hernborg – kitara 2009–
* Joakim Kristensson – basso 2012– (rummut 1995–2012)
* Patrik Lindgren – kitara 1995–
* Jens Rydén – laulu

### Entiset jäsenet

* Peter Löf – koskettimet (1995–2014)
* Kimmy Sjölund – basso (1995–2012)
* Henrik Svegsjö – kitara (1998–2007)
* Vintras – kitara (1998)
* Thomas Väänänen – laulu (1996–2006)

Diskografia
-----------

* *Thyrfing* (1998)
* *Valdr Galga* (1999) (Valdr Galga = Odin)
* *Solen svartnar* (EP, 1999)
* *Hednaland* (1999)
* *Urkraft* (2000)
* *Vansinnesvisor* (2002)
* *Farsotstider* (2005)
* *Hels Vite* (2008)
* *De Ödeslösa* (2013)
* *Vanagandr* (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10

Aiheesta muualla
----------------

* Thyrfingin viralliset kotisivut
**Teemu Markus Kettula** (s. 16. marraskuuta 1977) on suomalainen näyttelijä sekä rakennus- ja viihdealan yrittäjä. Hän on näytellyt sekä puhe- että musiikkiteatterissa ja kuuluu Improvisaatioteatteri Intopiukeisiin.

Ura
---

Kettula näytteli ensimmäiset roolinsa Teatteri Lapuassa kesällä 1998. Hän eteni Vaasan ja Seinäjoen kaupunginteattereihin. Kettula on ollut Improvisaatioteatteri Intopiukeiden jäsen vuodesta 2015. Hän opiskeli näyttelijäntyön peruslinjalla Suomen teatteriopistossa 2007–2008.

Kettulan puherooleja ovat olleet esimerkiksi Morgan lastennäytelmässä *Aarresaari* (2006), Laurilan Uuno epookkidraamassa *Täällä Pohjantähden alla* (2008 ja 2017) ja Kalevi näytelmässä *Naapurikyylät* (2021). Kettulan musikaalirooleista mainittakoon Jerry Lukowski musikaalissa *Housut pois* (2009), Turkka rockmusikaalissa *Alabama ja muut rakkauteni* (2013) ja Jerry musikaalikomediassa *Piukat paikat* (2017).

Vuonna 2019 Kettula antoi komediallisen monologin *Kahvi mustana, kiitos!* Teatteri Lapuassa. Samana vuonna hän aloitti yhden miehen improvisaatioshow'n *Suitsait*.

Teatteriosiensa ohella Kettula on tehnyt muutaman elokuvaroolin. Hän näytteli Jussia draamaelokuvassa *Käräjävuorentie* (2012) ja Vanhalaa historiallisessa draamassa *Häjyt* (2012). Vuonna 2023 Kettula näytteli KooKoon osan draamaelokuvassa *Lapua 1976*.

Kettula on Valehtelun Suomen mestari vuodelta 2015. Hänen valheensa kertoi tositelevisio-ohjelmasta, jossa etsittiin unelmien anoppia.

Lähteet
-------

* Ilona / Tekijähaku / Kettula Teemu *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 16.9.2023.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  TEEMU MARKUS KETTULA *Cv.tkettula.fi*. Viitattu 16.9.2023.
2. ↑  Ilona-tietokanta
3. ↑  Teemu Kettula Elonetissä.
4. ↑  Valehtelun Suomen mestari Teemu Kettula: "Eräänä vuonna voittaja diskattiin, kun tarina olikin tosi." *Areena.yle.fi*. Yleisradio. Viitattu 16.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Intopiukeet.fi
* Vaasa.fi: Maaliskuussa kahvi läikkyy Vaasan kaupunginteatterin näyttämöllä
* Ilkka-Pohjalainen: Arvio: Kyyläävät naapurit naurattavat pikkutuhmilla jutuilla – Hahmot kuin suoraan elävästä elämästä
*Tämä artikkeli käsittelee lumirajaa Maan vuoristoissa. Aurinkokunnan lumirajasta on eri artikkeli.*
Cotopaxi (5,897 m) ylimmät rinteet ovat lumirajan yläpuolella, mikä on Andeilla noin 5 000 metriä merenpinnan yläpuolella.
Alaskassa Denalin ylimmät osat jäävät lumirajan yläpuolelle.
**Lumiraja** on se korkeus, jonka yläpuolella on pysyvä lumipeite ja jäätiköitä maan yllä. Sen kohdalla lumen kertymä on yhtä suuri kun lumen sulaminen ja sublimoituminen. Lumirajan korkeus riippuu muun muassa lämpötilasta ja aurinkoisuudesta: varjonpuoleisilla rinteillä se voi olla kilometrin alempana kuin auringonpaisteisilla.

Ilmaston muuttuminen vaikuttaa lumirajan korkeuteen. Jääkaudella lumiraja aleni satoja metrejä, jopa kilometrin. Ilmaston lämpeneminen nostaa lumirajaa arviolta 150 m jokaista keskilämpötilan nousun astetta kohti.

Esimerkkejä lumirajan korkeudesta maapallon eri osissa:

* Huippuvuoret 450 metriä
* Norja Ofoten-vuonon lähistö 1 100 metriä
* Etelä-Norjan Bergenin lähistö 1 250 metriä
* Pyreneet, Espanja 2 800–3 000 metriä
* Alpit 2 400–3 200 metriä
* Kaukasus-vuoristo: kostea länsipuoli 2 700 metriä, kuiva itäpuoli, 3 800 metriä
* Päiväntasaajan seutu: Ecuador 4 700–4 800 metriä ja Afrikka Kilimandjaron vuori 5 380–5 800 metriä

Yhteenveto lumirajan korkeudesta leveysasteiden mukaan.

* Päiväntasaaja 4 500–5 200 m
* 30 pohjoinen leveysaste 4 200–6 100 m
* 60 pohjoinen leveysaste 600–2 500 m
* 80 pohjoinen leveysaste 100–400 m

Edellytykset lumen säilymiselle vaihtelevat eri seudulla korkeudesta huolimatta esimerkiksi johtuen tuulesta. Kuvan esimerkki on Jotunheimenista Norjasta.

Katso myös
----------

* Puuraja
* Jäätikkö

Lähteet
-------

1. 1 2  Snow line Encyclopedia Britannica. Viitattu 20.1.2013.
2. ↑  Euroopan matkailukohteet sekä kärsivät että hyötyvät ilmastonmuutoksesta: Ilmasto vaikuttaa matkakohteen valintaan *ilmasto-opas*. SYKE, Aalto-yliopisto, YTK, Ilmatieteen laitos. Viitattu 20.1.2013.
3. ↑  Iivari Leiviskä: Maanpinnan muodot ja niiden synty, s. 206
4. ↑  Encyclopedia Britannica 1974, Macropaedia 4, ISBN 0-85229-290-2, Artikkeli Climate