recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Silvestre Manuel Gonçalves Varela** (s. 2. helmikuuta 1985 Almada, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa portugalilaista Portoa ja on pelipaikaltaan laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Varela on lissabonilaisen Sportingin kasvatti. Ammattilaisuransa alkuvuosina hän pelasi lainalla Casa Piassa ja Vitória Setúbalissa. Kauden 2005–2006 lainapestien välissä hän pelasi Sportingin edustusjoukkueessa, jossa vastuuta ei kertynyt kuin kahden ottelun verran.

Kaudeksi 2007–2008 Varela lainattiin espanjalaiseen Recreativoon, jossa pelasivat myös entiset Sporting-pelaajat Beto ja Carlos Martins. Hän pelasi kauden aikana 22 ottelua, joissa ei syntynyt maaleja. Heinäkuussa 2008 Varela palasi kasvattajaseuraansa, josta hänet kuitenkin myytiin Estrela Amadoraan.

Kausi 2008–2009 sujui Varelan osalta hyvin, mutta joukkue tippui maan pääsarjasta. Heinäkuussa 2009 hän siirtyi ilmaisella siirrolla ja nelivuotisella sopimuksella Portoon.

Maajoukkueura
-------------

Varela teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa 3. maaliskuuta 2010 ystävyysottelussa 
Kiinaa vastaan. Hän pelasi ottelusta toisen puoliajan ja se päättyi Portugalin voittoon numeroin 2–0.

Aiheesta muualla
----------------

* Varelan esittely ja tilastot Zerozero-sivustolla (englanniksi)
* Varelan tilastot ForaDeJogo -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)

Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Custódio |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 Almeida |
10 Quaresma |
11 Oliveira |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Rolando |
15 Rúben Micael |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 Lopes |
20 Viana |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento

Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Eduardo |
2 Alves |
3 Pepe |
4 Veloso |
5 Coentrão |
6 Carvalho |
7 Ronaldo |
8 Moutinho |
9 H. Almeida |
10 Vieirinha |
11 Éder |
12 Patrício |
13 Costa |
14 Neto |
15 Silva |
16 Meireles |
17 Nani |
18 Varela |
19 A. Almeida |
20 Amorim |
21 Pereira |
22 Beto |
23 Postiga |
Valmentaja Bento
**Tšerešno** (ven. Черешно) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Ostrovin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 0,85 kilometriä pitkä, 0,63 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 39 hehtaaria. Se sijaitsee viisi kilometriä Vorontsovon (Воронцово) kylästä lounaaseen ja laajalla suolla Suuri Moh (Большой Мох). Suon pohjoispuolella sijaitsevat vielä pikkukylät Kustovo (Кустово) ja Priezžino (Приезживо). Suojärvi on keskimäärin 4 metriä syvä, mutta syvin kohta on 8 metriä. Järvi on saareton ja autio.

Luontoarvoja
------------

Järven rannat ovat matalat ja mutaiset. Maa rannoilla on suota ja kosteikkoa, mutta järven keskiosissa pohja on hiekkaa ja silttiä. Järven kalalajisto on suppea ja siinä elää ainoastaan hauki, ahven, pasuri ja mutakala.

Vesistösuhteita
---------------

Tšerešno sijaitsee Tšerjohan valuma-alueella. Tšerjoha on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Tšerešnoon ei tule ympäristöstä näkyviä ojia ja sen laskuoja on Tšerjoha. Järven valuma-alueen koko on 4,6 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Черешно, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tšerešno (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 27.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Черешно
Tšeptsajoki Glazovin lähellä.
**Tšeptsa** (ven. Чепца́, udmurtiksi Чупчи, *Č́upč́i*) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Permin aluepiirissä, Udmurtian tasavallassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 501 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 20 400 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus 85 kilometrin päässä joen suusta on 130 kuutiometriä sekunnissa.

Joki saa alkunsa Ylä-Kaman ylängöltä, virtaa länteen ja laskee Vjatkaan 25 kilometriä Kirovin yläpuolella. Tärkeimmät sivujoet ovat Ljuk, Nižni Pyzep, Ljum, Pudem, Irymka, Loza, Kep, Junda, Sepytš, Ubyt, Lekma, Lema, Sada, Svjatitsa ja Kosa.

Tšeptsan varrella sijaitsevat Glazovin, Zujevkan ja Kirovo-Tšepetskin kaupungit sekä Debjosyn, Balezinon, Jarin ja Faljonkin piirikeskukset. Jokea käytetään vedenottoon, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 745. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 29*, s. 63. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1978.

Aiheesta muualla
----------------

* Tšeptsa Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
**Viuhkaperhosmaiset** (Alucitoidea) on noin 230 lajia sisältävä pieni perhosten yläheimo. Ryhmän silmiinpistävin piirre on siipien muodostuminen erillistä, ohuista liuskoista.

Viuhkaperhosmaiset ovat hentorakenteisia pikkuperhosia, ja useimmilla lajeilla siivet jakaantuvat tyveä myöten kapeisiin, usein höyhenmäisiin liuskoihin. Siipien jakautuminen kaipeisiin kaistaleisiin on perhosilla hyvin harvinainen piirre, joka esiintyy viuhkaperhosten lisäksi vain sulkaperhosilla. Saattaa olla, että viuhkaperhoset ovat todellisuudessa sulkaperhosten sisarryhmä, mutta niiden morfologia viittaa sukulaisuuteen enemmänkin hammaskoiden sekä pienen Copromorphoidea-yläheimon kanssa. Parikymmentä lajia kuuluu austroaasialaiseen Tinodidaeen, jonka asema erillisenä heimona on joissakin lähteissä kyseenalaistettu. Loput lajit kuuluvat varsinaisiin viuhkaperhosiin.

Perhosten siipisuonissa on surkastumia. Lisäksi takaruumiin toisen jaokkeen vatsapuolella on V-kirjainta muistuttava paksuuntuma ja selkäpuolen jaokkeissa poikittaisia piikkirivejä. Pistesilmien kehitysaste vaihtelee, mutta imukärsä on aina suomuton ja huulirihmat pitkät.

Toukat elävät ravintokasvinsa sisällä yleensä kovertajina, mutta saattavat tehdä myös äkämiä. Kotelon jaokkeet I-IV ovat liikkumattomat kuten monilla muillakin pikkuperhosryhmillä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Kristensen (ed.) "Lepidoptera, Moths and Butterflies. Volume 1. Evolution, Systematics and Biogeography". Handbook of Zoology ISBN 978-3110157048 s. 222
3. ↑  Mikkola, Kauri & Murtosaari, Jussi & Nissinen, Kari (toim.): Perhosten lumo: Suomalainen perhostieto. Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 951-31-3317-6 s.235

Aiheesta muualla
----------------

* Tree Of Life web project (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q14404449
* Wikispecies: Alucitoidea
* AFD: Alucitoidea
* BugGuide: 43877
* CoL: 4SP
* EoL: 762
* Fauna Europaea: 5324
* Fauna Europaea (new): b989a19b-4439-4d17-8ae2-ac43a3649181
* GBIF: 1843
* iNaturalist: 48149
* ITIS: 693933
* NBN: NHMSYS0000501205
* NCBI: 104492
* PPE: alucitoidea

 |

 |
Toshio Ōta
**Toshio Ōta** (jap. 太田 敏夫 20. maaliskuuta 1919 – 21. lokakuuta 1942) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien hävittäjälentäjä ja hävittäjä-ässä, joka kuului niin kutsuttuun "Rabaulin siivouskolmikkoon". Toshio Ōta syntyi maanviljelijäperheeseen Nagasakin prefektuurissa. Nuorena lentämisestä innostunut Toshio liittyi 1936 Sasebossa laivastoon. Pilotiksi hän valmistui 1939 samoin aikoihin, kuin myöhempi toverinsa Hiroyoshi Nishizawa. Ensimmäisen ilmavoittonsa Ōta saavutti 8. joulukuuta 1941, kun hänen lentorykmenttinsä 3. laivue hyökkäsi Clark Fieldille, jonka jälkeen Ōta taisteli Hollannin Itä-Intiassa.

Tainanin lentorykmentti oli muiden muassa Uuden-Guinean Laessa. Ōta kuoli 23-vuotiaana, jolloin hänelle oli vahvistettu 34 ilmavoittoa. Kahden toverinsa tavoin Ōta lensi laskuvarjotta, koska koki hallitsevansa lentokonettaan paremmin. Monen muun japanilaisen huippupilotin tavalla, Ōta haavoittui. Tuolloin hän oli Borneon Balikpapanissa.

Ylikersantti Ōta palveli luutnantti Junichi Sasain alaisena ja lensi Mitsubishi A6M Reisenillä. Ōta onnistui pudottamaan yhdysvaltalaisen raskaan nelimoottorisen B-17-pommikoneen ilmataistelussa. Ōta pudotti 7. elokuuta 1942 ilmataistelussa neljä F4F Wildcatia, joita hän kohtasi ilmataisteluissa ensi kerran. Ōtan pudotti lentolaivue VMF-212:n Frank C. Drury F4F Wildcatilla. Ōta ylennettiin kuoleman jälkeen sotilasmestariksi.

Lähteet
-------

* Humble, Richard: *Toisen Maailmansodan lentokoneet*, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s. 58)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Sakaida, Henry: *Japanin laivaston ilmavoimien ässät*. Osprey 5. Koala-Kustannus, 2002. ISBN 952-5186-25-3. s. 36
2. ↑  Humble, R. 1976: s. 58

Aiheesta muualla
----------------

* Japanese Aces WWII
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Valkokulmaviuhko** (*Rhipidura leucophrys*) eli aikaisemmalta nimeltään **valkokulmamonarkki** on yleinen australialainen varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 20 cm ja paino noin 20 g. Lajin höyhenpuku on muuten musta, paitsi kapea silmäkulmajuova, katkonainen viiksijuova ja alapuoli ovat valkoiset. Pyrstön pituus on 10–11 cm, sukupuolet ovat saman värisiä.

Esiintyminen
------------

Valkokulmaviuhkot elävät lähes kaikkialla Australian mantereella sekä Papua-Uudessa-Guineassa, Salomonsaarilla, Bismarckinsaarilla ja Indonesian itäisimmillä saarilla. John Latham kuvaili lajin holotyypin Sydneystä Australiasta 1801. Lajista tunnetaan kolme alalajia.

Elinympäristö
-------------

Valkokulmaviuhkot asuvat valoisissa metsissä ja aukeilla mailla sekä ihmisasutuksen seuralaisena, ja karttavat sulkeutuneita sademetsiä ja soistuneita metsiä.

Lisääntyminen
-------------

Laji on yksiavioinen. Pesä rakennetaan tavallisesti puun vaakasuoran oksan oksanhaaraan. Se on kasvikuiduista punottu riippuva kori, joka on päällystetty hämähäkinseiteillä ja vuorattu karvoilla tai höyhenillä. Sama pesä saattaa olla käytössä useita vuosia, tai pari voi purkaa sen ja käyttää osia uuden pesän rakentamisessa. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä kaksi viikkoa. Kummatkin emot myös hoitavat ja ruokkivat poikasia, jotka jättävät pesän parin viikon ikäisinä. Pari pesii jopa neljästi vuoden aikana, jos olosuhteet ovat suotuisat.

Ravinto
-------

Valkokulmaviuhkot ovat hyönteissyöjiä, jotka saalistavat sekä maassa liikkuvia että lentäviä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.

Valkokulmaviuhkon lentosiluetti

Lähteet
-------

* Birds in Backyards (englanniksi)

1. ↑  BirdLife International: *Rhipidura leucophrys* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 21.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  Maailman lintulajien suomenkieliset nimet BirdLife Suomi. Viitattu 1.2.2018.
3. ↑  IBC (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q642235
* Wikispecies: Rhipidura leucophrys
* ADW: Rhipidura\_leucophrys
* AFD: Rhipidura\_(Sauloprocta)\_leucophrys
* ARKive: rhipidura-leucophrys
* Avibase: F65B55BD3C8ADA8F
* BirdLife: 22706805
* BirdLife-Australia: willie-wagtail
* BOLD: 53119
* CoL: 78SZH
* BOW: wilwag1
* eBird: wilwag1
* GBIF: 5231722
* iNaturalist: 8143
* IRMNG: 10214652
* ITIS: 562746
* IUCN: 22706805
* NCBI: 512576
* NZBO: willie-wagtail
* NZOR: 42cfaf47-f856-4124-a37d-1788d36a0387
* Xeno-canto: Rhipidura-leucophrys

 |

 |
Vitšugan ortodoksinen punakirkko.
**Vitšuga** (ven. Ви́чуга) on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ivanovon ja Kinešman välisen rautatien varrella (Vitšugan asema) 71 kilometriä Ivanovosta luoteeseen. Kaupunki on Vitšugan piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 38 500 henkeä (vuonna 2008).

Kaupunki on saanut alkunsa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa syntyneistä tehdaspaikkakunnista, jotka yhdistettiin vuonna 1925. Nykyään Vitšuga on huomattava tekstiiliteollisuuden keskus. Siellä on myös konepajateollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 71. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Vitšugan kaupungin sivusto (venäjäksi)

Ivanovon alueen vaakunaIvanovon alueen kaupungit
**Hallinnollinen keskus: Ivanovo**  

Furmanov | Gavrilov Posad | Jurjevets | Juža | Kinešma | Kohma | Komsomolsk | Navoloki | Pljos | Privolžsk | Putšež | Rodniki | Šuja | Teikovo | Vitšuga | Zavolžsk
**Viirinumero** on Euroopan maissa ja Kansainyhteisön maissa käytössä oleva tapa identifioida sotalaivaston alukset. Nimitys juontaa juurensa ajalta, jolloin laivueet tai alusten tyypit erotettiin toisistaan erilaisten viirien avulla. Yhdysvalloissa vastaavaa merkintätapaa kutsutaan **runkonumeroiksi**. Suomen puolustusvoimissa käytetään termiä **kylkinumero**.

Viirinumeroita käytetään, jotta voidaan erottaa toisistaan samannimiset laivat, jotta viestit pysyisivät lyhyempinä ja jotta taistelutilanteessa voidaan erottaa helposti toisistaan samantyyppiset alukset.

Varhaisin merkintä tunnusviireistä on vuodelta 1350, jolloin brittiamiraali toivoi kapteenien pitävän tunnusviiriä korkeimmassa mastossaan. Vuonna 1653 annettiin muodollinen määräys siitä, että viirit olivat pakollisia, jotta laivaston muodostelmia olisi helpompi hallita taistelutilanteissa. Ehdotus kansainväliseksi kauppalaivojen tunnusviiristöksi julkaistiin 1817. Se otettiin käyttöön Isossa-Britanniassa 1857 ja sitä parannettiin 40 vuotta myöhemmin. Sotalaivojen numeroihin ja kirjaimiin perustuva nimeämiskäytäntö tuli käyttöön Britannian laivastossa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Kirjaimilla kerrottiin laivojen tyyppi tai kotisatama.

Lähteet
-------

1. ↑  Netherlands Navy
2. ↑  Mason G.B: British Navy pennant Numbers  2007. Naval History. Viitattu 28.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viirinumero** Wikimedia Commonsissa
**Viipurin synagoga** oli Viipurin juutalaisen seurakunnan synagoga, joka sijaitsi Viipurissa Kalevan kaupunginosassa. Se oli yksi kolmesta Suomeen rakennetusta synagogasta. Vuonna 1910 valmistunut rakennus tuhoutui talvisodan pommituksissa.

Historia
--------

Viipurin juutalaiset muodostivat seurakunnan vuonna 1872 ja Viipurin juutalaisella seurakunnalla oli vuosisadan alkupuolella vajaat 250 jäsentä. Seurakunta virallistettiin vasta 1918, kun Suomen itsenäistyttyä hyväksyttiin laki juutalaisten kansalaisoikeudesta. Viipurin juutalaisella yhteisöllä oli ollut synagogana käytetty rakennus tai huone ainakin jo vuonna 1861 Punaisenlähteentorin lähellä ja muutamaa vuotta myöhemmin venäläisessä kasarmirakennuksessa. Vuodesta 1876 rukouspaikka sijaitsi Kalevankatu 31:ssa Kalevan (aikaisemmin Aninan) kaupunginosassa. Vuonna 1904 tälle seurakunnan omistamalle tontille päätettiin rakentaa uusi kivinen asuinrakennus rabbiinille. Suunnitelmaa ei kuitenkaan toteutettu; seurakunta ilmeisesti halusi oikean synagogan sekä tilat koululle.[i] Seuraavana vuonna suomalainen arkkitehti Bruno Gerhard Sohlberg teki piirustukset kaksikerroksisesta synagogasta ja koulurakennuksesta sen taakse. Ilmeisesti koristeellinen, itämaishenkinen, korkealla kupoliin päättyvällä tornilla varustettu kivirakennus oli liian kallis seurakunnalle. Lopulta viipurilainen rakennusmestari Viktor Riihelä teki piirustukset Sohlbergin suunnitelman pohjalta yksinkertaisemmasta ja edullisemmasta hirsirunkoisesta rakennuksesta, josta koulun tilat jätettiin pois. Rakennuksen muoto ja ulkoasu torneineen säilyi, mutta koristeellisista yksityiskohdista luovuttiin. Synagoga otettiin käyttöön 1910.

Vuonna 1928 seurakunta palkkasi Viipurin tunnetuimman arkkitehdin Uno Ullbergin suunnittelemaan uuden synagogarakennuksen puisen rakennuksen tilalle. Luonnosten julkisivu oli pelkistetyn klassisistinen, alkava funktionalismi näkyi hillityissä yksityiskohdissa.Ullbergin suunnitelma ei kuitenkaan johtanut rakennustöihin, ilmeisesti se oli liian kallis pienelle seurakunnalle. Sen sijaan seuraavana vuonna olemassa olevaan synagogarakennukseen tehtiin korjaus- ja muutostöitä. Viipurin synagoga tuhoutui täydellisesti talvisodan ensimmäisen päivän pommituksissa 30. marraskuuta 1939.

---

Katso myös
----------

* Helsingin synagoga
* Turun synagoga
* Hartikainen, Jukka 1998. Viipurin juutalaisen yhteisön vaiheita. Helsinki: *Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran toimitteita 12*. Toim. Jaakko Paavolainen. Helsinki: Lappeenrannan Kirjapaino Oy 1998.
* Uno Ullberg, Viipurin arkkitehti. Toim. Netta Böök ja Kari Immonen.Uno Ullberg -seura & Arkkitehtuurimuseo, Helsinki 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Juutalaiset Suomessa. Turun juutalainen seurakunta. Viitattu 5.11.2014.
2. ↑  KV22 : Tontti 35 (kuvatekstit). VirtuaaliViipuri 1939. Web Archive 2016. Viitattu 20.6.2021.
3. ↑  Synagogat. Fenno Judaica. Viitattu 5.11.2014.
**Verkkopyton** (*Python reticulatus*) on suurikokoinen aasialainen käärme. Sitä pidetään maailman pisimpänä käärmeenä.

Levinneisyys
------------

Verkkopytonia tavataan Kaakkois-Aasiassa Intiasta Filippiineille. Länsimaissa pytoneita pidetään myös lemmikkeinä.

Tuntomerkit
-----------

Verkkopytonilla on mustalla pohjalla vaaleanruskea verkkokuvio, jota koristavat valkeat merkit. Tyypillinen aikuisen yksilön enimmäispituus on 5–6 metriä. Pytonit ovat pituuteensa nähden hoikkia; samanpituinen anakonda painaa huomattavasti enemmän.*lähde?*
Guinnessin ennätystenkirjassa 1991 on mainittu lähes 10 m pitkä (32 ft 9 in) yksilö.

Kerrotaan myös, että maailman pisin luotettavasti mitattu käärme oli kymmenmetrinen verkkopyton Sulawesin eli Celebesin saarella Indonesiassa 1912.

Elinympäristö
-------------

Verkkopytonit elävät sademetsissä *selvennä*.

Ravinto
-------

Yleensä nuori verkkopyton syö rottia ja muita jyrsijöitä. Aikuinen yksilö syö lähinnä melko kookkaita nisäkkäitä, kuten apinoita ja villisikoja. Verkkopytonit ovat myös tiettävästi surmanneet ja jopa syöneet ihmisiä.

Suojelu
-------

IUCN ei ole vielä luokitellut verkkopytonia.
Verkkopyton on mainittu CITESin listan liitteessä II.

Lähteet
-------

1. 1 2  Reticulated python (Python reticulatus) ARKive
2. 1 2  Python reticulatus Animal Diveristy Web
3. 1 2  Wild Giants *The Reticulated Python*. reptilediscovery.com
4. ↑
5. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Python reticulatus | 
* Wikidata: Q216136
* Wikispecies: Malayopython reticulatus
* ARKive: python-reticulatus
* EPPO: PYTNRE
* GBIF: 2465355
* IRMNG: 10369583
* ITIS: 209567
* RD: reticulatus
* Species+: 5959

 |
|  |
| Boa reticulata | 
* Wikidata: Q51757695
* IRMNG: 11313144
* ITIS: 1094062

 |

 |
**Swedish Match AB** on ruotsalainen tupakkayhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Tukholmassa. Yhtiö valmistaa nuuskaa, sikareita, purutupakkaa ja sytytintuotteita.

Historia
--------

Swedish Matchin historia alkaa vuodesta 1915, jolloin tupakkamonopoli *AB Svenska Tobaksmonopolet* perustettiin. *Svenska Tändsticks AB* perustettiin vuonna 1917. Swedish Matchin nykyinen tupakkaliiketoiminta on peräisin Svenska Tobaksmonopoletilta ja tulitikkuvalmistus Svenska Tändsticksiltä. Vuonna 1992 Ruotsin valtion ja Volvon pääosin omistama *Procordia* hankki omistukseensa Swedish Matchin liiketoiminnan, minkä jälkeen yhtiön toiminnot sulautettiin Procordian liiketoimintaan. Vuonna 1994 kaikki loputkin jäljelle jääneet alat yhdistettiin ja annettiin Swedish Matchin hoidettavaksi.

Swedish Matchin suuromistajia 1990-luvulla olivat Volvo ja Ruotsin valtio. Vuonna 1993 Volvo Group omisti yhtiön osakkeista 73 prosenttia. Volvon omistus Swedish Matchista kasvoi entisestään, ja vuonna 1994 Volvo osti loputkin yhtiön osakkeista kasvattaen omistuksensa sataan prosenttiin. Vuonna 1996 Volvossa päätettiin Swedish Matchin listaamisesta Tukholman pörssiin.

Yhtiössä toteutettiin mittava organisaatiouudistus vuoden 1997 alussa. Kaikki erillään olleet toiminnot sulautettiin Swedish Match -nimen alle. Vuoden 1997 aikana Swedish Match osti tupakkayhtiö R. J. Reynoldsin liiketoiminnan Suomessa.

Liiketoiminta
-------------

Swedish Matchin valmistamaa General -annosnuuskaa.
Skandinavian nuuskamarkkinoilla Swedish Match on markkinajohtaja, minkä lisäksi sillä on vahva asema myös Yhdysvaltain markkinoilla. Nuuskassa yhtiön päämarkkinat ovat Ruotsissa ja Norjassa, missä sen päätuotemerkkejä ovat muun muassa General, Göteborgs Rapé, Kronan (Ruotsissa) sekä G.3 ja Nick and Johnny (Norjassa).

Swedish Match pitää toista sijaa massamarkkinoille tarkoitetuissa sikareissa Yhdysvalloissa ja on suurin purutupakan valmistaja. Yhtiö tuottaa sikareita Dominikaanisessa tasavallassa ja Alabamassa. Purutupakkaa se valmistaa puolestaan Kentuckyssa ja Tanskassa. Sytyttimissä ja tulitikuissa Swedish Match on maailman johtava valmistaja ja jakelija. Tulitikut yhtiö valmistaa Ruotsissa ja Brasiliassa. Sytyttimien valmistuspaikat sijaitsevat Filippiineillä, Alankomaissa ja Brasiliassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Annual Report 2017 (PDF) Swedish Match. Viitattu 20.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Company history Swedish Match. Viitattu 9.10.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3  Swedish Match AB  2009. Swedish Match. Viitattu 9.10.2009. (englanniksi)
4. 1 2  Our business Swedish Match. Viitattu 19.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Swedish Match (ruotsiksi, englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsi OMX Stockholm 30 |
| --- |
|  |
| 
* ABB
* Alfa Laval
* Assa Abloy
* Astra Zeneca
* Atlas Copco A
* Atlas Copco B
* Autoliv
* Boliden
* Electrolux
* Ericsson
* Essity
* Evolution
* Getinge
* Hexagon
* H&M Hennes & Mauritz
* Investor
* Kinnevik
* NIBE Industrier
* Nordea Bank
* Sandvik
* SBB
* SCA
* SEB
* Sinch
* Sv. Handelsbanken
* SKF
* Swedbank
* Tele2
* Telia Company
* Volvo

 |
|  |
| Päivitetty: 8. maaliskuuta 2023 |

 |
**Swedish Open** on vuosittainen Ruotsin Båstadissa, Båstadin tennisstadionilla pelattava miesten ja naisten tennisturnaus. Turnaus pelataan ulkona massakentillä. Se kuuluu miesten ATP World Tour 250 -turnauksiin ja naisten WTA International -turnauksiin. Ensimmäinen turnaus pelattiin vuonna 1948. Ennen ATP-kiertueen aloittamista vuonna 1990, miesten turnaus oli osa Grand Prix -kiertuetta vuosina 1970–1989. Vuonna 1990 naisten turnaus putosi turnauksen ohjelmasta, mutta alun perin Espoossa ja myöhemmin Tukholmassa pelatun Nordea Nordic Light Openin lakkauttamisen jälkeen naisten turnaus palasi Swedish Openin ohjelmaan.

Miesten turnauksen nykyinen virallinen nimi sponsorin mukaan on **SkiStar Swedish Open** ja naisten turnauksen nykyinen virallinen nimi sponsorin mukaan on **Collector Swedish Open**.

Tennispelaajat äänestivät turnauksen parhaaksi ATP World Tour 250 -sarjan turnaukseksi 11 perättäisenä vuotena 2002−2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Båstad *ATP World Tour*. Viitattu 28.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Turnauksen sivut (englanniksi)

ATP Tour 250 (2009–)
Doha ·  Pune ·  Brisbane ·  Sydney ·  Auckland ·  Montpellier ·  Sofia ·  Quito ·  New York ·  Buenos Aires ·  Marseille ·  Delray Beach ·  São Paulo ·  Marrakech ·  Houston ·  Budapest ·  Estoril ·  München ·  Istanbul ·  Geneve  ·  Lyon ·  Stuttgart ·  's-Hertogenbosch ·  Antalya ·  Eastbourne ·  Båstad ·  Umag ·  Newport ·  Atlanta ·  Gstaad ·  Los Cabos ·  Kitzbühel ·  Winston-Salem ·  Pietari ·  Metz ·  Chengdu ·  Shenzhen ·  Moskova ·  Tukholma ·  Antwerpen

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
WTA:n International-turnaukset (2009–2020) |
| --- |
|  |
| 2009–2020 | 
* Auckland
* Hobart
* Acapulco
* Monterrey
* Bogotá
* Istanbul
* Fes/Marrakesh/Rabat
* Strasbourg
* 's-Hertogenbosch
* Osaka/Tokyo/Hiroshima
* Guangzhou
* Seoul
* Tashkent
* Linz
* Luxembourg City

 |
|  |
| 2011–2020 | 
* Washington D.C.

 |
|  |
| 2013–2020 | 
* Shenzhen
* Nuremberg

 |
|  |
| 2014–2020 | 
* Bucharest
* Hongkong
* Tianjin

 |
|  |
| 2015–2020 | 
* Praha
* Nottingham

 |
|  |
| 2016–2020 | 
* Santa Ponsa
* Gstaad/Lausanne
* Nanchang

 |
|  |
| 2017–2020 | 
* Budapest
* Biel/Lugano

 |
|  |
| 2019–2020 | 
* Hua Hin
* Jūrmala
* Palermo
* New York

 |
|  |
| 2020 | 
* Lyon

 |
|  |
| Aikaisemmatturnaukset | 
* Bad Gastein
* Baku
* Barcelona
* Båstad
* Birmingham
* Brisbane
* Copenhagen
* Dallas
* Florianópolis
* Kaohsiung/Taipei
* Katowice
* Kuala Lumpur
* Marbella
* Memphis
* Moscow
* Oeiras
* Pattaya
* Ponte Vedra Beach
* Portorož
* Quebec City
* Rio de Janeiro
* Sofia

 |

 |
**Paholaismuseo** on Kaunasissa sijaitseva paholaisveistosten näyttely. Kokoelman perustajan tarkoituksena oli kerätä kolmetoista tusinaa paholaisen kuvia, mutta niitä oli lopuksi noin 260. Museon portaikossa on paholaisiin liittyviä piirroksia kehystettyinä seinillä ja kaksi noitanukkea.*lähde?*

Pimeähköissä saleissa on keramiikkaveistettyjä paholaisia eri aikakausilta, ja nämä ovat esillä valaistuissa vitriineissä. Museon esittelytekstit ovat liettuaksi sekä pääosin myös englanniksi. Valokuvaus omaan käyttöön on sallittua, mutta se maksaa erikseen.*lähde?*

Museon perusti taiteilija Antanas Žmuidzinavičius (1876–1966), joka sai vuonna 1906 lahjaksi paholaista esittävän patsaan ja päätti tämän jälkeen pyhittää elämänsä taiteelle ja paholaisaiheisten esineiden keräämiselle. 1960-luvun alussa niitä oli kokoelmassa 260 kappaletta. Vuonna 2022 paholaisia on museossa jo yli 3000. Museossa on esillä niin pakanallisia kuin kristillisiä paholaisia, kaikkiaan kymmenistä eri maista.

Kuvia
-----

* 
* 
* 
* Yksi veistoksista kuvaa Adolf Hitleriä Josif Stalinin ruoskalla yllyttämänä paholaisena.Yksi veistoksista kuvaa Adolf Hitleriä Josif Stalinin ruoskalla yllyttämänä paholaisena.
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paholaismuseo on liettualaiskaupungin suosituimpia nähtävyyksiä – näin piru on puhutellut kansoja ja kulttuureja ympäri maailmaa *Yle Uutiset*.  12.10.2022. Viitattu 13.10.2022.
**Veitsiluodon kirkko** on Kemin seurakunnan kirkko ja seurakuntakeskus Hepolan kaupunginosassa Kemissä.

Seurakuntaloa alettiin suunnitella Veitsiluotoon jo 1938, mutta sodan takia rakennushanke viivästyi. Lisäksi Karihaaran seurakuntatalon rakentaminen meni Veitsiluodon hankkeen edelle, koska Karihaarassa seurakunnan kokoustilana käytetty vanha koulu tuhoutui Lapin sodassa.

Kirkon suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu, joka päättyi 15. maaliskuuta 1950. Osallistujina olivat arkkitehdit Arvo Murama, Olli Pöyry, Heikki Siren ja Veikko Larkas. Ensimmäiselle sijalle nousi Larkaksen ehdotus *Orga pro nobis*, jonka mukaan kirkko toteutettiin. Rahoitusongelmien vuoksi betonirunkoisen, tiilirakenteisen pitkäkirkon rakennustyöt päästiin aloittamaan vasta kesällä 1955. Kirkko valmistui syksyllä 1957 ja sen vihki Oulun hiippakunnan piispa Olavi Heliövaara 29. syyskuuta 1957.

Kirkkosalin pinta-ala on 500 m² ja siellä on 370 istumapaikkaa. Kirkon 18-äänikertaiset urut on rakennettu Kangasalan urkutehtaassa 1958. Samana vuonna Veitsiluoto Osakeyhtiö lahjoitti kirkolle arvokkaan hopeisen ehtoolliskaluston. Kirkosalissa on kuvanveistäjä Taisto Martiskaisen puureliefi *Pyhiinvaeltajat* vuodelta 1967. Veitsiluodon kirkon risti on niin sanottu Pietarinristi, jossa poikkipuu on alhaalla.

* Veitsiluodon kirkon urut.Veitsiluodon kirkon urut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Telkki, Pertti; Luutonen, Jaakko; et al.: "6.2. Veitsiluodon seurakuntakoti", *Kansliasta kansan pariin*, s. 161-165. Kemin seurakunnan 100-vuotishistoria, 1902-2002. Kemi: Kemin seurakunta, 2006. ISBN 952-92-0457-4.
2. 1 2  Toimipaikat: Veitsiluodon kirkko Kemin seurakunta. Viitattu 10.10.2010.
3. ↑  Martiskainen Martti Taisto - kokoelmat, tilaustyöt ja julkinen taide *Suomen Kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli*. Suomen taiteilijaseura. Viitattu 6.6.2016.   
 Kuvataidematrikkelissa veistoksen nimeksi mainitaan *Jatkuvuus*.
**Ousmane Ba** (1919 Ségou – 1999) oli malilainen poliitikko.

Ousmane Ba opiskeli Dakarin William Ponty -koulussa ja valmistui lääkäriksi Dakarin lääketieteellisestä koulusta. Hän osallistui ammattiyhdistystoimintaan ja oli Rassemblement démocratique africain -järjestön aktiivijäsen.

Ba työskenteli julkisten palvelujen ministerinä Ylä-Voltan hallituksessa vuosina 1957–1958. Palattuaan kotimaahansa hän toimi Sudanin tasavallan kakkosministerinä vuosina 1958–1959 ja Malin liittovaltion työ-, julkisten palvelujen ja sosiaaliministerinä vuosina 1959–1960. Ba oli Malin julkisten palvelujen ja sosiaalilainsäädännön ministeri vuosina 1961–1962, sisäasiain-, tiedotus- ja matkailuministeri vuosina 1962–1966 ja ulkoasiain kakkosministeri vuosina 1966–1968.

Ba valittiin Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueen politbyroon jäseneksi vuonna 1962. Presidentti Modibo Keïtan lähipiiriin kuuluneena puolueen vasemmiston edustajana hänestä tuli politbyroon korvanneen Kansallisen vallankumouksen puolustuskomitean jäsen vuonna 1967. Ba vangittiin Moussa Traorén johtaman sotilasvallankaappauksen yhteydessä vuonna 1968. Vapauduttuaan vankilasta vuonna 1975 hän asui Pariisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dossier gouvernements de Modibo, portraits de quelques ténors *Bamanet*.  16.10.2009. Viitattu 12.6.2018.
2. 1 2  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 28–29. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0810856035.
3. ↑  Ousmane Ba *Ministere du travail et de la fonction publique*.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 12.6.2018.
4. ↑  Diagouraga, Modibo: *Modibo Keïta: un destin*, s. 119–120. Paris: L’Harmattan, 2005. ISBN 2-7475-8614-6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Veitsileuat** (Oplegnathidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Intian valtamereltä ja Tyyneltämereltä.

Lajit ja anatomia
-----------------

Veitsileukojen heimoon kuuluu yksi suku ja siinä noin seitsemän lajia. Lajeja ovat esimerkiksi seepraveitsileuka (*Oplegnathus fasciatus*) ja pilkkuveitsileuka (*Oplegnathus punctatus*). Ruumiinmuodoltaan lajit ovat ovaalinmuotoisia, korkearuumiisia ja litteitä. Kalat kasvavat pituudeltaan suurimmillaan noin 90-senttisiksi. Veitsileuoilla on yksi selkäevä, jonka piikikäs etuosa on matala ja takaosa korkeampi. Tyypillinen piirre veitsileukalajeille on, että hampaat ovat kasvaneet yhteen ja muodostaneet terävän reunan ja muistuttavat siten papukaijakaloja. Väritykseltään aikuiset kalat poikkeavat huomattavasti poikasista. Aikuiset veitsileuat ovat tummia ja kuvioina voi olla raitoja tai pilkkuja. Nuoret kalat ovat sen sijaan keltaisia tummin pystyraidoin.

Levinneisyys ja elintavat
-------------------------

Veitsileukoja tavataan Afrikan etelärannikolta, Japanin rannikolta Australian rannikolle ulottuvalta vyöhykkeeltä ja myös Havaijin ja Galápagossaarten lähettyviltä. Aikuiset kalat elävät koralliriutoilla aina 150 metrin syvyyteen asti ja nuoret yksilöt liikkuvat merileväkasvustoissa. Lajit ovat kaikkiruokaisia, mutta syövät enemmän eläin- kuin kasviravintoa. Veitsileuat pystyvät murskaamaan hammaslevyjensä avulla ravinnokseen simpukoita, ostereita ja merisiilejä. Veitsileuat ovat hyviä ruokakaloja, mutta eivät kaupallisesti kovin merkittäviä. Niitä arvostetaan erityisesti Japanissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nelson, Joseph S.: *Fishes of the world*, s. 385. John Wiley and Sons, 2006. ISBN 978-0-471-25031-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.01.2012). (englanniksi)
2. 1 2  Family Oplegnathidae (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 19.1.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Randall, John E.: *Shore Fishes of Hawai’i*, s. 115. University of Hawaii Press, 2010. ISBN 978-0824834272. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.01.2012). (englanniksi)
4. 1 2  Family Oplegnathidae (PDF) FAO. Viitattu 19.01.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q577517
* Wikispecies: Oplegnathidae
* AFD: Oplegnathidae
* BOLD: 530
* CoL: DP6
* EoL: 5277
* Fossilworks: 266306
* GBIF: 4289
* iNaturalist: 84177
* IRMNG: 114096
* ITIS: 169728
* NCBI: 30858
* WoRMS: 151474

 |

 |
Unimog.
Unimog IDEF '07 -näyttelyssä Turkissa.
**Unimog** (saks. *Universal-motor-gerät*) on saksalainen vuodesta 1947 valmistettu nelivetoisten kevytkuorma-autojen, maastohenkilöautojen ja kuorma-autojen mallisarja. 1950-luvulta lähtien Unimog-merkin ajoneuvoja tekee Daimler Truck -yhtiö Mercedes-Benz -merkillä.

Käyttökohteita
--------------

Autotraktoreiksi luokiteltavia Unimogeja on valmistettu sekä siviili- että sotilaskäyttöön. Unimogia on käytetty mm. putki- ja linjarakennusprojekteissa, kunnossapitotehtävissä, sammutus- ja pelastusajoneuvona sekä urakointi- ja viranomaistehtävissä.

Siviilikäytössä sitä on käytetty myös maataloustraktorin korvikkeena peltotöissä, ja siihen saattoi liittää vasemmalle puolelle jopa niittokoneen.

### Käyttö Suomessa

Autoa testattiin myös Suomessa maatalouskäyttöön 1950-luvun alussa, mutta sen korkea hinta esti Unimogin yleistymisen maatalouskäytössä Suomessa. 2010-luvulla Mercedes-Benz Unimogin työlaitealusta-mallia on voinut vuodesta 2018 lähtien rekisteröidä T1b-luokan traktoriksi. Saksassa saman on voinut tehdä jo vuosia.

Unimogeja käyttivät energia- ja maanrakennusyhtiöt. Vuoteen 1967 mennessä oli Suomessa sähkölaitosten käytössä yhteensä 68 Unimogia.

Suomen puolustusvoimien käytössä Unimogeja oli 1950-luvulta lähtien. Mallia Unimog D hankittiin vuosina 1955-1957 yhteensä 99 kappaletta ja mallia Unimog G samaan aikaan 69 kappaletta.

Autotraktoreita
---------------

* Unimog U 34 L
* Unimog U 40 L
* Unimog U 52 L
* Unimog U 54 L
* Unimog U 66 L
* Unimog U 70 L
* Unimog U 72 L
* Unimog U 80 L
* Unimog U 84 L
* Unimog U 90 L

Lähteet
-------

* Mäkipirtti, Markku: *Puolustusvoimien moottoriajoneuvot 1960–2000*, s. 77-79. Tampere: Apali Oy, 2006. ISBN 978-952-5026-50-4.
* Onnila, Harri: Väsymätöntä nostovoimaa: Mercedes-Benz Unimog 416 '68.  *Vanhat koneet*, 2019, nro 1, s. 18-23. Vaasa:  Viipalemediat.

### Viitteet

1. ↑  Unimog maastosta maatalouteen – traktoriksi rekisteröitynä 80 km/h maantiellä luvallisesti, Moottori.fi, 10.10.2017, viitattu 24.2.2023
2. ↑  Onnila 2019, 19
3. ↑  Mäkipirtti 2006, 78

Aiheesta muualla
----------------

* Unimog U 1000 - U 1500 Agrar Konedata-sivulla
* Käytetyt erikoisuudet: Mercedes-Benz Unimog, Moottori.fi / Henri Posa, 30.3.2020
* Unimog-artikkeleita Tekniikan maailma -sivustolla
* Unimog-artikkeleita Koneviesti-sivustolla

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Unimog**.
**Unilateralismi** tarkoittaa yksipuolisuuteen pohjautuvaa menettelyä poliittisessa toiminnassa.

Yleismääritelmät
----------------

Unilateralismin käsitteelle on esitetty useita hiukan erilaisia yleismääritelmiä.

Yksinkertaisimman yleismääritelmän mukaan unilateraalinen toiminta tarkoittaa sitä, että siihen osallistuu vain yksi valtio. Joidenkin tutkijoiden mukaan unilateraalista toimintaa on sekin, jos vahvan johtajavaltion mukana on muitakin valtioita, mutta ne ovat sivuosassa. Tällainen työnjako oli esimerkiksi Yhdysvaltain johtamassa Irakin sodassa vuonna 2003.

Toisen määritelmän mukaan unilateralismi tarkoittaa valtion toimintaa omien kapeiden etujensa ajamiseksi, ottamatta huomioon muita valtioita. Selkein esimerkki on se, kun valtio toimii vastoin kaikkien muiden valtioiden toiveita, joskin tämä on harvinaista kansainvälisessä politiikassa. Tämän määritelmän mukaan valtion toiminta yksinäänkään ei ole unilateraalista silloin, kun muut valtiot hyväksyvät sen.

Kolmannen määritelmän mukaan unilateralismilla tarkoitetaan sitä, kun valtio toimii kertomatta siitä etukäteen muille valtioille.

Neljännen yleismääritelmän mukaan unilateralismi tarkoittaa sitä, kun valtio ei noudata ulkopolitiikassaan kansainvälisten instituutioiden toiveita, tai kun se vetäytyy instituutioista, kuten tekemistään kansainvälisistä aserajoitussopimuksista, tai jättää sopimuksia ratifioimatta.

Erikoismääritelmät
------------------

Kansainvälisessä talouspolitiikassa unilateralismilla voidaan tarkoittaa sitä, että valtio luopuu syrjimättömyysperiaatteesta ulkomaankaupassaan. Toinen unilateralismin merkitys talouspolitiikassa on aggressiivinen voimankäyttö myönnytysten saamiseksi talousneuvotteluissa heikomman valtion kanssa.

Turvallisuuspolitiikassa unilateralismilla on tarkoitettu ensinnäkin sitä, kun valtio toimii sotilaallisesti ilman muiden valtioiden tukea. Joidenkin tutkijoiden mukaan unilateralismiksi voidaan kutsua myös sellaisia sotilaallisia operaatioita, joissa joukot ja resurssit tulevat pääasiassa yhdeltä valtiolta, joka myös johtaa operaatiota. Toinen unilateralismin merkitys turvallisuuspolitiikassa on operaatio, jolla ei ole kansainvälisen instituution, kuten Yhdistyneiden kansakuntien, valtuutusta tai tukea, sillä kansainvälisen lain mukaan sotilaallisen voiman käyttö muuhun kuin hyökkäyksen torjumiseen vaatii YK:n valtuutuksen.

Esimerkkejä
-----------

Yhdysvallat on nostettu esimerkiksi maasta, joka on usein harjoittanut unilateralismia ulkopolitiikassaan, esimerkiksi George W. Bushin presidenttikaudella.

Katso myös
----------

* Multilateralismi
* Suvereniteetti

Lähteet
-------

1. ↑  *Iso sivistyssanakirja*, s. 337. WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-30879-0.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Brooks, Stephen G. (toim. Badie, Bertrand & Berg-Schlosser, Dirk & Morlino, Leonardo): "Unilateralism", *International Encyclopedia of Political Science, osa 8*, s. 2675–2677. Sage Publications, 2011. ISBN 978-1-4129-5963-6.
*Tämä artikkeli käsittelee eläinlajia. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*

**Unikeko** (*Glis glis*) on pieni nisäkäs, joka elää pääosin Keski- ja Etelä-Euroopassa. Britanniassa sitä esiintyy pienellä alueella istutettuna. Aikuinen unikeko on noin 16 cm pitkä, ja sillä on pitkä ja tuuhea häntä. Selkäpuolelta se on harmahtava tai ruskea, vatsapuoli on valkoinen. Unikeko on yöeläin eli nukkuu päivisin ja liikkuu lyhyen ajan öisin. Se nukkuu jopa 20 tuntia vuorokaudessa ja lisäksi talviunta 7 kuukauden ajan, mistä se on todennäköisesti saanut nimensäkin. Saksaksi unikeon nimi on *Siebenschläfer*, "seitsennukkuja".

Antiikin roomalaiset kasvattivat unikekoja ruoaksi ja söivät niitä välipaloina (katso Rooman valtakunnan ruokakulttuuri). He kasvattivat niitä joko suurissa kuopissa tai – varsinkin kaupungeissa – terrakotta-astioissa, jotka muistuttivat etäisesti nykyajan hamsterihäkkejä. Unikekoja syödään edelleen Sloveniassa harvinaisena herkkuna, joskin tapa oli yleisempi ennen toista maailmansotaa.*lähde?* Unikekoa pidetään nykyään joskus lemmikkieläimenä.

Unikeko esiintyy muun muassa Lewis Carrollin kirjassa *Liisan seikkailut ihmemaassa*, jossa Unikeko (engl. *Dormouse*, kirjan suomennoksissa usein murmeli ja Stephen Kingin Unettomassa yössä pähkinähiiri) osallistuu Hatuntekijän teekutsuille. Hahmo kertoo tarinan siirappikaivossa elävistä sisaruksista ja lopuksi höperö jänis ja Hatuntekijä työntävät sen teepannuun.

Unikeko on antanut nimensä myös jyrsijöiden lahkoon kuuluvalle unikekojen heimolle (*Gliridae*).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Amori, G. Hutterer, R. Kryštufek, B. Yigit, N. Mitsain, G. Muñoz, L.J.P, Meinig, H. & Juškaitis, R.: *Glis glis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  Nukuttaako? – Unikeonpäivän vietosta ja taustasta - Yliopiston almanakkatoimisto *almanakka.helsinki.fi*. Viitattu 26.7.2020.
3. ↑  Faunatar myy eläimiä ja eläintarvikkeita Turtolassa[vanhentunut linkki] Luettu 17.9.2020


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Glis glis | 
* Wikidata: Q147128
* Wikispecies: Glis glis
* ADW: Glis\_glis
* BioLib: 20699
* BOLD: 167444
* CoL: 3G9QL
* EoL: 327942
* EPPO: GLISGL
* Fauna Europaea: 305715
* Fauna Europaea (new): aca1ba65-9ab3-484f-8709-4ba01dc05597
* Fossilworks: 131651
* GBIF: 5706486
* iNaturalist: 74383
* ITIS: 951305
* IUCN: 39316
* MSW: 12500044
* NBN: NHMSYS0000080215
* NCBI: 41261
* TSA: 7615
* uBio: 6168871

 |
|  |
| Sciurus glis | 
* Wikidata: Q109647471
* CoL: 4VND9
* EUNIS: 9633
* GBIF: 8372397
* ITIS: 951346

 |

 |
**Tera Patrick** (synt. **Linda Ann Hopkins**, s. 25. heinäkuuta 1976, Great Falls, Montana) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisilla taiteilijanimillä, muun muassa *Brooke Thomas*, *Sadie Jordan* ja *Tara Patrick*, joista viimeinen on sattumalta Carmen Electran oikea nimi.

Patrick syntyi Great Fallsissa, Montanassa. Hänen isänsä oli brittiläinen juutalainen ja äiti thaimaalainen. Kun Tera oli vielä nuori, hänen äitinsä muutti takaisin Thaimaahan, ja hän itse muutti isänsä kanssa San Franciscoon, Kaliforniaan, jossa hän kasvoi. 

Hän aloitti mallin työn 13-vuotiaana. 18-vuotiaana hän lopetti mallintyöt ja opiskeli sairaanhoitajaksi Kaliforniassa. 1990-luvun lopulla Patrick aloitti uudelleen mallin uransa, tällä kertaa alastonkuvissa ja softcore-pornoelokuvissa. Hän siirtyi hardcore-pornoon 1999 Andrew Blaken elokuvassa *Aroused*. 

9. tammikuuta 2004 Tera Patrick avioitui kolmen vuoden suhteen jälkeen Evan Seinfeldin kanssa. Liitto päättyi eroon vuonna 2009.

Tera Patrick on ääninäytellyt *Saints Row 2* -videopelissä itseään Tera Patrick -nimellä. Hän on toiminut myös *Penthousen* mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet helmikuussa 2000 sekä ehdokkaana vuoden 2002 Penthouse Petiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tera Patrick - Biography IMDb.com. Viitattu 17.7.2013 (englanniksi).
2. ↑  TERA PATRICK PENTHOUSE PROFILE *Models*. Penthouse. Viitattu 7.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tera Patrick**.
* Tera Patrick - viralliset kotisivut
* Tera Patrick - adultfilmdatabase.com
* Tera Patrick - iafd.com
* Tera Patrick Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Vuonna 1934 taistelupaikalle pystytetty muistomerkki.
**Šipkansolan taistelu** oli sarja Bulgariassa sijaitsevan Šipkansolan hallinnasta käytyjä taisteluja Venäjän–Turkin sodassa 1877–1878.

Koska tärkein reitti Tonavalta Balkanvuorten läpi Bulgarian eteläosiin kulki Šipkansolan kautta, sola oli strategisesti hyvin tärkeä. Turkkilaiset puolustivat solaa alkujaan 4 000 miehen voimin, mutta venäläinen kenraali Josif Gurko onnistui valtaamaan sen yllätyshyökkäyksellä sodan alussa heinäkuussa 1877. Elokuussa turkkilainen kenraali Suleiman pašša yritti vallata solan takaisin 30 000 miehen voimin. Puolustajina oli yhteensä noin 7 500 venäläistä ja bulgarialaista vapaaehtoista kenraali Nikolai Stoletovin komennossa. Tämä 21.–26. elokuuta käyty taistelu, jossa turkkilaiset torjuttiin täpärästi, on saavuttanut Bulgarian kansallisessa historiankirjoituksessa legendaarisen maineen. Turkkilaiset yrittivät solan takaisinvaltausta vielä syyskuussa, minkä jälkeen molemmat osapuolet linnoittautuivat asemiinsa solan luona. Niin kauan kuin Venäjän suuri pääarmeija oli sidottu Plevnan linnoituksen piiritykseen Pohjois-Bulgariassa, turkkilaisten kannatti jatkaa läpimurron yrittämistä Šipkassa.

Venäjän sotaretki nytkähti uudelleen liikkeelle joulukuussa 1877 Plevnan antauduttua. Kenraali Fjodor Radetzky käynnisti uuden hyökkäyksen Šipkansolan luona tammikuussa 1878. Koska Plevnan kukistumisen jälkeen Šipkan puolustaminen ei enää ollut mielekästä, solan luo sijoitettujen turkkilaisten joukkojen komentaja Vessil pašša antautui 9. tammikuuta. Tämän jälkeen Venäjän armeija pääsi etenemään nopeasti eteläiseen Bulgariaan ja hyökkäämään Adrianopoliin.

Kaikkiaan venäläiset menettivät Šipkansolan taisteluissa noin 5 500 miestä ja turkkilaiset 13 000.

Taistelupaikalle pystytettiin vuonna 1934 "Vapauden monumentti" -niminen suuri muistomerkki, jonka aiheena on taistelun merkitys Bulgarian itsenäistymiselle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Shipka Pass (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 9.1.2014.
2. ↑  History (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Park-Museum Shipka-Buzludza. Viitattu 9.1.2014.
3. ↑  The monument of Freedom (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Park-Museum "Shipka-Buzludza. Viitattu 9.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Šipkan solan taistelu** Wikimedia Commonsissa

* Shipkamuseum.org (bulgariaksi)
**Unimate** oli ensimmäinen teollisuusrobotti. Se otettiin käyttöön vuonna 1961 General Motorsin Inland Fisher Guide plant-tehtaalla New Jerseyn osavaltion Ewing townshipissä.

Historia
--------

George Devol (1912–2011) oli 1950-luvun alusta alkanut selvittää yleiskäyttöistä, tietokoneohjattua manipulaattoria tietokoneiden magneettinauhakelojen käsittelyyn ja kirjoitti tästä vuonna 1954 patenttihakemuksen. Sen kuvaus kattoi myös teollisuusrobotin toiminnan. Devolille myönnettiin patentti 1961. Laitteen kehityskustannus oli suuri ja Devol sai rahoittajaksi yrityksen nimeltä Consolidated Diesel Electronic (Condec). Unimation Incorporated aloitti Condecin osana. Johtajaksi Unimationille palkattiin Joseph Engelberger (s. 1925).

Ensimmäisen robotin General Motorsille myi Devol itse. Robotin tehtävänä oli palvella painevalukonetta. Unimate 1900 -mallinen robotti nosti punahehkuisia autonosia, käytti osat jäähdytysnesteessä ja siirsi ne sitten kuljettimelle. Työntekijät eivät vastustaneet automaatiota, koska olivat varmoja koneen epäonnistumisesta. Toisaalta robotin työtehtävä oli myös likainen, yksitoikkoinen ja vaarallinen.

Robottia esiteltiin ensimmäisen kerran julkisesti vuonna 1961 Chicagon messuilla, jossa robotilla koottiin kirjaimista yksinkertaisia lauseita. Engelberger pääsi vuonna 1966 esittelemään robotin ohjelmoitavuutta Johnny Carsonin isännöimässä *The Tonight Show’ssa*, jossa robotti muun muassa kaatoi olutta, löi golfpalloa ja johti orkesteria.

Tekniikka
---------

Unimate-robottia voidaan kuvata nivelöidyksi käsivarreksi, jonka liikkeitä ohjasi rumpumuistiin tallennetut komennot. Käsivarsi pystyi kääntymään jalustallaan, keinumaan keskivartalosta ja pidentämään kättään työntämällä liukutankoa ulospäin. Ranne pystyi kiertymään vaaka-akselin ympäri ja ranteeseen oli kiinnitetty työkalupihti. Ohjelmoitavia akseleita oli siis neljä ja työkalu. Robotti oli sähkökäyttöinen, koska tuolloin hydrauliikkaa ei saatu toimimaan luotettavasti. Robotin kehittäjät joutuivat mekaniikan lisäksi kehittämään myös sopivaa tietokonetta ohjaukseen.

Lähteet
-------

* Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa*. Suom. Veli-Pekka Ketola (alkuteos *50 Machines that Changed the Course of History* Quid Publishing, 2012). Moreeni, 2013. ISBN 978-952-254-160-4.

### Viitteet

1. 1 2  Chaline 2013, s. 171.
2. 1 2  Chaline 2013, s. 171–173.

Aiheesta muualla
----------------

* Unimate Robots (Arkistoitu – Internet Archive)
* Electronic robot 'Unimate' works in a building in Connecticut, United States.