recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Esa Kalevi Rannila** (s. 19. joulukuuta 1954 Vimpeli) on suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Esa Rannila syntyi toimitusjohtaja Paavo Rannilan ja Marjatta Mäkisen perheeseen. Hämn kävi keskikoulun Vimpelin yhteiskoulussa. Rannila oli Paavo Rannila Oy:n, sittemmin Paavo Rannila Steel Oy, osakas 1976–1991, myyntijohtaja 1976–1983 ja markkinointijohtaja 1983–1991 ja toimi yhtiön hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana, sekä Rannila Air Oy:n, vuodesta 1992 E & K Rannila Oy, markkinointijohtaja 1991–1992 ja yhtiön hallituksen jäsen ja puheenjohtaja.Rannila on toiminut myös useiden muiden yhtiöiden osakkaana ja johtoelimissä, kuten K & E Rannila Oy, Rumtec Oy, Rumtec Holding Oy, Ratiocinor Oy, Tikli Group Oy, Harmada Invest Oy ja Vinhalli Oy. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turunen, Harri: Teollisuusneuvos Esa Rannila (1954–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 2.2.2024.
Tämä artikkeli kertoo **kilpasoudusta suomalaisten** näkökulmasta.

Historiaa
---------

Suomen menestynein olympialuokkien soutaja Pertti Karppinen vuonna 1980.
Vanhin edelleen järjestettävä suomalainen soutukilpailu on Turussa pidettävä Aurasoutu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1927.

Suomalaiset ovat saavuttaneet soudussa yhteensä seitsemän olympiamitalia, joista kolme on kultaisia. 1950-luvulla suomalaiset soutivat olympiamitaleja erityisesti neloskilpailuista. Pertti Karppinen sai peräti kolme kultaa vuosien 1976, 1980 ja 1984 olympialaisissa, ja nämä ovat edelleen Suomen ainoat kultamitalit lajista. Karppinen sai myös useita mitaleja MM-kisoista. Kun hän oli lopettanut uransa, suomalainen soutu vietti hiljaiseloa, kunnes 24 vuoden tauon jälkeen Minna Nieminen ja Sanna Stén palauttivat Suomen olympiamitalikantaan hopeamitalilla 2000 metrin kevyen pariairokaksikon kilpailussa Pekingin olympialaisissa 2008 .

Soutu on toiminut myös joidenkin suomalaisten hiihtäjien sivulajina varsinkin 1950- 1960-luvuilla. Muun muassa Jorma Kortelainen ja Väinö Huhtala olivat tunnettuja sekä soudussa että hiihdossa.

Olympialuokkien soutu
---------------------

Suomessa olympiasoutua voi harrastaa kilpailu- ja harrastemielessä noin 10 seurassa eri puolilla maata. Kotimaassa järjestetään vuosittain Suomen mestaruuskilpailuiden lisäksi useita kansallisia kilpailutapahtumia. Suomessa on järjestetty soudun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1995 Tampereella Kaukajärven soutustadionilla.

Suomalaisia olympiakilpaveneluokan kilpaseuroja:

* Espoon Soutajat ry - Esbo Roddare rf (Espoo)
* Helsingin Soutuklubi ry, HSK (Helsinki)
* Hämeenlinnan soutajat ry, HmlS (Turenki)
* Ikaalisten Soutajat ry (Ikaalinen)
* Jämsänjoen Soutuveikot ry, JSV (Jämsänkoski)
* Lappeenrannan soutajat ry, LS (Lappeenranta)
* Nesteen Soutajat ry, NS (Raisio, Porvoo)
* Pargas Roddklubb rf (Parainen)
* Soutuseura SMARK ry (Helsingin soutuseurat Akademiska Roddklubben ja Soutumiehet yhdistivät voimansa, 2010)
* Sunilan Sisu ry, SuSi (Sunila)
* Takon Soutajat ry, TAKO (Tampere)
* Turun Akateemiset Soutajat ry, TAS - Åbo Akademiska Roddare rf, ÅAR (Turku)
* Turun Soutajat ry, TS - Åbo Roddare rf, ÅR (Turku)
* Vuoksen Soutajat ry, VS (Imatra)
* Valkeakosken Vesiveikot ry, VVV (Valkeakoski)

Puuvenesoutu
------------

Suomessa järjestetään maailman suurimmaksi mainostettu soututapahtuma, puuveneillä käytävät Sulkavan Suursoudut. Tapahtuma ollaan järjestetty jo 41 kertaa, ja vuonna 2008 siihen osallistui lähes 8 000 soutajaa. Puuvenesoudussa järjestetään myös SM-kilpailuja, joissa kilpaillaan neljässä eri sarjassa, joiden matkat vaihtelevat kahden ja 58 kilometrin välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Stén ja Nieminen soutivat olympiahopealle! – YLE Urheilu *yle.fi*. Viitattu 17.8.2008.
2. ↑  Olympiasoutu – Suomen Melonta- ja Soutuliitto ry *melontajasoutuliitto.fi*. Viitattu 13.11.2023.
Sonny Stitt
**Sonny Stitt** (2. helmikuuta 1924 Boston, Massachusetts – 22. heinäkuuta 1982 Washington DC) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän oli yksi aktiivisimmista levyttäjistä bopin ja sen jälkeisen kauden aikana. Hän soitti sekä altto- että tenorisaksofonia. Charlie Parkerin tyyli vaikutti häneen vahvasti. Muihin vaikuttajiin kuului Lester Young. 1940-luvun alussa Stitt soitti Tiny Bradshawin yhtyeessä, ja vuonna 1945 hän liittyi Billy Eckstinen big bandiin. Hän teki yhteistyötä Gene Ammonsin, Dexter Gordonin ja myöhemmin Dizzy Gillespien kanssa. Hän julkaisi levytyksiä useiden levy-yhtiöiden kautta muiden muassa Bud Powellin ja J. J. Johnsonin kanssa.

1970-luvun alussa Stitt liittyi The Giants of Jazz -kokoonpanoon, johon kuuluivat Gillespie, Art Blakey, Kai Winding, Thelonious Monk ja Al McKibbon. Stitt kuoli sydänkohtaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  AllMusic: Sonny Stitt


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kerstin Ulrika (Ulli) Ehrnrooth-Forsten** (10. marraskuuta 1906 Helsinki – 28. lokakuuta 2004) oli suomenruotsalainen lastenkirjailija.

Kerstin Ehrnroothin vanhemmat olivat kansanedustaja ja ministeri Leo Ehrnrooth (1877–1951) ja Kerstin Niklander (1886–1953). Hän oli naimisissa vuodesta 1933 Torsten Rudolf Forstenin (s. 1901) kanssa.

Ehrnrooth-Forsten toimi myös taidemaalarina ja kuvittajana. Ehrnrooth-Forsten piti yksityisnäyttelyn Salon Strindbergillä vuonna 1932. Ehrnrooth-Forsten osallistui Suomen Taiteilijain sekä Turun Taideyhdistyksen yhteisnäyttelyihin 1920–1930-luvulla.

Teoksia
-------

* *Resan till Sagolandet och andra berättelser jämte teckningar*. Söderström, Helsingfors 1925.
* *Åter i sagolandet och andra berättelser*. Söderström, Helsingfors 1939.
* *Allt kan hända i sagolandet.* Söderström, Helsingfors 1977.

Lähteet
-------

* *Suomen kirjailijat.*
* *Salon Strindberg: Helsinkiläisen taidegallerian vaiheita.* Valtion taidemuseo / Kuvataiteen keskusarkisto. Nro 10. Helsinki 2004. ISBN 951-53-2662-1
* Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta Kirjav@.

### Viitteet

1. ↑  Kerstin Forstén (Ehrnrooth) (1906–2004). Geni.com.
**Etenevä selkäydinrappeuma** eli **degeneratiivinen myelopatia** (**DM**) on keski-ikäisillä ja vanhoilla koirilla esiintyvä perinnöllinen sairaus, joka saa koiran takaosan halvaantumaan hitaasti. Sairaus puhkeaa aikaisintaan 7−8 vuoden iässä. Koira halvaantuu 6 kuukauden − kolmen vuoden päästä sairauden puhkeamisesta.

Sairauteen ei ole olemassa hoitoa, mutta oireiden etenemistä voidaan hidastaa tukemalla liikuntakyvyn säilymistä fysioterapialla.

Oireet
------

Alussa koira oireilee heijasteiden hidastumisella ja heikkenemisellä. Tyypillisiä oireita ovat takajalkojen huono liikuntakyky ja asentotunnon menetys. Hallitsemattomat takajalkojen liikkeet ja heikkous pahenevat taudin edetessä. Sairaus ei ilmeisesti ole kivulias.

Syy
---

Hermostorappeuman aiheuttaja on elimistön puolustusjärjestelmän vääränlainen reaktio, joka tuhoaa selkäytimen hermokudosta ja vaikeuttaa siten impulssien kulkua.

Toteaminen
----------

Sairastumisalttiuden voi todeta geenitestillä, mutta kaikki geeneiltään sairaat koirat eivät sairastu. Myös pelkästään oireiden perusteella tehty diagnoosi saattaa olla epävarma. Yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa oireiden perusteella diagnosoiduista koirista vain kahdella kolmasosalla oli sairaus geenitestin perusteella. Väärien selkäydinrappeumadiagnoosien aiheuttajiksi epäiltiin muun muassa välilevytyriä, kasvaimia, tulehduksia, vammoja tai halvauskohtauksia.

Etenevää selkäydinrappeumaa erehdytään usein luulemaan ikääntymisen aiheuttamaksi nivelrikoksi tai muuksi vanhuuden vaivaksi.

Perinnöllisyys
--------------

Etenevä selkäydinrappeuma on autosomeissa ilmenevä, peittyvästi periytyvä sairaus. Kaikki perimätyypiltään sairastumisalttiit eivät sairastu, mikä voi tarkoittaa, että sairautta aiheuttaa useampi geeni tai että sairastumisalttiit koirat eivät elä tarpeeksi vanhaksi, että ehtisivät oireilla. Geenitesteillä tutkitaan yhden emäsparin muutosta, mutta muistakin kohdista koiran perimää on löydetty heikompi yhteys sairauteen.

Etenevä selkäydinrappeuma on tyypillisesti suurten koirarotujen sairaus. Eläinlääkärien lausuntojen mukaan sairautta tavataan keskimääräistä useammin collieilla ja saksanpaimenkoirilla.

Suomenlapinkoirista noin neljäsosa on geenitestitulosten perusteella sairauden kantajia. Laskennallisesti sairastumisalttiita on rodusta 1−2 %. DM:ää havaittiin suomenlapinkoirilla ensin Yhdysvalloissa ja Australiassa. Vuoden 2014 tienoilla myös Suomessa alettiin geenitestata koiria. Vasta vuosien mittaan selviää, kuinka suuri osuus sairastumisalttiista koirista sairastuu, kun geenitestatut koirat ikääntyvät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Degeneratiivinen Myelopatia (päivitetty 22.4.2017) - Puskis *www.lappalaiskoirat.fi*. Lappalaiskoirat ry:n jalostustoimikunta. Viitattu 28.6.2017. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4 5 6  Saksanpaimenkoiraliitto ry: Saksanpaimenkoiran jalostuksen tavoiteohjelma 2014–2018 (s. 24-25 (PDF:n sivut 25-26))  30.6.2013. Suomen Kennelliitto. Viitattu 28.6.2017.
3. 1 2 3  Collikka - Collieiden terveystietokanta *collikka.collieyhdistys.fi*. Suomen Collieyhdistys ry. Viitattu 28.6.2017.
**Svenska Journalen** (lyh. **SvJ**) on ruotsalainen vuonna 1925 perustettu kristillinen aikakauslehti. Nykyisin lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa ja toimii Läkarmissionen-järjestön tiedotuslehtenä. Lehti sisältää positiivisia juttuja järjestön työstä ja lahjoitusten käytöstä.

Historia
--------

*Svenska Journalen* perustetitin vuonna 1925 kristilliseksi lehdeksi. Vuonna 1953 kustantaja Harry Lindquist osti lehden ja yhdisti sen 1930-luvulta lähtien julkaisemaansa *Hemmet och Familjen*-lehteen. Lindquistin kaudella lehden linja profiloitui positiivisen ajatteluun perustuviin saarnoihin, jonka mallina oli amerikkalainen uskonto ja elämänfilosofia.

SvJ on toiminut varainhankintakanavana Läkarmissionenin lääkintälähetys- ja avustustyölle. Artikkeleissa on kuvattu järjestön tukemia lähetyshankkeita, ajankohtaisia raportteja, haastatteluja ja viikottaisia tapahtumia. Lehden yhteydessä on julkaistu myös nuoriso- ja musiikkiliitettä. Lehti on järjestänyt myös *ystäväviikkoa* ja jakanut stipendejä. 1980-luvulla lehden painosmäärä oli 58 000 kappaletta ja tilaajia oli noin 35 000. Lehti on tehnyt yhteistyötä myös Lindquistin HL-säätiön kanssa.

Päätoimittajat
--------------

* 1925–1952: Nils Ekberg
* 1952–1979: Harry Lindquist
* 1979–1981: Ivar Lundgren
* 1982–1983: Dan Olofsson
* 1984–1986: Berndt Sehlstedt
* 1986–1991: Ivar Lundgren
* 1991–2002: Conny Sjöberg
* 2002–2007: Daniel Grahn
* 2007–2010: Elisabeth Sandlund

Lähteet
-------

1. ↑  Svenska Journalen *Läkarmissionen*. Viitattu 6.2.2024. (ruotsiksi)
2. 1 2  Nilsson, Fred: *Parakyrkligt*, s. 133–134. Om business och bön i Sverige. Verbum, 1988. ISBN 91-526-1539-1. (ruotsiksi)
**Harald Majewski** (17. huhtikuuta 1886 Tallinna – 4. helmikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja toimitusjohtaja.

Harald Majewski muutti jo nurena Turkuun ja pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1906. Hän opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa ja suoritti siellä insinööritutkinnon.

Majewski oli aluksi Itä-Suomen Graniitti Oy:n palveluksessa ja vuonna 1912 hän toiseksi insinööriksi Oy Granitin Pietarin-konttoriin. Majewski oli P. E. Svinhufvudin venäjänkielen tulkkina tämän karkotusmatkalla Siperiassa. Suomeen palattuaan Majewski johti Oy Granitin suorittamia linnoitustöitä Russarössä ja vuonna 1917 hänestä tuli Oy Granitin Pietarin konttorin päällikkö. 

Vuonna 1918 Majewski oli Suojärven rautatierakennustyömaalla ja vuonna 1919 hän oli mukana hävittämässä venäläisten ensimmäisen maailmansodan aikana Ahvenanmaalle rakentamia linnoituksia. Majewski oli sitten jälleen Oy. Granitin palveluksessa johtaen useiden rannikkolinnoitusten rakentamista Itä-Suomen alueella. Hän teki sen jälkeen useamman vuoden kestäneen opintomatkan Australiaan ja palattuaan sieltä Suomeen hän meni 1929 Yleisen Rakennus-Osakeyhtiön palvelukseen. Vuonna 1932 Majewski oli mukana perustamassa Rakennusosakeyhtiö Cyklopia ja oli yhtiön toimitusjohtajana kuolemaansa saakka. Cyklop rakensi muun muassa vuonna 1933 Kaivopuistoon valmistuneen Viron lähetystötalon ja sittemmin Virossa Piritan, Käreveren ja Luunjan sillat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuolleita, Aamulehti, 07.02.1939, nro 36, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 07.02.1939, nro 36, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Kuolleita, Helsingin Sanomat, 07.02.1939, nro 36, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3 4  Harald Majewski död, Åbo Underrättelser, 05.02.1939, nro 34, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Pekka Linnainen 2.12.2018 : Viron lähetystötalon varastetut vuodet 1940–1994
**Hovioikeuden presidentti** on hovioikeuden päällikkötuomari.

Hovioikeuden presidentti johtaa hovioikeuden toimintaa ja tässä tarkoituksessa muun muassa huolehtii hovioikeuden tulostavoitteiden toteutumisesta, valvoo oikeusperiaatteiden soveltamisen ja laintulkinnan yhdenmukaisuutta hovioikeuden ratkaisuissa, määrää hovioikeuden lainkäyttöhenkilökunnan osastojaosta sekä huolehtii siitä, että hovioikeus asianmukaisesti valvoo alaisiaan tuomioistuimia.

Hovioikeuden presidentti toimii hovioikeuden täysistunnon puheenjohtajana. Lisäksi hän osallistuu ratkaisutoimintaan toimimalla hovioikeuden osaston istunnon puheenjohtajana siinä määrin kuin hänen muut tehtävänsä sen sallivat.

Suomen hovioikeuksien presidentteinä toimivat Asko Välimaa (Helsingin hovioikeus), Pekka Määttä (Turun hovioikeus), Sakari Laukkanen (Vaasan hovioikeus), Antti Savela (Itä-Suomen hovioikeus) sekä Jyrki Kiviniemi (Rovaniemen hovioikeus).

Vanhoissa Turun ja Viipurin hovioikeuksissa oli aiemmin myös varapresidentti.*selvennä*

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin hovioikeuden presidentiksi Asko Välimaa *sttinfo.fi*.  2.10.2020. Viitattu 10.12.2020.
2. ↑  Turun hovioikeuden presidentiksi Pekka Määttä *STT Info*.  8.7.2022. Viitattu 2.2.2024.
3. ↑  Vaasan hovioikeuden presidentiksi Sakari Laukkanen *Oikeus.fi*.  16.2.2023. Viitattu 2.2.2024.
4. ↑  Oulun käräjäoikeuden laamanni Antti Savela nimitettiin Itä-Suomen hovioikeuden presidentiksi - "Päällikkötehtävään ei pidä jumiutua liian pitkäksi aikaa", hän kommentoi. *Kaleva.fi*.  13.11.2020. Viitattu 10.12.2020.
5. ↑  Rovaniemen hovioikeudessa aloitti uusi presidentti *Yle Uutiset*.  1.8.2022. Viitattu 2.2.2024.
Global Gaming on ruotsalainen rahapeliyhtiö, joka tarjoaa useita erilaisia nettipelituotteita, mukaanlukien nettipokeri, pöytäpelit sekä live-kasinopelit useille kansainvälisille markkinoille.

Global Gamingin päätoimisto sijaitsee Malmössä, Ruotsissa, ja heillä on toimisto myös Maltalla ja Tallinnassa. Yritys käy kauppaa Nasdaq First North Premier -listalla Tukholman pörssissä nimellä Global Gaming 555 AB.

Global Gaming perustettiin vuonna 2009.

Lisenssit
---------

Global Gaming operoi lisenssi No. 1668/JAZ alla, joka on myönnetty sen tytäryhtiölle ELEC GAMES N.V. Curacao eGamingin toimesta, joka on valtuutettu ja säännelty Curacaon hallituksen toimesta.

Lokakuussa 2017 Global Gaming tiedotti, että he tulevat julkaisemaan IPO:n myöhemmin saman kuukauden aikana tarkoituksenaan tukea heidän B2C-tuotteidensa jatkuvaa kasvua.

Heinäkuussa 2018 Global Gamingille myönnettiin lisenssi Viron säännellyillä markkinoilla operoimiseen. EMTA (Estonian Tax and Customs Board) myönsi Global Gamingin tytäryhtiölle Safe Ent Ltd:lle lisenssin Ninja Casinolle sen jälkeen, kun he antoivat hyväksyntänsä yrityksen PayNPlay-palvelulle.

Brändit
-------

Global Gaming 555 AB omistaa ja operoi useita nettisivustoja tytäryhtiöidensä kautta Ruotsissa, Maltalla ja Virossa. Yrityksen päätuotteet ovat:

### Ninja Casino

Ninja Casino julkaistiin vuonna 2016 ja se on Global Gamingin johtava brändi. 

### SpelLandet

SpelLandet julkaistiin huhtikuussa 2018 ja se on Global Gamingin uusin brändi. SpelLandet käyttää samaa PayNPlay-teknologiaa kuin Ninja Casino.

### Viking Slots

Viking Slots on nettikasino, joka on suunnattu suomalaisille, ruotsalaisille, norjalaisille ja englantilaisille asiakkaille.

Viking Slotsin pelejä operoi Aspire Global International LTD.

Palkinnot
---------

1. 2017 - eGaming Review (EGR) Nordic Awards: In-house innovation
2. 2017 - eGaming Review (EGR) Operator, Marketing & Innovation Awards: Innovative start-up
3. 2018 - (Ehdolla) eGaming Review (EGR) Nordic Awards: Casino Operator, Marketing Campaign and Nordics Operator

Sponsorit
---------

Kesäkuussa 2018 Global Gaming ilmoitti sponsorointisopimuksestaan Formula 1 -kuljettaja Mika Salon kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Global Gaming 555 Osake
2. ↑  Curacao eGaming lisenssi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Global Gaming IPO
4. ↑  Global Gamingille myönnettiin lisenssi Viron säännellyillä markkinoilla operoimiseen
5. ↑  In-house Innovation Award 2017 (EGR)
6. ↑  Operator, Marketing & Innovation Awards (EGR)
7. ↑  Nordic Award Ehdolla: Casino Operator, Marketing Campaign, Noridc Operator
8. ↑  Mika Salo ja Ninja Casino (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑  Mika Salo – Tutustu uusimpaan Ninjaamme (Arkistoitu – Internet Archive)
**Neuralink** on yhdysvaltalainen neuroteknologiayritys, jonka tavoitteena on kehittää ihmisen ja tietokoneen yhdistävää aivokäyttöliittymää. Yritys pyrkii tavoitteeseen erilaisten välivaiheiden kautta. Yrityksen tavoitteena on alkuvaiheessa kehittää laitteita vaikeiden aivovammojen hoitoon ja myöhemmin laitteita, joiden avulla käyttäjät voisivat hallita tietokonetta tai mobiililaitteita.

Historia
--------

Neuralinkin perustivat heinäkuussa 2016 Elon Musk, Max Hodak ja Paul Merolla. Ensimmäisen kerran yrityksestä uutisoitiin maaliskuussa 2017.

Elokuussa 2020 esiteltiin ensimmäistä Neuralink-laitetta "the Link". Kolikon kokoisesta laitteesta lähtee 1024 säiettä, joilla laite "neulotaan" aivokuoreen. Laitteen asennukseen tarvitaan robotti.

Huhtikuussa 2021 Neuralink piti esityksen, jossa apina pelasi Pong-peliä käyttäen Neuralink-implanttia. Jotkin tutkijat nostivat esiin, että idea ei ollut uusi, mutta Neuralinkin esitys osoitti teknologista kehitystä erityisesti langattomuuteen ja elektrodien määrään liittyen. Esitys herätti keskustelua koe-eläinten kohtelusta ja biometrisen tiedon keräämisen eettisyydestä.

Vuonna 2022 ensimmäisiksi päätavoitteiksi kerrottiin näkökyvyn palauttaminen sokealle ja liikuntakyvyn palauttaminen lähes neliraajahalvaantuneelle. Vuonna 2022 Neuralink odotti lupaa ihmiskokeisiin Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirastolta. Toukokuussa 2023 yhtiö kertoi saaneensa luvan ihmiskokeisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rolfe Winkler: Elon Musk Launches Neuralink to Connect Brains With Computers *Wall Street Journal*.  27.3.2017. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Rob Copeland: Elon Musk’s Inner Circle Rocked by Fight Over His $230 Billion Fortune *Wall Street Journal*.  16.7.2022. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Karen Hao: The messy, secretive reality behind OpenAI’s bid to save the world *MIT Technology Review*.  17.2.2020. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3  Play Studio: Approach *Neuralink*. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
5. 1 2  Matti Robinson: Elon Musk esitteli toimivaa Neuralink-laitetta Gertrude-sian aivoissa, tavoitteena StarCraftin pelaaminen ilman käsiä *AfterDawn*. Viitattu 1.12.2022.
6. 1 2 3  Neuralink’s Monkey Experiment Raises Questions From Scientists and Tech Ethicist *Observer*.  13.4.2021. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
7. 1 2  Rachael Levy, Rachael Levy: Elon Musk expects Neuralink's brain chip to begin human trials in 6 months *Reuters*.  1.12.2022. Viitattu 1.12.2022. (englanniksi)
8. ↑  Neuralink: Elon Musk's brain chip firm wins US approval for human study *BBC News*.  26.5.2023. Viitattu 29.5.2023. (englanniksi)
**Kansainvälinen suomalais-ugrilaisten opiskelijoiden konferenssi** (engl. *International Finno-Ugric Students’ Conference*, lyh. **IFUSCO**) on vuosittainen kansainvälinen konferenssi, joka on tarkoitettu suomalais-ugrilaisista eli uralilaisista kielistä ja kansoista kiinnostuneille opiskelijoille. Opiskelijat toimivat vuosittain itse konferenssien järjestäjinä. IFUSCO:a on järjestetty vuodesta 1984 saakka vuosittain eri paikkakunnilla. IFUSCO kokoaa yhteen eri aineiden opiskelijoita esimerkiksi kielitieteen, etnografian, historian, kirjallisuuden, kääntämisen ja monen muun tieteenalan parista. Esimerkiksi vuoden 2019 Wienin-konferenssissa oli lukuisien esitelmien lisäksi muutamia työpajoja ja monenlaisia kulttuuritapahtumia. Esitelmien ja työpajojen aiheita olivat edellä mainittujen lisäksi uralilaisten kielten puhujayhteisöiden folkloristiikka, opetus ja arkeologia.

Konferenssin tunnus vuodelta 2009, jolloin konferenssi järjestettiin Petroskoissa.
IFUSCO on aina ollut monikielinen konferenssi, jossa on käytetty sekä uralilaisia kieliä että englantia, venäjää ja saksaa. Eräs IFUSCO:n pitkään vaalittu perinne on kolmen kielen sääntö, jonka mukaan jokaisen esitelmän on koostuttava kolmesta kielestä – yhdestä esitelmän tiivistelmässä, toisesta sen monisteissa tai kalvoilla ja kolmannesta itse esitelmän puheessa.

Vuonna 2021 konferenssi järjestettiin Riiassa, vuonna 2022 Prahassa, ja vuonna 2023 se järjestettiin Turussa. Vuonna 2024 tapahtuma on määrä järjestää Budapestissa Eötvös Loránd -yliopistossa.

Katso myös
----------

* Estologia
* Fennistiikka
* Fennougristiikka
* Hungarologia
* Heimoaate
* Kansainvälinen Suomalais-Ugrilainen Kongressi
* Suomalais-ugrilaiset kansat
* Suomalais-ugrilainen kulttuurikongressi
* Suomalais-ugrilainen kulttuuripääkaupunki
* Suomalais-ugrilaisten kansojen maailmankongressi
* Suomensukuinen

Lähteet
-------

1. 1 2  IFUSCO XXXV *ifusco35.univie.ac.at*. Viitattu 11.5.2023.
2. 1 2  UKK | IFUSCO XXXVII *ifusco2022.ff.cuni.cz*. Viitattu 11.5.2023.
3. 1 2 3  IFUSCO XXXVII *ifusco2022.ff.cuni.cz*. Viitattu 11.5.2023.
4. ↑  Tervetuloa virallisille 36. IFUSCOn sivuille! | *ifuscoriga.lu.lv*.  3.1.2020. Viitattu 10.12.2023.
5. ↑  IFUSCO XXXVIII *ifusco2023.info*. Viitattu 11.5.2023.
6. ↑  IFUSCO XXIX [FI - IFUSCO 2024] *IFUSCO XXIX [FI]*. Viitattu 2.2.2024. (englanniksi)
Metsäpalon synnyttämä tulipilvi pyrocumulus.
Pyrocumulus Dodge Cityn lähellä.
**Pyrocumulus** on täsmentävä nimitys tulipalon tai teollisen polttotapahtuman seurauksena syntyvälle, nousevaan ilmavirtaukseen kehittyneelle kumpupilvelle (lat. *Cumulus (Cu)*).

Metsä- tai ruohikkopalojen, petrokemiallisen teollisuuden liekityksen ja muun teollisuuspolton ohella nousevan ilmavirtauksen synnyttävä palotapahtuma voi aiheutua tulivuorenpurkauksesta.

Pyrocumulus on monesti harmahtava tai ruskea, koska siinä on muitakin aineita kuin vesipisaroita, muun muassa tuhkaa tai savihiukkasia. Pilvi on tavallisesti voimakkaan pyörteinen, koska sen tuottanut lämmittävä voima on hyvin suuri, monesti suurempi kuin tavallisiin kumpupilviin liittyvä. Suuren nosteen johdosta pilvi pyrkii kasvamaan nopeasti.

Palotapahtuman mukana nousevien epäpuhtauksien johdosta pyrocumuluksen kemiallinen ja fysikaalinen koostumus poikkeaa tavallisen kumpupilven ominaisuuksista, ja turbulenssi pilvessä on voimakasta. Suuressa pyrocumuluksessa voi olla jäätäviä alueita ja ukkosen synnylle välttämättömiä rakeita. Nimenomaan tulivuorenpurkauksiin liittyvä pyrocumulus salamoi herkästi.*lähde?* Pyrocumulus voi kasvaa kuuro- ja ukkospilveksi, cumulonimbukseksi.

Tulimyrsky: tulet (1) nostattavat kuumaa ilmaa (2) ja tilalle virtaa uutta ilmaa (3) myrskyn voimakkuudella. (A) **Pyrocumulonimbus**.

Lähteet
-------

1. ↑  Pyrocumulus American Meteorological Society, ametsoc.org/. Viitattu 8.7.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyrocumulus** Wikimedia Commonsissa
**Luokittelujärjestelmä** on vakiintunut tai vakituiseksi ehdotettu säännöstö, jolla sen piiriin kuuluvia asioita luokitellaan. Varhaiset luokitukset olivat luonteeltaan yhteenvetoja klassisissa filosofisissa teoksissa esitetyistä jäsennyksistä, eivät itsenäisiä tuotoksia. Italialaisen Angelo Polizianon vuonna 1491 julkaistua Panepistemon-teosta pidetään ensimmäisenä varsinaisena tieteiden järjestelmän esityksenä.

Mihin käytetään
---------------

Luokittelujärjestelmiä käytetään tiedon tai tietämyksen jäsentämiseen ja tietyn objektin sisällönkuvailuun. Usein luokittelut ovat hierarkkisia, kuten kirjastoluokittelut ja biologinen luokittelu. Kokoelmissa luokittelun avulla voidaan ryhmitellä samaan aihepiiriin kuuluvat objektit yhteen esimerkiksi hyllyyn tai muuhun säilytyspaikkaan. Hyllyluokitus on suppea ja luokiteltavien kohteiden fyysisyyden rajoittama näkökulma verrattuna aiheiden luokitukseen.

Asiasanastoja käytetään tiedon kuvaamisessa luokituskaavan rinnalla. Kun valitut asiasanat järjestetään hierarkkisesti muodostuu sanastosta tesaurus. Tesauruksissa voi ylimmällä tasolla olla kuitenkin tuhansia asiasanoja, joten niitä ei voi käyttää apuna objektien ryhmittelyssä luokkiin.*lähde?*

Esimerkkejä
-----------

Biologista luokittelua tutkivia tieteenaloja ovat systematiikka, joka tutkii luokittelun teoriaa ja menetelmiä ja taksonomia, joka tutkii lajien ryhmittelyä käytännössä.

Lähteet
-------

* Meriläinen, Outi: *Perustiedot kirjastoluokitusten ymmärtämiseksi*. Helsinki: Kirjastopalvelu, 1984. ISBN 951-692-113-2.

### Viitteet

1. ↑  Meriläinen 1984, 23
2. ↑  Meriläinen 1984, 24-25

Katso myös
----------

* Luettelo erilaisista Wikipediassa esitetyistä luokitteluista ja luokittelujärjestelmistä - ryhmiteltynä YKL:n luokkiin.
Schlossbrücke vuonna 2005. Taustalla vasemmalla Zeughaus.
Yksi sillalla olevista marmoripatsaista, *Nike kantaa kaatuneen soturin Olympokselle* (August Wredow).
**Schlossbrücke** (*Schloßbrücke*; suom. *Linnasilta*) on Berliinin tunnetuimpia siltoja. Se on yksi Spreejoen ylittävistä ja Spreeinselin saaren mantereeseen yhdistävistä silloista kaupungin historiallisessa keskustassa. Silta kulkee Unter den Linden -puistokadun ja Lustgartenin aukion välissä. Se on saanut nimensä Berliinin kaupunkilinnan mukaan. Kyseessä on kolmiaukkoinen holvisilta.

Paikalla kulki aikanaan vaatimaton puusilta, joka tunnettiin nimellä *Hunderbrücke* ("Koirasilta"), sillä Brandenburgin vaaliruhtinaat kulkivat sen yli metsästyskoiriensa kanssa lähtiessään linnastaan Tiergarteniin metsästämään. Nykyinen silta rakennettiin vuosina 1821–1824 arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin vuonna 1819 laatimien suunnitelmien pohjalta. Silta loi Unter den Lindenin edustavien rakennusten ketjulle näyttävän päätepisteen ja yhdisti puistokadun kaupunkilinnan alueeseen. Schinkel suunnitteli samoihin aikoihin myös uusia rakennuksia Unter den Lindenin varrelle, kuten Neue Wachen. Silta oli alkujaan avattava läppäsilta laivaliikenteen vuoksi.

Schlossbrücken kaiteet on koristeltu Schinkelin suunnittelemilla veistoksilla, jotka esittävät erilaisia merieläimiä. Pylväissä on Friedrich Wilhelm Wolffin kotkia esittäviä medaljonkeja. Schinkel suunnitteli sillan koristeeksi kuparisia patsaita, joiden oli tarkoitus esittää sotilaita. Niitä ei taloudellisista syistä voitu toteuttaa hänen eläessään. Vuosina 1842–1857 kuvanveistäjien Johann Gottfried Schadowin ja Christian Daniel Rauchin oppilaat valmistivat kahdeksan patsasta Schinkelin suunnitelmien pohjalta Carraran marmorista, ja ne sijoitettiin sillalle. Patsaat esittävät voitonjumalatar Nikeä sekä Pallas Athenea johdattamassa nuoria sotilaita vaikeuksien kautta voittoon. Berliiniläiset ovat antaneet Schlossbrückelle lempinimen "nukkesilta".

Patsaat evakuoitiin toisen maailmansodan aikana, ja sodan jälkeen ne jäivät Länsi-Saksan puolelle. Ne kuitenkin palautettiin Itä-Saksaan vuonna 1981 Saksojen välisen vaihtosopimuksen nojalla Schinkelin syntymän 200-vuotisjuhlan kunniaksi. Patsaat palasivat sillalle vuosina 1983–1984.

DDR:n aikana sillan nimi oli *Marx-Engels-Brücke*, mutta se sai vanhan nimensä takaisin vuonna 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 87. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
2. 1 2  Schlossbrücke (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin. Viitattu 26.7.2014.
3. ↑  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 44, 61. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Schlossbrücke** Wikimedia Commonsissa
Giovanni Meoni
**Giovanni Meoni** on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.

Meoni opiskeli pianonsoittoa ja laulamista. Hän tulkitsi alun perin Vincenzo Bellinin ja Gaetano Donizettin bel canto -ohjelmistoa, mutta eteni Giuseppe Verdin oopperoiden suuriin rooleihin. Näyttämödebyyttinsä Meoni teki Marcellon roolissa Giacomo Puccinin oopperassa *La bohème* Rietin Teatro Flavio Vespasianossa. Hän saavutti sekä kansallista että kansainvälistä kilpailumenestystä.

Meoni on tehnyt esiintymisiä muun muassa Metropolitan-oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Zürichin oopperassa, Bolšoi-teatterissa ja Gran Teatre del Liceussa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Riccardo Muti, Zubin Mehta, Myung-whun Chung, Gary Bertini, Daniele Gatti, Daniel Oren, Gianluigi Gelmetti, Alain Lombard, Pinchas Steinberg, Nello Santi, Donato Renzetti ja Renato Palumbo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giovanni Meoni PrimaFila artists


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
"'**Round Midnight**" on Thelonious Monkin kirjoittama jazzstandardi vuodelta 1944. Jazzartistit Cootie Williams, Dizzy Gillespie, Art Pepper ja Miles Davis ovat sittemmin koristelleet kappaletta omilla muutoksillaan, ja Bernie Hanighen on kirjoittanut siihen sanat. Sekä Williams että Hanighen on merkitty Monkin lisäksi kappaleen tekijöiksi.

Historia
--------

Monkin uskotaan alun perin säveltäneen kappaleen vuonna 1940 tai 1941. Harry Colombyn mukaan Monk on kuitenkin saattanut kirjoittaa varhaisen version jo vuonna 1936 (ollessaan 19-vuotias) nimellä "Grand Finale". "'Round Midnight" on kaikista useimmin levytetty jazzmuusikon säveltämä jazzstandardi. Allmusic-sivustolla se esiintyy yli tuhannella albumilla. Kappaletta kutsutaan myös joskus lisänimellä "'Round About Midnight", jota nimeä Miles Davis käytti Columbia Recordsille tekemälleen albumille *Round About Midnight* (1957). Albumi sisälsi Dizzy Gillespien tulkintaan perustuvan coverin "'Round Midnightista". Vuonna 1961 Ella Fitzgerald nauhoitti oman versionsa kappaleesta albumilleen *Clap Hands, Here Comes Charlie!*.

Lähteet
-------

* Gourse, Leslie: *Straight, No Chaser: The Life and Genius of Thelonious Monk*. Schirmer Books, 1998. ISBN 0-8256-7229-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Wilson, Jeremy: 'Round Midnight *JazzStandards.com*. Viitattu 16.12.2009.
**Giuffria** oli yhdysvaltalainen hard rock -yhtye. Yhtyeen nimi tulee perustajan, kosketinsoittaja Gregg Giuffrian sukunimestä. Giuffria oli yksi melodisen rockin sanansaattajia 1980-luvulla.

Historia
--------

Giuffrian perusti vuonna 1983 kosketinsoittaja Gregg Giuffria, joka oli juuri jättänyt Angel-yhtyeen. Hän keräsi ympärilleen kokoonpanon, joka koostui laulaja David Glen Eisleysta, kitaristi Craig Coldysta, basisti Chuck Wrightista ja rumpali Tom Quintonista. Ennen debyyttialbumin julkaisua Quinton erotettiin yhtyeestä ja hänet korvasi Alan Krigger. Giuffria teki levytyssopimuksen MCA Recordsin kanssa vuonna 1984, ja debyyttialbumi *Giuffria* julkaistiin samana vuonna. Albumi nousi Yhdysvalloissa 26. sijalle albumilistalla. Single "Call to the Heart" teki yhtyeestä entistä kuuluisamman noustessaan korkealle sijalle singlelistalla. Yhtye avasi Deep Purplen Yhdysvaltain-kiertueen konsertit. Deep Purplen kitaristi Ritchie Blackmore kohteli Giuffriaa huonosti lyhentäen yhtyeen soittamisaikaa 45 minuutista 25 minuuttiin ja kieltäen heitä muun muassa soittamasta kitarasooloja. Yhtye nautti kuitenkin suosiota ja sai hyvää palautetta musiikkipiireissä.

Giuffrian toinen studioalbumi *Silk and Steel* julkaistiin vuonna 1986 eri kokoonpanolla: Uusi kitaristi Lanny Cordola oli korvannut Coldyn, joka oli liittynyt Dion riveihin. Wright oli jättänyt Giuffrian liittyäkseen Quiet Riotiin pysyväksi jäseneksi. Hänet korvasi ensin Rick Bozzo ja sitten David Sikes, joka soitti *Silk and Steelillä*. Albumi menestyi huonommin kuin *Giuffria*. Vuonna 1987 Giuffria nauhoitti demoja kolmatta albumia varten kokoonpanoon palanneen Wrightin kanssa, mutta yhtye hajosi pian tämän jälkeen. Giuffrian hajottua Gregg Giuffria muodosti House of Lords -yhtyeen.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Giuffria* (1984)
* *Silk and Steel* (1986)

### Singlet

* *Call to the Heart* (1984)
* *Do Me Right* (1984)
* *Lonely in Love* (1985)
* *I Must Be Dreaming* (1986)
* *Love You Forever* (1986)

Lähteet
-------

1. ↑  Giuffrian historia

Aiheesta muualla
----------------

* AllMusic - Giuffria
**Apilaperhe** on perhemuoto, jossa lapsi tai lapset ovat eri perheyksikköjen yhteisiä lapsia. Apilaperhe on yksi sateenkaariperheen muodoista, ja se tunnetaan myös terminä *kumppanuusvanhemmuus.*

Apilaperhe on perhe, joka muodostuu kahdesta perheestä, joilla on yhteisiä lapsia. Apilaperhe voi olla niin kutsuttu kolmiapilaperhe, jossa on kolme vanhempaa – esimerkiksi naispari ja yksi mies. Neliapilaperheessä on puolestaan neljä vanhempaa, esimerkiksi naispari ja miespari. Apilaperheessä voi olla myös vain kaksi vanhempaa, esimerkiksi yhteisen lapsen hankkineet ystävykset. Apilaperheessä kaikki vanhemmat ovat lapsen tai lasten sosiaalisia vanhempia, mutta lainsäädännön puitteista johtuen vain maksimissaan kaksi heistä voi olla juridisesti vanhempia. Sana *apila* viittaa apilan lehtiin ja siihen, että perheen vanhemmuus jaetaan niin kuin apilassa on lehtiä.

Katso myös
----------

* Lapsi tuntemattoman kanssa

Lähteet
-------

1. ↑  Sanasto *Monimuotoiset perheet*. Viitattu 30.6.2021.
2. ↑  Vanhemmuuskumppanuus *Sateenkaariperheet ry*. Viitattu 30.6.2021.
3. ↑  Sateenkaarisanasto suomeksi Seta ry:n verkkosivuilla *seta.fi*.  8.8.2018. Viitattu 30.6.2021.
4. ↑  Neliapilaperheessä vietetään tuplaisänpäivää – Siirillä on kaksi isää Hollannissa ja kaksi äitiä Suomessa *Yle Uutiset*. Viitattu 30.6.2021.
**Passing** eli "mennä läpi" on tilanne, jossa transihminen oletetaan sukupuolensa edustajaksi ilman että hänen tunnistetaan olevan trans.

Arkisissa tilanteissa ihminen yleensä määrittelee toisten sukupuolen ensisijaisesti näköhavaintojensa perusteella. Niin kutsuttu läpi meneminen tarkoittaakin esimerkiksi sitä, kun transtaustainen mies nähdään cismiehenä. Monelle transihmiselle "läpi meneminen" on tärkeää. Kaikki eivät sitä kuitenkaan tavoittele, eikä passing ole vaatimus millekkään sukupuolelle. Transihmisiin kohdistuvan syrjinnän sekä viharikosten vuoksi cisihmisestä "läpi meneminen" voi kuitenkin esimerkiksi toimia suojana transfobialta.

Läpi menemisen konseptia on kritisoitu binääristen sukupuolten normatiivisuudesta, sekä ajatuksesta, että transihmisten tulisi piilottaa transtaustansa.

Katso myös
----------

* Vähemmistöstressi
* Kaapista ulos tuleminen

Lähteet
-------

1. ↑  Opas sateenkaarisanastoon *Kehrääjä*.  4.12.2020. Viitattu 29.6.2021.
2. ↑  *Dikotomisesta transsukupuolisuudesta queeriin transgenderiin? Paradigmamuutoksen mahdollisuus lääketieteen tavassa käsitteellistää trans\*kokemusta*, s. 25. Luca Tainio, 2013. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Evan Urquhart: Why Is "Passing" Such a Controversial Subject for Trans People? *Slate Magazine*.  30.3.2017. Viitattu 29.6.2021. (englanniksi)
4. ↑  Anti-transgender hate crimes soared 20 percent in 2019 *NBC News*. Viitattu 29.6.2021. (englanniksi)
5. 1 2  Maria Palmu: *"THREE STRIKES AGAINST YOU" - "Rodun", sukupuolen ja seksuaalisuuden representaatio elokuvassa Paris is Burning*, s. 86-87. Jyväskylän yliopisto, 2017. Teoksen verkkoversio.
**Giv’at Ze’ev** on juutalaissiirtokunta Israelin vuoden 1967 jälkeen miehittämällä Länsirannalla. Siirtokunta on perustettu vuonna 1983 ja vuoden 2018 lopussa sen asukasluku oli 17 922.

Historia
--------

Giv’at Ze’ev sijaitsee lähellä el-Jibin palestiinalaiskylää, jonka tutkijat ovat yhdistäneet Vanhan testamentin Gibeonin (hepreaksi Gi’von) kaupunkiin. Ennen Giv’at Ze’evin siirtokunnan perustamista sen nykyisellä paikalla sijaitsi sittemmin hylätty Jordanian armeijan tukikohta. Israel valtasi Länsirannan Jordanialta kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Israelissa syntyi sodan jälkeen siirtokuntaliike, jonka jäsenet pyrkivät asettumaan miehitetyille alueille. Vuonna 1977 joukko siirtolaisia asettui hylättyyn tukikohtaan Giv’at Ze’eviin, mutta ensimmäiset yritykset asuttaa paikka eivät onnistuneet. Israelin valtio otti paikan haltuunsa vuonna 1981 ja vuonna 1983 paikalle alettiin asuttaa siirtolaisia. Kansainvälisesti Israelin miehitetyille alueille perustamia siirtokuntia pidetään laittomina. Giv’at Ze’ev sai nykyisen nimensä vuonna 2004 ja se nimettiin Betar-liikkeen johtaja Ze’ev Jabotinskyn mukaan.

Israelissa on ollut esillä ehdotus liittää Giv’at Ze’ev ja muut Jerusalemin lähellä sijaitsevat siirtokunnat yhdeksi suureksi kaupungiksi.

Israelin siirtokuntia on usein väitetty laittomiksi, koska Geneven neljännen sopimuksen 49. artiklan 6. pykälän mukaan "valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään". Israel kiistää väitteen, koska se ei ole tehnyt sopimuksen mainitsemia karkotuksia tai siirtoja.

Väestö
------

Giv’at Ze’evin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 17 922.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 7 Fey-Gor*, s. 582, 623. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2  Obstacles to Middle East peace: Borders and settlements *BBC News*. BBC. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Likud minister backs absorbing settlements into Jerusalem *The Times of Israel*. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  Martin Asser: Obstacles to Middle East peace: Borders and settlements *BBC News*. BBC. Viitattu 27.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  Genèven sopimus siviilihenkilöiden suojelemisesta sodan aikana 12 päivältä elokuuta 1949. *Finlex*. Viitattu 5.3.2023.
6. ↑  Israeli Settlements and International Law  30.11.2015. Ministry of Foreign Affairs (Israel). Viitattu 31.10.2023.
7. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 2.10.2019. (englanniksi)
**Themis‑rakennus** on Euroopan unionin tuomioistuimen Luxemburgissa sijaitseva rakennus, joka on osa Oikeuspalatsi-kompleksia. Themis-rakennus on tuomioistuimen oikeuspalatsin kolmas laajennusosa, joka vihittiin käyttöön vuonna 1994. Rakennusta kutsuttiin alunperin C-rakennukseksi, ennen kuin se sain nimen *Themis* vuonna 2022.

Themis-rakennuksessa sijaitsee Unionin yleisen tuomioistuimen suuri istuntosali sekä tuomareiden kabinetteja.

Themis-rakennus muodostaa päätekohdan oikeuspalatsin alapuolelle rakennettujen rakennusten riville. Etelänpuoleinen julkisivu muodostuu puoliympyrän muotoisesta rotundasta, jossa sijaitsee unionin yleisen tuomioistuimen suuren istuntosalin takana oleva neuvottelusali. Tämän rakennuksen julkisivu on tehty graniitista, ja siinä on käytetty lasitettua alumiinirakennetta. Sitä koristaa pylväikkö, joka on tehty roosanvärisestä graniitista.

Rakennus on nimetty Themis-jumalan mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Rakennukset *Euroopan unionin tuomioistuin*. Viitattu 4.2.2024.
2. 1 2 3  Themis-rakennus *Euroopan unionin tuomioistuin*. Viitattu 4.2.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Euroopan unioni Euroopan unionin tuomioistuin |
| --- |
|  |
| Tuomioistuimet | 
* Unionin tuomioistuin
* Unionin yleinen tuomioistuin
* Euroopan unionin virkamiestuomioistuin
* Euroopan ihmisoikeussopimus

 |  |
|  |
| Päätökset | 
* Ennakkoratkaisu
* Bosman-sääntö
* Costa v. ENEL
* Euroopan unionin kilpailuoikeudellinen kanne Microsoftia vastaan
* Van Gend en Loos

 |
|  |
| Rakennukset | 
* Oikeuspalatsi
* Anneau
* Erasmus
* Thomas More
* Themis
* Comenius
* Montesquieu
* Rocca
* Galleria

 |

 |
**Kauppa-Lopo** on Minna Canthin kirjoittama novelli, joka ilmestyi vuonna 1889. Sen päähenkilön on katsottu olevan suomalaisen kirjallisuuden naturalistisin hahmo. Canth halusi viestittää novellillaan, ettei yhteiskunnallisella asemalla ole vaikutusta ihmisen hyvyyteen.

Juoni
-----

Naispuolinen päähenkilö Kauppa-Lopo on ulkoisesti ja tavoiltaan varsin vastenmielinen henkilö: hänen nenänalustansa ja suupielensä ovat limaisia, kasvot turpeat, hiukset takkuiset ja hän nuuskaa sekä juopottelee. Lukija tutustutetaan nimihenkilöön vankilassa, jossa Lopo istuu tuomiotaan julkisesta sunnuntaijuopottelusta. Hän on tavoiltaan ja olemukseltaan huomattavan miesmäinen ja pärjää kohtuullisesti maailmassa, vaikka mies on jäänyt Kuopioon.

Kaikesta groteskiudestaan huolimatta Lopo osoittautuu hyväsydämiseksi ja epäitsekkääksi auttaessaan leskeksi jäänyttä naista loistavilla kaupankäyntitaidoillaan. Lopon hyvyyttä ei silti palkita, vaan häntä vieroksutaan. Kleptomanian vaivaama Lopo päätyy vihdoin vankilaan muutaman vaivaisen lantin tähden, kun taas Loposta hyötynyt, yhteiskunnallisesti moitteeton leskirouva jatkaa rauhassa elämäänsä.

Vastaanotto
-----------

Konservatiivisista mielipiteistään tunnettu kriitikko F. Ahlman kertoi *Uudelle Suomelle* kirjoittamassaan arvostelussa, että hän luuli Lopoa ensin mieheksi. Novelli lähinnä inhotti häntä: "En muista koskaan vielä lukeneeni mistään luonteesta, joka olisi ollut kaikin puolin yhtä haisevan iljettävä kuin tämä kaikenlaiseen riettauteen tahrattu irvikuva naisekseen."

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Haapala, Vesa; Hellström, Inkeri & Kantola, Janna & Kaseva, Tuomas & Korhonen, Riitta & Kärki, Heidi & Maijala, Minna & Mustonen, Harri & Puolitaival, Heleena & Saarikivi, Janne & Salo, Merja & Torkki, Juhana: *Särmä: Suomen kieli ja kirjallisuus*, s. 209–211. 4.–7. painos. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, painettu 2014. ISBN 978-951-1-23436-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Areena - Kauppa-Lopo

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Kauppa-Lopo***
Kuvat ja suuremmat otsikot alkoivat yleistyä *Valvojassa* 1920-luvun puolivälissä. Lehti käytti edelleen fraktuuraa.
**Valvoja** (myös *Walwoja*) oli Michiganin Calumetissa vuosina 1915–1957 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti. Taustaltaan se oli lestadiolainen.

Lestadiolaisten suurseuralaisten perustama *Valvoja* oli kahdesti tai kolmesti viikossa ilmestynyt, poliittiselta linjaltaan republikaaninen uutislehti. Sen toimittajina työskentelivät vuoteen 1931 saakka John Turja ja Into Johannes Teljo. Toimituskuntaan kuuluivat eri aikoina myös Jussi Hinkkanen, Yrjö Sjöblom ja koko 1920-luvun ajan John Gustav Tuira. Vuonna 1931 päätoimittajaksi tuli Reino W. Suojanen, jonka pitkäaikaisena työtoverina oli Emil Arvid Millen (Haikola).

*Valvojan* lukijakunta käsitti lestadiolaisten lisäksi Suomi-synodin ja Kansalliskirkon kannattajia ja se saavutti melko suuren levikin, 9 000 kappaletta vuonna 1921. Lestadiolaisten sisäisten ristiriitojen takia sen kilpailijaksi perustettiin vuonna 1930 uusi lehti *Opas*, mutta *Valvojan* levikki pysyi vielä 1930-luvulla 8 000 kappaleen tasolla. Vuonna 1954 levikki oli enää 2 200, eikä kahden samaan herätysliikkeeseen kuuluvan lehden julkaiseminen samassa kaupungissa ollut enää järkevää. *Valvoja* ja *Opas* yhdistettiin kesällä 1957 *Pohjolan Sanomat* -nimiseksi lehdeksi, jonka toimittajaksi tuli pian Niilo Mikael Lapinoja. Vuonna 1959 *Pohjolan Sanomat* muutettiin *Amerikan Sanomat* -nimiseksi viikkolehdeksi, joka lakkasi kesäkuussa 1960. Samalla päättyi myös Calumetin suomalaisten sanomalehtien historia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Holmio, Armas K. E.: *Michiganin suomalaisten historia*, s. 511–512. Hancock: Michiganin suomalaisten historia-seura, 1967.
2. ↑  Kolehmainen, John Ilmari: Finnish Newspapers and Periodicals in Michigan *genealogia.fi*.  Arkistoitu 21.1.2012. Viitattu 12.12.2015.
3. 1 2  Kolehmainen, John I.: *Sow the Golden Seed*, s. 123. Fitchburg: Raivaaja Publishing Company, 1955. Teoksen verkkoversio.
4. 1 2  Halkola, David T.: "Finnish-Language Newspapers in the United States", *The Finns in North America: A Social Symposium*, s. 84–85. Jalkanen, Ralph J. (ed.). Hancock: Michigan State University Press for Suomi College, 1969.

Aiheesta muualla
----------------

* *Valvoja* digitoituna Kansalliskirjastossa
*Tämä artikkeli käsittelee latinankielistä lentävää lausetta. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Jeesuksen jalanjäljiksi kutsutut jäljet Rooman Domine Quo Vadis -kirkossa.
**Quo vadis, Domine?** (suom. *Minne menet, Herra?*) on latinankielinen lentävä lause. Kysymys on lainaus *Uuden testamentin* apokryfikirjasta *Pietarin teot*. Siinä kerrotaan, että apostoli Pietari lähti uskonveljien neuvosta pakoon Roomasta välttääkseen kristittyjen vainot keisari Neron aikana. Kaupungin ulkopuolella Jeesus tuli häntä vastaan, jolloin Pietari kysyi: "Herra, minne menet?" Jeesus vastasi: "*Eo Romam iterum crucifigi*" eli "menen Roomaan uudelleen ristiinnaulittavaksi". Nämä sanat saivat Pietarin kääntymään takaisin. Hän palasi Roomaan, missä kärsi marttyyrikuoleman.

Jossain vaiheessa tarinaan lisättiin se, että Pietari olisi kohdannut Jeesuksen Via Appialla, joka on Roomasta etelään johtava tie. Aivan sen alussa on "Domine Quo Vadis -kirkkona" tunnettu Pyhän Neitsyt Marian kirkko (*Santa Maria delle Piante*). Uskotaan, että se on rakennettu paikalle, missä Pietari kohtasi Herran. Kirkon lattiassa on marmorilaatta, johon ovat uskomuksen mukaan ikuistuneet Jeesuksen jalanjäljet.

Legendan pohjalta puolalainen kirjailija Henryk Sienkiewicz kirjoitti historiallisen romaaninsa *Quo vadis* (1896).

Lähteet
-------

1. ↑  *The Acts of Peter. Teoksessa: "The Apocryphal New Testament"*, s. luku XXXV. Clarendon Press, 1924. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Chiesa Domine quo vadis *dominequovadis.com*.
**Hilton Worldwide Holdings, Inc.** (aiemmin **Hilton Worldwide** ja **Hilton Hotels Corporation**) on yhdysvaltalainen New Yorkin pörssissä noteerattu holdingyhtiö, joka hallinnoi useita hotelliketjujen ja lomakeskusten tuotemerkkejä ja operoi näiden ketjujen hotelleja useimmiten franchising-periaatteella. Hilton Worldwide on laajentunut Conrad Hiltonin vuonna 1919 perustamasta Hilton-hotelliketjusta ja käsittää nyt 13 hotelliketjua.

Hilton Worldwide -yhtiön pääkonttori sijaitsee Virginian osavaltion Tysons Cornerissa. Vuoden 2016 puolivälissä Hilton Worldwide hallinnoi 4 726 hotelliyksikköä yli sadassa maassa (mukaan lukien timeshare-kohteet), joissa oli yhteensä 775 866 huonetta. Huonemäärällä mitattuna Hilton Worldwide oli vuoden 2014 alussa maailman toiseksi suurin hotelliyhtiö IHG:n jälkeen. Vuonna 2013 Hilton Worldwide luettiin *Forbes*-talouslehden selvityksessä Yhdysvaltojen 36. suurimmaksi perheyritykseksi, mutta saman vuoden lopulla se teki osakeannin listautuakseen pörssiin.

Hilton Worldwidella on hallussaan 13 hotelliketjun tuotemerkit eri markkinasegmenteille. Ne ovat Conrad Hotels & Resorts, Canopy by Hilton, Curio, Hilton Hotels & Resorts, DoubleTree by Hilton, Embassy Suites, Hilton Garden Inn, Hampton Inn, Homewood Suites, Home2 Suites, Hilton Grand Vacations sekä Waldorf Astoria Hotels & Resorts. Tammikuussa 2016 Hilton Worldwide julkisti uuden keskihintaluokan hotellibrändin, Tru by Hilton.

Blackstone Group omistaa vajaat puolet Hilton Worldwiden osakekannasta.

Lähteet
-------

1. ↑  "The Largest Private Companies", Forbes.com. Luettu 2010-11-11.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hilton Worldwide