recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| "Irresistible"Fall Out Boy |
| --- |
| Singlen "Irresistible" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *American Beauty/American Psycho* |
|  Äänitetty  | 2014 |
|  Julkaistu | 5. tammikuuta 2015 |
|  Tekijä(t) | Fall Out Boy |
|  Tuottaja(t) | Butch Walker, Jake Sinclair |
|  Tyylilaji | pop rock, pop-punk |
|  Kesto | 03.26 |
|  Levy-yhtiö | IslandDCD2 |
| Fall Out Boyn muut singlet |
| "Uma Thurman"2015 | "Irresistible"2015 | "Ghostbusters"2016 |

**Irresistible** on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Fall Out Boyn kappale. Se julkaistiin 5. tammikuuta 2015 toisena promootiosinglenä yhtyeen kuudennelta studioalbumilta, American Beauty/American Psycho.

Taustaa
-------

Kappale on ensimmäisenä Fall Out Boyn kuudennella albumilla American Beauty/American Psycho, ja on kolmen minuutin ja kahdenkymmenen sekunnin pituinen. Laulun on kirjoittanut yhtye itse ja tuottanut Butch Walker ja Jake Sinclair.

Musiikkivideo
-------------

Musiikkivideo julkaistiin 19. helmikuuta 2015. Sen ohjasi Scantron ja Mel Soria. Videon editointi muistuttaa VHS-kasetin laatua jossa on "huonoa" editointia. Video sisältää yhtyeen jäsenet noloissa urheiluvaatteissa haastamassa ammattilais-koripallo pelaajia koripallo-otteluun. Yhtyeen jäsenet häviävät moneen kertaan ja joka kerta kun yhtye melkein saa korin, katsomo hurraa ja näyttää kylttejä joissa lukee mm. Not bad Joe ja muita vastaavia iskulauseita. Lopussa yhtye saa korin. Videon loppu sisältää pätkän lyhytelokuva *Bedussey from Clandestine Industries Presents: Release the Ratsista*, jossa näkyy sama VHS-tyyli, jota Fall Out Boy käytti videossaan. Musiikkivideo viittaa Patrick Stumpin käteen, joka hakattiin irti videon The Phoenix vuoksi.
**Tiilihylky** on Helsingin edustalla Isosaaren lounaispuolella sijaitsevan Svartbådanin luodon pohjoisrantaan uponnut hylky.

Hylky oli alun perin puinen purjekuljetusalus, joka oli tiililastissa matkalla kohti Helsinkiä, kun se ajoi matalikolle. Alus hajosi pahoin jo tässä vaiheessa, mutta osa lastista saatiin pelastettua. Alus hajosi lähes täysin ja sen emäpuu upposi noin 20 metrin syvyyteen loivasti laskeutuvaa rinnettä pitkin. Loput lastista hajosi pitkin matkaa.

Hylystä tuli suosittu sukelluskohde harrastuksen yleistyessä. Sen ympäristössä vesi on virtausten johdosta kirkasta ja kylmää. Hylyn alla asustaa vakinaisesti suuri yhdyskunta kivinilkkoja.

Löytöaika ja hylyn nimi
-----------------------

*Sukeltajan tie*-kirjan mukaan hylyn alkuperäinen nimi oli *Henrietta*, ja sen löysivät 1950-luvun alussa kaksi varhaista harrastesukeltajaa, romutuskelpoisia hylkyjä etsinyt romukauppias Jouko "Romu" Koskinen ja toimittaja Erkki Koivusalo. He kirjasivat tiedot ylös, mutta hylky sai jäädä rauhaan Koskisen todettua sen nostokelvottomaksi; tiiletkin olivat jo aivan liian kauan vedessä lionneita.

Harrastajasukeltajien ylläpitämä hylyt.net sivusto kertoo nimeksi *Bändaren I* ja sukellusseura *Sub Aqua Club Marinus* kertoo löytäneensä kuvia hylystä jo 1930-luvulta.

Lähteet
-------

* Kari Jokinen: *Sukeltajan tie*, Otava 1996; luku "Tiilenletkausta veden alla"

### Viitteet

Aiheesta muualla
----------------

* Svartbådanin tiilihylky Hylyt.net -sivustolla
**Tuovi** on suomalainen etunimi. Tuovin nimipäivä on 12. joulukuuta. 

Nimi on lähtöisin skandinaavisesta nimestä Tove, jonka lähtökohtana on joko ukkosenjumala Torin nimi tai kyyhkystä tarkoittava sana *Due*. Tuovi-nimen isäksi on ehdotettu kirjailija Yrjö Sakari Yrjö-Koskista. Hänen novellissaan *Pohjan-Piltti* vuodelta 1859 Tuovi oli Sampanlinnan noidan tyttären nimi. Tuovi-nimen kirjailija muodosti Pohjanmaalla sijaitsevan kylän nimestä Tuovila (ruots. *Toby*, mahdollisesti alkujaan *Toveby*). Yrjö-Koskinen antoi nimen myös kahdelle tyttärelleen, Tuovi Sofia (1860–61) ja Tuovi Margareta (1861–1933).

Tuovi mainittiin Kansanvalistusseuran kalenterissa vuonna 1883, ja almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908. Se on pääasiassa naisennimi, mutta vanhemmissa ikäluokissa se esiintyy miehilläkin. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on joulukuuhun 2022 mennessä annettu 3141 naiselle ja noin 300 miehelle. Tuovi-nimisistä miehistä suurin osa, kaikkiaan 183, on syntynyt vuosina 1920–1939 ja vain muutamia vuoden 1960 jälkeen. Myös naisen nimenä Tuovi on yleisin 1920- ja 30-luvulla syntyneillä. Tänä aikana se annettiin 1280 tytölle. Vuosina 2010–2019 syntyneitä Tuoveja on 50.

Kutsumanimi Tuovikki on ollut käytössä Pohjanmaalla, ja muita lempinimiä ovat Tove, Tuuvi ja Tuve.

Tunnettuja Tuoveja
------------------

* Tuovi Hirvisuo (1908–1997), näyttelijä
* Tuovi Koskinen (1897–1960), jalkapalloilija
* Tuovi Nousiainen (1908–1989), valokuvaaja ja elokuvaaja
* Tuovi Paju-Laukkanen (s. 1937), kääntäjä
* Tuovi Putkonen, juontaja ja Suomen romanien oikeudet -seminaarin puheenjohtaja
* Tuovi Puupponen (1920–1999), toimittaja ja televisiokäsikirjoittaja
* Tuovi Saarenpää (1941–1996), kirjailija
* Tuovi Sappinen (s. 1941), telinevoimistelija
* Tuovi Saukkoriipi (s. 1961), laulaja
* Tuovi Tenetti, oik. *Ida Maria Hollmérus-Deneddi* (1880–1944), kirjailija
* Tuovi Vahtera (1938–2019), yleisurheilija

Kuvitteellisia Tuoveja
----------------------

* Tuovi, henkilö Väinö Linnan esikoisteoksessa *Päämäärä*.
* Tuovi, Marja-Sisko Aimosen esittämä henkilö sarjassa *Rintamäkeläiset*

Lähteet
-------

* Saarikalle, Anne & Suomalainen, Johanna: *Suomalaiset etunimet Aadasta Yrjöön*. Helsinki: Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7143-2.
* Vilkuna, Kustaa: *Etunimet*. Toimittanut Pirjo Mikkonen. 4. uudistettu laitos. Helsingissä: Otava, 2005 (5. painos 2007). ISBN 951-1-18892-5.

### Viitteet

1. ↑  Nimipalvelu Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 12.12.2022.
**Nathanael Heidenstrauch** (2. joulukuuta 1738 Turku – 7. huhtikuuta 1823 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Heidenstrauchin vanhemmat olivat tullinhoitaja Claes Heidenstrauch ja Christina Margareta Ekerodde ja puoliso 1786–1790 Sofia Margareta Wendelia. Heidenstrauch oli kauppias Zacharias Goviniuksen palveluksessa Helsingissä vuodesta 1753, toimien kauppa-apulaisena vuodesta 1759 ja kirjanpitäjänä 1761–1763. Kauppias Johan Sederholmin kirjanpitäjä hän oli 1763–1774. Saatuaan porvarinoikeudet Helsingissä 1774 Heidenstrauch toimi siellä kauppiaaana ja teollisuudenharjoittajana, omistaen osakkuuksia eri yrityksissä. Hän oli Helsingin kaupungin edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä Gävlessä 1792, ja siellä pankkivaliokunnan jäsen. Helsingin kaupunginvanhin Heidenstrauch oli vuodesta 1784 ja Helsingin uudelleenrakennuskomitean jäsen 1812–1821. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1816, muutamaa vuotta ennen veljenpoikaansa Johan Henrik Heidenstrauchia. Varakas Heidenstrauch toimi kauppiasuransa jälkeen yksityisenä lainanantajana, pankkitoiminnan ollessa Suomessa vielä kehittymätöntä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nathanael Heidenstrauch *Biografiasampo*. Viitattu 30.6.2022.
**Nathaniel John "Nate" Cartmell** (13. tammikuuta 1883 Union Town – 23. elokuuta 1967 Forest Hills) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.

Cartmell osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, vuonna 1904 St. Louisissa sekä vuonna 1908 Lontoossa. Vuoden 1904 olympialaisissa hän saavutti hopeaa sekä 100 metrin että 200 metrin juoksussa, minkä lisäksi hän osallistui 60 metrin juoksuun karsiutuen jo alkuerissä. Vuonna 1908 Cartmell oli mukana voittamassa olympiakultaa Yhdysvaltojen sekaviestijoukkueessa. Lisäksi hän saavutti kisoista pronssia 200 metrin juoksussa ja sijoittui 100 metrillä neljänneksi.

Ennätyksikseen Cartmell juoksi 100 metrillä tuloksen 11,0 vuonna 1908 sekä 200 metrillä tuloksen 21,5 vuonna 1907.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nate Cartmell (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Nathanael Gerhard af Schulten** (29. lokakuuta 1750 Nauvo – 4. kesäkuuta 1825 Turku) oli sota-akatemian professori ja senaattori.

Af Schulténin vanhemmat olivat Turun Akatemian ruotsalaissyntyinen lakitieteen professori Samuel Schultén ja Maria Palander. Hän valmistui maisteriksi Turussa 1772 ja tuli tähtitieteen dosentiksi 1773, Turun akatemian vt. fysiikan professori hänestä tuli joksikin aikaa vuonna 1777. Af Schutén nimitettiin professoriksi Ruotsin armeijan laivastoon 1779 (fyysisesti Viaporiin) ja Ruotsin Karlbergin sota-akatemian professoriksi 1792. Armeijan laivaston everstiksi hän yleni 1808, samoin kuin merenmittausosaston päälliköksi ja luotsilaitoksen ylijohtajaksi. Kanslianeuvoksen arvo af Schulténille myönnettiin 1805 ja hänet aateloitiin Ruotsissa 1809. Af Schultén suoritti kolmiomittauksia Pohjanlahden rannikolla Ahvenanmaalta Tornioon saakka. Hän oli Ruotsin tiedeakatemian jäsen vuodesta 1789 ja julkaisi sen toimittamissa julkaisusarjoissa tutkimuksia paikanmäärityksistä ja hydrografiasta. Af Schultén julkaisi myös matematiikan, mekaniikan ja tähtitieteen oppikirjoja. Af Schultén muutti takaisin Suomeen 1813 ja seuraavana vuonna hänestä tuli hallituskonseljin eli Senaatin talousosaston jäsen ja sen kirkollistoimituskunnan päällikkö sekä 1816 koskenperkaustoimikunnan jäsen ja luotsi- ja majakkalaitoksen tarkastaja. Tehtävistään af Schultén erosi 1822. Edellisenä vuonna hänelle oli myönnetty todellisen valtioneuvoksen arvo.

Af Schulténin puoliso vuodesta 1789 oli Jacobina Theodora Finckenberg (k. 1828). Heidän poikiaan olivat Turun Akatemian ja sittemmin Helsingin yliopiston matematiikan professori Nathanael Gerhard af Schulten (nuorempi) sekä senaattori ja valtiopäivämies Otto Reinhold af Schultén.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 671–672. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
* Tor Carpelan: *Finsk biografisk handbok*, s. 1931–1932. Helsingfors: G. W. Edlunds Förlag, 1903.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotivuori, Yrjö: Nathanael Gerhard af Schultén. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 3.5.2014.
* Af Schulténin ansioluettelo (ruotsiksi) (Viitattu 3.5.2014)
* Af Schulténin elämäkerta (ruotsiksi) (Viitattu 14.5.2015)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Stephen Burgess** (s. 16. elokuuta 1982 Helsinki, Suomi) on suomalais-brittiläinen laulaja, lauluntekijä ja multi-instrumentalisti.

Burgess perusti Crazy Machine -yhtyeen vuonna 2006 Aapo Salon ja Tuomas Kraftin kanssa. Hän lähti yhtyeestä vuonna 2009 ja aloitti seuraavana vuonna soolouran. Ensimmäinen äänite "The Decay Of Spring / Natural Born Killer" tehtiin Yhdysvalloissa muun muassa Slayer-yhtyeen äänittäjänä toimineen Bill Metoyerin kanssa. Demoalbumi julkaistiin lokakuussa 2012. Albumi äänitettiin Los Angelesissa, Yhdysvalloissa; Kööpenhaminassa, Tanskassa (muun muassa Metallican äänittäjänä toimineen Flemming Rasmussenin kanssa) sekä Suomessa (jossa äänittäjänä toimi Petri Helske). Burgess rahoitti, tuotti, sävelsi, sanoitti ja soitti kaikki soittimet albumilla itse. Burgess on yksi kolmesta Metallica-yhtyeen Suomen faniklubin perustaneista henkilöistä ja on sen johtaja. Burgess on lisäksi työskennellyt avustajana Salatut elämät tv-sarjassa, sekä toiminut mainostoimistossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Stephen Burgess DEMO soundcloud
* The Finnish Metallica Local Chapter
**Ympäristömuuttujat** ovat prosessin käynnistyessään saamaa dataa. Ympäristömuuttujat ovat yksinkertaisia avain-arvopareja, jotka äitiprosessi välittää lapsiprosessille. Ympäristömuuttujia käytetään lukuisissa käyttöjärjestelmissä. Jokaisella prosessilla on oma ympäristönsä, joka kopioidaan lapsiprosessille sitä käynnistettäessä.

Esimerkki ympäristömuuttujasta on PATH-määritys. Tämä ympäristömuuttuja määrittelee hakupolun, luettelon hakemistoista, joista haetaan käynnistettävää ohjelmaa. Unix-ympäristössä yleisiä ympäristömuuttujia ovat:

* TERM, joka kertoo käytettävän päätteen tyypin
* VISUAL, joka kertoo oletuksena käytettävän tekstieditorin
* MAIL, joka kertoo käyttäjän postilaatikon sijainnin
* LANG, joka kertoo ohjelmien käyttämän kielen
* DISPLAY, joka kertoo mille näytölle X Window Systemin ohjelmien ikkunat avataan
* http\_proxy, kertoo HTTP-protokollalla tiedostoja hakevien ohjelmien käyttävän välityspalvelimen

Unixien bourne shellissä asetuskomento on 'export' ja ympäristön näyttää 'env'.

Web-ympäristössä käytettävässä CGI-tekniikassa kutsuttavan ohjelman parametrit (esimerkiksi `http://wiki.example.com/w/index.php?title=sivu&action=edit`) välitetään CGI-ohjelmalle (`index.php`) yleisimmin QUERY\_STRING-ympäristömuuttujassa (muuttujan arvona `title=sivu&action=edit`).

Windows- ja DOS-ympäristössä ympäristömuuttujia muutetaan ja näytetään komentotulkissa 'set'-komennolla. 
DOS-muuttujia ovat muun muassa:

* PATH
* TEMP (Mihin hakemistoon väliaikaiset tiedostot- (\*.tmp)-tiedostot sijoitetaan, (Yleisin arvo: c:\temp))
* BLASTER (Asettaa osoitteen, keskeytyksen ja DMA-kanavan Sound Blaster- ja yhteensopiville äänikorteille.
**Norjan Ateenan-instituutti** (norj. *Det Norske Institutt i Athen*, kreik. Νορβηγικό Ινστιτούτο Αθηνών, *Norvigikó Institoúto Athinón*, *NIA*) on Norjan valtion tiedeinstituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista.

Instituutti on perustettu vuonna 1989. Se on keskittynyt arkeologiseen tutkimukseen, mutta toimii myös kulttuuri-instituuttina, joka järjestää erilaisia tapahtumia.

Instituutti toimii Ateenan Makrygiánnin kaupunginosassa Tsámi Karatásou -kadulla sijaitsevassa rakennuksessa. Instituutti ylläpitää lähellä sijaitsevaa Pohjoismaista kirjastoa yhdessä Ruotsin, Suomen ja Tanskan Ateenan-instituuttien kanssa.

Tutkimusprojekteja ja kaivauksia
--------------------------------

Instituutin arkeologisiin tutkimuksiin kuuluvat muun muassa:

* Arkadian alueella tehty arkeologinen kartoitus
* Ithakalla suoritetut meriarkeologiset tutkimukset
* Petropigí, Kavála - arkeologiset kaivaukset
* Tegea, Arkadia - arkeologiset kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2  NIA's history Det Norske Institutt i Athen. Viitattu 24.5.2013.
2. ↑  The Nordic Library at Athens *norlib.gr*. Viitattu 23.5.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Det Norske Institutt i Athen (norjaksi) (kreikaksi) (englanniksi)
**Norjan juutalaiset** ovat nimensä mukaisesti Norjassa asuvia juutalaisia. Juutalaisia asuu Norjassa arviolta noin 2 000. Maan kaksi juutalaisyhteisöä sijaitsevat Oslossa ja Trondheimissa. Oslon yhteisössä on noin 800 jäsentä ja Trondheimin yhteisössä 160. Loput eivät kuulu kumpaankaan yhteisöön.

Historia
--------

Antisemitistinen graffiti kaupan ikkunassa Oslossa vuonna 1941.
Vuonna 1814 käyttöön tulleessa Norjan ensimmäisessä perustuslaissa juutalaisten asettuminen maahan kiellettiin. Juutalaisten asettuminen maahan sallittiin parlamentin kautta vasta vuonna 1851. Yksi muutosta ajaneista oli runoilija Henrik Wergeland. Vuoteen 1875 mennessä Norjassa oli vain 34 juutalaista ja suurin osa heistä oli tullut Saksasta. Suurempi maahanmuutto alkoi vasta vuonna 1880 Venäjän keisarikunnasta, josta juutalaiset pakenivat siellä syttyneitä pogromeja. Juutalaisia tuli etenkin tuolloin Venäjään kuuluneista Liettuasta ja Puolasta. Vuoteen 1905 mennessä heitä oli maassa noin 1 200 ja heitä asui 64:llä eri paikkakunnalla. Suurimmat keskittymät olivat Oslossa ja Trondheimissa.

Toisen maailmansodan syttyessä Norjassa oli noin 500 juutalaispakolaista, joista monet olivat matkalla Yhdysvaltoihin. Juutalaisten kokonaismäärä maassa oli noin 2 200. Natsi-Saksa hyökkäsi Norjaan huhtikuussa 1940 ja maa miehitettiin vielä saman vuoden aikana. Juutalaisten pidätykset alkoivat heti miehityksen alussa, mutta aluksi pidätysten syy oli lähinnä kommunistien tukeminen tai natsien julkinen vastustaminen. Vuoden 1941 aikana ja siitä eteenpäin pidätettyjä juutalaisia alettiin lähettämään keskitysleireille. Marraskuussa 1942 poliisi pidätti 532 juutalaista maan suurimmassa poliisioperaatiossa siihen mennessä. Pidätetyt lähetettiin Stettiniin ja sitä kautta Auschwitzin keskitysleirille. Kaiken kaikkiaan Norjan juutalaisista 766 surmattiin saksalaismiehityksen aikana. Suurin osa selvinneistä oli paennut Ruotsin puolelle, josta he palasivat sodan loputtua.

Suhteellisen lyhyestä historiastaan maassa huolimatta juutalaiset ovat sopeutuneet Norjan yhteiskuntaan. Tunnettuja Norjan juutalaisia ovat esimerkiksi parlamentin puhemiehenä toiminut Jo Benkow, pianisti Robert Levin, korkeimman oikeuden tuomari Charles Philipson ja sosiaalilääketieteen professori Berthold Grünfeld.

Kulttuuri
---------

Oslon synagoga.
Norjassa toimii nykyisin kaksi synagogaa, yksi Oslossa ja yksi Trondheimissa. Oslon rabbi toimii myös Trondheimin rabbina. Molemmat synagogista ovat ortodoksijuutalaisia, eli niissä on esimerkiksi erilliset tilat naisille. Oslon synagogan vieressä toimii juutalaisten yhteisötalo, josta voi ostaa esimerkiksi pakastettua košer-lihaa. Eläinten rituaaliteurastus on Norjassa laitonta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  M. Avrum Ehrlich: *Encyclopedia of the Jewish diaspora : origins, experiences, and culture*, s. 1082-1087. ABC-CLIO, 2009. ISBN 978-1-85109-873-6. (englanniksi)
**Omistajan kompetenssi** tarkoittaa esineoikeudessa omistajan oikeudellista määräämisvaltaa siirtää esine omistuspiiristä toiseen. Siirtyminen voi tapahtua myös vain kuvaannollisesti eli tapahtuu omistajan hallintaoikeuden subjektin vaihdos. Omistajan oikeusasema voidaan jakaa kolmeen peruselementtiin:

1. omistajan hallintaoikeus
2. omistajan kompetenssi eli omistajan kelpuutusmuodot
3. omistajan dynaaminen suoja.

Omistajan kelpuutusmuodot
-------------------------

Omistajan yksityisoikeudelliset kompetenssimuodot ovat yleisesti:

* luovutuskompetenssi

Omistajalla on kelpuutus myydä, lahjoittaa tai muuten luovuttaa omistusoikeutensa esineeseen toiselle (kauppa, vaihto tai lahja)
* luottokompetenssi

a) reaaliluottokompetenssi 
Tämä tarkoittaa omistajan kelpuutusta käyttää omistusoikeuttaan esineeseen luoton vakuutena perustamalla siihen panttioikeus, esimerkiksi käteispantti tai hypotekaarinen eli hallinnaton panttioikeus.
b) henkilöluottokompetenssi 
Tämä merkitsee sitä, että henkilön koko pakkotäytäntöönpanokelpoinen omaisuus vastaa omistajan henkilökohtaisesta luotosta. Tämä vastuu toteutuu velalliselle kuuluvasta varallisuudesta ulosotossa ja konkurssissa.
* perittävyyskompetenssi

Perittävän kuoltua hänen omaisuutensa siirtyy hänen perillisilleen.
* testamenttauskompetenssi

Omistaja voi testamentilla määrätä omaisuutensa siirtymisestä.
* rajoitettujen esineoikeuksien perustamiskompetenssi

Tämä tarkoittaa omistusoikeutta rajoitetumman oikeuden (kuten käyttöoikeuden tai rasiteoikeuden) perustamista.

Lähteet
-------

* *Encyclopædia iuridica Fennica : suomalainen oikeustietosanakirja*. Osa I: Varallisuus- ja yritysoikeus. Helsinki: Suomalainen lakimiesyhdistys, 1994. ISBN 951-855-136-7 (sid.).
* Tepora, Jarno: *Johdatus esineoikeuteen*. 2. täyd. painos. Helsinki: Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2006. ISBN 952-10-2328-7.

### Viitteet

1. ↑  *Encyclopædia iuridica Fennica*, osa I palsta 560.
2. ↑  Tepora 2006, s. 75–77.
**Tuulia Lahti** (s. 7. lokakuuta 2002) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Lahti on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa turkulaista FBC Loistoa kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on pelannut liigassa kolmen kauden aikana 57 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 32 maalia ja antanut 42 maalisyöttöä, sekä yhdeksän pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja saanut kolme syöttöpistettä.

Lahti voitti alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2021. Hän teki turnauksen kuudessa ottelussaan kaksi maalia ja sai kaksi syöttöpistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuulia Lahti *Nhlfinns.net*.  9.4.2022. Viitattu 10.4.2022.
2. ↑  Tuulia Lahti F-liiga. Viitattu 10.4.2022.
3. 1 2  Player Card: Tuulia Lahti *Floorball.org*. IFF. Viitattu 10.4.2022. (englanniksi)
4. ↑  Siltanen, Joel: U19-naisten MM-joukkue julkaistiin – "Meillä on taitava ja hyvin liikkuva joukkue" *Pääkallo.fi*.  4.8.2021. Viitattu 10.4.2022.
5. ↑  Siltanen, Joel: Kooste: Hämäläisen hattutemppu täydentyi jatkoajalla ja käynnisti voitonjuhlat – katso MM-finaalin maalit *Pääkallo.fi*.  6.9.2021. Viitattu 10.4.2022.
**Kolmperse-Vähävesi** on erämaajärvi Lohjan ja Karkkilan rajalla luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Järven rantaviiva on erittäin mutkitteleva. Etäisyys Lohjan keskustasta on 35 kilometriä pohjoiseen ja Karkkilasta kahdeksan kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Kolmperse-Vähävesi jakautuu kolmeen altaaseen, joiden vesitilavuus on yhteensä lähes 5,8 miljoonaa kuutiometriä. Lännessä on Kolmperse, jota erottaa idän Vähävedestä Salmenmaa-niminen niemi. Altaita yhdistää järven eteläosan Keskivesi. Kolmperseen ja Keskiveden välissä sijaitsee Koppalampi. Saaria ja luotoja on kuusitoista, kuusi niistä alle aarin laajuisia. Kolmperse-Vähäveden syvin kohta, 15,7 metriä, sijaitsee Kolmperseen keskivaiheilla. Vähäveden syvin kohta on 9,7 metriä. Keskivedessä on 15,2 metrin ja 13,9 metrin syvänteet. Koppalampi sitä vastoin on erittäin matala. Kolmperse-Vähäveden eri osia yhdistävät salmet ovat kapeimmillaan noin 20 metriä leveitä. Järven rannoilla on harvakseltaan pientaloja.

Kolmperseen luoteiskolkasta virtaa noin 200-metrinen laskuoja Jäljänjärveen, jonka korkeustaso on 1,2 metriä Kolmpersettä alempi.

Kolmperse-Vähäveden eteläpuolella sijaitsee Tämäkohtu, joka on pinta-alaltaan samankokoinen, mutta vesitilavuudeltaan huomattavasti Kolmperse-Vähävettä suurempi. Järvien välinen kannas on kapeimmillaan noin sata metriä. Lounaispuolella sijaitsee Antiainen, länsipuolella Saukonpää ja Jäljänjärvi. Pohjoisessa on Kavilanjärvi-Kaakanjärvi ja idässä Jouhtenanjärvi.

Kolmperse-Vähävesi (23.063.1.010) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Kolmperse-Vähävesi on kolmanneksi laajin Tarkeelanjärven alueen kuudestatoista yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Muuta
-----

Luoteisella Uudellamaalla on kolme Kolmperse-nimistä vakavettä. Karkkilassa on kuuden hehtaarin laajuinen Kolmperse, se sijaitsee kunnan kaakkoisosassa lähellä Vihdin rajaa. Lohjan alueella kuutisen kilometriä Kolmperse-Vähävedeltä eteläkaakkoon sijaitsee neljän hehtaarin laajuinen Kolmperse.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kolmperse-Vähävesi, vakavesi, Lohja ja Karkkila
2. 1 2 3 4 5 6  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.4.2021.
3. 1 2  Kolmperse-Vähävesi. Järviwiki. Viitattu 15.4.2021.
4. ↑  Kolmperse-Vähävesi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 14.4.2021.
5. ↑  Tarkeelanjärven alue (23.063). Järviwiki. Viitattu 15.4.2021.
Vuoden 2008 painoksen kansi.
**Tuuliajolla – Suuri rock and roll -risteily** on vuonna 1981 ilmestynyt musiikkitoimittaja Juho Juntusen reportaasikirja, joka kertoo samana kesänä tehdystä ensimmäisestä Tuuliajolla-kiertueesta.

Taustaa
-------

Vuoden 1981 Tuuliajolla-kiertueella olivat mukana Juice Leskinen Slam, Eppu Normaali ja Hassisen Kone, jotka matkustivat viikon ajan eri puolilla Saimaata *S/S Heinävesi* -nimisellä sisävesialuksella ja esiintyivät kuudella paikkakunnalla. Kirjan lisäksi Tuuliajolla-kiertueelta tehtiin Aki ja Mika Kaurismäen ohjaama dokumentaarinen musiikkielokuva *Saimaa-ilmiö* sekä livealbumi *Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta)*.

Kirjassa on useita Juho Juntusen piirroksia ja sen valokuvista vastasivat hänen lisäkseen Tapio Vanhatalo sekä Mika Jussila. Takakannessa puolestaan ovat varsinaisten kansitekstien lisäksi myös Juice Leskisen laatimat saatesanat. Kirja valmistui vain pari kuukautta kesäkuun alussa järjestetyn kiertueen jälkeen ja se julkaistiin samassa yhteydessä elokuvan ensi-illan kanssa syyskuun alkupuolella. Teoksesta tuli nopeasti myyntimenestys, jonka ensimmäinen painos myytiin loppuun. Vuonna 2008 harvinaiseksi käyneestä kirjasta ilmestyi kokonaan uudistettu laitos, joka sisältää runsaasti uutta materiaalia.

Sisältö
-------

Kirja sisältää Juho Juntusen värikkäitä kuvauksia Tuuliajolla-risteilyn tapahtumista, mutta vuoden 2008 painoksen jälkisanoissa hän kuitenkin kertoi jopa sensuroineensa osan. Alkuperäisen painoksen takakannessa kirjaa luonnehditaan "suomalaisen gonzojournalismin hämmentäväksi merkkiteokseksi" ja Juntunen siteeraakin alussa tyylilajin kehittäjänä pidettyä Hunter S. Thompsonia. Varsinaisen kiertuereportaasin lisäksi kirja sisältää hänen tekemiään muusikkohaastatteluja sekä kokonaan fiktiivisen luvun, jonka hahmoina ovat muun muassa Juntunen itse sekä toinen legendaarinen musiikkitoimittaja Waldemar Wallenius. Teoksen päättää niin ikään Thompsonilta lainattu osittain fiktiivinen kuvaus Juntusen ja toimittaja Jukka Mikkolan automatkasta, jonka aikana he käyvät keskustelua eri musiikkigenreistä.

Vuoden 2008 painos
------------------

Vuonna 2008 kirjasta ilmestyi Liken kustantama uudistettu painos. Alkuperäisen materiaalin lisäksi se sisältää Juho Juntusen jälkisanat, Tuuliajolla-risteilyjen historiikin sekä Jouni Hynysen kirjoittaman raportin vuoden 2006 kiertueesta.

Muuta
-----

Kirjaa on käytetty lähteenä Katariina Leinon käsikirjoittamassa musikaalissa *Ihan tuuliajolla*, jonka ensi-ilta oli vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuuliajolla Like Kustannus. Viitattu 22.4.2016.
2. ↑  Saimaa-ilmiö Elonet. Viitattu 22.4.2016.
3. ↑  Kesäteatteri seilaa suomirockin kulta-ajassa  26.5.2015. Seinäjoen Sanomat.  Arkistoitu 9.5.2016. Viitattu 22.4.2016.
**Onni Akseli Nisonen** (10. syyskuuta 1898 Mikkeli – 13. kesäkuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja yritysjohtaja.

Nisosen vanhemmat olivat aseseppä, käsityönopettaja Adam Nisonen ja Ida Karoliina Ollikainen ja puoliso vuodesta 1923 Hilja Maria Nordberg. Nisonen tuli ylioppilaaksi Sortavalassa 1917 ja osallistui Suomen sisällissotaan, haavoittuen taistelussa Kivennavalla. Hän oli sodan jälkeen ensin Mercantilen rautaosaston palveluksessa ja sitten saksalaisen konsernin suomalaisen G. H. H. -nimisen tytäryhtiön palveluksessa 1926–1941, sekä rauta- ja koneosaston että hiiliosaston johtajana. Vuonna 1942 Nisosesta tuli Hiili ja Koksi -yhtiön toimitusjohtaja, Suomen Hiilentuojain Yhdistyksen toiminnanjohtaja hän oli 1947–1949. Polttoaine Osuuskunnan apulaisjohtaja Nisosesta tuli vuoden 1948 lopussa ja vuodesta 1956 osuuskunnan toimitusjohtaja. Hän oli ollut myös Helsingin Polttoaine -yhtiön toimitusjohtaja 1949–1956. Polttoaine Osuuskunta, joka tunnetaan nykyään Aspona, harjoitti myös kuljetus-, ahtaus- ja varustamoliiketoimintaa, mutta keskittyi 1960-luvulla öljykauppaan. Nisonen, joka oli saanut 1958 kauppaneuvoksen arvon, oli osuuskunnan johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1961, eläkkeelle hän jäi 1966. Nisosella oli hiilikaupan asiantuntijatehtävien ohella merkittävä rooli Vapaussodan Invaliidien Liitossa, jonka perustajiin hän kuului. Eläkkeellä hän harjoitti maanviljelystä ja siipikarjan kasvatusta Nurmijärvellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografia-sampo: Onni Nisonen Viitattu 13.9.2021.
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 19.6.1968, s. 9.
**Onni Alarik Mäkelä** (12. toukokuuta 1916 Jyväskylä – 28. marraskuuta 1978 Kuopio) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Mäkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Oskar Mäkelä ja Helmi Amanda Andstén ja puolisot vuodesta 1945 Raili Vappu Marjatta Aho ja vuodesta 1972 Kaija Anneli Nykänen. Mäkelä kävi oppikoulun ja valmistui sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1942. Hän oli jo opiskeluaikana työskennellyt useissa eri sähkölaitoksissa ja osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan. Mäkelä oli 1944–1945 Viipurin maalaiskunnassa toimineen Viipurin ympäristön Sähkö -yhtiön toimitusjohtaja ja siirtyi sitten oululaisen sähköasennus- ja sähköalan vähittäiskauppayhtiö Pohjolan Sähkön tekniseksi johtajaksi. Jo 1946 hänestä tuli kuitenkin Oulaisiin pääkonttorinsa sijoittaneen alueellisen Revon Sähkö -yhtiön toimitusjohtaja. Mäkelä oli myös Oulaisten kunnanvaltuuston jäsen 1951–1952.

Revon Sähkön hallintoneuvosto vapautti Mäkelän yhtiön toimitusjohtajan tehtävästä helmikuussa 1952 ja hänen seuraajakseen tuli Sakari Sihvola. Mäkelä kutsuttiin kuitenkin samana vuonna Pohjois-Karjalan Sähkön toimitusjohtajaksi. Hän oli myös Puhoksen Voima -yhtiön toimitusjohtaja 1959–1978. Mäkelä paitsi rakennutti ja kehitti alueellista sähköverkkoa Pohjois-Karjalaan, myös hankki ja rakennutti sähkön tuotantoon vesivoimaloita sekä pyrki edistämään sähkön käyttöä kotitalouksissa. Yhtiö oli Suomessa edelläkävijä turpeen hyödyntämisessä energiantuotannossa jo 1950-luvulla ja kehitti kaukolämmön tuotantoa ja jakelua 1970-luvulla. Teollisuusneuvoksen arvonimen 1976 saanut Mäkelä jäi eläkkeelle syyskuussa 1978, mutta menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biografia-sampo: Onni Mäkelä Viitattu 6.11.2021.
2. ↑  Kuolleita. Onni Mäkelä. *Helsingin Sanomat*, 2.12.1978, s. 11.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Fem unga** eli **5 unga** oli 1929 ilmestynyt antologia ja ruotsalainen kirjailijaryhmä, johon kuuluivat Artur Lundkvist, Harry Martinson, Erik Asklund, Gustav Sandgren ja Josef Kjellgren.

Ryhmän jäsenistä Asklund ja Kjellgren olivat lapsuudenystäviä ja kävivät saman vuoden kesällä Pariisissa, jossa he tapasivat Pariisin ulkopuolella asuneen Eyvind Johnsonin. Ryhmän keskeinen hahmo oli Lundkvist. Epäselvää on, oliko ryhmän koostumus sattumaa vai suunnittelun tulos.

Antologia tuli kirjakauppoihin 6. marraskuuta 1929, ja sen painos oli 2 000 kappaletta. Kansi pohjautuu Asklundin luonnokseen. Lundqvistiin oli tehnyt vaikutuksen suomalaisten modernistien *Quosego*, ja hän tunsi tarvetta jonkinlaisen ryhmän muodostamiseen. Jäsenet olivat kuitenkin ennestään keskenään tuttuja kirjeenvaihdon kautta, vaikka tapasivat ensi kerran vasta syksyllä 1929 Lundkvistin kutsusta Kaiserhofin kahvilassa. Tapaamisajankohdasta ei ole varmuutta, oliko se juuri ennen antologian ilmestymistä elokuussa vaiko vasta syyskuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fem unga. Unglitterär antologi *hatt.se*.

Kirjallisuutta
--------------

* *Fem unga. Unglitterär antologi*. Albert Bonniers förlag, 1929. – Faksimilejulkaisu, jälkikirjoitus Ingvar Holm, Vekerum förlag, 1993
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kukuya language 

**Teke-Kukuyan kieli** eli *Kikukuya* (IPA [kìkýkçȳā]), kirjoitettu myös joskus muodossa **Kukẅa** ja tunnettu myös mm. nimellä Etelä-Teke, on Teken murrejatkumoon kuuluva ja Kongon tasavallassa puhuttava kieli. Sitä puhutaan Plateaux'n provinssissa maan keskiosassa, Lekanan piirissä Lekitin joesta itään. Kieli tunnetaan siitä, että se on ainoa, jossa väitetään esiintyvän foneemina labiodentaalinen nasaali /ɱ/. Ko. äänne esiintyy yleensä vain m-äänteen allofonina eikä kumpikaan ikinä löydy toistensa ympäristössä, esim. suomessa *ka**m**era* [ˈkɑme̞rɑ] *ka**m**feri* [ˈkɑɱfe̞ri].

Äännejärjestelmä
----------------

### Vokaalit

Kukuyan 5 vokaalia on /i e~ɛ a o~ɔ u/. Ne voivat olla joko lyhyitä tai pitkiä; muita vokaalisarjoja (ks. diftongeja) ei ole. /u/ äännetään [y] ympäristössä /ɲuni/ ([ɲyni]) ja myös ennen [j] -äännettä tai toista [y]:tä, kuten kielen nimessä kukuya [kýkçȳā].

### Konsonantit

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| m | ɱʷ | n | ɲ | ŋ |
| mp mb | ɱp̪f ɱb̪v | nt nd | nts ndz |  | ŋk ŋɡ |
| p b | pf bv | t~ɾ d | ts dz |  | k~ɡ |
|  | f |  | s j~z | (h) |
|  |  | l |  |  | w |

Labiodentaalinen nasaali /ɱ/ tiedetään esiintyvän foneemina vain tässä kielessä. Se äännetään /a/ -vokaalin edessä labiaalistuneena [ɱʷ]; /i/ ja /e/ -vokaalien edessä taas [ɱ]. Tässä muutama minimipari, joissa näkyy, kuinka sanan merkitys voi muuttua riippuen siitä, onko sanassa /ɱ/:

*ɱíì* silmät, *míì* virtsa, *pfìí* pieni aukko
*kì-mààlà* suorittaa loput, *kì-ɱààlà* nauraa jlk
*ɱé* he (luokka 4), *bvé* he (luokka 8), *fè* sipuli (kasvinosa), *mfê* kylmyys
*kì-ɱànàmà* riemuita, *kì-bvànàmà* täristä pelosta
*ɱáá* viilattujen etuhampaiden välissä oleva hammasrako, *mbváá* väli
*ɱáanà* vauva, *mà-mbvàànì* tavata

Lähteet
-------

1. ↑  Teke-Kukuya Ethnologue.  (englanniksi)
EUMETSAT Polar System'in seuraaja eli **Post-EPS** eli **EPS-SG** on EUMETSAT:in kaavailema polaariradan sääsatelliitti. Vuonna 2012 satelliittiperhe tunnetaan paremmin nimellä METOP Second Generation. Ensimmäinen tällainen satelliitti lentänee vuonna 2018 tai 2020.

Toteutus
--------

Satelliitit suunnitellaan ESA:n johdolla. Saksan liikenneministeriö, DLR ja Ranskan CNES ovat päärahoittajia.

Tekniikkaa
----------

Satelliitit lentävät 817 km korkeilla aurinkosynkronisilla radoilla, kukin satelliitti ylittää ekvaattorin klo 9:30 paikallista aikaa.

Vaikea aloitus
--------------

Siinä piti olla yhdysvaltalaisen NOAA:n panostus muutamien mittalaitteiden muodossa, mutta vuoden 2011 lopulla NOAA vetäytyi hankkeesta omien talousongelmiensa vuoksi. Post-EPS on suuressa roolissa yhdysvaltalaisessa Joint Polar Satellite Systemissä (JPSS), joka on sotilaallinen sääsatelliittijärjestelmä.

Kesällä 2011 hankkeen rahoitussuunnittelu koki takaiskun, kun EUMETSATin neuvosto ei saanut aikaan päätöstä ohjelman toteuttamisesta. EU:n talouskriisimaat Kreikka ja Postugali, sekä Itävalta ja Espanja estivät päätöksen teon.  Kesällä 2012 EUMETSAT pyrkii aikaansaamaan satelliittien rahoituspäätöksen.

Mittalaitteet
-------------

Satelliittien mahdolliset instrumentit ovat

* Visible/Infrared Imaging (VII)
* Low Light Imaging (LLI)
* Infrared Sounding (IRS)
* Microwave Sounding (MWS)
* Radio Occultation (RO)
* Nadir viewing UV/VIS/NIR - SWIR Sounding (UVNS)
* Multi-viewing, -channel, -polarisation Imaging (3MI) - kuvaava instrumentti
* Scatterometry (SCA) - skatterometri
* Microwave Imaging (MWI) - mikroaaltokuvataminen
* Radiant Energy Radiometry (RER)
* Space Environment Monitor (SEM) - avaruussääinstrumentti
* Data Collection System (DCS)
* Search and Rescue (S&R), COSPAS-SARSATin meripelastustransponderit

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
**Tekijänoikeusneuvosto** avustaa opetusministeriötä tekijänoikeutta koskevien asioiden käsittelyssä sekä antaa lausuntoja tekijänoikeuslain soveltamisesta. Lausuntoa voi kuitenkin pyytää kuka tahansa, esimerkiksi yksityishenkilöt, yritykset, hallintoviranomaiset, poliisi ja tuomioistuimet.

Toiminta
--------

Tekijänoikeusneuvostosta määrätään tekijänoikeuslaissa ja tekijänoikeusasetuksessa. Neuvoston kokoonpanon määrää valtioneuvosto kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Keskeiset tekijänoikeuslaissa mainitut oikeuksien haltijat ja suojakohteiden käyttäjät ovat edustettuina neuvostossa. Kuitenkin puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja vähintään yksi jäsen nimetään näiden tahojen ulkopuolelta.*lähde tarkemmin?*

Katso myös
----------

* Tekijänoikeuslaki
* Tekijänoikeus Suomessa

Lähteet
-------

1. 1 2  Tekijänoikeusneuvoston lausunnot - OKM *Opetus- ja kulttuuriministeriö*. Viitattu 3.7.2023.

* Tekijänoikeusneuvosto *Opetus- ja kulttuuriministeriö, Tekijänoikeus*. Opetus- ja kulttuuriministeriö. Viitattu 3.4.2011.
* Tekijänoikeusneuvoston lausunnot *Opetus- ja kulttuuriministeriö, Tekijänoikeus*. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 24.5.2011. Viitattu 3.4.2011.
**Project Monterey** oli IBM:n ja Santa Cruz Operationin (SCO) epäonnistunut yritys koota monella suoritinarkkitehtuurilla toimiva UNIX.

Projekti julkistettiin lokakuussa 1998 SCO:n ja Hewlett Packardin (HP) 3DA-hankkeen juututtua paikalleen. IBM:n piti lisätä hankkeeseen tuki PowerPC- ja POWER-arkkitehtuureille AIX-käyttöjärjestelmästään, SCO:n oli tarkoitus lisätä tuki IA-32-arkkitehtuurille ja Sequentin monisuoritintuki DYNIX/ptx-käyttöjärjestelmästä. Intel oli mukana tuomassa asiantuntemusta sekä tuen vielä julkaisemattomalle IA-64-arkkitehtuurille.

Projekti ajautui pian vaikeuksiin, kun kaikki osanottajat alkoivat siirtää resurssejaan Linux-käyttöjärjestelmään. IBM osti Sequentin vuonna 1999 ja SCO myi UNIX-liiketoimintansa vuonna 2001. Samana vuonna IBM ilmoitti projektin olevan lopetettu. Projekti ei saavuttanut missään vaiheessa menestystä markkinoilla. Lehtitietojen mukaan IBM myi vuonna 2001 ainoastaan 32 lisenssiä. 

Myöhemmin The SCO Group haastoi IBM:n oikeuteen ja syytti sitä tekijänoikeusrikoksesta. SCO Groupin mukaan IBM käytti Monterey-hankkeen päättymisen jälkeen SCO:n koodia ilman lupaa AIX- ja Linux-käyttöjärjestelmissä.

Lähteet
-------

* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   (saksaksi)
**Tejo** oli Portugalin laivaston vuonna 1904 vesillelaskettu hävittäjä, joka oli samalla tyyppinsä ensimmäinen laivastossa.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1902. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1901 ja otettiin palvelukseen vuonna 1904.

Palvelus
--------

Aluksen koeajot jatkuivat vuoteen 1906. Niissä todettiin aluksen moninaisen käytön rajoittavan aluksen tehokasta käyttöä ja siten tehtiin päätös keskittymisestä hävittäjäksi.

Portugalin ensimmäisen tasavallan perustamisen jälkeen aluksen nimeen liitettiin etuliite NRP. Alus ajoi 1910 karille Penichessa, jolloin se vaurioitui pahoin. Viisi vuotta myöhemmin alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 1917, jolloin 65 millimetrin tykit korvattiin 76 millimetrin tykein. Lisäksi aluksen kattilat oli vaihdettu White-Foster-kattiloihin ja savuhormit vähennetty kahteen. Koeajoissa aluksen todettiin olevan laivaston nopein.

Alus romutettiin 1927.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Portuguese destroyer Tejo

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 372


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**EI** | **Portugalin laivaston hävittäjät** | Seuraaja:**Guadiana-luokka** |
Frank Braley
**Frank Braley** (s. 1968) on ranskalainen pianisti.

Braley aloitti pianonsoiton opiskelun 4-vuotiaana. Kuusi vuotta myöhemmin hän piti ensikonsertin Orchestre Philharmonique de Radio Francen kanssa Pariisin Salle Pleyelissä. Vuonna 1986 hän päätti omistautua päätoimisesti musiikille luonnontieteellisten opintojen sijaan. Hän pääsi Pariisin konservatorioon ja voitti siellä kolme vuotta myöhemmin ensipalkinnot pianonsoitossa ja kamarimusiikissa. Vuonna 1991 Braley voitti Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa Belgiassa ensipalkinnon.

Kapellimestareita, joiden kanssa Braley on työskennellyt, ovat olleet Stéphane Denève, Charles Dutoit, Hans Graf, Günther Herbig, Christopher Hogwood, Eliahu Inbal, Marek Janowski, Armin Jordan, Neville Marriner, Kurt Masur, Jehudi Menuhin, Antonio Pappano, Jean-Claude Casadesus, Michel Plasson, Yutaka Sado, Michael Schønwandt, Walter Weller ja Myung-whun Chung. Hän on saanut Diapason d'Or -palkinnot Franz Schubertin ja Francis Poulencin teosten levytyksistään sekä *Le Monde de la musiquen* Choc-palkinnon Franz Lisztin, Claude Debussyn ja George Gershwinin teosten DVD:stään. Lisäksi hän on levyttänyt esimerkiksi Ludwig van Beethovenin sonaatit.

Kamarimusiikissa Braley on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Renaud Capuçonin, Gautier Capuçonin, Maria João Piresin, Augustin Dumayn, Paul Meyerin, Gérard Caussén, Éric Le Sagen, Emmanuel Pahudin, Mischa Maiskyn, Juri Bašmetin ja Nicholas Angelichin kanssa.

Braley on opettanut Pariisin konservatoriossa ja työskennellyt Belgian Orchestre Royal de Chambre de Wallonien musiikillisena johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Frank Braley Los Angeles Philharmonic
2. 1 2 3  Frank Braley Concerts Weinstadt


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pospisil** on vuonna 1988 toimintansa aloittaneen Puolikuu-yhtyeen englanninkieliseksi sivuprojektiksi perustettu yhtye. Tyylillisesti Pospisilin tuotanto edustaa pop- ja rockmusiikkia. Nimi viittaa 1960-70-lukujen taitavaan jääkiekkoilijaan František Pospišiliin.

Pospisilin ensimmäinen levytys on vuonna 2005 RealLife Records -levymerkillä julkaistu single *You Baby*. Kappaleesta julkaistiin myös osin samoja soittotaustoja hyödyntäen Puolikuun nimellä vuonna 2006 suomenkielinen versio nimeltä *Hei Dee Dee*. Viimeksi mainitun julkaisusta vastasi Bonnier Amigo.

Pospisilin ensimmäinen pitkäsoittolevy *Acapulco* ilmestyi 5. maaliskuuta 2008. Levyn kustantamisesta vastasi Rocket Records. Levyn päättävä kappale *Last Train to Acapulco* sai jonkin verran radiosoittoa.

Pospisil-yhtyeen keulahahmo on sen laulusolisti Kari Pesonen, joka on myös säveltänyt ja sanoittanut kaikki yhtyeen kappaleet.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Acapulco* (Rocket Records, 2008)
* *You Belong To Me* (Rocket Records, 2011)

### Single

* *You Baby* (RealLife Records, 2005)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jeremias Alin
**Jeremias Alin** (28. lokakuuta 1850 Merijärvi – 7. huhtikuuta 1916 Merijärvi) oli suomalainen maalarimestari ja koristemaalari.

Alinin vanhemmat olivat Merijärven kanttori Jeremias Alin ja tämän toinen puoliso Anna Sammalkangas. Hän lähti nälkävuosina 1866–1867 velipuolensa Zefaniaksen luokse Ouluun maalarinoppiin. Hän oli kolme vuotta oppipoikana ja sitten kisällinä Oulussa. Alin matkusti sitten Tukholmaan ja opiskeli siellä vielä kolmen vuoden ajan kunnes sai maalarimestarin arvonimen. Alin teki opintomatkan myös Tanskaan ja hän toimi myös tapiseerajana ja puuseppänä. Hän meni naimisiin 1879 raahelaisen Mathilda Alinin, Johan Westebackin tyttären kanssa, ja perusti oman maalausliikkeen Ouluun sekä osti talon Oulusta Hallituskadun ja Uudenkadun kulmasta.

Alinin liike menestyi hyvin mutta hän menetti omaisuutensa oltuaan takaajana vararikon tehneelle velipuolelleen. Alin muutti perheineen tämän jälkeen Raaheen. 1910-luvulla Alin asui muutamia vuosia Inarissa nimismiehenä olleen poikansa Vilho Alarannan luona mutta palasi sitten Merijärvelle, jossa hän asui tyttärensä Lilja Härön perheen luona. Hän kuoli keuhkokatarriin keväällä 1916.

Jeremias Alin maalasi 1877–1878 Merijärven kirkon alttaritaulun, joka esitti ristiinnaulittua Kristusta, ja teki samalla myös muita maalaustöitä kirkossa. Aiempi alttaritaulu, jonka oli maalannut kirkkomaalari Thomas Kiempe, sijoitettiin kirkon remontin yhteydessä sakastiin. Alin maalasi myös joitakin tauluja, muun muassa iltaista vuonomaisemaa Norjasta esittäneen taulun.

Jeremias Alin oli naimisissa vuodesta 1879 Mathilda Wilhelmina Westerbackin kanssa, kunnes ensimmäinen vaimo kuoli vuonna 1900. Tämän jälkeen hän vielä avioitui Loviisa Heikintyttären kanssa vuoteen 1910 saakka, kunnes tämä kuoli.. Jeremias Alin eli viimeiset vuotensa tyttärensä, Lija Härön, kotona kuolemaansa v. 1916 saakka. Hänet on haudattu Merijärven hautausmaalle, kirkon pääoven viereen, missä on myös hänen tyttärensä hauta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kirjastovirman henkilögalleria : Jeremias Alin - Merijärven alttaritaulun maalaaja (Arkistoitu – Internet Archive)
Paketti Durex-kondomeja.
**Durex** on isobritannialaisen Reckitt Benckiserin kondomimerkki, jonka omisti aiemmin SSL International.

Alun perin Valkoinen Risti toi Durexin Suomen markkinoille 1990-luvulla, laajentaen sen myyntiä koko maan vähittäiskauppaan.*lähde?*

Historia
--------

Durex on Reckitt Benckiserin omistama kondomien ja henkilökohtaisten liukasteiden merkki. Kondomit valmistettiin ensimmäisen kerran Pariisissa vuonna 1908, ennen kuin nyt lakkautettu brittiläinen yritys Colman's osti ne. Sen jälkeen se kehitettiin Lontoossa London Rubber Companyn ja British Latex Products Ltd:n alaisuudessa, missä sitä valmistettiin vuosina 1932-1994. London Rubber Company perustettiin vuonna 1915, ja Durex-tuotemerkki ("Kestävyys, luotettavuus ja excellence") lanseerattiin vuonna 1929, vaikka London Rubber aloitti oman tuotemerkin kondomien valmistuksen vasta vuonna 1932 yhteistyössä puolalaisen kumiteknologia-opiskelijan Lucian Landau kanssa. Ensimmäinen Jessica Borgen kirjoittama kirja London Rubber Companysta ja Durex-kondomien historiasta julkaistiin syyskuussa 2020 McGill-Queen's University Pressin toimesta. Durex on lyhenne englannin kielen sanoista **Du**rability, **R**eliability ja **Ex**cellence (suom. *kestävyys*, *luotettavuus*, *erinomaisuus*).

Durex-kondomeja valmistetaan 17 tehtaassa vuosittain jopa miljardi. Lateksikondomeja on yhdeksää laatua, jonka lisäksi polyuretaanista valmistettuja kondomeja. Durexit ovat Yhdysvalloissa toiseksi myydyimpiä kondomeja.

Urheilu
-------

### Formula 1

Durex toimi Formula 1 -talli Surteesin sponsorina kaudella 1976, minkä seurauksena autoissa näkyi kondomimainostarroja ja mitkä aiheuttivat paheksuntaa varsinkin F1-kilpailujen televisiolähetyksissä.

### Kesäolympialaiset 2012

Vaikka Durex ei ollut 2012 kesäolympialaisten virallinen sponsori, se lupasi 150 000 ilmaista kondomia yli 10 000 urheilijalle, jotka osallistuivat kisoihin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Jewell, Alan: British Grand Prix 1976: How a condom manufacturer forced F1 off TV *Sports*.  8.7.2016. BBC. Viitattu 10.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  Matthew Boyle: *Top Secret: Durex's Olympic Condoms - London organizers crack down on marketing by non-sponsors*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Durex** Wikimedia Commonsissa
**Sinnamary** on kaupunkikunta Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee lähellä samannimisen joen suuta 115 kilometriä Cayennesta luoteeseen. Kunnassa on 3 000 asukasta (vuonna 2019).

Sinnamaryn kunnan pinta-ala on 1 340 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kouroun, etelässä Saint-Élien ja lännessä Iracoubon kuntiin sekä pohjoisessa Atlantin valtamereen. Sinnamary kuuluu Savanesin kuntayhtymään.

Seudun kanta-asukkaat ovat karibeja. Ranskalaiset saapuivat sinne vuonna 1624 ja hollantilaiset miehittivät sen vuosina 1657 ja 1664. Uudisasukkaiden harjoittama karjanhoito perustui orja- ja myöhemmin vankityövoimaan. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa tärkeimmäksi elinkeinoksi muodostui kullankaivu. Vuonna 1955 Sinnamaryyn tuotiin indonesialaisia viljelemään riisiä. Nykyään paikkakunta tunnetaan lähinnä käsityöläisistään.

Sinnamaryn kautta kulkee Cayennen ja Saint-Laurent-du-Maronin välinen maantie N1. Kaupungin lähellä on lentokenttä. Kunnan alueella sijaitsee Petit-Sautin vesivoimalaitos. Sinnamaryjoen estuaari on 284 neliökilometrin laajuinen Ramsar-alue, jonka eläinlajeihin kuuluvat lamantiini, liemikilpikonna, silmälasi- ja kääpiökaimaani sekä kanadansirrin kaltaiset muuttolinnut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sinnamary *Annuaire mairie*. Viitattu 26.2.2022.
2. ↑  *Petit Futé Guyane 2011–2012*, s. 167–170. Paris: Nouvelles Éditions de l’Université, 2011. ISBN 9782746929159.
3. ↑  Estuaire du fleuve Sinnamary *Ramsar Sites Information Service*. Viitattu 26.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Sinnamaryn sivusto (ranskaksi)