Lambertin oikeapintaisen lieriöprojektion mukainen maailmankartta
Lambertin oikeapintaisen lieriöprojektion mukainen maailmankartta. Keskipituuspiirinä 160°W, joka kulkee keskellä Tyyntämerta.
Lambertin oikeapintainen lieriöprojektio ja alueiden muotojen vääristymistä siinä kuvaavat Tissot'n indikaattorit
Miten maapallo kuvataan lieriölle Lambertin oikeapintaisessa projektiossa
**Lambertin oikeapintainen lieriöprojektio** on Johann Heinrich Lambertin vuonna 1772 laatima karttaprojektio. Nimensä mukaisesti Se kuuluu oikea­pintaisten lieriö­projektioiden ryhmään. Se voidaan ajatella muodostettavan ympäröimällä karttapallo lieriöllä, joka sivuaa sitä päiväntasaajan kohdalla, ja kuvaamalla maanpinnan jokainen kohta lieriön pinnalle siihen kohtaan, joka on samassa suunnasta kartta­pallon ja lieriön yhteisestä akselista kuin pallon­pinnallakin ja yhtä etäällä päivän­tasaajan tasosta. Lopuksi lieriö leikataan auki jotakin pituuspiiriä pitkin ja levitetään tasoksi.

Ominaisuuksia
-------------

Lambertin oikeapintaisessa lieriöprojektiossa leveyspiirit näkyvät suorina ja pituuspiirit ne kohtisuorasti leikkaavina suorina. Projektion mukaisessa kartassa kartassa kunkin paikka­kunnan etäisyys päivän­tasaajasta on suoraan verrannollinen paikka­kunnan maan­tieteellisen leveyden siniin.

Vaikka todellisuudessa pituuspiirit napoja kohti kuljettaessa lähestyvät toisiaan, tällaisessa kartassa niiden etäisyydet pysyvät vakioina, joten napoja lähestyttäessä länsi-itä-suuntainen mittakaava kasvaa. Sitä vastoin pohjois-etelä-suuntainen mittakaava pienenee kääntäen verrannollisena pohjois-etelä-suuntaiseen mitta­kaavaan. Näin projektio esittää eri alueiden pinta-alat oikeassa suhteessa eli se on *oikea­pintainen*.

Lähellä päiväntasaajaa alueet näkyvät myös lähes oikean muotoisena. Sitä vastoin napojen läheisyydessä alueiden muodot vääristyvät niin paljon, että projektiota pidetään hyödyllisenä vain sellaisissa kartoissa, joissa näkyvän alueen maan­tieteellinen leveys ei ylitä 60 astetta. Esimerkiksi Alaska näyttäisi tämän projektion mukaisessa kartassa pitkältä ja kapealta niemi­maalta, samoin Siperian itäisin osa eli Tšuktšien niemimaa. Vaikka navat ovat todellisuudessa pisteitä, tällaisessa kartassa ne näkyvät yhtä pitkinä janoina kuin päivän­tasaajakin.

Lambertin lieriöprojektiota sellaisenaan on harvoin käytetty muutoin kuin oppi­kirja­esi­merkkinä siitä, mikä on yksin­kertaisin tapa laatia oikeapintainen karttaprojektio. Siitä on kuitenkin laadittu muunnelmia, jotka eroavat alku­peräisestä vain siinä, että pohjois-etelä-suuntaista mitta­kaavaa on muutettu kertomalla se jollakin vakiolla. Tällöin päivän­tasaajan sijasta kaksi siitä yhtä etäällä kummallakin pallon­puoliskolla olevaa leveys­piiriä on kuvattu oikea­pituisina, jolloin niiden läheisyydessä olevat alueet kuvautuvat oikean muotoisina. Tunnetuin tällainen muunnelma on 1970-luvulta lähtien runsaasti keskustelua herättänyt Petersin projektio.

Koordinaatit
------------

Lambertin oikeapintaisessa lieriöprojektiossa maan pinnan piste, jonka maan­tieteellinen leveys on \phi ja pituus \lambda , kuvautuu tasolle pisteeseen, jonka karteesiset koordinaatit (*x*, *y*) ovat:

{\displaystyle x=R(\lambda -\lambda \_{0})}
{\displaystyle y=R\sin {\phi }}

Lähteet
-------

* John P. Snyder: "Cylindral Equal-area Projection", *Map Projections - A Working Manual*, s. 76–77. Washington D. C.: United States Government Print Office, 1987. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

### Viitteet

1. ↑  Veli Skarra: "Maapallon kartoitus", *Sampo 1, Nuorison värikäs tiedonlähde: Maapallo ja avaruus*, s. 132–133. Otava, 1968.
2. 1 2  "Karttaprojektiot", *Iso tietosanakirja, 6. osa (Kansallishenki-Kouko)*. Otava, 1935.
3. 1 2 3  Snyder
4. ↑  Cylindral Equal-Area Projection MathWorld. Viitattu 10.1.2015. [vanhentunut linkki]