recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Melvil Dewey
**Melville Louis Kossuth (Melvil) Dewey** (10. joulukuuta 1851 – 26. joulukuuta 1931) oli kirja-aineiston luokittelun pioneeri, joka loi Deweyn luokittelun.

Dewey syntyi Adams Centerissä New Yorkissa Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Amherstin yliopistossa ja valmistui vuonna 1874. Työskennellessään avustajana Amherstin kirjastossa vuosina 1874–1877 Dewey kehitti luokittelujärjestelmänsä.

Dewey muutti Bostoniin ja perusti *The Library Journal* -lehden, josta tuli tärkeä vaikuttaja kirjastojen kehittämisessä ja niiden hallinnossa. Dewey oli myös perustamassa Yhdysvaltain kirjastoyhdistystä ALA:ta vuonna 1876.

Vuonna 1883 Deweystä tuli Columbian yliopiston kirjastonhoitaja, ja seuraavana vuonna hän perusti Columbia School of Library Economyn. Se oli ensimmäinen kirjastovirkailijoiden koulutusta varten perustettu koulu ja siitä tuli erittäin suosittu. Vuonna 1890 koulu siirrettiin Albanyyn New Yorkin osavaltioon, missä koulun nimeksi tuli New York State Library School. Dewey toimi koulun johtajana vuosina 1888–1906. Hän uudisti voimakkaasti New Yorkin osavaltion kirjastoa.

Myöhemmin elämässään Dewey kiinnostui englannin kielen ortografian uudistamisesta. Hän ajoi asiaa ja vaihtoi etunimensä aikuisena "Melvillestä" yksinkertaisemmaksi muotoon "Melvil". Hän myös kirjoitti osan elämästään sukunimensä muodossa "Dui".

Lähteet
-------

* Rider, Fremont: *Melvil Dewey*. Chicago: American Library Assaociation, 1944.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hämeen kesäyliopisto** on Hämeenlinnassa toimiva, Hämeen liiton ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1972. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Forssassa, Riihimäellä, Urjalassa, Hattulassa, Kreetalla (Kreikassa), Santorinissa (Kreikassa), Ateenassa (Kreikassa) ja Tallinnassa (Virossa).

Vuonna 2015 Hämeen kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 242 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 6 143 opiskelijaa. Kesäyliopistossa annettiin yhteensä 5 513 antoi oppituntia (2015). 

Opetuksesta huomattava osa (135 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 1 682 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 3 978 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 452 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 73, joista professoreja tai dosentteja oli 22. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 379 opettajaa.

Hämeen kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (60,4 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (22,3 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 14,7 prosenttia ja hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 2,5 % vuoden 2015 tuloista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Arkistoitu kopioSelvitys Suomen kesäyliopistojen toiminnasta vuonna 2015 (pdf) (Kesäyliopistot on listattu perustietoineen sivuilla 10–12, avoimen yliopisto-opetuksen kurssien yhteenvetoa sivun 16 taulukossa 5, opetushenkilökunnasta sivun 20 taulukossa 9, talouden lukuja sivun 29 talukossa 17 ja yhteystiedot sivulla 31) Suomen kesäyliopistot ry. Finlands sommaruniversitet rf. kesayliopistot.fi.  Arkistoitu 18.8.2016. Viitattu 15.7.2016.
2. ↑  **Huom:** Tilastotiedot uupuvat julkaisuun 1. luettelemasta kahdesta ruotsinkielisestä kesäyliopistosta: Hangö sommaruniversitet ja Öppna högskolan/ Högskolan på Åland.
**Lapsen oikeuksien sopimus** on Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1989 tekemä sopimus, joka on ensimmäinen kansainvälinen lainsäädännöllisesti sitova lasten täysimääräisten ihmisoikeuksien takaamiseksi kaikissa tilanteissa ja olosuhteissa. Lapsen oikeuksien sopimus määrittelee lapsen kansalais-, kulttuuri-, talous-, poliittiset ja sosiaaliset oikeudet. Sopimus koskee kaikkia alle 18-vuotiaita, ellei valtio määrittele laeissaan ihmistä täysi-ikäiseksi aikaisemmin.

Sopimuksen on vuoteen 2022 mennessä ratifioinut 196 maata. Sopimuksen ulkopuolella on ainoastaan Yhdysvallat.

Sisältö
-------

Lapsen oikeuksien sopimus koostuu 54 artiklasta ja kolmesta lisäpöytäkirjasta.

Sopimus viittaa YK:n ihmisoikeuksien julistuksessa taattuihin oikeuksiin, jotka koskevat kaikkia ihmisiä rotuun, ihonväriin, sukupuoleen, kieleen, uskontoon, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen tai sosiaaliseen alkuperään, varallisuuteen, syntymään tai muuhun seikkaan katsomatta.

Sopimuksen tärkein tavoite on turvata jokaiselle lapselle elämän perusedellytykset ja turvallinen kasvuympäristö. Sopimus sisältää velvoitteen turvata lapselle hoiva ja huolenpito, asianmukainen terveydenhuolto ja koulutus.

Sopimuksessa on neljä kaikessa toiminnassa huomioitavaa yleisperiaatetta. Syrjimättömyysperiaate kieltää lasten asettamisen eriarvoiseen asemaan hänen vanhempiensa, laillisten huoltajiensa tai muiden perheenjäsentensä aseman, toiminnan, mielipiteiden tai vakaumuksen perusteella (artikla 2). Kaikissa lapsia koskevissa toimissa on ensisijaisesti huomioitava lapsen etu (artikla 3). Lapsella on oikeus elämään ja kehittymiseen (artikla 6). Lapsen näkemystä on kunnioitettava, ja lapsella on oikeus tulla kuulluksi itseään koskevissa oikeudellisissa ja hallinnollisissa toimissa (artikla 12).

Lisäpöytäkirjat koskevat lasten osallistumista aseellisiin konflikteihin (2000), lapsikauppaa ja lasten hyväksikäyttöä prostituutiossa ja pornografiassa (2000), sekä valitusoikeutta (2011).

Historia
--------

Sopimus hyväksyttiin YK:n yleiskokouksessa 20. marraskuuta 1989, ja kansainvälisesti se tuli voimaan seuraavana vuonna. Sitä edelsi yleisluontoinen lapsen oikeuksien julistus, joka hyväksyttiin YK:ssa 20. marraskuuta 1959.

Lapsen oikeuksien sopimus on vaikuttanut monilla tavoin kansalliseen lainsäädäntöön. Erityisesti lasten osallistumismahdollisuuksien lisäämisessä sopimuksen vaikutus on ollut iso sekä ajattelun että käytännön toiminnan tasolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Convention on the Rights of the Child (Arkistoitu – Internet Archive) Unicef
2. 1 2 3 4 5  Sopimus kokonaisuudessaan Unicef. Viitattu 5.7.2022.
3. 1 2 3 4 5  Suomen YK-liitto: Lasten oikeudet
4. ↑  Lapsen oikeuksien julistus Unicef.  Arkistoitu 7.5.2016. Viitattu 5.7.2022.
5. ↑  Feldman-Wojtachnia, Gretschel, Helmisaari, Kiilakoski, Matthies, Meinhold-Henschel, Roth & Tasanko.: Youth Participation in Finland and in Germany  2010. Nuorisotutkimusseura. Viitattu 3.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Yleissopimus lapsen oikeuksista suomeksi
* UNICEF: Yleiskatsaus lapsen oikeuksien sopimukseen (Arkistoitu – Internet Archive)
MelvillensaariKartta Melvillensaaresta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Luoteisterritoriot, NunavutKanada |
| Saariryhmä | 
Kuningatar Elisabetin saaret |
| Merialue | 
Pohjoinen jäämeri |
| Korkein kohta | 
776 m |
| Pinta-ala | 
42 149 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Melvillensaari** on Kanadan arktisiin saariin kuuluva, laaja ja asumaton saari. Se on pinta-alaltaan (42 149 km2) maailman 33. suurin ja Kanadan 8. suurin saari. Saaren länsiosa kuuluu Luoteisterritorioihin ja itäosa Nunavutiin. Saaren korkeimmat vuoret ovat noin kilometrin korkuisia.

Saarella on kasvillisuutta erittäin vähän tai ei ollenkaan. Vähäinen kasvillisuus koostuu yleensä sammalmättäistä, jäkälistä, heinistä ja saraheinistä. Ainoa puinen laji, vaivaispaju, kasvaa tiheänä maanpintaa myötäillen. Saarella elää kuitenkin useita eri eläinlajeja, kuten jääkarhuja, karibuja, myskihärkiä, sopuleita, arktisia susia, naaleja ja napajäniksiä. Vuonna 2003 saarella nähtiin harmaakarhu ja harmaakarhujen jättämiä jälkiä. Kyseessä on pohjoisin havainto harmaakarhusta koskaan.

Melvillensaari on toinen kahdesta suuresta pienen sepelhanhilajin pesimäpaikasta. DNA-analyysien ja tutkimuksien mukaan näyttää siltä, että kyseinen laji on erilainen kuin muu sepelhanhikanta. Lajiin kuuluu vain noin 4 000–8 000 yksilöä, minkä perusteella se saattaa olla maailman harvinaisimpia hanhilajeja.

Lähteet
-------

1. ↑  CD-Facta (2005). *Melvillensaari*. WSOY
*Tämä artikkeli kertoo kirjasarjasta. Läänin vaiheista kertoo Hämeen lääni.*
**Hämeen läänin historia** on kirjasarja, joka käsittelee Hämeen läänin historiaa. Sarjaan kuuluu kolme osaa, jotka on kirjoittanut K. V. Kaukovalta. Kaikki osat julkaisi Karisto Hämeenlinnassa vuonna 1931. Sarjan ensimmäinen osa kattaa ajan läänin perustamisesta kunnallishallinnon alkuun, toisessa osassa käsitellään vuosia 1866–1899 ja kolmas osa ulottuu kirjojen ilmestymisvuoteen 1931 asti.

Myöhemmin 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla ilmestyi yhdeksänosainen Hämeen historia.

Osat
----

* Kaukovalta, K. V.: *Hämeen läänin historia I*. Hämeen läänin perustamisesta maalaiskunnallishallinnon alkuun. Hämeenlinna: Karisto, 1931.
* Kaukovalta, K. V.: *Hämeen läänin historia II*. Maalaiskunnallishallinnon alkamisesta routavuosiin 1866-1899. Hämeenlinna: Karisto, 1931.
* Kaukovalta, K. V.: *Hämeen läänin historia II A*. Yleiskatsaus Hämeen läänin oloihin vv. 1899-1931. Hämeenlinna: Karisto, 1931.

Lähteet
-------
**Hämeen Laskuvarjourheilijat ry** toimii Vesivehmaan lentokentällä Asikkalassa. Kerho on perustettu Forssan Laskuvarjourheilijat nimellä vuonna 1971 Forssassa. Toiminta alkoi Forssassa mutta siirtyi pian Räyskälään. Räyskälässä toimiessaan kerho muutti nimensä Kanta-Hämeen Laskuvarjourheilijoiksi. Nykyisen nimen kerho otti vuonna 1984. Vesivehmaalle kerho siirtyi 2012.

Toiminta
--------

### Koulutus

HLU järjestää laskuvarjohyppykursseja vuosittain vajaat kymmenkunta. Hyppykurssit sijoittuvat kevät- ja kesäkaudelle. Hyppäämisen voi aloittaa ns pakkolaukaisu- tai tandemkurssilla.

### Kilpailut

HLU on tunnettu ennen kaikkea kupukuviohyppäämisestä. Kerholaisilla on hallussaan sekä yleinen että naisten suurin kupukuvioennätys.  Molemmat ovat Suomen ja samalla epävirallisia Pohjoismaiden ennätyksiä. Vuosien saatossa kerholaiset ovat voittaneet useita SM-mitaleja sekä hypänneet kilpailuennätyksiä ennen kaikkea kupukuviohypyissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hämeen Laskuvarjourheilijat ry | HLU *www.skydivehame.com*. Viitattu 28.10.2016.
2. ↑  Alkeiskurssi | HLU *www.skydivehame.com*.  Arkistoitu 29.10.2016. Viitattu 28.10.2016.
3. ↑  HLU:n historiaa | HLU *www.skydivehame.com*.  Arkistoitu 29.10.2016. Viitattu 28.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Laskuvarjourheilu
**Cinecolor** ja **Super Cinecolor** olivat eräitä varhaisia elokuvissa käytettyjä menetelmiä toistaa värit. 

Cinecolor oli käytössä 1930-luvulla, ja se kilpaili lähinnä Technicolorin kanssa. Järjestelmän takana oli Cinecolor Corporation, joka perustettiin Multicolor Corporationin mentyä konkurssiin. Cinecolor perustuu myös teknisesti lähes täysin sitä edeltäneeseen Multicolor-järjestelmään, joka oli 1920-luvulla kaksikomponenttisten Technicolor-järjestelmien lisäksi ainoa menestyksekäs elokuvissa käytetty värijärjestelmä.

Kuten eräs varhaisistä Technicolor-järjestelmistä, Cinecolor oli subtraktiivinen kahden värikomponentin järjestelmä, joka tallensi komponentit kahdelle eri filmille, joista toinen tallensi punaiset ja toinen vihreät sävyt. Cinecolorille ominaista oli kuitenkin esityskopioiden valmistus: jälkituotannossa käytettiin kaksipuolista filmiä, jonka molemmille puolille valotettiin toinen värikomponenteista. Kun tämä filmi kehitettiin, komponentit näkyivät mustavalkoisina. Kemikaaleilla punaisen komponentin kuvat värjättiin sinivihreäksi, ja vihreän komponentin punaoranssiksi. Optinen ääniraita tulostettiin sinivihreän komponentin puolelle.

Kaksi värikomponenttia ei tosin ollut tarpeeksi kattamaan koko spektriä: esimerkiksi kirkas vihreä ja violetti toistuivat väärin. Ongelmana oli myös esityskopiofilmien kaksipuolisuus: filmin paksuuden takia projektori pystyi tarkentamaan vain toiseen värikomponenttiin, joten toinen näkyi aina hieman pehmeänä. Myös värillinen optinen ääniraita toistui mustavalkoista huonommin (tätä esiintyi esimerkiksi Technicolor-kopioissa). Cinecolor oli silti suosittu varsinkin sinä aikana, jolloin Walt Disneyllä oli yksinoikeus kolmekomponenttiseen Technicolor-järjestelmään, erityisesti muiden, kun Disneyn animaatioissa käytettiin Cinecoloria. Muuten sitä käytettiin lähinnä lyhytelokuvissa.

Cinecolor Corporation kehitti Super Cinecolor -järjestelmän vuonna 1948. Super Cinecolorissa kuvaus suoritetaan Kodakin komposiittivärifilmille, mutta jälkituotannossa leikattu elokuva siirretään kolmelle mustavalkofilmille, joista jokainen sisältää yhden värikomponentin. Näillä filmeillä tuotettiin esityskopiot värjäysmenetelmällä, jolla kopioitiin kaksi värikomponenttia filmin toiselle puolelle, ja kolmas toiselle. Tällä menetelmällä saatiin rikkaat värit, jotka eivät haalistuneet ajan mittaan, mutta esityskopiot olivat rakeisempia kuin Technicolorin. Filmin kaksipuolisuuden ja värillisen optisen ääniraidan takia Super Cinecolor -esityskopiot kärsivät kuitenkin samoista ongelmista kuin edeltäjänsä. Super Cinecolorin kysyntä pieneni nopeasti olemattomiin, kun Kodak julkisti 1950-luvun alussa menetelmän tehdä komposiittivärikopioita Eastman-negatiivifilmistä.

Cinecolor Corporation meni konkurssiin vuonna 1954.
**Hammasvalaat** (Odontoceti) on toinen valaiden nykyisistä alalahkoista. Siinä on hetulavalaiden lahkoa paljon enemmän lajeja. Hammasvalaiden ryhmään kuuluu pyöriäisiksi, delfiineiksi ja valaiksi kutsuttuja lajeja.

Hammasvalaat ovat keskimäärin hetulavalaita pienempiä. Pienimpien lajien pituus on noin metri, kookkain laji taas on 18 metrin pituinen kaskelotti. Koiras on aina naarasta suurempi. Hammasvalaiden saaliseläimet ovat paljon suurikokoisempia kuin hetulavalaiden.

Anatomia
--------

Kallo on epäsymmetrinen valaiden kaikuluotauskyvyn takia: osa oikean puoliskon luista on kehittynyt voimakkaammiksi kuin vastaavat luut vasemmalla puolella.

Hampaiden lukumäärä vaihtelee kahdesta 250:een; joskus hampaita on vain alaleuassa. Hampaat ovat rakenteeltaan yksinkertaisia tarttumahampaita, useimpien lajien hampaat ovatkin suipot ja terävät. Ravintonsa hammasvalaat nielevät silti kokonaisena, sillä hampaita ei käytetä saaliin hienontamiseen vaan vain sen kiinni saamiseen.

Sieraimet ovat kehittyneet yhdeksi epäsymmetrisesti sijaitsevaksi hengitysreiäksi, joka sijaitsee päälaella. Hajulimakalvo ja aivojen hajukeskus puuttuvat kokonaan.

Kurkunpään kaksi rustoa muodostaa hanhen nokan muotoisen putken, joka ulottuu pitkälle nenäonteloon ja sulkeutuu tarvittaessa rengaslihaksen avulla. Hammasvalaiden suunnistuksessa ja viestinnässä käyttämä ääntely ei synny kurkunpäässä, koska äänijänteitä ei valailla ole lainkaan, vaan nenäontelossa.

Monien hammasvalaslajien aivot – etenkin pikkuaivot – ovat erittäin kehittyneet ja hyvin suuret. Aivokuori on paljon poimuisempi kuin ihmisellä.

Heimot
------

Hammasvalaisiin kuuluu seitsemän elossa olevaa heimoa:

* Delfiinit (Delphinidae)
* Iniidae
* Sarvivalaat (Monodontidae)
* Pyöriäiset (Phocoenidae)
* Kaskelotit (Physeteridae)
* Jokidelfiinit (Platanistidae)
* Nokkavalaat (Ziphiidae)

Lähteet
-------

1. ↑  *Suuri eläintieto: Eläinten kiehtova maailma 12 (U-Ö)*, s. 33. Weilin+Göös, 1990. ISBN 951-35-5142-3.
2. ↑  *Suuri eläintieto: Eläinten kiehtova maailma 2 (H)*, s. 39. Weilin+Göös, 1990. ISBN 951-35-5128-8.
3. ↑  Lahti, S. Lahti, T. & Raasmaja, A. (toim): "Valaat", *Zoo Suuri eläinkirja 2: Nisäkkäät*, s. 483. WSOY, 1978. ISBN 951-0-08247-3.
4. ↑  Wilson, Don E. & Reeder, DeeAnn M. (toim.): Odontoceti *Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed)*.  2005. Johns Hopkins University Press. Viitattu 22.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Toothed whales – Enchanted Learning Software
* Science Encyclopedia

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q144144
* Wikispecies: Odontoceti
* ADW: Odontoceti
* AFD: Odontoceti
* BioLib: 20766
* CoL: 62397
* EoL: 46559237
* Fossilworks: 42937
* iNaturalist: 424322
* ITIS: 180404
* MSW: 14300034
* NBN: NHMSYS0000377015
* NCBI: 9722
* NZOR: e155fa5d-7a6b-4b88-b937-dca94de14e38
* WoRMS: 148723

 |

 |
**Mauno Veikko Forsman** (31. joulukuuta 1928 Lappee – 12. syyskuuta 2006 Lappeenranta) oli suomalainen peruskoulunopettaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Forsman oli kansanedustajana vuosina 1971–1983 ja toisena valtiovarainministerinä 1981–1982. Hän toimi Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) toimitusjohtajana vuosina 1983–1989.

Forsmanin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Väinö Forsman ja Elsa Niemi. Päästyään keskikoulusta 1946 Forsman lähti opiskelemaan kansakoulunopettajaksi valmistuen Raahen seminaarista vuonna 1953. Myöhemmin hän opiskeli kansalaiskoulunopettajaksi 1958 ja suoritti opintoja Tampereen yliopistossa vuosina 1962–1964. Forsman työskenteli kansakoulunopettajana Lappeenrannassa vuosina 1954–1958 ja kansalaiskoulunopettajana sekä myöhemmin kansalaiskoulun yleisaineiden opettajana vuodesta 1958. Naimisiin Forsman meni Kirsti Sepän kanssa vuonna 1958. Heillä oli kaksi poikaa.

Kunnallispolitiikassa Forsman toimi Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1970–1972. Eduskuntaan hän nousi SDP:n edustajana Kymen läänin vaalipiiristä 25. toukokuuta 1971 Eero Laineen tilalle. Forsman valittiin Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) toimitusjohtajaksi 1982 eikä hän enää asettunut ehdolle vuoden 1983 eduskuntavaaleissa. RAY:n toimitusjohtajan tehtävässä Forsman toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoteen 1989.

Forsman oli toinen valtiovarainministeri Koiviston II hallituksessa 1. heinäkuuta 1981 – 19. helmikuuta 1982 ja Sorsan III hallituksessa 19. helmikuuta 1982 – 15. syyskuuta 1982. Hän oli valitsijamiehenä presidentinvaaleissa vuosina 1978, 1982 ja 1988. Hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi 1994.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Mauno Forsman *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3  Peltonen, Toni: Muistot: Mauno Forsman *hs.fi*. Helsingin Sanomat. Viitattu 14.11.2014.
3. ↑   Mauno Forsman *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.

Aiheesta muualla
----------------

* Mauno Forsmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* .aspx Mauno Forsman *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Mauno Forsman *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
|  |
| --- |
| Etodroksitsiini |
| Etodroksitsiini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 2-[2-[2-[4-[(4-kloorifenyyli)-fenyylmetyyli]piperatsin-1-yyli]etoksi]ethoksi]etanoli |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 17692-34-1 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem | 63345 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C23H31N2ClO3 |
| Moolimassa | 418,957 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

**Etodroksitsiini** on voimakas antihistamiini. Sen markkinointinimenä oli *Indunox*. Sitä käytettiin helpottamaan nukahtamista, johon tarkoitukseen saatetaan nykyään käyttää myös hydroksitsiinia sisältävää valmistetta *Atarax*.

Unilääke *Isonox* sisälsi sekä metakvalonia että etodroksitsiinia. Lääke ei enää ole käytössä Suomessa, aktiivinen käyttö lienee painottunut 1960-luvun loppuun ja 1970-luvulle.*lähde?* Esilletulo käyttöön saapumiseen, se sijoittunnee vuoden 1967 vaiheille. Lääkettä on saatettu käyttää barbituraattien, ja sittemmin bentsodiatsepiinien ohella mm. leikkausten esilääkityksenä. Etodroksitsiinilla voitiin hoitaa mahdollisia intravenoosisen nukutuksen yhteydessä ilmentyviä lääkeaineisiin liittyviä allergisia komplikaatioita, kuten urtikariaa.

Lääketehdas UCB Pharman valmistama *Isonox* sisälsi 125 mg metakvalonia sekä 25 mg etodroksitsiinidimaleaattia kapselissa, myöhemmin kaksinkertaiset määrät molempia lääkeaineita tabletissa (250 + 50 mg). Etodroksitsiini on erittäin läheistä sukua toiselle antihistamiiniaineelle, hydroksitsiinille.

Muita antihistamiineja sisältäneet kombinaattivalmisteet: *Doroma*, *Staranox*, *Sedanil* sekä *Sombufen* (nämä sisälsivät usein myös barbituurihapon johdoksia eli barbituraatteja).

Lähteet
-------

1. ↑  Lääkkeet ja niiden käyttö, 1977: s. 174
2. 1 2  Lääkärilehti Duodecim, nro 19/1969: s. 1221-1225 (pdf)
3. ↑  Halldin, 1971: s. 188
4. ↑  Pharmaca Fennica, PF76: s. 1036
5. ↑  Lääkkeet ja niiden käyttö, 1977: s. 174-175

* Tuomi, Olli & Alfering: *Lääkkeet ja niiden käyttö*, SHKS-Wsoy, 1977. ISBN 951-0-06936-1.
* Lääkevalmisteet - Pharmaca Fennica 1976 (PF76). Länsi-Suomi Oy, Rauma, 1976. -ei isnb-tunnusta-
* Halldin, Mats: *Nukutus ja puudutus*, SHKS-Wsoy, 1971.
* Lääkäriseura Duodecim: lehti 19/1969

Aiheesta muualla
----------------

* National Institute of Standards and Technology (NIST): Etodroxizine (englanniksi)
* PubChem: Etodroxizine (englanniksi)
**Mauno Koiviston synnyinkoti** on Turussa Piispankadun ja Tehtaankadun kulmassa osoitteessa Piispankatu 4 sijaitseva asuinrakennus, jossa Suomen tasavallan presidentti Mauno Koivisto syntyi 25. marraskuuta 1923.

Vuonna 1984 Turun kaupunginvaltuusto päätti, että rakennus luovutetaan Turun yliopistolle käytettäväksi yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan hallinnassa olevana tutkijankammiona. Tutkijankammion nimi on Manun kammari ja se on tarkoitettu yliopiston yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa (tai -alalla) tai Åbo Akademissa yhteiskuntatieteellisellä alalla päätoimisesti jatkotutkintoja harjoittavalle, lisensiaatintutkimusta tai väitöskirjaa tekevälle opiskelijalle.

Rakennuksen seinään on ehdotettu muistolaattaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mauno Koiviston synnyinkoti Turussa on tieteen käytössä – säilynyt lähes alkuperäisessä asussa *Yle Uutiset*.  13.5.2017. Viitattu 20.12.2021.
2. 1 2  Manun kammari: Presidentti Mauno Koiviston synnyinkodista kunnostettu tutkijanhuone *www.utu.fi*. Viitattu 20.12.2021.
3. ↑  Mauno Koiviston synnyinkodin seinään ehdotetaan muistolaattaa – myös Linnankadun loppupää voisi Turkuseuran mukaan olla Mauno Koiviston katu *ts.fi*.  18.2.2021. Viitattu 20.12.2021.
Manilla sijaitsee Aurajoen varressa, Itäinen Rantakatu 64:ssä.
**Manilla** on Turun Itärannan kaupunginosassa sijaitseva "kulttuuritehdas" eli taidealojen monitoimitalo. Se alkoi syntyä 1980- ja 1990-luvun vaihteessa, kun Aurinkobaletti muutti köysitehdas Oy Manilla Ab:n tyhjilleen jättämään tehdaskiinteistöön. Syyskuussa 2016 Manilla juhli 150-vuotisjuhlaansa. Ikä laskettiin vuodesta 1866, jolloin skotlantilainen insinööri David Cowie perusti tontille Aura Ångbränneri -nimisen viinatislaamon.

Aurinkobaletin muutettua Manillan tiloihin alettiin koko kiinteistöä ajaa kulttuurialojen käyttöön. Perustettiin Pro Manilla -säätiö, ja 2000-luvun alussa purkutuomion alla olleet rakennukset lopulta suojeltiin. Säätiö osti kiinteistön itselleen.

Manilla muodostuu kolmesta rakennuksesta. A-rakennuksessa toimivat muiden muassa Aurinkobaletti, Manilla-teatteri, Läntisen tanssin aluekeskus ja Tehdas-teatteri. B-talossa toimii mm. Jo-Jo Teatteri ja C-taloissa on pienempiä kulttuuritoimijoita sekä arkkitehtuuri- ja viestintäalan toimistoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Manilla juhlii – ohjelmassa Viinanäyttely ja Taidekarnevaali *Turkulainen*.  24.6.2016.
2. ↑  Manillan toimijat Manilla. Viitattu 2.1.2018.
**Abigail Thorn** (s. 24. huhtikuuta 1993 Newcastle upon Tyne) on brittiläinen näyttelijä ja tubettaja, joka tunnetaan parhaiten kanavastaan **Philosophy Tube**, jonka hän aloitti vuonna 2013. Hänen YouTube-kanavallaan on maaliskuussa 2022 yli miljoona tilaajaa.

Thornin filosofiaa käsittelevät videot olivat aluksi yksinkertaisia, mutta sittemmin hän on tullut tunnetuksi teatraalisuudestaan ja dramaattisuudestaan niin esiintymisen, puvustuksen, maskeerauksen kuin lavastuksenkin osalta. Thorn on poliittiselta kannaltaan vasemmistolainen, ja hänen videonsa käsittelevät usein kriittisesti neoliberalismia, kapitalismia ja äärioikeistoa. Hänen katsotaan usein kuuluvan BreadTube-yhteisöön muiden vasemmistolaisten tubettajien kanssa.

Tammikuussa 2021 Thorn paljasti olevansa transnainen videollaan *Identity: A Trans Coming Out Story*.

Lähteet
-------

1. ↑  Abigail Thorn *IMDb*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Philosophy Tube *YouTube*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  YouTube as Praxis? On BreadTube and the Digital Propagation of Socialist Thought *Triple C*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Abigail Thorn: 'I came out as trans and made headlines' *BBC*. Viitattu 21.3.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Philosophy Tuben YouTube-kanava
* Thorn IMDb:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Reuven Shiloah
**Reuven Shiloah** (1909-1959) oli Israelin salaisen poliisin Mossadin ensimmäinen johtaja vuosina 1949-1952.

Shiloah syntyi ottomaanien hallitsemassa Jerusalemissa **Reuven Zaslanski**na, myöhemmin Shiloah vaihtoi nimekseen **Zaslani** ja otti koodinimekseen *Shiloah*. Shiloah syntyi ortodoksijuutalaiseen perheeseen, hänen isänsä oli rabbi, Shiloah kasvatettiin hyvin uskonnolliseen perheeseen. 1930-luvulla Shiloah tapasi neworkillaisen Betty Bordenin ja menivät naimisiin vuonna 1936.

Shiloah oli pitkään Israelin politiikassa ja oli David Ben-Gurionin hyvä ystävä. Ennen vuoden 1948 sotaa Shiloah solmi suhteita muiden maiden salaisiin poliiseihin etenkin läntisiin osastoihin. Ben-Gurion perusti Mossadin vuonna 1949 joulukuussa ja nimitti Shiloahin sen johtoon. 

Mossadin palveluksen jälkeen Shiloah työskenteli Israelin suurlähetystössä Washington D.C.:ssa. a

Hänen seuraajansa Mossadin palveluksessa oli Isser Harel.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo manipuri-tanssista. Samannimistä kieltä käsittelee artikkeli manipurin kieli.*
Manipuritanssija.
Manipuritanssija perinteisissä Krishnan vaatteissa.
**Manipuri** on koillisintialaisessa Manipurissa, Myanmarin (Burman) rajalla kehittynyt klassinen tanssiperinne. Manipuri on paikalliselta nimeltään "Jagoi". Manipurin taustalla on uskonnolliset temppelitanssiperinteet. Tanssin historiasta ei ole paljoakaan tietoja, varmuudella se mainitaan ensi kerran vasta vuonna 1714. Manipurilaiset ovat hyvin uskonnollisia ja siellä palvotaan yleisesti Radhaa ja Krishnaa, jotka usein esiintyvät manipuri-tanssin teemoissa. Manipuria alettiin julkisesti esittää vasta 1900-luvun alussa.

Tyylilaji sai laajempaa huomiota osakseen vasta nobelkirjailija Rabindranath Tagoren ihastuttua tanssiin 1920-luvulla. Tagore perusti yliopiston Kolkatan pohjoispuolelle Santiniketaniin, jossa yhä tänään opetetaan manipuria tanssijamestareiden johdolla.

Muita manipurilaisia klassisia tansseja:

* Ras Lila
* Lai Haroba
* Bharat Yuddha
* Lanka Kand
* Gouda Lila
* Pung Cholom
* Kartal Cholom
* Mandilla Cholom
* Duff Cholom
* Dhol Cholom
* Kubak Ishai
* Tal Rasak
Hammasrata Lausannessa.
Erityyppisiä hammasratoja.
**Hammasrata** on vuoristoissa, kuten Karpaateilla, käytettävä kapearaiteinen rautatiejärjestelmä, jossa kiskotuksen välissä kulkee erillinen hammastanko. Vetureissa on tankoon vastaava erillinen hammaspyöräkoneisto, joka voidaan nostaa ylös tasamaalla nopeuden lisäämiseksi. Tämä koneisto mahdollistaa jopa 480 promillen nousut ja laskut. Tietyn kaltevuusrajan jälkeen nykyisin käytetään veturijunien sijasta yksinomaan moottorivaunuja; useimmat tällaiset radat ovat sähköistettyjä. 

Jyrkin nousu on Sveitsissä, Luzernin lähellä olevalla Pilatusvuorelle nousevalla hammasradalla. Rata on sähköistetty ja käyttää moottorivaunuja. Tätä jyrkemmät radat ovat funikulaareja eli kiskoköysiratoja. 

Loivemmissa nousuissa, aina 70 promilleen asti, on joillakin radoilla hammasratakoneistot korvattu joko moottorivaunuihin asennetuilla erityisvarustetuilla jarruilla tai kaikkein loivimmissa nousuissa voimakkailla työntövetureilla. 

Hammasradan sijasta voidaan käyttää myös kumipyöriä kitkan lisäämiseksi. Lausannen metrorata m2, Sveitsissä, on toteutettu kumipyörillä. Radan jyrkkyys on suurimmillaan 120 promillea.

Lähteet
-------

1. ↑  Steilste Zahnradbahn der Welt *pilatus.ch*. Viitattu 1.2.2012. (saksaksi)
2. ↑  Rhätische Bahnin teknisiä tietoja[vanhentunut linkki]
3. ↑  Lausannen m2-rata Alstomin sivuilla

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **hammasrata**.
* The Mount Washington Cog Railway (englanniksi)
Reutersin tutkimuskeskus Lontoossa
Reutersin päämaja
**Reuters** on maailmanlaajuisesti toimiva brittiläinen uutistoimisto ja taloustietoa välittävä yritys. Se on vuodesta 2008 lähtien toiminut osana kanadalais-yhdysvaltalaista Thomson Reutersia.

Historia
--------

Saksalaissyntyinen Paul Julius Reuter perusti 34-vuotiaana vuonna 1851 lennätinkeskuksen Aacheniin, Belgian ja Hollannin rajalle. Sieltä hän lähetti sähkösanomia ja uutisia Berliiniin. Myöhemmin Brysseliin lähetettiin lennättimellä viestejä. 

Vuonna 1851 Reuter muutti Lontooseen, jossa hän lähetteli sähkösanomia Doverin ja Calais’n välillä. Pian yritys laajeni, ja hän listasi sen Lontoon pörssiin. Heti sen jälkeen Pariisin ja Lontoon välille avattiin lennätinlinja. Vuonna 1865 Reuter perusti Reuter’s Telegram Companyn (Reuterin sähkösanomayhtiö). Reuterista tuli Britannian kansalainen vuonna 1857. 

Reutersin yritys lähetti ensimmäisenä isoja uutisia Eurooppaan, kuten tiedon Yhdysvaltain presidentin Abraham Lincolnin murhasta vuonna 1865.

Nykyaika
--------

Nykyään Reutersilla on toimistoja yli 200 kaupungissa ja 94 maassa, ja se tarjoaa uutisia 19 eri kielellä. Vuonna 1984 siitä tuli julkinen yritys, ja se listautui uudelleen Lontoon pörssiin ja NASDAQiin Yhdysvaltoihin. 

Vuodesta 1939 Reutersin pääkonttori oli Lontoon Fleet Streetillä, mutta vuonna 2005 se muutti isompaan rakennukseen Canary Wharfiin. Yrityksen Pohjois-Amerikan pääkonttori sijaitsi Times Squarella New York Cityssä. 

Reuters yhdistyi huhtikuussa 2008 kanadalaisen *The Thomson Corporation* -yhtiön kanssa *Thomson Reuters* -nimiseksi yhtiöksi.

Katso myös
----------

* Associated Press
* Agence France-Presse

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Reuters. News agency britannica.com. Viitattu 4.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Reuters: a brief history  4.5.2007. theguardian.com. Viitattu 4.11.2017. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Company Overview of Thomson Reuters Corporation bloomberg.com. Viitattu 4.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Company History (englanniksi) (thomsonreuters.com)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reuters** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Portugali
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Abigail Kinoiki Kekaulike Kawānanakoa** (23. huhtikuuta 1926 Honolulu – 11. joulukuuta 2022) oli havaijilainen perijätär ja prinsessa, joka toimi aktiivisesti havaijin kielen ja havaijilaisen kulttuurin puolustajana. Kawānanakoa on Havaijin kuningaskunnan kruununperillisen David Kawānanakoan jälkeläinen. Huolimatta taustastaan Kawānanakoa ei koskaan tavoitellut kruunua.

Kawānanakoa syntyi vuonna 1926 Honolulussa. Hän kävi yksityistä Punahou-koulua ja suoritti toisen asteen opintonsa Shanghaissa ja Kaliforniassa. Kawānanakoan isoisoisä, James Campbell, oli jättänyt perheelleen perinnöksi maansa ja omaisuutensa, joka toimi aluksi rahastona. Kun se realisoitiin vuonna 2007, Kawānanakoan omaisuudeksi arvioitiin 250 miljoonaa dollaria. Hän piti myös kilpahevosia ja toimi ‘Iolanin palatsia ylläpitävän Friends of Iolani -järjestön puheenjohtajana yli 25 vuoden ajan.

Vuonna 2017 Kawānanakoa meni naimisiin pitkäaikaisen kumppaninsa Veronica Gail Worthin kanssa. Heidät vihki entinen Havaijin korkeimman oikeuden presidentti Steven Levinson. Kawānanakoa oli aikaisemmin ollut kihloissa miehen kanssa.

Omaisuuttaan Kawānanakoa käytti havaijilaisen kulttuurin tukemiseen rahoittamalla stipendejä sekä vastustamalla Honolulun junarataa ja Mauna Kean teleskoopin rakentamista. Lisäksi hän on lainannut kuningas Kalākaualta ja kuningatar Kapi‘olanilta perimäänsä omaisuutta julkisiin näytöksiin. Hän rahoitti myös Merrie Monarch Festivalia sekä havaijin kielen elvytystä tukevan ‘Aha Pūnana Leo -järjestön toimintaa.

Kawānanakoa kuoli 11. joulukuuta 2022. Hänen kuolinsyytään ei ilmoitettu, mutta hänellä tiedetään kuitenkin olleen terveysongelmia. Kuvernööri Josh Green määräsi suruliputuksen kaikissa julkisissa rakennuksissa viikon ajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  "Mournful aloha" shared with the passing of Princess Abigail Kawānanakoa *Maui Now*.  13.12.2022. Viitattu 13.12.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Kawananakoa marries longtime partner amid court battle *Honolulu Star-Advertiser*.  3.10.2017. Viitattu 13.12.2022. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Kawananakoa, 'Last Hawaiian Princess,' Dies at 96 *Voice of America*.  12.12.2022. Viitattu 13.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  The great divide *The Honolulu Advetiser*.  11.6.2006.  Arkistoitu 2010. Viitattu 13.12.2022. (englanniksi)
5. ↑  Abigail Kawananakoa, ‘the last alii’ and a lifelong champion of Native Hawaiian causes, dies at 96 *Hawaii News Now*.  12.12.2022. Viitattu 13.12.2022. (englanniksi)
6. ↑  Office of the Governor – News Release: Governor Green Issues Flag Order in Honor of Late Princess Abigail Kawānanakoa *State of Hawaii*.  12.12.2022. Viitattu 13.12.2022. (englanniksi)
Bolax

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
KemiönsaariVarsinais-SuomiSuomi |
| Saariryhmä | 
Turunmaan saaristo |
| Merialue | 
Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,57 km² |

Väestö| Asukasluku | 
1 |
| Asutuskeskukset | 
Bolax |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Bolax** on pieni saari Kemiönsaaren kunnan Hiittisten saaristossa, missä se lähisaarineen lähisaaret muodostavat Hiittisten itäisimmän maarekisterikylän. Nykyisin 57 hehtaarin kokoisella saarella asuu ympärivuotisesti enää vain yksi henkilö.

Bolaxiin perustettiin talvisodan päätyttyä rannikkotykistön linnake valvomaan Neuvostoliitolle luovutettua Hangon vuokra-aluetta. Linnake jäi kuitenkin tarpeettomaksi joulukuussa 1941, kun suomalaiset valtasivat Hangon takaisin. Saaren ainoa toimintakuntoinen 152/45 C -tykki siirrettiin Ääniselle.

Linnake uudelleenvarustettiin 152/45 C -patterilla marraskuussa 1968 Tšekkoslovakian miehityksen seurauksena. Patterin arvo nähtiin kuitenkin 1980-luvulla niin alhaisena, ettei sen ikääntyvää kalustoa korvattu 130 TK -kaluston asennusten myötä vapautuneilla 152/50 T -tykeillä. Linnake muutettiin samassa yhteydessä torjuntapatterin statukselle, ja sen kalusto poistettiin sodanajan vahvuuksista rannikkotykistön siirtyessä merivoimiin. Merivoimat käytti lähinnä saaren luolia varastona. Bolax siirtyi metsähallitukselle maaliskuussa 2000. Saarelle jääneet tykit deaktivoitiin ja sotamuseo luovutti ne Bolax Gillet -järjestölle vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. ↑  Elina Auri: Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret (pdf) (s. 80) Työ- ja elinkeinoministeriö. Viitattu 30.3.2015.
2. 1 2   s. 68.
3. 1 2   s. 364–365.

Aiheesta muualla
----------------

* Bolax Gillet rf
* Ernst Lindroos, Camilla Wolff-Brandt (toim.): *Bolax - en by i Hitis skärgård, dess öden och folkliv*. Helsinki: Bolax Gillet, 1992. ISBN 951-96502-0-2. (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dragsfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Björkboda
* Dragsfjärdin kirkonkylä
* Taalintehdas

 |
|  |
| Rekisterikyliä Dragsfjärdissä | 
* Björkboda
* Genböle
* Dalen
* Hammarsboda
* Hertsböle
* Kivarnäs
* Kråkvik
* Kulla
* Kärra
* Labbnäs
* Lillfinhova
* Långnäs
* Nordanå
* Purunpää
* Rosendal
* Rövik
* Skinnarvik
* Smedskulla
* Storfallan
* Storfinhova
* Stusnäs
* Sunnanå
* Söderby
* Söderlångvik
* Söglö
* Tynglax
* Ölmos

 |
|  |
| Rekisterikyliä Hiittisissä | 
* Bergö
* Biskopsö
* Bolax
* Böle
* Hiittinen
* Holma
* Högsåra
* Kasnäs
* Kaxskäla
* Rosala
* Stubbnäs
* Tunhamn
* Vänoxa
* Vänö

 |

 |
**Reunionit** (ransk. *réunion* < alkuliite *re,* uudelleen ja lat. *ūnus*, yksi) olivat saksalaisia alueita, jotka Ludvig XIV 1679–1681 yhdisti Ranskaan reunionikamarien päätöksiin nojautuen. Alueet sijaitsivat Lothringenissa, Elsassissa ja Franche-Comtéssa. Reunionikamarit olivat Ludvig XIV:n 1679–1680 asettamia tuomioistuimia, jotka tutkivat mitkä alueet olivat olleet yhteydessä Ranskan 1648–1679 tehtyjen rauhansopimusten perusteella saamiin alueisiin. Tukeutuen Westfalenin rauhan epäselviin määräyksiin, saksalaisia uhkaavaan turkkilaisvaaraan ja väkivaltaan Ranska anasti yli 600 aluetta pääosin Saksalta, mutta myös Espanjan Alankomaista. Yhdeksänvuotisen sodan päättäneessä Rijswijkin rauhassa Ranska sitoutui palauttamaan osan alueista, mutta sen haltuun jäivät muun muassa Elsass ja Strasbourg.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomalainen tietosanakirja,* Weilin+Göös 1989–1993, ISBN 951-35-4644-6.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
3. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
**Pyhän Ristin luostari** (kreik. Μονή Τιμίου Σταυρού, *Moní Timíou Stavroú*) on ortodoksinen luostari Sámoksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle ristille. Luostari sijaitsee saaren kaakkoisosassa lähellä Mavratzaíoin ja Chóran kyliä.

Luostari on perustettu vuonna 1592. Sen perusti munkki Neilos, joka tuli läheisestä Megáli Panagían luostarista. Luostaria laajennettiin vuonna 1604. Sen nykyinen pääkirkko rakennettiin vuonna 1838. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarille kirjattiin kolme asukasta.

Luostarin kirkko on kolmilaivainen basilika, jossa on kupoli. Laivoista oikea on omistettu Johannes Kastajalle (*Tímios Pródromos*) ja vasen Elävöittävälle lähteelle (*Zoodóchos Pigí*). Kirkossa on koristeellinen puusta veistetty ikonostaasi. Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluu Pyhän ristin palaksi uskottua puuta.

Luostari juhlii vuosittain 14. syyskuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Τίμιος Σταυρός Μοναστήρι *SamosIn*. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2 3  Ιερά Μονή Τιμίου Σταυρού Ιερά Αρχιεπισκοπή Αθηνών. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Harald Vilhelm Lunelund** (27. heinäkuuta 1882 Viipuri – 17. helmikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen fyysikko.

Lunelundin vanhemmat olivat lehtori Johannes Lunelund ja Johanna Helena Wegelius ja puoliso vuodesta 1905 Dagny Elisabeth Dorothea Berg. Lunelund valmistui filosofian kandidaatiksi 1905 ja lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1910, väitöskirjan aiheenaan *Über die Struktur einiger Spektrallinien und ihren Zeeman-Effekt in schwachen Magnetfeldern*. Lunelund toimi Helsingissä useiden eri ruotsinkielisten oppikoulujen matematiikan opettajana, pisimpään ruotsalaisessa jatko-opistossa 1911-1922. Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen assistentiksi hän tuli 1912 ja vuodesta 1914 sen ohella fysiikan dosentiksi. Professoriksi hänet nimitettiin 1930. Lunelund opiskeli 1908-1910 Saksassa professori ja sittemmin nobelisti Johannes Starkin johdolla, perehtyen erityisesti spektritutkimuksiin. Vuodesta 1922 alkaen hän paneutui Suomen säteilyilmaston tutkimukseen, hän oli vuodesta 1929 kansainvälisen säteilykomission ja vuodesta 1936 kansainvälisen valokomission jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Prof. Harald Lunelund kuollut. *Helsingin Sanomat*, 19.2.1950, s. 4.
2. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 477. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Morrisburg** on noin 2 400 asukkaan historiallinen kylä, joka kuuluu nykyään South Dundasin kuntaan Kaakkois-Ontariossa. Se sijaitsee Saint Lawrencen rannalla noin 35 kilometriä Cornwallista etelä–lounaaseen. Kylän tärkeimpiä elinkeinoja ovat matkailu ja kauppa sekä pienteollisuus.

Morrisburgista tuli virallisesti kylä vuonna 1860, vaikka sen paikalla oli ollut asutusta jo aikaisemminkin. Aluksi paikkakunta tunnettiin West Williamsburgina, mutta sen nimi muutettiin myöhemmin nykyiselleen Sir James Morrisin kunniaksi. Morris rakennutti Saint Lawrencen joelle vuonna 1844 Williamsburgin kanavat, joiden ansiosta seudulle alkoi muuttaa enemmän väkeä. Kylän kasvua kiihdytti myös rautatie, jonka Grand Trunk Railroad rakensi sinne vuonna 1855.

Monet Morrisburgin asukkaista joutuivat muuttamaan kodeistaan 1950-luvulla rakennetun Saint Lawrencen vesitien tieltä. Vanhimmat kylän rakennuksista siirrettiin kunnostettuina 11 kilometrin päässä sijaitsevaan Upper Canada Villageen, josta on sittemmin tullut suosittu historiallinen matkailukohde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morrisburg *The Hutchinson Encyclopedia*. Farlex, Inc. Viitattu 16.12.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  South Dundas – Business Improvement Area Township of South Dundas.  Arkistoitu 26.2.2009. Viitattu 16.12.2010. (englanniksi)
3. ↑  About Morrisburg The Morrisburg & District Historical Society.  Arkistoitu 3.7.2007. Viitattu 16.12.2010. (englanniksi)
**KH-kortisto** on Rakennustiedon internetissä julkaisema kokoelma tietokortteja, joissa on kiinteistönpidon ohjeita, säännöksiä ja tarviketietoa. 

KH-ohjeita on kortiston yli 30-vuotisen historian aikana julkaistu yli 500 kpl, joista noin puolet ovat voimassa. Loput kortit on korvattu tai peruttu ja siirretty KH-arkistoon. KH-kortistossa on julkaistu tiedonjyviä yli 70, säännöksiä yli 600 ja tuotekortteja yli 2 100 kpl. Kortistossa on myös asuintalon huoltokirja, lainalaskin ja rakennusosien käyttöikälaskin. Arkistokortit ovat saatavilla verkkopalvelu *KH Netissä*.

KH-kortiston toimitustyötä valvoo Rakennustietosäätiö RTS:n päätoimikunta PT 15 Kiinteistönpidon päätoimikunta.

KH-kortiston historiaa
----------------------

Valtiovarainministeriö perusti 1970-luvun alussa hankkeen, jonka tarkoituksena oli muun muassa valtion kiinteistöjen kiinteistönpitotyön yhtenäistäminen ja kiinteistönpidon nimikkeistön laatiminen. Työryhmässä oli Valtion rautatiet, rakennushallitus, posti- ja telehallitus ja puolustusministeriö. Hanke kaatui, mutta tehdyt toimenpiteet olivat perusta tulevalle KH-kortistolle.

Vuonna 1975 pidettiin Suomen Kiinteistönhoitokokous. Kokoonkutsuja, Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen Oulun rakennuslaboratorio, sai tehtäväkseen tutkia rakennuskannan ylläpitoa ja korjausrakentamista. VTT ryhtyi kehittämään KH-kortiston edeltäjää, Kiinteistönhoitotiedostoa.

Vuonna 1978 VTT sai kauppa- ja teollisuusministeriöltä määrärahan, jolla oli tarkoitus laajentaa Kiinteistönhoitotiedostoa julkisen hallinnon ja yksityisen kiinteistönpitoalan yhteishankkeeksi. Tieto päätettiin julkaista tietokortteina, kuten rakennusalan RT-kortistossa, sekä erillisinä ohje- ja tutkimusjulkaisuina. KH-kortiston julkaisijaksi valittiin Rakennustietosäätiö RTS.

Lähteet
-------

1. ↑  KH Net - Laadukkaan kiinteistönpidon tuki Helsinki:  Rakennustieto. Viitattu 2.8.2012. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  KH-kortisto - lyhyt historiikki Helsinki:  Rakennustieto. Viitattu 2.8.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* KH Net -verkkopalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Siuntion seurakuntakoti, jossa myös seurakuntayhtymän virasto- ja toimistotilat sijaitsevat.
**Kirkkoherranvirasto** (ruots. *kyrkoherdeämbetet, pastorskansliet, pastorsexpedition*) on Suomessa seurakunnan tai seurakuntayhtymän ylläpitämä virasto, joka hoitaa lakisääteisiä tehtäviä, kuten kirkonkirjojen pitoa, sekä seurakunnan toiminnallisia tehtäviä, kuten kirkollisten toimitusten varauksia ja puhelinvaihteen hoitamista. Kirkkoherranvirastoa hoitaa useimmiten toimistosihteeri tai toimistonhoitaja. Kirkkoherranvirastoa ei pidä sekoittaa seurakuntatoimistoon. Seurakuntatoimiston tehtävät ovat samat kuin kirkkoherranviraston lukuun ottamatta kirkonkirjojen hoitoa.

Kirkkoherranviraston tehtävät
-----------------------------

Kirkkoherranviraston tehtävistä säädetään kirkkolain 16 luvussa ja kirkkojärjestyksen 16 luvussa. Näihin tehtäviin kuuluu tärkeimpänä kirkonkirjojen pitäminen eli erikseen säädetyt väestötietojärjestelmän viranomaistehtävät ja tietopalvelutehtävät. Lisäksi kirkkoherranviraston tehtäviin kuuluvat väestörekisteriarkiston käyttö ja ylläpito, kirkollisten toimitusten varausjärjestelmän hoito, seurakunnan tai seurakuntayhtymän puhelinvaihteen hoito sekä usein myös kirkkoherran tai lääninrovastin sihteerin tehtävät. Sopimuksen mukaan kirkkoherranvirastolla voi olla myös vastuu muun muassa seurakunnan tai seurakuntayhtymän IT-tukihenkilötoiminnoista ja muista sähköisistä järjestelmistä, joita yksikössä käytetään. Tällaisia järjestelmiä voivat olla esimerkiksi sähköiset hautausjärjestelmät ja kiinteistöjärjestelmät.

Myös esimerkiksi virkatodistukset, sukuselvitykset ja sukututkimukset kuuluvat seurakunnan kirkkoherranviraston tehtäviin.

### Kirkonkirjat

Kirkonkirjoja ovat uskontokuntien jäsenrekistereistä annetussa laissa (614/1998) tarkoitettu seurakunnan jäsenrekisteri, luettelot kastetuista, rippikoulun käyneistä, konfirmoiduista sekä henkilöistä, joiden avioliiton esteistä on toimitettu tutkinta, avioliittoon vihityistä, kuolleista ja haudatuista, muuttaneista sekä kirkosta eronneista ja kirkkoon liittyneistä sekä ennen edellä mainitun lain voimaantuloa pidetty seurakunnan kirkollinen väestörekisteri ja siihen kuuluvat asiakirjat. Kirkkoherranviraston tavoitteena on hoitaa kirkkoherran määräyksestä laissa säädetyt ja uskotut tehtävät ajantasaisesti ja seurakunnalle tarkoituksenmukaisella tavalla. Kirkkoherra on kirkkoherranvirastossa toimivien viranhaltijoiden ja työntekijöiden esimies. Lähiesimiehenä voi toimia siihen tehtävään erikseen määrätty viranhaltija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  KIRKKOHERRANVIRASTON JOHTOSÄÄNTÖ  11.1.2016. Järvenpään seurakunta. Viitattu 11.3.2022.
2. 1 2  Seurakuntatoimisto *Siuntion suomalainen seurakunta*.  Arkistoitu 24.11.2021. Viitattu 11.3.2022.