recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arseenihappo** eli **ortoarseenihappo** (H3AsO4) on yksi arseenin happi­hapoista. Arseenihappo muistuttaa monilta ominaisuuksiltaan, kuten happamuudeltaan fosforihappoa. Erityisesti niiden suolat arsenaatit ja fosfaatit ovat ominaisuuksiltaan lähellä toisiaan.

Ominaisuuksia
-------------

Arseenihappo on kolmiarvoinen eli triproottinen happo. Happamuudeltaan yhdiste luokitellaan keskivahvaksi. ja happamuus on hyvin lähellä fosforihappoa. Vesiliuoksissa arseenihappo protolysoituu kolmessa vaiheessa,joissa ensimmäisessä muodostuu divetyarsenaatti-ioni, toisessa vetyarsenaatti-ioni ja kolmannessa arsenaatti-ioni. Reaktioyhtälöt ja happovakiot reaktioille ovat:

H3AsO4  H2AsO4- + H+ (Ka=5,6·10-3, pKa= 2,3 )
H2AsO4-  HAsO42- + H+ (Ka=1,7·10-7, pKa= 6,8 )
HAsO42-  AsO43- + H+ (Ka=3,0·10-12, pKa= 11,5 )
Arseenihappo liuottaa useita metalleja. Metallien liuetessa syntyy myrkyllistä arsiinia eli arseenivetyä. Toisin kuin fosforihappo, arseenihappo on vahva hapetin. Se kykenee muun muassa hapettamaan rikkihapokkeen rikkihapoksi ja jodidi-ionin jodiksi.

Kuumennettaessa arseenihappoa muodostuu ensimmäiseksi pyroarseenihappoa (H4As2O7) ja edelleen kuumennettaessa syntyy meta-arseenihappoa (HAsO3). Arseenihappo esiintyy usein kiteisenä hemihydraattina H3AsO4·0,5H2O

Valmistus ja käyttö
-------------------

Arseenihappoa valmistetaan käsittelemällä arseenitrioksidia väkevällä typpihapolla. Reaktiotuotteena muodostuu lisäksi typpimonoksidia.

3 As2O3 + 4 HNO3 + 7 H2O → 6 H3AsO4 + 4 NO
Yhdistettä voidaan valmistaa myös liuottamalla arseenipentoksidia veteen, mutta tämä reaktio on hyvin hidas. Lisäksi arseenihappoa syntyy, kun orto- tai meta-arseenihappoa käsitellään kylmällä vedellä.

Arseenihapon myrkyllisyyden vuoksi sen käyttö on rajoitettua. Ainetta käytetään puunsuoja-aineena ja puuvillaviljelmillä kasvin lehtien tuhoamiseen, jolloin sadonkorjuu tulee helpommaksi.

Myrkyllisyys
------------

Arseenihappo, kuten useat muutkin arseeniyhdisteet, on myrkyllistä. sen LD50-arvo rotille on 48 mg/kg. Arseenihappo aiheuttaa hengitettynä ja nieltynä huonoa oloa ja kouristuksia. Pitkäaikainen altistuminen voi aiheuttaa vaurioita iholle, verenkiertoelimistöön ja hermostoon. Arseenihapon on todettu aiheuttavan ihmisessä syöpää ja on luokiteltu syöpävaaralliseksi aineeksi.

Katso myös
----------

* Arseenihapoke

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  A-M. Antila, T. Koskentalo, J. Toivonen ja I. Yliruokanen: *Analyyttisen kemian harjoitustyöt:Ionien reaktioita*, s. 114. 12. muuttamaton painos, painovuosi 2006. Otatieto, 1986. ISBN 951-672-298-9.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 64. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.9.2009). (englanniksi)
3. 1 2 3  Arseenihapon kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 19.9.2009
4. 1 2 3  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 752. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.9.2009). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Arsenic acid (englanniksi)
**Michael Parkinson** (28. maaliskuuta 1935 Cudworth, South Yorkshire – 16. elokuuta 2023 Bray, Berkshire) oli brittiläinen toimittaja ja television keskusteluohjelmien juontaja. 

Parkinsonilla oli brittitelevisiossa oma keskusteluohjelma nimeltä *Parkinson* vuosina 1971–1982 ja uudelleen 1998–2007, valtaosan ajasta BBC:ssä mutta viimeiset kolme vuotta ITV-kanavalla. Välillä hän työskenteli 15 vuotta BBC:n radiokanavilla sekä Thames Television- ja Yorkshire Television -yhtiöissä. Hän ehti haastattella ystävällisen joviaaliin tyyliinsä paria tuhatta maailmantähteä ja muuta julkisuuden henkilöä.

Eteläisessä Yorkshiressä kaivosmiehen perheeseen syntynyt Parkinson aloitti uransa heti koulun jälkeen *Manchester Guardian* -lehdessä ja sitten Lontoon *Daily Expressissä*. Hän palveli vuosina 1955–1957 Suezin kriisin lehdistöupseerina. 1960-luvulla hän työskenteli televisiossa, muun muassa BBC1:n ajankohtaisohjelmassa *Twenty-Four Hours* ja Granada TV:n elokuva-aiheisessa ohjelmasarjassa.

Parkinson sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon 2000 ja ritarin arvon 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Kanerva, Arla: Juontajalegenda Michael Parkinson on kuollut.  *Helsingin Sanomat*, 17.8.2023. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.8.2023.
2. 1 2  Sir Michael Parkinson obituary.  *The Guardian*, 17.8.2023. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Michael Parkinson collection, otteita haastatteluista vuosikymmenten varrelta, BBC Archive

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bridget Dirrane** (o.s. *Gillan*; 15. marraskuuta 1894 Inis Mór, Aransaaret – 31. joulukuuta 2003) oli irlantilainen sairaanhoitaja, poliittinen vaikuttaja ja muistelmakirjailija. Hän julkaisi vuonna 1998 teoksen *A Woman of Aran*, josta tuli bestseller.

Dirrane syntyi nuorimpana kahdeksasta lapsesta Inis Mórissa. Hän liittyi tasavaltalaiseen Cumann na mBan -järjestöön ja tapasi Pääsiäiskapinaa vuonna 1916 johtaneen Patrick Pearsen. Vuonna 1919 Dirrane aloitti sairaanhoitajaharjoittelun Dublinissa. Hän teki hoitotyötä myös potilaiden asunnoissa ja joutui pidätetyksi työskennellessään irlantilaisnationalisteja sympatisoineen potilaan kotona. Dirrane siirrettiin Mountjoyn vankilaan, jolloin hän ryhtyi nälkälakkoon. Hänet kuitenkin vapautettiin yhdeksän päivää myöhemmin ilman syytteitä. Dirrane muutti vuonna 1927 Yhdysvaltoihin ja työskenteli siellä sairaanhoitajana Bostonissa. Vuonna 1932 hän meni naimisiin aikanaan Aransaarilla naapurinaan asuneen Ned Dirranen (k. 1940) kanssa. Toisen maailmansodan aikana Dirrane työskenteli ampumatarviketehtaalla ja sotilasleirillä. Palattuaan Bostoniin hän toimi demokraateissa ja kampanjoi John F. Kennedyn puolesta.

Vuonna 1966 Dirrane vetäytyi Aransaarille ja meni uusiin naimisiin Patrick Dirranen (k. 1990) kanssa. Dirrane pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan vanhimpana kunniaoppiarvon saaneena. Hän oli kuollessaan 109-vuotiaana vanhin aransaarelainen ja Irlannin toiseksi vanhin ihminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  PJ Gillan, Bridget Dirrane The Guardian 2.1.2004, viitattu 17.8.2023
2. ↑  Woman of Aran who lived to age 109 The Irish Times 3.1.2004, viitattu 17.8.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |

 |
Kolmen kuninkaan kilta oli omistettu Raamatun Uudessa testamentissa mainituille kolmelle itämaan tietäjälle.
Kolmen kuninkaan killan perustamisteksti (oikea yläkulma) kopioituna Turun tuomiokirkon Mustaankirjaan.
**Kolmen kuninkaan kilta** oli tärkein kuudesta tunnetusta keskiajalla Turussa toimineesta killasta. Se oli omistettu Raamatun Uudessa testamentissa mainituille kolmelle itämaan tietäjälle. Piispa Maunu Tavast perusti killan vuonna 1449. Katoliseen kirkkoon sidoksissa ollut kiltalaitos lakkautettiin Ruotsissa Västeråsin valtiopäivillä vuonna 1544 ja kiltojen omaisuus takavarikoitiin kruunulle.

Kolmen kuninkaan killan on arveltu sijainneen joko Kirkkokorttelissa tuomiokirkon luoteispuolella tai Luostarikorttelissa Vartiovuorenmäen juuressa. Killan omistukset siirtyivät kiltojen lakkauttamisen jälkeen kuningas Kustaa Vaasalle, joka myi Kolmen kuninkaan kiltatalon pormestari Hannu Kyrölle vuonna 1556.

Kolmen kuninkaan kilta on ainoa Suomen killoista, jonka jäsenluettelo on säilynyt. Luettelossa on 52 nimeä, tosin jotkin henkilöt on merkitty kahteen kertaan heidän arvoasemansa muututtua. Kaikki killan jäsenet ovat olleet yläluokkaisia: korkeinta papistoa, rälssiä, pormestareita ja raatimiehiä. Huomattavan monella killan jäsenellä on ollut maisterintutkinto jostakin Euroopan yliopistosta. Maunu Tavastin lisäksi killan jäseniä olivat muun muassa tuomiorovasti ja myöhemmin piispa Olavi Maununpoika, kaniikki ja myöhemmin piispa Lauri Suurpää ja tuomiorovasti Paavali Scheel.

Katso myös
----------

* Suomen keskiaikaiset killat

Lähteet
-------

* Rinne, Juhani: *Turun tuomiokirkko keskiaikana II. Alttarit ja kirkolliset toimitukset*. Turku: Turun tuomiokirkon isännistö, 1948.
* Seppänen, Liisa: Turun kaupunkikuva ja reformaation jäljet.  *Pohjoinen reformaatio*, 2016, s. 189–197. Turku:  Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies & Turun Historiallinen Yhdistys.

### Viitteet

1. ↑  Rinne 1948: s. 80.
2. 1 2  Seppänen 2016: s. 188.
3. ↑  Rinne 1948: s. 80-81.
**Atlanta Reign** on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Atlantin divisioonassa. Seura perustettiin elokuussa 2018 ja se on kotoisin Atlantasta, Georgiasta. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019.

Historia
--------

Elokuussa 2018 ilmoitettiin, että Atlanta Esports Ventures (Cox Enterprisesin ja Province Inc.:n yhteishanke) oli ostanut yhden Activision Blizzardin tarjoamista laajennuspaikoista Overwatch Leagueen. Syyskuussa 2019 Atlanta ilmoitti hankkineensa päävalmentajakseen San Francisco Shockin entisen päävalmentaja Brad "Sephy" Rajanin. 28. lokakuuta 2018 Atlanta ilmoitti täyden pelaajakokoonpanonsa, joka ei sisältänyt yhtään aiemmin sarjassa pelanneita pelaajia, vaan kokoonpanon kaikki jäsenet tulivat alemmasta Overwatch Contenders -sarjasta.

Atlanta pelasi ensimmäisen runkosarjaottelunsa OWL:ssä 15. helmikuuta 2019 Florida Mayhemiä vastaan, voittaen puhtaasti 4–0. Atlanta eteni esikoiskautensa ensimmäisen runkosarjavaiheen pudotuspeleihin, mutta hävisi puolivälierissä Philadelphia Fusionille. Ensimmäisen vaiheen pudotuspelien jälkeen DPS/Tank -pelaaja Daniel "Dafran" Francesca ilmoitti vetäytyvänsä joukkueesta. Seuraavalla viikolla Atlanta hankki Support-pelaaja Daniel "FunnyAstro" Hathawayn kaksisuuntaisella sopimuksella, DPS-pelaaja Andrej "babybay" Francistyn vaihtokaupassa San Francisco Shockista, ja Off-Tank -pelaaja Nathan "frd" Goebelin Los Angeles Gladiatorsin akatemiajoukkue Gladiators Legionista.

Lähteet
-------

1. ↑  Chalk, Andy & Moore, Bo: Overwatch League announces new teams in Atlanta and Guangzhou *PC Gamer*.  2.8.2018. Viitattu 23.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Atlanta Esports Ventures Welcomes Coaches for Overwatch League Team *Atlanta Reign*.  10.9.2018. Viitattu 23.7.2019. (englanniksi)
3. ↑  Nikkilä, Niko: Overwatch League täyttyy suomalaisista – Petja "Masaa" Kantanen liittyy Atlanta Reigniin *eurheilu.com*.  29.10.2018. Viitattu 23.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
**Takon Soutajat** on suomalainen soutuseura, joka on tunnettu paitsi soutuharrastuksen edistämisestä myös menestyksestään kilpailullisessa soututoiminnassa. Seura perustettiin vuonna 1968 ja on kasvanut vuosien varrella merkittäväksi toimijaksi suomalaisessa soutumaailmassa ja on eri lajit huomioon ottaen menestyvimpiä suomalaisia soutuseuroja.

Historia ja Toiminta
--------------------

Takon Soutajat perustettiin vuonna 1968 Tampereella. Seura on alusta asti keskittynyt soutuharrastuksen edistämiseen ja kilpailullisen soututoiminnan tukemiseen. Seuran tavoitteena on tarjota mahdollisuus soutuharrastukseen kaikenikäisille ja -tasoisille soutajille.

Takon Soutajat on aktiivinen seura, joka järjestää säännöllisesti soutuharjoituksia, kilpailuja ja tapahtumia jäsenilleen. Seura on myös mukana erilaisissa kansallisissa ja kansainvälisissä soututapahtumissa, kuten kilpailuissa ja leireillä.

Takon Soutajat kilpailee Suomessa kaikissa neljässä Suomen melonta- ja soutuliiton alaisissa kilpasoutulajeissa, joita ovat ratasoutu (olympialuokkien soutu), coastal-soutu, sisäsoutu ja perinteinen suomalainen puuvenesoutu. Puuvenesoudun alle kuluvat kirkkoveneet ja pienet puuveneet.

Kansainvälisesti menestyneitä seuran urheiljoita
------------------------------------------------

Ratasoudun maajoukkueeseen kuuluvat Takon Soutajista Joel Naukkarinen, Jukka-Pekka Kauppi ja Juho-Pekka Petäjäniemi. Naukkarinen on menestynyt lisäksi sisäsoudun ja coastal-soudun arvokisoissa. Toinen tunnettu suomalainen sisäsoutaja on Takon Soutajien Klaus Geiger.

Lähteet
-------

1. ↑  Takon Soutajat ry – Takon Soutajat on Tamperelainen avoin soutuliikuntaa edistävä ry *takonsoutajat.fi*.  17.8.2023. Viitattu 30.8.2023.
2. ↑  Olympiasoudun valmennusryhmät/maajoukkueet – Suomen Melonta- ja Soutuliitto ry *melontajasoutuliitto.fi*. Viitattu 30.8.2023.
Leonor Andrade 2015
**Leonor Andrade** (s. 13. syyskuuta 1994 Barreiro, Portugali) on portugalilainen laulaja ja näyttelijä. Hän edusti Portugalia vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella *Há um mar que nos separa*.

Ura
---

Vuonna 2014 Andrade osallistui portugalilaiseen *The Voice Portugal* -kykykilpailuun. Tämän jälkeen hän näytteli telenovelassa *Água de Mar*.

19. helmikuuta 2015 ilmoitettiin, että Andrade on mukana Portugalin euroviisukarsintana toimivassa Festival da Canção-kilpailussa. Hän voitti kilpailun 7. maaliskuuta ja edusti näin Portugalia, mutta jäi semifinaalin 14. sijalle eikä päässyt finaaliin.

Andrade loi neljä euroviisukappalen versioita: espanjankielinen ("La mar que nos separa"), englanninkielinen ("My Own Beat (If There Are Oceans In Between Us)"), akustinen ja karaoke.

13. toukokuuta 2016 hän julkaisi hänen ensimmäinen albumi, *Setembro*.

Lähteet
-------

1. ↑  Leonor Andrade - Participant profile *eurovision.tv* Viitattu 21.1.2016 (englanniksi)
2. ↑  Meet the participants of Portugal *eurovision.tv* Viitattu 21.1.2016 (englanniksi)
3. ↑  Portugal: Leonor Andrade has won *eurovoix.com* Viitattu 21.1.2016 (englanniksi)
4. ↑  Eurovision Song Contest 2015 Second Semi-Final[vanhentunut linkki] *eurovision.tv* Viitattu 3.5.2017 (englanniksi)
5. ↑  Exclusivo: Oiça aqui as novas versões de "Há um Mar que nos Separa", 23.4.2015, *rtp.pt* Viitattu 3.5.2017 (portugaliksi)
6. ↑  Portugal: Leonor Andrade lança "Setembro", 13.5.2016, *escportugal.pt* Viitattu 3.5.2017 (portugaliksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Tuula Juti** (s. 1938 Lappeenranta) on harjavaltalainen kuvataiteilija.

Ura
---

Juti opiskeli Porin piirustuskoulussa vuosina 1969–1971. Juti on osallistunut ARS Rauma -näyttelyyn 1977 ja Porin Taiteilijaseuran näyttelyihin. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Satakunnassa, Helsingissä ja Jyväskylässä, muun muassa Rauman taidemuseossa vuonna 1977. Juti on esiintynyt yhteisnäyttelyissä muun muassa Porin taidemuseossa ja Emil Cedercreutzin museossa. Hänen teoksiaan on Porin ja Kankaanpään kaupunkien kokoelmissa sekä useissa yksityiskokoelmissa. Lisäksi hänen teoksiaan on Satasairaalan taidekokoelmassa.

Taide
-----

Kuvataidekriitikko Pertti Ala-Outisen mukaan Jutin taiteelle on tyypillistä luonnosta saatujen vaikutteiden muokkaaminen maalauksen ehdoin itsenäisesti toimiviksi visioiksi; Jutin maalauksissa heinikot ja oksat muodostavat lähes abstrakteja rakenteita ja siveltimen jälki on usein selvästi havaittava. Silti vaikutelma teoksen aiheesta säilyy elävänä. Maalausten lisäksi Juti on tehnyt kattavasti grafiikkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaisen kuvataiteen bibliografia *kirjava.fng.fi*. Viitattu 25.11.2021.
2. ↑  Pertti Ala-Outinen: *Kuvataiteen modernismi Satakunnassa noin 1910–1990*, s. 126. Omakustanne, 2017.
3. 1 2  *Porin taiteilijaseura r.y.*. Satakunnan Kirjateollisuus Osakeyhtiö, Todennäköisesti 1977.
4. ↑  Menneet näyttelyt 1970 – 1979 *Rauman taidemuseo*. Rauman taidemuseo. Viitattu 28.1.2022.
5. ↑  Näyttelyarkisto *Porin taidemuseo*. Porin taidemuseo.  Arkistoitu 21.10.2020. Viitattu 28.1.2022.
6. ↑  Laine, Osmo: Taiteen satoa Satakunnasta.  *Turun Sanomat*, 7.11.1977.
7. ↑  Harjavallan kaupunki: Museon näyttelyissä taidetta Satasairaalan kokoelmasta ja Martta nukkeja *issuu, Vallan Väylä – Harjavallan kaupungin tiedotuslehti 1/2020*. Viitattu 28.1.2022.
8. ↑  Pertti Ala-Outinen: *Kuvataiteen modernismi Satakunnassa noin 1910-1990*, s. 128-129. Omakustanne, 2017.
9. ↑  Pertti Ala-Outinen: *Kuvataiteen modernismi Satakunnassa noin 1910-1990*, s. 129. Omakustanne, 2017.
**Jorma Juhani Niiniaho** (s. 23. syyskuuta 1945 Tampere) on suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintavaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Niiniaho syntyi autonkuljettaja Vieno Niiniahon ja rahastaja Aune Pajulahden perheeseen ja avioitui 1969 filosofian maisteri Anna-Maija Mattilan kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1965 ja valmistui ekonomiksi Tampereen yliopistosta 1969 ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1976 ja maisteriksi 1980 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Niiniaho oli W:m Sandberg Oy:n osa-aikainen myyjä Tampereella 1962–1969, SOK:n Helsingin tehtaiden henkilöstöasioiden suunnittelija 1969–1974 ja pääkonttorin henkilöstöosaston jaostopäällikkö 1974–1976, Suomen Osuuskauppaopiston vararehtori 1976–1984, SOK:n pääkonttorin kenttäosaston kehityspäällikkö 1984–1985 ja osastopäällikkö 1985–1986 sekä Osuuskauppa Ympyrän toimitusjohtaja vuodesta 1986. Hänellä on ollut työuransa aikana myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotilainen, Sofia: Kauppaneuvos Jorma Niiniaho (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 21.8.2023.
**Hr. Ms. Tijgerhaai** (viirinumerot P336) oli Alankomaiden laivaston vuonna 1945 palvelukseen otettu T-luokan sukellusvene, joka oli laskettu vesille Britannian kuninkaallisen laivaston *HMS Tarnina*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: T-luokka (sukellusvene)*
Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1944 ja otettiin palvelukseen Alankomaiden laivastossa 28. maaliskuuta 1945.

Palvelus
--------

Alus saapui 4. huhtikuuta 1945 Holy Lochiin miehistön kouluttamiseksi, koeajoihin ja harjoituksiin. Saksa antautui 8. toukokuuta. Alus lähti 26. toukokuuta Rotterdamiin.

Alus saapui 3. heinäkuuta jälleen Holy Lochiin, mistä se lähti 5. elokuuta Välimeren halki Bataviaan ja edelleen Australiaan. Japani antautui 15. elokuuta, joten alus saapui liian myöhään Tyynelle valtamerelle osallistuakseen sotatoimiin. Alus viipyi elokuun Fremantlessa ja syyskuun Tandjong Priokissa. Lokakuussa alus teki joitakin partiomatkoja Jaavanmerellä estääkseen aseiden salakuljetusta.

Alus lähti 4. kesäkuuta 1946 Hollannin Itä-Intiasta Alankomaihin ja saapui 3. syyskuuta Rotterdamin sukellusvenetukikohtaan, missä se oli koulutuskäytössä. Kuningatar Wilhelmina vieraili aluksella 2. syyskuuta 1948.

Heinäkuussa 1949 alus vieraili sukellusvene *Hr. Ms. O 27:n* ja emälaiva *Hr. Ms. Vulkaanin* kanssa Göteborgissa ja Trondheimissa. Vuonna 1952 se vieraili Lissabonissa.

Kun *HMS Sidonilla* tapahtui 16. kesäkuuta 1955 torpedoräjähdys, alus oli lähistöllä. Palattuaan kotisatamaan aluksen akustossa räjähti, koska akustoon oli lisätty tislatun veden sijasta normaalia vettä. Alus saapui 18. lokakuuta Weymouthinlahdelle. Seuraavana päivänä alus ajautui karille ankkurin petettyä, mistä vapauduttuaan se siirrettiin Portlandiin korjattavaksi.

Alus lähti 9. helmikuuta 1959 *Hr. Ms. Zwaardvisin* kanssa Rotterdamista Englannin kanaaliin. Joulukuusta 1960 helmikuuhun 1961 alus oli modernisoitavana, jolloin ulkoiset putkistot ja kansitykki poistettiin sekä keula virtaviivaistettiin. Lisäksi propulsiojärjestelmä huollettiin.

Alus poistettiin 11. joulukuuta 1964 aktiivipalveluksesta ja siirrettiin reserviin. Se poistettiin 29. syyskuuta 1965 palveluksesta ja myytiin 5. marraskuuta romutettavaksi.

Lähteet
-------

* Akermann, Paul: *Encyclopaedia of British Submarines 1901–1955*. Penzance, Cornwall: Periscope Publishing, 2002. ISBN 1-904381-05-7. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1947-1995 s. 528
2. 1 2 3 4 5 6 7  dutchsubmarines.com
**Culoz** on kunta itäisessä Ranskassa Ainin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Rhônejoen varrella. Kunnan alueella on 1 534 metriä korkea vuori *Grand Colombier*.

Historia
--------

Kaksi culoz’laista puuseppää, veljekset Henri ja Léon Serpollet, olivat autoalan edelläkävijöitä. He ryhtyivät rakentamaan ensimmäisiä höyrykäyttöisiä autoja Culoz’ssa 1800-luvun lopulla. Veljeksien valmistama Serpolletin höyrykolmipyörä oli ensimmäisiä teollisesti valmistettuja autoja. Veljeksistä Léon tuli kuuluisammaksi, ja hän oli myös ensimmäinen ranskalainen, joka sai ajokortin.

Nähtävyydet
-----------

Kunnan nähtävyyksiä on vuosina 1292–1316 rakennettu linna *Château de Montveran*.

* Grand Colombier -vuori.Grand Colombier -vuori.
* Serpolletin höyrykolmipyörä.Serpolletin höyrykolmipyörä.
* Château de Montveran -linna.Château de Montveran -linna.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Culoz** Wikimedia Commonsissa
**Sallanches** on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arvejoen varella, joka on Rhônen sivujoki.

Talous
------

Kunnan sijainti lähellä Mont Blancia, sekä seudulla olevien lukuisten laskettelukeskusten ansiosta on matkailu Sallanches'n tärkein elinkeino. Paikkakunnalla oleva suksitehdas valmistaa Dynastar merkkisiä suksia, joka on ainoa täysin ranskalainen suksivalmistaja.

Nähtävyydet
-----------

Kunnan nähtävyyksiä on 1300-luvulta peräisin oleva linna *Château des Rubins*. Linnassa on vuoriston luontokeskus *Centre de la Nature Montagnarde*. Muita nähtävyyksiä ovat 1600-luvulta oleva kollegiaali Saint-Jacques sekä 1700-luvulta oleva Saint-Martinin silta.

* Kollegiaali Saint-JacquesKollegiaali Saint-Jacques

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sallanches** Wikimedia Commonsissa

* Luontokeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
**Frans Evald Jernberg** (4. lokakuuta 1833 Taivassalo – 31. toukokuuta 1897 Tampere) oli suomalainen opettaja ja sanomalehden toimittaja.

Jernbergin vanhemmat olivat Jalasjärven kappalainen Gustaf Jernberg ja Fredrika Nordlund. Hän kävi Rauman ala-alkeiskolun, Turun yläalkeiskoulun ja lukion ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1852. Jernberg opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1858 ja maisteriksi vuonna 1860.

Jernberg työskenteli Turun ala-alkeiskoulun opettajana vuonna 1859 sekä Tampereen yläalkeiskoulun, reaalikoulun ja reaalilyseon latinan, suomen, ruotsin ja saksan opettajana vuosina 1860–1890. Hän oli myös yksi Tampereen yksityisen ruotsalaisen tyttökoulun perustajista ja sen kieltenopettaja vuodesta 1862. Jernberg toimi Tampereen kansakoulujen tarkastajana vuodesta 1877 ja siirtyi virkaan vakinaisesti vuonna 1890.

Fennomaaneihin kuulunut Jernberg työskenteli Tampereen ensimmäisen sanomalehden *Tampereen Sanomien* toimittajana vuosina 1866–1870 toimien samalla myös lehtensä sensorina. Hän jatkoi lehden avustajana koko 1870-luvun ajan. Jernberg oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen sen perustamisesta vuonna 1874 aina kuolemaansa saakka ja toimi useiden vuosien ajan valtuuston puheenjohtajana. Hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Frans Evald Jernberg *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Viitattu 16.2.2020.
2. 1 2  Frans Evald Jernberg (muistokirjoitus).  *Aamulehti*, 1.6.1897, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Pietilä, Jyrki: *Aatetaistoa ja jymyuutisia: Tamperelaisia sanomalehti-ilmiöitä 1800-luvulta vuosituhannen vaihteeseen*, s. 34–35. Mediapinta, 2010. ISBN 978-952-235-129-6.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Pyhän Ursulan killan arvellaan sijainneen Turun Katedralskolanin paikalla olleessa rakennuksessa.
**Pyhän Ursulan kilta** oli yksi kuudesta tunnetusta keskiajalla Turussa toimineesta killasta. Se oli omistettu Pyhälle Ursulalle ja 11 000 neitsyelle. Ainoa maininta killasta on vasta vuodelta 1547, mutta se on luultavasti ollut toiminnassa jo 1400-luvulla. Katoliseen kirkkoon sidoksissa ollut kiltalaitos lakkautettiin Ruotsissa Västeråsin valtiopäivillä vuonna 1544 ja kiltojen omaisuus takavarikoitiin kruunulle.

Killan arvellaan sijainneen Vanhan Suurtorin varrella, nykyisen Katedralskolanin paikalla. Keskiajan lopulla Pyhän Ursulan kiltatalo oli ilmeisesti näyttävä kivitalo. Kiltojen lakkauttamisen jälkeen kuningas Kustaa Vaasa otti Ursulan kiltatalon kruunulle ja myi sen porvari Erik Kränkille 4. syyskuuta 1547.

Killan jäsenluetteloa tai sääntöjä ei ole säilynyt. Juhani Rinne on kuitenkin arvellut, että killan jäsenet olisivat Kolmen kuninkaan killan tavoin olleet lähinnä ylintä papistoa ja rälssiä. Rinteen mielestä killalla saattoi olla myös kasvatuksellinen tarkoitus, koska Pyhä Ursula oli etenkin nuorten neitojen ja naispuolisten opiskelijoiden suojelija.

Kilta ylläpiti Turun tuomiokirkossa Pyhälle Ursulalle ja 11 000 neitsyelle omistettua alttaria, joka perustettiin vuonna 1455. Juhani Rinne on tulkinnut alttarin sijainneen ensin tuomiokirkon tornin eteläpuolisessa kappelissa, mistä alttari siirrettiin 1470-luvulla Pyhän Ristin kuoriin. Kappelin katossa on yhä Pyhää Ursulaa esittävä maalaus.

Katso myös
----------

* Suomen keskiaikaiset killat

Lähteet
-------

* Rinne, Juhani: *Turun tuomiokirkko keskiaikana II. Alttarit ja kirkolliset toimitukset*. Turku: Turun tuomiokirkon isännistö, 1948.
* Seppänen, Liisa: Turun kaupunkikuva ja reformaation jäljet.  *Pohjoinen reformaatio*, 2016, s. 189–197. Turku:  Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies & Turun Historiallinen Yhdistys.

### Viitteet

1. ↑  Seppänen 2016: s. 188.
2. ↑  Rinne 1948: s. 83.
3. ↑  Seppänen 2016: s. 189.
4. ↑  Rinne 1948: 84–85.
5. ↑  Rinne 1948: 82–84.
Wyndham Deedes
**Wyndham Henry Deedes** (10. maaliskuuta 1883 – 2. syyskuuta 1956) oli Britannian armeijan upseeri ja siviilivirkamies. Hän toimi muun muassa Palestiinan brittiläisen mandaatin korkeana edustajana (Chief secretary).

Deedesin perustama Anglo-Israel Association myöntää vuosittain hänen kunniaksi opiskelustipedenjä brittiläisistä yliopistoista valmistuneille henkilöille jatko-opiskeluun Israelissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Wyndham Deedes Memorial Travel Scholarship *angloisraelassociation.com*. Viitattu 16.10.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Wyndham Deedes
**Lienz** on kaupunki Tirolissa, Itävallassa. Se on Lienzin piirin hallinnollinen keskus. Siellä on noin 12 000 asukasta (2014). Kaupunki sijaitsee kahden joen, Draun ja Iselin, yhtymäkohdassa.

Lienz sai kaupunkioikeudet vuonna 1242. Alueella on ollut asutusta jo tuhansia vuosia aikaisemminkin, tulvaniityiltä on löytynyt kaksi neoliittistä kirvestä. Ajanlaskumme alussa alue oli kelttien hallinnassa. Roomalaisajalla alueella oli Aguntumin kaupunki. Kristinusko levisi seudulle 400-luvulla. Kansainvaellusten aikana baijerilaiset ja slaavit taistelivat siellä. Kaarle Suuri asetti Drau-joen rajaksi Aquileian ja Salzburgin välille. Pyhän Andrean kirkon ympärille syntyi asutusta, joka sai 1000-luvun alussa nimiä, joista kehittyi muoto Lienz. Jokien välille rakennettiin kaupunginmuuri ja Burgum-niminen paikkaa, jolle siirtyi Lienzin nimi.

Pusterian rautatie yhdisti Lienzin pääkaupunki Wieniin vuonna 1871. Liberaalit ajatukset toivat parannuksia tavallisten kaupunkilaisten elämään. Ennen ensimmäistä maailmansotaa kaupunkiin vedettiin vesijohto, rakennettiin hautausmaa ja perustettiin uimakoulu. Toisessa maailmansodassa kaupunkiin pudotettiin noin tuhat pommia. Pakenevat kasakat saarrettiin Drava-joen varteen ja surmattiin säälimättömästi. 1950-luvulla Lienzistä kehittyi merkittävä yliopistokaupunki.

Kaupunki on aikojen saatossa kasvanut siten, että sen läheisyydessä olleet pienet kylät tunnetaan nyt Lienzin esikaupunkeina. Näitä ovat Thurn, Gaimberg, Nußdorf, Debant, Tristach, Amlach ja Leisach.

Lienzissä on järjestetty alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja useina vuosina. Pyöräilyn Italian ympäriajon etappi on päättynyt kaupunkiin vuosina 1994 ja 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Lienz (District) Citypopulation. Viitattu 9.2.2015.
2. ↑  Lienz (Land Tirol) Tirol Atlas. Viitattu 9.2.2015.
3. 1 2  Lienz Lienz.  Arkistoitu 8.1.2015. Viitattu 9.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lienz** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Neckargemünd** [ˌnɛkaːgəˈmʏnt] on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion luoteisosassa Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnassa. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 13 506 asukasta, ja sen pinta-ala on 26,2 neliökilometriä.

Maantiede
---------

Neckargemünd sijaitsee kohdassa, jossa pieni Elsenz-niminen joki virtaa Neckariin. Neckargemünd onkin saanut nimensä Neckarjoesta ja Saksan kielen verbistä *münden* ("suistua"). Kaupunki sijaitsee Baden-Württembergin, Saksan lounaisimman osavaltion, luoteisosassa lähellä Hessenin rajaa Odenwaldin keskivuoristoalueessa. Lähin suurkaupunki on Heidelberg kymmenen kilometriä länteen. Neckargemünd kuuluu Rhein-Neckar-Kreisin piirikuntaan, joka on osa Rein-Neckar-kolmion metropolialuetta.

Neckargemündin naapurikaupungit ja -kunnat ovat Heidelberg lännessä, Schönau ja Neckarsteinach pohjoisessa, Schönbrunn ja Lobbach idässä sekä Wiesloch ja Bammental etelässä. Neckarsteinach kuuluu jo Hessenin naapuriosavaltioon, jonka alue ulottuu tässä kohtaa Neckar-joelle asti.

Neckargemündin kantakaupungin lisäksi kaupungin alueeseen kuuluu Dilsbergin, Waldhilsbachin ja Mückenlochin kaupunginosat, jotka olivat vuoden 1973 kuntaliitokseen asti itsenäisiä kuntia. Kantakaupunki puolestaan jakautuu varsinaiseen Neckargemündin kantakaupunkiin (6 992 asukasta) joen vasemmalla eli eteläisellä puolella ja Kleingemündiin (1 682 asukasta) joen oikealla puolella. Kaupunginosista Dilsberg (2 126 asukasta) on historiallinen linnake samannimisen vuoren huipulla kantakaupungista itään Neckarsteinachia vastapäätä. Waldhilsbach (1 337 asukasta) on kylä keskellä metsää Königstuhlvuoren juurella. Mückenloch (1 231 asukasta) sijaitsee Dilsbergin itäpuolella lähellä Neckar-jokea.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Germany: Baden-Württemberg *citypopulation.de*. Viitattu 3.8.2019.
2. 1 2  Bevölkerung der Gemeinden Baden-Württembergs am 30. Juni 2022 (PDF) (s. 10) Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 23.5.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neckargemünd** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (saksaksi)

Rhein-Neckar-Kreisin vaakunaRhein-Neckar-Kreisin piirikunnan kaupungit ja kunnat

* Altlußheim
* Angelbachtal
* Bammental
* Brühl
* Dielheim
* Dossenheim
* Eberbach
* Edingen-Neckarhausen
* Epfenbach
* Eppelheim
* Eschelbronn
* Gaiberg
* Heddesbach
* Heddesheim
* Heiligkreuzsteinach
* Helmstadt-Bargen
* Hemsbach
* Hirschberg an der Bergstraße
* Hockenheim
* Ilvesheim
* Ketsch
* Ladenburg
* Laudenbach
* Leimen
* Lobbach
* Malsch
* Mauer
* Meckesheim
* Mühlhausen
* Neckarbischofsheim
* Neckargemünd
* Neidenstein
* Neulußheim
* Nußloch
* Oftersheim
* Plankstadt
* Rauenberg
* Reichartshausen
* Reilingen
* Sandhausen
* Schönau
* Schönbrunn
* Schriesheim
* Schwetzingen
* Sinsheim
* Spechbach
* St. Leon-Rot
* Waibstadt
* Walldorf
* Weinheim
* Wiesenbach
* Wiesloch
* Wilhelmsfeld
* Zuzenhausen
**San Benedetto del Tronto** on kaupunki Italiassa Marchen alueella olevassa Ascoli Picenon maakunnassa. Se sijaitsee Apenniinien vuoristossa. Kunta kuuluu osittain kahteen kansallispuistoon: pohjoisessa on Monti Sibillinin kansallispuisto ja etelässä Gran Sasson ja Monti della Lagan kansallispuisto.

Historia
--------

Kaupungin historia ulottuu roomalaisten aikaan saakka, jolloin sen kautta kulki roomalainen tie Via Salaria. San Benedetto del Tronto sijaitsi strategisesti tärkeällä paikalla Napolin kuningaskunnan ja Kirkkovaltion rajalla. Kaupunkia suojaamaan rakennettiin 1200-luvulla linna Rocca di Arquata del Tronto. 

Rocca di Arquata del Tronto
Arquata del Tronto tuhoutui pahoin vuonna 2016 tapahtuneessa maanjäristyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. 1 2  Parco nazionale del Gran Sasso e Monti della Laga
3. ↑  Italian maanjäristys – Tämän tiedämme nyt *Yle Uutiset*.  24.8.2016. Yleisradio Oy. Viitattu 27.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arquata del Tronto** Wikimedia Commonsissa

Ascoli Picenon maakunta
Acquasanta Terme | Acquaviva Picena | Appignano del Tronto | Arquata del Tronto | Ascoli Piceno | Carassai | Castel di Lama | Castignano | Castorano | Colli del Tronto | Comunanza | Cossignano | Cupra Marittima | Folignano | Force | Grottammare | Maltignano | Massignano | Monsampolo del Tronto | Montalto delle Marche | Montedinove | Montefiore dell’Aso | Montegallo | Montemonaco | Monteprandone | Offida | Palmiano | Ripatransone | Roccafluvione | Rotella | San Benedetto del Tronto | Spinetoli | Venarotta
**Bence Halász** (s. 4. elokuuta 1997) on unkarilainen moukarinheiton EM- ja MM-mitalisti.

Halász saavutti nuorten olympialaisissa hopeaa 2014. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2015 ja maailmanmestaruuden 2016. Alle 23-vuotiaiden sarjassa hän voitti juniorien EM-kultaa vuonna 2017. Yleisurheilun MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui moukarinheiton yhdenneksitoista.

Yleisurheilun EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti moukarinheitossa pronssimitalin tuloksella 77,36 metriä. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Halász saavutti pronssimitalin tuloksella 78,18. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui viidenneksi ennätyksellään 80,15. Samana vuonna hän saavutti hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa parantaen ennätystään tulokseen 80,92. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia tuloksella 80,82.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bence Halász Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Bence Halász Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Fajdek makes history in Oregon with fifth world hammer title  17.7.2022. World Athletics. Viitattu 17.7.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Clas Collan** (8. helmikuuta 1816 Iisalmi – 12. tammikuuta 1901 Parikkala) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 

Clas Collanin vanhemmat olivat kirkkoherra Pehr Johan Collan ja Elisabet Kristina Crohns ja puoliso vuodesta 1853 Aurora Vilhelmina von Bonsdorff (k. 1865). Collan tuli ylioppilaaksi 1833, valmistui filosofian maisteriksi 1840 ja vihittiin papiksi 1850, sotarovastin arvon hän sai 1859. Collan oli Helsingin yläalkeiskoulun vt. kollega 1841 ja tyttökoulun opettaja 1844, Haminan kadettikoulun pastori ja uskonnonopettaja hänestä tuli 1852 ja Parikkalan kirkkoherra 1863. Vt. lääninrovastina Collan toimi 1884–1885. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872.

Clas Collanin veljiä olivat kirjailija, säveltäjä Karl Collan ja toimittaja, kirjailija Fabian Collan sekä lääkäri, valtiopäivämies Alexander von Collan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Clas Collan. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 13.12.2020)
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Pehr Johan Collan. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 13.12.2020)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen pappissäädyn valtiopäivämiehet 1872 |
| --- |
|  |
| Arkkipiispa:Edvard Bergenheim |
|  |
| Edustajat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Piispat | 
* Schauman

 |
|  |
| Turun arkkihiippakunta | 
* Dahlberg
* Granfelt
* Grönberg
* Hallsten
* Helander
* Hjelt
* Aug. Lilius
* Renvall
* Roos
* Rosendal
* Rosengren
* Sohlberg
* Törnudd
* Öller

 |
|  |
| Porvoon hiippakunta | 
* Alopaeus
* Berner
* Borenius
* Collan
* Granfelt
* Hackzell
* Hornborg
* Kihlman
* Lampén
* Ant. Lilius
* Snellman
* Yrjö-Koskinen

 |
|  |
| Kuopion hiippakunta | 
* Borg
* Durchman
* Cleve
* von Essen
* Johnsson
* Järnefelt
* Westerlund

 |
|  |
| Yliopisto | 
* Ehström
* Lindelöf

 |

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Ernst Evald Bergroth** (1. huhtikuuta 1857 Pietarsaari – 22. marraskuuta 1925 Tammisaari) oli suomalainen lääkäri ja hyönteistutkija. 

Bergroth toimi Tammisaaressa piirilääkärinä, oli 1877 Luoteis-Siperissa ja 1906–1911 Yhdysvalloissa. Hänen erikoisalaansa olivat eksoottiset nivelkärsäiset ja vaaksiaiset. Hän julkaisi lähinnä hyönteistieteestä yli 300 artikkelia. Bergrothin puoliso oli Eva Sucksdorff, perheen pojasta Nils Gösta Bergrothista (s. 1894) tuli hermosairauksiin erikoistunut lääkäri.

Bergrothin vanhemmat olivat ylitarkastaja Julius Efraim Bergroth ja Charlotta Kristina Barcker, kielitieteilijä Hugo Bergroth oli hänen veljensä.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 1187
2. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 41. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Julius Efraim Bergroth. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 27.10.2019)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Simon Anders Wendelin** (11. lokakuuta 1793 Kristiinankaupunki – 13. tammikuuta 1861 Kristiinankaupunki) oli suomalainen Kristiinankaupungissa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.

Wendelinin vanhemmat olivat Porista 1778 Kristiinankaupunkiin muuttanut tullinhoitaja ja kaupunginkasööri Simon Simoninpoika Wendelin (1752–1819) ja tämän toinen puoliso Rebecca Helena Löfgren. Hän kävi Kristiinankaupungin pedagogiota ja noin vuodesta 1820 alkaen hän toimi itsenäisenä kauppiaana Kristiinankaupungissa. Vuonna 1829 Wendelinistä tuli Ruotsin ja Norjan varakonsuli Kristiinankaupungissa. 

Kristiinankaupungin satamasta vietiin ulkomaille puutavaraa ja tervaa. Tervanvienti oli vuoden 1850 tienoilla 30 000 tynnyriä tervaa vuodessa ja Kristiinankaupunki oli Etelä-Pohjamaan suurin tervan vientisatama. Sisämaassa Tampereella toimineet Finlayson & Co ja Frenckellin paperitehdas käyttivät myös Kristiinankaupungin satamaa, tätä liikennettä helpotti Ikaalisista Honkajoen kautta Kristiinankaupunkiin johtanut maantie, jonka rakentaminen alkoi 1840-luvulla. Wendelin oli Kristiinankaupungin suurin tervanviejä ja hän toimi tamperelaistehtaiden asiamiehenä. Wendelin rakennutti vuonna 1845 Kauhajoen Särkikoskelle vesisahan ja hän oli osakkaana karstulalaisessa Kimingin ruukissa. Hän osallistui vuonna 1850 perustetun Suomen Merivakuutusyhdistyksen toimintaan ja oli mukana 1850-luvun alussa yhtiössä joka rakennutti tavallsita kapeamman aluksen Brasiliasta tapahtuvaa kahvintuontia varten.

Krimin sodan aikana Kristiinankaupungin rikkaimpana miehenä pidetty Wendelin laski vaihtorahapulan vuoksi liikkeelle omaa rahaa jota käytettiin Suupohjan alueella. Ennen sodan alkua Kristiinankaupungin purjelaivasto oli ollut Suomen toiseksi suurin Turun jälkeen. Wendelin myi sodan aikana maailmalla purjehtineet aluksensa, mutta hän kärsi silti 55 000 hopearuplan tappiot sodan takia.

Wendelin rakennutti 1837 empiretyylisen asuintalon Kristiinankaupungin kauppatorin varrelle ja vuoden 1850 tienoilla hän rakennutti Surutoin-nimisen huvilan puistoineen Storträsketin rannalle. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1850 ja vuonna 1854 hän oli porvarissäädyn edustajana tutkimassa Suomen Pankin tilaa. Wendelin oli Suomen Talousseuran ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen. Hän tuki taloudellisesti Kristiinankaupungin köyhien tyttöjen koulua.

Simon Anders Wendelin oli naimisissa vuodesta 1824 Catharina Margaretha Hellmanin kanssa. Heidän poikiaan olivat lääketieteen professori Anders Ludvig Wendelin (1820–1884), isänsä liikettä jatkanut kauppaneuvos Otto Wendelin ja taidemaalari Ernst Wilhelm Wendelin (1826–1877).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  BiografiaSampo : Simon Anders Wendelin
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Ernst Vilhelm Wendelin. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.7.2020.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Anders Ludvig Wendelin. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 12.7.2020.
**Ernesti Juho Konstantin Luoma**, ent. **Grönroos** (29. syyskuuta 1856 Nurmijärvi – 30. kesäkuuta 1930 Hollola) oli suomalainen rovasti, kuurojen opettaja ja pitkäaikainen kuurojen koulun johtaja.

Henkilöhistoria
---------------

Luoman vanhemmat olivat värjäri Erik Johan Grönroos ja Maria Olivia Tavén ja puoliso vuodesta 1891 opettaja Helena Ingelius (k. 1924). Luoma tuli ylioppilaaksi 1879 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1883, papiksi hänet vihittiin 1884. Hän toimi opettajana Käyrän kasvatuslaitoksessa 1881–1882, kirkkoherran apulaisena Huittisissa 1884–1890, Hauhon kappalaisena 1890–1894, apulaisjohtajana Hefata-kuuromykkäin koulussa Huittisissa ja Hauholla 1885–1894 ja sitten vuoteen 1926 eli yli 30 vuotta opettajana ja johtajana Jyväskylän kuuromykkäin koulussa, jossa myös hänen vaimonsa työskenteli opettajana. Luoma oli lisäksi kuuromykkäin matkapappi ja hänellä oli useita luottamustoimia, mukaan lukien Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenyys 1904–1907. Rovastin arvon Luoma sai vuonna 1919.

Julkaisuja
----------

* *Lyhyt Raamatun historia kuuromykille*, 1902 (2. painos 1909)

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 4.10.2020)
2. 1 2  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 289. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
3. 1 2  *Kuuromykkäin lehti*, nro. 8, elokuu 1930, s. 1, s. 94. Viitattu 4.10.2020.
4. ↑  Kansallisbiografia: Luoma, Ernesti Juho Konstantin. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. (Viitattu 4.10.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Henrik Tomas Adlercreutz** (17. toukokuuta 1732 Tukholma – 26. tammikuuta 1801 Porvoo) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies ja kartanonomistaja.

Henkilöhistoria
---------------

Adlercreutzin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Erik Adlercreutz ja Brita Maria von Westerling ja puoliso vuodesta 1765 Sofia Elisabeth Tandefelt (k. 1799). Adlercreutz tuli ylioppilaaksi Turussa 1741 ja opiskeli Uppsalassa. Svean hovioikeudessa hän toimi auskultanttina vuodesta 1748, amanuenssina vuodesta 1749 ja ylimääräisenä notaarina vuodesta 1753. Hovioikeuden palveluksesta hän erosi kollegiasessorin arvonimellä 1760. Tämän jälkeen Adlercreutz oli tilanomistaja Porvoon Boen kartanossa, mutta omisti myös Korpilahden Veijon kartanon, Sjundbyn kartanon Siuntiossa sekä Raalan kartanon Nurmijärvellä. Valtiopäiville Adlercreutz osallistui kahteen otteeseen, 1756 ja 1769. Hän laati elämäkerrallisen käsikirjoituksen 1700-luvun jälkipuoliskolta, joka julkaistiin vuonna 1887.

Kihlakunnantuomari, valtiopäivämies Karl Henrik Adlercreutz oli Henrik Tomas Adlercreutzin poika.

Julkaisuja
----------

* *Historiskt-politiska anteckningar för åren 1743-1796*, 1887, julk. Elis Lagerblad, Helsinki: Svenska litteratursälskapet i Finland, 185 s.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta ss. 774–775. Viitattu 20.12.2019.
2. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Henrik Tomas Adlercreutz. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 21.12.2019


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Vatikaani

 |

 |
**August Johan Frosterus** (28. lokakuuta 1831 Karunki – 5. maaliskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 

Frosteruksen vanhemmat olivat varapastori Gustaf Alrik Frosterus ja Susanna Fredriksdotter Carlenius ja puoliso vuodesta 1860 Sofia Forbus. Frosterus tuli ylioppilaaksi 1854 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1857. Pastoraalitutkinnon Frosterus suoritti 1861. Hän oli Raahen ja Saloisten kirkkoherran apulainen ja virka- ja armovuoden saarnaaja vuodesta 1858, Paltamon kappalaisen apulainen vuodesta 1860, Kalajoen kirkkoherran viran virkavuoden saarnaaja ja Oulaisten välivuoden saarnaaja 1866, Limingan kappalainen 1867, Oulun lääninvankilan saarnaaja vuodesta 1868 ja Raahen kappalainen vuodesta 1870. Frosterus toimi kirkkoherrana Sievissä 1874–1879 ja Piippolassa vuodesta 1879. Hän oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1882.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 (Viitattu 31.10.2020)
2. ↑  Frosterus, August Johan Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017. (Viitattu 31.10.2020)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen pappissäädyn valtiopäivämiehet 1882 |
| --- |
|  |
| Porvoon piispa: Anders Johan Hornborg |
|  |
| Edustajat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Turun arkkihiippakunta | 
* Böök
* Dahlberg
* Donner
* Geitlin
* Granfelt
* Grönberg
* Helander
* Hirvinen
* Hjelt
* Renvall
* Rosengren
* Stenbäck
* Wegelius
* Öller

 |
|  |
| Porvoon hiippakunta | 
* Eklund
* Fredrikson
* Johnsson
* Järvinen
* Kihlman
* Lampén
* Lilius
* Lindelöf
* Lyra
* Nordström
* Petterson
* Schroderus
* Törnudd
* Yrjö-Koskinen

 |
|  |
| Kuopion hiippakunta | 
* Calamnius
* Cleve
* Forsman
* Frosterus
* Lindstedt
* Westerlund

 |
|  |
| Yliopisto | 
* Estlander
* Runeberg

 |

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Knut Gustaf Victor (Viktor) Furuhjelm** (5. elokuuta 1862 Helsinki – 31. tammikuuta 1928 Urjala) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies. 

Furuhjelmin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, senaattori Victor Furuhjelm ja vapaaherratar Eva Matilda Aglaë von Kothen. Protokollasihteeri, tietokirjailija Elis Furuhjelm ja taidemaalari Dagmar Furuhjelm olivat hänen sisaruksiaan. Furuhjelm tuli ylioppilaaksi 1881 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1890. Varatuomarin arvon hän sai 1893. Viipurin hovioikeudessa Furuhjelm toimi kanslistina vuodesta 1897 ja asessorina vuodesta 1906. Hän oli Turun hovioikeuden oikeusneuvos 1918–1926. Furuhjelm harjoitti myös asianajajan tointa. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1894.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 Viitattu 31.10.2020.
2. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 76. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.