recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Meadowlands Racetrack** (lempinimeltään *The Big M)* on hevosurheilukeskus, joka sijaitsee East Rutherfordissa New Jerseyn osavaltiossa Yhdysvalloissa.

Se on osa MetLife Sports Complex -urheilukeskusta (aikaisemmalta nimeltään *Meadowlands Sports Complex*). MetLife Sports Complexiin kuuluu raviradan lisäksi muun muassa messukeskus, MetLife Stadium -jalkapallostadion ja sisäurheiluareena, jossa NHL-joukkue New Jersey Devils pelasi vuoteen 2007 asti. Meadowlandsia ei pidä sekoittaa Pennsylvaniassa toimivaan *The Meadows* -nimiseen ravirataan ja kasinoon.

Ravirata oli ensimmäinen alueen urheilulaitoksista ja se aloitti toimintansa vuonna 1976. Nykyään se on yksi maailman suurimmista raviradoista. Kuten muuallakin Pohjois-Amerikassa, myös Meadowlandsissa kilpaillaan ravureiden lisäksi peitsareilla.

Tärkein radalla ajettava ravikilpailu on The Hambletonian, joka on yksi maailman suurimmista ja arvostetuimmista ravikilpailuista. Meadowlandsissa se on ajettu vuodesta 1981 lähtien. Peitsareiden suurin kilpailu on vuodesta 1977 juostu *The Meadowlands Pace*.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Radan verkkosivut
* The Hambletonian
**Icewind Dale** on Black Isle Studiosin kehittämä ja Interplayn alun perin 2000 julkaisema *Icewind Dale*-tietokoneroolipelisarjan videopeli. Black Isle Studios kehitti ja Interplay julkaisi vuonna 2001 pelille *Icewind Dale: Heart of Winter*-laajennuksen. Pelin seuraaja *Icewind Dale II* julkaistiin vuonna 2002.

Peli kertoo seikkailijaryhmästä, joka on kutsuttu pelastamaan *Jäätuulen laakso* pahuuden voimilta. Pelaaja ohjaa 6 sankaria, joiden taidot (aseen käyttö, varastaminen, puhuminen ym.) ja rotu laaditaan itse pelin tarjoamista vaihtoehdoista. Peli sijoittuu Forgotten Realms -maailmaan ja sen pelimekaniikka perustuu AD&D-roolipelin 2. painoksen sääntöihin. Peli on toteutettu Infinity Engine -pelimoottorilla, joka on tuttu useista tunnetuista tietokoneroolipeleistä, kuten Baldur's Gate & Baldur's Gate 2 ja Planescape: Torment.

Icewind Dale on toimintapainotteisempi peli kuin perinteistä juonivetoista roolipeliä edustava Baldur's Gate. Pelissä on kuitenkin enemmän seikkailumaisia aineksia, kuin esimerkiksi tyypillistä hack and slash -tyyppiä edustavassa Diablossa.

Peliin julkaistiin myös lisäosa, *Icewind Dale: Heart of Winter* (2001), jossa tuotiin peliin sääntömuutoksia D&D:n 3. painoksesta ja uusia pelialueita. Black Isle Studios levitti myös kotisivuillaan ilmaista laajennuspakettia Heart of Winteriin, *Trials of the Luremaster*.

Pelin kiitellyn taustamusiikin sävelsi tunnettu pelisäveltäjä Jeremy Soule.

Aiheesta muualla
----------------

* *Icewind Dale* MobyGamesissa (englanniksi)
**Panu Oula Jääskeläinen** (s. 8. maaliskuuta 1969 Espoo) on suomalainen taitoluistelija ja taitoluisteluvalmentaja.

Oula Jääskeläinen sijoittui Albertvillen 1992 olympialaisten yksinluistelussa 19:nneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui 23:nneksi vuonna 1987, 22:nneksi vuonna 1988, 20:nneksi vuonna 1990, 12:nneksi vuonna 1991, 25:nneksi vuonna 1992 ja 16:nneksi vuonna 1993. EM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan kahdeksas vuonna 1993 sekä 12:s vuosina 1987 ja 1991. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia vuosina 1990 ja 1994.

Seuratasolla Oula Jääskeläinen edusti Helsingin Taitoluisteluklubia ja Etelä-Vantaan Taitoluistelijoita. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1985, 1986, 1987, 1991 ja 1994. Vuonna 1994 hän siirtyi ammattilaisluistelijaksi Englantiin ja esiintyi ammattilaisena 12 vuoden ajan. Nykyisin hän toimii luisteluvalmentajana Etelä-Afrikassa ja valmentaa myös maan muodostelmaluistelijoita.

Oula Jääskeläisen äiti Leena Jääskeläinen on liikuntaneuvos ja tunnettu urheiluvaikuttaja. Hänen isänsä Erkki Jääskeläinen on toiminut Suomen Hiihtoliiton koulutus-, valmennus- ja huoltotehtävissä. Hänen isoisänsä Martti Hakola oli pesäpallon viisinkertainen Itä–Länsi-pelaaja ja yleisurheilun SM-mitalisti. Hänen siskonsa Anu Oksanen on menestyksekäs muodostelmaluisteluvalmentaja. Hänen veljensä Asla Jääskeläinen työskentelee tanssijana Suomen kansallisbaletissa.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 103–104. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kajas, Mila: Mitä kuuluu Oula Jääskeläinen?  1.4.2008. Suomen taitoluisteluliitto.  Arkistoitu 28.2.2014. Viitattu 8.4.2013.

Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut: Miesten yksinluistelu
1908: Sakari Ilmanen
– 1910–1911: Walter Jakobsson
– 1912: Sakari Ilmanen
– 1913–1917: Björnsson Schauman
– 1919: Björnsson Schauman
– 1920–1922: Sakari Ilmanen
– 1923: Gunnar Jakobsson
– 1924: Sakari Ilmanen
– 1927–1930: Marcus Nikkanen
– 1931: Bertel Nikkanen
– 1932: Gunnar Jakobsson
– 1933: Bertel Nikkanen
– 1934–1935: Marcus Nikkanen
– 1936: Martti Gylden
– 1937: Bertel Nikkanen
– 1938–1939: Marcus Nikkanen
– 1941: Birger Nyman
– 1945–1946: Marcus Nikkanen
– 1947–1948: Lars Björkman
– 1949–1956: Kalle Tuulos
– 1957–1958: Ragnar Wikström
– 1960–1964: Ragnar Wikström
– 1965: Raimo Poutiainen
– 1966: Ilkka Varhee
– 1967: Ragnar Wikström
– 1968: Tapio Seppälä
– 1969: Ragnar Wikström
– 1970–1971: Pekka Leskinen
– 1975: Pekka Leskinen
– 1978–1981: Antti Kontiola
– 1983–1984: Antti Kontiola
– 1985–1987: Oula Jääskeläinen
– 1988–1990: Jari Kauppi
– 1991: Oula Jääskeläinen
– 1992: Markus Leminen
– 1993–1995: Oula Jääskeläinen
– 1995–2002: Markus Leminen
– 2003–2007: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2008: Mikko Minkkinen
– 2009–2010: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2011: Bela Papp
– 2012: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2013: Valtter Virtanen
– 2014: Matthias Versluis
– 2015–2018: Valtter Virtanen
– 2019–2020: Roman Galay
**Sanni Orasmaa** (s. 12. lokakuuta 1972 Helsinki) on suomalainen jazzlaulaja ja pedagogi. Hän valmistui taiteiden maisteriksi Itävallasta Grazin taidekorkeakoulun jazzosastolta vuonna 2000 professoreinaan jazzlaulajat Sheila Jordan, Mark Murphy ja Jay Clayton. Orasmaan muita opettajia ovat olleet muun muassa Yuseef Lateef, Dr. Billy Taylor ja Maija Hapuoja.

Orasmaan ura on kattanut esiintymisiä klubeissa ja festivaaleilla pohjoismaiden lisäksi muun muassa Italiassa, Puolassa, Saksassa, Itävallassa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Hän oli yksi kansainvälisen Betty Carter's Jazz Ahead -kilpailun voittajista vuonna 2000, minkä johdosta Orasmaa esiintyi kolmessa konsertissa Washingtonin Kennedy Centerissä ja vieraili Brandford Marsaliksen juontamassa *JazzSet*-ohjelmassa Yhdysvaltain valtakunnallisessa radiolähetyksessä. Hänet on profiloitu Yhdysvaltojen yleisradion NPR:n ja Jazz Smithsonian -instituutin tuottamassa dokumenttisarjassa *The Jazz Singers*, jonka juontaa laulaja Al Jarreau. Vuosina 2000–2007 Orasmaa asui New Yorkissa esiintyen paikallisilla klubeilla (muun muassa Knitting Factory, Sweet Basil, Blue Note, Cornelia Street Cafe, Zinc Bar ja Rainbow Room), tehden yhteistyötä lukuisten muusikoiden kanssa, muun muassa George Gruntz Orchestra, Ted Curson, Matthew Garrison, Jeff "Tain" Watts, Ron McClure, Ron Affif, Ben Monder, Charlie Hunter, Bobby Previte ja Kirk Nurock.

Orasmaa on tehnyt useita kiertueita, levytyksiä ja esiintymisiä radiossa ja televisiossa suomalaisten artistien kanssa, muun muassa Hector, Jari Sillanpää, Waltari, RinneRadio, Olli Ahvenlahti, Heikki Sarmanto ja Mika Pohjola. Hän on toiminut vakinaisena opettajana Brooklyn konservatorion jazzosastolla, Slope Music Studiossa New Yorkissa, Kuopion Musiikki- ja Tanssiakatemiassa, Kuopion konservatoriossa ja Jyväskylän ammattikorkeakoulussa, sekä vierailevana opettajana Yhdysvaltojen ja Suomen lisäksi lukuisissa oppilaitoksissa muun muassa Kreikassa, Ukrainassa, Itävallassa ja Unkarissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Sanni Orasmaan kotisivut[vanhentunut linkki]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Sanni Purhonen** (s. 1983 Vantaa) on suomalainen runoilija, toimittaja, kirjallisuuskriitikko ja vammaisaktivisti. Hän työskentelee Kynnys ry:n tiedottajana.

Purhonen valmistui filosofian maisteriksi kirjallisuustieteestä Helsingin yliopistosta 2009. Ennen yliopisto-opintoja hän opiskeli kirjoittamista Kauniaisten työväenakatemiassa Kari Saviniemen johdolla. Purhonen on opettanut luovaa kirjoittamista Nurmijärven Opistossa.

Purhosen runous käsittelee muun muassa kehollisuutta, naiseutta ja vammaisten oikeuksia. Hänellä on syntymässä todettu CP-vamma.

Teokset
-------

* *Naara*. Kerava: Daimon, 2010. ISBN 978-952-5887-00-6.
* *Ihmiskoirat*. Kerava: Daimon, 2014. ISBN 978-952-5887-05-1.
* *Jos vain muuttuisin toiseksi*. Helsinki: WSOY, 2022. ISBN 978-951-0-47944-5.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sarhamaa, Jutta: Sanni Purhonen kirjoittaa runoja kehostaan, koska se on asia, josta kaikki vain jankkaavat *HS.fi*.  26.2.2015. Viitattu 5.11.2022.
2. 1 2  Sanni Purhonen WSOY. Viitattu 5.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Sanni Purhonen Kirjasampo.fi-sivustolla
* Mankkinen, Jussi: Sanni Purhosen runoissa kuuluu vähemmistön ääni Yle Uutiset. 20.1.2015.
**Staattinen suoja** on esineoikeudessa viranomaisen antamaa suojaa esineen haltijan käyttövapauden estämistä ja häiritsemistä vastaan. Sitä voi saada esimerkiksi esineen omistaja ja rajoitetun esineoikeuden haltijat, jollaisia ovat muun muassa käyttöoikeuden, panttioikeuden ja vuokraoikeuden haltijat. Staattinen suoja voi kohdistua myös yhteisomistuksessa olevan esineen toiseen tai joihinkin omistajiin. Toinen suojatyyppi on dynaaminen suoja. Staattinen suoja jaetaan absoluuttiseen ja relatiiviseen suojaan.

Staattinen suoja ja käyttövapaus tarkoittavat samaa asiaa eri lähtökohdasta tarkasteltuna. Tätä kokonaisuutta nimitetään omistajan hallinta- eli primäärioikeudeksi ja sen ilmenemismuoto on omistajanhallinta. Omistajan hallintaoikeus, omistajan kompetenssi ja dynaaminen suoja muodostavat yhdessä omistusoikeuden.

Staattista suojaa antavia oikeuskeinoja ovat omistajankanteet, turvaamistoimet sekä vahingonkorvausksen ja rangaistuksen vaatiminen. Omistajankanne voi olla ennallistamiskanne, hallintakanne tai kieltokanne. Keskeisiä lainkohtia ovat oikeudenkäymiskaaren 5. luvun 3 ja 7 § sekä rikoslain 28. luvun 11 §.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Encyclopædia iuridica Fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 787–788.
**Michael McDonald** (s. 17. maaliskuuta 1975) on jamaikalainen 400 metrin juoksija.

McDonald voitti 1994 Lissabonin nuorten MM-kisoissa kultaa 400 metrillä ajalla 45,83. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Göteborgin MM-kisoissa pitkässä viestissä, jossa Jamaika voitti MM-hopeaa. Atlantan olympialaisissa 1996 McDonald karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kisassa välierissä ajalla 45,48, mutta oli mukana samoissa kisoissa voittamassa olympiapronssia viestissä. Seuraavana vuonna hän oli Pariisin sisäratojen MM-kisoissa viestihopeaa voittaneessa joukkueessa. Myöhemmin samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka sai pitkästä viestistä MM-hopeaa. Alun perin joukkue sijoittui kolmanneksi, mutta Antonio Pettigrew'n tunnustettua dopinginkäytön ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen joukkue nousi yhden sijan ylöspäin.

McDonald oli 1998 Kansainyhteisön kisoissa mukana voittamassa pitkää viestiä. Saman vuoden yleisurheilun maailmancupissa hän juoksi 400 metrillä kahdeksanneksi sekä oli mukana viestijoukkueessa, joka sijoittui kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa viestikultaa Pan-Amerikan kisoissa. Sevillan MM-kisoissa 1999 McDonald karsiutui henkilökohtaisessa kilpailussa toisissa alkuerissä, mutta 4 × 400 metrin viestissä oli mukana voittamassa MM-hopeaa. Jälleen mitali kirkastui Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Sydneyn olympialaisissa 2000 McDonald juoksi 4×400 metrin viestissä alkuerissä. Loppukilpailussa toisella kokoonpanolla juossut joukkue sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi vuonna 2012 Pettigrew'n dopingtapauksen jälkeen toiseksi. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 McDonald oli Jamaikan viestipronssia voittaneessa joukkueessa. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän oli mukana voittamassa viestissä MM-kultaa.

McDonaldin sisko Beverly McDonald on myös pikajuoksija ja olympiamitalisti.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF
* 200 metrin juoksu: 21,08 (1996)
* 400 metrin juoksu: 44,64 (1996)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Michael McDonald Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Michael McDonald (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC (englanniksi)
4. ↑  IOC Executive Board meets ahead of London Games  21.7.2012. olympic.org:  KOK. Viitattu 16.4.2013. (englanniksi)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
John Surman (2009)
**John Surman** (s. 30. elokuuta 1944 Tavistock, Devon) on englantilainen jazzsaksofonisti, joka on erikoistunut baritonisaksofoniin. Hän on soittanut myös klarinettia.

Surman opiskeli klarinetinsoittoa London College of Musicissa, jossa silloin ei pidetty saksofonia riittävän vakavana soittimena, jotta siinä olisi tarjottu opetusta. Surman kuitenkin aloitti jazzin soittamisen vuonna 1962 ja tuli pian näkyväksi hahmoksi Lontoon jazzpiireissä baritonisaksofonin soittajana. Hän sai yhtenä hyvin harvoista englantilaisista saksofonisteista myös merkittävän rockyleisön 1960-luvun loppupuolella ja soitti säännöllisesti esimerkiksi The Marquee Clubissa. Vuonna 1968 hänet äänestettiin oman yhtyeensä johtajana parhaaksi solistiksi Montreux Jazz Festivalissa. Surmanin ensimmäinen sooloalbumi oli Island-levymerkillä julkaistu *Westering Home* (1972). ECM-levymerkillä häntä kuultiin ensimmäisen kerran Barre Phillipsin albumilla *Mountainscapes* (1976). Vuosikymmenten saatossa Surman jatkoi monien sooloalbumien julkaisemista ECM:n kautta; näistä yhdeksi arvostetuimmista nousi *Saltash Bells* (2013).

Surmanin yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet Miroslav Vitouš, Jack DeJohnette, Paul Bley, John Abercrombie, Tomasz Stanko ja hänen kumppaninsa Karin Krog. Surman on työskennellyt monista eri maista ja kulttuureista lähtöisin olevien muusikoiden kanssa, eikä hänen työnsä mahdu tiukkojen genremääritelmien sisälle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Surman AllMusic
2. 1 2 3  John Surman ECM Records


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jani Petteri Paasonen** (s. 11. huhtikuuta 1975 Mäntyharju) on suomalainen ralliautoilija, joka on urallaan kilpaillut muun muassa 30 MM-rallissa ja voittanut kertaalleen N-ryhmän MM-pronssia.

Ura
---

Paasonen voitti vuonna 1996 juniorien SM-hopeaa, aloitettua ralliuransa vain vuotta aiemmin. Ensimmäisen MM-osakilpailunsa hän ajoi vuonna 1997 Suomessa, sijoittuen N-ryhmässä Mitsubishillään seitsemänneksi. Vuonna 2000 Paasonen voitti N-ryhmän Suomen mestaruuden.

Vuoden 2001 Ruotsin MM-rallissa Paasonen pääsi ajamaan ensimmäistä kertaa WRC-autolla MM-tasolla. Kilpailu Ford Focus WRC:llä päättyi kuitenkin keskeytykseen, ja sama kohtalo toistui myös kesällä Suomen MM-rallissa. Seuraavana vuonna Paasonen pääsi ajamaan Mitsubishin tehdastallin kolmatta autoa kuudessa rallissa, joista parhaana saavutuksena kahdeksas sija. Tuolloin pisteitä jaettiin kuitenkin vain kuudelle parhaalle, joten Paasosen pistetili jäi avaamatta.

Kaudella 2004 Paasonen pääsi ajamaan kotikisassaan Suomessa Škodan tehdastallin autolla, ja onnistui kuudennella sijallaan hankkimaan ensimmäistä kertaa MM-pisteitä. Hyvien suoritusten ansiosta Paasonen pääsi seuraavalle kaudelle vakituiseksi osaksi Skodan tiimiä, jakaen tallin toisen auton maanmiehensä Janne Tuohinon kanssa. Samana vuonna Paasonen juhli N-ryhmän MM-pronssia keräten 29 pistettä. Maailmanmestaruuden vei Niall McShea (35 pistettä) ennen Toshihiro Araita (30 pistettä).

Parhaimmat saavutukset
----------------------

* 1996 - Hopeaa junioreiden SM-sarjassa
* 1997 - Kultaa SM-jääradalla
* 1999 - Pronssia rallin SM-sarjassa (N-ryhmä)
* 1999 - 10. Tuotantoautojen MM-sarjassa (N-ryhmä)
* 2000 - Kultaa rallin SM-sarjassa (N-ryhmä)
* 2000 - 4. Tuotantoautojen MM-sarjassa (N-ryhmä)
* 2004 - Pronssia tuotantoautojen MM-sarjassa (N-ryhmä)
* 2004 - 19. rallin MM-sarjassa
* 2008 - Hopeaa rallicrossin SM-sarjassa (I-div.)
| "Minä liityin sinuun"Mariska |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 20. syyskuuta 2019 |
|  Tyylilaji | pop |
|  Kesto | 03.29 |
|  Levy-yhtiö | Universal Music |
| Mariska muut singlet |
| "Muuttumisleikki"2019 | "Minä liityin sinuun"2020 | "Sun forever" |

**Minä liityin sinuun** on Mariskan kappale, joka julkaistiin singlenä syyskuussa 2019 sekä lokakuussa 2019 ilmestyneellä albumilla *Mariska*. Kappaleen tyylilaji on pop. Sen on sanoittanut Mariska itse, ja sen sanat käsittelevät kahden ihmisen liittoa viittauksin kreikkalaiseen, egyptiläiseen ja kristilliseen mytologiaan mutta toisaalta myös Pompejin tuhoon.

Kappaleen paras sijoitus oli radiolistan 16. sija viikolla 45/2019. Se on ollut Mariskan suosituin kappale suoratoistopalveluissa, ja esimerkiksi Spotifyssa sitä oli kuunneltu yli 7 miljoonaa kertaa (kevät 2023).

Vain elämää -sarjan 11. kaudella kappaleen esittivät Herra Ylppö ja Yeboyah. Tämä versio nousi singlelistan sijalle 7 ja radiolistan sijalle 97.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
*Tämä artikkeli kertoo kuvitteellisesta eläimestä. Oikeasta eläimestä katso Pussiahma.*

**Tasmanian tuholainen** (myös *Tasmanian paholainen*, engl. *The Tasmanian Devil*), lyhennettynä **Tassi** (myös *Tassu*, engl. *Taz*), on kuvitteellinen Warner Bros. -yhtiön animaatiohahmo, joka esiintyi ensimmäisen kerran piirretyssä *Devil May Hare* 19. kesäkuuta 1954. Tasmanian tuholainen esiintyi alun perin vain viidessä lyhyessä animaatiossa vuosina 1954–1963, mutta 1980-luvun lopulla hahmo herätettiin uudelleen henkiin. Se esiintyi muun muassa Tiny Toons -animaatiosarjassa ja sai kokonaan oman piirretyn, Taz-Manian. Hahmon suomenkielisenä äänenä toimii Rauno Ahonen.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Tasmanian tuholainen perustuu oikeaan, nykyään vain Tasmaniassa elävään pussiahmaan (engl. *Tasmanian devil*). Suurin ero piirroshahmon ja oikean eläimen välillä on kuitenkin sen hurja käytös ja ahnas ruokahalu. Tassilla on lähes loputon ruokahalu, ja se saattaa yrittää syödä kaikkea syötäväksi kelpaamatontakin. Yleensä Tassista kertovat piirretyt perustuvatkin sen käytökseen ja tekoihin kun se etsii lisää syötävää keinolla millä hyvänsä.

Aiheesta muualla
----------------

* Toonopedia
**John Tchicai** (28. huhtikuuta 1936 Kööpenhamina, Tanska – 8. lokakuuta 2012 Perpignan, Ranska) oli avantgarde-jazzia ja free jazzia soittanut saksofonisti.

Tchicai syntyi tanskalaiselle äidille ja kongolaiselle isälle. Hän aloitti 10-vuotiaana viulunsoiton, mutta siirtyi 16-vuotiaana klarinettiin ja alttosaksofoniin, johon keskittyi konservatoriossa. Tchicai muutti vuonna 1963 New Yorkiin. Hän esiintyi muun muassa John Coltranen *Ascension*-albumilla. Lisäksi hän perusti Archie Sheppin ja Don Cherryn kanssa New York Contemporary Fiven sekä Roswell Ruddin ja Milford Gravesin kanssa New York Art Quartetin. Tchicai teki yhteistyötä myös Albert Aylerin, Jazz Composers Guildin ja John Lennonin kanssa.

Vuonna 1966 Tchicai palasi Tanskaan. Hän perusti Cadentia Nova Danica -kokoonpanon ja johti sitä vuoteen 1971. Sitten hän keskittyi työskentelemään päätoimisena opettajana. Vuonna 1977 hän palasi studioon, ja 1980-luvulla hän otti uudeksi instrumentikseen tenorisaksofonin. Hän liittyi Pierre Dorgen New Jungle Orchestraan. Vuonna 1990 Tchicai sai stipendin Tanskan kulttuuriministeriöltä. Hän muutti vuonna 1991 Kaliforniaan, jossa hän perusti yhtyeitä kosketinsoittajavaimonsa Margrietin kanssa ja levytti.

Tchicai sai vuonna 1997 National Endowment for the Arts -stipendin. Sittemmin hän asettui Ranskaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Ottawa Citizen: RIP, John Tchicai
2. 1 2  AllMusic: John Tchicai
3. ↑  Davis Community Network
4. ↑  P-O Life: Jazz concert with John TCHICAI

Aiheesta muualla
----------------

* John Tchicain muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Zainab Bangura antamassa radiohaastattelua Kinshasassa
**Zainab Hawa Bangura** (s. 1959) on sierraleonelainen poliitikko ja aktivisti. Hän toimi maansa hallituksessa ulkoministerinä ja kansainvälisen yhteistyön ministerinä (2007–2010) sekä terveys- ja sanitaatioministerinä (2010–2012). Hän oli maansa toinen naispuolinen ulkoministeri. Bangura on lisäksi toiminut Sierra Leonen presidentin pääneuvonantajana kahdenvälisissä ja kansainvälisissä suhteissa. Vuonna 2002 hän oli presidenttiehdokkaana, mutta sai vain alle prosentin äänistä.

Bangura aloitti uran YK:ssa vastaamalla sen Liberiassa toteuttaman rauhanturvaamisoperaation siviilipuolen hoidosta. Vuosina 2012–2017 hän toimi YK:n pääsihteerin erikoisedustajana konflikteissa käytettävän seksuaalisen väkivallan vastaisessa toiminnassa. 30. joulukuuta 2019 Bangura sai nimityksen YK:n Nairobin-toimiston johtajaksi. Hän on myös tehnyt kansainvälistä työtä Länsi-Afrikassa harjoitettavaa naisen sukupuolielinten silpomista vastaan.

Bangura on saanut humanitaarisesta työstä lukuisia palkintoja, ja hänellä on neljä kunniatohtorin arvoa. Vuonna 2014 hänet nimettiin yhdeksi *Foreign Policyn* "sadasta globaalista ajattelijasta". Vuonna 2015 *New African* -lehti sisällytti hänet sadan vaikutusvaltaisimman afrikkalaisen listaukseensa.

Elämä
-----

Bangura varttui Yonibanassa. Hänen äitinsä oli luku- ja kirjoitustaidoton, mutta päätti lapsensa menevän kouluun. Banguran isä oli imaami, joka ei kannattanut tyttöjen kouluttamista kahdentoista ikävuoden jälkeen. Isä halusi tyttären menevän naimisiin, mutta äiti sai tahtonsa läpi, vaikkakin vanhempien avioliitto päättyi eroon.

Bangura sai kandidaatinarvon Fourah Bay Collegesta (Sierra Leone) ja sitten diplomit City University Business Schoolista (Lontoo) sekä Nottinghamin yliopistosta.

Bangura aloitti uran vakuutusten parissa. Tämän uran hän hylkäsi Sierra Leonen sisällissodan alettua. Hänestä tuli maan johtava sosiaalinen aktivisti. Hän on perustanut maassaan Women Organised for an Enlightened Nation - ja Campaign for Good Governance -järjestöt.

Banguralla on avioliitostaan kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zainab Bangura takes up position as Special Representative of the Secretary-General on Sexual Violence in Conflict United Nations Office of the Special Representative of the Secretary-General on Sexual Violence in Conflict
2. 1 2 3  Former Chair – Zainab Bangura (Sierra Leone) World Movement for Democracy
3. 1 2  Ms. Zainab Hawa Bangura of Sierra Leone - Director-General of the United Nations Office at Nairobi (UNON) United Nations Secretary General
4. 1 2 3  Zainab Hawa Bangura (Arkistoitu – Internet Archive) Together For Girls
5. 1 2  Zainab Bangura: Sierra Leone's unlikely minister BBC

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zainab Bangura** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Eläinradan merkkiä. Vaa'alla on myös muita merkityksiä.*

Vaaka
Vaaka. Kuva 1400-luvun länsimaisesta astrologiakirjasta.
**Vaaka** (**Libra**) on seitsemäs niistä *Eläinradan merkeiksi* kutsutuista sektoreista, joihin Eläinrata vanhastaan, varsinkin astrologiassa jaetaan. Se käsittää alueen 180–210 astetta kevättasauspisteestä itään. Aurinko saapuu tähän merkkiin syys­päivän­tasauksena 22. tai 23. syyskuuta ja siirtyy seuraavaan, Skorpionin merkkiin loka­kuun 23. päivän aikoihin.

Merkki on saanut nimensä Vaa'an tähdistöstä, joka 2 000 vuotta sitten sattui liki­pitäen yhteen tämän merkin kanssa. Maan akselin suunnan kiertymisen eli prekession vuoksi merkit eivät kuitenkaan enää vastaa saman­nimisiä tähdistöjä, vaan nykyisin Vaa'an merkki vastaa suunnilleen Neitsyen tähdistöä.

Astrologisten käsitysten mukaisesti nimitystä vaaka (tai Vaaka) käytetään varsinkin horoskoopeissa myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa tässä merkissä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Yliopiston almanakka vuodeksi 2011 jälkeen Vapahtajamme Kristuksen syntymän*, s. 38, taulukko Auringon liike Eläinradalla 2011. Helsingin yliopisto, Ajasto Paperproduct, 2010. ISSN 1239-1654.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaaka (Eläinradan merkki)** Wikimedia Commonsissa

  

Eläinradan merkit
Oinas | Härkä | Kaksoset | Krapu | Leijona | Neitsyt | Vaaka | Skorpioni | Jousimies | Kauris | Vesimies | Kalat
**Zaira Wasim** (s. 23. lokakuuta 2000 Srinagar, Jammu ja Kashmir, Intia) on intialainen entinen näyttelijä, joka työskenteli hindinkielisissä elokuvissa. Muiden tunnustusten, kuten Filmfare Awards -palkinnon ja National Film Awards -palkinnon ohella hän sai Pradhan Mantri Rashtriya Bal Puraskar -lapsipalkinnon poikkeuksellisesta saavutuksesta Intian presidentiltä Ram Nath Kovindilta New Delhissä vuonna 2017 järjestetyssä seremoniassa.

Wasim teki elokuvadebyyttinsä nuoren painijan Geeta Phogatin roolissa elämäkerrallisessa urheiludraamassa *Dangal* (2016), josta tuli eniten tuottanut intialainen elokuva ja joka tuotti maailmanlaajuisesti yli 20 miljardia rupiaa. Sitten hän näytteli laulajaa musiikkidraamassa *Secret Superstar* (2017), josta tuli eniten tuottanut intialainen elokuva naispäähenkilön kanssa. Molempien tuottajana oli Aamir Khan Productions ja ne toivat hänelle lukuisia tunnustuksia, kuten parhaan naissivuosan National Film Awards -palkinnon ensimmäisestä ja parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon jälkimmäisestä. Hänen viimeinen elokuvansa oli elämäkerrallinen draamakomedia *The Sky Is Pink* (2019), josta hän sai parhaan naissivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden, vaikka kaupallisesti se menestyi heikosti.

Muslimitaustainen Wasim ilmoitti 30. kesäkuuta 2019 lopettavansa näyttelijän uransa, koska se on ristiriidassa hänen uskonnollisten vakaumustensa kanssa. Marraskuussa 2020 Wasim pyysi faneja poistamaan hänen kuvansa sosiaalisesta mediasta, kun hän yritti aloittaa uuden luvun elämässään.

Filmografia
-----------

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2016 | *Dangal* | Geeta Phogat |
| 2017 | *Secret Superstar* | Insia Malik |
| 2019 | *The Sky Is Pink* | Aisha Chaudhary |

Lähteet
-------

1. ↑  Aamir Khan wishes Secret Superstar Zaira Wasim on her birthday *Hindustan Times*.  23.10.2017. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Zaira Wasim announces ’disassociation’ from acting as it ’interferes with her religion’ *The Hindu*.  30.6.2019. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Secret Superstar actor Zaira Wasim receives exceptional achievement award from President Kovind *Hindustan Times*.  16.11.2017. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)
4. 1 2  Top Worldwide Figures – All Formats And Hindi *Box Office India*. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)
5. ↑  The Sky Is Pink *Box Office India*. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)
6. ↑  Zaira Wasim Requests Fans To Take Down Her Pictures From Fan Pages *Kashmir Observer*.  23.11.2020. Viitattu 26.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zaira Wasim** Wikimedia Commonsissa

* Zaira Wasim Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Vaajakosken vanha vesivoimalaitos 2012
**Vaajakosken vanha vesivoimalaitos** eli **Wanha Woimala** on Vaajakoskessa Vaajavirrassa Jyväskylässä sijaitseva vuonna 1920 rakennettu vesivoimalaitos, joka ei ole enää sähköntuotantokäytössä. Se toimii erilaisten tapahtumien, taidenäyttelyiden, konserttien ja tanssien järjestämispaikkana.

Vesivoimalaitoksen rakennutti SOK Vaajakosken tehtaiden tarpeisiin. Alun perin voimalaitoksen ympärillä ei ollut patolaitteita, vaan vettä virtasi myös voimalaitoksen turbiinien ohi. Voimalaitoksella oli kaksi turbiiniparia, joiden yhteenlaskettu teho oli 500 hevosvoimaa. Turbiinit oli kytketty kahteen vaihtovirtageneraattoriin, joiden yhteenlaskettu teho oli 368 kilowattia.

Vuonna 1942 Naissaaren toisella puolella sijaitsevaan Vaajavirran toiseen koskeen, Naiskoskeen, rakennettiin uusi voimalaitos. Sen valmistuttua vanha voimala poistettiin käytöstä ja veden virtaus paitsi voimalan läpi myös sen ohitse padottiin. Voimalaan johtavan sillan alla olevia patoja saatetaan edelleen avata vedenpinnan noustessa voimalaitosten yläpuolella.

Voimalaan asennettiin käyttövesijohdot 1996 ja samalla rakennettiin käymälä teollisuustalon puoleiselle rannalle voimalan läheisyyteen.

Vaajakosken vanha vesivoimalaitos on vuosikymmenien aikana muodostunut Vaajakosken ja sen teollisuuden tunnukseksi. Sen lähellä sijaitsee toinen Vaajakosken teollisuuden maamerkki, entinen naulatehdas, nykyinen Vaajakosken teollisuustalo. Vanhan voimalaitoksen vieressä kulkee Vaajakosken kanava.

Katso myös
----------

* Vaajakosken vesivoimalaitos

Kuvia
-----

Voimalaitos ja sille johtava siltaVoimalaitos teollisuustalon suunnasta Vaajavirran rannaltaVoimalaitoksen kolme patoluukkua avattuna keväällä 2012Voimalaitos Leppäveden suunnastaVoimalaitos iltavalaistuksessa

Lähteet
-------

1. ↑  Naissaari, Vaajakoski (archive.orgissa, 27.5.2002) Jyväskylän maalaiskunta.  Arkistoitu 12.6.2002. Viitattu 6.9.2009.
2. ↑  Naissaari *Luova Paja*. Viitattu 3.10.2009.
3. ↑  Antti Kolu: Vaajakosken yhdyskunta 1916-1944 (kirja)
4. ↑  Wiikon warrelta.  *Wessmanni*, 2.6.1996, 1. vsk, nro 9, s. 5. Vaajakoski:  Uutismanni.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaajakosken vanha vesivoimalaitos** Wikimedia Commonsissa

* Wanha Woimala
* Wanha Woimala Facebookissa
**Vaahterus** on kaksiosainen järvi Ruokolahden ja Rautjärven rajalla Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä ja vesitilavuus 27,8 kuutiohehtometriä. Etäisyys Imatralta on 22 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Vaahteruksen pituus kaakosta luoteeseen on viitisen kilometriä. Järvi koostuu pohjoisesta altaasta ja eteläisestä altaasta, jota kutsutaan myös nimellä Pieni-Vaahterus. Eteläisen altaan itäpuolisko sijaitsee Rautjärven alueella. Vaahteruksen syvin kohta, 33 metriä, sijaitsee järven kaakkoisosassa. Sitä ympäröivän vähintään 30 metriä syvän alueen pinta-ala on noin hehtaarin. Järven eteläpuoliskon matalia alueita ovat sitä vastoin Raikkalanlahti idässä ja Joenlahti pohjoisessa. Vaahteruksen pohjoispuoliskon syvin kohta on 18 metriä. Järven pohjoisosa on melko matalaa. Vaahteruksen luoteisimman osan muodostaa Kuilin erottama vesialue, jonka syvin kohta on 8,4 metriä.

Vaahteruksen pohjoisosassa on muutama saari, suurimpana vajaan hehtaarin laajuinen Parkinsaari. Järven matalassa keskiosassa sijaitsee Lammassaari. Vaahteruksen rannoilla on haja-asutusta ja peltoaukeita. Vaahteruksen luoteispuolella sijaitsee Kaituri ja kaakkoispuolella Rautjärvi. Vaahteruksen luusua sijaitsee järven kaakkoiskulmalla, josta lähtee Vaaherjoki itään.

Vaahteruksen vesitilavuus on 27 773 000 kuutiometriä.

Vaahterus (04.196.1.001) kuuluu Vahteruksen valuma-alueeseen (04.196), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Vuoksen alue (04.19) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Vahteruksen valuma-alueeseen kuuluu Vaahteruksen ohella Likolampi, joka on noin kahden hehtaarin laajuinen vakavesi Vaahteruksen länsipuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vaahterus, vakavesi, Ruokolahti
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 19.8.2021.
3. 1 2 3  Vaahterus Järviwikissä. Viitattu 19.8.2021.
4. ↑  Vahteruksen valuma-alue (04.196) Järviwikissä. Viitattu 19.8.2021.
Muusikko Frank Klepackin työhuone Westwood Studiosin tiloissa ennen pelitalon toiminnan loppumista
**Westwood Studios** oli videopelejä kehittävä yritys, jonka perustivat Brett Sperry ja Louis Castle vuonna 1985.

Yritys kehitti muun muassa suositut *Command & Conquer* -pelit ja on reaaliaikaisten strategiapelien pioneeri.

Yrityksen varhaisia tunnettuja pelejä olivat *BattleTech*-sarjaan perustuvat pelit. Muita tunnettuja olivat Strategic Simulationsin julkaisema *Eye of the Beholder* -pelisarja. *Dune 2* on usein mainittu ensimmäisenä reaaliaikaisena strategiapelinä, jota seurasi Westwoodin oma *Command & Conquer*-sarja.

Electronic Arts osti pelistudion vuonna 1998, ja pelitalon toiminta lopetettiin maaliskuussa 2003. Yhtenä syynä lopettamiseen oli Westwoodin pelin *Command & Conquer: Renegade* huono myyntimenestys.*lähde?* Kun Electronic Arts lopetti Westwoodin, sen halukkaat työntekijät saivat siirtyä EA Los Angeles -studioon. Kaikki Westwoodin työntekijät eivät siirtyneet EA Los Angelesiin, vaan osa työntekijöistä perusti pelitalon Petroglyph Games.

Westwoodin kehittämiä pelejä
----------------------------

*Pääartikkeli: Luettelo Westwood Studiosin peleistä*
* *Battletech: The Crescent Hawk's Inception*
* *Blade Runner*
* *Circuit's Edge*
* *Command & Conquer* -pelisarja
* *DragonStrike*
* *Dune*-pelisarja
* *Earth & Beyond*
* *Eye of the Beholder* -pelisarja
* *Lands of Lore* -pelisarja
* *The Legend of Kyrandia* -pelisarja
* *Nox*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Let's Pour One Out for Westwood Studios, Creators of the Real-Time Strategy Genre Kotaku. Viitattu 11.7.2017.
2. 1 2  Parker, Sam: EA consolidates studios, closes Westwood *GameSpot*.  Arkistoitu. Viitattu 31.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Yin-Poole Wesley: Ex-Westwood Studios devs quietly announced a spiritual successor to Command & Conquer: Renegade *Eurogamer*. Viitattu 31.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Westwood Studios** Wikimedia Commonsissa

* Electronic Artsin viralliset sivut
*Tämä artikkeli käsittelee yhdistystä. Vaa'alla on myös muita merkityksiä.*
**Vauvakassiyhdistys Vaaka ry** on vuonna 2000 perustettu valtakunnallinen hyväntekeväisyys- ja vapaaehtoisjärjestö, joka avustaa pääasiassa lapsia ja lapsiperheitä kotimaassa ja lähialueilla. Yhdistys toteuttaa ruohonjuuritason avustustyötä tarvelähtöisesti, matalalla kynnyksellä. 

Yhdistyksellä on neljä kummikohdetta Venäjän Karjalassa. Yksittäisissä keräyksissä avustuksia on viety myös kauemmas, kuten kestositeitä Intiaan helpottamaan tyttöjen koulunkäyntiä ja vauvakasseja Afrikkaan Senegaliin. Vaaka toimii myös alueellisesti ja alueilla on omia avustuskohteita ja projekteja. 

Vaakan tunnetuin avustusmuoto on Vaakan vauvakassi. Vauvakassi on pääosin kierrätetyistä vaatteista ja tarvikkeista koottu pieni äitiyspakkaus. Suomessa turvapaikanhakijaperheitä avustetaan vauvakassia laajempisisältöisillä vauvapakkauksilla. Vaaka kerää ja kokoaa vuosittain myös reppuja koulutarvikkeineen ekaluokkalaisille Venäjän Karjalaan. Yhdistyksen muita jatkuvia keräyksiä ovat villasukka- ja penaalipankki sekä vuoden käsityökeräys.

Tunnustuksia
------------

* Sosiaali- ja terveysturvan keskusliiton Kansalaistoiminnan tunnustuspalkinto 2009
* Suomen Punaisen Ristin Inhimillinen kädenojennus -huomionosoitus 2003
* Vihreän Sivistysliiton Vuoden visio 2002
* Naistoimittajat ry:n Vuoden Kellokas -palkinto 2000
* Ensi- ja turvakotien liiton Vuoden hyvä teko lapselle -tunnustus 2000

Aiheesta muualla
----------------

Vaaka ry:n sivusto
**Timo Suokko** (s. 22. toukokuuta 1960) on suomalainen markkinointiviestinnän asiantuntija, luennoitsija ja tietokirjailija. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri Turun kauppakorkeakoulusta.

Suokko on työskennellyt muun muassa yrityksissä SEK & Grey Oy, Contra, Satama Interactive ja Publicis Helsinki Oy.  Hän on toiminut Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton hallituksessa ja luennoinut muun muassa Markkinointi-instituutissa, Turun kauppakorkeakoulussa, Jyväskylän yliopistossa ja Hankenilla.

Teoksia
-------

* *Markkinointiviestinnän lapsuuden loppu*, Sanoma Pro 2003. ISBN 9789510283516.
* *Remix, Integroituun brändijohtamiseen*. Management Institute of Finland MIF 2007. ISBN 9525123723.
* *Merkitys : yrityksen arvokkain voimavara*. Yhdessä Pasi Saarisen kanssa. Marketing Finland ry 2020. ISBN 9789525262582.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laurila, Petri (toim.): *Markkinointi, Mainonta, Media, Myynti – Nimet 2005*. Helsinki: Talentum, 2005. ISBN 952-14-0995-9.
2. ↑  *Timo Suokko Publicis Helsingin johtoon*, Taloussanomat 20.8.2007

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Suokko Speakersforum-sivustolla
**Tampereen Filharmoninen Kuoro** (TFK) on Tampereella vuonna 1990 perustettu suurkuoro. Se toimi aluksi nimellä Tampere-talon oratoriokuoro. Perustamisen johtoajatuksena oli luoda kuoro, joka olisi riittävän suuri oratorioiden ja muiden mittavien kuoro-orkesteriteosten esittämiseen, pääasiassa Tampereen kaupunginorkesterin kanssa, samana vuonna avautuneessa Tampere-talossa.

Kuoron taiteellisena johtajana toimi perustamisesta vuoteen 2005 asti kuorokapellimestari Heikki Liimola. Timo Nuoranne johti kuoroa 2005–2013, ja 2013–2019 TFK:n taiteellisena johtajana toimi Jani Sivén. Kaudella 2019–2020 vierailevana johtajana toimi Elisa Huovinen. Syksyllä 2020 kuoro siirtyi kahden johtajan malliin kun taiteelliseksi johtajaksi valittiin Ruut Kiiski ja kuoromestariksi Jouni Rissanen.

Tampere Filharmonian lisäksi TFK on esiintynyt myös mm. RSO:n, Helsingin kaupunginorkesterin, Viron festivaaliorkesterin, Plovdivin valtionoopperan orkesterin, Estonia-teatterin orkesterin sekä Seinäjoen ja Vaasan kaupunginorkestereiden kanssa.
Orkesteriteosten ohella TFK on alusta alkaen tuottanut omia a cappella -produktioita. Levytyksiä kuoro on tehnyt sekä Tampere Filharmonian kanssa että a cappellana.

Diskografia
-----------

### Tampere Filharmonian kanssa

* *Jean Sibelius: Karelia Music | Press Celebrations Music* (Ondine, 1998)
* *Einar Englund: Cello Concerto | Symphony No. 6 "Aphorisms"* (Ondine, 2000)
* *George Enescu: Ouverture de Concert | Symphony No. 3, Op. 21* (Ondine, 2013)

### A cappella

* *Suomalaisia kuoroklassikoita* (Naxos, 2002)

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* TFK:n verkkosivut
**Timo Serenius** (8. elokuuta 1955 Lappeenranta – 5. marraskuuta 2021 Lappeenranta) oli suomalainen jääpalloilija. Hänet valittiin Suomen vuoden jääpalloilijaksi vuonna 1982 ja ensimmäisten joukossa Jääpallon Kunniagalleriaan vuonna 2012.

Serenius edusti seurajoukkueurallaan Lappeenrannan Palloa, Veiterää ja ruotsalaista Vetlandaa. Hän saavutti Suomen-mestaruuden Veiterässä vuonna 1980 ja Ruotsin-mestaruuden Vetlandassa vuonna 1986.

Serenius pelasi Suomen jääpallomaajoukkueessa 110 A-maaottelua vuosina 1976–1989 ja teki niissä yhteensä 45 maalia. Hänet valittiin parhaaksi keskikenttäpelaajaksi vuoden 1987 MM-kilpailuissa, joissa Suomi sijoittui hopealle.

Myös Sereniuksen isä Matti ja isoisä Yrjö olivat jääpalloilijoita.

Serenius menestyi myös tenniksessä. Hän voitti viisi junioreiden Suomen-mestaruutta ja edusti Suomea Wimbledonin juniorisarjassa. Vuonna 1979 Serenius oli ulkokenttien SM-kisojen miesten kaksinpelin loppuottelussa häviten Matti Timoselle.

Lähteet
-------

1. ↑  Sekä Suomen että Ruotsin jääpallomestaruuden voittanut lappeenrantalainen Timo Serenius on kuollut – Hän edusti Suomea myös Wimbledonin tennisturnauksessa  9.11.2021. Etelä-Saimaa. Viitattu 9.11.2021.
2. 1 2 3 4  Jääpallon Kunniagalleria Suomen Jääpalloliitto.  Arkistoitu 29.8.2013. Viitattu 21.12.2012.
3. ↑  Holopainen jatkaa johdossa Suomen Jääpalloliitto. Viitattu 21.12.2012.
4. ↑  Miesten MM 2011 infopaketti Suomen Jääpalloliitto.  Arkistoitu 1.11.2012. Viitattu 21.12.2012.
5. ↑  Historia Veiterä. Viitattu 21.12.2012.
**Diagoras Meloslainen** (m.kreik. Διαγόρας ὁ Μήλιος, *Diagoras ho Mēlios*, lat. *Diagoras Melius*; myös *Diagoras Jumalaton*; s. n. 475 eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja runoilija. Hän oli kotoisin Meloksesta.

Diagorasta on pidetty Demokritoksen oppilaana. Joidenkin lähteiden mukaan Demokritos osti hänet orjuudesta vuonna 411 eaa. kun Alkibiades valtasi Meloksen, jonka jälkeen Diagoraasta tuli tämän oppilas.

Diagoras tunnettiin "jumalattomana", sillä hän ryhtyi ateistiksi, koska jumalat eivät kostaneet erästä hänelle sattunutta ikävyyttä. Diagoras puhui vakiintunutta uskontoa vastaan ja pilkkasi Eleusiin mysteerimenoja.

Kerrotaan, että kerran Diagoras heitti puisen jumalankuvan tuleen sanoen, että jumalan tulisi tehdä ihme ja pelastaa itsensä. Ciceron mukaan eräs Diagoraan ystävä pyrki saamaan tämän vakuuttuneeksi jumalien olemassaolosta huomauttamalla, että monet ovat pystyttäneet kiitospatsaita jumalille pelastuttuaan myrskystä merellä. Diagoras vastasi, ettei missään näy merellä haaksirikkoutuneiden ja kuolleiden pystyttämiä patsaita. Toisen Ciceron kertoman esimerkin mukaan Diagoras oli kerran laivassa, joka joutui myrskyyn. Miehistön epäiltyä myrskyn olevan heidän syytään, koska he olivat ottaneet jumalattoman Diagoraan laivaan, Diagoras kysyi, onko muissakin samassa myrskyssä olevissa laivoissa Diagoras.

Athenagoraan mukaan Diagorasta rangaistiin, koska hän paljasti orfilaiset opit sekä Eleusiin ja kabiirien mysteerit, ja pilkkoi Herakleen patsaan keittääkseen nauriinsa.

Diagoras tuomittiin Ateenassa kuolemaan, ja hänen päästään luvattiin palkkio. Hän pakeni Korinttiin, missä hänen kerrotaan kuolleen.

Katso myös
----------

* Theodoros Kyreneläinen

Lähteet
-------

1. ↑  Athenagoras: A Plea for the Christians by Athenagoras the Athenian: Philosopher and Christian

Aiheesta muualla
----------------

* Diagoras of Melos – Cosmos of the Ancients: The Greek Philosophers on Myth and Cosmology (englanniksi)
**Timo Scheider** (s. 10. marraskuuta 1978) on saksalainen autourheilija. Hän on voittanut DTM-sarjan mestaruuden vuosina 2008 ja 2009.

Ura
---

Scheider aloitti uransa kartingissa. Hän voitti Saksan junioriluokassa mestaruuden vuonna 1992. Kausina 1997–1999 Scheider kilpaili Saksan Formula 3 -sarjassa. Kaudella 1997 hän saavutti kolme voittoa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi. Kaudella 1998 hän saavutti kolme voittoa ja kaudella 1999 yhden voiton, mutta loppusijoitukset olivat tuolloin kautta 1997 huonommat.

Vuonna 2000 Scheider siirtyi uudistettuun DTM-sarjaan. Hän ajoi sarjassa Opelia kauteen 2004 asti, mutta hän ei saavuttanut yhtään voittoa eikä yhtään palkintosijaa. Kaudeksi 2005 Scheider siirtyi FIA GT Championship -sarjaan, jossa hän voitti esikoiskaudellaan kaksi kilpailua 11:stä. Hän sijoittui loppupisteissä toiseksi. Hän ajoi sarjassa vielä kaudella 2006, mutta osallistui vain yhteen kilpailuun, jonka hän kuitenkin onnistui voittamaan. Scheider osallistui A1 Grand Prix -sarjaan kaudella 2005–2006 ja edusti Saksan autokuntaa. Hän saavutti yhden palkintosijan. 

Timo Scheider, DTM 2014 - Hockenheimring
Vuonna 2006 Scheider teki paluun DTM-sarjaan. Tällä kertaa autona oli Audi. Kaudella 2006 hän ei saavuttanut yhtään palkintosijaa, mutta vuonna 2007 hän saavutti yhden paalupaikan lisäksi yhden palkintosijan. Kaudella 2008 Scheider saavutti ensimmäisen DTM-voittonsa Oscherslebenin radalla. Kauden aikana hän voitti kolme kilpailua ja ajoi neljä paalupaikkaa. Kauden päätteeksi hän voitti sarjan mestaruuden. Kaudella 2009 hän uusi sarjan mestaruuden. Hän voitti kauden yhdestätoista kilpailuista kaksi ja ajoi yhden paalupaikan.

Lähteet
-------

1. ↑  (de) Saksan kansalliskirjasto, GND-tunnisteView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  Timo Scheider career statistics Driverdb.com. Viitattu 27.5.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Timo Scheider**.
* Timo Scheiderin viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Emma Christina Wiesner** (s. 11. marraskuuta 1992 Västerås) on ruotsalainen poliitikko keskustapuolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2021 Euroopan parlamentin jäsenenä.

Wiesner liittyi keskustapuolueen nuorisojärjestöön (CUF) 13-vuotiaana vuonna 2006. Hän kiinnostui poliittisesta vaikuttamisesta ilmastoasioiden kautta, nähtyään dokumenttielokuvan *Epämiellyttävä totuus*. Hän toimi vuosina 2009–2011 CUF:n Västmanlandin piirin puheenjohtajana. Vuodesta 2013 Wiesner oli mukana myös keskustapuolueen opiskelijajärjestön toiminnassa. Hän oli järjestön hallituksen jäsen vuosina 2015–2018.

Wiesner oli europarlamenttivaaleissa 2019 keskustapuolueen listan kolmosnimi. Puolue sai vaaleissa kaksi paikkaa. Hän nousi Euroopan parlamenttiin helmikuussa 2021, kun Fredrick Federley oli jättänyt paikkansa yksityiselämään liittyvän kohun myötä. Wiesner kuuluu Renew Europe -ryhmään ja on ympäristö-, kansanterveys- ja elintarvikkeiden turvallisuusvaliokunnan sekä kalatalousvaliokunnan jäsen.

Wiesner on koulutukseltaan energiatekniikan diplomi-insinööri, joksi valmistui Uppsalan yliopistosta vuonna 2017. Ennen kuin aloitti Euroopan parlamentissa hän toimi syyskuusta 2019 akkuyritys Northvoltin yhteiskuntasuhdepäällikkönä. Sitä ennen hän työskenteli vuosina 2017–2019 Swecon energiamarkkina-analyytikkona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Emma Wiesner Euroopan parlamentti. Viitattu 30.4.2021.
2. ↑  Emma Wiesner (C) – det här är Sveriges yngsta EU-parlamentariker *SVT Nyheter*.  20.1.2021. Viitattu 30.4.2021. (ruotsiksi)
3. 1 2  Hegardt, Annika: Emma på väg mot EU.  *Chef & Ledare*, 2019, nro 2, s. 26–27. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.4.2021.
4. 1 2  Emma Wiesner *LinkedIn*. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Stattin, Magnus: Energi i fokus när Swecokonsult siktar på plats i Europaparlamentet *VA Insights*.  22.2.2019.  Arkistoitu 30.4.2021. Viitattu 30.4.2021. (ruotsiksi)
6. ↑  Manell, Johan: De blir Centerpartiets toppnamn i EU-valet *Altinget*.  27.11.2018. Viitattu 30.4.2021. (ruotsiksi)
7. ↑  Valresultat EU-val 2019 *SVT Nyheter*. Viitattu 30.4.2021. (ruotsiksi)
8. ↑  Mossige-Norheim, Thea: Emma Wiesner, 28, ersätter Federley *Expressen*.  11.12.2019. Viitattu 30.4.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* / Emma Wiesner Facebookissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Emma Wiesner** Wikimedia Commonsissa
**Oy Colly Company Ab** on ruotsalaisen [1] Colly Ab:n tytäryhtiö, joka on perustettu Suomeen vuonna 1976 [2]. Yrityksen päätoimialoja ovat suodatus-, kiinnitys-, tiiviste- laboratoriotekniikka[3]. Yritys myy esimerkiki suodattimia, letkuja, liittimiä ja sekoittimia. Lisäksi yritys toimii yhteistyökumppanina AEL:ssä ja järjestää asiakkailleen räätälöityjä koulutuksia.

Colly Companylla on useita eri päämiehiä, joiden tuotteita ja palveluita Colly Company tarjoaa eri toimialoille [4] kuten voimalaitokset, öljynjalostus ja kemianteollisuus, kaivosteollisuus, mikroelektroniikka, elintarvike- ja juomateollisuus, biofarma, lääke- ja kosmetiikkateollisuus, paperi- ja selluteollisuus, laivateollisuus, ja vedenkäsittely.

Lähteet
-------

1 

2 Colly Company yritysesite [http://www.colly.fi/files/colly/yleiset/yritysesite/pdf/symbook.pdf] sekä http://www.colly.fi/yritys/historia

3 linkit 

 (Arkistoitu – Internet Archive)

 (Arkistoitu – Internet Archive)

 (Arkistoitu – Internet Archive)

 (Arkistoitu – Internet Archive)

4  (Arkistoitu – Internet Archive)