recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Apperseptio** (lat.: *ad* + *percipere*, 'havaita') on filosofinen käsite, joka tarkoittaa havaintoa (perseptiota) johon liittyy tietoisuus havaitsemisesta. Apperseptiota on joskus kutsuttu myös "käsitteelliseksi havainnoksi".

Immanuel Kant erotti *empiirisen apperseption* ja *transsendentaalin apperseption* toisistaan. Ensin mainittu tarkoittaa "konkreettisen aktuaalisen minän tietoisuutta omista muuttuvista tiloistaan", eli niin kutsuttu "sisäinen aisti". Viimeksi mainittu tarkoittaa "puhdasta, alkuperäistä muuttumatonta tietoisuutta, joka on välttämätön edellytys kokemukselle sellaisenaan, ja lopullinen perusta kokemuksen synteettiselle ykseydelle". Apperseption ykseydellä Kant tarkoitti sitä, että jokainen mielle ymmärretään aina jonkin subjektin mielteeksi. Näin jokaiseen havaintoon sisältyy tietoisuus, että se on jonkin (minän) havainto.

Psykologiassa apperseptio tarkoittaa prosessia, jossa uusi kokemus sulautetaan osaksi yksilön aiempia kokemuksia. Apperseptio tarkoittaa siis uusien kokemusten havaitsemista suhteessa edeltäviin kokemuksiin. Esimerkiksi tulen nähdessään ihminen yhdistää apperseption avulla sen aiempiin kokemuksiin, jolloin on palanut. Näin ihminen ymmärtää, että kyseessä on tilanne, jolloin tulee välttää esimerkiksi käden laittamista tulen päälle.

Katso myös
----------

* Metakognitio
* Konstruktivismi (oppimisteoria)

Lähteet
-------

1. 1 2  Korkman – Yrjönsuuri (toim.): Apperseptio *Filosofian historian kehityslinjoja*. Viitattu 30. marraskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* James, William: "Apperception" (Arkistoitu – Internet Archive). *Talks to Teachers*, Chapter 14 (1892) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Alicia Markova
**Alicia Markova** (1. joulukuuta 1910 – 2. joulukuuta 2004) oli brittiläinen balettitanssija. 

Markova syntyi Lontoossa juutalaiseen sukuun nimellä Lilian Alice Marks. Hänen nimensä venäläisti Sergei Djagilev, jonka Ballets russesiin hän liittyi Monte Carlossa 14-vuotiaana. 

Djagilevin kuoltua vuonna 1929 Markova palasi Britanniaan jatkamaan uraansa. Hänet muistetaan muun muassa hänen *Gisellen* tulkinnastaan. Hän perusti vuonna 1950 nykyisen English National Balletin Anton Dolinin kanssa. 

Markova kuoli juuri 94-vuotispäivänsä jälkeen hoivakodissa, johon hän oli joutunut kärsittyään halvauskohtauksen.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alicia Markova**.
* Alicia Markovan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Aladár Zsélyi
**Aladár Zsélyi** (12. joulukuuta 1883, Bussa – 1. heinäkuuta 1914, Budapest) oli unkarilainen lentäjä, insinööri ja Unkarin ilmailupioneereja.

Zsélyi rakensi itse kolme eri lentokonetta ja lensi Unkarin ensimmäisiä lentoja niillä. Hän oli koulutukseltaan suomalaista diplomi-insinööriä vastaava ja hän myös suunnitteli lentokoneita ja ilmailuun liittyviä teknisiä innovaatioita.

26. - 27. toukokuuta 1910 Zsélyi voitti kaksi kansallista lentopalkintoa ja lensi 18 kilometrin matkan (joka oli siihen aikaan erinoimainen suoritus). 1. kesäkuuta 1910 Zsélyi loukkaantui vaikeasti pudottuaan Unkarin kansainvälisessä lentokilpailussa lennettyään ulos koneesta, jolloin hänen kätensä murtui ja hän sai aivotärähdyksen. Hän toipui sairaalassa yli kuukauden ja jatkoi lentouraansa, vaikkakin ilmailupiireissä huhuttiin hänen kuolleen. 

Toivuttuaan hän jatkoi suunnittelutehtäviä suunnitellen vuonna 1912 matkustajakoneen 34 hengelle. Vuosina 1912 ja 1913 hän tutki kaasuturbiinien käyttöä lentokoneiden voimanlähteenä, mikä kertoi hänen olevansa runsaasti aikaansa edellä. Vuonna 1913 hän läpäisi lentäjätutkinnon Wiener-Neustadtissa Itävallassa ja rakensi kolmannen, tehokkaan 66 kW:n voimanlähteellä varustetun lentokoneensa, joka tuhoutui ensilennollaan kesäkuussa 1914 moottoriin tulleen vian takia.. Tällöin Zsésleyn käsivarsi murtui, hän sai siihen tulehduksen ja kuoli jäykkäkouristukseen 1. heinäkuuta 1914.

Unkarin ilmavoimilla oli 1940-luvulla Focke-Wulf Fw 58 Weihe -lentokone rekisteriltään HA-FOA, joka oli nimetty Aladár Zsélyin mukaan.. Myöhemmin hän sai lentokentän johtajalta oman hautakiven ja muistolaatan. Budapestin lentokentän lähistöllä on katu nimetty hänen mukaansa. Hänestä on myös julkaistu unkarilaisia lentokoneaiheisia postimerkkejä.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive) Unkariksi

Lähteet
-------

1. ↑  Flight-lehti  3.1.2009. flightglobal.com.
2. ↑  AIAA  3.1.2008. aiaa.org.  Arkistoitu 5.3.2010. Viitattu 3.1.2008.
3. ↑  airliners.net  3.1.2008. airliners.net.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF

 |

 |
**Ahmad Shah Qajar** (21. tammikuuta 1898 – 21. helmikuuta 1930) oli Persian viimeinen Qajar-dynastian šaahi, joka hallitsi Irania 16. heinäkuuta 1909 – 31. lokakuuta 1925, kunnes hänet syrjäytettiin Reza Pahlavin johdolla.

Ahmad astui riikinkukkovaltaistuimelle 16. heinäkuuta vuonna 1909, kun hänen isänsä Mohammad Ali Shah oli luopunut kruunusta ja paennut maasta. Ahmad Shah Qajar joutui kahden suurvallan, Venäjän ja Ison-Britannian pelinappulaksi etenkin vuonna 1917, kun Britannia halusi hyökätä Venäjän kimppuun vuoden 1917 vallankumouksen aikana. 

Ahmad Shah syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella vuonna 1921 Reza Pahlavin johdolla. Šaahin perhe ajettiin maanpakoon vuonna 1923. 

31. lokakuuta vuonna 1925 Reza Pahlavi julisti itsenä šaahiksi. Ahmad Shah Qajar kieltäytyi luopumasta vallasta perustuslailliseksi monarkiksi. Ottomaanien valtakunnan sulttaani lupasi auttaa, mutta Ahmad Shah Qajar kieltäytyi asiasta osittain siksi, ettei Persia joutuisi Ottomaanien valtakunnan vaikutusvaltaisuuteen. 

Ahmad Shah Qajar kuoli vuonna 1930 Neuilly-sur-Seinessa, Pariisin ulkopuolella, Ranskassa. Hänen veljensä prinssi Mohammad Hassan Mirza julisti maanpaossa itsensä Qajar-dynastian päämieheksi veljensä kuoleman jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Qājār dynasty | Iranian dynasty *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Spoon River antologia** (*Spoon River Anthology*) on Edgar Lee Mastersin runoteos vuodelta 1915. Teos on kokoelma lyhyitä vapaamittaisia runoja, joista muodostuu kuva kuvitteellisen Spoon Riverin kaupungin elämästä. Masters nimesi kaupungin todellisen Spoon River -nimisen joen mukaan, joka virtaa lähellä Mastersin kotikaupunkia. Kokoelmassa on 212 erillistä henkilöhahmoa, joiden elämästä on 244 kuvausta. Teoksen on suomentanut Arvo Turtiainen, ja suomennoksen ensipainos ilmestyi 1947 Tammen kustantamana.

Sisältö
-------

Ensimmäinen runo on teoksen johdanto.

Seuraavat runot ovat kuolleiden kaupunkilaisten hautakivien tekstejä, joita vainajat itse esittävät. He kertovat asioita, joita voi odottaa: jotkut kertovat oman tarinansa ja elämänsä käännekohtia, toiset tekevät havaintoja ulkopuolisesta elämästä, pikkutarkat valittavat hautojensa kohtelusta, ja jotkut kertovat, miten he oikeasti kuolivat. Kun ei enää ollut syytä valehdella seurausten pelosta, he kertovat elämästä kaupungin julkisivun takana. Yksi asukkaista, älykäs ja menestyvä mies, kiittää vanhempia kaikista saavutuksistaan, ja vanha nainen itkee, sillä mies onkin hänen salainen avioton lapsensa, ja näistä kuvauksista syntyy vaikuttava, joskaan ei kaunis kokonaisuus.

Kuolemanjälkeinen elämä saa vain satunnaisia mainintoja, ja nekin vaikuttavat ristiriitaisilta.

Monet teoksen hahmoista pohjautuvat Mastersin lapsuuden kotiseutujen kahden kaupungin Petersburgin ja Lewistownin todellisiin henkilöihin, jotka Masters joko tunsi tai joista hän oli kuullut. Merkittävimpiä heistä on Ann Rutledge, joka paikallisen tarinan mukaan olisi ollut Abraham Lincolnin nuoruudenrakkaus, mistä kuitenkaan ei ole minkäänlaisia todisteita. Rutledgen hauta on yhä nähtävissä Petersburgin hautausmaalla, ja kierroksella noiden kaupunkien hautausmailla vastaan tulevat useimmat muutkin Mastersin henkilöhahmojen nimet.

Toisen paikallisen tarinan mukaan Mastersin vähemmän imarteleva kuvaus rakennuksista herätti hänen kotikaupungissaan hämmennystä ja pahennusta, eikä hän juuri sen vuoksi olisi asettunut asumaan Lewistowniin eikä Petersburgiin.

*Spoon River antologiaa* käytetään usein toisen vuoden opetuksessa Meisner-tekniikan näyttelijäkoulutuksessa.

Aiheesta muualla
----------------

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Spoon River Anthology***. (englanniksi)

* *Spoon River Anthology* (Arkistoitu – Internet Archive) verkkojulkaisu viitteineen ja kommentteineen (englanniksi)
* *Spoon River Anthology*, Bartleby.com
* Edgar Lee Mastersin teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
* *Spoon River Anthology* in 6"×9" PDF (Arkistoitu – Internet Archive) Pennsylvania State University Electronic Classics Site (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spoon River Anthology
**Bornholmin itsehallintopuolue** on Tanskassa toimiva poliittinen puolue, jonka tavoitteena on saada Bornholmin saarelle itsenäisyyden tai autonomian. 1990-luvulla perustettu puolue on saanut vain vähän menestystä ja muutama sata ääntä kerrallaan.

Historia
--------

Bornholm on osa entisiä Tanskan alueita, joista monet olivat pieniä valtakuntia tai päällikkökuntia. Pääsyy puolueen toiminnalle on, että Bornholmilla oli oma kuningas Viikinki-aikoina.

Toisen maailmansodan jälkeen Bornholm koki väestönrakenteen vähenemisen väkiluvun laskun, syntyvyyden vähentymisen ja työllisyysongelmien kanssa. Näiden syiden ja Bornholmin hallitukselle maksamien verojen takia Tonny Borrinjaland perusti Bornholmin itsehallinto puolueen 1990-luvun alkupuolella. Perustamisensa jälkeen puolue on ollut mukana kuusissa kunnallisvaaleissa. Vuonna 2009 se sai yhteensä 299 ääntä ja vuonna 2013 190 ääntä. 

Vuoden 2014 Skotlannin kansanäänestyksen itsenäisyydestä aikana puolue ilmaisi sympatiaa Skotlannille ja totesi, että Bornnholmin pitäisi ottaa mallia Skotlannilta. Borrinjaland sanoi, että Bornholmin pitäisi ottaa mallia myös Maltalta ja Singaporelta. 

Borrinjaland suosii Bornholmin murteen säilyttämistä, ja hän on aikonut jopa kääntää Uuden testamentin murteelle.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bornholm's Self-Government Party
**Pilz GmbH & Co. KG** on saksalainen maailmanlaajuisesti toimiva automaatiotekniikan yritys.

Historia
--------

Hermann Pilz perusti yrityksen vuonna 1948 Esslingeniin. Se jatkoi perheyrityksenä. Yritystä johtaessaan 1960-luvulla lähtien Peter Pilz kehitti yritystä johtamismenetelmillä, joiden periaatteita ovat selkeä visio ja kannustaminen innovaatisuuteen.

Pilzin osaaminen automaatiotekniikan tutkimus- ja tuotekehitysalalla kasvoi. Vuonna 1974 Pilz toi markkinoille jo aikaisemmin vuonna 1969 kehitetyn EUROPILZ-järjestelmän. Se oli yksi ensimmäisistä saksalaisista ohjelmoitavista ohjausjärjestelmistä. Vuonna 1987 esitellystä PNOZ-turvareleestä tuli nopeasti maailman eniten käytetty turvarele.

Ohjelmoitavat turvaohjaukset saivat alkunsa 1990-luvulla PSS-turvaohjauksesta, kun työsuojeluviranomainen hyväksyi ne.

Pilz GmbH & Co. KG on perheyritys, jonka omistavat täysin Pilzin ja Kunschertin perhe. Hallituksen puheenjohtaja Renate Pilz siirtyi pois yrityksen johdosta vuoden 2017 lopussa. Vuodesta 2018 lähtien yritystä johtavat toimitusjohtajat Susanne Kunschert ja Thomas Pilz.

Tuotteet
--------

* Anturit
* Ohjaustekniikka
* Väylät
* Käytöt*selvennä*
* Operointi- ja visualisointijärjestelmät
* Ohjelmistot
* Koneturvallisuuteen liittyvät neuvonta-, suunnittelu- ja koulutuspalvelut

Lähteet
-------

1. 1 2  Kompetenzatlas microTEC Südwest (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Hannes Hesse, Florian Langenscheidt und Hartmut Rauen: *The Best of German Engineering*, ISBN 9783816306467, page 753
3. ↑  Taustatietoja vuosipuheeseen lehdistölle 2013[vanhentunut linkki]
4. ↑  Yrityshistoria[vanhentunut linkki]
5. ↑  German patent 4033801
6. ↑  European Patent EP0808482B1

Aiheesta muualla
----------------

* Homepage Pilz GmbH & Co. KG
**Niels Holst-Sørensen** (s. 19. joulukuuta 1922 Sønder Felding) on tanskalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika- ja keskimatkojen juoksussa. Oslo EM-kilpailuissa 1946 hän voitti 400 metrillä kultaa ja 800 metrillä hopeaa. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut muun muassa Tanskan ilmavoimien komentajana, maansa edustajana Natossa ja Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä.

Urheilu-ura
-----------

Holst-Sørensen edusti seuratasolla vuosina 1941–1943 Herning GF:ää, jonka jälkeen hän siirtyi kööpenhaminalaiseen Københavns Idræts Forening -seuraan. Hän voitti EM-kisoissa kaksi mitalia: kultaa 400 metrin juoksusta Oslosta 1946 ja hopeaa 800 metriltä samoista kisoista. Holst-Sørensen osallistui olympialaisiin urheilijana kerran, vuonna 1948. Hän kilpaili 800 metrin juoksussa, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Holst-Sørensen voitti lajeissaan Tanskan-mestaruuden yhteensä 18 kertaa. Hän juoksi vuonna 1943 800 metrillä ennätyksekseen ajan 1.48,9, joka oli kauden kärkitulos maailmassa. Holst-Sørensen ei pystynyt enää parantamaan aikaansa, joten tulos jäi hänen ennätyksekseen. Seuraavana vuonna hän juoksi 400 metrillä ajan 47,6, joka oli myös maailman kärkitulos kyseisenä vuonna ja jäi hänen ennätystuloksekseen.

Holst-Sørensen toimi urheilu-uransa jälkeen urheiluvaikuttajana. Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuosina 1977–2002 ja oli Tanskan olympiakomitean puheenjohtaja 1981–1984. Kansainvälisessä olympiakomiteassa (KOK) Holst-Sørensen oli talviolympialaisten järjestelykomitean jäsen kaikissa vuosina 1994–2002 järjestetyissä kisoissa. Kun hän lopetti työnsä KOK:ssa vuonna 2002, hänet nimitettiin sen kunniajäseneksi.

### Ennätykset

* 400 m: 47,6 s (1944)
* 800 m: 1.48,9 (1943)

Sotilasura
----------

Holst-Sørensen opiskeli Tanskan kuninkaallisessa sotilasakatemiassa ja palveli armeijassa luutnanttina yleisurheilu-uransa aikana. Hänet siirrettiin ilmavoimiin vuonna 1950, ja hän yleni siellä aina kenraalimajurin arvoiseksi ja Tanskan ilmavoimien komentajaksi. Tässä tehtävässä hän oli vuosina 1970–1982. Vuosina 1982–1986 hän toimi Tanskan edustajana puolustusliitto Natossa. Eläkkeelle hän jäi vuonna 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Niels Holst-Sørensen Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com *sports-reference.com*.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 19. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Mr Niels HOLST-SØRENSEN - Olympic.org KOK. Viitattu 19. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Holst-Sørensenin profiili dafital.dk -sivustolla *dafital.dk*.  Arkistoitu 19.7.2011. Viitattu 19. heinäkuuta 2010. (tanskaksi)
4. ↑  European Championships (Men) *gbrathletics.com*. Viitattu 19. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
5. ↑  Who's Who in Running - Community *runtheplanet.com*. Viitattu 19. heinäkuuta 2010. (englanniksi)
6. ↑  Track and Field Statistics *trackfield.brinkster.net*. Viitattu 20. heinäkuuta 2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Irakin ylin islamilainen neuvosto** (**ISCI** tai **SIIC**, puolue tunnettiin aikaisemmin nimellä **Irakin islamilaisen vallankumouksen ylin neuvosto**, **SCIRI**) puolueen perusti Iranissa vuonna 1982 Mohammad Baqir al-Hakim. Puoluetta johti elokuusta 2003 vuoteen 2009 asti Abdul Aziz al-Hakim. Puolue on osa Irakin yhtynyttä liittoa ja yksi keskeisistä voimista Irakin hallituksessa.

SCIRI:n kannattajat ovat lähinnä šiiamuslimeita ja puolueella on läheiset suhteet Iranin hallintoon. Puolueen aseellisena siipenä toimi Saddam Husseinin hallinnon aikana Badr-prikaati, joka on edelleen merkittävä puolisotilaallinen organisaatio. Vuonna 2003 Badr-prikaatin nimeksi muutettiin Badr-järjestö (Badr Organization of Reconstruction and Development).

Historia
--------

### Iran

Irakin islamilaisen vallankumouksen ylin neuvosto perustettiin vuonna 1982  Irakin-Iranin sodan aikana Iranissa kun Islamilainen Da’wa -puolue oli heikentynyt Irakin hallituksen toimien seurauksena. SCIRI oli katto-organisaatio kahdelle Iran-lähtöiselle šiia-islamistiselle ryhmälle, Dawalle ja Mohammad Taqi al-Modarresin johtamalle Islamic Action -järjestölle. Iranin vallankumoushallinto järjesti SCIRI:n perustamisen, mikä perustettiin maanpaossa Tehranissa Mohammad Baqir al-Hakimin johdolla. Iranissa maanpaossa elänyt Hakim oli Muhsin al-Hakimin poika ja kuului yhteen Irakin johtavista šiialaisista papistoperheistä. "Hän julisti neuvoston päätavoitteen olevan Baath-puolueen kukistaminen ja Islamilaisen hallituksen perustamisen Irakiin. Iranin viranomaiset sanoivat Hakimin olevan tulevan Irakin Islamilaisen valtion johtaja ..." Toinen SCIRI:n perustajista oli Islamic Front for the Liberation of Bahrainin johtaja Ajatollah Hadi al-Modarresi.

### Irakin sodan jälkeen

Mohammad Baqir al-Hakim kuoli elokuun 29. päivänä 2003 autopommin räjähdyksen seurauksena Najafin kaupungissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Badr Organization of Reconstruction and Development (englanniksi) *web.stanford.edu*. Viitattu 19.08.2019.
2. ↑  Bakhash, Shaul: *The Reign of the Ayatollahs*, s. 233. Basic Books, 1984.
3. ↑  Zarqawi kin reportedly bombed shrine in IraqArkistoitu kopio (englanniksi) *newsday.com*.  Arkistoitu 10.2.2005. Viitattu 20.8.2019.
**Casa delle Libertà** (**CDL**, suomeksi myös **Vapauden talo** ja **Vapausliitto**) oli italialainen poliittinen liittouma, jota johti Silvio Berlusconi. Sen tilalle muodostettiin vuonna 2008 Popolo della Libertà, johon tulivat CDL:n tärkeimmät puolueet FI ja AN.

Siihen kuuluivat:

* Forza Italia
* Alleanza Nazionale
* Unione dei Democratici Cristiani e di Centro
* Lega Nord
* Movimento per l'Autonomia
* Democrazia Cristiana per le Autonomie
* Partito Socialista - Nuovo PSI
* Partito Repubblicano Italiano
* Riformatori Liberali

PRI ja NPSI vetäytyivät myöhemmin.

Liittouma perustettiin vuoden 1994 vaaleja varten nimellä Polo delle Libertà. Se voitti vaalit, mutta Berlusconin pääministerikausi kesti vain yhdeksän kuukautta Lega Nordin vetäydyttyä yhteistyöstä. Uusi vaalivoitto 2001 mahdollisti Berlusconille vuosien 2001–2006 pääministerikauden.

Vuoden 2006 vaaleissa osa koalition jäsenistä protestoi uusfasistien, kuten Adriano Tilgher, Roberto Fiore, Alessandra Mussolini, Gaetano Saya ja Pino Rauti ottamista CDL:n listalle. Protestien jälkeen Mussolini vetäytyi, mutta sanoi tukevansa CDL:ää.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiilikainen, Teppo: Silvion totuuden hetki.  *Suomen Kuvalehti*, 2006, nro 14, s. 33. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 24.2.2021.
2. ↑  Hartikainen, Jukka (päätoim.): *Mitä Missä Milloin 2002*, s. 146–147. Otava, 2001. ISBN 951-1-17635-8.
**Italian kansanpuolue** (*Partito Popolare Italiano*, **PPI**) oli Italiassa vuosina 1919–1926 toiminut puolue, jota on pidetty toisen maailmansodan jälkeen perustetun kristillisdemokraattisen puolueen edeltäjänä.

Puolueen perusti tammikuussa 1919 sisilialainen pappi Luigi Sturzo. Italian kansapuolue perustui poliittiselle ja sosiaaliselle katolisuudelle. Katoliseen yhteiskuntaoppiin sitoutunut puolue kannatti demokraattisia uudistuksia, mm. naisten äänioikeutta, ja keräsi jäseniä ja äänestäjiä kaikista yhteiskuntaluokista.

Puolue sai marraskuun 1919 vaaleissa noin 20 prosentin kannatuksen ja Italian edustajainhuoneeseen 101 paikkaa 508:sta. Jo seuraavana vuonna se otettiin mukaan Giovanni Giolittin hallitukseen. PPI osallistui 1920-luvun alussa useisiin Italian hallituksiin, jopa Benito Mussolinin ensimmäiseen hallitukseen lokakuusta 1922 huhtikuuhun 1923. Sitten se kuitenkin siirtyi oppositioon fasistipuolueen valtaa vastaan. Vatikaani veti aiemman tukensa pois kansanpuolueelta ja Sturzolta. Fasistit lakkauttivat vuonna 1926 kaikki kilpailevat puolueet, jolloin PPI:n johtajat joutuivat lähtemään maanpakoon. Parlamentaarisen demokratian kannattajien ja vastustajien välisissä konflikteissa Italian kansanpuolue asettui demokraattisten puolueiden puolelle. Vuonna 1926 Benito Mussolini hajotti Italian kansanpuolueen ja pääsihteeri Alcide de Gasperi pidätettiin. De Gasperi toimi puolueen viimeisenä puoluesihteerinä.

Kristillisdemokraattisen puolueen (DC) perustivat vuonna 1943 PPI:n entiset johtajat eräiden muiden katolisten järjestöjen tuella.

Lähteet
-------

* Konrad-Adenauer-Stiftung: *Christian Democracy: Principles and Policy-Making*. Handbook for the European and International Cooperation of the Konrad-Adenauer-Stiftung. Sankt Augustin/Berliini: Konrad-Adenauer-Stiftung, 2011. ISBN 978-3-942775-30-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Italian Popular Party (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.3.2014.
2. 1 2  Christian Democracy 2011, s. 16-17
3. ↑  Italy: History (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.3.2014.
**Italian liberaalinen puolue** (*Partito Liberale Italiano*, **PLI**) oli Italiassa toiminut maltillisesti konservatiivinen puolue.

Puolue sai alkunsa ryhmästä, jonka Camillo Cavour loi Sardinian kuningaskunnan parlamenttiin vuonna 1848. Ryhmä jatkoi myöhemmin toimintaansa yhdistyneen Italian parlamentissa. Liberaalit eivät muodostaneet 1800-luvulla yhtenäistä puoluetta, vaan kyseessä oli lähinnä parlamentin enemmistöä hallinnut samanmielisten ryhmä. Liberaalit kannattivat tuolloin keskitettyä hallintoa, vapaakauppaa, regressiivistä verotusta ja rajoitettua äänioikeutta. Ryhmä hajosi 1860-luvulla oikeisto- ja vasemmistosiipiin, joista vasemmisto nousi vuodesta 1876 alkaen hallitsevaksi. Liberaalien johtamat koalitiohallitukset dominoivat Italian politiikkaa aina ensimmäiseen maailmansotaan asti. Sodan jälkeen liberaalit kuitenkin menettivät suuren osan poliittisesta voimastaan. Italian liberaalinen puolue (PLI) perustettiin virallisesti vuonna 1922. Se liittoutui aluksi fasistien kanssa, mutta Benito Mussolini lakkautti sen vuonna 1925.

Puolue perustettiin uudelleen toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1944. Se näyttäytyi nyt konservatiivisena ja omaksui vahvan antikommunistisen linjan. Puolue oli kylmän sodan aikana kannatukseltaan pieni, mutta valtaa pitäneen kristillisdemokraattisen puolueen tärkeä liittolainen, ja sai toisinaan vaikutusvaltaisia asemia Italian hallituksessa. Vuonna 1992 paljastunut *tangentopoli*-korruptioskandaali tuhosi puolueen uskottavuuden. PLI lakkautettiin vuonna 1994 ja suurin osa sen poliitikoista siirtyi Forza Italia -puolueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Italian Liberal Party (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 1.4.2014.
**Itävallan tulevaisuuden liitto** (saks. *Bündnis Zukunft Österreich, BZÖ*) on itävaltalainen puolue. Puolueen perustivat huhtikuussa 2005 vapauspuolueen enemmistön kanssa riitautuneet jäsenet kuten Jörg Haider ja Ursula Haubner. Puolueen puheenjohtaja on ollut alusta alkaen Haider, joka kuitenkin kuoli vain pari viikkoa vaalivoiton jälkeen 11.10.2008 auto-onnettomuudessa Klagenfurtissa Kärntenin osavaltiossa. Jörg Haiderin kuoleman jälkeen puolueen puheenjohtajaksi nousi Stefan Petzner. Hänet kuitenkin erotettiin pian, puheenjohtajaksi valittiin Josef Bucher.

Itävallan tulevaisuuden liitto osallistui ensimmäistä kertaa parlamenttivaaleihin vuonna 2006. Puolue ylitti neljän prosentin äänikynnyksen saatuaan 4,1 prosenttia äänistä, ja se oikeutti seitsemään parlamenttipaikkaan. Parlamenttivaaleissa vuonna 2008 puolue sai 10,8 % äänistä ja 21 parlamenttipaikkaa. Osavaltioiden maapäivillä se on edustettuna ainoastaan Kärntenissä.

Bucherin yritettyä muuttaa puolueen linjaa Kärntenin aktiivit jättivät puolueen ja perustivat uuden Die Freiheitlichen in Kärnten -puolueen 2009. Tämä puolue lakkasi 2010. Josef Bucher erosi puolueen johdosta vuoden 2013 vaalien jälkeen. Hänen seuraajakseen tuli Gerald Grosz.

Heinäkuussa 2017 kaksi viimeistä puolueen edustajaa Kärntenin maapäivillä jättivät puolueen.

Lähteet
-------

1. ↑  Haider kuoli onnettomuudessa, Hs.fi
2. ↑
Malcolm Arnold.
**Malcolm Henry Arnold** (21. lokakuuta 1921 Northampton, Britannia – 23. syyskuuta 2006 Norfolk, Britannia) oli brittiläinen taide- ja viihdemusiikin säveltäjä.

Elämä
-----

Arnold opiskeli Royal College of Musicissa ennen kuin liittyi trumpetistiksi Lontoon filharmoniseen orkesteriin. 1940-luvun loppupuolella hän omistautui täysin säveltämiselle.

Arnold kärsi vanhemmiten mielenterveysongelmista ja yhä pahenevasta alkoholismista, kunnes muuan Anthony Day otti hänet 1980-luvun puolivälissä hoitoonsa ja suojelukseensa. Arnold toipui, eli vielä parikymmentä vuotta ja sai sävellettyä muun muassa yhdeksännen sinfoniansa.

Musiikki
--------

Arnoldin musiikki on pääosin tonaalista. Hänen teoksissaan on toisinaan vaikutteita Hector Berliozin musiikista. Joskus häntä on myös vertailtu Jean Sibeliukseen. Arnoldin tärkeimpinä teoksina pidetään hänen yhdeksää sinfoniaansa.*kenen mukaan?* Hän sävelsi lisäksi muun muassa lukuisia konserttoja, tanssisarjoja sekä divertimenton huilulle, oboelle ja klarinetille. 

Arnold sävelsi musiikin yli 130 elokuvaan, tunnetuimpana vihellysmarssi David Leanin ohjaamassa elokuvassa *Kwai-joen silta* (1957). Hän sai elokuvan musiikista Oscar-palkinnon.

Arnold toimii kapellimestarina Deep Purple -yhtyeen ja Royal Philharmonic Orchestran albumilla *Concerto for Group and Orchestra* (1969), jonka musiikin sävelsi yhtyeen kosketinsoittaja Jon Lord.

Lähteet
-------

1. ↑  Lindgren, Minna: Malcolm Arnold - elämä ilman yhteiskunnan tukiverkkoa (Podcast, audio 54 min.) *Yle Areena*.  12.8.2024. Viitattu 11.8.2023.
2. ↑  Haku 'Malcolm Arnold', Awards Database, oscars.org. Viitattu 13.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Malcolm Arnold**.
* Malcolm Arnoldin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (tilaajille)
* Malcolm Arnold Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bronxin serkku** (*Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx*) on Waris Husseinin ohjaama irlantilainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1970. Siinä Gene Wilder esittää dublinilaista työläisperheen poikaa Quackser Fortunea, joka ei ole jaksanut opetella lukemaan tai laskemaan ja tavanomaisten töiden sijaan keräilee kaduilta hevosenlantaa ja myy sitä puutarhaharrastajille. Yllättäen liiketoiminta lakkaa, kun kaupunki kieltää hevosilla ajon. Samoihin aikoihin rakastuu amerikkalaisesta rikkaasta perheestä tulevaan, Dublinin Trinity Collegessa tutkimusta tekevään opiskelijatyttöön (Margot Kidder). Romanssi loppuu aikanaan, ja Quackser yrittää sopeutua uuteen elämäntilanteeseen.

Vastaanotto
-----------

Elokuvan alkuperäiskäsikirjoitus oli ehdolla Writers Guild of America -palkinnon saajaksi.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti luonnehti elokuvaa sen tv-esityksen alla 1981 pieneksi löydöksi ja katkeran helläksi romanttiseksi komediaksi: "Gene Wilder on hauska ja ihastuttava tavallisena ihmisenä, elämän ja olemassaolon yksinkertaisia perusarvoja kunnioittavana irlantilaisena. Wilderin ja Kidderin yhteiset kohtaukset on toteutettu luontevasti ja hellyttävästi." *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa "raivokkaan omaperäiseksi vedätykseksi", sanoi Wilderin olevan tässä tosi hyvässä vedossa ja antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. 1 2  Romano, Bello: "Bronxin serkku", *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  Benham, Paddy: Quackser Has A Cousin In The Bronx (1970) Toronto Film Society. Viitattu 29.5.2019. (englanniksi)
3. ↑  Fränti, Mikael: Viehättävä irlantilaiskomedia.  *Helsingin Sanomat*, 4.7.1981, s. 33. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Uusi aika**  (latv. *Jaunais laiks*) oli latvialainen vuonna 2002 perustettu konservatiivipuolue. Se kuului Euroopan kansanpuolueeseen.

Puolueen perusti entinen Latvian keskuspankin johtaja Einars Repše. Hän lupasi toimia voimakkaasti korruptiota vastaan ja puolueesta tuli vuoden 2002 vaaleissa suurin ja Repšestä pääministeri. Repše piti lupauksensa, mikä hänen johtamistyylinsä kanssa aiheutti ristiriitoja. Tammikuussa 2004 hallituskoalitio hajosi Latvian ensimmäisen puolueen jättäessä sen Repše joutui pian eroamaan.

Myöhemmin puolue pääsi Aigars Kalvītisin hallitukseen Repše puolustusministerinä, mutta erosi 2006 hallitukseen kuuluneen Ensimmäisen puolueen Jūrmalan kunnallisvaalien ääntenostoskandaalin vuoksi.

Vuonna 2009 puolueen Valdis Dombrovskisista tuli pääministeri.

Maaliskuussa 2010 Uusi aika, Kansanliitto (Pilsoniskā savienība) ja Toisenlaisen politiikan yhdistys (Sabiedrība citai politikai) -puolueet muodostivat vaaliliiton ja yhdistyivät elokuussa 2011 Yhtenäisyys-puolueeksi (Vienotība) vastineeksi vasemmiston Harmoniakeskukselle. Uudella puolueella oli tämän jälkeen 33 saeiman sadasta paikasta.

Aiheesta muualla
----------------

*
Royal Small Arms Factory
**Royal Small Arms Factory** (**RSAF Enfield**) oli Britannian kruunun asetehdas joka sijaitsi Lontoon Enfieldissa Enfield Lockissa. Tehdas perustettiin 1816 ja lakkautettiin 1988.

Tehdas perustettiin brittien petyttyä olemassa olleiden aseiden laatuun ja hintaan Napoleonin sodissa. Tätä ennen aseita oli rakennettu lähinnä Birminghamissa Gun Quarterissa. Sijaintipaikaksi valittiin saari suomaastossa Leajoen varrella. Tarkoituksena oli käyttää vesivoimaa koneiden pyörittämiseen ja jokia kuljetusreittinä.

Tehdas kasvoi Krimin sodan myötä. Vuonna 1856 perustettiin konepaja, jossa käytettiin höyrykoneiden pyörittämiä amerikkalaisvalmisteisia koneita. Työntekijöitä oli noin tuhat. 1860-luvulla valmistettiin 1744 kivääriä viikossa.

Vuonna 1889 aloitettiin uuden James Paris Leen suunnitteleman kiväärin tuotanto. Kuuluisa Lee-Enfield suunniteltiin 1895.

Tehdas yksityistettiin 1987 osana kuninkaallisista asetehtaista yhtiöitettyä Royal Ordnance -yritysrypästä ja lakkautettiin 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Royal Small Arms Factory (Enfield) Grace's Guide to British Industrial History. Viitattu 20.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Royal Small Arms Factory** Wikimedia Commonsissa
*Jonny spielt auf*: pianosovituksen kansilehti.
**Jonny spielt auf** opus 45 (suom. *Jonny alkaa soittaa*) on Ernst Křenekin ooppera, joka kantaesitettiin Leipzigissa helmikuussa 1927. Teos yhdisti ennenkuulumattomalla tavalla jazz-aineksia taidemusiikkiin. Oopperan libretossa esiintyy myös pikajunia, poliisiautoja ja muita uuteen, nykyaikaiseen elämäntapaan kuuluvia aineksia. Oopperasta tuli hyvin suosittu, ja se käännettiin nopeasti 14 kielelle.

Oopperan päähenkilö oli musta, mikä herätti pahennusta kansallissosialisteissa. Oopperaa vastaan järjestettiin laajoja mielenosoituksia, jotka alkoivat Wienissä talvella 1927–1928. Natsien mielestä ooppera levitti "juutalais–nekru-saastaa" oopperaohjelmistoon. Křenekin musiikki kiellettiin lopulta kokonaan vuonna 1938 pääosin oopperan vuoksi. Oopperan suosio lähti 1900-luvun lopulla kasvuun, kun natsien kieltämää musiikkia ryhdyttiin laajemmin esittämään ja levittämään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Erik Eriksson: Jonny spielt auf, opera, Op. 45 AllMusic. Viitattu 16.3. 2007. (englanniksi)
2. ↑  Henry Bacon: *Oopperan historia*. Otava, 1995. ISBN 951-1-13273-3.
Oberschütze määräämässä liettuanjuutalaisia pakkotyöhön kesäkuussa 1941. Arvo näkyy vasemman hihan tunnuksesta.
**Oberschütze** oli Saksan armeijan sotilasarvo, joka asettui sotamiehen ja korpraalin väliin. Suomen puolustusvoimissa Oberschützelle ei ole vastaavuutta, mutta sen suora käännös olisi ylisotamies tai 1. luokan sotamies. Arvoa ei ole käytetty vuoden 1945 jälkeen Saksassa. Nykyisessä Saksan armeijassa korpraalin ylennyksen saaminen on yleisempää. 

Ensimmäisenä arvoa käytti Baijerin armeija 1800-luvun lopulla. Reichswehr otti sen käyttöön 1920, ja sen tarkoitus oli antaa tunnustusta niille ansioituneille sotilaille, joilla ei katsottu olevan kykyjä Gefreiterin eli korpraalin arvoon.

Toinen maailmansota
-------------------

Rauhan ajan Wehrmachtissa Oberschütze myönnettiin yleensä puoli vuotta palvelleelle Schützelle, sotamiehelle. Arvo ei ollut käytössä lokakuusta 1934 lokakuuhun 1936. Toisen maailmansodan aikana arvo otettiin käyttöön maavoimien lisäksi ilmavoimissa. Pääosin arvo myönnettiin yhä niille, joiden ei odotettu nousevan ali- tai toimiupseereiksi. Myös Waffen-SS käytti sitä omalla nimikkeellään SS-Oberschütze, mutta Allgemeine SS käytti Oberschützen sijasta arvoa SS-Obermann. Waffen-SS:n kuuluneen arvon haltijan kaulusmerkit olivat samanlaiset kuin tavallisen SS-Schützen, mutta arvojen erottamiseksi Oberschützellä oli hihassaan pieni ruusuke. 

#### Vastaavuudet aselajeissa

* Oberkanonier, tykistö
* Obergrenadier, krenatöörijoukot (vuoteen 1942)
* Oberpionier, pioneerijoukot
* Oberfahrer, kuljetusjoukot
* Oberfunker, viestiaselaji
* SS-Oberschütze, Waffen-SS
* SS-Obermann, Allgemeine-SS

#### Arvomerkit ennen vuotta 1945

Kaksi maastoasuun pukeutunutta SS-Oberschützea. Wehrmachtin propagandakomppanian kuva.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kauluslaatat | Olkapoletit | HihamerkitOikea käsivarsi | Aselajin väri | Arvonimike | Vastaavuudet |
|  |  |  | **Valkoinen** | **Oberschütze** (OR-1 ylempi) | Ks. edellinen luettelo |

#### Arvomerkit SS-joukoissa

* Olkalappu(Yhdenmukaiset koko SS:n miehistölle)Olkalappu  
(Yhdenmukaiset koko SS:n miehistölle)
* Kauluslaatat (Yhdenmukaiset arvoille SS-Schütze ja SS-Oberschütze)Kauluslaatat   
(Yhdenmukaiset arvoille SS-Schütze ja SS-Oberschütze)
* Hihamerkki (Vasemmassa olkavarressa) Hihamerkki   
(Vasemmassa olkavarressa)

Katso myös
----------

* Luettelo SS-arvoista

Lähteet
-------

1. ↑  *Private First Class*, 1. luokan sotamies on Yhdysvaltojen armeijan käytössä oleva arvo, joka ei ole täysin verrattavissa Oberschützeen.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Alempi arvo**Schütze** | **SS-arvo****Oberschütze** | Ylempi arvo**Sturmmann** |
**Andamaanilaiset kielet** on kielikunta, johon kuuluvat Andamaanien alkuperäiskansojen kielet. Suurin osa niistä on kuitenkin hävinnyt, ja viimeistenkin puhujamäärät lasketaan yhteensä sadoissa. Useimmista hävinneistä kielistä on jäänyt vain sanaluetteloita ja monista ei mitään. Kielet voidaan jakaa kahteen ryhmään, Isojen-Andamaanien kieliin (Great Andamanese) ja Pienten-Andamaanien kieliin. Näitä on pidetty joskus myös eri kielikuntina, sillä yhteistä perussanastoa on kovin vähän.

Kielikunta jaetaan edelleen kahteen tai kolmeen alaluokkaan. Vaihteluväli johtuu siitä, että sentinelin kieltä ei ole luokiteltu.

* **Isojen-Andamaanien kielet**
	+ *Eteläinen*
		- bale (kuollut)
		- bea (kuollut)
	+ *Keski*
		- kede (kuollut)
		- kol (kuollut)
		- juwoi (kuollut)
		- putšikwar (ilmeisesti kuollut)
	+ *Pohjoinen*
		- tšari (kuollut)
		- kora (kuollut)
		- jeru (kuollut tai kuolemassa)
		- bo (kuollut)

* **Pienten-Andamaanien kielet**
	+ önge (96 puhujaa vuonna 1997)
	+ jarawa (300 puhujaa vuonna 2001)
* **Sentinel** (mahdollisesti, yhteisö eristäytynyt, joten kieltä ei ole voitu tutkia, puhujien määrä 50–250)

Lähteet
-------

1. ↑  Andamanese Languages *Sorosoro*. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)
**Axel Kyander**, (14. toukokuuta 1838 Mäntyharju – 12. huhtikuuta 1920 Mäntyharju) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä, moninkertainen valtiopäivämies, kunnallisneuvos, kuntakokouksen puheenjohtaja ja ritari venäläisessä Pyhän Stanislauksen ritarikunnassa.

Venäjän Pyhän Stanislauksen ritarikunta, tässä kuitenkin 1. luokan arvomerkki.
Kyanderin vanhemmat olivat maanviljelijä ja varanimismies Johan Henrik Kyander (1805–1850) ja Helena Hokkanen (–1891). Kyander kasvoi Pekkalan maatilalla Mäntyharjulla. Hän avioitui vuonna 1865 Hilma Charlotta von Pfalerin (1837–1894) kanssa, joka oli Heinäveden nimismies Fredrik von Pfalerin ja Anna Maria Hjelmmanin tytär. Kyander piti maaseutukauppaa Mäntyharjulla vuodesta 1860 ja toimi kauppiaana Mikkelissä 1880-luvulta alkaen. Hän oli kunnallisneuvos ja kuntakokouksen puheenjohtaja Mäntyharjulla useisiin otteisiin. Hän osallistui Mäntyharjun tuomiokunnan edustajana  talonpoikaissäädyssä valtiopäiville 1872, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1897. Vuonna 1893 Akseli Kyander lyötiin Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 3. luokan ritariksi. Kyander omisti Ryönän hovin Mäntyharjulla 1888–1899.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bergholm, Axel, toim.: *Sukukirja. Suomen aatelittomia sukuja*, s. 751f. Osa I. Helsinki: Suomen muinaismuistoyhdistys, 1901.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 147–148. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Herrasväen asuinpaikat - Eteläsavon kartanot ja kartanoiksi kutsutut *kirjasto.mikkeli.fi*. Viitattu 1.1.2017.

Kirjallisuutta
--------------

* Wirilander, Kaarlo: *Herrasväkeä. Suomen säätyläistö 1721-1870*. Helsinki: Suomen historiallinen seura, 1974. ISBN 951-9254-00-5.
Sibongile Khumalo vuonna 2008.
**Sibongile Khumalo** (24. syyskuuta 1957 Soweto – 28. tammikuuta 2021) oli eteläafrikkalainen ooppera- ja jazzlaulaja.

Khumalo varhaisesta musiikillisesta koulutuksesta vastasi tämän isä musiikin professori Khabi Mngoma. Hän opiskeli musiikkia *University of Zululandissa* toimi samassa yliopistossa myöhemmin tutkijana ja opettajana.

Khumalo nousi kuuluisuuteen voitettuaan Standard-pankin nuoren artistin palkinnon Grahamstownin festivaaleilla vuonna 1993. Tämän jälkeen Khumalo on esiintynyt laajasti erilaisten kokoonpanojen kanssa mukaan lukien presidentti Nelson Mandelan virkaanastujaisissa vuonna 1994. Vuoden 1995 rugbyn maailmanmestaruuskilpailujen finaaleissa Khumalo esitti Uuden-Seelannin ja Etelä-Afrikan kansallislaulut.

Khumalon ensimmäinen albumi *Ancient Evenings* (1996) sisälsi afrikkalaista musiikkia. Hänen oopperadebyyttinsä oli Georges Bizet'n Carmen. Keväällä 1997 hän toimi solistina Giuseppe Verdin Requiemissä sir David Willcocksin johdolla.

Levytyksiä
----------

* *Ancient Evenings*, 1996
* *Live at the Market Theatre*, 1998
* *Immortal Secrets*, 2000
* *Quest*, 2002
* *Greatest Hits*, 2006
* *Sibongile Khumalo*, 2006

Lähteet
-------

1. ↑  Sibongile Khumalo *Who's Who of Southern Africa*. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)
2. 1 2  Eloff, Herman: SA singer Sibongile Khumalo, 63, dies after 'lengthy period of illness' *news24.com*.  Arkistoitu 28.1.2021. Viitattu 28.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Sibongile Khumalo *Mondomix*. Mondomix Media. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)
4. 1 2 3  Khumalo, Sibongile (South Africa) *MUSIC.ORG.ZA*. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)
5. ↑  Discography sibongilekhumalo.co.za. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Andreas Helling** (s. 1975 Norrköping) on suomalainen sellisti. 

Helling aloitti sello-opinnot kuusivuotiaana Turun konservatoriossa. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Matti Vuoristo, sen jälkeen hän oli Timo Hanhisen oppilaana, ja 1992 hän siirtyi opiskelemaan Tukholmaan Kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Seuraavana vuonna hän aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Martti Rousi, Victoria Yagling ja Raimo Sariola.

Helling voitti 2002 kolmannen palkinnon Turun sellokilpailussa ja valmistui Sibelius-akatemiasta korkeimmin arvosanoin. Hän on osallistunut useille mestarikursseille. Hän on antanut resitaaleja ja soittanut useiden orkestereiden kanssa niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Hän soittaa isänsä Lennart Hellingin, Turun kaupunginorkesterin entinen konserttimestarin, ja veljensä viulisti Carl-Magnus Hellingin kanssa Trio Hellingissä. Hän on Turun filharmonisen orkesterin selloryhmän äänenjohtaja. Myös äiti on muusikko, pianisti Pirkko Helling.

Lähteet
-------

1. 1 2  Via Arte
2. ↑  Auran Aallot, haastattelu[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Sinfonia Lahti (Arkistoitu – Internet Archive)
* Turun Sanomat[vanhentunut linkki]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Frances Densmore** (21. toukokuuta 1867 Red Wing, Minnesota – 5. kesäkuuta 1957 Red Wing, Minnesota) oli yhdysvaltalainen etnografi ja etnomusikologi, joka oli erikoistunut Amerikan alkuperäisväestön musiikkiin ja kulttuuriin.

Elämäkerta
----------

Lapsena Densmore kuuli lähellä elävien siouxintiaanien musiikkia ja oppi arvostamaan sitä. 1900-luvun alussa hän opetti musiikkia intiaaneille ympäri maan. Työnsä ohella hän tutustui intiaanien musiikkiin, tallensi ja transkriboi sitä ja näin dokumentoi musiikin käyttöä intiaanien kulttuurissa. Tuohon aikaan valkoiset uudisasukkaat pyrkivät sulauttamaan intiaanit valtakulttuuriin, mutta Densmore auttoi heitä säilyttämään oman kulttuurinsa ja suojelemaan sitä.

Densmore alkoi virallisesti tallentaa musiikkia Smithsonian-instituutin Yhdysvaltain etnologian viraston palveluksessa vuonna 1907. Monia näistä tallenteista säilytetään nykyään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa. Useimmiten Densmore tallensi musiikkia vahasylintereille. Niistä monet on tallennettu uudestaan eri muodossa ja sijoitettu muihinkin arkistoihin, joissa tutkijat ja intiaaniedustajat voivat tutkia niitä. Densmore kirjoitti useita artikkeleita *American Anthropologist*-julkaisuun.

Lähteet
-------

1. 1 2   Gilman, Rhonda R.: *The Story of Minnesota's Past*, s. 16. Saint Paul, Minnesota: Minnesota Historical Society Press, 1989. 0-87351-267-7. englanniksi

Aiheesta muualla
----------------

* *Bureau of American Ethnology, Bulletin 161: Seminole Music*, Frances Densmore (englanniksi)
* Minnesota Public Radion sivu Frances Densmoresta(englanniksi)
* Frances Densmore Minnesota Historical Societyn sivu Densmoresta (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**General Knas**, oikealta nimeltään *Ivan Olausson Klatil (*syntynyt 31. maaliskuuta 1978), on ruotsalainen reggaemuusikko, joka tunnetaan synkästä laulutyylistään. Hän on jäsenenä yhtyeessä Svenska Akademien.

Nuoruus ja Svenska Akademien
----------------------------

General Knas syntyi 1978 ja kasvoi Warmehollassa Svalövsin kunnassa Skånessa. Hän on myös asunut Hörbyssä. Lukioikäisenä hän muutti Landskronaan, jossa hän päätyi samalle luokalle Carl-Martin Vikingssonin kanssa. Vikingsson ja Simon Vikokel perustivat bändin Svenska Akademien nimillä *Sture Allén den yngre* och *Don Cho*. General Knas liittyi mukaan ryhmään kolmanneksi jäseneksi ja ohjasi ryhmän enemmän kohti reggaeta ja dancehallia.Trio julkaisi vuonna 2001 debyytti-EP:n Snapphaneklanen..

Lokakuussa 2009 ryhmä ilmoitti verkkosivuillaan, että he lopettavat, mutta vuonna 2013 he kiersivät kymmenkunta eri paikkakuntaa Ruotsissa.

Sooloura
--------

General Knas julkaisi ensimmäisen soololevynsä vuonna 2006 nimeltään *Äntligen har rika människor fått det bättre*. Levyn tuottajina oli muun muassa Kapten Röd ja Partillo.

*Charmörerna presenterar General Knas med Vänner* julkaistiin vuonna 2009. Levy oli aikaisempaa enemmän dancehall-tyyliä. Levyllä on runsaasti vierailevia artisteja, kuten Syster Sol, Titti Tång ja Kapten Röd.

General Knasin kolmas albumi, *Kärlek och Revolt!,* julkaistiin elokuussa 2011. Lars på Bas on osallistunut musiikin tekemiseen ja levyn on tuottanut Mowgli.

Elokuussa 2011 General Knas päätyi sanomalehtien etusivulle, kun hän uuden singlensä *12/12* lehdistötiedoteen kanssa lähetti pussillisen hampunsiemeniä Dagens Nyheterin kulttuuritoimitukseen.

General Knasin neljäs soololevy, *Folkets Röst* julkaistiin syyskuussa 2014. Sen tuottivat Kap10 (Kapten Röd), Partillo, One Drop ja Lancealot. Vierailevia artisteina ovat Kapten Röd, AKI, Vic Vem ja Ras Daniel.

Diskografia
-----------

### Svenska Akademien kanssa

* 2001 – *Snapphaneklanen* (EP)
* 2002 – *Med anledning av*
* 2004 – *Tändstickor för mörkrädda*
* 2005 – *Resa sig opp*
* 2007 – *Gör det ändå!*

### Soolo

* 2006 – *Äntligen har rika människor fått det bättre*
* 2009 – *Charmörerna presenterar General Knas med Vänner*
* 2011 – *Kärlek och Revolt!*
* 2014 – *Folkets röst*
* 2016 – *Dancehall*

Katso myös
----------

* Svenska Akademien

Lähteet
-------

1. ↑  Sveriges befolkning 1980, CD-ROM, Version 1.00, Riksarkivet (2011).
2. ↑  www.svenskaakademien.just.nu: "Svenska Akademien tackar för sig" *betraktaren.com*.  Arkistoitu 5.9.2011.
3. ↑  General Knas skickar hampafrön till pressen www.dn.se. Viitattu 6.3.2018. (ruotsiksi)
4. ↑  General Knas släpper albumet Folkets Röst *kingsizemagazine.se*.  6.3.2018.  (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Svenska Akademien (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Matti Numminen** (ent. **Arnkil** 2008-2018) (s. 1983) on teatterialan ammattilainen, koulutukseltaan teatteritieteen maisteri. Numminen on kotoisin Turengista, Janakkalan kunnasta. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa teatteritiedettä ja johtamista.

Numminen oli mukana Janakkalan nuorisoteatterissa (JaTs) 1990-luvulla aktiivisena harrastajanäyttelijänä. Nummisen rooleihin kuului mm. pääosa näytelmässä *Saapasjalkakissa*, jota esitettiin Turengin kesäteatterissa kesällä 1998. Pääosaa Numminen esitti myös näytelmässä *Vellamo - ruumis keväässä*. Näytelmät ohjasi Taru Kivinen.

Numminen oli vuodesta 2009 Riihimäen Teatterin palveluksessa ja vuodesta 2015 toimitusjohtaja. Hän toimi loppuvuodesta 2018 lokakuuhun 2020 Tanssin talon toiminnanjohtajana. Numminen lopetti tehtävässä 23.10.2020 yhteisellä sopimuksella. Numminen toimi Suomen Kirjailijaliiton toiminnanjohtajana keväällä 2022 ja on ollut Audiovisuaalisen alan tekijät ry:n toiminnanjohtaja lokakuusta 2022 alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nimi miestä myöten *Hämeen Sanomat*.  13.7.2015. Viitattu 20.3.2023.
2. 1 2  Sanna Kangasluoma, Tanssin talon tuleva johtaja on Matti Numminen. Danceinfo 29.5.2018.
3. ↑  Matti J. Arnkil, Kehittämisen kontekstit. pro gradu
4. 1 2  Laura Hallamaa: Tehtävänä tanssin esiin nostaminen.  *Helsingin Sanomat*, 30.5.2018, s. B 3.
5. ↑  Kaisa Uusitalo, Tanssin talon toiminnanjohtaja Matti Numminen jättää tehtävänsä yllättäen, Yle.fi Uutiset, 24.10.2020, viitattu 24.10.2020.