recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jäljänjärvi** on humuspitoinen ja puhdasvetinen metsäjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 54 hehtaaria. Rantaviiva on erittäin mutkitteleva. Etäisyys Lohjan keskustasta on 36 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Jäljänjärvi koostuu pohjoisesta selkäalueesta ja kapeasta etelään suuntaavasta lahdesta, jonka nimi on Kaitajärvi. Pohjoisosan ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,1 kilometriä, etäisyys järven eteläisimmästä osasta pohjoisimpaan on 1,9 kilometriä. Saaria on kolme, suurin niistä järven luoteisosan Vuohisaari. Jäljänjärven syvin kohta sijaitsee altaan koillisosassa, Kaitajärvi puolestaan on varsin matalaa. Jäljänjärven länsipuolella sijaitsee Saarijärvi ja itäpuolella Kolmperse-Vähävesi. Etelässä on Saukonpää, jota erottaa Jäljänjärvestä kapeimmillaan 25 metrin levyinen kannas.

Jäljänjärven pohjoisilla ja koillisilla rannoilla on jonkin verran pientaloja. Kaitajärven rannat ovat metsämaata. Kaitajärven ja Kolmperseen väliset Kaitajärvenmäet kohoavat yli 140 metriä merenpinnan yläpuolelle. Jäljänjärveen virtaa laskuoja sekä Saarijärvestä että Kolmperseestä, joiden korkeustasot ovat runsaan metrin Jäljänjärveä ylempänä. Jäljänjärvestä virtaa laskuoja Saukonpäähän, jonka korkeustaso on runsaan metrin Jäljänjärveä alempi.

Jäljänjärven tilavuus on 2,73 miljoonaa kuutiometriä. Yleisimmät kalat ovat ahven, hauki ja kuha.

Jäljänjärvi (23.063.1.008) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Jäljänjärvi on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jäljänjärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 24.4.2021.
3. 1 2 3 4  Jäljänjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 24.4.2021.
4. ↑  Jäljänjärvi. Järviwiki. Viitattu 24.4.2021.
5. ↑  Tarkeelanjärven alue (23.063). Järviwiki. Viitattu 24.4.2021.
F/A-18A Hornet käyttää jälkipoltintaan
**Jälkipolttimella** tarkoitetaan lentokoneen työntövoiman lisäykseen käytettävää tekniikkaa, jossa polttoainetta ruiskutetaan lisää suoraan suihkumoottorin suihkuputkeen, jota kautta moottorin palamiskaasut poistuvat suurella nopeudella. Näin saadaan merkittävä työntövoiman lisäys (jopa 50 %), mutta polttoaineen kulutus kasvaa jyrkästi (polttoainevarannot hupenevat minuuteissa). Jälkipoltin on sotilaskoneissa, pääasiassa hävittäjälentokoneissa, käytetty tekniikka.

Historia
--------

Jälkilämmitystä käytettiin jo James Wattin höyrykoneessa vuonna 1764. Frank Whittle patentoi "kahden lämpösyklin" moottorin vuonna 1936.

Tekniikkaa
----------

Polttoaineen palaminen suihkuputkessa on mahdollista, koska suihkumoottorissa moottorin läpi kulkee enemmän ilmaa kuin polttoaineen palamiseen tarvitaan. Polttoaine syttyy virtaavan palamiskaasun suuren lämpötilan ansiosta. Lisäksi polttoaineseoksen syttyminen on varmistettu erillisellä sytytystulpalla. Jälkipolttimen voimakkaan kuumentumisen takia sen käyttöikä on lyhyt verrattuna moniin muihin lentokoneen osiin.

Käyttö
------

Lockheed SR-71 Blackbird -tiedustelukoneen Pratt & Whitney J58 -suihkumoottori oli ainoa, joka pystyi lentämään tuntikausia jälkipoltin päällä, mutta sen tyypillinen tiedustelulento vaati lukuisia ilmatankkauksia. 

Pommikoneet ovat käyttäneet jälkipoltinta lentoonlähdössä, hävittäjät tilanteissa, jossa tarvitaan hyvin suurta nopeutta.

Jälkipoltosta tulevaan suihkuun voi syntyä tiivistysaaltoja suuren nopeuden vuoksi. Suurempi ongelma on koneen infrapunasignaalin merkittävä kasvu, joka helpottaa koneen ampumista alas infrapuna-ohjautuvilla ohjuksilla.

Ainoat siviilikoneet, joissa on käytetty jälkipoltinta olivat Concorde ja Tupolev Tu-144.

Supercruise
-----------

Hävittäjälentokoneissa on 1990-luvun lopulla siirrytty voimakkaampiin moottoreihin, joilla voidaan lentää jatkuvasti yliääninopeudella (engl. *supercruise*) ilman jälkipoltinta.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Afterburner Story (PDF) (sivu 3) *.grc.nasa.gov*. Viitattu 16.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jälkipoltin**.
* Photo of the reheat fuel spray nozzles of a Bristol Siddeley Olympus (picture at bottom left of page) (Arkistoitu – Internet Archive)

Suihkumoottorit

|  |  |
| --- | --- |
| Tyypit | 
* Turbojetti
* Ohivirtausmoottori
* Turbiinimoottori
* Potkuriturbiini
* Patoputkimoottori
* SCRAMJET

 |
| Osat | 
* Ahdin
* Polttokammio
* Turbiini
* Jälkipoltin

 |
| Muuta | 
* Ohivirtaussuhde

 |
**Koordinaatti- ja korkeusjärjestelmän** avulla voidaan kertoa kohteen sijainti kartalla tai paikkatietoaineistoissa.

Suomessa on joulukuusta 2012 lähtien käytetty korkeusjärjestelmää N2000, etenkin pääkaupunkiseudulla.

Korkeusjärjestelmien historia
-----------------------------

Suomessa on kehitetty vuosikymmenten aikana useampi korkeusjärjestelmä. Suomen ensimmäinen valtakunnallinen korkeusjärjestelmä on NN-korkeusjärjestelmä (Normaali nolla), joka syntyi Ensimmäisen tarkkavaaituksen tuloksena. Tämä Ensimmäinen tarkkavaaitus suoritettiin vuosina 1892-1910. Toisen tarkkavaaituksen edetessä luotiin tilapäiseksi tarkoitettu N43-korkeusjärjestelmä. Vuosina 1973-1975 tehtiin uusintamittaus Kemistä Karigasniemelle. Mitatut korkeudet julkaistiin tilapäisessä korkeusjärjestelmässä LN (Lapin nolla). N60-korkeusjärjestelmä kehitettiin vuoteen 1960 mennessä. Se luotiin tasoittamalla Toisen tarkkavaaituksen vaaitusverkko. Noin vuonna 2000 Geodeettinen laitos alkoi luomaan uutta N2000-korkeusjärjestelmää. Siinä on otettu huomioon myös eurooppalainen näkökulma. N2000-järjestelmän lähtötasoksi otettiin Amsterdamin nollapiste (Normaal Amsterdams Peil, NAP).

Ennen koordinaatti- ja korkeusjärjestelmien luomisesta ja ylläpidosta vastasi Geodeettinen laitos, joka liitettiin vuonna 2015 Maanmittauslaitokseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Koordinaatti- ja korkeusjärjestelmät *Helsingin kaupunki*. Viitattu 7.1.2022.
2. ↑  Korkeusjärjestelmien väliset muunnokset *Maanmittauslaitos*. Viitattu 7.1.2022.
3. ↑  Poutanen, Markku: Suomen uusi korkeusjärjestelmä N2000.  *Maankäyttö*, huhtikuu 2006. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Keskivesitaulukot Ilmatieteen laitos. Viitattu 8.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Fardosa Ahmed** (s. noin 1985 Mombasa, Kenia) on kenialainen lääkäri ja terveydenhuoltoalan yrittäjä. Hän toimii toimitusjohtajana Mombasan yksityisessä Premier Hospital -sairaalassa, jota hän oli perustamassa ja jonka osaomistaja hän on.

Tausta ja koulutus
------------------

Ahmed syntyi Mombasassa Keniassa noin vuonna 1985. Lääketieteen tutkintonsa hän suoritti Nairobin yliopistossa. Myöhemmin hän suoritti tutkinnon myös terveydenhuollon johtamisessa.

Sairaalan perustaminen
----------------------

Ahmed omisti maata Nyalin esikaupunkialueella Mombasassa. Hän rakennutti vuonna 2017 tontilleen kahdeksankerroksisen rakennuksen, josta piti alun perin tulla toimistorakennus. Lääketieteellisen koulutuksensa vuoksi Ahmed kuitenkin päätyi rakentamaan siitä sairaalan, ja yksityisen Premier Hospital perustettiin.

Premier Hospital on yritysmuotoinen terveydenhuoltolaitos, jonka vuodekapasiteetti on 70. Vuonna 2017 avatussa sairaalassa työskentelee yli 200 työntekijää. Siellä on lasten poliklinikka, leikkausosasto, sydänsairaala, ortopediset, gynekologiset, onkologiset, endoskopiset osastot sekä dialyysikeskus ja kemoterapiayksikkö.

Tunnustukset
------------

Englanninkielinen kenialainen sanomalehti *Business Daily Africa* valitsi Ahmedin syyskuussa 2018 Kenian alle 40-vuotiaiden naisten Top 40 -listalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Doctor targets foreign-bound patients with Sh1bn hospital *Business Daily*.  24.6.2019. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Maxwell: New state-of-the-art hospital opened in Mombasa  25.10.2017. Hivisasa.com. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Top 40 Under 40 Women In Kenya, 2018  21.9.2018. Business Daily Africa. Viitattu 18.4.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Fardosa Ahmed
**Zuniceratops** (nimen merkitys: "zuni-intiaanien sarvellinen naama") on sukupuuttoon kuollut sarvinaamoihin kuuluva kasvinsyöjädinosaurusten suku. Se eli noin 93–89 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella Turonia-vaiheella.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Taiteilijan näkemys
*Zuniceratops*-suvun dinosaurukset olivat noin 3,5 metriä pitkiä, metrin korkuisia ja painoivat noin 200–250 kilogrammaa. Eläin muistutti *Protoceratopsia* ja *Montanoceratopsia*, mutta oli niitä kevytrakenteisempi. Dinosauruksella oli pitkälle kehittynyt kauluri, jossa oli suuret aukot. *Zuniceratops* on vanhin tunnettu sarvinaamasuku, jolla oli pari sarvia silmien yläpuolella, mutta kuonosarvea sillä ei kuitenkaan ollut. Tämä viittaa siihen, että sarvinaamojen kulmasarvet kehittyivät Pohjois-Amerikassa, eivätkä Aasiassa. Eräs *Zuniceratopsin* erikoinen piirre on se, että poikasten hampaissa oli yksinkertaiset juuret, jotka vasta eläimen vanhetessa kehittyivät sarvinaamoille tyypillisiksi kaksinkertaisiksi juuriksi.

Fossiilit
---------

*Zuniceratopsin* luuranko
*Zuniceratopsin* löysi ensimmäisenä Douglas Wolfe Zunin vesistöstä New Mexicossa, Yhdysvalloissa vuonna 1996. Hän löysi dinosauruksen yhdessä poikansa Christopherin kanssa Moreno-kukkulan muodostuman kallioista. Suvun nimesivät Wolfe ja Jim Kirkland vuonna 1998 ja se sai nimekseen *Zuniceratops*, joka tarkoittaa suomeksi kirjaimellisesti "zuni-intiaanien sarvellista naamaa". Laji on samalla yksi vanhimmista sarvinaamoihin kuuluvista lajeista Pohjois-Amerikassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dixon, Dougal: *The Complete Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs & Prehistoric Creatures*, s. 362. London: Hermes House, 2016. ISBN 978-1-84681-209-5. (englanniksi)
2. 1 2  Zuniceratops Fact Sheet *Enchanted Learning*. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  Naish, Darren: *Kiehtovimmat dinosauruslöydöt*, s. 154-155. Suomentanut Gröndahl, Juho & Murros, Emma. Kustannusosakeyhtiö Nemo, 2010. ISBN 978-952-240-057-4.
4. 1 2  Brian Switek: New Mexico’s Peculiar Two-Horned Dinosaur *Smithsonian.com*.  18.10.2011. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131773
* Wikispecies: Zuniceratops
* Fossilworks: 66590
* GBIF: 4823035
* IRMNG: 1184369

 |

 |
*Zuolongin* luuranko. Löydetyt luut ovat valkoisella, löytämättömät harmaalla.
**Zuolong** (nimen merkitys: "Zuon lohikäärme") on sukupuuttoon kuollut, teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli noin 161–155 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudella. *Zuolongin* fossiileja, kallo ja osittainen luuranko, on löydetty Sinkiangista, Kiinasta.

*Zuolong* oli noin kolme metriä pitkä lihansyöjä. Se oli suhteellisen pienikokoinen jurakautinen teropodi. Pienestä koostaan johtuen se saalisti todennäköisesti pieniä selkärankaisia, kuten liskoja, alkeellisia nisäkkäitä ja jopa pienempiä dinosauruksia. *Zuolongia* itseään saalistivat mahdollisesti suuremmat teropodit, kuten *Monolophosaurus* ja *Sinraptor*.

*Zuolong* on saanut nimensä kiinalaisen sotapäällikkö Zuo Zongtangin mukaan, joka hankki Sinkiangin alueen Kiinalle 1800-luvulla. Lajinimi *salleei* on annettu Hilmar Salleen mukaan, joka testamenttasi omasta tahdostaan rahaa tutkimusretkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zuolong *Prehistoric Wildlife*. Viitattu 30.6.2018. (englanniksi)
2. ↑  †*Zuolong salleei* Choiniere et al. 2010 (coelurosaur) *Fossilworks – Gateway to the Paleobiology Database*. Viitattu 30.6.2018. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q150218
* Fossilworks: 179004

 |

 |
**Zura Karuhimbi** (n. 1925 – 17. joulukuuta 2018) oli ruandalainen nainen, joka pelasti yli 150 ihmistä Ruandan vuoden 1994 kansanmurhan aikana. Kansanparantajana tunnettu Karuhimbi kätki suojaa etsineet pakolaiset taloonsa ja pelotteli hyökkääjiä käyttämällä hyväksi noidan mainettaan. 

Ruandan kansanmurhan aikaan eri kansanryhmien välinen väkivalta tappoi yli 800 000 ihmistä, Karuhimbi oli iäkäs leski, joka oli järkyttynyt maansa tapahtumista. Karuhimbi kätki pakolaiset kahden huoneen taloonsa sekä kuoppaan pellollaan. Kun kiertävien ääri-hutujen sotilaat uhkasivat tutkia talon, Karuhimbi uhkasi kirota kaikki, jotka uskalsivat lähestyä taloa. Karuhimbi itse ei harjoittanut perinteistä noituutta, jota alueella myös harjoitettiin, mutta hyödynsi ympärillään liikkuvia huhuja. Uskomusten mukaan hän oli vaarallinen noita, ja sotilaat pelkäsivät häntä. Karuhimbi itse oli kristitty. Karuhimbi pelotteli hyökkääjiä muun muassa kalisuttelemalla rannerenkaitaan ja peltipurkkia, jonka sisään hän oli laittanut herneitä.

Karuhimbi auttoi tutseja, burundilaisia ja kolmea eurooppalaista piiloutumaan sotilailta. Ruandan presidentti Paul Kagame myönsi Karuhimbille tämän teoista kunniamitalin vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  "Rwanda: Umushyikirano! National Dialogue Delights Rwandan Women", *Swenga*, 18 December 2018.
2. ↑  Petterson, Maria: *Historian jännät naiset*, s. 245-251. Atena, 2020. ISBN 978-952-300-664-5.
**RN Elba** (ital. *Regia Nave Elba*) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1893 vesillelaskettu Regioni-luokan panssarikansiristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Regioni-luokka*
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta ja sen köli laskettiin 22. syyskuuta 1890. Alus laskettiin vesille 12. elokuuta 1893 ja se otettiin palvelukseen 27. helmikuuta 1896.

Palvelus
--------

Alukselle sijoitettiin 1907 Draken pallo Calabrian rannikolla pidetyssä harjoituksessa. Alus muutettiin valvontapallojen kuljetus- ja käyttötehtäviin, jolloin sen takakannelle rakennettiin suoja palloille.

Aluksen muuttamisesta vesilentokoneiden emälaivaksi tehtiin ja Alessandro Guidoni teki tarvittavat suunnitelmat. Muutostyöt toteutettiin Venetsian laivastontelakalla, jolloin aluksen 30-metrinen kansi rakennettiin takaosaan yläkannen tasalle. Lisäksi alukselle tehtiin avoin hangaari lähelle taaempaa savuhormia. Muutoksen jälkeen alukselle voitiin sijoittaa kolmesta neljään italialaisvalmisteista Curtiss vesilentokonetta. Alus luokiteltiin kesäkuussa 1914 2. luokan apualukseksi/vesilentokoneiden tukilaivaksi.

Lokakuusta 1914 alkaen alus oli Tarantossa ja Italian liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan 24. toukokuuta 1915 aluksen lentokoneet aloittivat tiedustelulennot. Aluksen vähät koneet eivät kuitenkaan mahdollistaneet kattavaa tiedustelua, mitä haittasi vielä lisää pajojen ja muiden huoltotilojen puute.

Alus poistettiin palveluksesta 5. tammikuuta 1920.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 349
2. ↑  Cosentino, Michele s. 63
3. ↑  Cosentino, Michele s. 63-64
4. ↑  Cosentino, Michele s. 64

*Regioni*-luokan panssarikansiristeilijät

|  |
| --- |
| *Umbria* – *Lombardia* – *Etruria* – *Liguria* – *Elba* – *Puglia* |
| Edeltäjä: *Piemonte* – Seuraaja: *Calabria* |
Joan Pujol
**Joan Pujol García** (14. helmikuuta 1912 Barcelona – 10. lokakuuta 1988 Caracas) oli espanjalainen kaksoisagentti toisen maailmansodan aikana. Britit antoivat hänelle nimen *Garbo* ja saksalaiset *Arabel*. Hänet palkittiin kunniamerkillä rintamalinjan molemmilla puolilla: Saksa myönsi hänelle rautaristin ja Britannia Order of British Empiren.

Garbo sai Saksan sodanjohdon luulemaan maihinnousun tapahtuvan Calais’n alueella, ja että Normandian maihinnousu olisi vain yritys hajottaa saksalaisten joukot.

Garbosta on julkaistu kirjoja englanniksi ja kokonainen elämäkerta espanjaksi (Javier Juarez: *El espia que derrotó a Hitler*, Ediciones Temas de Hoy, Madrid, 2004). Kerrotaan, että entiset Gestapon miehet tekivät sodan jälkeen kaikkensa löytääkseen hänet ja kostaakseen Saksan pettämisen. Garbo asui vuosikausia salassa Venezuelan ja Brasilian raja-alueen viidakkokylässä ja levitti väärää tietoa kuolemastaan. Hänen vaimonsa uskoi tähän ja meni naimisiin itävallanjuutalaisen kanssa, ja lapset ottivat uudeksi sukunimekseen *Kreisler*. Juan Pujol puolestaan perusti perheen Venezuelassa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Miikka Aleksi Multaharju** (s. 9. lokakuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Hän lopetti ammattilaisuransa kauteen 2009 MyPassa.

Ura
---

Kotiseudullaan Etelä-Karjalassa Multaharju edusti juniorina ja alemmilla miesten sarjatasoilla LauTP:tä, LaPaa, Rakuunoita ja Kultsua. Liigadebyyttinsä hän teki MyPassa kaudella 1997.

Multaharju edusti MyPaa seitsemän kauden ajan ja pelasi yli 150 liigaottelua. Kaudella 2002 hän muodosti erityisen tehokkaan hyökkäyksen Saku Puhakaisen ja Luiz Antonion kanssa. Multaharju teki kymmenen ja koko kolmikko yhteensä 31 maalia liigassa, mikä auttoi joukkueen lopulta kuitenkin vain SM-hopealle HJK:n viedessä mestaruuden. Edellisellä kolmella kaudella Multaharju saavutti MyPan kanssa SM-pronssia.

MyPasta Multaharju siirtyi ulkomaille, ja pelasi kolme kautta Turkin Denizlisporissa ja vajaat kaksi kautta Norjan Fredrikstadissa. Fredrikstad voitti Norjan cupin vuonna 2006, mutta Multaharju ei pelannut loppuottelussa. Hän palasi Suomeen kaudeksi 2008 tehtyään sopimuksen HJK:n kanssa ja MyPaan kaudeksi 2009.

Suomen A-maajoukkueessa Multaharju teki ensiesiintymisensä 26. tammikuuta 2003 Barbadosta vastaan, ja A-maaotteluita hän on pelannut yhteensä kuusi. Hän on pelannut myös 19 poikien ja 13 nuorten maaottelua.

Multaharju aloitti yliopisto-opintonsa Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun Materiaalitekniikan tutkinto-ohjelmassa tammikuussa 2010, sekä samalla aktiivisen opiskelijatoiminnan Vuorimieskillassa.

Saavutukset
-----------

* Suomen-mestaruushopea: 2002
	+ Suomen-mestaruuspronssi: 1999, 2000, 2001
* Norjan cup: 2006
* Suomen-mestaruuskulta KKI-35: 2018
*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Pelaajaesittelyssä numero 2, Miikka Multaharju  15.12.2008. Myllykosken Pallo -47.  Arkistoitu 27.12.2008. Viitattu 22.2.2009.
3. 1 2  Multaharju Klubiin kaksivuotisella sopimuksella  28.11.2007. Helsingin Jalkapalloklubi. Viitattu 22.2.2009.
4. 1 2  Liigapelaajat Veikkausliiga. Viitattu 13.11.2009.
5. ↑  Kausi 2002 Urheilumuseo.  Arkistoitu 2.3.2014. Viitattu 13.11.2009.
6. ↑  Resultatservice NRK Sport. Viitattu 13.11.2009. (norjaksi)
7. ↑  Aho, Multaharju ja Oksanen MyPaan MyPa.  Arkistoitu 3.12.2008. Viitattu 13.11.2009.
8. ↑  Pelaajat Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 2.2.2009. Viitattu 22.2.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Miikka Multaharjun esittely Veikkausliigan sivustolla
**Miikka Paatelainen** (s. 15. kesäkuuta 1964) on suomalainen kitaristi. 

Jo 1980-luvulla hän oli mukana yhtyeessä Pienet Miehet, joka teki kaksi albumia, *Pienet Miehet* (1989) ja *Painoton maa* (1991). Pienet Miehet palasi vuonna 2006 albumin *13 nuolta* myötä.

Nykyään häntä kuullaan monien yhtyeiden ja artistien keikoilla ja levyillä, esim. Fat Bullets, Marjo Leinonen & Viranomaiset, Maritta Kuula & Kevytnopat, Kerkko Koskinen, Markus Nordenstreng & The Latebirds sekä Scandinavian Music Group. Hän soittaa viimeksi mainitussa pedal steel -kitaralla, on tärkeä osa SMG:n nykyistä soundia ja vakituinen jäsen vuodesta 2008.

Muusikot kutsuvat Miikka Paatelaista yleisesti lempinimellä MacGyver.

Lähteet
-------

1. ↑  Talvio, Otto: Kitaristi Miikka Paatelaista kutsutaan suomalaisen rockin MacGyveriksi  15.6.2014. Helsingin Sanomat. Viitattu 11.7.2014.
2. ↑  Mufarang: Pienet Miehet (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Meteli.net: Miikka Paatelainen
4. ↑  SMG:n biografia


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ranuanjärvi** on Iijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Ranuan kunnassa Etelä-Lapissa. Järven pinta-ala on noin 4,6 km², ja sen korkeustaso on 142,8 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi on matala, keskisyvyys on vain 2,24 metriä ja suurin vedensyvyys 8,41 metriä. Vetensä Ranuanjärvi saa pohjoisesta Luhtajärvestä sekä luoteesta Kangaslammesta. Järvi on kapean Ranuansalmen kautta yhteydessä sen eteläpuolella sijaitsevaan matalaan Takajärveen, jonka kautta se laskee Ranuanjokeen. 

Ranuanjärvessä on kymmenkunta saarta, joista suurimmat ovat Peltosaari ja Lehtosaari. Asutusta järven ympärillä on ollut jo varhain. Ranuan kirkonkylä sijaitsee järven rannalla. Rantaviivaa on noin 23 kilometriä.

Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2013 tekemien mittausten mukaan Ranuanjärven vedenlaatu on tyydyttävä. Järvi on kärsinyt happikadosta, ja sitä on ilmastettu vuosina 1988–1991. Ilmastus ja hapettaminen aloitettiin uudelleen helmikuussa 2001. Järven kunnossapitotoimiin kuuluvat myös hoitokalastukset, joita on suoritettu satunnaisesti vuodesta 1980 alkaen. Vuonna 2000 hoitokalastuksessa pyydettiin kaikkiaan 6 000 kilogrammaa kalaa, eli noin 12 kilogrammaa hehtaaria kohti. Vuonna 2001 saalis oli 14 000 kilogrammaa (noin 28 kg/ha) ja vuonna 2004 20 000 kilogrammaa (noin 40 kg/ha). Järvellä on suoritettu myös vesikasvillisuuden niittämistä. Järvi kärsii myös leväongelmista, ja siinä on esiintynyt sinilevää useina vuosina.

Järven jäällä Ranuanjärven leirintäalueen rannassa järjestetään vuosittain helmikuussa Ranuan jääravit -hevosurheilutapahtuma.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Järviwiki: Ranuanjärvi – Järviwiki Järviwiki. Viitattu 4.5.2014.
2. ↑  Suomen ympäristökeskus (SYKE): Ymparistö > Pintavesien tila (PDF)  2.10.2013. SYKE. Viitattu 22.3.2015.
3. ↑  Ranua.fi: Ranuanjärven ja Luiminkajärven vedenlaadusta 2003–2006 (Word-dokumentti) (Arkistoitu – Internet Archive)

Ranua

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät ja alueet | Asmunti · Hosio · Impiö · Kelankylä (Kela) · Kirkonkylä · Kortteenperä · Kuha · Kuukasjärvi · Mauru · Nuupas · Näverrys · Petäjäjärvi · Peurajärvi · Pohjaslahti–Piittisjärvi · Portimo · Putkivaara · Raiskio · Rovastinaho · Saariharju · Saukkojärvi · Sääskilahti · Teerivaara · Telkkälä · Tolja |
| Muuta Ranuaan liittyvää | Eläinpuisto · Hillamarkkinat · Kirkko · Kristillinen kansanopisto · Litokaira · Porosaari · Ranuanjärven leirintäalue · Saukkojärven kotiseutu- ja koulumuseo |
| Järvet ja joet | Kivijärvi · Kuhajärvi · Kuhan Takajärvi · Nuupasjärvi · Pikku Kuukasjärvi · Portimojärvi · Ranuanjärvi · Saukkojärvi · Simojärvi · Takajärvi · Kivijoki · Nuupasjoki · Ranuanjoki · Ruonajoki · Simojoki |
**Farmerama** on Bigpointin luoma verkkopeli.

Pelaaminen
----------

Farmeramassa on tarkoitus viljellä kasveja. Kun kasvit ovat kasvaneet, ne pitää kerätä, jolloin saa kokemuspisteitä, joilla pääsee tasoilla eteenpäin. Jos kasvit ovat keräämättöminä pelloilla liian kauan (24 tuntia), ne menevät rikkaruohoille, jotka pitää kerätä kuten kasvitkin, mutta niistä ei saa kasveja.

Lisäksi Farmeramassa voi istuttaa ja kasvattaa puita ja eläimiä. Niistä saa samoin tavoin kokemuspisteitä, kuten kasveistakin.

Tasot
-----

Farmeramassa on 200 tasoa. Tasoja noustaan keräämällä kokemuspisteitä, joita saa tuotteista, koristeista ja kasvien ja eläinten ja puiden viljelystä.

Valuutta
--------

Farmeramassa on kaksi valuuttaa: tuohisetelit ja turvepennit. Turvepennejä saa maatalosta, Bahamaraman tikibaarista, torilta myydessä tuotteita ja maatalousyhdistyksen tehtävistä. Lisäksi jotkin koristeet antavat turvepennejä. Tuohiseteleitä pitää ostaa oikealla rahalla. Tuohiseteleitä pystyy vaihtamaan turvepenneiksi, mutta ei toisinpäin.

Tapahtumat
----------

Farmeramassa on myös aika ajoin tapahtumia, joissa pitää toimittaa eläimiä kasveja, työkaluja yms. sekä kasvattaa tapahtumakasvia ja nousukasta.

Top Gamers Club (TGC)
---------------------

Farmeramassa, kuten muissakin Bigpointin peleissä on Top Gamers Club jonne valitaan vain suuritasoisimmat, ahkerimmat ja aktiivisimmat pelaajat. Top Gamers Clubin jäsenet saavat monia etuja ja yllätyksiä, ja lisäksi he saavat uutiskirjeen aina aika ajoin. Pelaaja ei voi itse hakea Top Gamers Clubiin, vaan sinne valitaan ne, jotka ovat tarpeeksi hyviä pelaajia.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
*
Fonografi noin vuodelta 1899.
Edisonin fonografin tyhjä, äänittämätön vahalieriö
Yksi varhaisimpia säilyneitä musiikkitallenteitaVuoden 1888 äänitys Arthur Sullivanin "The Lost Chord", äänittänyt George Gouraud ja esitetty 14. elokuuta 1888 lehdistötilaisuudessa, joka esitteli fonografin Lontoossa.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Fonografi** oli ensimmäinen äänen tallennukseen ja toistamiseen tarkoitettu laite. Thomas Alva Edison ilmoitti keksineensä fonografin 21. marraskuuta 1877, ja sitä myytiin kaupallisesti vuodesta 1890 vuoteen 1925. Aluksi fonografista käytettiin nimitystä "puhuva kone". Edison suunnitteli fonografinsa alun perin puheluiden äänittämiseen, mutta hyvin varhaisessa vaiheessa huomattiin, että sillä voitaisiin taltioida ja esittää musiikkiakin. Édouard-Léon Scott de Martinville keksi vuonna 1857 fonoautografin, jolla voitiin tallentaa ääntä, mutta tallennettua ääntä ei pystynyt kuuntelemaan.

Fonografin toimintaperiaate on sama kuin gramofonin. Aluksi Edison käytti tinapaperia, joka oli kääritty lieriön ympäri, mutta sen huonon kestävyyden takia hän kehitti vahasylinterit, joiden kestävyys oli huomattavasti parempi. Fonografilla voitiin myös tehdä omia äänitteitä, toisin kuin gramofonilla.

Fonografin lieriöitä ei voitu ennen 1900-luvun vaihdetta monistaa, joten esittäjä joutui toistamaan esityksensä niin monta kertaa kuin myytäviä sylintereitä haluttiin tehdä. Äänenlaatu oli gramofonia parempi, mutta äänenpaine hiljaisempi. Fonografiäänitteet pystyivät taltioimaan ääntä noin neljä minuuttia kerrallaan. 1910-luvulla kehitetty Amberol-sylinteri edusti aikanaan äänentoiston huippua .

Koska äänitteiden teko oli akustista, eikä mikrofoneja tunnettu, piti esittäjän suunnata esityksensä suoraan kaivertavan laitteen torveen. Tallennuksessa käytetty torvi oli toistavaa huomattavasti suurempi, jotta orkesterikin mahtui mukaan. Menetelmä sopi parhaiten kovaäänisille oopperalaulajille, kuten aikakauden supertähdille Enrico Carusolle tai Aino Acktélle.

Fonografi-lieriöille vakiintui ajan oloon oma käyttäjäkuntansa: kansanomaiset esittäjät – kun taas gramofonilevyille levyttivät taiteilijoina pidetyt oopperadiivat ja huippuorkesterinjohtajat. 1920-luvulle tultaessa Edisonin vahalieriö oli jo syrjäytynyt valmisäänitemarkkinoilta, mutta sen käyttö toimistoissa sanelukoneena jatkui pitkälle 1950-luvulle, kunnes magnetofoni korvasi sen lopullisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Leon Scott and the Phonautograph *history.sandiego.edu*. history.sandiego.edu. Viitattu 7.9.2010. (englanniksi)
2. ↑   Pekka Gronow, Ilpo Saunio: Äänilevyn historia (sivu 30), WSOY 1990, ISBN 951-0-16155-1
3. ↑   Pekka Gronow, Ilpo Saunio: Äänilevyn historia (sivut 30–31), WSOY 1990, ISBN 951-0-16155-1

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fonografi** Wikimedia Commonsissa
**Farrokhru Parsa** (pers. ‏فرخ‌رو پارسا‎‎, *Farroḵ-rū Pārsā*; 1922 – 8. toukokuuta 1980 Teheran) oli iranilainen poliitikko ja Iranin ensimmäinen naispuolinen ministeri.

Parsa oli alkuperäiseltä ammatiltaan luonnontieteenopettaja ja hänellä oli myös lääkärin koulutus. Naiset saivat Iranissa äänioikeuden šaahi Mohammed Reza Pahlavin määräyksellä vuonna 1963, ja Parsa valittiin saman vuoden vaaleissa Iranin parlamenttiin Majlesiin. Hän oli Iranin opetusministerinä vuosina 1968–1974 ja samalla maan ensimmäinen naisministeri. Hän oli myös ministerikautensa jälkeen näkyvä naisten oikeuksien puolustaja Iranissa.

Parsa vallankumousoikeudessa.
Vuoden 1979 islamilaisen vallankumouksen jälkeen monia šaahin aikana naisille myönnettyjä oikeuksia peruutettiin, ja Parsa osallistui muutoksia vastustaneisiin mielenosoituksiin. Hänet vangittiin helmikuussa 1980 ja häntä vastaan nostettiin syytteet julkisten varojen väärinkäytöstä, šaahin epädemokraattisen hallinnon tukemisesta, salaisen poliisin SAVAKin sortotoimien avustamisesta, "prostituution levittämisestä opetusministeriössä" ja "opetuksen muuttamisesta riippuvaiseksi imperialistisesta kulttuurista". Islamilainen vallankumousoikeus totesi hänet syylliseksi ja tuomitsi hänet kuolemaan. Parsa teloitettiin ampumalla Evinin vankilassa Teheranissa 8. toukokuuta 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kamran Talattof: *Modernity, Sexuality, and Ideology in Iran: The Life and Legacy of a Popular Female Artist*, s 192. Syracuse University Press 2011. Google Books (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Nikki Jecks: 'I was Iran's last woman minister' (englanniksi) BBC 19.8.2009. Viitattu 15.3.2020.
3. 1 2 3  Farrokhru Parsa (englanniksi) Abdorrahman Boroumand Center for Human Rights in Iran. Viitattu 15.3.2020.
4. 1 2  Hamideh Sedghi: Feminist movements iii. in the Pahlavi period (englanniksi) *Encyclopædia Iranica* (1999). Viitattu 15.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Farrokhru Parsa** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Émparos** (kreik. Έμπαρος; transl. myös *Émbaros*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Viánnoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 247 (vuonna 2011).

Émparoksen kylä sijaitsee Díkti-vuoren länsipuolella Kreetan itäisissä keskiosissa noin 50 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Se on rakennettu noin 430 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1301. Venetsialaisaikaisissa lähteissä se esiintyy nimellä *Lombari*.

Émparos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Εμπάρου, *Topikí Koinótita Empárou*), johon kuuluu varsinaisen Émparoksen kylän lisäksi Thomadianón kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 323.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Emparos *Original Crete*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Émparos** Wikimedia Commonsissa
Maria Laffitte
**Maria Dolors Laffitte i Masjoan** (elokuu 1949 Roda de Ter – 15. helmikuuta 2008 Girona) oli espanjalainen laulaja-lauluntekijä.

Laffitte aloitti laulamisen 8-vuotiaana. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli *Cançons occitanes* (1968). Kaikkiaan hän julkaisi yli 40 levytystä, joista osan sooloalbumeina ja osan yhteistyössä muiden kanssa. Varhaisella urallaan hänet yhdistettiin Nova Cançó -laululiikkeeseen. Laffitte perusti useita yhtyeitä. Katalonialaista perinnemusiikkia esittivät hänen yhtyeistään La Corranda ja L'Arc en el Cel. Hän perusti myös keskiajan musiikkiin erikoistuneet kokoonpanot Els Trobadors, Ensemble Llull ja Joi de Trobar. Laffitte piti konsertteja merkittävien vanhan musiikin instrumentalistien kanssa. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneisiin kokoonpanoihin kuuluivat Oni Wytars ja Ensemble Unicorn.

Laffitte tutki ja toi jälleen päivänvaloon katalonialaista kansanmusiikkia. Hänestä tulikin johtava hahmo sekä katalaanin- että oksitaaninkielisen perinnemusiikin alueilla. Laffitte osallistui eräisiin Naxoksen klassisiin levytyksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Spanish Folk Singer Maria Dolors Laffitte Dies at 59 World Music Central
2. ↑  Maria Lafitte Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Jouhtjärvi** on mäkisen metsämaan ympäröimä sokkeloinen järvi Ruokolahden keskustan koillispuolella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannasta on 47 kilometriä koilliseen.

Maantiede
---------

Jouhtjärvi muodostuu lähinnä salmista ja lahdista. Etäisyys järven kaakkoiskulmalta luoteiskulmaan on 2,9 kilometriä. Järven eteläista ja pohjoista osaa erottaa Jouhtjärvenniemi ja yhdistää niemen itäpuolinen puolisen kilometriä pitkä Jouhtjärvensalmi. Järven pohjoinen osa jakautuu useisiin lahtiin (Kurikkalahti, Sourlahti, Matalalahti, Peltlahti). Noin kolmasosa Jouhtjärvestä on enintään kolme metriä syvä, niin ikään kolmasosa on kolmesta kuuteen metriä syvä ja kolmasosa vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, kaksitoista metriä, sijaitsee järven eteläosassa. Myös järven luoteisosassa on lähes yhtä syviä alueita.

Jouhtjärven saariluku on kolme. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto, kaksi saarta on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Jouhtjärvenniemen korkeimmat kohdat ovat noin 125 metriä merenpinnan yläpuolella.

Jouhtjärven vesitilavuus on 5 184 000 kuutiometriä. Siitä noin miljoona kuutiometriä on vähintään kuuden metrin syvyydessä.

Jouhtjärvi (04.119.1.013) kuuluu Käringin valuma-alueeseen (04.119), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Käringin valuma-alueella on kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kärinki ja Jouhtjärvi ovat laajimmat. Kolmanneksi laajin on Pieni-Kärinki.

Ruokolahdella on toinenkin Jouhtjärvi (04.112.1.018). Se sijaitsee nelisen kilometriä Käringin valuma-alueen Jouhtjärveltä luoteeseen. Myös Äänekoskella (Jouhtjärvi (Äänekoski)) ja Viitasaarella (Jouhtjärvi (Viitasaari)) on Jouhtjärvi-niminen vakavesi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jouhtjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 14.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Edellyttää rekisteröitymisen. Viitattu 14.3.2023.
3. 1 2  Jouhtjärvi (04.119.1.013) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 14.3.2023.
4. ↑  Käringin valuma-alue (04.119) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 14.3.2023.
**Fonovisa Records** on yhdysvaltalainen, espanjankielinen levy-yhtiö ja se tuottaa pääasiassa meksikolaistyylistä musiikkia. Fonovisa on tunnettu muun muassa sellaisista artisteista, kuten Cristian Castro, Thalía ja Enrique Iglesias.

Fonovisa oli Univision Music Groupin omistuksessa toukokuuhun 2008 saakka, jolloin Universal Music Group osti sen.

Lista Fonovisan artisteista
---------------------------

* Marco Antonio Solís
* Flans
* Alejandra Guzmán
* Jenni Rivera
* Conjunto Primavera
* Los Bukis
* Los Tigres del Norte
* Los Temerarios
* Los Tucanes De Tijuana
* Duelo
* Los Angeles de Charly
* Avenida 6
* Los Rieleros Del Norte

Lista Fonovisan entisistä artisteista
-------------------------------------

* Cristian Castro
* Enrique Iglesias
* Ana Bárbara
* Thalía
* Lucero
* Noelia
* Elsa Garcia

Aiheesta muualla
----------------

* Fonovisa Recordsin virallinen nettisivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Fonsecanlahti** (esp. *Golfo de Fonseca*) on Tyynenmeren lahti Keski-Amerikassa. Sen rannalla ovat El Salvador, Honduras ja Nicaragua. Se on nimetty arkkipiispa Juan Rodríguez de Fonsecan mukaan.

Maantiede
---------

Conchaguan tulivuori kohoaa Fonsecanlahden rannalla El Salvadorissa.
Fonsecanlahti on Tyynenmeren lahti ja se ulottuu noin 65 kilometrin päähän sisämaahan. Sen suu on 32 kilometriä leveä El Salvadorin Cape Amapalasta Nicaraguan Cape Cosigüinaan. Leveimmillään lahti on noin 80 kilometriä leveä, ja pinta-alaltaan se on noin 1 800 neliökilometriä. Lahteen laskevat Hondurasin puolella Goascorán- ja Cholutecajoet ja Nicaraguassa Estero Real.

Lahdessa on useita saaria, muun muassa Meanguera, Meanguerita ja El Tigre. WWF on luokitellut saarten mangroven omaksi eliömaantieteelliseksi alueeksi. Saaret saavat runsaasti sadetta.

Historia
--------

Ensimmäinen eurooppalainen lahden rannalla oli 1523 Gil González Dávila, joka nimesi sen suojelijansa, arkkipiispa Juan Rodríguez de Fonsecan mukaan.

El Salvadorin ja Hondurasin välinen raja Fonsecanlahdella on ollut pitkään maiden välisen riitojen kohteena. Kansainvälinen tuomioistuin sopi maiden välisen riidan 1992 ja päätti, että lahti tulee kuulua kaikille kolmelle maalle.

Lähteet
-------

* McGaffey, Leta & Spilling, Michael: *Honduras*. Tarrytown, New York: Marshall Cavendish, 2010. ISBN 978-0-7614-4848-8. Google-kirjat (viitattu 25.9.2011). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gulf of Fonseca *Encyclopædia Britannica Online*.  2011. Encyclopædia Britannica. Viitattu 17.10.2011. (englanniksi)
2. ↑  Gulf of Fonseca mangroves (NT1412)  2011. National Geographic Society. Viitattu 17.10.2011. (englanniksi)
3. ↑  McGaffey & Spilling, s. 26
4. ↑  World Court Settles a Latin Border Dispute *NYTimes.com*.  13.9.1992. The New York Times Company. Viitattu 17.10.2011. (englanniksi)
**Liisa Tanner** (10. kesäkuuta 1902 Turku – 3. marraskuuta 1986 Turku) oli suomalainen Turussa asunut taidemaalari ja opettaja, joka eli 1930-luvulla kirjailija Olavi Paavolaisen kumppanina.

Liisa Tanner tutustui Olavi Paavolaiseen keväällä 1932 ollessaan opettajana Karjalankannaksella Pölläkkälässä. Tanner siirtyi sitten Turkuun ja aloitti opinnot Turun yliopistossa. Paavolainen muutti myös Turkuun, jossa hän toimi Kudos Oy Silon mainospäällikkönä. Tanner ja Paavolainen asuivat yhdessä, mutta eivät menneet naimisiin. Heidän suhteensa päättyi vuonna 1935 Paavolaisen alkaessa kirjoittaa kirjaa *Kolmannen valtakunnan vieraana*. Paavolaisen kirjeet Tannerille ovat säilyneet.

Paavolainen ja Tanner valmistelivat Turussa asuessaan *Avioliiton tulevaisuus länsimaissa* -nimistä sosiologista tutkimusta, joka ei kuitenkaan toteutunut. He suunnittelivat myös yhteistä Lontoon-matkaa, josta oli tarkoitus laatia yhdistetty matka- ja esseekirja. Tämäkään suunnitelma ei toteutunut, vaikka Paavolainen ehtikin aloittaa englannin kielen ja kulttuurin opiskelun.

Tanner maalasi henkilömuotokuvia, ja hän maalasi myös maisemakuvia Italiassa 1950-luvulla. Hän sai viimeisen muotokuvansa valmiiksi kuolinpäivänään. Hänen teoksiaan oli näytteillä monissa yhteisnäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla. Tannerin piirroksia oli esillä vuonna 2006 Liedon Vanhalinnassa pidetyssä *Liisa Tanner – piirtäjän perintö* -näyttelyssä.

Professori Timo Soikkanen on Liisa Tannerin sisarenpoika.

Lähteet
-------

* Karjalainen kosmopoliitti - Henri Terhon kirjan *Paavolaisen paikat. Kohtaamisia Olavi Paavolaisen kanssa* arvostelu, kiiltomato.net 27.10.2003
* Liisa Tannerin luonnosnäyttely on turkulaista kulttuurihistoriaa, Turun Sanomat 4.10.2006
* Liisa Tanner ja Olavi Paavolainen Euroopassa, Turun Sanomat 23.1.2007
* Antti Vesikko : Kansakunnan resonoivat muistot - Olavi Paavolaisen jatkosodan päiväkirja Synkkä yksinpuhelu I-II (1946) kansallisen identiteettiprojektin uudelleenarviona, Valtio-opin pro gradu-tutkielma, Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos, Jyväskylän yliopisto 2011, Liisa Tannerista ss. 58
* Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 17.11.1986, HS Aikakone.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Jarkko Jorma Juhani Kinnunen** (21. huhtikuuta 1970 – 23. helmikuuta 2019) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Äänekosken Urheilijoita.

Kinnunen sijoittui hopealle alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 1989 tuloksella 74,44. Kalevan kisoissa Kinnunen sijoittui parhaimmillaan viidenneksi vuonna 1990.

Hänen valmentajinaan toimivat niin ikään keihäänheittäjinä tunnetut isä Jorma Kinnunen ja veli Kimmo Kinnunen. Hänen ennätyksensä miesten keihäällä on 79,70 vuodelta 1990.

Kinnunen kuoli pitkäaikaisen alkoholismin aiheuttamiin komplikaatioihin Äänekosken sairaalassa 23. helmikuuta 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jarkko Kinnunen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Holopainen, Pekka: Kimmo Kinnunen puhuu ensi kertaa urheilijaveljensä Jarkon, 48, kuolemasta – kertoo avoimesti, mikä vei rakkaan pikkuveljen hautaan: "Yritin puhua järkeä" *Ilta-Sanomat*.  5.4.2019. Viitattu 5.4.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Line Jahr** (s. 16. tammikuuta 1984) on norjalainen mäkihyppääjä ja MM-mitalisti. Hän edusti Vikersund IF -seuraa.

Jahr debytoi Mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2011 Lillehammerin osakilpailussa sijoittuen sijalle 28. Näin ollen Jahr saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Jahrin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän on saavuttanut kolmesti; helmikuussa 2012 Zaōssa, maaliskuussa 2014 Planicassa ja helmikuussa 2015 Râșnovissa. Continental Cupista Jahr on saavuttanut kolme voittoa ja 22 palkintosijaa.

Jahr kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli normaalimäen kilpailun yhdeksäs. 

MM-kilpailuihin hän on osallistunut neljästi, vuosina 2009, 2011, 2013 ja 2015. Vuonna 2015 hän saavutti sekajoukkuekilpailun hopeaa Falunista. Paras henkilökohtainen sijoitus on vuoden 2009 kilpailuiden normaalimäen yhdeksäs sija Liberecistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Line Jahr Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Vesikosken ruukki** toimi 1840–1875 Oulun läänin Pyhäjärvellä Jokikylässä. Ruukki valmisti rautaa lähiseudun järvistä kerätystä järvimalmista ja se oli aluksi toiminnassa vain kesäisin viiden työntekijän voimin. Ruukin perustivat raahelaiset laivanvarustaja Zachris Durchman ja Z. Lacke. Lacke luopui osakkuudestaan jo perustamisvuonna ja hänen tilalleen tulivat osakkaiksi kauppaneuvos Zachris Franzén ja merikapteeni Isaac Gellman. Frantzenin kuoltua 1852 uusina osakkaina tulivat mukaan hänen vävynsä Fredrik Sovelius sekä Johan Gustaf Rein ja Henrik Montin.

Ruukki siirtyi 1856 raahelaisilta omistajilta merikapteeni Henrik Sjöbergille. Sjöberg rakennutti ruukin lähes kokonaan uudestaan ja samalla ruukin raudantuotanto kolminkertaistui. Sjöbergin aikana ruukin yhteydessä toimi myös mylly, raamisaha, pärehöylä, tärpätti- ja oluttehdas sekä luujauhotehdas. Sjöberg teki vararikon 1873 ja vuonna 1875 ruukin osti vaasalainen kauppias ja konsuli Alfred Hedman. Hedman lopetti raudantuotannon kannattamattomana 1875 mutta muu yritystoiminta muun muassa oluen valmistus jatkui edelleen.

Entinen ruukin maatila jatkaa nykyisin Vesikosken tilan nimellä maanviljelyä. Vanhoista ruukin rakennuksista on jäljellä ainakin 1857 rakennettu päärakennus.

Katso myös
----------

* Vesikosken voimalaitos

Lähteet
-------

* Vesikosken tilan historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sovelius-suvun historiaa: Soveliusten teollisuusyrityksiä (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jouhtenanjärvi** on rehevähkö metsäjärvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 10,3 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on kahdeksan kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Jouhtenanjärven mutkittelevan rantaviivan pituus on 3 020 metriä. Etäisyys järven kaakkoisosasta luoteisosaan on yli 700 metriä. Järven luoteisosassa sijaitsee kolme pientä saarta, eteläosassa on luoto. Järven eteläisimmän osan nimi on Pikku-Jouhtena. Jouhtenanjärven rannat ovat metsää ja suota, pientaloja on muutama. Järveen virtaa vettä pohjoispuolisilta soilta, järven kaakkoisrannalta lähtee laskuoja Ali-Tupuriin, joka sijaitsee puolisen kilometriä kaakkoon.

Noin 700 metriä Jouhtenanjärveltä länteen sijaitsee Kolmperse-Vähävesi.

Jouhtenanjärvi (23.085.1.004) kuuluu Kissanojan-Häijynojan valuma-alueeseen (23.085), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Jouhtenanjärvi on Kissanojan-Häijynojan alueen toiseksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös Kovelonjärvi, Pienojanlampi, Saarlampi, Ketlampi, Yli-Tupuri ja Kökköpäänlammi. Niiden lisäksi alueella sijaitsee useita alle hehtaarin laajuisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jouhtenanjärvi, vakavesi, Karkkila
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 20.7.2021.
3. 1 2 3  Jouhtenanjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 20.7.2021.
4. ↑  Jouhtenanjärvi. Järviwiki. Viitattu 20.7.2021.
5. ↑  Kissanojan - Häijynojan valuma-alue (23.085). Järviwiki. Viitattu 20.7.2021.
**Suomi kutsuu, Finland calling** oli yhdysvaltalainen suomenkielinen television varieteeohjelma, jota esitettiin Michiganin osavaltiossa WLUC-TV-kanavalla vuosina 1962–2015. Ohjelmassa esitettiin suomalaista kansanmusiikkia, haastateltiin Suomesta matkustaneita vieraita ja esitettiin kuvamateriaalia Suomesta. Ohjelmaa lähetettiin Marquetten kaupungin televisioasemalta Ylä-Michiganista ja sen juontajana toimi Carl Pellonpaa koko ohjelman historian ajan. *Suomi kutsuu, Finland calling* on Yhdysvaltojen televisiohistorian pisimpään esitetty puheohjelma, pisimpään esitetty vieraskielinen ohjelma ja se oli maan ainoa suomenkielinen ohjelma. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 29. maaliskuuta 2015.

Historia
--------

Ohjelma aloitettiin alun perin mainostamaan paikallisen matkatoimiston Suomen matkoja. 1960-luvun väestönlaskentatietojen mukaan tuolloin Ylä-Michiganin niemimaan asukkaista neljäsosa oli ensimmäisen tai toisen sukupolven suomalaissiirtolaisia. Ohjelmasta tuli nopeasti suosittu ja sen kesto kasvoi pian puolesta tunnista tuntiin. Carl Pellonpaa juonsi ohjelmaa yhtäjaksoisesti joka viikko lukuun ottamatta yhdeksän kuukauden taukoa 1963. Hän jäi eläkkeelle televisioasemalta vuonna 1995, mutta jatkoi yhä juontajan tehtäviään.

*Suomi kutsuu, Finland calling* kuvattiin yksinkertaisessa studiossa, jossa Pellonpaa haastatteli vieraitaan taustallaan Suomen kartta, valokuvia ja tekokukkia. Hän puhui haastateltaviensa kanssa suomea ja tulkkasi myös puhuttuja asioita lyhyesti englanniksi. Ohjelman vieraina kävi sekä arvovieraita että tavallisia suomalaisia.

Ohjelma sponsoroi useita tanssiaisia ja ryhmämatkoja Suomeen. Carl Pellonpaa palkittiin vuonna 1988 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkillä ja vuonna 2012 Siirtolaisinstituutin John Morton -palkinnolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carl Pellonpaa: Finland Calling
2. ↑  ‘FINLAND CALLING’: THE LONGEST-RUNNING TV TALK SHOW
3. ↑  Finland Calling, Suomi kutsuu – Tribute to a Special TV Host - Embassy of Finland, Washington - Consulate Generals of Finland, New York, Los Angeles : Current Affairs *finland.org*.  27.3.2015. Viitattu 5.3.2016.
4. ↑  Grönholm, Pauliina: Suomalaisohjelma yksi maailman vanhimmista – 53 vuoden taival päättyy *HS.fi*.  3.3.2015.  Arkistoitu 19.12.2015. Viitattu 5.3.2016.
5. 1 2  Finland Calling with Carl Pellonpaa...The Upper Peninsula's Link To Finland (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Amerikansuomalainen tv-toimittaja Carl Pellonpää palkittiin

Aiheesta muualla
----------------

* Videonäyte ohjelmasta Vimeo-sivustolla