recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**William Turner** (s. noin 1510 Morpeth, Northumberland – k. noin 7. heinäkuuta 1568 Lontoo) oli englantilainen lääkäri sekä lintu- ja kasvitieteilijä.

William Turner syntyi Morpethin pikkukaupungissa, ja hänen isänsä oli todennäköisesti nahkuri. Hänen syntymävuottaan ei tiedetä, ja kuolinpäivästäkin on erilaisia näkemyksiä. Turner opiskeli Cambridgen yliopistossa, jossa hän suoritti opinnäytteet 1529 ja 1533. Turner osallistui Englannin uskonpuhdistukseen, esikuvinaan Hugh Latimer ja Nicholas Ridley, jotka kuningatar Maria I poltatti 1555 roviolla.

Turner joutui lähtemään maanpakoon 1535 ja valmistui lääkäriksi Italiassa 1547. Hän seurasi kasvitieteilijä Luca Ghinin (1490–1566) luentoja ja tutustui Padovassa sveitsiläiseen ornitologiin Conrad Gessneriin. Edward VI:n noustua valtaan Englannissa Turner palasi kotimaahansa, missä hän toimi Somersetin herttuan henkilääkärinä ja Wellsin tuomiorovastina. Vuonna 1553, kuningatar Maria I:n noustua valtaan, hän joutui jälleen pakenemaan maasta, jonne palasi kuningattaren kuoltua 1558 ja jossa hän eli loppuelämänsä.

Turner oli tuottelias kirjoittaja. Hän julkaisi noin 30 teosta Britannian eläimistöstä ja kasvistosta. Häntä pidetään Britannian kasvitieteen isänä. Ensimmäisen maanpakonsa aikana 1544 hän julkaisi Kölnissä ensimmäisen kokonaan lintutieteelle omistetun kirjan *Avium praecipuarum, quarum apud Plinium et Aristotelem mentio est, brevis et succinta historia*. Teoksessa Turner esitteli useita lintulajeja, mutta ei orjallisesti noudattanut Pliniuksen ja Aristoteleen kuvauksia, vaan esitteli ainoastaan ne, jotka oli itse tavannut. Hän myös esitti pyynnön, että lukijat toimittaisivat hänelle harvinaisempia lintuja. Turner julkaisi ystävänsä Gijsbert van Langerackin eli Longoliuksen (1507–1543) teoksen *Dialogus de avibus at earum nominibus graecis, latinis et germanicis* tämän kuoltua.

Lähteet
-------

* Chansigaud, Valérie 2009: *The History of Ornithology*. - New Holland Publishers. Mame, Ranska. ISBN 978 1 84773 433 4

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**William-Jacques Vainqueur** (s. 19. marraskuuta 1988 Neuilly-sur-Marne) on ranskalainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa lisäksi pelannut Belgian, Venäjän, Italian ja Turkin sarjoissa. Oikeajalkainen Vainqueur on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Vainqueur on FC Nantesin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Ligue 1:ssä helmikuussa 2007 Olympique de Marseillea vastaan. Avausmaali syntyi Ligue 2:ssa lokakuussa 2009 Dijon Football Côte d’Oria vastaan. Yhteensä Vainqueur pelasi seuran paidassa 92 ottelua tehden yhden maalin. Elokuussa 2011 Vainqueur siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen Standard Liègeen. Hän edusti seuraa kolmen kauden ajan pelaten 89 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Liègen paidassa Vainqueur debytoi myös Eurooppa-liigassa. Heinäkuussa 2014 Vainqueur siirtyi Venäjän valioliigan FK Dynamo Moskovaan. Moskovassa Vainqueur pelasi yhden kauden, jonka aikana hän teki 28 ottelussa kaksi maalia.

Elokuussa 2015 Vainqueur siirtyi Italian Serie A:han AS Roman riveihin. Hän debytoi Serie A:ssa syyskuussa 2015 Carpi FC:tä vastaan. Muutamaa päivää myöhemmin Vainqueur teki Mestarien liiga -debyyttinsä BATE Borisovia vastaan.

### Maajoukkueura

Vainqueur on pelannut Ranskan alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kummassakin yhden ottelun. Hän voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Ranskan sijaan myös Haitia, josta hänen vanhempansa ovat kotoisin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  William Vainqueur Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑
Yritysneuvonta on esimerkiksi julkisrahoitteisen kehitysyhtiön tai tilitoimiston tarjoama palvelu, jonka tavoitteena on kannattavan yritystoiminnan käynnistäminen sekä olemassa olevan liiketoiminnan tehostaminen ja parantaminen.

Käytännössä julkisrahoitteiset kehitysyhtiöt (mm. uusyrityskeskukset) tarjoavat verovaroin rahoitettuja ilmaispalveluita, joiden tarkoituksena on joko edistää yhteiskunnallisesti kannattavan yritystoiminnan syntymistä tai tukea yrityksen kansainvälistymistä. Yksityisen sektorin (mm.tilitoimistot) tuottamat yritysneuvontapalvelut kattavat koko yrityksen elinkaaren, useimmiten neuvonnan painopiste keskittyy yrityksen olemassa olevan liiketoiminnan tehostamiseen ja parantamiseen.

Yritysneuvontapalvelut on kohdennettu mikro­ja pienyrityksille. Lähes 95 % suomalaisista yrityksistä (94,7 % Tilastokeskus yritykset 2014) on alle 10 henkilöä työllistäviä pk-­yrityksiä. Näiden yritysten kannattavuus, kehitys ja liiketoiminnan tavoitteiden saavuttaminen on yritysneuvonnan keskiössä.

Käytännössä yritysneuvoja auttaa yrittäjää rajaamaan kehittämiskohteet, antaa konkreettisia työvälineitä muutosprosessiin ja ohjaa päätöksentekoon – auttaa yrittäjää saavuttamaan hänen liiketoiminnalliset tavoitteensa. Esimerkkejä liiketoiminnan kehittämisen kohteista;

* kannattavuuden parantaminen
* myynnin tehostaminen
* asiakastyytyväisyyden parantaminen
* uuden tuotteen tai palvelun kehittäminen
* henkilöstön liiketoimintaymmärryksen kasvattaminen
* valmistautuminen yrityksen myyntiin

Esimerkkejä prosessien eri vaiheista;

* yrityksen pitkän (3­ - 5 v) sekä lyhyen ( 0­ - 1 v) aikavälin tavoitteen määrittäminen
* yrityksen asiakaslupauksen ja arvojen asettaminen
* henkilökunnan kuuleminen ja sitouttaminen yrityksen tavoitteisiin ja arvoihin
* liiketoiminnan kehittämiskohteiden kartoittaminen
* kehittämishankkeen suunnittelu, toteutus ja seuranta
* ulkopuolisten resurssien ja tiedon hyödyntämismahdollisuuksien selvittäminen

Yritysneuvonnan toteuttaminen vaatii riittävän talous­ ja prosessiosaamisen sekä oikeat työvälineet. Suomessa yritysneuvojan erikoisammattitutkintoa järjestää sekä julkisrahoitteiset että yksityiset koulutusorganisaatiot.
**Yrityksen optimikoko** on taloustieteellinen käsite, jolla kuvastetaan tehokkainta kokoa, jolla yritys tuottaa eniten voittoa. Toisaalta yritykset eivät voi kasvaa loputtomiin, sillä byrokratia kasvaa liian suureksi eikä yritysjohto enää kykene hallitsemaan liian laajamittaista tuotantoa. Toisaalta transaktiokustannukset kasvavat liiaksi, jotta markkinataloudessa yritykset katoaisivat kokonaan ja ihmiset ostaisivat vain toisiltaan tuotteita, yksittäisten henkilöiden koordinoidessa tuotantoa ja ostaessa palveluita toisiltaan ja sopiessa keskenään.

Yritysten optimikoko määrittyy "tee vai osta" -päätösten myötä, joissa yrityksen pitää päätellä, tuleeko halvemmaksi ostaa tietty tuotannontekijä tai oheispalvelu vai tuottaa se itse. Tämä hallitsee yritysten vertikaalista kokoa.

On ennustettavissa, että transaktiokustannusten pienentyessä sähköisen liiketoiminnan ja kaikenlaisen tehostumisen myötä tulevaisuudessa kaikenlaisten yritysten (optimi)koko on pienemässä.

Lähteet
-------

* Malcolm Cladwell: The tipping point*lähde tarkemmin?*
**Yrittäjän Työttömyyskassa** eli **Yrittäjäkassa** on Suomessa toimiva yrittäjiä vakuuttava työttömyyskassa. Vuonna 1995 perustetun kassan tavoitteena on lisätä yrittäjien elämänlaatua ja turvallisuutta vapaaehtoisen työttömyysvakuutuksen avulla. Kassa maksaa työttömäksi jääneelle jäsenelle ansiosidonnaista työttömyyspäivärahaa. 

Yrittäjän Työttömyyskassan vanha nimi oli ennen 1.6.2020 *Suomen Yrittäjäin Työttömyyskassa* eli SYT.

Yrittäjäkassaan kuuluu tällä hetkellä yli 30 000 yrittäjää, maatalousyrittäjää, kevytyrittäjää, kaikilta toimialoilta ja kaikenkokoisista yrityksistä. Vain liittymällä yrittäjäkassaan on yrittäjällä mahdollisuus saada, työttömäksi jäätyään, ansiosidonnaista päivärahaa. 

Kassan yleiset ehdot ja työttömyysturvan taso on määritelty työttömyyskassa- ja työttömyysturvalaeissa. Sen toimintaa valvoo Finanssivalvonta.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrittäjäkassa

Lähdeviitteet
-------------

1. ↑  Tietoa Yrittäjäkassasta Yrittäjän Työttömyyskassa. Viitattu 21.1.2021.
**Russellin paradoksi** on Bertrand Russellin vuonna 1901 keksimä paradoksi, joka todistaa Gottlob Fregen ja Georg Cantorin naiivin joukko-opin sisäisesti ristiriitaiseksi.

Formaalisti Russelin paradoksi määritellään seuraavasti: Oletetaan, että joukon M alkioita ovat kaikki sellaiset (normaalit) joukot, jotka eivät kuulu itseensä. Joukko A on siis joukon M alkio vain, jos joukko A ei ole itse oma alkionsa. Paradoksi seuraa kysymyksestä, kuuluuko joukko M tällöin yhtenä alkiona itseensä? Jos kuuluisi, niin ei tulisi M:n oman määritelmän perusteella kuulua; jos taas ei kuulu, niin silloin tulisi saman määritelmän mukaan kuulua.

Matemaattisesti ongelman voi ilmaista seuraavasti: Olkoon *M = { x : x∉x }*. Tällöin jos *M∈M*, määritelmän mukaan *M∉M*. Vastaavasti jos *M∉M*, määritelmän mukaan *M∈M*.

Paradoksin idean voi esittää myös konkreettisena esimerkkinä, esimerkiksi kuuluisalla parturin paradoksilla: oletetaan, että kylän parturi ajaa parran niiltä ja vain niiltä kyläläisiltä, jotka eivät aja omaa partaansa. Ajaako hän tällöin oman partansa? Jos parturi ajaa oman partansa, hän ei aja omaa partaansa ja kääntäen. 

Russellin paradoksin keksiminen johti aksiomaattisen joukko-opin keksimiseen. Nykyään puhutaankin, että *M = { x : x∉x }* on luokka eikä joukko. Aksiomaattisen joukko-opin kehittämiseen vaikutti suuresti Kurt Gödel. Hän todisti epätäydellisyyslauseensa todeksi ja todisti samalla, ettei matematiikkaa voi osoittaa sisäisesti täysin ristiriidattomaksi. Myös Alan Turing käytti Gödelin tulosta todistaessaan pysähtymisongelman ratkaisemattomuuden.

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: *Matematiikan käsikirja*, s. 343–344. Helsinki: Tammi, 1994. ISBN 951-31-0471-0.

Kirjallisuutta
--------------

* Lipschutz, Seymour: *Set Theory and Related Topics*, s. 185–186. McGraw-Hill, 1964. ISBN 0070379866.

Aiheesta muualla
----------------

* Irvine, A. D.: Russell's Paradox *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)
**Matti Tapani Riikonen** (2. tammikuuta 1953 Helsinki –11. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat trumpetti, kornetti ja flyygelitorvi. Hän on yksi vuonna 1969 toimintansa aloittaneen Tapiola Big Bandin perustajajäsenistä. Riikonen opiskeli trumpetinsoittoa Sibelius-Akatemiassa 1970-luvulla. 

Riikonen oli vakituinen jäsen Edward Vesala Sound & Fury -yhtyeessä 1987–1999 ja osallistui ECM-yhtiölle tehtyihin levytyksiin *Ode to the Death of Jazz* (1990), *Invisible Storm* (1992) ja *Nordic Gallery* (1994) ja kiertueille mm. Pohjoismaissa, Saksassa, Isossa-Britanniassa ja Kaukoidässä (Taiwan, Etelä-Korea, Japani) Sound & Furyn kanssa. 

Riikonen soitti myös basisti-säveltäjä Antti-Hytin ja saksofonisti Jone Takamäen kokoamassa Suhkan Uhka -yhtyeessä, esiintyen mm. vuonna 2000 Tampereen Jazz Happeningissä, sekä saksofonisti Jorma Tapion The Hugry Tribal Marching Bandissa, joka albumin *Hullu Puutarhuri* (1992) ja soitti musiikkia filmiin Hotelli VooDoo Tuomari Nurmion kanssa vuonna 1997. 

Riikonen on vaikuttanut myös muissa jazzin ja improvisoidun musiikin kokoonpanoissa, muusikkona ja säveltäjänä omissa yhtyeissään, tehnyt musiikkia ja soittanut teattereissa, nykytanssiryhmien ja runoilijoiden kanssa sekä kuvataiteilijoiden näyttelyissä. 

Vuonna 2008 hän alkoi soittaa saksofonisti-huilisti Heikki "Hepa" Halmeen Halme Prospekt -yhtyeessä, joka on esiintynyt klubeilla ja festivaaleilla ja tehnyt levyt *Prospektor* (2008), *Proskpektrum* (2013), *Pajazzo* (2015) ja *Bluespektor* (2018).

Lähteet
-------

* verkkoviite *discogs.com*.
* Verkkoviite *jazzfinland.fi*.
* Verkkoviite *jazzfinland.fi*.
* Verkkoviite *discogs.com*.
* Verkkoviite *jazzfinland.fi*.
* Verkkoviite *tumrecords.com*.
* Verkkoviite *discogs.com*.
* Verkkoviite *allmusic.com*.

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Riikosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Herakleides Tarsoslainen** (m.kreik. Ἡρακλείδης ὁ Ταρσεύς, *Hērakleidēs ho Tarseus*, lat. *Heraclides Tarsensis*; 100-luvun eaa. loppu) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tarsoksesta, Kilikiasta.

Herakleides oli Antipatros Tarsoslaisen aikalainen ja oppilas tai ystävä. Muutoin hänen elämästään ei tiedetä paljoakaan. Diogenes Laertioksen teoksen *Merkittävien filosofien elämät ja opit* kirja VII on sisältänyt hänen elämäkertansa, mutta tuo osuus kirjasta on kadonnut; nimestä on säilynyt ainoastaan maininta sisällysluettelossa.

Myöskään Herakleideen ajattelusta ei tiedetä paljoakaan. Hänen tiedetään katsoneen, etteivät kaikki moraaliset epätäydellisyydet ole samalla tasolla, vaan niitä on eri tasoisia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Curnow, Trevor: "Heraclides of Tarsus", *The Philosophers of the Ancient World: an A-Z guide*, s. 143. London: Duckworth, 2006. ISBN 0715634976.
2. 1 2  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* VII.121.
3. ↑  Ulansey, David: *The origins of the Mithraic mysteries: cosmology and salvation in the ancient world*, s. 70. Oxford University Press US, 1991. ISBN 0195067886. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Posidonius; Kidd, I. G. (toim.): *Posidonius: III. The Translation of the Fragments*, s. 50-51. Cambridge Classical Texts and Commentaries, 36. Cambridge University Press, 2004. ISBN 0521604419. Teoksen verkkoversio.
Parkki Kylemore
Norjalaisomistuksessa ollut Kylemore Bristolin satamassa vuoden 1915 tienoilla
**Kylemore** oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1880. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1934–1937. Laiva myytiin romutettavaksi Hampuriin 1937.

Kylemoren rakensi John Reid & Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1880 liverpoolilaiselle Nicholson & M’Gill-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 219 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 900 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 72,94 metriä, leveys 11,02 metriä ja syväys 6,73 metriä. Suomeen Kylemore ostettiin R.H. Bagerilta Marstalilta Tanskasta vuonna 1934. Parkki oli Uudenkaupungin satamassa vuosina 1934 ja 1935 eikä ollut rahtiliikenteessä. Vuonna 1936 se kuljetti puutavaraa Suomesta Tanskan Esbjergiin.

Viimeisen matkansa Kylemore teki tammikuussa 1937 painolastissa Maarianhaminasta Hampuriin jonne se myytiin romutettavaksi. Kylemoren kaljuunakuva on esillä Ahvenanmaan merenkulkumuseossa Maarianhaminassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Kylemore ex Suzanne ex Kylemore (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Teräsparkki Kylemore, Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna)
**Apollonin temppeli** oli antiikin aikainen Apollonille omistettu kreikkalainen temppeli Metapontionissa Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa, nykyisessä Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat Metapontionin arkeologisella alueella nykyisessä Bernaldan kunnassa noin kilometrin luoteeseen nykyisestä Santa Palaginasta.

Historia
--------

Metapontionin Apollonin temppeli oli kaupungin muurein ympäröidyn kaupunkialueen tärkein pyhäkkö. Sen oletetaan olleen omistettu Apollonille epiteetillä Lykeios Nikaios. Tutkimuksessa se on tunnettu myös nimellä Temppeli A. Temppeli oli rakennettu kahdessa eri vaiheessa, jotka tunnetaan nimillä AI ja AII. Temppeli AI:sta rakennettiin arkaaisen kauden loppupuoliskolla noin vuosina 570–540 eaa. mutta se jäi keskeneräiseksi. Temppeli AII:n rakentaminen alkoi klassisella kaudella 400-luvun eaa. puolessa välissä, jolloin vanha temppeli purettiin. Temppeli AII tuhoutui 300-luvun eaa. loppupuolella todennäköisesti lukaanien vallattua alueen.

Rakennus
--------

Temppelin raunioita.
Temppeli sijaitsi kaupungin agoran eli kokoontumis- ja kauppapaikan länsipuolella. Temppelin AI koko oli noin 23,2 × 46,4 metriä. Temppelin AII koko oli puolestaan noin 22,7 × 52,5 metriä (stylobaatin koko noin 20,5 × 50 metriä), ja se käytti vanhan perustuksia, joskin se oli rakennettu hieman eri linjassa. Temppelissä AII oli oletettavasti kahdeksan pylvästä lyhyillä ja 17 pylvästä pitkillä sivuilla, joskin pylväiden määräksi on aiemmin ehdotettu myös 9 × 18. Kumpikin rakennusvaihe edusti doorilaista tyyliä.

Temppeli AII, joka tunnetaan paremmin, oli arkkitehtuuriltaan harvinainen. Siinä oli itäpäässä eli sisäänkäynnin puolella propteron eli kaksi riviä pylväitä. Taempi rivi oli samassa linjassa pitkien sivujen kolmansien pylväiden kanssa. Sisällä temppelissä oli poikkeuksellisen pitkä ja kapea naos eli cella, jonka kummallakin pitkällä sivulla oli seitsemän pylvästä. Naoksen etu- eli itäpuolella oli pronaos, jossa ei ollut tavanomaisia anta-seinien välisiä pylväitä. Rakennuksessa ei ollut myöskään takapäädyn opisthodomosta tai adytonia. Temppelin tyyli on arkaainen ja se muistuttaa monella tavoin Syrakusan Apollonin temppeliä sekä Selinuksen niin kutsuttua Temppeliä C.

Temppelistä on löydetty muun muassa marmorinen kuros-patsas. Temppelin alttari oli tavan mukaan ulkona sen itäpuolella. Se oli temppeliä AII varhaisempi ja samassa linjassa AI:n kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Metapontum, Temple of Apollo (Building) *Perseus*. Viitattu 12.3.2018.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "METAPONTION (Metaponto) Lucania, Italy", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apollonin temppeli** Wikimedia Commonsissa
**Puolialkuluku** tarkoittaa lukuteoriassa sellaista yhdistettyä lukua, joka on täsmälleen kahden alkuluvun tulo eli *pq*, missä *p* ja *q* ovat alkulukuja (samoja tai eri lukuja). Puolialkulukuja ovat esimerkiksi {\displaystyle 9=3\cdot 3} ja {\displaystyle 301=7\cdot 43}. Suurien puolialkulukujen tekijöihinjako on hyvin työlästä.

Puolialkuluvun Eulerin φ-funktio on hyvin yksinkertaista muotoa, nimittäin {\displaystyle \varphi (pq)=(p-1)(q-1)} jos {\displaystyle p\neq q}, ja {\displaystyle \varphi (p^{2})=p(p-1)}.

Kuten alkulukuja, on myös puolialkulukuja olemassa äärettömästi. Suuruusjärjestyksessä niiden luettelo alkaa seuraavasti:

4, 6, 9, 10, 14, 15, 21, 22, 25, 26, 33, 34, 35, 38, 39, ...
Arecibon radioteleskoopilla lähetettiin vuonna 1 679 bittiä pitkä Arecibo-viesti. Viestin pituus on puolialkuluku, minkä tarkoituksena oli vihjata vastaanottajalle, että viesti tulee tulkita bittikarttakuvaksi, jossa on 73 riviä ja 23 saraketta.

RSA Factoring Challenge
-----------------------

RSA-salaus perustuu hyvin suurten kokonaislukujen jakamiseen tekijöihin. Edistääkseen tekijöihinjaon ja laskennallisen lukuteorian tutkimusta RSA Data Security julisti maaliskuussa 1991 kilpailun, jossa se julkaisi luettelon erikokoisia puolialkulukuja, 100-numeroisesta 500-numeroiseen, ja lupasi rahapalkinnot niiden tekijöihin jakamisesta. Pienimmän saivat Mark Manasse ja Arjen Lenstra jaettua tekijöihin jo huhtikuussa 1991. Kyseessä oli luku

1522605027 9225333605 3561837813 2637429718 0681149613 8068865790 8494580122 9632589528 9765400035 0692006139,
ja sen alkutekijähajotelma oli

4009469095 0920881030 6837352927 6146838921 4899724061 · 3797522793 6943673922 8088727554 4562785456 5536638199.
Seuraava, 110-numeroinen luku saatiin jaettua tekijöihin vuotta myöhemmin. Luettelon suurimpia lukuja ei ole saatu jaettua tekijöihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Semiprime *MathWorld*. Wolfram Research. Viitattu 28.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Rosama, Veera: Aritmeettinen derivaatta (Pro gradu -tutkielma)  2013. Helsingin yliopisto. Viitattu 28.3.2022.
3. ↑  A001358 Semiprimes (or biprimes): products of two primes *The On-line Encyclopedia of Integer Sequences*. Viitattu 28.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Oberhaus, Daniel: *Extraterrestrial Languages*, s. 171. MIT Press, 2019. ISBN 9780262043069. (englanniksi)
5. ↑  Kaliski, Burt: RSA factoring challenge *groups.google.com*.  18.3.1991. Viitattu 28.3.2022. (englanniksi)
6. ↑  RSA Challenge List *ontko.com*.  19.5.1994. Viitattu 28.3.2022. (englanniksi)
7. ↑  RSA Number *MathWorld*. Wolfram Research. Viitattu 28.3.2022. (englanniksi)
8. ↑  RSA Honor Roll, As of March 5, 1999 *ontko.com*.  30.1.2002. Viitattu 28.3.2022. (englanniksi)
**Apollonin temppeli** oli antiikin aikainen Apollon-jumalalle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian saaren pohjoisosassa. Temppelin rauniot sijaitsevat nykyisten Via dell'Apollonionin ja Via del Mercaton välillä.

Historia
--------

Temppelin pienoismalli Syrakusan arkeologisessa museossa.
Temppelin raunioita sekä myöhempiä bysanttilais- ja normanniaikaisia rakenteita.
Apollonin temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 565 eaa. Temppelistä löydetyn piirtokirjoituksen mukaan sen arkkitehti oli Kleomenes Knidieidaksen poika. Toisena nimenä kirjoituksessa saattaa esiintyä nimi Epikles, mutta tämä on kiistanalaista. Rakennuksen uskotaan saaneen vaikutteita Samoksen Heraionin varhaisemmasta vaiheesta, niin kutsutusta Rhoikoksen temppelistä, joka rakennettiin noin kymmenen vuotta aikaisemmin. Apollonin temppeli on varhaisin esimerkki monumentaalisesta kiviarkkitehtuurista Sisiliassa, ja sillä oli suuri vaikutus temppeliarkkitehtuurin kehitykseen läntisillä kreikkalaisalueilla. Temppeliä muutettiin sen historian aikana usein.

Temppelin jäänteet löydettiin vuonna 1862 ja niiden järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1943.

Rakennus
--------

Temppeli sijaitsi Ortygian saaren sisäänkäynnin lähellä. Se edusti doorilaista tyyliä. Temppeli oli pitkänomainen, ja sen koko oli noin 21,6 × 55,3 metriä. Siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 17 pylvästä. Pylväissä oli 16 pystyuraa. Sisäänkäynti oli tyypilliseen tapaan itäpäästä. Itäpään pylväikön ja pronaoksen välissä oli toinen kuuden pylvään rivi. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Sen takana olivat naos eli cella ja sen länsipuolella adyton. Kaksi seitsemän pylvään riviä jakoi naoksen kolmeen laivaan.

Temppelin pohjapiirros.
Temppelin varhaisuus näkyy sen mittasuhteiden massiivisen ja arkaaisen vaikutelman antavissa yksityiskohdissa. Pylväiden välit olivat suhteellisen pieniä suhteessa niiden paksuuteen. Pylväiden päällä oli poikkeuksellisen korkea arkkitraavi. Temppeli oli koristeltu triglyfeillä ja metoopeilla, joiden sijoittelu ei seurannut pylväiden sijainteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "SYRACUSE (Siracusa) Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4 5  Syracuse, Temple of Apollo (Building) *Perseus*. Viitattu 22.10.2018.
3. ↑  Hurwit, Jeffrey M.: *Artists and Signatures in Ancient Greece*, s. 50–51. Cambridge University Press, 2015. ISBN 1316364917.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apollonin temppeli** Wikimedia Commonsissa
**Ernst Roters** (6. heinäkuuta 1892 Oldenburg – 25. elokuuta 1961 Itä-Berliini) oli saksalainen erityisesti elokuvamusiikkia tehnyt säveltäjä.

Ensimmäinen musiikki, johon Roters sävelsi musiikin, oli *Frauen, Masken und Dämonen* vuonna 1932. Hän opetti Babelsbergin Konrad Wolf -elokuvayliopistossa vuosina 1940–1944 ja liittyi vuonna 1946 DEFA-studion palvelukseen. Hän sävelsi musiikin ensimmäiseen toisen maailmansodan jälkeiseen saksalaiselokuvaan, *Murhaaja keskuudessamme*. Hän sävelsi myös monia muita elokuvia DEFA:lle. Yhteistyötä Martin Hellbergin kanssa hän teki viidessä elokuvassa, joiden joukossa on *Thomas Müntzer*. Muita elokuvaohjaajia, joiden kanssa Roters työskenteli, olivat Wolfgang Staudte (*Pikku Muckin seikkailut itämailla*), Georg C. Klaren, Slatan Dudow, Erich Engel, Veit Harlan, Falk Harnack, Kurt Maetzig ja Gustav von Wangenheim.

Viimeinen elokuva, johon Roters sävelsi musiikin, oli Edwin Zbonekin ohjaama *Rakkaus hirsipuussa*, joka palkittiin Valladolidin kansainvälisessä elokuvafestivaalissa vuonna 1961. Elokuvan ensi-ilta pidettiin vasta kaksi kuukautta säveltäjän kuoleman jälkeen. Osa Rotersin kuolinpesästä on Berliinin taideyliopiston arkistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ernst Roters DEFA Film Library

Aiheesta muualla
----------------

* Ernst Roters: nuotteja
* Ernst Roters Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Universal Edition: Ernst Roters

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Later... with Jools Holland** on brittiläinen television musiikkiohjelma, jota on esitetty BBC Two -kanavalla vuodesta 1992. Ohjelman juontaa muusikko Jools Holland. Ohjelmaa esitetään eri puolilla maailmaa miljoonayleisölle, ja sitä pidetään oman alansa instituutiona.

*Later... with Jools Hollandin* lähetyspaikkana toimi BBC Television Centre vuoteen 2012, jonka jälkeen tuotanto siirrettiin Maidstonen studioille. Alkuperäinen formaatti perustui musiikkiesitysten ennakkotaltiointeihin, mutta vuodesta 2008 ohjelmaa on täydennetty suoralla livelähetyksellä, joka esitetään yleensä tiistai-iltaisin. Musiikkiesityksiä on julkaistu myös albumeina ja dvd-levyinä.

Vuosien varrella ohjelmassa nähtyjä artisteja ovat muun muassa Eartha Kitt, Willie Nelson, Johnny Cash, Joe Strummer ja Amy Winehouse, jonka ensiesiintyminen televisiossa tapahtui Jools Hollandin vieraana. Mieskuoro Huutajat esiintyi ohjelmassa 14. kesäkuuta 1997. Myös suomalainen Mirel Wagner on esiintynyt livelähetyksessä 21. huhtikuuta 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Later... with Jools Holland celebrates 250 programmes *BBC Press Office*. 26.8.2010 (englanniksi)
2. ↑  BBC Two - Later... with Jools Holland, Series 9, Episode 6 *BBC*. Viitattu 1.4.2022. (englanniksi)
3. ↑  Later... with Jools Holland, Series 46 Live, Episode 2 *BBC Two*. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
**Ypäjän työväentalo** oli Ypäjän kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Se myytiin vuonna 1964.

Historiaa
---------

Ypäjän työväenyhdistys perustettiin kesällä 1905. Paikalla perustavassa kokouksessa oli noin 150 henkeä. Jäseniä yhdistyksessä oli vuoden 1905 lopussa 200, vuonna 1906 170 ja 1908 155. 1910-luvulla jäsenmäärä painui 30-40:een. Sittemmin se vielä nousi, mutta ei enää alkuvuosien lukemiin. Vuonna 1907 yhdistys osti vanhan asuinrakennuksen ja siirsi sen kirkonkylästä vuokraamalleen tontille. Vuonna 1936 yhdistys lunasti vuokratontin omakseen.

Sisällissota katkaisi toiminnan, mutta talo saatiin takaisin yhdistyksen käyttöön jo vuoden 1918 aikana. Vuoden 1945 aikana talo kunnostettiin perusteellisesti iltamista saatujen tulojen turvin. 1950-luvulla toiminta kuitenkin laantui, ja talo vuokrattiin Hämeen läänin maanviljelysseuralle kiertäväksi poikien kotiteollisuuskouluksi vuonna 1956 ja myytiin lopulta Osuusliike Vallalle vuonna 1964. Talon vaiheista tästä eteenpäin ei ole tietoa.

1960-luvun aikana yhdistys suunnitteli vielä uutta taloa ja hankki tontin. Sille ei kuitenkaan koskaan rakennettu taloa, vaan tontti myytiin vuonna 1975, ja saaduilla rahoilla ostettiin kokoustilat eräästä liike- ja asuintalosta. Nämäkin tilat myytiin vuonna 1999.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla oli 1920-luvulla näytelmätoimintaa, elokuvia ja iltamia. Elokuvia yhdistys esitti itsekin talolla 1930-luvulla, mutta toiminta täytyi kannattamattomana lopettaa. Vuonna 1935 yhdistys vietti 30-vuotisjuhliaan talollaan. Paikalla oli yli 200 vierasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pohjakallio, Lauri: *Lounaishämäläisiä työväentaloja. Julkaisussa Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys Vuosikirja 68*. Forssa: Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys, 1999.
2. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  18.7.1945, no 189. Viitattu 9.1.2023.
3. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  2.9.1935, no 238. Viitattu 9.1.2023.
**Krimin ja Sevastopolin miehityksen vastarinnan päivä** (ukr. День кримського спротиву російській окупації, *Den krymskoho sprotyvu rosijski okupatsiji*) on kansallinen juhla- ja vapaapäivä Ukrainassa. Sitä vietetään 26. helmikuuta. Krimin tataarien keskusjärjestö Mejlis järjesti kymmenentuhannen ihmisen mielenosoituksen 26. helmikuuta 2014 Krimin autonomisen tasavallan parlamenttirakennuksen edessä tukeakseen Krimin säilymistä osana Ukrainaa.

Vuonna 2016 Venäjä, joka alkuvuodesta 2014 miehitti Krimin niemimaan, kielsi tataarijärjestö Mejlisin alueellaan ja kriminalisoi siihen kuulumisen. Yhdistyneiden kansakuntien Kansainvälinen tuomioistuin kumosi vuonna 2017 Venäjän lopettamispäätöksen järjestöstä, mutta Venäjä ei YK:n oikeusistuimen päätöstä noudattanut. Venäjä on muutenkin vainonnut Krimin etnisiä ukrainalaisia ja Krimin tataareja, Ukrainan ortodoksista kirkkoa on syytetty, sananvapautta rajoitettu ja riippumattomat tiedotusvälineet tuhottu Krimin niemimaalta Venäjän miehityksen aikana.

Vuoden 2016 merkkitapahtumia listatessaan Ukrainan korkein neuvosto muistutti vuoden 2014 Krimin laajan mielenilmauksen merkkipäivästä. 2020 Ukrainan presidentti julisti Krimin ja Sevastopolin miehityksen vastarinnan päivän 26. helmikuuta viralliseksi ukrainalaiseksi juhlapäiväksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Foreign Ministry of Ukraine Comment on Resistance to Occupation of Crimea and Sevastopol Day *Ukrainan ulkoministeriö, mfa.gov.ua*.  26.2.2021. Viitattu 2.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  ПОСТАНОВА - Верховної Ради України - Про відзначення пам’ятних дат і ювілеїв у 2016 році *Ukrainan korkein neuvosto, rada.gov.ua*.  16.11.2016. Viitattu 2.12.2022. (ukrainaksi)
3. ↑  President of Ukraine declares February 26 the Day of Resistance to Occupation of Crimea and Sevastopol *Ukrainan presidentti, president.gov.ua*.  26.2.2020. Viitattu 2.12.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ukraina Yleiset vapaapäivät Ukrainassa |
| --- |
|  |
| 
* Uudenvuoden päivä (1. tammikuuta) \* Kansainvälinen naistenpäivä (8 maaliskuuta) \* Ortodoksinen pääsiäinen (vaihtuva pvm) \* Ortodoksinen helluntai (vaihtuva pvm) \* Kansainvälinen työväen juhlapäivä (1. toukokuuta) \* Natsismin muistopäivä ja voitto toisessa maailmansodassa 1939-1945 (8. toukokuuta) \* Perustuslain päivä (28. kesäkuuta) \* Ukrainan valtion päivä (15. heinäkuuta) \* Ukrainan itsenäisyyspäivä (24. elokuuta) \* Ukrainan puolustajan päivä (1. lokakuuta) \* Joulu (25. joulukuuta)

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Day of Resistance to Occupation of Crimea and Sevastopol
Warwickin 16. jaarli Richard Neville oli ensimmäinen kuninkaantekijänä tunnettu henkilö.
**Kuninkaantekijä** (engl. *kingmaker*) on Britanniasta lähtöisin oleva politiikan käsite. Sillä viitataan sellaiseen henkilöön, joka pystyy oman poliittisen vaikutusvaltansa avulla nostamaan jonkun toisen henkilön valta-asemaan.

Historia
--------

Kuninkaantekijä-termi liitettiin ensimmäisenä Warwickin 16. jaarliin Richard Nevilleen. Nevillellä oli merkittävä rooli, kun kuningas Henrik VI syrjäytettiin ja hänen tilalleen nousi Edvard IV. Myöhemmin Neville kuitenkin kääntyi Edvardia vastaan ja oli mukana palauttamassa Henrik VI:ta takaisin valtaistuimelle. Nevilleä kutsuttiin kuninkaantekijäksi ensimmäisen kerran tiettävästi vuonna 1599, lähes 130 vuotta kuolemansa jälkeen. Käsitteen vakiintuminen kesti kuitenkin kauan ja se tuli yleiseen käyttöön englannin kielessä vasta 1800-luvulla.

Alkujaan kuninkaantekijällä viitattiin nimenomaan sellaiseen henkilöön, joka käytti poliittista valtaansa muiden eduksi sen vuoksi, ettei hän itse voinut esimerkiksi lainsäädännön takia ryhtyä kuninkaaksi ja hän tarvitsi täten sijaishallitsijaa. Nykyään käsitteellä viitataan kuitenkin laajemminkin sellaisiin henkilöihin, jotka käyttävät omaa vaikutusvaltaansa edistääkseen muiden poliittisia pyrkimyksiä. 2000-luvulla käsite on liitetty muun muassa intialaiseen Sonia Gandhiin ja brittiläiseen Nick Cleggiin.

Katso myös
----------

* Vaa’ankieliasema

Lähteet
-------

1. 1 2  Definition of kingmaker in English *Oxford Dictionary*.  Arkistoitu 27.2.2017. Viitattu 27.2.2017. (englanniksi)
2. 1 2  What is a 'kingmaker'? *BBC News Magazine*.  15.3.2010. Viitattu 27.2.2017. (englanniksi)
**Late Night with David Letterman** oli NBC:n myöhäisillan talk show -ohjelma jota juonsi koomikko David Letterman. Ohjelma esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982 ja viimeinen jakso nähtiin vuonna 1993 jolloin David Letterman siirtyi juontamaan CBS -kanavalle omaa ohjelmaansa Late Show with David Lettermania. David Lettermanin jälkeen Late Nightia tuli juontamaan Conan O'Brien. 
*Late Night with David Lettermania* ei ole esitetty Suomessa.

Historia
--------

The Tonight Show'n menestyksen innoittamana NBC halusi tehdä uuden talk show'n myöhäisiltaan, joka tulisi The Tonight Show'n jälkeen klo 0.30 ohjelmapaikalla. Alun perin juontajan työtä tarjottiin Steve Allenille joka oli The Tonight Show'n ensimmäinen juontaja. The Tonight Show'n silloinen juontaja Johnny Carson kuitenkin halusi Steve Allenin tilalle David Lettermanin. NBC:n johto suostui Johnny Carsonin vaatimukseen ja myöhemmin NBC tarjosi Lettermanille paikkaa.

### Ohjelma-ajat

Ohjelmaa esitettiin neljä kertaa viikossa, maanantaista torstaihin ohjelman alkuajoista lähtien toukokuuhun 1987 asti yöllä klo 00.30-01.30 välisenä aikana. Perjantaisin Late Nightia alettiin lähettää kesäkuussa 1987. (ennen tätä NBC esitti perjantain myöhäisilloissa *Friday Night Videosia*)

Ohjelmaidea
-----------

Kuten tyypillisessä amerikkalaisessa talk show'ssa, myös Late Night with David Lettermanissa oli ainakin kaksi joskus jopa kolme vierasta per ohjelma, usein mukana oli myös musiikkivieras tai koomikko.

Late Night

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Late Night with David Letterman** • **Late Night with Conan O’Brien** • **Late Night with Jimmy Fallon** • **Late Night with Seth Meyers** |
|  | **Juontajat** – David Letterman | Conan O’Brien | Jimmy Fallon | Seth Meyers |
|  | **Musiikki** – Paul Shaffer and The World's Most Dangerous Band | The Max Weinberg 7 | The Roots | The 8G Band with Fred Armisen |
|  | **Kuuluttajat/sidekickit** – Bill Wendell | Joel Godard | Andy Richter | Steve Higgins | Ron McClary |
**Kuninkaantuomio** (ruots. *konungens domsrätt*) oli Ruotsin kuninkaan itsensä antama tai hänen valtuuttamanaan kuninkaan nimissä annettu oikeudenkäyntiasian ratkaisu. Menettely vastasi ylintä oikeusastetta Ruotsi-Suomessa.

Keskiajalla kuninkaat alkoivat varsinaisten tuomioistuinten rinnalla käyttää tuomitsemisvaltaa. Alkuaikoina kuningas itse ratkaisi asiat neuvoston avustamana tai hänen ollessaan estyneenä neuvosto tuomitsi yksinään.

Maanlaki määräsi, että kuninkaantuomio annettiin niin sanotuilla tutkinto- ja oikaisukäräjillä. Käräjiä pitivät alkuaikoina kuningas tai kuninkaan määräämät henkilöt. Myöhemmin myös kuninkaan lautakunta piti käräjiä.

Suomea varten Eerik XIII perusti 1407 Turkuun maanoikeuden, joka antoi tuomioita kuninkaan nimissä. Se kokoontui aina kesäisin ja sen jäseniä olivat piispa, Suomen laamanni, muutamat tuomiokapitulin jäsenet, kaikki maassa oleskelevat valtaneuvokset ja kaikki kihlakunnantuomarit. Maanoikeus ratkaisi yleensä vain asioita, joista kihlakunnan- ja laamanninoikeus olivat jo antaneet tuomionsa. Oikeutta haluavat kävivät edelleen myös kuninkaan luona Ruotsissa ja maanoikeus oli muutenkin epäkäytännöllinen järjestely. Niinpä sen käyttö vähitellen loppui.

Korkeinta tuomiovaltaa käyttämään perustettiin 1614 Svean hovioikeus Tukholmaan. Se antoi tuomionsa kuninkaan nimissä, eikä sen päätöksiin sallittu muutoksenhakua. Siitä huolimatta tapa kääntyä kuninkaan puoleen säilyi. Maahan perustettiin useita muitakin hovioikeuksia, muun muassa Turkuun 1623. Tarvittiin jälleen yksi ylin tuomioistuin, jollaisena vuodesta 1669 toimi revisiokanslia. Se sai 1789 nimekseen kuninkaan korkein tuomioistuin.

Suomen ylimpänä oikeusasteena toimi Venäjän vallan aikana senaatin oikeusosasto, joka sai ohjesääntönsä 1809. Vuonna 1918 perustettiin korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus, joka on ylin oikeusaste hallintoasioissa. Tietyissä asioissa ainoana oikeusasteena toimii valtakunnanoikeus.

Lähteet
-------

* Tietosanakirja, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1913
* Iso tietosanakirja, Otava 1934
Moon Ribas

Elämä| Salanimi | 
Moon RibasView and modify data on Wikidata  |

Muita tietoja| Verkkosivusto | 
www.moonribas.comView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Moon Ribas** (s. 24. toukokuuta 1985) on espanjalainen avant-garde-taiteilija, tanssija ja Cyborg foundationin perustaja. Hän on tunnettu aisteja laajentavista implanteistaan. Moon Ribas on muun muassa asentanut vasempaan olkapäähänsä värinäimplantteja joilla hän aistii reaaliajassa maanjäristyksiä. Ribasilla on ollut myös lähiympäristön liikettä havaitsevia implantteja. Ribasin on tehnyt tanssi- ja musiikkiesityksiä implanteistaan tulevien aistiärsykkeiden ympärille. Ribas opiskeli kokeellista tanssia ja valmistui koreografiksi Dartington College of Arts -akatemiasta. 

Vuonna 2010, Moon Ribas and Neil Harbisson perustivat Cyborg Foundation, jonka tavoitteena on kannustaa ihmisiä laajentamaan aistejaan keinotekoisesti ja puolustaa kyborgien oikeuksia. Säätiö voitti 2010 Cre@tic Award -palkinnon ja 2012 siitä tehty lyhytfilmi palkittiin Sundancen elokuvafestivaaleilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Cassandra Delage: TEDxMcGill *ted.com*.  2016. Viitattu 8.5.2018.
2. ↑  Maybe She's Born With It...Maybe It's Cybernetics *bust.com*. Viitattu 8.5.2018. (englanniksi)
3. ↑  CYBORG FOUNDATION - Listening to colours *Vimeo*.  21.4.2018. Viitattu 8.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moon Ribas** Wikimedia Commonsissa

* Cyborg arts (Moon Ribasin ja Neil Harbissonin kotisivut)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Latha Walpola** (sinhaliksi ලතා වල්පොල; alun perin *Rita Jenevi Fernando*, s. 11. marraskuuta 1934 Colombo) on srilankalainen laulaja. Hänet tunnetaan työstään playbacklaulajana sinhalinkielisissä elokuvissa, minkä lisäksi hän on muun muassa dubannut lauluja Sri Lankalla suosiota saavuttaneisiin alun perin hindin- ja tamilinkielisiin elokuviin. Hänestä on käytetty nimitystä *Sri Lankan satakieli*.

Walpola syntyi seitsemänhenkiseen perheeseen; isä oli Cargillsin työntekijä Joseph Leenus Fernando ja äiti opettaja Elizabeth Muriel. 12-vuotiaana tyttö pääsi esiintymään Radio Ceyloniin. Hänen lahjansa huomasi Vincent de Alwis, joka tutustutti Walpolan Susil Premaratneen ja C. T. Fernandoon. Huomattavaan suosioon Walpola nousi vuonna 1948 levyttämällään kappaleella "Namo mariyani". Vuoteen 1950 mennessä hänestä oli tullut kansallisesti hyvin suosittu, ja hänen kanssaan yhteistyösuhteet olivat aloittaneet muiden muassa Mohammed Gauss, P. L. A. Somapala ja B. S. Perera.

Walpola teki playbacklaulajana debyyttinsä elokuvassa *Eda Rae* (1953). Hänet tunnettiin vain nimellä Latha, kunnes hän vuonna 1959 meni naimisiin duoparinsa Dharmadasa Walpolan kanssa. Pariskunta sai kolme poikaa ja tyttären. Musiikillinen yhteistyö tulevien puolisoiden välillä oli alkanut elokuvasta *Prema Tharangaya*, joka oli musiikkijohtaja R. Muttusamyn ensimmäinen elokuva. 80-vuotispäiväänsä (2014) mennessä Walpola oli laulanut lähes 600:ssa elokuvassa ja toiminut playbacklaulajana keskeisimmille Sri Lankan elokuvateollisuuden näyttelijättärille lukuun ottamatta Rukmani Deviä, joka lauloi itse rooleissaan. Kaikkiaan Walpolan ohjelmistoon on kuulunut vuosikymmenten saatossa tuhansittain lauluja. Vuonna 1978 hän aloitti yhteistyön H. R. Jothipalan kanssa laululla "Sihina vile nilupuli" elokuvassa *Anupama*.

Walpola on nelinkertainen Sarasavi-palkittu ja monen muun palkinnon, kuten Sri Lankan hallituksen myöntämän Kala Surin saaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Latha Walpola - Nightingale of Sri Lanka Becomes Octogenerian Asian Tribune

Aiheesta muualla
----------------

* National Film Corporation of Sri Lanka: Latha Walpola (Arkistoitu – Internet Archive)
* Latha Walpola Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Kuninkaanportti
**Kuninkaanportti** on Suomenlinnan eteläisimmällä saarella Kustaanmiekan salmen edustalla sijaitseva porttirakennus. Se on merilinnoituksen alkuperäinen pääsisäänkäynti ja sitä pidetään yleisesti yhtenä Suomenlinnan tunnusmerkeistä. 

Portti rakennettiin vuosina 1753–1754 paikkaan, johon Ruotsin kuningas Aadolf Fredrik oli kiinnittänyt laivansa tullessaan tarkkailemaan linnoituksen rakennustöitä vuonna 1752. Tästä tuli nimi Kuninkaanportti.

Porttirakennus on kaksikerroksinen ja sisäänpäin kaareva. Keskellä oleva varsinainen porttikäytävä on reunustettu marmorikivin. 1770-luvulla porttia muutettiin, siihen rakennettiin laskusilta sisä- ja ulkopuolelle. Portin eteen rakennettiin laituri ja porttia kohden nouseva leveä portaikko Tukholman läheltä tuodusta hiekkakivestä. Viaporin pommitus Krimin sodan aikana vuonna 1855 tuhosi alkuperäisen laiturin ja osan portaita. Suomen itsenäisyyden aikana Kuninkaanporttia on restauroitu neljästi.

Portti on tyypillinen linnoitusportti tykinaukkoineen ja sen edessä on syvä kuilu molemmille sivuille linnoitukseen kiipeämisen vaikeuttamiseksi. Portaikon kerrotaan alun perin ulottuneen vesirajaan asti, mutta Kustaanmiekan salmen syventämistöiden yhteydessä alin osa luhistui ja poistettiin.*lähde?*

Kuninkaanportin kuva oli vuosina 1986–2001 tuhannen markan setelissä.

Kuninkaanportin kivitaulut
--------------------------

Kivitaulut portin oikealla puolella. Alemmassa taulussa kuuluisa "Jälkimaailma"-lause.
Koristeina portin viereisillä seinillä on neljä kivitaulua, joihin on hakattu seuraavat Augustin Ehrensvärdin ruotsiksi kirjoittamat viestit: 

* *Här har Konung Fredrik låtit lägga den första sten år 1748*

Tähän laski kuningas Fredrik ensimmäisen kiven vuonna 1748
* *Och Konung Gustaf har lagt den sidste sten år.*

Ja tähän laski kuningas Kustaa viimeisen kiven vuonna...
(Tässä on vuosiluvun kohdalla tyhjää, koska Kustaa III ei vastoin suunnitelmia saapunutkaan paikalle muuraamaan viimeistä kiveä.)
* *Sveaborg, som rörer hafvet på den ena sidan och stranden på den andra, gier Den kloke Herraväldet öfver både haf och land.*

Viapori, joka koskettaa toisella puolella merta ja toisella puolella rannikkoa, suo viisaalle herruuden sekä merellä että maalla.
* *Ifrån Ödemarker äro desſe Vargskiärsholmar ombytte till ett Sueaborg. Eftervard stå här på egen botn och lita icke på främmande hielp.*

Erämaista on nämä Susisaaret muutettu Viaporiksi. Jälkimaailma, seiso täällä omalla pohjallasi äläkä luota vieraaseen apuun.
Kuuluisin näistä on viimeinen lause, johon Suomessa on eri yhteyksissä usein viitattu.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuninkaanportti Suomenlinnan omilla sivuilla

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuninkaanportti** Wikimedia Commonsissa

* Kuninkaanportti opetusviraston sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kuninkaiden haudat** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisen hautausmaan arkeologisesta alueesta Páfoksen kaupungissa Kyproksella. Nimitys on peräisin siitä, että hautausmaalle haudattiin antiikin Pafoksen kaupungin virkamiehiä ja muuta yläluokkaa hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Haudat ovat osa Pafoksen arkeologisia alueita, jotka ovat yhdessä Unescon maailmanperintökohde.

Historia
--------

Haudat ajoittuvat hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle 300-luvulta eaa. alkaen. Ne eivät ole tyyliltään kyproslaisia, vaan ovat saaneet vaikutteensa mahdollisesti Aleksandriasta. Hautoihin on oletettavasti haudattu saarta hallinneiden Ptolemaiosten lähettämät Kyproksen hallitsijat, joiden keskuspaikka Pafos oli, sekä kaupungin muuta yläluokkaa. Vainajat eivät siis olleet varsinaisesti kuninkaita, sillä Kyproksen omat vanhat kuninkuudet ja kuningaskunnat oli tuossa vaiheessa jo lakkautettu, mutta ainakin osa kuului Ptolemaiosten kuninkaalliseen sukuun. Tämä varmistui vuonna 2017, jolloin löydettiin Ptolemaios Eupatorin haudaksi tunnistettu hautakammio.

Haudat
------

Kuninkaiden haudat muodostavat erillisen arkeologisen alueen noin 1,5 kilometriä pohjoiseen Nea Pafoksen varsinaisesta arkeologisesta alueesta. Tunnetuimpia hautoja on yhteensä kahdeksan. Ne kaikki koostuvat kallioon maanpinnan alapuolelle hakatuista peristyylipihoista, joiden sivuilla on samoin kallioon hakattuja hautakammioita. Pihoille johtaa portaat, jotka myös on kaiverrettu kallioon. Peristyylin pylväät edustavat doorilaista tyyliä ja hautojen julkisivut jäljittelevät muutoinkin temppeliä triglyfeineen ja metooppeineen.

* Hauta 1.Hauta 1.
* Hauta 2.Hauta 2.
* Hauta 3.Hauta 3.
* Hauta 4.Hauta 4.
* Hauta 5.Hauta 5.
* Hauta 6.Hauta 6.
* Hauta 7.Hauta 7.
* Hauta 8.Hauta 8.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "PAPHOS or Nea Paphos (Kato Paphos) Cyprus", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tombs of the Kings Cyprus Turism Organization. Viitattu 16.4.2018.
3. 1 2 3  Tombs of the Kings *Visit Cyprus*.  Arkistoitu 26.4.2018. Viitattu 16.4.2018.
4. 1 2  Kato Paphos - Tombs of the Kings *Visit Pafos*.  Arkistoitu 14.4.2018. Viitattu 16.4.2018.
5. ↑  Royal tomb discovery *Cyprus Weekly*.  31.3.2017. Viitattu 9.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuninkaiden haudat** Wikimedia Commonsissa
Sopraano Anneli Rauhala ensi­konserttinsa jälkeen vuonna 1960. Vasemmalla opettaja Tauno Kaivola, oikealla veli Matti Rauhala.
**Tauno Sakari Kaivola** (28. joulukuuta 1912 Lammi – 22. tammikuuta 1995 Lahti) oli suomalainen laulaja (barytoni), kirkkomuusikko ja pedagogi. Kaivola opiskeli laulua muun muassa Oiva Soinin johdolla Sibelius-Akatemiassa ja suoritti lauludiplomin vuonna 1944. Hän opiskeli laulua myös ulkomailla.

Kaivola esiintyi konserttilaulajana sekä solistina. Hän toimi pitkään kanttori-urkurina Keski-Lahden seurakunnassa (1946–1968) sekä opetti laulua Lahden musiikkiopistossa vuodesta 1947, lehtorina 1968–1981. Hän oli Suomen arvostetuimpia laulupedagogeja, ja hänen oppilaitaan ovat olleet muiden muassa Ritva Auvinen, Raili Kostia, Anneli Rauhala, Martti Talvela, Kalevi Koskinen ja Jaakko Ryhänen. Kaivolalle myönnettiin arvonimi director cantus vuonna 1952.

Kaivolan lapsista Asko Kaivola (1937–1973) oli urkutaiteilija ja Päivi Heikinheimo on laulaja ja pedagogi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tauno Kaivolan muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.
2. 1 2 3  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 3*, s. 321. Helsinki 1978. ISBN 951-1-04553-9
3. 1 2  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 172. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.