recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Iso kalastushaavi.
Kevyitä akvaariohaaveja.
**Haavi** on väline, jota käytetään muun muassa kalastuksessa, akvaarioiden ja uima-altaiden hoidossa sekä perhosten ja muiden nopealiikkeisten eläinten pyydystämisessä. Haaviksi kutsutaan myös lacrossessa eli haavipallossa käytettävää mailaa.

Haavi on verkkokudoksesta eli havaksesta valmistettu pussi, jonka suuaukkoa ympäröi metallista, muovista, rottingista tai muusta materiaalista tehty jäykkä vanne. Kehään on kiinnitetty joko lyhyt kädensija tai pidempi, yhdellä tai kahdella kädellä käytettävä varsi. Haavin koko, verkkokudoksen materiaali ja silmäkoko, varren pituus ja muut haavin ominaisuudet riippuvat sen käyttötarkoituksesta. Tiheällä verkkokudoksella varustettua pitkävartista haavia käytetään muun muassa ulkouima-altaan pinnalla kelluvien roskien poistamiseen. Kalastajat käyttävät joskus nailonverkon sijaan kumista tai muusta pehmeästä materiaalista tehdyllä verkolla varustettua haavia, joka ei vahingoita kalan pintaa niin kuin tavanomainen ohut nailonverkko.

Haavi kielikuvana
-----------------

Haavi-sanaa käytetään suomen kielessä kielikuvana erilaisissa idiomeissa, kuten:

* huomatuksi tulemisesta tai kiinni jäämisestä suurten tapausmäärien seulonnassa: "Tutkijoiden haaviin on jäänyt erityisesti enterovirus;" "Poliisin haaviin jäi neljä rattijuoppoa."
* "Jäin hämmästyksestä haavi auki", jossa haavia käytetään suun vertauskuvana.

Lähteet
-------

1. ↑  Akvaario on akvaariokalojen koti, Eläintietoa-sivusto, Suomen Eläinsuojeluyhdistysten liitto ry. Viitattu 18.6.2014.
2. ↑  Harrastusohjeita , Suomen Perhostutkijain Seura ry. Viitattu 18.6.2014.
3. ↑  Sirpa Repo: Lacrosse-naiset paahtavat haavi auki, Länsiväylä 24.09.2013. Viitattu 18.6.2014.
4. ↑  Uima-altaan hoitovälineet: Haavi, Atolli Oy. Viitattu 18.6.2014.
5. ↑  Kumihavashaavi, TeamLucioPerca, Laadukkaasti vesillä - kalaston ehdoilla. Viitattu 18.6.2014.
6. ↑  Uusi tutkimusohjelma tyypin 1 diabeteksen ehkäisemiseksi, Tampereen yliopiston tutkimusuutisia 27.3.2012. Viitattu 119.6.2014.
7. ↑  Poliisin haaviin jäi neljä rattijuoppoa, Etelä-Saimaa 15.6.2014. Viitattu 119.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haavi** Wikimedia Commonsissa
**Haavisto** on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee noin kolme kilometrin päässä Sauvon kirkonkylästä.

Haaviston kylä rajautuu Hallelan, Liivalan ja Vähäkylän kyliin.

Historia
--------

Kylä kuului niin sanottuihin suomalaisen oikeuden kyliin, eli se on perustettu viimeistään 1200-luvun alussa. Kylä kuului Timperlän jakokunnan tytärkyliin. Kyseinen jakokunta oli Sauvon vanhin, ja sen kylät olivat yhdessä Kirkonkylän kylien kanssa Sauvon vanhimpia. Erik Fleming sai vuonna 1541 haltuunsa Haaviston yksinäistilan vaihtamalla sen Perniön Helgån kruununtilaan. 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa tila oli pitkään Vähäkylän alaisena autiopyölinä. Ruotsin ajan päättyessä vuonna 1809 tila kuului Hildebrand-suvun omistuksiin vanhana rälssinä.

Vuosina 1772–1773 kylässä suoritettiin isojako. Tuolloin kantatila sijaitsi nykyisen päärakennuksen läheisyydessä vanhan kylänraitin varrella.

Lähteet
-------

* Luoto, Jukka & Alifrosti, Kari: *Sauvon historia I*. Salo: Sauvon kunta, 1990. ISBN 952-90-2568-8.
* Saarento, Paula & Saukoniemi, Tellervo (toim.): *Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*. Saarijärvi: Sauvon kunta, Turun maakuntamuseo, Varsinais-Suomen liitto, 2008. ISBN 978-951-595-127-4.

### Viitteet

1. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 16.2.2023.
2. 1 2 3  Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 109.
3. ↑  Sauvon historia I, s. 348.
**Kutsut** (*L’Invitation*) on Claude Gorettan ohjaama sveitsiläis-ranskalainen draamakomedia vuodelta 1973. Goretta laati satiirisen elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Michel Vialan kanssa. Elokuvan pääosaa esittää Michel Robin.

*Kutsut* oli ensimmäisiä Suomessa nähtyjä Sveitsin uuden aallon ohjaajien elokuvia 1970-luvun alkupuolella. Se sai elokuvateattereissa 8 510 katsojaa, minkä lisäksi sitä esitettiin elokuvakerhoissa.

Juoni
-----

Hiljainen ja ujo pikkuvirkamies saa suuren perinnön, ostaa komean omakotitalon ja järjestää työtovereilleen näyttävät tupaantuliaiset, joiden aikana ihmisten käytöksen kulissit alkavat murentua ja naamiot riisutaan.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Michel Robin  | … |  Rémy Placet
  |
|  Jean-Luc Bideau  | … |  Maurice Dutoit
  |
|  Jean Champion  | … |  Alfred Lamel
  |
|  Pierre Collet  | … |  Pierre Collard
  |
|  Corinne Coderey  | … |  Simone Char
  |

Vastaanotto
-----------

Vuoden 1973 Cannesin elokuvajuhlilla *Kutsut* oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi ja voitti kaksi muuta palkintoa. Oscareissa se oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan sarjassa.

*Helsingin Sanomien* televisiosivulla helmikuussa 1986 Mikael Fränti pitää *Kutsuja* hauskana elokuvana, joka näyttää että syvä ystävyys on mahdollista, jos ihminen oppii nauramaan itselleen ja luopuu turhamaisuudestaan ja ennakkoasenteistaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fränti, Mikael: Gorettan riemastuttavat Kutsut.  *Helsingin Sanomat*, 3.2.1986, s. 47. Näköislehden aukeama (vain tilaajille). Viitattu 1.11.2017.
2. ↑  Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1975 *Elokuvauutiset*. Viitattu 1.11.2017.
Anita Doth (1995)

**Anita Daniëlle Dels** (taiteilijanimeltään **Doth**; s. 28. joulukuuta 1971 Amsterdam) on alankomaalainen laulaja, joka on vaikuttanut eurodance-ryhmässä 2 Unlimited.

Dothin vanhemmat ovat Rolf ja Lydia Dels. Vuonna 1991 hän lopetti opinnot ja aloitti vakituisen työn hallinnollisessa työssä poliisiasemalla.

Yhdessä Ray Slijngaardin, hän esiintyi eurodance-ryhmässä 2 Unlimited. Vuonna 1990 Ray Slijngaard (tuleva 2 Unlimitedin räppäri) oli kysynyt, voisiko hän kirjoittaa yhtyeelle rapsanoituksia, joita olivat sitä ennen tehneet J. P. de Coster ja Phil Wilde. Ray myös halusi kirjoittaa kertosävelmiä Anitalle, minkä takia hän kysyi Dothilta, voiko hän laulaa kertosäkeitä hänelle. Demo toimitettiin de Costerille ja Wildelle, jotka saivat Dothin liittymään 2 Unlimitediin.

Koko 2 Unlimitedin ajan Doth lauloi yhtyeelle kertosäkeitä. Yhtye menestyi Euroopassa ja myöhemmin ympäri maailmaa. Menestyskappaleita ovat esimerkiksi "Get Ready For This", "No Limit", "Tribal Dance", "Twilight Zone", "Maximum Overdrive" ja "Workaholic".

Vuonna 2009 Anita Doth palasi tekemään musiikkia 2Unlimitedistä tutun Ray Slijngaardin kanssa, nyt nimellä Ray & Anita. Heidän kaksi uusinta singlejulkaisuaan ovat nostaneet duon uudestaan pinnalle ja listoille erityisesti Alankomaissa. Vuonna 2009 Ray ja Anita myönsivät haastattelussa, että he seurustelivat keskenään 2Unlimitedin suurimman menestyksen aikoina. Tammikuussa 2010 julkistettiin uutinen, jonka mukaan Anita Dothilla on todettu rintasyöpä.

Lähteet
-------

1. ↑  Anita Doth *last.fm*. Viitattu 24.7.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kongon tasavallan sisällissota** käytiin vuosina 1997–1999 kahta presidenttiehdokasta kannattavien joukkojen välillä, ja laajeni kansainväliseksi selkkaukseksi, johon sekaantuivat ruandalaiset hutukapinalliset ja Angolan joukot.

Sosiaalidemokraattinen Pascal Lissouba toimi presidenttinä 1992–1997. Vuoden 1997 presidentinvaalien lähestyessä Lissouba lähetti joukkonsa riisumaan aseista kommunistisen edellisen presidentin, kenraali Denis Sassou Nguesson yksityisen armeijan. Tästä puhkesi taisteluita Lissouban ja Nguesson joukkojen väälille. Taisteluissa kuoli yli 10 000 ihmistä. Vielä useampia lähti maanpakoon, etenkin Gabonin puolelle.

Useita satoja angolalaisia sotilaita taisteli Nguesson puolella.
Denis Sassou Nguesso voitti sisällissodan angolalaisten avulla, ja toimii edelleen maansa presidenttinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Presidentin kilpiailijoilla omat yksityisarmeijat[vanhentunut linkki] AP 11.6.1997
2. ↑  Afrikkaseura (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Gabon ja haavoittuvassa asemassa olevat naiset (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Punainen Risti
4. ↑  Republic of Congo Civil War Global Security
**Kobolttijodidi** (CoI2) on koboltti- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa katalyyttinä ja kosteusindikaattorina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Kobolttijodidi on huoneenlämpötilassa kiteistä hygroskooppista ainetta. Se on polymorfista ja sillä on kaksi kidemuotoa, jotka ovat väriltään musta α-muoto ja keltainen β-muoto. Näistä β-muoto on epästabiilimpi ja muuntuu α-muodoksi kuumennettaessa noin 400 °C:n lämpötilaan. Kidevedettömän kobolttijodidin lisäksi tunnetaan myös väriltään vihreä dihydraatti (CoI2·2H2O) ja ruskehtavanpunainen heksahydraatti (CoI2·6H2O). Kobolttijodidi liukenee hyvin veteen ja liukenee myös etanoliin. Kobolttijodidi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.

Kidevedetöntä kobolttijodidia valmistetaan koboltin ja jodin välisellä reaktiolla ja kidevedellisiä muotoja saadaan liuottamalla kobolttijauhetta vetyjodidin.

Co + I2 → CoI2
Co + 2 HI → CoI2 + H2
Kobolttijodidia käytetään kosteusindikaattorina erityisesti osoittamaan sisältävätkö orgaaniset liuottimet vettä. Lisäksi sitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä muun muassa karbonylaatioreaktioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–60. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.7.2018). (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Perry, Dale L. & Phillips, Sidney L.: *Handbook of Inorganic Compounds*, s. 127–128. CRC Press, 1995. ISBN 9780849386718. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.7.2018). (englanniksi)
3. 1 2 3  Robert A. Lewis: *Hawley's Condensed Chemical Dictionary*, s. 351. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 9781119267843. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.7.2018). (englanniksi)
4. 1 2  T.S.S. Dikshith: *Hazardous Chemicals*, s. 117. CRC Press, 2013. ISBN 9781439878200. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.7.2018). (englanniksi)
**Fort William** on entinen satamakaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa Yläjärven länsirannalla. Se yhdistyi 1. tammikuuta 1970 Port Arthurin, Neebingin ja McIntyren kaupunkien kanssa. Ne muodostivat nykyisen Thunder Bayn kaupungin.

Historia
--------

Vuonna 1679 Daniel Greysolon, Sieur du Lhut perusti turkiskauppa-aseman Kaministiquiajoen suulle. Ranskalaiset viranomaiset kuitenkin sulkivat kauppa-aseman 1696 turkisten ylitarjonnasta. Vuonna 1717 Zacharie Robutel, sieur de la Noue perusti samalle alueelle Fort Kaministiquian linnoituksen. Britannialaisten valloitettua suuren osan Uutta Ranskaa linnoitus hylättiin ja toiminnot siirrettiin Pigeonjoelle, Grand Portageen, Minnesotaan. Vuonna 1784 montrealilaiset kauppiaat muodostivat uuden turkiskauppaa harjoittavan North West Companyn.

Amerikan vallankumouksen ja vuonna 1794 solmitun Jay Treaty -sopimuksen jälkeen Pigeonjoen alue siirtyi Yhdysvaltain omistukseen. Tästä huolimatta North West Company jatkoi toimintaansa alueella. Ongelmana kuitenkin oli Yhdysvaltojen verotus, minkä takia yhtiö päätti 1803 hylätä aseman ja perustaa 1807 uuden tukikohdan Kaministiquiajoen suulle. Tukikohdan nimeksi valittiin Fort Williams, North West Companyn johtajan William McGillivrayn mukaan. Linnoituksen maa-alue oli hankittu ojibway-intiaaneilta 30. heinäkuuta 1798 allekirjoitetulla sopimuksella. North West Companyn ja Hudson's Bay Companyn yhdistyttyä 1821 linnoitus jäi muiden tukikohtien varjoon ja toimi pienenä turkiskauppa-asemana. Linnoitus jäi 1880-luvulla Canadian Pacific Railway -rautatien ja hiilivuorten alle. Kopio linnoituksesta on rakennettu kauemmaksi ylävirtaan, paikkaan jossa Thomas Douglasin lähettämä Regiment de Meuron -joukko-osasto kokoontui ennen matkaa Red River Colonyyn. Paikalla sijaitsee nykyään Fort William Historical Park -puisto.

Huhtikuussa 1892 osa Neebingin kylästä liitettiin Fort Williammiin. Huhtikuussa 1907 Fort William sai kaupunkioikeudet ja vuoden 1969 lopussa kaupunki lakkautettiin sen yhdistyessä Port Arthurin, Neebingin ja McIntyren kaupunkien kanssa muodostaen nykyisen Thunder Bayn kaupungin.
**Hans Lippershey** (tai **Lipperhey**, **Lippersheim**) (noin 1570 Wesel, Kleven herttuakunta – 1619 Middelburg, Yhdistyneet provinssit) oli saksalais-alankomaalainen silmälasien valmistaja, jota monet historioitsijat pitävät kaukoputken varsinaisena keksijänä.

Kaukoputken keksijä
-------------------

2. lokakuuta 1608 Lippershey ilmoitti Alankomaiden parlamentille, että hän oli valmistanut välineen, jolla pystyi näkemään kauas. Lippershey kutsui keksintöään "kijkeriksi". Samalla hän pyysi patenttia tällaisten laitteiden valmistukseen ja palkkiota, joka koostui 30 vuoden pituisesta maksusta. Vastineeksi hän tarjoutui olemaan myymättä kaukoputkia ulkomaille. On kuitenkin mahdollista että Lippersheyn naapuri Zacharias Janssen ja lasinhioja Jacob Metius olivat myös laitteen keksijöitä. 4. lokakuuta nimitettiin komitea testaamaan Lippersheyn laitetta, ja 6. lokakuuta parlamentti päätti antaa Lippersheylle 900 guldenia hänen laitteestaan. Lisäksi he tutkivat 15. joulukuuta Lippersheyn pyynnöstä tämän keksimän molemmin silmin katsottavan instrumentin ja määräsivät hänen valmistamaan kaksi samanlaista instrumenttia 900 guldenin kappalehintaan, mutta koska monet muutkin henkilöt olivat tietoisia tästä uudesta keksinnöstä, he eivät pitäneet tarkoituksenmukaisena myöntää Lippersheylle yksinoikeutta myydä tällaisia instrumentteja.

Vaikka Lippersheytä pidetään yleisesti ensimmäisenä henkilönä, joka kuvasi kaukoputken kirjallisesti, myös Giambattista della Portan ja jopa Galileo Galilein on toisinaan katsottu keksineen kaukoputken.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lippersheim, Hans *Allgemeine Deutsche Biographie*.  1883. Viitattu 23.12.2022.
2. 1 2 3  Hans Lippershey *The Florida State University*. Viitattu 23.12.2022.
3. 1 2  The True Anniversary of the Telescope? *Wired.com*.  2008. Viitattu 23.12.2022.
4. 1 2  Telescope *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 23.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hans Lippershey** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Hans-Jürgen Massaquoi** (19. tammikuuta 1926 Hampuri, Saksa – 19. tammikuuta 2013 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) oli afroamerikkalainen kirjailija ja toimittaja. Hans-Jürgen syntyi Hampurissa saksalaisen äidin ja liberialaisen isän lapsena. Hänen isänsä oli Liberian konsuli Weimarin tasavallassa. 

Elämäkerrassaan *Destined to witness: Growing up black in Nazi Germany* (2001) Massaquoi kertoo lapsuudestaan ja nuoruudestaan Hampurissa Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun aikaan. Massaquoi oli yksi harvoista Saksassa syntyneistä mustaihoisista ihmisistä. Häntä karsastettiin, mutta hän ei joutunut vainon uhriksi. Kun hänen isänsä kutsuttiin Liberiaan vuonna 1929, hänen äitinsä päätti pysyä Saksassa. Massaquoi luokiteltiin "Saksan neekeriksi", ja toisen luokan kansalaisena häntä ei kelpuutettu Saksan armeijaan eikä Hitler-Jugendiin, joihin hän pyrki.

Vuonna 1947 Massaquoi vieraili Liberiassa. Hän vieraantui isästään, joka oli jättänyt hänen äitinsä ja jota hän piti ylimielisenä ja tyrannimaisena. Muutettuaan sodan jälkeen Yhdysvaltoihin Massaquoi palveli kaksi vuotta Yhdysvaltain ilmavoimissa 82. maahanlaskudivisioonassa. Sotilasuran jälkeen hän opiskeli kirjallisuutta Illinois’n yliopistossa ja sen jälkeen meni töihin *Jet*- ja myöhemmin *Ebony*-lehteen, jossa hän yleni päätoimittajaksi. 

Massaquoin omaelämäkerran pohjalta on tehty kaksiosainen televisiosarja *Neekeri, neekeri, nokikolari* (saks. *Neger, Neger, Schornsteinfeger*), 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Hans Massaquoi, Former Editor Of Ebony Magazine, Who Grew Up Black In Nazi Germany Dies  21.1.2013. digtriad.com.  Arkistoitu 2.5.2013. Viitattu 23.1.2013. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Massaquoi, Hans J.: *Destined to Witness: Growing Up Black in Nazi Germany*. New York: Perennial, 2001. ISBN 9780688171551. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fisher, Audrey: Growing Up Black in Nazi Germany – The Remarkable Life of Hans Massaquoi  maaliskuu 2000. Library of Congress. Viitattu 11.2.2009. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hans Massaquoi
**ORP Wilno** (suom. *Vilna*) oli Puolan laivaston Kraków-luokan jokimonitori toisen maailmansodan alussa ennen uppoamistaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kraków-luokka*
Alus tilattiin Krakovasta ja otettiin palvelukseen 15. lokakuuta 1926.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Modlinin sotasataman esikuntalaivaksi. Kesäkuussa 1927 se siirrettiin Pinskin jokilaivueeseen. Alus oli modernisoitavana 1932, jolloin sen aseistusta vahvennettiin vaihtamalla 75 mm tykit 100 millimetrin haupitseihin ja samalla yksi konekivääreistä korvattiin Vickers 13,2 mm NKM -ilmatorjuntakonekiväärillä.

Toisessa maailmansodassa *Wilno* osallistui taistelutoimiin vasta, kun neuvostojoukot tunkeutuivat 17. syyskuuta Puolaan. Se määrättiin siirtymään Pinskille, jossa se esti vuorokaudeksi neuvostoliiton jokilaivaston etenemisen. Aluksen oli tarkoitus vetäytyä Bugille, mutta Krolewskin kanavan tuhoutuneet sillat estivät aluksen matkan. Miehistö räjäytti aluksensa 18. syyskuuta lähellä Osobowiczen kylää estääkseen sen joutumisen vihollisen käsiin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Sienicki, Ignacy: Polish River Monitors 1919-1939.  *Warship International*, 1988, XXV. vsk, nro 1, s. 13-35. Toledo, Ohio, Yhdysvallat:  International Naval Research Organization. ISSN 0043-0374.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Sienicky, Ignacy s. 25
*Tämä artikkeli kertoo Puolan laivaston maailmansotien välillä palvelleesta torpedoveneestä. Muita saman nimisiä Puolan laivaston aluksia, katso ORP Ślązak.*

**ORP Ślązak** oli Puolan laivastolle Versaillesin rauhansopimuksen mukaisesti luovutettu Saksan keisarillisen laivaston torpedovene *SMS A-59*, joka oli siten 1918 itsenäistyneen maan laivaston ensimmäisiä aluksia.

Valmistus
---------

Saksan keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Stettiner Maschinenbau A. G. Vulcanilta Stettinistä Saksasta ja sen köli laskettiin vuonna 1916 telakkanumerolla 479. Alus laskettiin vesille 13. huhtikuuta 1917 ja se otettiin palvelukseen 9. kesäkuuta 1917 torpedoveneenä nimellä *SMS A-59*. Valmistuessaan aluksen aseistuksena oli kaksi 8,8 cm KL/30 -tykkiä ja yksi 45 cm torpedoputki.

Palvelus
--------

Ensimmäisessä maailmansodassa alus palveli Saksan keisarikunnan laivastossa Flanderissa ja sen jälkeen miinanraivaajalaivueessa, mistä se vapautui 30. syyskuuta 1920. Versailles'n rauhassa alus oli määrätty luovutettavaksi sotakorvauksena Puolalle. Luovutettu alus oli huonossa kunnossa ja se huollettiin Rosythissä, minkä jälkeen se luovutettiin 28. syyskuuta 1921 Puolalle.

Alus otettiin koeajojen jälkeen virallisesti Puolan merivoimien palvelukseen 15. lokakuuta 1921 nimellä *ORP Ślązak*. Se palveli torpedoveneviirikössä (puol. *Dywizjon Torpedowców*). Alus oli toimitettu aseistamattomana, joten siihen asennettiin kaksi 47 millimetrin wz. 85 Hotchkiss -tykkiä ja kaksi 7,92 millimetrin Maxim wz. 08 -konekivääriä. Tykit vaihdettiin 1924 75 millimetrin Scheider wz. 97 -tykkiin. Samalla aseistusta täydennettiin kahdella 450 millimetrin torpedoputkella.

*ORP Ślązak* osallistui laivastovierailuihin, joita tehtiin muun muassa 1923 Libauhun ja Riikaan sekä 1929 Kööpenhaminaan. Alus saattoi 1930 matkustaja-alus *Poloniaa*, joka kuljetti presidentti Ignacy Mościckin viralliselle vierailulle Viroon.

Alus oli vuodesta 1937 koululaivana ja palveli ilmavoimien maalialuksena. Toisen maailmansodan puhjetessa alus oli Puckissa, jossa se ei osallistunut taisteluihin. Alus joutui saksalaisten käsiin, ja se romutettiin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gröner, Erich s. 164
2. ↑  Gardiner, Robert 1905-1921 s. 420
**ORP Piorun** (viirinumero F01) oli Britannian Puolan laivastolle lainaama N-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: N-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin 15. huhtikuuta 1939 John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 26. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1940 nimellä *HMS Nerissa*. Tulenjohtojärjestelmän toimituksen viiveet mahdollistivat de-gaussing kaapeleiden ja Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkien asentamisen alukselle jo ennen valmistumista. Alus siirrettiin toukokuussa Puolan merivoimille korvaamaan Norjan rannikolla tuhoutunut *ORP Grom*. Alus valmistui 4. marraskuuta, jolloin se liitettiin Puolan laivastoon nimellä *ORP Piorun*.

Palvelus
--------

Lokakuussa 1945 alus siirrettiin 17. hävittäjälaivueeseen ennen siirtoaan Kotilaivastoon koottuun puolalaiseen laivueeseen vuonna 1946. Se päätettiin siirtää heinäkuussa reserviin ja alus palautettiin elokuussa Britannian kuninkaalliselle laivastolle Harwichissa.

Alus nimettiin *HMS Nobleksi*, koska alkeperäinen nimi oli otettu käyttöön Algerine-luokan miinanraivaajalle. Alus siirrettiin 1948 Sheernessissä reserviin ja edelleen 1953 Chathamiin. Alus päätettiin muuttaa tyypin 16 fregatiksi, mutta suunnitelmaa ei laitettu täytäntöön. Alus siirrettiin 1954 Hartlepooliin ja se sijoitettiin poistolistalle toukokuussa 1955. Alus myytiin syyskuussa BISCOlle ja se saapui 2. joulukuuta Clayton and Davie Limitedille Dunston on Tyneen romutettavaksi.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ORP Piorun**.
* English, John: *Afridi to Nizam - British Fleet Destroyers 1937-43*. Kent: World Ship Society, 2001. ISBN 0-905617-95-9. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Naval-history.net - ORP Piorun

*N*-luokan hävittäjät

|  |  |
| --- | --- |
| Royal Navy | *HMS Nerissa* - *HMS Noble*(i) - *HMS Noble*(ii) - *HMS Nonpareil* |
| Alankomaiden laivasto | *Hr. Ms. Tjerk Hiddes* - *Hr. Ms. Van Galen* |
| Australian laivasto | *HMAS Napier* - *HMAS Nestor* - *HMAS Nizam* - *HMAS Norman* - *HMAS Nepal* |
| Puolan merivoimat | *ORP Piorun* |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: *M*-luokka – Seuraaja: *O*-luokka |
Operaatio Plumbbobin Priscilla-ydinkoeräjäytys Nevadan autiomaassa.
**Operaatio Plumbbob** (suom. *Luotilanka*) oli yhdysvaltalainen ydinkokeiden sarja. Se toteutettiin toukokuun ja lokakuun välisenä aikana vuonna 1957. Kaikkiaan 29 ydinlatausta räjäytettiin erilaisilla metodeilla, eli laukaisujen toteutustavat poikkesivat toisistaan suuresti. Ydinkokeita toteutettiin myös maan alla. Ydinräjäytykset olivat kilotonni-luokkaa, suurimman ollessa 74 kT (310 terajoulea, TJ) ja ne toteutettiin Nevadan koealueella. Koesarjaan osallistui ainakin 16 000 Yhdysvaltain puolustusministeriö DOD:n työntekijää.

W25-taktista ydinkärkeä ladataan Douglas AIR-2 Genie -ilmataistelurakettiin.

Koesarjan teki ehkä eniten tunnetuksi se, että Northrop F-89J Scorpion -hävittäjäkone laukaisi 1,7 kT vahvuisen AIR-2 Genie -atomiraketin (alk. *MB-1*) *Yucca Flat*issa 19. heinäkuuta 1957. Tuon kokeen nimenä oli *John* (engl. *Shot John*). Räjäytyksen alapuolella oli joukko vapaaehtoisia upseereja.

Operaatio Plumbbobin Shot John -ydinkoeräjäytys, jonka alla seisoi joukko yhdysvaltalaisia vapaaehtoisia upseereja.

Lähteet
-------

* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 26.3.2022.
2. ↑   Viitattu 26.3.2022.
3. ↑   Viitattu 27.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Operation Plumbbob
**Héctor Rubén Takayama Tohara** (s. 5. huhtikuuta 1972 Lima, Peru) on perulainen japanilaistaustainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomessa Veikkausliigaa FC Jazzn joukkueessa. 

Takayama saapui Jazzin testiin alkuvuodesta 2000 yhdessä kahden muun perulaisen Gino ja Eric Alguedasin kanssa. Takayama oli heistä ainoa, joka sai sopimuksen seuraan. Hän teki avauskaudellaan liigassa 25 ottelussa 6 maalia ja oli myös joukkueensa paras maalintekijä yhdessä Matti Santahuhdan kanssa. Takayama sai sopimuksen Jazziin myös seuraavaksi kaudeksi pelaten 24 ottelussa ja tehden 2 maalia. Jazz ei kuitenkaan tehnyt hänen kanssaan enää sopimusta kaudeksi 2002 ja näin Takayama palasi kotimaahansa syyskuussa 2001.

Suomen lisäksi Takayamalla on pitkä kokemus Perun pääsarjasta, jossa hän on edustanut useita eri joukkueita. Hän on myös pelannut Japanin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Nykyään Takayamalla on oma jalkapallokoulu Perun pääkaupungissa Limassa.

Lähteet
-------

* Veikkausliigan tilastot
* Futbol Peruano (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Jazzin Takayama palaa kotimaahansa  28.9.2001. MTV3. Viitattu 19.4.2013.
2. ↑  Eiske Takayama promisoria figura del fútbol peruano  29.1.2013. Noticias Nippon.  Arkistoitu 1.5.2013. Viitattu 19.4.2013.
Hecla Provincial Park
**Hecla–Grindstone Provincial Park** on Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva luonnonpuisto, joka muodostuu Hecla- ja Black-saarista, Grindstonen niemimaasta sekä useista pienemmistä saarista. Se sijaitsee mantereesta työntyvällä niemimaalla Winnipegjärven eteläaltaan luoteisosassa, noin kahdensadan kilometrin päässä Winnipegistä pohjoiseen. Luonnonpuistoon kuuluvan Hecla Islandin saaren pinta-ala on noin 1 084 neliökilometriä.

Manitoban provinssi perusti luonnonpuiston vuonna 1969. Tuolloin luonnonpuisto käsitti vain Hecla Islandin. Aluetta laajennettiin 1997 käsittämään Grindstonen niemimaa sekä useita pienempiä saaria. Alueen maanmuodot ovat vaihtelevia ja käsittävät havu- ja sekametsiä, kalkkikivikallioita, hienoja hiekkarantoja, soita sekä lehtometsää.

Alueella tavataan luonnonvaraisena mustakarhuja, hirviä, kettuja, majavia, valkopäämerikotkia, pelikaaneja, kuikkia, haukkoja, kolibreja, tikkoja ja pöllöjä.

Grindstonen niemimaa on pinta-alaltaan lähes yhtä suuri kuin Hecla Island. Siellä sijaitsee yli 350 kesäasuntoa, kauppa ja hiekkarantoja. Alueella järjestetään vuosittain elokuun alussa perhejuhla, Annual Grindstone Days.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hecla–Grindstone Provincial Park**.
* Manitoba Government: Hecla-Grindstone Provincial Park info (Arkistoitu – Internet Archive)
**Belizen kansalliskirjasto** (engl. *Belize National Library*) on Belizen pääkaupungissa Belize Cityssä toimiva maansa kansalliskirjasto. Se on osa *Belizen kansallisen kirjastopalvelun ja tietojärjestelmän* (engl. *Belize National Library Service and Information System*, lyh. BNLSIS) toimintoja. BNLSIS toimii Belizen opetusministeriön alaisuudessa, ja jakautuu kansalliskirjastoon ja yleiseen kirjastopalveluun. Henkilökuntaa sillä on 101, jotka toimivat yli 40 palvelupisteessä eri puolilla Belizeä.

Belizen kansalliskirjaston ja julkisen kirjastoverkoston pohjan loi vuosina 1825–1935 alueella toiminut, brittiläinen tilausperusteinen kirjasto. Vuonna 1935 perustettiin ilmainen, kansalliskirjasto nimellä *Jubilee Library*. Ensimmäinen ammattimainen kirjastonhoitaja nimitettiin vuonna 1955. Vuonna 1966 perusta nykyiselle kirjastolaitokselle (BNLSIS) luotiin, tuolloin nimeltään *British Honduras Library Service*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkistoitu kopioContact Info Belizen kansallinen kirjastopalvelu ja tietojärjestelmä, bnlsis.org.  Arkistoitu 11.1.2018. Viitattu 29.1.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Arkistoitu kopioHistory Belizen kansallinen kirjastopalvelu ja tietojärjestelmä, bnlsis.org.  Arkistoitu 5.10.2017. Viitattu 29.1.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Libraries (Belizen kirjastoista) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (bnlsis.org)
* IFLA World Report - Belize (The International Federation of Library Associations and Institutions) (englanniksi) (ifla-world-report.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Douglas Reed** (1895–1976) oli brittiläinen journalisti ja kirjailija. Hän kirjoitti runsaasti aikalaishistoriaa käsitteleviä sekä poliittis-analyyttisiä teoksia. Hän oli Lontoon The Times -lehden palveluksessa journalistiuransa ajan, jonka lopuksi Keski-Euroopan pääkirjeenvaihtajan toimessa. Omien sanojensa mukaan hän lopetti journalistin työn siinä vaiheessa, kun huomasi kontrollin, sensuroinnin ja suoranaisen valehtelemisen johdosta työn olevan täysin merkityksetöntä. Reedin merkittävyydestä kertoo jotakin se, että hän oli julkaisijoiden ja kirjakauppiaiden pannassa pitkän aikaa sanomansa takia.

Reedin vuonna 1938 ilmestynyt ensiteos Insanity Fair, suomeksi Hulluusgaala, käsitteli Euroopan tilaa ja Hitlerin hulluutta juuri ennen toista maailman­sotaa. Viimeisin kirjansa The Controversy of Zion, suomeksi Siionin Ristiriita, käsittelee juutalaisuuden historiaa, salaseuroja ja maailman johtavien vaikuttajien korruptiota, nivoen näitä asioita yhteen. Reed esittelee siinä maailmanvaltaan tähtäävän salaliittoteorian perusteluja aihepiirille epätyypillisen asiallisella ja johdonmukaisella tavalla. Tämän teoksen alkuperäiskappale joutui odottamaan vuosikymmeniä parempia aikoja ja Reedin kuolemaa, ennen kuin se julkaistiin vuonna 1978. Ainoatakaan Reedin teosta ei ole käännetty suomeksi.

Reed leimattiin antisemitistiksi, koska hänen mukaansa juutalaisella uskonnolla oli keskeinen rooli monien maailmaa kohdanneiden murheiden aiheuttajana. Hänen näkemyksensä mukaan koko juutalainen uskonto oli vain sairas herrarotuideologia, jonka Israelin alkukansoista eli heimoista nimenomaan juudealaiset ja leeviläispapisto väärensivät varsinaisesta Jehovan palvonnasta omia tarkoitusperiään palvelemaan. Reed teki itse selväksi, ettei hänellä ole mitään juutalaista kansaa vastaan sinänsä, vaan ettei hyväksy juutalaisen uskonnon inspiroimaa poliittista juutalaisuutta eli sionismia, joka hänen mukaansa ei vain tähtää maailmanvaltaan, vaan ajatus on tuon uskonnon varsinainen perusta. Perusteluina Reed lainaa useita lähteitä aina Raamatusta aikalaisvaikuttajien lausuntoihin.

Tuotanto
--------

Reedin teokset julkaisujärjestyksessä:

* Insanity Fair 1938
* Disgrace Abounding 1939
* Nemesis? 1940
* Fire And Bomb 1940
* A Prophet At Home 1941
* All Our To-morrows 1942
* Lest We Regret 1943
* From Smoke To Smother 1948
* Somewhere South Of Suez 1950
* Far And Wide 1951
* The Prisoner Of Ottawa 1953
* The Battle For Rhodesia 1967
* The Siege Of Southern Africa 1974
* The Grand Design 1976
* The Controversy of Zion 1978

Lähteet
-------

* Reed, D. 1978. The Controversy of Zion. Dolphin Press ltd, Durban. Saatavana:
* Douglas Reed Books. Saatavana:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bell P-63 Kingcobra** oli toisen maailmansodan aikainen Yhdysvalloissa valmistettu hävittäjälentokone, P-39 Airacobran paranneltu versio. Sen erottaa edellisestä lähinnä nelilapaisesta potkurista sekä pystymmästä peräsimestä.

P-63 Kingcobran aseistuksena oli potkurinnavan lävitse ampuva 37 mm tykki ja neljä 12,7 mm konekivääriä, joista kaksi siipien alla gondoleissa ja kaksi rungossa. Konetyypissä oli edeltäjänsä tavoin runko- ja siipiripustimet pommeja ja pudotettavia lisäpolttoainesäiliöitä varten.

Bell P-63 Kingcobran moottorirakenne oli vastaavanlainen kuin edeltäjänsä, jossa V-moottori on sijoitettuna keskirunkoon lentäjän taakse ja potkuria pyörittävä pitkä akseli kulkee hänen jalkojensa välissä olevassa akselitunnelissa. Paranneltu Allison-rivimoottori tuotti 1 800 hevosvoiman huipputehon 7 300 metrin korkeudessa. Merenpinnan tasolla enimmäisteho oli 1 500 hv. Huippunopeus oli 660 km/h, eli sama kuin P-38 Lightningilla. Lakikorkeus oli sekin tasan vastaava, 13 100 metriä.

Konetyyppi ehti vielä osallistua sotatoimintaan. Sitä käyttivät Yhdysvaltain lisäksi ainakin Ranska ja Neuvostoliitto. Neuvostoliittolaiset saavuttivat joitakin ilmavoittoja Tyynenmeren sodassa Japania vastaan tällä tyypillä.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&09.09600009,96 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&011.068000011,68 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.08400003,84 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&023.04000023,04 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&02892.&&&&002 892 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Allison V-1710-117 -V12-moottori; &&&&&&&&&&&01342.&&&&001 342 kW (&&&&&&&&&&&01800.&&&&001 800 hv)

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0660.&&&&00660 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&&0724.&&&&00724 km

**Aseistus**  

* 1 × 37 mm M4-tykki nokassa potkurin läpi ampuvana
* 4 × 12,7 mm kk: kaksi rungossa ja kaksi siivissä (erilliset gondolit)
* 237 kg pommeja ulkopuolisesti

Lähteet
-------

* Mondey, David: The Hamlyn Concise Guide to American Aircraft of World War II, Chartwell Books, Lontoo Englanti ISBN 0-7858-1361-6 (s. 12–14) (englanniksi)
	+

### Viitteet

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bell P-63 Kingcobra**.
* 
* 
* 
* 
*
Bell XFL-1 Airabonita
**Bell XFL -1** oli Yhdysvaltain laivastolle valmistettu hävittäjän prototyyppi ja kokeilukone. Vuonna 1938 laivasto teki aloitteen uudesta tukialushävittäjästä. Bell-yhtiö sai tilauksen prototyypistä 8. marraskuuta 1938 ja se lensi ensilentonsa 13. toukokuuta 1940. Bell nimesi tyypin Airabonitaksi.

Kone pohjautui yhtiön P-39-koneeseen. Tukialuskäyttöä varten tehtiin huomattavia muutoksia. Alkuperäinen nokkapyörällinen laskuteline muutettiin kannuspyörälliseksi, mikä oli tuohon aikaan tavanomainen. Päälaskuteline siirrettiin siiven etuosaan. Tästä seurasi, että jäähdyttimet siirrettiin siipien tyven tunneleista koteloihin siiven takareunaan. Tukialukselle laskeutumisen helpottamiseksi siiven etuopuolelle rungon alle rakennettiin ikkuna. Pysäyttämistä varten rungon alle asennettiin ylösvedettävä jarrukoukku.

Viralliset koelennot alkoivat heinäkuussa 1940. Pituusvakavuus havaittiin heikoksi. Tuulitunnelikokeiden jälkeen sivuperäsintä suurennettiin.

Lentäjät huomauttivat erityisesti ohjaamon hätäpoistumisluukusta pitäen kokonaan irrotettavaa kuomua parempana. Voimansiirtoakselin pelättiin värisevän ja heikentävän runkoa ja lyhentävän käyttöikää. Luvattu palvelulakikorkeus oli vaikea saavuttaa ja onnistui harvoin. Laivasto myös suosi tähtimoottoria nestejäähdytteisen moottorin sijasta. Havaitut puutteet sekä Vought-yhtiön onnistunut prototyyppi, josta kehittyi F4U Corsair, johtivat päätökseen lopettaa projekti.

Tekniset tiedot
---------------

**Voimalaite ja mittoja**

* Moottori : Nestejäähdytteinen Allison XV-1710-6 V-12, 1 150 hevosvoimaa
* Siipien kärkiväli 10,67 metriä
* Pituus 8,84 m
* Korkeus 3,48 m
* Tyhjäpaino 2 343 kg, lentopaino 3 012,9 kg, maksimipaino 3 267 kg

**Suorituskyky ja aseistus**

* Toimintasäde 1 547 km, suurin lentomatka 2 366 km
* Suurin nopeus 542 km/h 3 355 m:n korkeudessa, merenpinnan tasolla 492 km/h matkalentonopeus 276 km/h, laskeutumisnopeus 115 km/h
* Nousunopeus 802 m/min
* Suunniteltu lakikorkeus 9 000 m
* Aseistus (suunniteltu) 2 x 7,62 mm konekivääriä rungossa, 1 x 12,7 mm:n konekivääri potkurinnavan läpi ampuvana.

Lähteet
-------

McDowell, Ernie & Greer, Don: *P-39 In Action*. Squadron/Signal publications, 1980. ISBN 0-89747-102-4. (englanniksi)
### Viitteet

1. 1 2 3 4  McDowell, Greer P-39 In Action, s. 49.
Festivaalin logo
**New Performance Turku** on vuodesta 2012 alkan vuosittain järjestetty kansainvälinen performanssi- ja esitystaiteen festivaali, joka järjestetään Turussa Varsinais-Suomessa.

Festivaalin perusti Taiteen edistämiskeskuksen Lounais-Suomen toimipiste yhdessä Framil ry.:n Varsinais-Suomen esittävän taiteen verkoston kanssa. Festivaalin jatkumista varten perustettiin sitä nykyään järjestävä New Performance Turku ry. Festivaalin ohjelmistosta vastaavat Leena Kela ja Christopher Hewitt.

Tapahtumapaikat
---------------

Festivaalin tapahtumapaikat sijaitsevat Turun keskusta-alueella. Esityspaikkoja ovat olleet muun muassa nykytaidetila Kutomo, Titanik-galleria, Dynamo, Biologinen museo, TEHDAS Teatteri, Kirjakahvila, Galleria Berner, Vanhan Raatihuoneen Galleria, Wäinö Aaltosen museo, Tanssiteatteri Eri, Aurinkobaletti, Hamburger Börs Night Club, Bar Kuka, Kuvataidekeskus Manilla, Aboa Vetus & Ars Nova ja Turun pääkirjasto.

Esiintyjät
----------

### 2012

Ali Al-Fatlawi, New Performance Turku 2012
Ensimmäinen New Performance Turku -festivaali järjestettiin 3.–5. toukokuuta 2012. Festivaalilla esiintyivät muun muassa Gary Stevens (Yhdistynyt kuningaskunta), Kate McIntosh (Uusi-Seelanti/Belgia), Łukasz Jastrubczak (Puola), Lynn Lu (Singapore/Yhdistynyt kuningaskunta), Maija Hirvanen (Suomi), Oreet Ashery (Yhdistynyt kuningaskunta), Tero Nauha (Suomi) ja Wathiq Al-Ameri & Ali Al-Fatlawi (Irak/Sveitsi).

### 2013

Tero Nauha, New Performance Turku 2012
Toisena vuonna tapahtuman ajankohdaksi muutettiin 13.–16. kesäkuuta. Esiintyjiä olivat muun muassa Eero Yli-Vakkuri (Suomi), Joshua Sofaer (Yhdistynyt kuningaskunta), Julie Andrée T. (Kanada), Kristina Junttila (Norja), Mimosa Pale (Suomi/Saksa), Nada Gambier/Action Scénique (Belgia), Oblivia (Suomi/Yhdistynyt kuningaskunta), Robin Deacon (Yhdistynyt kuningaskunta/Yhdysvallat) ja Tero Nauha (Suomi).

### 2014

Vuonna 2014 festivaali järjestettiin syksyllä. Aiempaa suurempi osa festivaalin esityksistä nähtiin kaupunkitilassa. Festivaalilla vierailivat Mark Harvey, val smith, Stephen Bain ja Nisha Madhan festivaalin vuoden teemamaasta Uudesta-Seelannista. Muita esiintyjiä olivat muun muassa White on White, Anaïs Héraud, Mac Ophélie sekä Essi Kausalainen.

### 2015

Vuoden 2015 festivaali järjestetään 28.9.–4.10. Esiintyjiä ovat muiden muassa Antti-Juhani Manninen, Joshua Sofaer, Annika Tudeer, Márcio Carvalho, Antti Laitinen, French & Mottershead, ieke Trinks, Ray Langenbach & David A.R. Ross ja edellisvuonnakin festivaaleilla vieraillut Anaïs Héraud.

Lähteet
-------

1. ↑  Taiteilijat 2015 New Performance Turku Festival. Viitattu 30.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* New Performance Turku -festivaalin sivut
* New Performance Turku: Moniäänisyys performanssikritiikin välineenä[vanhentunut linkki] Esitys-lehti. 31.1.2015.
**Kongon demokraattisen tasavallan miesten koripallomaajoukkue** on Kongon demokraattisen tasavallan koripalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Kongon demokraattista tasavaltaa miesten kansainvälisissä koripallo-otteluissa.

Kongon demokraattinen tasavalta on osallistunut Afrikan-mestaruuskilpailuihin kuudesti. Sen paras sijoitus on neljäs sija vuodelta 1975, jolloin maan nimi oli vielä Zaire.

FIBA:n miesten maailmanrankingissa Kongon demokraattinen tasavalta oli helmikuussa 2019 sijalla 82.

Menestys kansainvälisissä turnauksissa
--------------------------------------

### Afrikan-mestaruuskilpailut

* 1974: *Kuudes*
* 1975: *Neljäs*
* 1980: *Kuudes*
* 1995: *Yhdeksäs*
* 2007: *15:s*
* 2017: *Kuudes*

Lähteet
-------

1. ↑   (englanniksi) Viitattu 13.4.2019.

FIBA African maajoukkueet
Algeria | Angola | Benin | Botswana | Burkina Faso | Burundi | Djibouti | Egypti | Eritrea | Etelä-Afrikka | Etelä-Sudan | Etiopia | Gabon | Gambia | Ghana | Guinea | Guinea-Bissau | Kamerun | Kap Verde | Kenia | Keski-Afrikan tasavalta | Komorit | Kongon demokraattinen tasavalta | Kongon tasavalta | Lesotho | Liberia | Libya | Madagaskar | Malawi | Mali | Mauritania | Mauritius | Marokko | Mosambik | Namibia | Niger | Nigeria | Norsunluurannikko | Päiväntasaajan Guinea | Ruanda | São Tomé ja Príncipe | Senegal | Seychellit | Sierra Leone | Somalia | Sudan | Swazimaa | Tansania | Togo | Tšad | Tunisia | Uganda | Zambia | Zimbabwe
Moskit MAKS-messuilla 1999
**Moskit** (Nato-raportointinimi *SS-N-22 Sunburn*, P-270, 3M80 tai H-41) on Neuvostoliitossa Raduga-suunnittelutoimistossa kehitetty ramjetmoottorinen meritorjuntaohjus.

Ohjus otettiin käyttöön projekti 956 Sovremennyi-luokassa 1985 ja projekti 12421 "Molnija"/Tarantul III -ohjusveneissä. Ohjus on varustettu ramjetmoottorilla ja sen nopeus on yli 2 mach, korkealla suurempi.
Laivasta laukaistavan version laukaisumassa on noin 4 000 kg ja taistelukärki 300 kg. Kantomatkaksi on väitetty 90–120 km, joissa lähteissä korkealla lentoprofiililla jopa 250 km. Koodin 3M80 on väitetty tarkoittavan 3 mach ja vuotta 1980.

Ohjuksesta on esitelty myös lentokoneesta laukaistava versio ASM-MMS/H-4 vuonna 1992 ja Raduga on aloittanut rannikkopuolustuksen ajoneuvoversion kehityksen, joita ei ole ilmeisesti valmistettu. Sukellusveneestä laukaistavaa versiota ei tiedetä olevan.

Ainoa vientimaa on Kiina, joka osti Sovremennyi-luokan aluksia. Lisäksi on raportteja että Iran olisi saanut ohjuksia Ukrainasta.

Lähteet
-------

* Moskit/SS-N-22 Sunburn, Globalsecurity
* Overview of Missiles Exported by Russia, NTI

Neuvostoliiton ja Venäjän mereltä laukaistavat ohjukset Nato-koodein
SS-N-1 Scrubber |
SS-N-2 Styx |
SS-N-3 Shaddock |
SS-N-4 |
SS-N-5 Sark |
SS-N-6 Serb |
SS-N-7 Starbright |
SS-N-8 Sawfly |
SS-N-9 Siren |
SS-N-12 Sandbox |
SS-N-13 |
SS-N-14 Silex |
SS-N-15 Starfish |
SS-N-16 Stallion |
SS-N-17 Snipe |
SS-N-18 Stingray |
SS-N-19 Shipwreck |
SS-N-20 Sturgeon |
SS-N-21 Sampson |
SS-N-22 Sunburn |
SS-N-23 Skiff |
SS-N-25 Switchblade |
SS-N-26 Strobile |
SS-N-27 Sizzler |
SS-30
**Tuomiopiiri** on se maantieteellinen alue, jossa tuomioistuimella on oikeus käyttää tuomiovaltaa. Suomessa käräjäoikeuden tuomiopiiri käsittää yhden tai useamman kunnan alueen. Joissakin tietyissä asioissa voidaan säädöksellä määrätä jonkin käräjäoikeuden tuomiopiiriksi useammankin käräjäoikeuden alue, jolloin tiettyjen asioiden käsittely saadaan keskitetyksi vain joihinkin käräjäoikeuksiin. Hovioikeuden tuomiopiiriin kuuluu usean käräjäoikeuden alue, hallinto-oikeuden tuomiopiiriin yhden tai useamman maakunnan alue ja korkeimman oikeuden tuomiopiirinä on koko Suomi. Aiemmin raastuvanoikeuden tuomiopiirinä oli jonkin kaupungin alue ja kihlakunnanoikeuden alueena käräjäkunta, joka muodostui yhdestä tai useammasta kunnasta tai kunnan osasta.

Siitä missä tuomiopiirissä jokin oikeudenkäyntiasia ratkaistaan on määrätty lainsäädännössä. Riita-asia käsitellään siinä tuomiopiirissä, johon vastaajan kotipaikka kuuluu. Rikosasian käsittelypaikkana on se tuomioistuin, jonka tuomiopiirissä rikos on tehty.

Lähteet
-------

* Factum, Weilin+Göös 2005
* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1965
New ProvidenceNew Providence satelliittikuvassa

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
New ProvidenceBahama |
| Saariryhmä | 
Bahamasaaret |
| Merialue | 
Atlantti |
| Korkein kohta | 
5 m |
| Pinta-ala | 
207 km² |

Väestö| Asukasluku | 
248 948 |
| Suurin kaupunki | 
Nassau |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**New Providence** on väkiluvulla mitattuna Bahamasaarten suurin saari, jolla sijaitsee muun muassa saarivaltion pääkaupunki Nassau.

Historia
--------

Vaikka ensimmäiset eurooppalaiset Bahamasaarilla olivat Bermudalta kotoisin olevia suolankerääjiä, jotka asuttivat Grand Turkin ja Inaguan saaret vuoden 1670 jälkeen, ensimmäinen pysyvä asutus perustettiin Eleutheran saarelle ja tämän jälkeen New Providencen saarelle. New Providencen valintaa satamakaupungin paikaksi puolsivat Karibianmeren suojaisimmat luonnonsatamat.

Sataman ja Floridansalmen läheisyyden vuoksi New Providencesta tuli Espanjan kultalaivoja vaanivien merirosvojen pesäpaikka. Merirosvouden huippukausi oli 1715–1725, jonka jälkeen brittihallinto perusti siirtokunnan ja armeijan tukikohdan läheisen Nassaun kaupunkiin New Providencen edustalle.

Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen useita tuhansia toryjä orjineen muutti New Providenceen ja lähisaarille, toivoen voivansa jatkaa plantaasiviljelyä. Yritys oli tuhoontuomittu saarten ohuen päällyskerroksen ja vähäisten sateiden vuoksi, ja 1800-luvun alussa Bahamasaarista oli tullut lähes asumaton saaristo. Suolankeräys jatkui kuten ennenkin, hylynryöstö oli kenties saariston kannattavin ammatti, mutta New Providence oli saariston ainoa edes jotenkuten menestyvä saari suuren brittiläisen varuskunnan vuoksi. 1800-luvun kuluessa linnoitukset alkoivat kuitenkin rapautua, ja ne hylättiin vuoteen 1850 mennessä. New Providencen taloudelle parasta aikaa oli Yhdysvaltain sisällissota sekä kieltolain vuodet 1900-luvun alkupuoliskolla, jolloin saari toimi salakuljettajien pesäpaikkana.

Vuodesta 1960 lähtien New Providencesta on tullut amerikkalaisten suosima lomakohde lukuisine turistirysineen. Satamaa on syvennetty suurille risteilyaluksille soveltuvaksi. Saarella on myös useita uhkapelikohteita. Kaksi kolmasosaa Bahaman 300 000 asukkaasta asuu New Providencen saarella.*lähde?*

Liikenne
--------

Lynden Pindlingin kansainvälinen lentoasema sijaitsee saarella.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **New Providence** Wikimedia Commonsissa

Bahaman alueet

* Acklins
* Berrysaaret
* Bimini
* Black Point
* Cat Island
* Crooked Island
* Etelä-Abaco
* Etelä-Andros
* Etelä-Eleuthera
* Exuma
* Freeport
* Grand Cay
* Green Turtle Cay
* Harbour Island
* Hope Town
* Itä- Grand Bahama
* Inagua
* Keski-Abaco
* Keski-Andros
* Keski-Eleuthera
* Long Island
* Länsi- Grand Bahama
* Mangrove Cay
* Mayaguana
* Moorensaari
* New Providence
* Pohjois-Abaco
* Pohjois-Andros
* Pohjois-Eleuthera
* Ragged Island
* Rum Cay
* San Salvador
* Spanish Wells