recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Calw** on kaupunki Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa, 18 kilometriä Pforzheimista etelään ja 33 km Stuttgartista länteen. Se sijaitsee Schwarzwaldin pohjoisosassa Nagold-joen laaksossa. Calw on samannimisen piirikunnan keskuskaupunki. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 24 095 asukasta.

Historia
--------

Calw syntyi 1000-luvulla Calwin kreivin linnan ympärille, ja ensimmäinen kirjallinen kaupungista on vuodelta 1075. Keskiajalla Calw oli merkittävä kaupankäynnin keskus, erityisesti vaate- ja nahkakaupan. Vuonna 1345 Calw tuli Württembergin alaisuuteen. 1500-luvulla Württembergin herttuat käyttivät Calwia kesäpaikkanaan. 1700-luvulla alkoi puukaupan myötä uusi talouden kukoistuskausi.

### Uskonnot

Uskonpuhdistus saapui vuonna 1534 Württembergiin, ja siten myös Calwista tuli evankelis-luterilainen kaupunki. 1800-luvulla Calwiin tuli jälleen katolinen kirkko, ja nykyään kaupungissa ovat molemmat uskontokunnat edustettuina.

Talous ja infrastruktuuri
-------------------------

Calwissa on yli 8 000 työpaikkaa, joista 5 200 on palvelusektorilla ja 2 700 tuotantoaloilla.*lähde?* Calw sijaitsee B 295-, B 296- ja B 463 -teiden varrella. Calwissa on myös rautatieasema ja bussilinjoja.

Kulttuuri ja nähtävyydet
------------------------

### Teatteri

Calw - Badischer Hof -kulttuurikeskuksessa järjestetään paljon teatterinäytöksiä. Hirsaun luostarijuhlien aikaan myös Calw-Hirsaun luostarin kellarissa järjestetään esityksiä.

### Museot

Hermann Hesse -museo esittelee historian tunnetuimman calwilaisen, Herman Hessen, elämää.

### Rakennukset

Näkemisen arvoisia ovat kauppatori, Hermann Hessen syntymäkoti ja Nikolainsilta. Hirsaussa voi käydä katsomassa luostarin raunioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Oberbürgermeister Florian Kling Stadt Calw. Viitattu 12.6.2023. (saksaksi)
2. 1 2  Zahlen und Fakten Stadt Calw. Viitattu 12.6.2023. (saksaksi)
3. 1 2  Bevölkerung der Gemeinden Baden-Württembergs am 30. Juni 2022 (PDF) (s. 10) Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 12.6.2023. (saksaksi)
4. ↑  Lage und Anfahrt Stadt Calw. Viitattu 12.6.2023. (saksaksi)
5. ↑  Hermann Hesse in Gerbersau Stadt Calw. Viitattu 12.6.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Calw**.
* Calwin virallinen kotisivu (saksaksi)
**Kabarasso** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 95 kilometriä Sikassosta luoteeseen. Kunnassa on 8 500 ja kylässä 1 300 asukasta (vuonna 2009).

Kabarasson kunta rajoittuu idässä Sikasson piirin Kouoron, etelässä Kourouman ja Kignanin, lännessä Dialakoron sekä pohjoisessa Dogonin ja Koutialan piirin Faguin kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt ja kukkulat. Alueella virtaa Banifingin sivujoki. Seutu kuuluu sudanilais-sahelilaiseen vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat senufoja, bambaroita, miniankoja ja fulbeja. Yleisin kieli on senufo, mutta yhteisenä kielenä käytetään bambaraa. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja animismi.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja myytäväksi kasvatettava puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 28.5.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 28.5.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Karabasso 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 28.5.2018.
**Leo Ensio Seppälä** (22. huhtikuuta 1927 Valkeala – 16. huhtikuuta 2020 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Seppälän vanhemmat olivat kauppias Aarne Seppälä ja Ester Salonen ja puolisot vuodesta 1950 Kaarina Hakala ja vuodesta 1975 Magdalena Brunell. Seppälä kävi keskikoulun Helsingin toisessa suomalaisessa lyseossa 1944 ja valmistui merkonomiksi Lahden kauppaopistosta 1948. Hän suoritti myös useita koti- ja ulkomaisia liikkeenjohdon kursseja. Seppälä oli isänsä omistaman kaupan harjoittelija 1944–1946, Osuusliike Hämeen myyjä Hämeenlinnassa 1948, Osuusliike Sisämaan myymäläntarkastaja Viitasaarella 1948–1952, SOK:n koulutusosaston kouluttaja 1952–1956, harjoittelija Hampurissa 1957, SOK:n Tampereen, Kuopion ja Kotkan konttorinjohtajien assistentti 1958–1960, Porin konttorin johtaja 1961–1967, suunnittelujohtaja Helsingissä 1967–1969 ja Turun konttorin johtaja 1970–1985. Hän oli myös Viitasaaren työväenopiston kirjanpidon opettaja 1949–1952 ja hänellä oli lukuisia osuustoiminnallisen kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Seppälä oli reservin kapteeni (1978). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotilainen, Sofia: Kauppaneuvos Leo Seppälä (1927–2020). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 25.5.2020. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 2.12.2022.
2. ↑  Muistot. Leo Seppälä 1927–2020. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  25.5.2020. Viitattu 2.12.2022.
**Maija Ahtee** (s. 1939) on eläkkeellä oleva suomalainen fyysikko ja professori. 

Ahtee on aloittanut uransa matemaattisten aineiden opettajana, mutta siirtynyt tutkimuksen pariin. Tutkimusuransa Ahtee on aloittanut Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti tohtorin tutkintonsa. Myöhemmin Ahtee on siirtynyt fysiikan didaktiikan tutkimukseen, ja työskennellyt ensin Helsingin yliopiston opettajankoulutuslaitoksen fysiikan ja kemian didaktiikan lehtorina ja sitten vuodesta 1997 Jyväskylän yliopiston matematiikan ja luonnontieteiden didaktiikan professorina. Ylioppilastutkintolautakunnan apujäsenenä eli sensorina hän on työskennellyt yli 30 vuotta. 

Matemaattisten aineiden opettajien liiton toimintaan Ahtee on osallistunut kansainvälisten fysiikkaolympialaisten Suomen joukkueen ja lukion fysiikkakilpailun vetäjänä vuoteen 2000 saakka. Tämän jälkeen Ahtee siirtyi syrjään varsinaisesta joukkueenjohdosta kansainvälisten fysiikkakilpailujen toimeenpanevan komitean sihteeriksi. Vuonna 2007 puolalaisen professori Waldemar Gorzkowskin kuoltua kesken fysiikkaolympialaisten Ahtee nimitettiin kansainvälisten fysiikkakilpailujen toimeenpanevan komitean puheenjohtajaksi vuosiksi 2007–2008. Vuonna 2008 Ahtee siirtyi takaisin sihteerin tehtäviin.

Ahtee on saanut ansioistaan useita palkintoja, joista merkittävimpiä lienevät Suomen Leijonan ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki sekä Matemaattisten aineiden opettajien liiton kultainen ansiomitali.

Lähteet
-------

* Maija Ahtee. Dimensio 5/2007, 15. ISSN 0782–6648.
* Lemmetty, M. (2007) Fysiikkaolympialaiset 2007. Dimensio 5/2007, 20–21. ISSN 0782–6648.

1. ↑  Ahtee, Maija, 1939- *Finto*. Viitattu 12.4.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Leo Saviojan murha** on elokuussa 1962 Haapamäellä tapahtunut selvittämätön henkirikos, jossa surmattiin Keuruulla asunut kansansoittaja Leo Savioja. Tapaus on edelleen selvittämättä.

Savilekun nimellä tunnettu Leo Savioja opiskeli nuoruudessaan Helsingin Konservatoriossa, minkä jälkeen alkoholi ja boheemi elämäntapa saivat yliotteen hänen elämässään.*lähde?* Saviojalla oli pieni maatila Keuruun Suojärvellä, mutta hän vietti pääasiassa aikansa muualla ja hankki elantonsa soittamalla viuluaan junissa sekä Keuruun ja Haapamäen asemilla, kahviloissa ja kapakoissa.

Savioja nähtiin viimeksi elossa torstaina 9. elokuuta 1962 Haapamäen asemalla, jossa eräs asemamies näki hänen kulkevan viuluineen ratapihan läpi noin kello 3.30 aamuyöllä. Saviojan ruumis löytyi lauantaiaamuna 11. elokuuta Haapamäen terveystalon viereisestä metsiköstä, Keuruulle johtavan maantien varressa. Häneen kaulaansa oli isketty puukko, ja hänellä oli katkenneita kylkiluita ja ruhjeita. Saviojan tavarat olivat hajallaan ruumiin läheisyydessä. Savioja oli kuitenkin ollut jo kuollut tai kuolemaisillaan puukoniskun tapahtuessa, joten se ei ollut hänen kuolemaansa aiheuttanut. Hänen epäiltiinkin joutuneen joko yliajon uhriksi tai sitten kuolleen ryyppyporukassa syntyneen riidan seurauksena pahoinpitelyyn. Saviojan veren alkoholipitoisuus oli löydettäessä yli 2 promillea.

Yliajoepäilyihin liittyen tehtiin yksi väärä ilmiantokin eräästä taksinkuljettajasta. Vielä vuonna 2000 poliisi kuuli erästä lähiseudulla asunutta miestä jälleen yliajoepäilyihin liittyen, mutta asiaan ei tällöinkään tullut selvyyttä.

Kirjallisuutta
--------------

* Luukola Varpu: *Kansansoittaja Leo Saviojan elämänhistoria ja musiikillinen kehitys. Leo Savioja isänsä puoleisen suvun musiikillisen toiminnan jatkajana ja päättäjänä*, pro gradu-tutkielma. Tampereen yliopisto, Musiikkitieteen laitos 1991
* Luukola Varpu (toim.): *Leo Savioja - soittajan elämänkaari : Keuruulaisen kansansoittaja Leo Saviojan elämästä ja muusikkoudesta kertova julkaisu. Sisältää myös nuotteja*. Suomen Kansanmusiikkiliitto 1999

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Miten vaikeni kansansoittajan viulu Keuruulla?  15.2.2015. Keskisuomalainen.fi.  Arkistoitu 13.7.2015. Viitattu 13.7.2015.
Leo Henryk Sternbach 1991.
**Leo Sternbach** (1908 Opatija – 2005 Chapel Hill, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli Itävalta-Unkarissa (nykyisen Kroatian alueella) syntynyt kemisti, jonka tunnetuin saavutus on bentsodiatsepiinilääkkeen eli bentsojen kehittäminen.

Sternbachin isä oli Opatijaan 1900-luvun alussa muuttanut puolanjuutalainen apteekkari. Hän tutustui tulevaan puolisoonsa Opatijassa. Perheeseen syntyi kaksi poikaa, Leo ja Gyula. Perhe muutti 1926 Etelä-Puolaan Sleesiaan.

Leo Sternbach opiskeli Puolassa, mutta muutti myöhemmin Wieniin ja sitten Zürichiin Roche-lääkeyrityksen palvelukseen. Toisen maailmansodan syttymisen jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin. Hänen asuessaan New Jerseyssä Rochen johto pyysi kemistejään kehittämään lääkkeen, josta saataisiin enemmän tuloja kuin Miltown- tai Thorazine-lääkkeistä. Sternbach kehittikin lääkkeen, joka ylitti kaikki odotukset. Lääke, ensimmäinen bentsodiatsepiini klordiatsepoksidi eli klopoksidi, nimettiin Libriumiksi. Myöhemmin hän kehitti muun muassa klonatsepaamin (Rivatril), flunitratsepaamin (Rohypnol) ja diatsepaamin, joka nimettiin Valiumiksi. Valium oli edeltäjäänsä tehokkaampi, mutta se myös maistui paremmalta*selvennä*. Valiumin myyntiluvut rikkoivat lääkemyynnin ennätyksiä ja pitävät niitä edelleen hallussaan. Jopa joka seitsemäs – naisista joka viides – yhdysvaltalainen käytti vuosien 1968 ja 1981 välillä bentsodiatsepiineja. Suomessa lääkettä myydään Orionin markkinoimana nimellä Diapam.

Lähteet
-------

* Richard Balon, Vladan Starcevic et al. The rise and fall and rise of benzodiazepines: a return of the stigmatized and repressed. Brazilian Journal of Psychiatry. 2020 May-Jun; 42(3): 243–244.

### Viitteet

1. ↑  Jeremy Pearce, Leo Sternbach, 97, Valium Creator, Dies, New York Times 1.10.2005, viitattu 11.8.2022 (englanniksi)
2. 1 2 3  Petteri Pietikäinen: *Hulluuden historia*, s. 289–299. Gaudeamus, 2013.
3. ↑  Sanja Simper: Dr. Leo Henryk Sternbach's Childhood in Opatija.  *Acta Medico-Historica Adriatica*, kesäkuu 2007, 5. vsk, nro 1, s. 91–104.  Croatian Scientific Society for the History of Health Culture & Faculty of Medicine of the University of Rijeka. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 11.8.2022.  (englanniksi)
4. ↑  Balon 2020


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC

 |

 |
**Kosju** (komiksi ja venäjäksi Ко́сью) on Petšoran vesistöön kuuluvan Usan sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 259 kilometriä, valuma-alueen laajuus 14 800 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 120 kuutiometriä sekunnissa.

Kosju saa alkunsa Uralilta ja virtaa soistuneella alangolla kohti pohjoista. Sen nimi perustuu komin sanoihin *koś* ’koski’ ja *ju* ’joki’. Tärkein sivujoki on Kožim. Joen varrella sijaitsee muun muassa Kosjun taajama.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 791. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 13*, s. 282. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1973.
3. ↑  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
**Ensimmäinen piiri** (В круге первом, *V kruge pervom* t. *V pervom krugu*) on Aleksandr Solženitsynin romaani vuodelta 1968. Se käsittelee neuvostoyhteiskuntaa Solženitsynille tyypillisesti vankien näkökulmasta. Kirjan konteksti poikkeaa esimerkiksi *Vankileirien saaristosta* siinä, että kuvauksessa keskitytään Gulagin valoisimpiin kuuluvaan paikkaan, akustiikkatutkimusta tekevään Marfinon laboratorioon Moskovan liepeillä. Teos ei ole *Vankileirien saariston* tavoin dokumentaristinen, vaan pääosassa ovat vankien ihmissuhteet poikkeuksellisessa ympäristössä.

Saadakseen kirjan julkaistuksi Neuvostoliitossa Solženitsyn lyhensi ja vesitti sitä. Kun sitä ei kuitenkaan julkaistu, hän luovutti sen länteen, ja se ilmestyi 1968 nimellä *First Circle*. Alkuperäinen lyhentämätön versio ilmestyi venäjäksi Ranskassa 1978. Englanniksi se ilmestyi lyhentämättömänä 2009. Teoksen on kääntänyt Harry T. Willetts. Lyhentämättömässä on 98 lukua, karsitussa 87. Lyhennetyssä ei ole muun muassa tärkeää lukua, jossa matemaatikko Neržin ja kielitieteilijä Rubin väittelevät sosialismin arvosta ja atomipommiin liittyvistä moraalikysymyksistä.

Suomeksi kirjan karsitun version on kustantanut Tammi, ja se ilmestyi Keltaisessa kirjastossa vuonna 1970.

Kirjasta on tehty tanskalais-saksalais-ruotsalainen elokuva vuodelta 1972 ja kanadalais-ranskalainen televisiosarja vuodelta 1992. Vuonna 2006 valmistui Gleb Panfilovin ohjaama venäläinen kymmenosainen televisiosarja, jossa kertojaäänenä on Solženitsyn itse. Yle Teema esitti sen alkukesästä 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Fennicassa alkuteoksen nimi on merkitty *V pervom krugu*.
2. 1 2  Marjo Vilkko, Ensimmäisen piirin alkuversio on merkkiteos, Helsingin Sanomat, 20.7.2010, sivu B 3
3. ↑  *Den Förste kreds* Elonetissä.
4. ↑  *The First Circle* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
5. ↑  Ensimmäinen piiri *vintti.yle.fi*.  7.6.2010. Viitattu 21.2.2023.
**Bijsk** (ven. Бийск) on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Bijajoen rannalla 163 kilometriä Barnaulista kaakkoon. Kaupunki on Bijskin piirin keskus. Siellä sijaitsee Barnaulin ja Novosibirskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 206 327 henkeä (2012)

1700-luvun alussa venäläiset rakensivat paikalle Bijskin linnoituksen. Vuonna 1782 siitä tuli kaupunki. 1800-luvulla siitä kehittyi huomattava kaupankäynnin keskus. Vuonna 1915 kaupunki yhdistettiin Siperian rautatiehen. Toisen maailmansodan aikana kaupunkiin siirrettiin useita teollisuuslaitoksia ja siellä toimi lukuisia sotasairaaloita.

Nykyään Bijsk on huomattava teollisuuskeskus, tiedekaupunki (naukograd) ja asukasluvultaan Altain aluepiirin toiseksi suurin kaupunki. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen pitkälti sotateollisuuteen perustunut talous on taantunut. Kaupungissa toimii Bijskin pedagoginen yliopisto, Altain teknisen yliopiston osasto, vuonna 1920 perustettu kotiseutumuseo sekä teatteri.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 46. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Population of capital cities and cities of 100 000 or more inhabitants United Nations Statistics Division. Viitattu 5.2.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bijsk**.
* Bijskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kosiankuuransaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
SysmäPäijät-HämeSuomi |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
85 m  |
| Pinta-ala | 
5,2 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kosiankuuransaari**  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saari on 470 metriä pitkä, 230 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,2 hehtaaria. Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon pohjoispuolella mantereen edustalla. Se kuuluu Paatsalon lähialueen saariryhmään, joista Lehtisaaret ja Riuttasaari sijaitsevat lähinnä sitä. Virmailanselän aallokolla on saaren esteetön vaikutus. Saari suojaa itse sen takana olevia pieniä luotoja ja Lehtisaaria. Kuuransaari on matala ja sen ainoa kohouma sijaitsee saaren keskellä. Mäki kohoaa noin seitsemän metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on autio

Luontoarvoja
------------

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä Paatsalon ja mantereen läheisyydessä olevien saarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kosiankuuransaari, Sysmä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.9.2019.
2. ↑  Kosiankuuransaari, Sysmä (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.9.2019.
3. 1 2  Kosiankuuransaari, Sysmä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.9.2019.
4. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019
5. Paikkatieto: Kosiankuuransaari, paikkatietoalusta.fi, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**Asunta** (lyh. Asn) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Keuruulla Haapamäki–Jyväskylä-radalla 26 kilometriä Haapamäeltä itään.

Asunnan asema-alueen hyvin säilyneeseen ja yhtenäiseen rakennuskokonaisuuteen kuuluu pysäkkirakennus, tavaramakasiini, vahtitupa, talousrakennuksia, kellari ja sauna. Alueella on myös komeaa puustoa. Radan eteläpuolella on Asunnanjärvi ja siellä on pumppuaseman hoitajan asunto, joka on kesäasuntona. Kauempana asemasta on vesitorni. Aseman läheinen rautatiesilta on vuodelta 1924. Alue on kuulunut suojelusopimuksella säilytettäviin asemiin vuodesta 1998 ja se on nykyisin luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Vuonna 2008 tehdyssä selvityksessä todettiin, että rakennuksia on äskettäin kunnostettu ja ne ovat hyvässä kunnossa. Asema on poistunut asemakäytöstä ja on nykyisin asuinkäytössä.

Historia
--------

Asunta avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1897. Vuosina 1895–1897 rakennettu asemarakennus tehtiin Bruno Granholmin suunnitteleman pysäkin tyyppipiirustuksen mukaan. Rakennusta laajennettiin vuonna 1900. Asunnan ratapihaa laajennettiin rataosan uudelleenrakentamisen yhteydessä 1920-luvulla. Vuonna 1924 Asuntaan rakennettiin pumppuhuone sekä uusi vesitorni ja vanha vesitorni purettiin. Asunta alennettiin laiturivaihteeksi 1976 ja muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1987. Henkilöliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1983 ja liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 2. kesäkuuta 1984. Asunnan asemarakennus myytiin Keuruun kaupungille 1998. Muut rakennukset siirtyivät Senaatti-kiinteistöjen omistukseen vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Asunnan liikennepaikka *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto. Viitattu 1.8.2020.
2. ↑   [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Iltanen, Jussi: *Radan varrella*, s. 206. Karttakeskus, 2009. ISBN 978-951-593-214-3.
4. ↑   [vanhentunut linkki]
5. ↑  *Suomen rautatieasemat vuosina 1857–1920*, s. 73. Museovirasto, 1982. ISBN 951-9074-68-6.
6. ↑  Asunta *vaunut.org*. Viitattu 1.8.2020.
Helena Makowska vuonna 1916.
**Helena Makowska** (myös *Elena*, syntyjään *Woyniewicz*; 2. maaliskuuta 1893 Kryvyi Rih – 22. elokuuta 1964 Rooma) oli puolalaissyntyinen Italiassa ja Saksassa työskennellyt oopperalaulaja ja elokuvanäyttelijä.

Puolalaisen insinöörin perheeseen syntynyt Makowska opiskeli laulamista Milanossa. Hänen elokuvauransa alkoi Ambrosio Filmllä Torinossa vuonna 1915. Makowskan tärkeimpiä elokuvia olivat Eleuterio Rodolfin *Amleto* (1917), Augusto Geninan *Addio giovinezza!* (1918) ja Gian Paolo Rosminon *La dame in gris* (1919). Italian elokuvateollisuuden lamaannuttua Makowska työskenteli näyttelijänä ja oopperalaulajana Berliinissä ja Varsovassa. Toisen maailmansodan aikana hän vietti neljä vuotta keskitysleirissä. Viimeiset vuotensa Makowska asui Italiassa esiintyen jälleen muutamissa elokuvissa.

Elokuvia
--------

* *Fauni*, 1917
* *Caino*, 1918

Lähteet
-------

1. ↑  Dalle Vacche, Angela: *Diva: Defiance and Passion in Early Italian Cinema*, s. 262–263. Austin: University of Texas Press, 2008. ISBN 978-0-292-71661-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Helena Makowska Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko maittain |
|  |
| Afrikka
* Egypti
 |
| Aasiassa
* Intia
 |
| Etelä-Amerikka
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Uruguay
 |
| Eurooppa
* Alankomaat
* Albania
* Armenia
* Belgia
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Malta
* Pohjoismaat
	+ Islanti
	+ Norja
	+ Ruotsi
	+ Suomi
	+ Tanska
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Sveitsi
* Tšekki
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
 |
| Lähi-Itä
* Iran
* Israel
* Jordania
* Kypros
* Libanon
* Syyria
* Turkki
 |
| Pohjois-Amerikka
* Kanada
* Yhdysvallat
 |
| Oseania
* Australia
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Slovakiassa**. Serbian suurin kirkkokunta on roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 55,8 prosenttia väestöstä. Muita kristillisiä kirkkokuntia ovat Augsburgin tunnustusta noudattavat evankeliset (5,3 prosenttia väestöstä), kreikkalaiskatolinen kirkko (4 prosenttia) sekä reformoidut kristityt (1,6 prosenttia väestöstä).

Historia
--------

Slovakian slaavilaisasutus asettui alueelle 500-luvulle. Tuolloin perustettiin Määrin kuningaskunta, josta myöhemmin tuli osa Unkaria ja Itävalta-Unkarin valtakuntaa. Ortodoksiset lähetyssaarnaajat Kyrillos ja Methodios olivat ensimmäiset, jotka evankelioivat slovakialaisia.

Vuosisatojen mittaan katolinen kirkko vahvisti asemaansa Slovakiassa ja siitä tuli enemmistökirkko. Suurimpia protestanttisia kirkkokuntia ovat luterilaiset ja reformoidut. Reformoitu kirkko on suosittu erityisesti unkarilaisen väestö keskuudessa.

Kirkkojenväliset järjestöt
--------------------------

Slovakian kirkkojen ekumeeninen neuvosto edustaa laajasti protestantteja ja ortodokseja. Katolinen kirkko kuuluu ekumeeniseen neuvostoon tarkkailijajäsenenä. Helluntailaiset ja evankeliset kirkot ovat järjestäytyneet Evankeliseen allianssiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Countries: Slovakia *Central Intelligence Agency: World Factbook*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Maat: Slovakia *World Council of Churches*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
Markku Häkkinen vuonna 2006.
**Markku Anton Häkkinen** (14. tammikuuta 1946 – 5. joulukuuta 2015) oli suomalainen itseoppinut kasvitieteilijä, jota pidettiin yhtenä banaanien taksonomian johtavista asiantuntijoista maailmassa. Hän kartoitti luonnossa kasvavia banaanilajeja, ja 70 tunnetusta luonnonbanaanilajista 42 on Häkkisen löytämiä, nimeämiä ja tieteellisesti kuvaamia. Häkkisen tutkimuksia on julkaistu kansainvälisissä tiedelehdissä yli 80 artikkelia. Vierailevana tutkijana hän toimi Helsingin yliopistossa sekä Kiinan tiedeakatemiassa. Vuonna 2009 Häkkinen kutsuttiin Linnean Society -tutkimusseuran jäseneksi ja hänelle myönnettiin seuran H. H. Bloomer -mitali. Vuonna 2015 Suomen Kulttuurirahasto myönsi Häkkiselle 30 000 euron palkinnon merkittävästä kulttuurityöstä.

Häkkinen oli taustaltaan merikapteeni, ja hän kiinnostui ensimmäisinä merikapteenivuosinaan trooppisista ja subtrooppisista kasveista. Jäätyään eläkkeelle hän alkoi päätoimiseksi kasvitieteen tutkijaksi, mutta ilman palkkaa.

> »Jo 1980-luvun lopulla näin Thaimaassa banaanilajeja, joita en pystynyt tunnistamaan. Huomasin, että luonnonbanaanisuvun neljästä sektiosta kahta on tutkittu hyvin vähän. Löysin mustan aukon, jota ryhdyin täyttämään kymmenen vuotta myöhemmin. Sitä ennen opiskelin kaakao- ja sitruskasvien sukuja.» 
> 
> 

Vuoteen 2011 mennessä Häkkinen oli tehnyt 14 tutkimusmatkaa Borneoon, Bruneihin, Indonesiaan, Kiinaan, Malesiaan, Thaimaahan ja Vietnamiin. Häkkinen käytti tieteelle tuntemattomien lajien tunnistamisessa morfologiaa, muotoon perustuvaa menetelmää. Hän otti kasvista näytteitä kuten siemeniä ja juurakonpaloja, kirjasi noin 200 strategista tietoa ja valokuvasi lajin.

Häkkisen kunniaksi on nimetty banaanilajit *Musa haekkinenii* ja *Musa velutina* subsp. *markkuana*.

Lähteet
-------

1. ↑  Botanicum 2/2016 s. 4 (pdf)
2. ↑  The Linnean Society of London announces the medals and awards for 2009 *linnean.org*.  22.5.2009. Lontoo:  The Linnean Society of London. Viitattu 11.12.2011. (englanniksi)
3. ↑  Kasvitaudit tekevät pian lopun banaanista *ts.fi*.  11.12.2011. TS-Yhtymä Oy. Viitattu 11.12.2011. [vanhentunut linkki]
4. 1 2 3 4  Hämäläinen, Mariitta: Banaani on pelastettava Suomen Kulttuurirahasto.  Arkistoitu 27.4.2015. Viitattu 11.12.2011.
5. ↑  Vuosijuhla 2015: Apurahoja ennätysmäärä Suomen Kulttuurirahasto. Viitattu 4.3.2017.
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Editorial Secretary, Dr John Edmondson: The President presented the 2009 H H Bloomer Award to Mr Markku Hakkinen (pdf) (s. 62–63 ISSN 0950-1096) *The Linnean*.  lokakuu 2009. Lontoo:  The Linnean Society of London.  Arkistoitu 19.10.2011. Viitattu 11.12.2011. (englanniksi)
* Markku Häkkinen Helsingin Sanomien arkistossa (vaati kirjautumisen) *hs.fi*. Helsingin Sanomat. Viitattu 11.12.2011.
* Luettelo Häkkisen julkaisuista *Wikispecies, species.wikimedia.org*. The Wikimedia Foundation, Inc. Viitattu 18.12.2013. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* International Plant Names Index

 |

 |
**Helena Luoma** (o.s. **Ingelius**; 20. joulukuuta 1853 Turku – 10. tammikuuta 1924 Sippola) oli suomalainen kuurojen opettaja ja kuurojen koulun perustaja.

Luoman vanhemmat olivat lääninrovasti Oskar Ferdinand Ingelius ja Helena Josefina Bäckman. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1891 kuuromykkäinkoulun johtaja Ernesti Luoma. Heillä oli yksi tytär. Hän kävi Turussa Heurlinin koulun 1871 ja Läroanstalt för fruntimmer 1873–1875 ja Taideyhdistyksen Turun piirustuskoulun 1870–1871. Vuonna 1884 hän oli tutustumassa Ruotsissa ja Tanskassa kuurojenkouluihin, kuten Manillan kouluun.

Luoma opetti Heurlinin koulussa tuntiopettajana ja valmistavassa koulussa parina lukukautena 1871. Hän perusti 1881 Huittisiin yksityisen kuurojen koulun nimellä Hefata ja johti sitä vuoteen 1891. Sen jälkeen hän toimi 1891–1894 Hauholla opettajana, kunnes siirtyi miehensä kanssa juuri perustettuun Jyväskylän kuuromykkäin kouluun ajaksi 1894–1910. Hän edisti naiskäsiteollisuutta eri paikkakunnilla ja sai palkintoja ja tunnustuksia useissa käsiteollisuusnäyttelyissä.

Helena Luoma kuoli Sippolassa tyttärensä luona ollessaan siellä joulunvietossa.

Julkaisut
---------

* Hymn att avsjungas vid öppnandet av sjätte nordiska mötet för abnormsaken 24/7 1912. Helsingfors: kustantaja tuntematon, 1912.
* Dövstumskolan i Jakobstad 1863-1913. Jakobstad: Dövstumskolan i Jakobstad, 1913

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Aikalaiskirja 1920 s. 289. Helsinki: Otava 1920.
2. 1 2 3  Kuurojen lehti nro 1 Tammikuu 1924 s. 2. Viitattu 20.4.2019
3. ↑  Alamainen kertomus Suomen aistivialliskoulujen toiminnasta. Lukuvuosina 1892–1895. Doria. Viitattu 20.4.2019
**Julianna Grace LeBlanc** (s. 5. joulukuuta 2004) on yhdysvaltalainen tubettaja, näyttelijä, laulaja ja entinen telinevoimistelija Marylandin osavaltiosta. Hänellä on YouTubessa omalla kanavallaan *Jules LeBlanc*, (aiemmin *acroanna*) yli 4 miljoonaa tilaajaa ja videoillaan yhteensä yli 300 miljoonaa näyttökertaa. Lisäksi hänen perheen yhteisellä Bratayley kanavalla on noin 7,2 miljoonaa tilaajaa ja videoilla yhteensä yli 4 miljardia näyttökertaa. Jules on kuulunut ennen myös tunnettuun YouTube-kanavaan SevenAwesomeKids.

Yksityiselämä
-------------

Julesilla on kaksi vuotta vanhempi veli Caleb ja neljä vuotta nuorempi sisko Hayley. Hänen veljensä Caleb kuoli yllättäen sydänsairauteen 13-vuotiaana 1. lokakuuta 2015.

Jules harrasti telinevoimistelua vuosina 2007-2017 ja päätyi USAG:in tasolle 9. Hän lopetti voimistelun jotta pystyisi panostamaan enemmän laulamiseen ja näyttelemiseen. Jules on harrastanut lisäksi kitaran soittoa ja baseballia, mutta lopetti ne ajanpuutteen takia. Julesilla oli myös oma hevonen Marylandissa.*lähde?*

Vuonna 2018 Jules ja hänen perheensä muuttivat Los Angelesiin ja pian sen jälkeen vuoden 2019 lopussa he päättivät lopettaa Bratayley kanavalle videoiden tekemisen. Jules on panostanut sen jälkeen näyttelemiseen mm. Brat kanavalla sekä Nickelodeonin Side Hustle-televisiosarjassa.

Musiikkiura
-----------

Vuonna 2017 Jules sai levytyssopimuksen ja nauhoitti ensimmäisen musiikkivideonsa "Little Do You Know" kevätkesällä 2017 Hayden Summerallin kanssa. Musiikkivideolla on yli 65 miljoonaa näyttökertaa. Saman vuoden kesällä hän myös nauhoitti toisen musiikkiversion Maddien ja Taen kappaleesta "Fly". Syksyllä 2017 hän kirjoitti ensimmäisen itse kirjoittaman kappaleen "Ordinary Girl", jolla on yli 38 miljoonaa näyttökertaa. Keväällä 2018 hän julkaisi uuden kappaleen "Picture This", jolla on yli 22 miljoonaa katselukertaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Annie LeBlanc *Famous Birthdays*. Viitattu 17.1.2018.  (englanniksi)
2. ↑  Hiiri, Miia: YouTube-tähti kuoli yllättäen vain 13-vuotiaana *Iltasanomat*.  5.10.2015. Viitattu 7.11.2017.
3. ↑  Hannah Jane Parkinson: Caleb Bratayley's death is not a mystery – online sleuths should stand down *The Guardian*.  9.10.2015. Viitattu 7.11.2017. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Annie LeBlancin YouTube-kanava
* Bratayleyn perheen YouTube-kanava
* Krischer, Hayley: With Hair Bows and Chores, YouTube Youth Take On Mean Girls *The New York Times*.  30.3.2017.  (englanniksi)
* Alli Hoff Kosik: Annie LeBlanc’s New YouTube Red Series Is the Inspiration We Wished for As Teens *Brit + co*.  13.9.2017.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kristján Lúðvík Möller** (s. 26. kesäkuuta 1953) on islantilainen sosiaalidemokraattisen liiton poliitikko, joka toimi vuosina 2007–2010 Islannin liikenne- ja paikallishallintoministerinä.

Kristján syntyi Siglufjörðurissä. Hän opiskeli Siglufjörðurin ammattikoulussa ja valmistui vuonna 1976 opettajaksi Islannin opettajakorkeakoulusta. Vuosina 1976–1978 hän toimi liikunnanopettajana Bolungarvíkissä. Vuosina 1986–1998 hän istui Siglufjörðurin kunnanvaltuustossa ja toimi vuosina 1986–1987, 1990–1994 ja 1994–1998 kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hänet valittiin Alltingiin vuonna 1999. Vuonna 2007 hänet nimitettiin liikenneministeriksi; vuonna 2009 nimikkeeksi tuli liikenne- ja paikallishallintoministeri, jossa virassa hän toimi vuoteen 2010 asti. Vuosina 2010–2013 hän oli Alltingin 3. varapuhemies ja vuosina 2013–2016 1. varapuhemies. Hän toimi teollisuusvaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2010–2011 ja talousvaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2011–2013.

Kristján on naimisissa Oddný Hervör Jóhannsdóttirin kanssa. Heillä on kolme aikuista poikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kristján L. Möller *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Munktellin lapsuudenkoti Grycksbon kartano.
**Helena Mathilda Munktell** (24. marraskuuta 1852 – 10. syyskuuta 1919) oli ruotsalainen säveltäjä ja pianisti, joka ei kuitenkaan koskaan toiminut ammattimuusikkona. Hän asui vuodesta 1885 vuoteen 1910 Pariisissa, jossa hänen sävellyksensä saivat hyviä arvioita Société Nationale de Musiquen tilaisuuksissa.

Munktell syntyi Taalainmaalla vauraaseen yläluokkaiseen perheeseen ja oli Grycksbon ruukinpatruuna Henry Munktellin yhdeksästä lapsesta nuorin. Hänen äitinsä Augusta asui perheestä erillään Tukholmassa, jonne lapsetkin muuttivat heidän isänsä kuoltua.

Munktell opiskeli Tukholman konservatoriossa Conrad Nordqvistin, Johan Lindegrenin, Ludwig Normanin ja Joseph Denten johdolla. Vuonna 1870 hän lähti äitinsä kanssa seitsemäksi vuodeksi Wieniin, jossa jatkoi opintojaan Julius Epsteinin johdolla. Hän opiskeli sekä pianonsoittoa että laulua, ja lähti vielä lisäopintoihin Pariisiin, jossa opiskeli sävellystä Benjamin Godardin ja Vincent d'Indyn johdolla ja jäi lopulta asumaan noin 30 vuodeksi.

Munktellin sävellyksiä esitettiin ensi kerran Ruotsissa 1885. Monista niistä tuli sittemmin varsin suosittuja, ja koominen ooppera *I Firenze* pysyi Ruotsin kuninkaallisen oopperan ohjelmistossa peräti kolme näytäntökautta.

Munktell kutsuttiin Ruotsin musiikkiakatemian jäseneksi 1915. Silmäsairaudesta kärsinyt säveltäjä kuoli 57-vuotiaana 1919.

Teoksia
-------

* *I Firenze*, yksinäytöksinen koominen ooppera, libretto Daniel Fallström
* Sarja suurelle orkesterille (1895)
* *Bränningar*, sinfoninen runo op 19 (1898)
* *Dalasvit* op 22 (1910)
* *Valborgsmässoeld*, sinfoninen runo op 24 (1910-luku)

### Lauluja

* *Fjärran på enslig stig*, teksti Daniel Fallström
* *Isjungfrun*, teksti Emma Sparre
* *Majnattsröster*, teksti Erik Axel Karlfeldt
* *Serenad*, teksti Daniel Fallström
* *Sov, sov*, oma teksti
* *Trollmakt*, teksti Emma Sparre

### Kuoroteoksia

* *Gammal kaffe- o namnsdagsvisa*
* *Kantat till Kvinnokongressen' 1897, teksti H. Widmark*
* *Sång till skogen*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pirkko Moisala ja Riitta Valkeila: *Musiikin toinen sukupuoli, Naissäveltäjiä keskiajalta nykyaikaan*, s. 193. Helsinki: Kirjayhtymä, 1994. ISBN 951-26-3937-8.
2. 1 2  Julie Anne Sadie & Rhian Samuel: The Norton/Grove dictionary of women composers, 1994. Viitattu 16.3.2014.
3. 1 2  Stanley Sadie: The new Grove dictionary of music and musicians: Volume 17, 2001.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Tähdet** 

 

Nimeäminen · Luokittelu  
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi  

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta  

Luettelot tähdistä

Synty ja kehitys 

Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja  
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara  
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu  
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova  
Supernova · Hypernova

Luminositeettiluokitus 

Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)  
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)  
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)  
Hyperjättiläinen

Spektriluokitus 

O · B · A · F · G · K · M  
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti

Jäänteet 

Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta  
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko

Nukleosynteesi 

Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus  
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova

Yleiset ominaisuudet 

Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti

Aiheeseen liittyvää 

Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta  
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö  
Auringon ominaisuudet

 n • k • m 

**M-tyypin tähti** on spektriluokkaan M kuuluva tähti. Niitä on kolmea päätyyppiä: pääsarjaan kuuluvat punaiset kääpiötähdet, punaiset jättiläiset ja punaiset ylijättiläiset.

Punaiset kääpiöt
----------------

Punaiset kääpiöt ovat pieniä, viileitä ja himmeitä pääsarjan tähtiä. Ne ovat hyvin yleisiä: suurin osa tähdistä on punaisia kääpiöitä. Ne ovat pitkäikäisiä ja monet niistä eivät koskaan kehity jättiläisiksi, vaan hiipuvat kymmenien tai satojen miljardien vuosien kuluttua valkoisiksi kääpiöiksi.

Punaiset jättiläiset ja ylijättiläiset
--------------------------------------

Punaiset jättiläiset ja ylijättiläiset ovat kookkaampien ja valovoimaisten pääsarjan tähtien kehitysvaiheita. Tähdet, joiden massa on 0,3 M☉ - n. 8 M☉ paisuvat punaisiksi jättiläisiksi kulutettuaan fuusioreaktioissa loppuun ytimessään olleen vedyn. Näistä raskaammat pystyvät polttamaan myös heliumia, mutta ennemmin tai myöhemmin niiden fuusioreaktiot vääjäämättä lakkaavat ja tähden ydin luhistuu valkoiseksi kääpiöksi samalla kun tähden ulommat kerrokset puhaltuvat avaruuteen planetaarisena sumuna. Tätä suuremmat pääsarjan tähdet (8 M☉ - n.40-50 M☉) kehittyvät punaisiksi ylijättiläisiksi, ja päättävät päivänsä supernova-räjähdyksessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Milan M. Ćirković: *The Astrobiological Landscape*, s. 60. Cambridge University Press, 2012. ISBN 9780521197755. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.1.2021). (englanniksi)
2. ↑  Adams, Fred C.; Laughlin, Gregory; Graves, Genevieve J. M.: Red Dwarfs and the End of Main Sequence.  *Revista Mexicana de Astronomía y Astrofísica.*, 2004, 22. vsk, s. 46–49. Bibcode:2004RMxAC..22...46A.   (englanniksi)
3. ↑  Frommert, Hartmut & Kronberg, Christine: Planetary Nebulae *SEDS*.  27.10.2005. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)
4. ↑  Gerry Gilmore: The Short Spectacular Life of a Superstar.  *Science*, 2004, 304. vsk, nro 5697, s. 1915-1916. PubMed:15218132. doi:10.1126/science.1100370.   (englanniksi)
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko maittain |
|  |
| Afrikka
* Egypti
 |
| Aasiassa
* Intia
 |
| Etelä-Amerikka
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Uruguay
 |
| Eurooppa
* Alankomaat
* Albania
* Armenia
* Belgia
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Malta
* Pohjoismaat
	+ Islanti
	+ Norja
	+ Ruotsi
	+ Suomi
	+ Tanska
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Sveitsi
* Tšekki
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
 |
| Lähi-Itä
* Iran
* Israel
* Jordania
* Kypros
* Libanon
* Syyria
* Turkki
 |
| Pohjois-Amerikka
* Kanada
* Yhdysvallat
 |
| Oseania
* Australia
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa**. Yhdistyneen kuningaskunnan asukkaista 59,5 prosenttia kuuluu kristillisiin kirkkokuntiin. Merkittäviä brittiläisiä kirkkokuntia ovat anglikaaninen kirkko, roomalaiskatolinen kirkko, presbyteerinen kirkko sekä metodistikirkko.

Historia
--------

Britteinsaaret tulivat kristilliseen uskoon jo toisen vuosisadan aikana. Uskonpuhdistuksesta lähtien anglikaanit ovat muodostuneet vakiintuneen kirkon Englannissa ja presbyteerit kansalliskirkon Skotlannissa. Näiden kirkkojen lisäksi briteissä toimii monia vapaakirkkoja, kuten metodistit, reformoidut ja baptistit. 1900-luvulla briteissä on syntynyt monia helluntailaisia, karismaattisia ja evankelikaalisia kirkkoja ja yhteisöjä.

Maahanmuuton myötä itsenäiset afrikkalais- ja karibialaiskirkot ovat eloisia ja vahvoja. Ortodoksisista kirkoista ekumeeninen patriarkaatti on suurin. Britanniassa toimii myös suuria venäläisiä, bulgarialaisia, armenialaisia ja muita ortodoksisia kirkkoja.

Kirkkojenväliset järjestöt
--------------------------

Englannissa, Skotlannissa, Walesissa ja Irlannissa on omat kansalliset kirkkoneuvostonsa. Tämän lisäksi kunigaskunnassa toimii Britannian ja Irlannin kattava kirkkoneuvosto. Vapaakirkot toimiva briteissä omissa järjestöissään. Vuonna 1846 Lontoossa perustettiin Evankelinen allianssi, joka on yhteydessä nykyisin Maailman evankeliseen allianssiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Countries: United Kingdom *Central Intelligence Agency: World Factbook*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Maat: Yhdistynyt kuningaskunta *World Council of Churches*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
**M-Magazine** ("*M-Lehti*") oli Kosovossa vuosina 2005–2008 kerran viikossa ilmestynyt albanian-, englannin- ja serbiankielinen sanomalehti. Se perustettiin kesäkuussa 2005. M-Magazine oli suunnattu Mitrovican ja sen lähiseudun asukkaille, keskittyi kansalaisyhteiskuntaa koskeviin asioihin ja kannatti monikulttuurista yhteistyötä.

Paperilehti lakkautettiin maaliskuussa 2008 heti, kun Kosovo oli antanut itsenäistymisjulistuksen Serbiasta. M-Magazinen mukaan lakkauttamisen syyt olivat poliittisia ja taloudellisia. Se jatkoi ilmestymistä päivittäisenä verkkolehtenä 28. joulukuuta 2012 asti. Verkkolehdellä oli kuukausiliite M-M@G.

M-Magazine sai tukea Alankomaiden ulkoministeriöltä, Alankomaiden Kosovon suurlähetystöltä, alankomaalaiselta SPARK:ilta, joka rahoittaa sodan jälkeisten yhteiskuntien olojen parantamista, sekä Community Building Mitrovicalta.

Lehden päätoimittajana toimi Aferdita Syla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Data on Newspaper in Kosovo - Investing Across Borders - World Bank Group *iab.worldbank.org*.  Arkistoitu 4.2.2017. Viitattu 10.2.2018.
2. 1 2 3  About us - M-Magazine *m-magazine.org*.  16.10.2012.  Arkistoitu 16.10.2012. Viitattu 10.2.2018.
3. ↑  KOSOVO: So Much Depends on a Split City | Inter Press Service *www.ipsnews.net*.  7.3.2008. Viitattu 10.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Arkistoitu verkkosivu
Teoksen kansilehti vuodelta 1520.
**Kristityn vapaudesta** (lat. *De Libertate Christiana*, saks. *Von der Freiheit eines Christenmenschen*) on Martti Lutherin vuonna 1520 kirjoittama kirja, jonka aiheena on kristillisen elämän ilmeneminen yksittäisessä kristityssä.

|  |
| --- |
| Kristitty on riippumaton ja vapaa kaikesta eikä kenenkään alamainen. Kristitty on velvollinen palvelemaan kaikessa ja on jokaisen alamainen. —Kristityn vapaudesta.  |

Vuonna 1520 kirjoitetun Kristityn vapaudesta -teoksen alkuperäinen tarkoitus oli estää lopullinen välien rikkoutuminen paavin kanssa, mikä aie epäonnistui. Syntyneestä kirjasesta tuli kuitenkin merkittävä esitys kristillisen elämän sisällöstä. Se ei ole katekismuksen tyylinen opillinen esitys, vaan se on käytännöllinen kuvaus kristillisen elämän ilmenemisestä yksittäisen kristityn kohdalla.

Kristityn vapaus perustuu sille, että Jumalan valtakunta on tullut lähelle ja sen tarjoamasta vapaudesta pääsee osalliseksi jokainen tämän sanoman kuuleva ja vastaanottava. Luther torjuu sellaisen käsityksen, että vapaudessa olisi kyse ihmisen omasta kyvystä vastaanottaa armo ja pelastus. Luther ei tarkoittanut myöskään mitään poliittista vapautta. Jumalan valtakunnan vapaus on rakennettu Jumalan Sanan ja Kristuksen työn kestävälle pohjalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Lennart Pinomaa (toim.): *Martti Luther Valitut teokset II*, s. 489. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1959.
2. 1 2  Lennart Pinomaa (toim.): *Martti Luther Valitut teokset II*, s. 487. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1959.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjan teksti englanniksi
* Moderni editio alkuperäisestä saksankielisestä tekstistä (Arkistoitu – Internet Archive)
Partasaippuakiekko keraamisessa astiassa.
**Partasaippua** on kovaa saippuaa, josta valmistetaan partavaahtoa partasudin avulla. Partavaahdon tarkoituksena on toimia kosteuttavana ja voitelevana aineena ja helpottaa näin partakarvojen leikkaamista. 1900-luvun puolivälistä lähtien aerosolipakattu partavaahto on ollut saippuaa suositumpaa, mutta saippua on yhä käytössä etenkin perinteisiä parranajovälineitä käyttävien keskuudessa.

Historia
--------

Partasaippua keksittiin 1300-luvulla ja sistä on käytetty nykymuodossaan vähintään 1800-luvun alkupuolelta saakka. Williams-nimistä yhdysvaltalaista partasaippuaa on valmistettu vuodesta 1840, ja kovan saippuan kanssa käytettävälle, mukin tapaiselle vaahdotusastialle myönnettiin patentti Yhdysvalloissa vuonna 1867. Partasaippua oli erittäin suosittua ensimmäiseen maailmansotaan saakka jolloin partavoiteet tulivat laajalti saataville.

Partasaippuaa on myyty tikkumuodossa ainakin 1800-luvun puolivälistä lähtien.

Muotoilu
--------

Perinteisti partasaippua on ollut kiekkomuotoista. Saippua voidaan toimittaa puisessa tai keraamisessa säilytysastiassa, joka nykyään voi olla myös muovia. Saippua voi olla myös paperiin, folioon tai muoviin pakattu tikku. Palasaippuan muotoinen partasaippua on huomattavasti harvinaisempaa.

Käyttö
------

Partasaippuasta valmistetaan partavaahtoa partasudin avulla. Kiekko- ja palasaippuaa käytettäessä kostutettuun partasutiin tartutetaan saippuaa pyörittelemällä sutia saippuan pintaan. Tämän jälkeen sutiin tarttunut saippua vaahdotetaan joko erillisessä astiassa tai suoraan kasvoilla.

Tikkumuotoista saippuaa käytetään yleensä hieromalla saippuaa suoraan kasvoille ja vaahdottamalla se kostealla partasudilla.

Ainesosat
---------

Partasaippuaa valmistetaan, kuten tavallistakin saippuaa, mutta ainesosien valinnassa painotetaan pitkäkestoista vaahtoa tuottavia aineita. Valmistuksessa käytetään sekä natriumhydroksidia että kalimhydroksidia, kun taas tavallisessa saippuassa käytetään pelkkää natriumhydroksidia. Tali on perinteinen valmistusaine, jota jotkut perinteiset saippuat käyttävät vieläkin. Usein käytettyjä aineita ovat myös kookos-, palmu- ja oliiviöljy.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schneider, Sven Raphael: The Shaving Soap Guide *Gentleman's Gazette*.  15.11.2013. Gentleman's Gazette LLC. Viitattu 25.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  "Williams Mug Soap product website" (Arkistoitu – Internet Archive).
3. ↑  J. P. Brooks and J. McGrady "Improvement in shaving-cups" U.S. Patent 66,788 Issue date: July 1867
4. ↑  "Advertisement from 1849 for Pear's Shaving Stick".

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Partasaippua**.
**Juusjärvi** on noin kahden neliökilometrin laajuinen melko syvä järvi Kirkkonummella. Järvi on suhteellisen kirkas ja vähähumuksinen. Sen vedet laskevat Lapinkylänjärven ja Loojärven kautta Espoonlahden pohjukkaan. Juusjärven naapurijärvi lännessä on Bakträsk, etelässä Humaljärvi ja kaakossa Vitträsk. Juusjärven etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin seitsemän kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 28 kilometriä länteen.

Juusjärven itäranta on varsin metsäistä, luoteinen ranta on peltomaisemaa. Saaria järvellä on kaksi: Kuntoholmen lännessä ja Storholmen idässä. Järven luoteisosasta työntyy kaakon suuntaan Långnäsuddenin niemi, jonka eteläpuoleinen lahti on nimeltään Nyängsviken ja pohjoispuolinen lahti Långnäsviken.

Juusjärven etelärannalla on pientaloasutusta. Lounaisrannalla on pronssikautinen kalliomaalaus.

Juusjärven ekologinen tila arvioitiin vuonna 2013 tyydyttäväksi. Sen vesi vaihtuu hitaasti, joten se sietää kuormitusta varsin huonosti.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 12.9.2019.
2. 1 2 3 4  Juusjärvi *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 12.9.2019.
3. 1 2 3  Juusjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry / Västra Nylands vatten och miljö rf.  Arkistoitu 27.9.2019. Viitattu 12.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkkonummen Sanomat: Kirkkonummen järvitutkimus 2014 (22.5.2015)