recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johan Fredrik Elfving** (12. heinäkuuta 1801 Loviisa – 7. heinäkuuta 1891 Parainen) oli suomalainen piirilääkäri ja professori.

Elfvingin vanhemmat olivat loviisalainen käsitaeseppä Johan Elfving (k. 1817) ja Lovisa Caphan. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1821. Avellan valmistui filosofian kandidaatiksi 1827, filosofian maisteriksi 1827, lääketieteen kandidaatiksi 1830 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1833 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1840. Hänestä tuli riemumaisteri 1877.

Elfving oli yliopiston kemiallisen laboratorion laboraattorina 1826–1830 ja sen jälkeen Tukholman serafiimilasaretin ja yleisen synnytyslaitoksen palveluksessa 1831–1832 ja karanteenilääkärinä Koivistolla 1832. Hänestä tuli lääkintöylihallituksen ylimääräinen lääkäri 1833, Porin kaupunginlääkäri 1834 ja Tammisaaren piirin piirilääkäri 1841. Viimeksi Elfving oli Turun piirin piirilääkärinä 1857-1880. Hän sai professorin arvon 1865.

Elfving oli naimisissa vuodesta 1836 Vendla Sucksdorffin (k. 1901) kanssa. Heidän poikansa oli kasvitieteen professori Fredrik Emil Wolmar Elfving ja tyttärensä kirjailija Betty Elfving.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Fredrik Elfving. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 14.5.2021.
**Johan Albert Lindh** (26. heinäkuuta 1848 Porvoon pitäjä – 21. marraskuuta 1900 Porvoo) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.

Lindhin vanhemmat olivat lääketieteen ja filosofian tohtori, rehtori, tuomiorovasti Daniel Lindh ja Anna Charlotta Boije ja puoliso vuodesta 1879 Aina Matilda Krogius (k. 1881). Lindh tuli ylioppilaaksi 1867 ja valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1878. Hän oli Porvoon kaupunginlääkäri vuodesta 1880. Lindh oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1882 ja toimi myös valtuuston puheenjohtajana. Hän oli porvarissäädyssä Porvoon edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1900.

Albert Lindhin veljiä olivat oikeusraatimies Anders Teodor Lindh (1833–1904) ja Porvoon lukion lehtori Daniel August Lindh (1835–1864).

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 205–206. Helsinki: Otava, 1921.
2. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Lindh Johan Albert Viitattu 31.3.2021.
3. ↑  Dödsfall.  *Kotka Nyheter*, 24.11.1900, nro 76, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.03.2021.
4. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Daniel Lindh. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 31.3.2021.
Alexis von Kraemer 1891
**Alexis Karl Oskar Fredrik von Kræmer** (8. tammikuuta 1871 Pietari – 24. joulukuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen Helsingin yliopiston lehtori ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
---------------

Von Kræmerin vanhemmat olivat amiraali Johan Fredrik Oskar von Kræmer ja Sofia Maria Julia Dorotea Cedercreutz ja hänen puolisonsa vuodesta 1905 oli Agnes von Kraemer. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta yksityislyseosta 1890 ja opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistuen filosofian kandidaatiksi 1893, maisteriksi 1894 sekä lisensiaatiksi 1900 ja väitellen tohtoriksi 1901. Von Kræmer opiskeli myös Pariisissa useaan otteeseen vuosina 1893–1898. Hän toimi ranskan kielen opettajana Helsingin ruotsalaisissa oppikouluissa vuosien 1896–1922 välillä. Hän oli Helsingin yliopiston ranskan kielen lehtorina 1910–1927 ja toimi Helsingin Alliance françaisen sihteerinä 1894–1914, Helsingin ranskalais-englantilaisen kerhon puheenjohtajana 1918–1924 ja Société Franco-finlandaise’n puheenjohtajana 1924–1927. Von Kræmer sai Ranskan kunnialegioonan ristin 1920.

Von Kræmer osallistui säätyvaltiopäiville aateliston edustajana 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Teoksia
-------

* *Villiers de l’Isle Adam: en literaturhistorisk studie*, väitöskirja. Helsingfors 1900
* *Edmond ja Jules de Goncourt*. Helios Förlag, Helsingfors 1906. Sarja: Konst och kultur 6

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Von Kraemer Alexis Karl Oskar Fredrik Viitattu 14.4.2021.
2. 1 2 3  *Helsingin yliopisto: opettajat ja virkamiehet vuodesta 1828. 1, A - K / Tor Carpelan ja L. O. Th. Tudeer.*, s. 490. Alexis Karl Oskar Fredrik von Kræmer. Tuntematon, 1925. Kansalliskirjasto (viitattu 14.04.2021).
3. ↑  Förteckning öfver Finlands till urtima landtdagen i Helsingfors år 1905–1906 församlade Ridderskap och Adel. Protokoll förda hos Finlands Ridderskap och Adel vid Landtdagen år 1905–1906. Andra häftet. Helsingfors: Helsingfors Centraltryckeri, 1907, ss. 945-954.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**East Gwillimbury** on 21 069 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin kaakkoisosassa Kanadassa. East Gwillimbury sijaitsee Yorkin piirikunnassa ja kuuluu Toronton metropolialueeseen sekä niin sanottuun Kultaisen hevosenkengän alueeseen, joka on tiheästi asuttua ja teollistunutta urbaania aluetta.

Kaupunki muodostettiin yhdistämällä East Gwillimburyn kunta, Holland Landingin, Queensvillen, Sharonin ja Mount Albertin kylät yksiportaisen East Gwillimburyn kaupungin hallinnon alle. Kaupungin nimesi Ylä-Kanadan ensimmäinen varakuvernöörin John Graves Simcoen vaimonsa Elizabeth Simcoen (omaa sukua Gwillim) kunniaksi.

Historia
--------

Ylä-Kanadan varakuvernööri Simcoe suunnitteli 1700-luvun loppupuolella reittiä Yorkista (nykyinen Toronto) Georgian Bayssä sijaitsevaan laivastotukikohtaan. reitin varrella sijainnut East Gwillimburyn kartoitus ja ensimmäinen kaava tehtiin vuonna 1800. Monet ensimmäisistä asukkaista olivat brittiläisiä lojalisteja sekä kveekareita, jotka pakenivat Yhdysvalloissa kokemaansa vainoa ja saivat harjoittaa vapaasti uskontoaan uudella alueella. Asutus keskittyi viidelle erilliselle asuialueelle, Holland Landing, River Drive Park, Queensville, Sharon ja Mount Albert.

Lähteet
-------

1. ↑  2010 Residents Guide (PDF) (s.5) Town of East Gwillimbury. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  2006 Community Profiles Statistics Canada. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi) (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Janet Russell: Why Are We Called East Gwillimbury?  1986. East Gwillimbury Chamber of Commerce.  Arkistoitu 8.1.2011. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi)
4. ↑  History Town of East Gwillimbury.  Arkistoitu 13.6.2011. Viitattu 31.1.2011. (englanniksi)
Anders Bladh. Anton Ulrik Berndesin piirros noin vuodelta 1820.
**Anders (Antti) Bladh (Bladth)** (1. tammikuuta 1748 Vaasa – 14. syyskuuta 1834 Tukholma) oli suomalainen lääkäri ja numismaatikko, joka sai professorin arvonimen.

Anders Bladhin vanhemmat olivat kauppias Johan (Juhana) Bladh ja Katarina (Katariina) Juvelius. Liikemies Petter Johan Bladh oli hänen veljensä. Anders Bladh tuli ylioppilaaksi 1763 Turussa ja opiskeli lääketiedettä Turun ohella Upsalassa ja Tukholmassa. Lääketieteen lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1773, lääketieteen tohtoriksi hänet vihittiin 1775 ilman väitöskirjaa. Bladh toimi lääkärinä Karlskronassa ja Tukholmassa. Hän tuli tunnetuksi erityisesti varattomien lääkärinä, mutta myös numismaatikkona. Bladh keräsi mittavan rahakokoelman, jonka hän myi Turun akatemialle 1819. Professorin arvonimen Bladh sai 1813, terveyskollegion kunniajäseneksi hänet kutsuttiin 1817.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Kaarlo, ym. (toim.): *Kansallinen elämäkerrasto, I osa: A–E*, s. 265–266. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1927.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Anders Bladh. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 27.10.2019)
3. ↑  Arno Forsius: Bladh, Anders (1748–1834) – lääkäri ja numismaatikko. (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 27.10.2019)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Christer (Krister) Castrén** (noin 1728 Kajaani – 23. tammikuuta 1795 Paltamo) oli suomalainen tuomari ja Kajaanin pormestari.

Christer Castrénin vanhemmat olivat Kajaanin pormestari, luutnantti Matias Castrenius, myöhemmin Castreen ja hänen ensimmäinen puolisonsa Helena Albogius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1746 ja oli Turun hovioikeudessa auskultanttina 1748.

Castrén oli isänsä sijaisena Kajaanin voutikunnan vt. kruununvoutina 1754 ja Kajaanin vt. pormestarina 1762. Hänestä tuli Kajaanin pormestari 1772 ja samalla hän oli Kemin ja Kajaanin kihlakuntien tuomarina vuodesta 1777 alkaen, Castrénista tuli sitten viranvaihdon kautta Kajaanin pataljoonan sotatuomari 1792 ja hän erosi tästä virasta 1794.

Christer Castrén oli naimisissa 1755–1793 Brita Kristina Forsströmin (k. 1793) ja vuodesta 1794 Maria Frosteruksen (k. 1831) kanssa. Hänen poikiaan ensimmäisestä avioliitosta olivat varatuomari Matias Alarik Castrén (1756–1791) ja Kajaanin sekä myöhemmin Kuhmon kappalainen Simon Johan Castrén (1765–1812). Christer Castrénin veli oli Kemin kirkkoherra Eric Castrén.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Krister Castrén. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 1.5.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Adolf Fredrik Rosendal** (2. marraskuuta 1821 Hämeenkyrö – 16. marraskuuta 1876 Hämeenkyrö) oli suomalainen yläalkeiskoulun rehtori ja valtiopäivämies.

Rosendalin vanhemmat olivat Turun ja Porin läänin lääninkamreeri Adolf Georg Rosendal ja Maria Lovisa Avellan. Hän kävi Turun triviaalikoulua ja Turun lukiota päästen ylioppilaaksi 1840. Rosendal valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844. Hänet vihittiin papiksi 1870.

Rosendal toimi Turun yläalkeiskoulun vt. apulaiskollegana vuodesta 1851 ja vt. konrehtorina vuodesta 1852. Hän oli sitten Turun lukion vt. apulaisena vuodesta 1852 ja vakinaisena apulaisena vuodesta 1853. Rosendal oli Tampereen yläalkeiskoulun rehtorina 1860–1876 ja Tampereen kansakoulujen tarkastajana 1872. Hän omisti Tuokkolan talon Hämeenkyrössä. Hän osallistui päiville pappissäädyssä 1872 Turun hiippakunnan opettajien valitsemana. Rosendal kirjoitti nimimerkillä *A. F. R.* Kirjalliseen Kuukausilehteen. Hän kirjoitti myös suomenkielisen historian oppikirjan *Vanhan ajan historia, lyhyesti esitelty* (C. J. Wikberg, Helsinki 1864).

Rosendal oli naimisissa vuodesta 1846 Eva Matilda Holmbergin kanssa. Heidän poikansa oli kansanedustaja, herännäisjohtaja, kirjailija, poliitikko ja opettaja Mauno Rosendal. Tilanomistaja, valtiopäivämies Karl Verner Rosendal oli hänen veljensä.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Adolf Fredrik Rosendal. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 10.12.2012.
* O. A. Kallio : *Uudempi Suomalainen kirjallisuus : edellinen osa, vanhempi eli perustava aika*. WSOY 1911, s. 239

### Viitteet

1. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Verner Rosendal. Verkkojulkaisu 2005. (Viitattu 6.12.2020)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen pappissäädyn valtiopäivämiehet 1872 |
| --- |
|  |
| Arkkipiispa:Edvard Bergenheim |
|  |
| Edustajat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Piispat | 
* Schauman

 |
|  |
| Turun arkkihiippakunta | 
* Dahlberg
* Granfelt
* Grönberg
* Hallsten
* Helander
* Hjelt
* Aug. Lilius
* Renvall
* Roos
* Rosendal
* Rosengren
* Sohlberg
* Törnudd
* Öller

 |
|  |
| Porvoon hiippakunta | 
* Alopaeus
* Berner
* Borenius
* Collan
* Granfelt
* Hackzell
* Hornborg
* Kihlman
* Lampén
* Ant. Lilius
* Snellman
* Yrjö-Koskinen

 |
|  |
| Kuopion hiippakunta | 
* Borg
* Durchman
* Cleve
* von Essen
* Johnsson
* Järnefelt
* Westerlund

 |
|  |
| Yliopisto | 
* Ehström
* Lindelöf

 |

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Samuel Magnus Ehrenmalm** (14. helmikuuta 1731 Turku – 11. huhtikuuta 1814 Finströmin pitäjän Bastön kartano) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies.

Ehrenmalmin vanhemmat olivat Turun ja Porin läänin maaherra Lars Johan Ehrenmalm ja Elisabet Åkerhielm. Ehrenmalm kirjoitti ylioppilaaksi Turussa 1744 ja aloitti työskentelyn oikeusrevision ylimääräisenä kanslistina 1752 edeten kanslistiksi 1758. Hän siirtyi Ahvenanmaan tuomiokunnan tuomariksi 1759 viranvaihdon kautta. Vuonna 1762 hänestä tuli Turun hovioikeuden asessori ja seuraavana vuonna hovioikeudenneuvos. Hän erosi virastaan 1770, mutta aloitti jälleen saman hovioikeuden apulaishovioikeudenneuvoksena 1773. Vuodet 1800–1809 hän työskenteli hovioikeuden apujäsenenä. Ehrenmalm avioitui 1762 Renata Juliana Åkerhielm af Margretelundin (1739–1768) kanssa. Puolison vanhemmat olivat valtaneuvos Samuel Åkerhielm ja Anna Kristina Feif.

Hovisaarnaaja, kirkkoherra Fredrik Ehrenmalm oli Samuel Magnus Ehrenmalmin poika.

Lähteet
-------

1. ↑  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta ss. 159–160. Viitattu 30.11.2019.
2. ↑  Håkon Holmberg et al.: *Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit,* Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959, sivu 23.
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Fredrik Georg Ehrenmalm. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 27.12.2020


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Henrik Felix Björkqvist** (15. huhtikuuta 1880 Kaskinen – 30. syyskuuta 1947 Kaskinen) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa ja Suomen armeijassa palvellut eversti, joka toimi sittemmin Kaskisten kaupunginjohtajana.

Björkqvistin vanhemmat olivat merikapteeni Adolf Fredrik Björkqvist ja Anna Evelina Fagerholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Haminan kadettikoulusta ja hänestä tuli venäläisen rakuunarykmentin kornetti 1902. Björkqvist palveli Venäjän armeijassa erityisesti Kaukasian alueella ja hän yleni vuoteen 1916 mennessä everstiksi.

Björkqvist palveli ennen ensimmäistä maailmansotaa Tiflisissä Nižni Novgorodin rakuunoissa. Hän jäi välillä reserviin mutta palasi sitten palvelukseen maailmansodan alettua. Vuonna 1915 hän palveli itärintamalla Bukovinassa Kaukasian alkuperäiskansojan Villissä divisioonassa aliratsumestarina. Vuonna 1917 Tšerkessien ratsurykmentissä everstinä palvellut Björkqvist jäi Venäjän armeijan hajottua Ukrainaan ja pakeni sieltä tšerkessivaimonsa perheen luokse Pohjois-Kaukasiaan. Helmikuussa 1918 Björkqvist liittyi valkoisten venäläisten Vapaaehtoiseen armeijaan ja osallistui armeijan pakoretkeen pohjoiseen kohti Donin aluetta. Donilla Björkqvist jätti armeijan ja lähti palaamaan kohti Suomea. 

Vuonna 1918 Björkqvist palasi Suomeen ja hän palveli everstinä valkoisten armeijassa Suomen sisällissodan aikana. Hän oli sitten Mannerheimin edustajana diplomaattisissa tehtävissä Kaukasian alueella. Vuonna 1922 Björkqvist oli Suomen kauppa-asiamiehenä Bakussa. Myöhemmin Björkqvist toimi Kaskisten kaupunginjohtajana ja Alkon paikallisen liikkeen johtajana. Hän teki itsemurhan ampumalla syyskuussa 1947. Lehtitietojen mukaan Björkqvist oli kavaltanut Alkosta 3 000 pulloa alkoholijuomia yhteisarvoltaan 930 000 markkaa.

Henrik Björkqvist oli naimisissa ruhtinatar Anna Elvira Gabareffin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. ↑  Mirko Harjula : "Ryssänupseerit": Ensimmäisen maailmansodan Venäjän asevoimien suomalaistaustaiset upseerit 1914-1956, Books on Demand, 2013, sivut 123, 249 (Google Kirjat-linkki)
3. ↑  Suomalainen pidätetty Bakussa, Forssan Lehti, 29.04.1922, nro 47A, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kavaltaja ampui itsensä, Sisämaa-Laatokka, 25.10.1947, nro 244, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Epärehellinen eversti kavalsi Alkolta miljoonan, Sisämaa-Laatokka, 13.11.1947, nro 260, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Tämä artikkeli käsittelee säveltäjää. Luonnontieteilijä ja professori Henrik Gustaf Boreniuksesta on eri artikkeli.*
**Henrik Gustaf Borenius** (11. helmikuuta 1840 Porvoo – 22. toukokuuta 1909 Vaasa) oli suomalainen lakimies ja säveltäjä.

Henkilöhistoria
---------------

Borenius syntyi vanhaan Boreniuksen pappissukuun, joka 1600-luvun lopulla oli nimeltään Lähteenkorva. Hänen isänsä Alexander Ferdinand Borenius toimi Porvoossa kymnaasin lehtorina sekä sittemmin tuomiokapitulin asessorina ja osallistui valtiopäiville. Borenius opiskeli samassa kymnaasissa muun muassa J. L. Runebergin oppilaana. Hän suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1857 ja opiskeli Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa. Ylioppilasaikoinaan hän harrasti kuorolaulua ja viulunsoittoa, mutta hänen musiikinopinnoistaan ei ole tietoa. Hän johti yhtä "Kaksitoistikoista" (ruots. *Tolfvan*), jotka kiersivät maata keräämässä rahaa Ylioppilastalon rakentamiseen. Vuosina 1860–1864 hän johti Akademiska Sångföreningenin kuoroa.

Borenius valmistui ensin filosofian maisteriksi 1864 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1873. Hän hoiti juridisia virkoja muun muassa senaatissa ja toimi prokuraattorin apulaisena 1887–1892, senaattorina 1892–1902 sekä Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1902–1909. Borenius sai valtioneuvoksen arvon 1891.

Boreniuksen puoliso vuodesta 1877 oli Maria Pesonius (k. 1932). Heidän tyttärensä oli sosiaalineuvos Elsa Borenius ja poikansa asianajaja Heikki Borenius (toimistossa Borenius & Kemppinen). Boreniukselle myönnettiin Upsalan yliopiston lakitieteen kunniatohtorin arvo vuonna 1893.

Taiteellinen tuotanto
---------------------

Boreniuksen sävellystuotanto käsittää pienimuotoisia yksin- ja kuorolauluja, joista tunnetuimpia ovat "Muisto", "Kalastajan laulu merellä", "On lintu liverrellyt" sekä "Uusmaalaisten marssi".

Lähteet
-------

1. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Henrik Gustaf Borenius
2. 1 2 3  Klemetti, Heikki: *Henrik Borenius*, s. 152-157. Teoksessa: Ranta, Sulho (toim.), *Suomen säveltäjiä*. Porvoo: WSOY, 1945.
3. ↑  Veli-Matti Autio: / Borenius (1600 - ) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  12.1.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Aiheesta muualla
----------------

* Henrik Boreniuksen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 
  | Edeltäjä:**Nils Isak Fellman** | **Keisarillisen Vaasan hovioikeuden presidentti**1902–1909 | Seuraaja:**Frans Viktor Eriksson** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Walter Ulrik Zilliacus** (27. helmikuuta 1863 Viipuri – 31. tammikuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen pankkivirkailija ja toimittaja.

Walter Zilliacuksen vanhemmat olivat opettaja, sanomalehtimies ja kirjanpainaja Nikolai August Zilliacus ja Katarina Sofia Söderhjelm. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1883 sekä opiskeli Helsingin yliopistossa ja Englannissa. Zilliacus työskenteli Helsingissä pankkivirkailijana ja *Nya Pressenin* kolumnistina kunnes 1890-luvun lopussa hän antautui kokonaan toimittajan uralle.

Zilliacus työskenteli *Tammerfors Nyheterin* vastaavana toimittajana vuosina 1899–1901, *Nya Pressenin* ja *Dagligt Allehandan* toimittajana lehtien lakkauttamiseen saakka, *Wiborgs Nyheterin* päätoimittajana 1904–1905 ja *Kurirenin* vastaavana toimittajana vuonna 1909. Hänen erikoisalaansa olivat kolumnit. *Nya Pressenissä* Zilliacuksen nimimerkki oli Binocle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 *Helsingin Yliopisto*. Viitattu 8.11.2021.
2. 1 2 3  Dödsfell.  *Wiborgs Nyheter*, 2.2.1911, s. 2. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Dödsfall.  *Nya Pressen*, 2.2.1911, s. 3. Artikkelin verkkoversio.
4. 1 2  Kaarna, Väinö & Winter, Kaarina: *Suomen sanomalehdistön bibliografia 1771–1963*, s. 42, 73, 86. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjaston julkaisuja 31, 1965.
5. 1 2  Steinby, Gunnel: *Journalister och publicister i svensk press i Finland under tvåhundra år*, s. 231. Åbo: Åbo Akademi, 1981. ISBN 951-9017-61-5.
**Heikki Kyösti Sipilä** (22. toukokuuta 1872 Siikajoki – 30. kesäkuuta 1931 Ollila, Terijoki) oli suomalainen pappi, päätoimittaja ja kouluneuvos.

Kyösti Sipilän vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Johan Gustaf Sipilä ja Sofia Alexandra Palmqvist. Hän kävi Oulun ja Kuopion lyseoita ja pääsi ylioppilaaksi 1892. Sipilä suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1896 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Vuonna 1908 Sipilä kävi tutustumassa sokeiden opetukseen ja kasvatukseen Saksassa ja Itävallassa. 

Sipilä oli Kaavin kirkkoherran apulaisena 1896, Leppävirran kirkkoherran virallisena apulaisena 1896, vt. kirkkoherrana valtiopäivien aikaan 1897, Kuopion papiston apulaisena 1897–1899 ja Kuopion tuomiokapitulin notaarina 1900–1904. Hän oli Kuopion sokeainkoulun opettajana 1898–1900, Suomen Kirkon Julkisten Sanomien toimittajana 1900–1921 ja Helsingin sokeainkoulun johtajana 1904–1926. Sipilä toimi apulaisesittelijänä opetusministeriössä 1919–1927 ja hän oli kouluhallituksen aistiviallisopetuksen tarkastajana ja kouluneuvoksena vuodesta 1927 alkaen.

Sipilä oli Suomen Sokeain Liiton puheenjohtajana 1908–1913 sekä 1919–1922 ja Sokeain Airut-lehden päätoimittajana 1912–1927. Hän oli myös Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran sihteerinä ja rahastonhoitajana.

Kyösti Sipilä oli naimisissa 1896–1930 Lydia Karolina Tallqvistin (1865–1930) kanssa. Heidän poikansa oli professori Arvo Sipilä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sipilä, Heikki Kyösti. Suomen papisto 1800–1920 -verkkojulkaisu. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2017 (viitattu 5.7.2021)
2. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
3. 1 2 3 4  Kouluneuvos Kyösti Sipilä, Helsingin Sanomat, 01.07.1931, nro 173, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Hugo Immanuel Linna** (ent. *Castrén*, 14. syyskuuta 1873 Hyrynsalmi – 4. helmikuuta 1921 Kajaani) oli suomalainen agronomi, maamieskoulun johtaja ja Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustaja.

Linnan vanhemmat olivat Hyrynsalmen ja Pielaveden kirkkoherra Jonas Christian Castrén (1828–1903) ja Wilhelmina Ingeborg Qvickström. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1892 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1900. Hän valmistui agronomiksi 1902.

Linna oli Pohjois-Savon kansanopiston agronomiopettajana 1902–1904, Kuopion maanviljelysseuran maanviljelyskonsulenttina 1902–1907, Kajaanin maanviljelysseuran sihteerinä ja konsulenttina 1907–1919 sekä Seppälän maamies- ja karjakkokoulun johtajana ja tilanhoitajana Kajaanissa 1919–1921. Linna toimi myös Kansallis-Osake-Pankin Kajaanin konttorin toisena johtajana ja Kajaanin meijeri- ja myllyosuuskunnan esimiehenä.

Linna oli kansanedustajana 1917–1919 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan elintarveasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1917. Hän oli myös Osuusliike Maakunnan hallituksen puheenjohtajana.

Hugo Linna oli naimisissa vuodesta 1909 Anni Hoffströmin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Hugo Linna *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
3. ↑  Kotivuori, Yrjö: Jonas Kristian Castrén. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 13.8.2016.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1917–1918 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(24) | 
* Ahmavaara
* Alopaeus
* Astala (1918)
* Arokallio
* Brander (1918)
* Erkko
* Holsti (1917–1918)
* Hultin
* Hälvä
* Juustila (1918)
* Kaitila
* Laine
* E. Linna
* H. Linna
* Lundson
* Löthman-Koponen
* Mikkola (1917–1918†)
* Nissinen
* Paavolainen
* Pennanen
* Setälä
* Sinkko
* Snellman
* Ståhlberg (1917–1918)
* Särkkä
* Talas
* Vekara

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1918–1919 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(17) | 
* Alopaeus
* Astala
* Brander
* Erkko
* Heimonen
* Hälvä
* Kaitila
* Kaskinen (1919)
* Laine
* E. Linna
* H. Linna
* Lundson
* Niittynen (1919)
* Pesonen (1919)
* Pullinen
* Sinkko
* Ståhlberg
* Särkkä
* Taskinen (1919)
* Vekara
* Vuokoski

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Lars Henrik Gustaf Langenskjöld** (19. tammikuuta 1805 Sääksmäki – 12. toukokuuta 1879 Helsinki) oli suomalainen juristi, tuomari ja virka- ja valtiopäivämies.

Langenskjöldin vanhemmat olivat maaherra, everstiluutnantti Anders Gustaf Langenskiöld ja Hedvig Gustava Gripenberg ja puoliso vuodesta 1846 Hildur Heloise Amanda Björkstén (k. 1856). Langenskjöld tuli ylioppilaaksi 1821 ja suoritti tuomarintutkinnon ja kameraalitutkinnon 1827. Varatuomarin arvon hän sai 1831 ja valtioneuvoksen arvon 1861. Hänestä tuli Vaasan hovioikeuden ylimääräinen kanslisti 1828 ja kanslisti 1834 ja Viipurin hovioikeuden notaari 1839. Mikkelin tuomiokunnan tuomariksi Langenskjöld tuli 1841 ja Viipurin läänin lääninsihteeriksi 1845. Hän oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen 1858–1861 ja Viipurin laamannikunnan vt. laamanni 1864–1868. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli 1872 ja 1877–1878.

Lars Henrik Gustaf Langenskjöldin veli oli senaattori, kuvernööri, vapaaherra Fabian Langenskiöld.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Lars Henrik Gustaf Langenskjöld. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 20.12.2020.
2. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Karl Fabian Theodor Langenskjöld, vapaaherra 1860 Langenskiöld. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 20.12.2020.
**Aksel Benjamin Wichmann** (6. toukokuuta 1866 Revonlahti – 11. marraskuuta 1932 Jyväskylä) oli tuomari, joka sai vuonna 1919 laamannin arvonimen.

Wichmannin vanhemmat olivat kirkkoherra Emil August Wichmann ja Charlotta Wilhelmina Schroderus ja puolisot vuodesta 1900 Elna Maria von Zweygberg (k. 1924) ja vuodesta 1926 Salli Huuskonen. Wichmann tuli ylioppilaaksi Oulussa ja suoritti oikeustutkinnon 1888, varatuomarin arvon hän sai 1891. Wichmann oli Vaasan hovioikeuden kääntäjä vuodesta 1897, kanslisti ja kirjaaja 1899, ylimääräinen viskaali 1900, notaari vuodesta 1901, varakanneviskaali 1907 ja asessori 1908–1909 sekä Viitasaaren tuomiokunnan tuomari 1909–1918 ja Jyväskylän tuomiokunnan tuomari 1918–1932.

Professori Yrjö Wichmann oli Aksel Benjamin Wichmannin veli.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Aksel Benjamin Wichmann (Viitattu 2.7.2020)
2. ↑  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 13.11.1932, s. 6.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Yrjö Jooseppi Wichmann (Viitattu 2.7.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Harry Ernst Anders Winqvist** (19. helmikuuta 1876 Somero – 1. helmikuuta 1918 Tammisaari) oli suomalainen juristi ja Tammisaaren pormestari.

Harry Winqvistin vanhemmat olivat Someron Harjun kartanon omistaja, maanviljelijä Gustaf Ernst Winqvist ja Emerentia Petterson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1902. Winqvist sai varatuomarin arvon 1905.

Winqvist oli Tammisaaren pormestarina vuodesta 1905 alkaen. Punaiset surmasivat hänet Suomen sisällissodan aikana.

Harry Winqvist oli naimisissa vuodesta 1913 Eva Augusta Feldtin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. ↑  Tiirakari, Leeni & Manu Kärki: *Someron kartanot*, s. 140. Somero: Amanita, 2011. ISBN 978-952-5530-45-8.
3. ↑  Erlin, Niclas: Offret hedras med poträtt. *Västra Nyland*.  4.2.2018. Viitattu 20.11.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Harry ja Eva Winqvist, Tammisaaren pormestari ja puolisonsa, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
**Frans Alfrid Aejmelaeus** (30. tammikuuta 1847 Paltamo – 26. lokakuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen tuomari, Jyväskylän pormestari ja valtiopäivämies.

Aejmelaeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Karl Aejmelaeus (1796–1870) ja Maria Karolina Thodén. Aejmelaeus oli naimisissa vuodesta 1879 Sigrid Fanny Elisabet Boije af Gennäsin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Oulun ruotsalaisesta alkeisoppilaitoksesta ja suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1874. Aejmelaeus sai varatuomarin arvon 1877. Hän oli Jyväskylän pormestarina 1880–1901 ja Ruoveden tuomiokunnan tuomarina 1901–1911.

Aejmelaeus oli porvarissäädyssä Jyväskylän kaupungin edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 3–4. Helsinki: Otava, 1921.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Simon Vilhelm Appelgren** (12. toukokuuta 1786 Säräisniemi – 21. maaliskuuta 1854 Kokkola) oli suomalainen rovasti, opettaja ja sanomalehtimies.

Appelgrenin vanhemmat olivat Muhoksen kirkkoherra Gustaf Reinhold Appelgren ja Kristina Frosterus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja valmistui ylioppilaaksi 3. maaliskuuta 1803 Turussa. Appelgren suoritti pedagogian tutkinnon vuonna 1809, valmistui filosofian maisteirksi heinäkuussa 1810 ja vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa kesäkuussa 1822.

Appelgren toimi Turun katedraalikoulun vt. alimpana kollegana vuodesta 1811, Oulun triviaalikoulun alempana kollegana vuodesta 1813, ylempänä kollegana vuodesta 1819 sekä konrehtorina vuodesta 1822 ja koulun rehtorina vuodesta 1825.

Appelgren toimi muun muassa Zacharias Topeliuksen ja J. V. Snellmanin opettajana. Opettajan työn ohella Appelgren toimi myös Oulun Wiikko-Sanomien toimittajana 1829–1831. Appelgren toimi viimeksi Kokkolan kirkkoherrana 1838–1854. Hän sai rovastin arvon 1840 ja hän toimi vt. lääninrovastina 1844.

Simon Vilhelm Appelgrenin nuorempi veli oli tuomari ja Oulun pormestari August Appelgren.

Katso myös
----------

* Appelgren

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Simon Vilhelm Appelgren *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopisto. Viitattu 9.3.2016.
2. 1 2  Hautala, Kustaa: *Oulun kaupungin historia III*, s. 388–392, 396, 421. Oulu: Oulun kaupunki, 1975. ISBN 951-95283-2-6.

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Simon Wilhelm Appelgren*** 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Santo António** on kaupunki São Tomé ja Príncipessä. Se sijaitsee Príncipen saaren koillisrannikolla ja Papagaiojoen suulla. Kaupunki on Príncipen provinssin sekä Paguén piirikunnan pääkaupunki ja sen asukasluku oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 2 576.

Santo Antónion keskustassa on Portugalin siirtomaa-ajalta peräisin olevia rakennuksia. Ainoastaan keskusaukion läheisyydessä sijaitsevat 1800-luvulla rakennetut hallintorakennus, kirkko sekä muutama muu rakennus on kunnostettu.

Kaupungissa on muun muassa hotelleja, ravintoloita, baareja, postitoimisto, terveyskeskus, sairaala ja apteekki. Kaupungin pienen sataman vieressä sijaitsee poliisiasema.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  São Tomé and Príncipe *Citypopulation.de*.  7.12.2020. Thomas Brinkhoff. Viitattu 4.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Becker, Kathleen: *São Tomé and Príncipe*, s. 174–181. Bradt Travel Guides Ltd. 2008. ISBN 9781841622163. (englanniksi)
3. ↑  Santo Antonio Sea-Rates.com (Farnel Capital Inc.). Viitattu 23.12.2012. (englanniksi)
Kunniagallerian ja museon tunnus.
Museorakennus luoteesta päin katsottuna.
Rotunda-sali, jossa jäsenten pronssiset plaketit ovat.
**Country Music Hall of Fame** on countrymusiikin kunniagalleria. Se sijaitsee Country Music Hall of Fame and Museum -rakennuksessa Nashvillessä Tennesseessä.

Countryn kunniagalleriaan nimitetään vuosittain kolme uutta jäsentä museon CMA Theater -salissa järjestettävässä tilaisuudessa. Pysyvät kategoriat ovat "nykyaika" ("modern era") ja "veteraanien aikakausi" ("veterans' era"). Kolmas kategoria vaihtuu vuosittain. Kiertäviä kategorioita ovat esimerkiksi "ei-esiintyjä", "lauluntekijä" sekä "levyttävä/kiertävä muusikko".

Nykyaikakategoriassa artisti voidaan nimittää kunniagalleriaan kun hänen nousustaan kansalliseen tunnettuuteen on kulunut vähintään 20 vuotta. Veteraanien aikakausi -kategoriassa aikaraja on 45 vuotta.

Uusien jäsenten valinnan tekee Country Music Association -järjestön valitsema nimetön johtajapaneeli. Uusia jäseniä juhlistetaan puhein ja musiikilla, ja heidän pronssiset plakettinsa kiinnitetään museon Rotunda-salin sisäseinään. Tilaisuutta ei televisioida.

Ensimmäiset kunniagalleriaan nimitetyt jäsenet olivat Jimmie Rodgers, Fred Rose ja Hank Williams vuonna 1961. Vuoteen 1967 asti artistien plaketit ripustettiin Tennessee State Museumin seinille. Country Music Hall of Fame and Museum -rakennus avattiin 1. huhtikuuta 1967. Plakettien lisäksi rakennuksessa on yli 2,5 miljoonaa näyttelyesinettä, kuten kuuluisia kitaroita ja Grammy-palkintoja. Joka vuosi rakennuksessa avataan useita uusia näyttelyitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Clint Brownfield: 13 Secrets About the Country Music Hall of Fame That Every Country Music Fan Should Know *Reader's Digest*. Viitattu 4.9.2019.
2. ↑  Country Music Hall of Fame and Museum *Nashville.com*. Viitattu 4.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Country Music Hall of Fame**.
* Country Music Hall of Fame
* Kunniagallerian jäsenet aakkosjärjestyksessä, Country Music Hall of Fame
**North Vancouver** on 45 165 (2006) asukkaan kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Kaupunki kuuluu Vancouverin metropolialueeseen ja on yksi kolmesta North Shoren alueen asuinalueista. Kaupunkia ympäröi länsi-, pohjois- ja itäpuolilta North Vancouverin kunta ja etelässä se rajautuu Burrard Inletin vuonoon, jonka vastarannalla sijaitsee Vancouverin kaupunki.

North Vancouverin asukkaita lukuun ottamatta provinssin asukkaat eivät yleensä huomioi samannimisten kunnan ja kaupungin eroa ja useimmiten puhekielessä viitataan ainoastaan North Vancouveriin, joka voi tarkoittaa kumpaa tahansa.

Historia
--------

North Vancouverin kunta perustettiin 1891, ja North Vancouverin kaupunki itsenäistyi siitä vuonna 1907. Itsenäistyessään kaupungissa oli noin 2000 asukasta, jotka halusivat kehittää kaupunkia, mutta eivät halunneet kustantaa harvaanasutun maaseudun kalliita palveluja.

Laivanrakennustelakat olivat 1900-luvun alussa suuri työllistäjä alueella. Ensimmäisen maailmansodan aikana telakoilla rakennettiin useita sotalaivoja. Vuonna 1915 Moodyvillen alue liitettiin kaupunkiin. Autolauttaliikenne Burrard Inletin yli Vancouveriin aloitettiin vuonna 1917.

1930-luvun laman vaikutukset ulottuivat North Vancouverin kaupunkiinkin, ja joulukuussa 1932 se ajautui konkurssiin. Brittiläisen Kolumbian provinssi nimitti komissaarin valvomaan kaupungin taloutta. Kaupungin selvitystila jatkui aina vuoteen 1944, jolloin uusi kaupunginvaltuusto valittiin. Toisen maailmansodan aikana alueen telakat rakensivat jälleen useita joukkojenkuljetusaluksia, joita käytettiin etenkin Normandian maihinnousussa.

Liikenne
--------

Kaupungin pohjoispuolitse kulkee Kanadan halki johtava Trans-Canada Highway, joka on kokomatkaltaan moottoritietä. Kaupungin alueella siinä on kolme liittymää: Lynn Valley Road (# 19), Lonsdale Avenue (# 18) ja Westview Drive (# 17). North Vancouverin kaupungin ja Vancouverin yhdistää kolme siltaa Burrard Inletin yli. Niistä Lions Gate Bridge ja Ironworkers Memorial Second Narrows Crossing ovat maantiesiltoja, Second Narrows Bridge on ainoastaan rautatieliikenteen käytössä. Coast Mountain Bus Company -yhtiö likennöi North Vancouverin ja Vancouverin välillä SeaBus-katamaraanialuksilla.

Ystävyyskaupunki
----------------

* Japani, Chiba

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **North Vancouver**.
1. ↑  Community Profiles  2006. Statistics Canada. Viitattu 26.2.2010. (englanniksi), (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  A Short History of the North Shore cherrybouton.com.  Arkistoitu 18.10.2006. Viitattu 26.2.2010. (englanniksi)
3. 1 2  John Jennings: North Van Historic Timeline www.johnjennings.com.  Arkistoitu 25.2.2010. Viitattu 26.2.2010. (englanniksi)
**Porto Sant’Elpidio** on kunta Italiassa Marchen alueella olevassa Fermon maakunnassa. Kunta sijaitsee Adrianmeren rannalla, ja sen tärkein nähtävyys on seitsemän kilometriä pitkä rantakatu.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Porto Sant’Elpidio** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3   www.tuttitalia.it
2. ↑  Gazzetta Tirreno-Adriatico speciali

Fermon maakunta
Altidona | Amandola | Belmonte Piceno | Campofilone | Falerone | Fermo | Francavilla d’Ete | Grottazzolina | Lapedona | Magliano di Tenna | Massa Fermana | Monsampietro Morico | Montappone | Montefalcone Appennino | Montefortino | Monte Giberto | Montegiorgio | Montegranaro | Monteleone di Fermo | Montelparo | Monte Rinaldo | Monterubbiano | Monte San Pietrangeli | Monte Urano | Monte Vidon Combatte | Monte Vidon Corrado | Montottone | Moresco | Ortezzano | Pedaso | Petritoli | Ponzano di Fermo | Porto San Giorgio | Porto Sant’Elpidio | Rapagnano | Santa Vittoria in Matenano | Sant’Elpidio a Mare | Servigliano | Smerillo | Torre San Patrizio
**Johannes Väyrynen**, sukunimi esiintyi myös muodossa *Wäyrynen* (16. huhtikuuta 1860 Oulu – 5. helmikuuta 1927 Kajaani) oli suomalainen rovasti ja Kajaanin kirkkoherra.

Väyrysen vanhemmat olivat kirvesmies Tuomas Väyrynen ja Maria Keränen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1881 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1884. Väyrynen vihittiin papiksi 1885.

Johannes Väyrynen toimi aluksi sijaispappina Haapajärvellä, Revonlahdella ja Siikajoella. Hän oli Kajaanin kappalaisena 1893–1925 ja Kajaanin kaupunki- ja maaseurakunnan muodostamisen jälkeen seurakunnan kirkkoherrana 1925–1927. Hän sai rovastin arvon 1910. Väyrynen oli Kajaanin kirkon rakennustoimikunnan sihteerinä ja myöhemmin puheenjohtajana. Hä kantoi päävastuun uuden kirkon rakentamisesta ja rakennustöiden organisoimisesta. Arkkitehti Jac. Ahrenbergin suunnitteleman uusgoottilaista nikkarityyliä edustaneen puukirkon rakennustyöt alkoivat elokuussa 1895 ja kirkko vihittiin käyttöön 29. marraskuuta 1896.

Johannes Väyrynen oli naimisissa 1885–1892 Neena Helanderin (k. 1892) ja vuodesta 1892 Siina Helanderin kanssa.

Julkaisuja
----------

Nimellä *Johannes Wäyrynen*:

* *Taivasko vai helvetti?*. Herättäjän kirjasia 6. B. B. Bergdahl, Oulu 1894, 2. painos 1905
* *Tie Jumalan lepoon*. Herättäjä, Oulu 1895
* *Luomakunnan historia raamatun mukaan*. WSOY 1899
* *Raamatun esihistorian käyttämisestä uskonnon opetuksessa: synodaalikirjoitus Kuopion Hiippakunnan pappeinkokousta varten v. 1912*. Tekijä, Kajaani 1911

Kirjallisuutta
--------------

* Martti Tyrkkö : *Mies riensi levähtämättä. Kajaanin rovastin Johannes Väyrysen elämänvaiheita*. WSOY 1945

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Rovasti Johannes Wäyrynen, Kainuun Sanomat, 08.02.1927, nro 15, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Reijo Heikkinen 10.7.2015 : Kajaanin kirkko 1896


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Rasen-Antholz** (ital. *Rasun-Anterselva*; myös nimillä *Antholz-Anterselva*, *Anterselva* tai *Antholz*) on kunta Trentino-Etelä-Tirolin autonomisella alueella ja Etelä-Tirolin maakunnassa Pohjois-Italiassa lähellä Itävallan rajaa.

Paikkakunnalla puhutaan suurimmaksi osaksi saksaa. Marraskuussa 2010 Rasen-Antholzissa oli 2 871 asukasta. Pinta-ala on 121,1 neliökilometriä. 

Rasen-Antholz on tunnettu talviurheilualue, etenkin ampumahiihtopaikkakuntana. Siellä on järjestetty lajin maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1975, 1976, 1983, 1995, 2007 ja 2020. Paikkakunnalla on myös jokavuotinen ampumahiihdon maailmancupin osakilpailu.

Lähteet
-------

* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Karttunen, Anu: Ruotsalaiset ampumahiihtäjät eivät olleet tervetulleita (Lähde vuodelle 2020) *yle.fi*.  5.2.2020. Viitattu 5.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rasen-Antholz** Wikimedia Commonsissa

Etelä-Tirolin maakunta
Ahrntal |
Aldein |
Algund |
Altrei |
Andrian |
Auer |
Badia |
Barbian |
Bolzano |
Brenner |
Brixen |
Bronzolo |
Bruneck |
Burgstall |
Corvara |
Deutschnofen |
Eppan |
Feldthurns |
Franzensfeste |
Freienfeld |
Gais |
Gargazon |
Glurns |
Graun im Vinschgau |
Gsies |
Hafling |
Innichen |
Jenesien |
Kaltern |
Karneid |
Kastelbell-Tschars |
Kastelruth |
Kiens |
Klausen |
Kuens |
Kurtatsch |
Kurtinig |
Laas |
Laives |
Lajen |
Lana |
Latsch |
Laurein |
La Val |
Lüsen |
Mals |
Mareo |
Margreid |
Marling |
Martell |
Meran |
Mölten |
Montan |
Moos in Passeier |
Mühlbach |
Mühlwald |
Nals |
Naturns |
Natz-Schabs |
Neumarkt |
Niederdorf |
Olang |
Partschins |
Percha |
Pfalzen |
Pfitsch |
Plaus |
Prad |
Prags |
Prettau |
Proveis |
Rasen-Antholz |
Ratschings |
Riffian |
Ritten |
Rodeneck |
Salorno |
San Martin de Tor |
Sand in Taufers |
Santa Cristina Gherdëina |
St. Leonhard in Passeier |
St. Lorenzen |
St. Martin in Passeier |
St. Pankraz |
Sarntal |
Schenna |
Schlanders |
Schluderns |
Schnals |
Sëlva |
Sexten |
Sterzing |
Stilfs |
Taufers im Münstertal |
Terenten |
Terlan |
Tiers |
Tirol |
Tisens |
Toblach |
Tramin |
Truden |
Tscherms |
Ulten |
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix |
Urtijëi |
Vadena |
Vahrn |
Villanders |
Villnöß |
Vintl |
Völs am Schlern |
Vöran |
Waidbruck |
Welsberg-Taisten |
Welschnofen

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Oaxaca de Juárez** on Oaxacan osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Kaupungissa on 259 200 asukasta (2014) ja metropolialueella noin 565 000. Se sijaitsee Oaxacan laaksossa Sierra Madre del Surin suurella 1 550 metrin korkeudella merenpinnasta.

Aikaisemman zapoteekki- ja mixteekkiasutuksen paikalle perustettiin 1532 Kaarle V:n luvalla suuresti jalo ja uskollinen kaupunki nimeltä "Antequera". Vuonna 1821 kaupungin nimeksi muutettiin "Oaxaca", nahuatlin sanan "Huaxyácac" mukaan. Vuonna 1872 nimeksi muutettiin Oaxaca de Juárez Benito Juárezin mukaan. Monte Albánin arkeologinen alue sijaitsee kaupungin lähellä.

Kaupungin historiallinen keskusta ja Monte Albán ovat UNESCOn maailmanperintökohteita.

Kirkko Oaxacan historiallisessa keskustassa
Toukokuussa 2006 kaupungin opettajat menivät lakkoon, mikä jätti 1,3 miljoonaa koululaista ilman opetusta. Protestoijat vaativat aluksi palkankorotuksia ja sitten osavaltion kuvernööri Ulises Ruiz Ortizin eroa ja syyttivät tätä vaalivilpistä ja väkivallasta. Protesteihin liittyivät erilaiset vasemmistolaiset ryhmät ja intiaanit. Mielenosoittajat valtasivat kaupungin keskustan ja linnoittivat sen tiesuluin. Oaxacan kaupungin kansankokous (Asamblea Popular del Pueblo de Oaxaca; APPO) julistautui kaupungin hallitsevaksi elimeksi. Toukokuun jälkeen viisi mielenosoittajaa on saanut surmansa. 29. lokakuuta 3 500 liittovaltion ja 300 sotapoliisia hyökkäsi Oaxacan Zocaloon ja sai kaupungin keskustan haltuunsa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mexico: States and Major Cities Citypopulation.de. Viitattu 27.2.2015.
2. ↑  Historic Centre of Oaxaca and Archaeological Site of Monte Albán Unesco. Viitattu 27.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oaxaca de Juárez**.
* Oaxaca, Oaxaca (La Jornada)
* Oaxaca aiheinen blogi
**Hawija** (arab. الحويجة‎, *al-Ḥawīja*, kurdiksi Xiwîlên‎) on kaupunki Irakin pohjoisosassa Kirkukin maakunnan Hawijan piirikunnassa. YK:n vuoden 2013 väestöarvion mukaan Hawijan piirikunnassa asui noin 20 prosenttia Kirkukin kuvernoraatin 1,325 miljoonasta asukkaasta eli noin 260 000 henkeä. Suuri osa piirikunnan asukaista elää maaseudulla. Väestön enemmistö on sunnilaisuutta tunnustavia arabeja ja jonkun verran on sunniturkmeeneja.

Irakin sodan aikana (2003–2011) Hawajin seudun sunnitaistelijat aiheuttivat Yhdysvaltain ja Irakin joukoille runsaasti kuolonuhreja. Sodan jälkeen, keväällä 2013, väkivaltaisuudet leimahtivat jälleen Hawijan seudulla. Monia vaaliehdokkaita tapettiin. Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandian ja Isisin käynnistämissä yhteenotoissa menehtyi yli 300 ihmisiä.

Syyskuussa 2014 eräs terroristijärjestöä vastaan aiotuista ilmaiskuista osui Hawijan kaupungin sairaalaan, jolloin esimerkiksi useita vastasyntyneitä ja raskaana ollut nainen menehtyi. Toinen hyökkäys tuhosi kaupungin terveyskeskusta. Maailman terveysjärjestö tuomitsi hoitolaitoksiin osuneet ilmaiskut ankarasti. Maaliskuussa 2015 uutisoitiin terroristijärjestön "barbaarisiksi" luonnehdituista raakuuksista kaupungissa. Syyskuun lopussa 2015 raportoitiin Yhdysvaltain ja sen liittolaisten ilmaiskuista Isisin hallitsemia rakennuksia ja ajoneuvoja vastaan kaupungin ympäristössä. Irakin hallituksen joukot ilmoittivat vallanneensa kaupungin takaisin lokakuussa 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirkuk Iraq. Governorate profile (pdf)  2013. Yhdistyneet kansakunnat, iau-iraq.org. Viitattu 30.9.2015. (englanniksi)
2. ↑  WHO Iraq condemns the air strike on Hawija General Hospital near Kirkuk *reliefweb.int*.  10.9.2014. Viitattu 30.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Jay Akbar: Welcome to Hell: ISIS hang bodies of 'soldiers' from entrance to the city where Syrian troops were paraded through streets in cages *dailymail.co.uk*.  7.3.2015. Viitattu 30.9.2015. (englanniksi)
4. ↑  Yhdysvaltojen johtama liittouma teki 30 ilmaiskua Isistä vastaan  30.9.2015. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 30.9.2015.
5. ↑  Iraqi forces storm IS-held town of Hawija *BBC News*. BBC. Viitattu 17.10.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hawija** Wikimedia Commonsissa