recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli käsittelee itävaltalaista silmälääkäriä. Muita samannimisiä henkilöitä on erillisellä täsmennyssivulla.*
Karl Koller noin vuonna 1900
**Karl (Carl) Koller** (3. joulukuuta 1857 Schüttenhofen, Böömi, Itävallan keisarikunta (nyk. Sušice, Tšekki) – 22. maaliskuuta 1944 New York, Yhdysvallat) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen silmälääkäri, joka keksi paikallispuudutuksen.

Elämäkerta
----------

Karl Koller opiskeli lääketiedettä Wienin yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Wienin yliopistollisessa keskussairaalassa silmäsairauksien osastossa apulaislääkärinä. Tuohon aikaan silmäleikkaukset olivat kivuliaita ja vaikeita suorittaa, ja monien muiden lääkäreiden lailla Koller etsi ainetta, jolla kipua voitaisiin lievittää. Hänen ystävänsä ja kollegansa hermotautilääkäri Sigmund Freud oli julkaissut kesällä 1884 kirjasen *Kokaiinista* (saks. *Über Coca*) ja maininnut siinä, että kokaiinimuriaatti vaikutti kudoksiin puuduttavasti, ja ennakoinut "muitakin käyttötapoja, jotka perustuvat kokaiinin puudutusvaikutukseen". Koller tuli ajatelleeksi, että kokaiiniliuosta voitaisiin käyttää silmän puuduttamiseen. Hän kokeili ainetta aluksi eläimiin ja lopulta omaan silmäänsä, ja tulokset olivat myönteiset. Koller julkisti tuloksensa silmälääkärien kongressissa syyskuussa 1884, ja uutinen levisi kulovalkean lailla ympäri maailman. Kokaiinia alettiin pian käyttää muussakin pikkukirurgiassa ja hammaslääketieteessä. Kokaiini säilyi ainoana puudutusaineena siihen saakka kunnes prokaiini keksittiin vuonna 1904.

Koller joutui vuonna 1885 sapelikaksintaisteluun erään kollegansa kanssa, joka oli solvannut häntä juutalaisuuden tähden; kollega sai kaksi syvää haavaa. Koska kaksintaistelut oli laissa kielletty, tapauksen johdosta aloitettiin esitutkinta. Vaikka rikossyytteistä luovuttiin, tapaus vahingoitti Kollerin mainetta eikä hänen uransa edennyt Itävallassa huolimatta maailmanlaajuisesta kuuluisuudesta. Hän muutti Wienistä ensin Utrechtiin (1885–1888), sitten Lontooseen ja lopulta toukokuussa 1888 Yhdysvaltoihin. Siellä hän menestyi silmälääkärinä ja sai useita huomionosoituksia. Hän oli myös toistuvasti ehdolla Nobelin lääketieteen palkinnon saajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Freud, Sigmund: *Kokaiinista*, s. 40. Suomentanut Markus Lång. Nastamuumio, Helsinki. 2010. ISBN 978-952-5083-30-9

Kirjallisuutta
--------------

* Koller, C.: Vorläufige Mittheilung über locale Anästhesirung am Auge. *Beilageheft zu den Klinischen Wochenblättern für Augenheilkunde*, 1884 (22), s. 60–63.
* Koller, Carl: Nachträgliche Bemerkungen über die ersten Anfänge der Lokalanästhesie. *Wiener med. Wschr.* 1935 (85), s. 7–.
* Koller-Becker, Hortense: Carl Koller and cocaine. *Psychoanalytical Quarterly* 1963 (32), s. 309–373.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Manuel Onwu Villafranca** (s. 11. tammikuuta 1988 Tudela, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Onwu pelasi kaudella 2006–2007 Tercera Divisiónin Tudelanossa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Osasuna B:hen, josta hänet kuitenkin lainattiin kaudeksi 2007–2008 Iruñaan (36:ssa Tercera Divisiónin ottelussa 19 maalia) ja alkukaudeksi 2008–2009 Alziraan (neljässä Segunda División B:n ottelussa yksi maali). Onwu pelasi lainapestien jälkeen Osasuna B:ssä Segunda División B:tä, kunnes hänet nostettiin Osasunan edustusjoukkueeseen.

Onwu pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 11. maaliskuuta 2012 Athletic Bilbaota vastaan. Otteluja kertyi kauden 2011–2012 aikana neljä, mutta maaleja ei vielä yhtään. Seuraavalla kaudella hän kuitenkin teki ensimmäisen maalinsa – kauden ensimmäisessä ottelussaan – 10. marraskuuta 2012 Espanyolin verkkoon 77:nnellä minuutilla tultuaan kentälle kymmenen minuuttia aiemmin.

Lähteet
-------

* Manuel Onwu BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Manuel Onwu Futbolme-sivustolla (espanjaksi)
* Manuel Onwu Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Osasuna – Primera División
1 Riesgo |
2 Bertrán |
3 Rubén |
4 M. Flaño |
5 Lolo |
6 Echaide |
7 Sola |
8 Masoud |
9 Armenteros |
10 Puñal |
11 Sisi |
12 Llorente |
13 Andrés |
14 Arribas |
15 Oier |
16 Cejudo |
17 Nino |
18 Onwu |
19 Nano |
20 Lamah |
21 Torres |
22 Timor |
23 Loe |
24 Damià |
25 Annan |
26 Elías |
Valmentaja Mendilibar
**Astraios** (m.kreik. Ἀστραῖος, "tähtinen"; lat. *Astraeus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa tähtitieteen jumala, joka oli myös toisen sukupolven titaani, Krioksen ja Eurybian poika. Hyginus tosin lukee hänet giganttien joukkoon Tartaroksen ja Gaian poikana.

Astraioksen puoliso oli Eos, aamuruskon jumalatar, ja heidän lapsiaan olivat neljä anemoita (tuulta): Boreas, Notos, Euros ja Zefyros, sekä myös tuulen jumaluus Eosforos, sekä viisi Astra Planetaa (vaeltavaa tähteä): Fainon (Saturnus), Faithon (Jupiter), Pyroeis (Mars), Eosforos (Venus) ja Stilbon (Merkurius) - kolme ulointa planeettaa olivat tuntemattomia antiikin Kreikassa. Myös Astraian kerrotaan olevan heidän lapsensa, mutta hänen vanhemmikseen on ehdotettu myös Zeusta ja Themistä.

Paitsi tähtien ja tähtitieteen jumala, Astraios oli myös kolmen kausittaisen tuulen jumala, joiden saapuminen ajoittui tunnettujen tähtimerkkien nousuun. Tässä ominaisuudessa hän samastui hyvin lähelle Homeroksen kuvaamaan Aiolokseen.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Hesiodos, *Jumalten synty 375–377* (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros, *Kirjasto 1.2.2* (engl. käännös)
3. ↑  Hyginus, *Fabulae esipuhe* (engl. käännös)
4. ↑  Nonnos, *Dionysiaka 6.15–49* (engl. käännös)
5. ↑  Hesiodos, *Jumalten synty 378–382* (engl. käännös)
6. ↑  Apollodoros, *Kirjasto 1.2.4* (engl. käännös)
7. ↑  Aratos, *Fainomena 96–136* (engl. käännös)
8. ↑  Hyginus, *Astronomica ii.25* (engl. käännös)
**Kaija Anneli Kangas** (16. heinäkuuta 1952 Ylivieska – 28. syyskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri, joka 2002 nimitettiin Teatterikorkeakoulun teatteripedagogiikan lehtoriksi.

Kangas opiskeli Turun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa 1971–1974 ja Suomen Teatterikoulussa 1974–1978. Työuransa hän aloitti Mikkelin teatterista 1978–1979, vieraili Helsingin kaupunginteatterissa 1980–1983 ja siirtyi Turun kaupunginteatteriin 1983.

Kankaan puoliso oli kirjailija Arto Melleri 1978–1988 ja heille syntyi kaksi tytärtä, joista Sara Melleri on myös näyttelijä.

Valikoitu filmografia
---------------------

* 1978 *Vartioitu kylä 1944*
* 1981 *Pölhölä*
* 1983 *Menestyksen maku*
* 1994 *Kissan kuolema*
* 1995 *Kosketa minua*

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 203. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.
3. ↑  Adjouri VTM Tiiu Hovi on nimitetty... (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  21.4.2002. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Viitattu 14.6.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Yle

 |

 |
**Kosketusele** (engl. *touch-gesture*) on kosketusnäyttöisen laitteen ohjaamiseen tarkoitettu komento. Kosketusnäyttöistä laitetta voidaan käyttää paitsi sormella myös kosketusnäyttöjä varten kehitetyillä kynillä (engl. *stylus*) tai muilla sopivilla esineillä. 

Kosketuksen suurin etu hiireen nähden on se, että kosketus on suorempaa vuorovaikutusta. Kosketus on myös helpompi oppia kuin hiiren käyttö, koska se muistuttaa kynällä työskentelyä. Koskettaminen sormella ja kynällä eroavat toisistaan, mutta ovat kuitenkin samantyyppisiä. Kosketuksen etuna ovat lisäksi sen nopeus ja virheettömyys.

Kosketuseleiden käyttäminen tuo tullessaan myös joitakin ongelmia. Jos kosketusnäyttö on asetettu ergonomisesti väärään asentoon (esimerkiksi väärä kulma, väärä korkeus tai etäisyys käyttäjästä) saattaa käyttäjän käsi väsyä lyhyenkin käyttökerran aikana. Kosketusnäyttöä sormella käytettäessä saattaa näytön pinta likaantua. Ongelmia voi tuottaa myös pienten objektien osoittaminen ja niitä koskevien komentojen antaminen.

Ele voidaan tehdä yhdellä tai kahdella sormella. Eleitä ovat esimerkiksi:

* napauttaminen
* yhden sormen liu´uttaminen
* painettuna pitäminen, joka vaikuttaa kuten hiiren kakkospainikkeen napsauttaminen
* kahden sormen liike, supistaminen (eli nipistäminen) ja avaaminen (eli zoomaaminen tai venyttäminen)
* siirtymisliike, esimerkiksi selaaminen, vierittäminen
* reunan sipaisu, joka esimerkiksi avaa valikon

Lähteet
-------

1. 1 2  Kosketuseleiden käyttäminen Windows 7:ssa Microsoft. Viitattu 3.11.2013.
2. 1 2  Petri Tuominen: Kosketuseleet informaatiokioskissa (PDF) (Sivu 17-21)  helmikuu 2003. Tampereen yliopiston informaatiotieteiden laitos, gradu.  Arkistoitu 20.7.2004. Viitattu 3.11.2013.
**Ali Tanrıyar** (1. tammikuuta 1914 Kavala, Kreikka – 25. toukokuuta 2017) oli turkkilainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Anavatan Partisi, jota hän oli mukana perustamassa. Hän valmistui Istanbulin yliopistosta ja oli varsinaiselta ammatiltaan lääkäri.

Tanrıyar tuli kahdesti valituksi suuren kansalliskokouksen jäseneksi, ja hän toimi Turgut Özalin hallituksessa sisäministerinä vuosina 1983–1984. Häntä edelsi tässä tehtävässä Selahattin Çetiner ja seurasi Yıldırım Akbulut. Vuonna 1986 hänet valittiin 28. Galatasaray SK:n puheenjohtajaksi vuoteen 1990 saakka.

Tanrıyarilla oli yksi lapsi.

Lähteet
-------

1. ↑  Bilgilendirme: Ali Tanrıyar cenaze töreni  25.5.2017. Galatasaray SK. Viitattu 25.5.2017. (turkiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ali Tanrıyar
Américo Jacomino
**Américo Jacomino** (12. helmikuuta 1889 São Paulo – 7. syyskuuta 1928 São Paulo) oli brasilialainen säveltäjä ja kitaristi. Hänestä käytettiin vasenkätisyyteen viittaavaa "Canhoto"-lempinimeä, joka johtui hänen tavastaan soittaa vasemmalla kädellä kääntämättä kitaran kieliä.

Jacomino teki lukuisia levytyksiä solistina ja kokoonpanon kanssa. Monilla levyillä hän soitti Grupo do Canhoton kanssa; kokoonpano koostui akustisesta kitarasta, cavaquinhosta, klarinetista ja pasuunasta. Jacominon teosten joukossa ovat *Abismo de rosas*, *Olhos feiticeiros* ja *Fantasia sobre o Guarani*. Vuonna 1916 järjestettiin Conservatório Dramático e Musical de São Paulossa ensimmäinen Jacominon suurimuotoinen konsertti, johon yhdistettiin hänen uraansa koskeneita luentoja. Jacomino kehitti yhä käytössä olevan kitaransoiton opetusmetodin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Américo Jacomino Musica Brasilis, viitattu 25.2.2023

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Amýkles** (kreik. Αμύκλες; myös *Amíkles*; kath.kreik. Αμύκλαι, *Amýklai*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan eteläosissa. Se kuuluu hallinnollisesti Spártin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 694 (vuonna 2011).

Amýkles sijaitsee noin viisi kilometriä Spártin kaupungista etelään Mánin niemimaalle johtavan tien varressa. Kylä on saanut nimensä sen koillispuolella sijainneesta mykeneläisaikaisesta ja antiikin aikaisesta Amyklain kaupungista, joka tunnettiin Apollon Amyklaioksen pyhäköstä.

Amýkles muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αμυκλών, *Topikí Koinótita Amyklón*), johon kuuluvat varsinaisen Amýkleen kylän lisäksi kylät Katsarós, Peristéri, Ríza ja Vafeió. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 000.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
Matematiikassa **barysentriset koordinaatit** ovat koordinaatteja, jotka on määritelty simpleksin kärkipisteiden avulla. Barysentriset koordinaatit ovat esimerkki homogeenisista koordinaateista.

Olkoon *x*1, ... *x**n* vektoriavaruudessa *A* määritellyn simpleksin kärkipisteet. Jos jollakin *A*:n pisteellä *p*

{\displaystyle (a\_{1}+\cdots +a\_{n})\,p=a\_{1}\,x\_{1}+\cdots +a\_{n}\,x\_{n},}
sanotaan, että kertoimet (*a*1, ... *a**n*) ovat pisteen *p* **barysentriset koordinaatit** pisteiden *x*1, ... *x**n* suhteen. Itse kärkien koordinaatit ovat (1, 0, 0, ... 0), (0, 1, 0, ... 0), ... (0, 0, 0, ... 1). Barysentriset koordinaatit eivät ole yksikäsitteiset: kaikilla nollasta poikkeavilla *b* (*b a*1, ... *b a**n*) ovat myös *p*:n barysentriset koordinaatit.

Kun koordinaatit eivät ole negatiivisia, *p* sijaitsee pisteiden *x*1, ... *x**n* määräämässä konveksissa kehikossa, eli simpleksissä, jonka kärkipisteet ovat *x*1, ... *x**n*.

Jos kehikon kärkiin ajatellaan kiinnitetyn painot *a*1, ... *a**n*, on *p* simpleksin painopiste. 

Termin *barysentriset koordinaatit* (saks. *Baryzentrische Koordinaten*) otti käyttöön August Möbius vuonna 1827. Termi muodostuu kreikan kielen *painoa* tarkoittavasta sanasta *barys* (βαρύς) ja latinalaisperäisestä, moniin kieliin lainautuneesta *keskustaa* tarkoittavasta sanasta *centrum*.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kaija Salopuro** (s. 1938) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja suomalaisen naisjalkapalloilun uranuurtaja.

Salopuro oli Helsingin Jalkapalloklubin naisjoukkueen perustajia ja ensimmäinen kapteeni. Hän voitti joukkueen kanssa viisi peräkkäistä Suomen-mestaruutta vuosina 1971–1975. Pelaajauransa jälkeen hän toimi huolto- ja johtotehtävissä HJK:ssa ja naisten maajoukkueessa sekä muissa Suomen Palloliiton tehtävissä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2003.

Salopuro valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2010 ja HJK:n vastaavaan vuonna 2013. Vuonna 2012 hän sai Pro Urheilu -mitalin. Hänen mukaansa on nimetty tyttö- ja naisjalkapalloilun edistämiseksi tehdystä työstä myönnettävä Kaijan kannu -kiertopalkinto, jonka ensimmäinen saaja hän oli vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hall of Fame Suomen Jalkapallomuseo.  Arkistoitu 20.4.2014. Viitattu 10.7.2015.
2. 1 2 3 4  Kaijan Kannu -palkinto Kaija Salopurolle  26.8.2006. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 11.7.2015. Viitattu 10.7.2015.
3. 1 2 3 4  HJK:n Hall of Fame sai neljä uutta jäsentä  13.12.2013. Helsingin Jalkapalloklubi. Viitattu 10.7.2015.
4. ↑  Kaija Salopuro eläkkeelle  3.2.2003. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 11.7.2015. Viitattu 10.7.2015.
5. ↑  Ministeri Arhinmäki jakoi Pro Urheilu-tunnustukset  19.12.2012. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 11.7.2015. Viitattu 10.7.2015.
Kaavakuva Litorinameren laajuudesta 7000 vuotta sitten
**Litorinameri** oli  Itämeren paljon nykyistä suolaisempi ja jonkin verran laajempi varhaisvaihe Ancylusjärven jälkeen noin 8 500 – 4 000/2 000 vuotta sitten.

Litorinameri syntyi, kun jääkauden jälkeinen valtameren pinnan nousu ylsi Tanskan salmien tasolle, ja niiden kohdalle syntyi uomia, joista aiemmin makeaan Ancylusjärveen pääsi suolaista vettä. Litorinakauden aikana Tanskan salmista muodostui syvemmät ja leveämmät kuin nykyisin, ja tämän takia meri oli huomattavasti nykyistä suolaisempi. Litorinakausi on jääkauden jälkeisen ajan merellisin vaihe Itämeren historiassa. Litorinameren aikana myös ilmasto Suomessa oli pari astetta nykyistä lämpimämpi ja kasvillisuutena lehtipuita nykyistä enemmän. Kauden alussa oli lämmin, kostea atlanttinen ilmasto, joka viileni kauden loppupuolella nykyistä viileämmäksi subboreaaliseksi. 

Litorinakotilo (*Littorina littorea*) oli yleinen Litorinameressä ja on antanut sille nimensä
Litorinameri oli nykyistä Itämerta laajempi. Merivaihe on saanut nimensä litorinakotilosta, joka viihtyy suolaisessa vedessä. Litorinakaudella kotilo yleistyi koko Itämeren alueella. Nykyisin, suolapitoisuuden laskettua Tanskan salmien madalluttua maankohoamisen vaikutuksesta, litorinakotiloa tavataan lähinnä Tanskan Bornholmin eteläpuolella. Litorinamerta seurasi Post-Litorinameri eli nykyinen Itämeri.

Pohjanmaalla tavataan yleisesti ns. alunamaita, jotka ovat Litorinameren aikaan muodostuneita sulfidipitoisia savikkoja. Nämä savikot aiheuttavat ongelmia sadevesien hapettaessa sulfideja rikkihapoksi, joka puolestaan alentaa vesistöjen pH:ta ja liuottaa metalleja. Sateen jälkeen tapahtuva äkkinäinen veden happamoituminen on aiheuttanut mm. kalakuolemia Kyrönjoen alueella.

Katso myös
----------

* Holoseeni

Itämeren historia
Eemmeri   
 Baltian jääjärvi  ·  Yoldiameri  ·  (Echineismeri)  ·  Ancylusjärvi  ·  Mastogloiameri  ·  Litorinameri  ·  Itämeri (Post-Litorinameri)
Tyypillinen drillinki, kaksi haulipiippua ja niiden alla luotipiippu.
**Drillinki** (saks. *Drilling*, kolmoset) on kolmipiippuinen metsästysase. Siinä on yleensä kaksi rinnakkaista, samaa kaliiperia olevaa haulipiippua ja yksi luotipiippu näitten alla. Toinen yleinen yhdistelmä on kaksi samaa kaliiperia olevaa rinnakkaista luotipiippua, joitten alla yksi haulipiippu. Myös kolmella haulipiipulla tai kolmella luotipiipulla varustettuja drillinkejä on olemassa sekä aseita, joissa on kaksi erikaliiperista luotipiippua ja yksi haulipiippu. Tällöin haulipiippu ja isompi luotipiippu ovat yleensä päällekkäin ja pienempi luotipiippu on kiinnitetty näitten väliseen saumaan yleensä oikealle puolelle.

Drillinki soveltuu monenlaisen riistan metsästykseen. Ase on yleensä melko arvokas. Drillingit ovat saavuttaneet suosiota erityisesti Keski-Euroopassa, missä saman jahtitapahtuman aikana voidaan ampua monenlaista riistaa. Myös aseitten lukumäärää rajoittava lainsäädäntö on lisännyt drillingin suosiota joissakin maissa.*lähde?*

Drillingin heikkouksia ovat aseen suurehko paino sekä se, että yhdistelmäase on aina kompromissi erilaisten ominaisuuksien välillä, eikä drillinki näin ollen vedä vertoja parhaille kivääreille tai haulikoille. Lämpölaajenemisen aiheuttama osumapisteen siirtyminen on varsin tavallinen drillingin haaste. Aseen kohdistamiseen onkin varattava aikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Metsästysammunnan ABC (pdf) (Luku 6. Yhdistelmäase, s. 45-48) Suomen Metsästäjäliitto, metsastajaliitto.fi. Viitattu 4.8.2020.
Little Barrier IslandLittle Barrier kuvattuna Pohjoissaarelta.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Te Hauturu-o-Toi |
| Sijainti | 
Uusi-Seelanti |
| Sijaintipaikka | 
Uusi-SeelantiView and modify data on Wikidata  |
| Vesialue | 
TyynimeriView and modify data on Wikidata  |
| Korkein kohta | 
Mount Hauturu 722 m |
| Pinta-ala | 
30,83 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Little Barrier Island**, maoriksi *Te Hauturu* (virallisesti *Te Hauturu-o-Toi*), on pieni, luonnonsuojelualueena toimiva saari Uuden-Seelannin Pohjoissaaren pohjoisosissa noin 80 kilometriä pohjoiseen Aucklandista. Luonnonsuojelullisista syistä saarelle saapuminen edellyttää maihinnousulupaa luonnonsuojelusta vastaavalta ministeriöltä Department of Conservationilta.

Historia
--------

Saarella on ollut maoriasutusta arviolta vuosina 1350–1650.

Saari julistettiin kokonaisuudessaan Uuden-Seelannin ensimmäiseksi luonnonsuojelualueeksi vuonna 1895.

Maantiede
---------

Saari sijaitsee 18 kilometrin päässä Great Barrier Islandista, 80 kilometrin päässä pääkaupunki Aucklandista.

Saari on ympyrän muotoinen ja sen pinta-ala on noin 30,83 km². Korkein kohta on Mount Hauturu 722 metriä merenpinnasta. Saari on vulkaanista alkuperää, ja koostuu jyrkistä kukkuloista ja mäistä lukuun ottamatta lounaisosaa, jossa on 0,27 km²:n kokoinen, Te Maraeroaksi kutsuttu, tasainen alue.

Luonto
------

Noin kolmasosa saaren metsistä kaadettiin karjan laidunmaaksi ennen luonnonsuojelualueeksi julistamista, mutta metsistö on suojelun jälkeen uudistunut lähes entiseen tilaansa. Saari on nykyään lähes vapaa vieraslajien aiheuttamasta kadosta metsille, ja saarella kasvaa yli 400 alkuperäislajistoon kuuluvaa kasvia. Toisaalta saarella kasvaa noin 150 eri vieraslajikasvia, joista pääosa painottuu alueille, joilla on ihmisten toimintaa.

Saarelta poistettiin villeinä eläneet kissat vuonna 1980 ja polynesianrotat vuonna 2004, mikä on edesauttanut useiden alkuperäislajien lukumäärän kasvamista, muun muassa wetojen sekä eri lintulajien määrä on kääntynyt kasvuun. Saari toimii myös erittäin uhanalaisten kakapojen suojelukohteena.

Lähteet
-------

1. ↑  Place overview www.doc.govt.nz. Viitattu 8.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  The eradication of feral cats (*Felis catus*) from Little Barrier Island, New Zealand New Zealand Journal of Zoology. Viitattu 8.9.2016. (englanniksi)
3. ↑  Dodd, Andy: Te Maraeroa Flat, Little Barrier Island (PDF) Department of Conservation. Viitattu 8.9.2016. (englanniksi)
4. ↑  ABOUT LITTLE BARRIER ISLAND/TE HAUTURU-O-TOI www.littlebarrierisland.org.nz.  Arkistoitu 11.9.2016. Viitattu 8.9.2016. (englanniksi)
5. 1 2 3  Te Hauturu-o-Toi/Little Barrier Island www.doc.govt.nz. Viitattu 8.9.2016. (englanniksi)
6. ↑  Little Barrier Island www.kakaporecovery.org.nz. Viitattu 8.9.2016. (englanniksi)
**Driftin' Slim** (oik. **Elmon Mickle**, s. 24. helmikuuta 1919, Keo, Arkansas – k. 15. syyskuuta 1977, Los Angeles, Kalifornia oli yhdysvaltalainen yhden miehen orkesterina esiintynyt blueslaulaja, huuliharpisti ja kitaristi. Hän levytti Driftin' Slim nimen lisäksi myös omalla oikealla nimellään ja taiteilijanimellä **Model "T" Slim**. Hänen levyjään ovat julkaisseet muun muassa Modern, RPM, Blue Horizon, Styletone, Milestone, Kent, ja Flyright.

Nuori Mickle kiinnostui huuliharpun soittamisesta seurattuaan John Lee "Sonny Boy" Williamsonin ja Yank Rachellin esiintymistä. Sonny Boy opetti Micklelle huuliharpunsoiton alkeet. 1940-luvun puolivälissä hän keikkaili paikallisesti yhdessä Sonny Boy Williamson II:n ja rumpali Peck Curtisin kanssa. Vuonna 1951 hän perusti ensimmäisen yhtyeensä paikallisten soittajien Baby Face Turnerin ja Junior Brooksin kanssa. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen levy Modern-levymerkille: "My Little Machine"/"Down South Blues" (osa kopioista oli luultavasti nimellä Driftin' Smith).

Vuoteen 1957 mennessä Mickle oli muuttanut Los Angelesiin, jossa hän soitti yhden miehen yhtyeenä huuliharppua, rumpuja ja kitaraa. Hän levytti harvakseltaan sekä omalle että muiden levymerkeille. Yksi levyistä ilmeistyi nimellä "Elmon Mickle & His Rhythm Aces" ja yhden hän teki Ernie Pruittin kanssa.

1960-luvun puolivälissä "folkbuumin" myötä Driftin' Slim "löydettiin uudelleen". Vuosina 1966–1967 hän julkaisi useita singlejä Model "T" Slim -nimellä. Vuosikymmenen lopulla ilmestyi myös Milestone-merkillä albumi Driftin' Slim & His Blues Band: *Somebody Hoo-Doo'd The Hoo-Doo Man*. Vuosikymmenen vaihteessa sairastuminen lopetti Driftin' Slimin musiikkiuran.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  All Music biography
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Driftin' Slim Allmusic.com:ssa
* Kuvitettu diskografia
* Diskografia (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Hannu Syrjänen** (s. 2. lokakuuta 1951 Hollola) on suomalainen yritysjohtaja. Syrjänen toimi Sanoma-konsernin toimitusjohtajana vuosina 2001–2011.

Syrjänen valmistui ekonomiksi 1973 ja oikeustieteen kandidaatiksi 1979. Hän valmistui Stanfordin yliopiston SEP-ohjelmasta (Stanford Executive Program) vuonna 2001.

Hannu Syrjänen oli Rautakirjan toimitusjohtaja, varatoimitusjohtaja ja toimialajohtaja vuosina 1989–2001. Ennen Rautakirjaa hän toimi muun muassa Keskossa, TS-Yhtymässä johtajana, Wihurissa toimialajohtajana ja Lakimiesliiton Kustannuksen toimitusjohtajana. Syrjänen oli SanomaWSOY:n johtoryhmän jäsen 1999–2001 ja Sanoman toimitusjohtaja ja johtoryhmän puheenjohtaja 2001–2010. Syrjänen oli hallituksen puheenjohtaja Ilmarisessa vuosina 2004–2011, Viestinnän Keskusliitossa 2005–2006, Kansainvälisen kauppakamarin Suomen osastossa 2010–2011 ja Management Institute of Finland MIF:ssä 2012–2014. Hän oli hallituksen jäsen SanomaWSOY:ssä vuosina 2001–2010, East Officessa 2008–2010, Elinkeinoelämän keskusliitossa 2005–2006 ja Palvelutyönantajissa 1999–2001. Hän on ollut myös Helsinki Median hallituksen jäsen ja useiden Rautakirjan tytäryhtiöiden hallituksen puheenjohtaja.

Hannu Syrjänen on ollut Orionin hallituksen jäsen vuosina 2007–2017 ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 2010–2017. Vuosina 2011–2019 hän on ollut myös VR-Yhtymän hallituksen puheenjohtaja. Syrjänen on ollut Realian hallituksen jäsen vuodesta 2011, Suomen Messut Osuuskunnan vuodesta 2012 ja John Nurmisen Säätiön hallituksen jäsen vuodesta 2012 alkaen.

Hannu Syrjänen valittiin media-alan Vuoden Vaikuttajaksi vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hämäläinen, Unto: Syrjänen johti Sanoman tiikerinloikan.  *Helsingin Sanomat*, 2.10.2011, s. C 5.
2. 1 2 3 4  Hannu Syrjänen Orion.  Arkistoitu 12.11.2014. Viitattu 12.11.2014.
3. 1 2  Hannu Syrjänen SanomaWSOY:n toimitusjohtajaksi  28.3.2001. Sanoma.  Arkistoitu 12.11.2014. Viitattu 12.11.2014.
4. ↑  Hannu Syrjänen valittu media-alan Vuoden Vaikuttajaksi  28.5.2009. Sanoma.  Arkistoitu 12.11.2014. Viitattu 12.11.2014.
**Bonneville** on Christopher N. Rowleyn ohjaama ja Daniel D. Davisin käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2006. *Bonnevillen* pääosissa ovat Jessica Lange, Kathy Bates ja Joan Allen. Muissa rooleissa ovat muun muassa Tom Skerritt ja Christine Baranski.

*Bonneville* on ohjaaja Christopher N. Rowleyn ensimmäinen ohjaustyö pitkässä elokuvassa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Bonneville* kertoo kolmesta ystävättärestä, jotka aikuistuvat uudelleen ajaessaan Länsi-Yhdysvaltojen läpi. Arvilla Holdenilla (Jessica Lange) on edessään erittäin tärkeä päätös, ja hän pakkaa vuoden 1966 Bonneville-avoautonsa. Hän suuntaa Idahon Pocatellosta ystäviensä Margene Cunninghamin (Kathy Bates) ja Carol Brimmin (Joan Allen) kanssa kohti Kalifornian Santa Barbaraa. Huviretki muuttuukin löytöretkeksi, kun naiset alkavat löytää tietä omaan itseen, lupausten tärkeyteen, luopumisen vaikeuteen ja ystävyyteen.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jessica Lange  | … |  Arvilla Holden
  |
|  Kathy Bates  | … |  Margene Cunningham
  |
|  Joan Allen  | … |  Carol Brimm
  |
|  Tom Skerritt  | … |  Emmett L. Johnson
  |
|  Victor Rasuk  | … |  Bo
  |
|  Christine Baranski  | … |  Francine Holden Packard
  |
|  Tom Amandes  | … |  Bill Packard
  |
|  Tom Wopat  | … |  Arlo Brimm
  |
|  Laura Park  | … |  Riva Fox
  |

Tuotanto
--------

*Bonneville* kuvattiin keväällä ja alkukesällä vuonna 2005 muun muassa Utahissa, Nevadassa ja Kaliforniassa.

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

*Bonneville* sai ensi-iltansa Kanadan Toronton elokuvajuhlilla 11. syyskuuta vuonna 2006. Toronton elokuvajuhlien jälkeen elokuva kiersi muitakin elokuvajuhlia, muun muassa Deauville American Film Festivalin Ranskassa, jossa elokuva esitettiin 9. syyskuuta vuonna 2007. *Bonneville* pääsi teatterilevitykseen vasta 29. helmikuuta vuonna 2008 Kanadassa ja rajoitetusti Yhdysvalloissa. Elokuva tuotti yhteensä noin 1,3 miljoonaa dollaria.

*Bonneville* ei ollut kriittinen eikä taloudellinen menestys. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 40 prosentin "mätä" arvosana, joka perustuu neljäänkymmeneen arvosteluun, joista kuusitoista ovat positiivisia ja kaksikymmentäneljä negatiivisia.

*Bonnevillen* DVD-julkaisu julkaistiin kesällä 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bonneville *boxofficemojo.com*. Boxofficemojo.com. Viitattu 4.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  BONNEVILLE (2006) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 4.3.2014. (englanniksi)
3. 1 2  Bonneville (2008) *rottentomatoes.com*. Rottentomatoes.com. Viitattu 4.3.2014. (englanniksi)
4. ↑  Bonneville (2006) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 4.3.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Bonneville* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Bonneville* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Bonneville* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
* *Bonneville* Metacriticissä (englanniksi)
**Heikki Tapani Tilander** (30. heinäkuuta 1944 Helsinki – 30. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hänet ylennettiin kenraalikuntaan vuonna 1996 ja kenraaliluutnantiksi 2002.

Ura
---

Tilander kävi kadettikoulun vuosina 1964–1967 ja Sotakorkeakoulun 1975–1977. Hän toimi Uudenmaan jääkäripataljoonassa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä vuosina 1967–1975 ja YK-tehtävissä UNTSO:n sotilastarkkailijana Lähi-idässä vuonna 1972–1973. Tilander toimi esikuntatehtävissä Sotakorkeakoulussa vuosina 1977–1980, opettajana 1984–1986 ja valtakunnallisten Maanpuolustuskurssien apulaisjohtajana 1986–1989. Apulaissotilasasiamiehenä Tukholmassa Tilander oli 1980–1984. Tilander toimi pataljoonankomentajana Uudenmaan Prikaatissa 1989–1991. Hän oli Helsingin sotilaspiirin esikuntapäällikkönä 1991–1992 ja jatkotutkinto-osaston johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 1995–1996. Tilander toimi apulaismaavoimapäällikkönä Pääesikunnassa vuodesta 1996 lähtien. Hän toimi Pohjoisen Maanpuolustusalueen komentajana 1.1.2001–31.7.2004.

Tilander toimi Kadettikunnan puheenjohtajana vuodet 2000–2003. Lisäksi hän toimi Maanpuolustusmitalitoimikunnan puheenjohtajana vuosina 2008–2012.

Palvellessaan apulaismaavoimapäällikkönä hän ajoi saattokoptereiden tarvetta hankittavien kuljetushelikoptereiden suojaksi.

Teokset
-------

Tilander julkaisi vuonna 2006 muistelmateoksen *Sotilaan vuosikymmenet – muistikuvia noottikriisin ajasta EU-Suomeen*.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 3.12.2017, s. C14
2. 1 2 3  *Kuka kukin on 2005*, s. 1049. Otava. ISBN 951-1-19577-8.
3. ↑  Maanpuolustusmitalitoimikunnan toimintakertomus 2102 *maanpuolustusmitali.fi*.  Arkistoitu 4.12.2017. Viitattu 17.2.2016.
4. ↑  Heikki Tilander: *Sotilaan vuosikymmenet*, s. 250. Kustannus Oy Suomen Mies, 2006. ISBN 952-9872-42-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kiianlinna, Lauri; Hult, Heikki: Heikki Tilander 1944–2017 (muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  2.12.2017. Viitattu 2.12.2017.
*Tämä artikkeli kertoo Gabbiano-luokan korvetista. Italian kuninkaallisen laivaston rannikkotorpedoveneestä kertoo artikkeli RN Gabbiano (1907).*

**RN Gabbiano** (ital. *Regia Nave Gabbiano*) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti. Toisen maailmansodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan uudelleen luoduissa Italian merivoimissa Marina Militaressa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gabbiano-luokka*
Alus tilattiin Vottrista Cerusalta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 23. kesäkuuta ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 3. lokakuuta.

Palvelus
--------

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Trapaniin 3. sukellusveneentorjuntaryhmän 1. korvettilaivueeseen. Tammikuusta 1943 alus oli saattuepalveluksessa suojaten Tunisiaan matkanneita saattueita. Ennen Italian antautumista se oli tehnyt kaikkiaan 102 erilaista tehtävää, joista kahdeksantoista sukellusveneentorjunta- ja 22 saattuetehtäviä. Alus osallistui sukellusvene *HMS Sahibin* upottamiseen. Sodan aikana alus matkasi kaikkiaan 14 383 merimailia eli luokkansa pisimmän matkan.

Italian antautuessa 1943 alus oli Palermossa ja joutui karkottamaan neljä Saksan laivaston alusta ennen pääsyään Maltalle. Alus suojasi tämän jälkeen Bizertan ja Algerin välisiä saattueita. 

Alus poistettiin laivastoluettelosta 1974.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Gabbiano**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Ando, Elio: The Gabbiano Class Corvettes Part 1.  *Warship*, IX. vsk, nro 2, s. 81-89. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-403-2.   (englanniksi)
* Ando, Elio: The Gabbiano Class Corvettes Part 2.  *Warship*, IX. vsk, nro 3, s. 198-206. Lontoo:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-403-2.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ando, Elio s. 198

*Gabbiano*-luokan korvetit

|  |
| --- |
| *Gabbiano* – *Procellaria* – *Cormorano* – *Pellicano* – *Cicogna* – *Folaga* – *Ibis* – *Gru* – *Antilope* – *Gazella* – *Camoscio* – *Capriolo* – *Alce* – *Renna* – *Ape* – *Vespa* – *Lucciola* – *Grillo* – *Cicala* – *Calabrone* – *Cavalletta* – *Libellula* – *Scimitarra* – *Baionetta* – *Colubrina* – *Spingarda* – *Carabina* |
| Edeltäjä: EI – Seuraaja: EI |
**Heikki Antti Tapio Timonen** (10. kesäkuuta 1943 Helsinki – 11. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Timosen vanhemmat olivat kauppaneuvos Hugo Emil Timonen ja Aune Kaipainen ja puoliso vuodesta 1967 ekonomi Kaija Leino. Timonen tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1962 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1966 ja kauppatieteiden maisteriksi 1968. Hän oli Lelumyynti Ky:n palveluksessa vuodesta 1964, Oy Escofin Ab:n palveluksessa vuodesta 1968 ja Machineryssä johtokunnan jäsen vuodesta 1964, hallintosuunnittelija 1966–1968, osastopäällikkö 1969–1972, hallintojohtaja 1973–1976, toimitusjohtaja 1977–1998, hallituksen jäsen vuodesta 1987 ja päätoiminen hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1999. Timosella oli myös lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän oli Suomen mestari käsipallossa helsinkiläisen urheiluseura Unionin joukkueessa 1960 ja 1964. Pakistanin kunniakonsuli Timonen oli vuodesta 1982 ja kunniapääkonsuli vuodesta 1990. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1999. Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu nimesi hänen kunniatohtorikseen 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavilainen, Marko: Kauppaneuvos Heikki Timonen (1943–2020). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.8.2020. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.1.2023.
2. 1 2  Janne Timonen: Muistot. Heikki Timonen 1943–2020. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  31.8.2020. Viitattu 10.1.2023.
**6-Monoasetyylikodeiini** (6-MAC) on myrkyllinen kodeiinin asetaattiesteri. Sen kaava on C20H23NO4. Siinä hydroksyyli kohdassa 6 on asetyloitunut. Ainetta esiintyy toisinaan epäpuhtautena huumekäyttöön tehdyssä heroiinissa. Sitä syntyy tavallisimmin kun morfiinista yritetään tehdä heroiinia ja seokseen on jäänyt vähän kodeiinia. Ainetta muodostuu joko etikkahappoanhydridin lisäämisellä, joka lisää asetaatin kodeiinin 6-kohtaan; tai etikkahapon lisäämisellä katalyytin kera pyrkimyksenä tehdä 6-Monoasetyylimorfiinia, morfiinin esteriä joka on hiukan heroiinia vahvempaa.

Toksisuus
---------

Elimistöön joutuessaan 6-monoasetyylikodeiini aiheuttaa välittömästi histamiinin vapautumisen verenkiertoon, joka voi johtaa hengenvaaralliseen *anafylaktiseen šokkiin*. 6-MAC metabolisoituu kodeiiniksi ja edelleen morfiiniksi. Koska laittomasti valmistettu heroiini todennäköisesti sisältää myös 6-MAC:ia, sen läsnäolo virtsanäytteessä todistaa melko luotettavasti laittoman huumeen käyttämisen.

Lähteet
-------

1. ↑  Detection of Acetylcodeine in Urine as an Indicator of Illicit Heroin Use: Method Validation and Results of a Pilot Study Clinical Chemistry, Volume 47, Issue 2, 1 February 2001, Pages 301–307,

Aiheesta muualla
----------------

* Acetylcodeine, an impurity of illicitly manufactured heroin
* Acetylcodeine in Chemical Compounds Database[vanhentunut linkki]
* PubChem: Acetylcodeine (englanniksi)
Andrew Scott Waughin hauta Bromptonissa.
**Andrew Scott Waugh** (3. helmikuuta 1810 – 21. helmikuuta 1878) oli brittiläinen kenraalimajuri ja maanmittaaja, joka nykyisin tunnetaan miehenä, joka nimesi maailman korkeimman vuoren Mount Everestin edeltäjänsä sir George Everestin mukaan.

Yksityiselämä
-------------

Andrew Waughin ensimmäinen vaimo Lady Waugh kuoli 22. helmikuuta 1866, 42-vuotiaana. Waughin toinen vaimo oli Cecilia Eliza Adelaide, joka kuoli 9. helmikuuta 1884.

Kirjallisuutta
--------------

* John Keay, *The Great Arc: The Dramatic Tale of How India was Mapped and Everest was Named*, HarperCollins Publishers: New York, 2000 ISBN 0-00-257062-9.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
ICom IC-R71E
**Liikennevastaanotin** (engl. *communications receiver*) on radiolähetysten vastaanottoon tarkoitettu radiovastaanotin, jonka ominaisuudet ovat paremmat kuin maailmanradion. Useimmissa halvoissa maailmanradioissa ei ole yksinauhalähetyksen, SSB:n, kuuntelua, joten lyhyillä aalloilla ne eivät voi vastaanottaa amatööriradiolähetyksiä, vaikkakin vastaanottavat yleisradiolähetykset. 

Tavallisesti liikennevastaanottimella voidaan kuunnella koko lyhytaaltoaluetta ja sen lisäksi pitkiä ja keskipitkiä aaltoalueita (<30 MHz). Useimmilla liikennevastaanottimilla voidaan vastaanottaa ainakin AM, FM, CW ja SSB-lähetyksiä. 

Liikennevastaanottimia käyttävät mm. viranomaiset, kuten puolustusvoimat, radiotaajuuksien käyttöä valvovat virastot, radioasemat, erilaiset lyhytaaltoja käyttävät ammattilaiset ja yleisradiolähetysten kaukokuuntelijat. 

Liikennevastaanotin on ollut myös radioamatööriasemien varuste, koska sillä on haettu yhtä kanavaa kuunneltaessa amatööriradiolla toista seuraavaa kanavaa kuunneltavaksi valvonta- eli monitorointimielessä.

Liikennevastaanotinta käytetään ja on käytetty valvontavastaanottimena mm. siviiliradiotoimintaa suorittavissa virastoissa ja myös signaalitiedustelussa.

Liikennevastaanotinten kuvia eri aikakausilta
---------------------------------------------

* BC-224-D, yhdysvaltalainen sotilasmalli, joka perustuu BC-348:een 1940-luvulla
* R-311 Venäjän sotilasviestinnän vastaanotin 1950-luvulla
* RCA AR-88 1940-luvulla
* Eddystone EC10 1960-luvulla
* Icom IC R-71R 1980-luvulla
* AKD Target HF-4E 1980-luvulla
* Drake 2B 1960-luvulla
* Drake R4B 1971
* Collins Radio R-390A 1950-luvulla
* Hallicrafters SX-28 Super Skyrider receiver 1940-luvulla
* Hallicrafters SX-115 1960-luvulla
* Hallicrafters SX-117 1960-luvulla
* Icom RC-9500 2000-luvulla
* Perseus SDR receiver 2009

Katso myös
----------

* Maailmanradio
* Skanneriradio

Aiheesta muualla
----------------

* Esimerkkejä vanhoista liikennevastaanottimista ja maailmanradioista (englanniksi)
* Yaesu VR-5000 (englanniksi)
**Don-Zheni Ekoebve** (s. 8. syyskuuta 1992) on suomalais-venäläinen pikajuoksija. Hän edustaa HIFK-Friidrottia ja hänen valmentajinaan toimivat Anatoli Mihailov ja Margarita Mihailova.

Kalevan kisoista Ekoebve on saavuttanut pronssia 400 metrin aitajuoksusta vuonna 2016. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on ollut mukana saavuttamassa 4 x 100 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 2012 sekä 4 x 400 metrin viestijuoksusta kultaa 2014 ja 2018 sekä hopeaa 2016. Sisäratojen SM-kilpailuista Ekoebve on saavuttanut pronssia 300 metrin aitajuoksussa 2019. 4 × 200 metrin viestissä hän on saanut kultaa vuonna 2018 ja hopeaa 2017, 4 × 300 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2012 sekä 4 × 337 metrin viestissä pronssia 2019.

Ekoebve karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013.

Venäläissyntyinen Ekoebve on ollut Suomen kansalainen maaliskuusta 2013 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Don-Zheni Ekoebve Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Maisemalaiduntamisella** tarkoitetaan sellaista niityn tai metsittyvän alueen laiduntamista, jota harjoitetaan maisemallisten arvojen tähden. Laiduntamista on harjoitettu perinteisesti kotieläinten kasvattamiseksi. Maisemalaiduntamisen päämääränä on maiseman parantaminen. Maisemalaiduntamisella voidaan perata esimerkiksi rantapusikkoja. Maisemalaiduntamiseen saa EU:n tukea.

Maisemalaiduntaminen on halvempaa kuin pusikoiden ja puun vesojen mekaaninen raivaaminen metsänhoitona. Maisemalaiduntamista varten voi vuokrata lampaita, vuohia tai lehmiä kesäksi, jos ei ole mahdollisuuksia itse ostaa eläintä omaksi. Vuokraus on käyttökelpoinen ja järkevä tapa hoitaa maisemaa esimerkiksi kesämökillä, jossa ollaan vain kesällä.

Laitumella pitää olla aita, jotta eläimet eivät karkaa. Aidan voi rakentaa itse tai teettää yrittäjällä. Lammasaitaan tarvitaan tolppia, joko painekyllästettyjä tai tuoreista kuusenrangoista kuorittuja ja teroitettuja. Tolpat isketään tukevasti maahan 3 metrin välein. Lammasverkkoa voi ostaa rautakaupoista. Verkko on metrin korkuinen ja se kiinnitetään tolppiin joko aspeilla tai nauloilla. Aitaan pitää tehdä ainakin yksi veräjä ja sen yhteyteen keräilykarsina, minkä kautta lampaat tuodaan laitumelle ja viedään sieltä pois. Vuohet eivät pysy aidan sisällä, sillä ne ovat hyviä hyppäämään. Vuohia, ja myös lampaita, paimennetaan paimenkoiran avulla. Bordercollie on hyvä paimenkoirarotu.

Nautakarjan aita on suuritöisempi. Siihenkin tarvitaan tolppia, noin 10 cm paksuja ja 1,5–2 m pitkiä. Tolppaväli voi olla 5–6 m. Jotta naudat pysyvät laitumen sisällä, on käytettävä sähköaitaa. Tavallisesti käytetään 2- tai 3–lankaista aitaa. Lankaa varten pitää tolppaan kiinnittää muoviset eristimet, ja varustaa se erityisellä sähköpaimenella. Paimenpoikia saa sekä akkukäyttöisinä että verkkovirtakäyttöisinä. Myös nautaeläinten aitaan pitää rakentaa veräjä ja keräilykarsina. Koska ruoho kasvaa kesällä nopeasti ja peittää alalangan, jolloin jännite laskee ja aidan teho heikkenee, pitää aidan alus niittää pari–kolme kertaa kesän aikana. Niittämiseen voi käyttää joko sirppiä tai siimaleikkuria.

Myös hevosia käytetään maiseman hoidossa. Niitäkin varten tarvitaan sähköaita, mutta langan sijasta suositellaan käytettäväksi nauhaa, jonka hevoset näkevät paremmin. Jos hevonen on pienestä varsasta pitäen tottunut nauha–aitaan, se kunnioittaa sitä tavallisesti loppuelämänsä, eikä nauhaa tarvitse välttämättä edes pitää jännitteisenä. Hevoset ovat kuitenkin yksilöitä, joiden ominaisuudet omistaja tai kasvattaja tuntee parhaiten.

Katso myös
----------

* Perinnebiotooppi

Lähteet
-------

* Hevosaita (Arkistoitu – Internet Archive)
* Laidunnusopas
* Aitatarvikkeita (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hyllos** (m.kreik. Ὕλλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Herakleen ja Deianeiran poika ja Iolen puoliso, jonka tämä nai isänsä käskystä.[1]

Herakleen, jonka Zeus oli alun perin tarkoittanut olemaan Argoksen, Lakedaimonin ja Messenian Pyloksen hallitsija, oli Hera syrjäyttänyt juonikkuudellaan, ja kaikki valta oli valunut Eurystheuksen, Mykenen kuninkaan, käsiin. Herakleen kuoleman jälkeen hänen jälkipolvensa, herakleidit, pakenivat ensin kuningas Keyksin luo Trakhiiseen, ja sieltä edelleen Ateenaan, josta he saivat turvapaikan Eurystheukselta. Kun täällä Eurystheuksen vaatimukset jälkeläisten luovuttamisesta eivät tuottaneet tulosta, tämä hyökkäsi kaupunkiin, mutta kärsi tappion ja sai surmansa hyökkäyksessä.[2] Tämän seurauksena Hyllos veljineen hyökkäsi Peloponnesokseen, mutta he joutuivat lopettamaan sotaretkensä vuoden kuluttua ruton iskettyä joukkoihin. Niin he vetäytyivät Thessaliaan, jossa Aigimios, doorilaisten myyttinen kantaisä, jota Herakles oli aikanaan auttanut taistelussa lapiitteja vastaan, adoptoi Hylloksen, ja antoi Herakleelle antamansa lupauksen mukaisesti tämän osuuden, kolmasosa, valtakunnastaan. Aigimioksen kuoleman jälkeen tämän kaksi poikaa, Dymas ja Pamfylos, vapaaehtoisesti alistuivat Hylloksen valtaan, ja hänestä tuli doorilaisten hallitsija. Doorilaisten heimojen nimet tulevat näistä kolmesta kantaisästä. Halukkaana saamaan takaisin isänsä perinnön, Hyllos kysyi neuvoa Delfoin oraakkelilta, joka neuvoi häntä odottamaan "kolmatta satoa", ja sen jälkeen mennä Peloponnesokseen "kapeaa merikäytävää pitkin".[3]

Niin kolmen vuoden kuluttua Hyllos hyökkäsi Korintin kannasta pitkin lyödäkseen Atreuksen, Eurystheuksen seuraajan, mutta sai surmansa kaksinkamppailussa Ekhemoksen, Tegean kuninkaan kanssa.[4] Tätä toista yritystä seurasi kolmas Kleodaioksen, Hylloksen pojan,[5] komennossa ja neljäs Aristomakhoksen johtamana, mutta joka kerta retket päättyivät epäonnistumiseen. Lopulta Aristomakhoksen pojat Temenos, Kresfontes ja Aristodemos valittivat oraakkelille, että tämän neuvot olivat osoittautuneet kohtalokkaiksi kaikille, jotka olivat niitä seuranneet. He saivat vastauksen, että "kolmas sato" tarkoitti kolmatta sukupolvea, ja "kapea käytävä" Rhiumin salmea. Näillä ohjeilla herakleidit saivat vihdoin Peloponnesoksen vallattua.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.7 (engl. käännös).
2. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 1.32.6 (engl. käännös).
3. 1 2  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.8.2 (engl. käännös).
4. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.58.1–4 (engl. käännös).
5. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 3.15.10 (engl. käännös).
**Fálanna** (kreik. Φάλαννα) eli **Faláni** (Φαλάνη) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Lárisan kuntaan, Lárisan alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Giánnoulin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Lárisan kunnan Giánnoulin kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 3 987 (vuonna 2011).

Fálannan pieni kaupunki sijaitsee keskisessä Thessaliassa noin kymmenen kilometriä Lárisan kaupungista pohjoiseen. Asutuksen nimi oli vuoteen 1916 saakka *Tatár(i)* (Τατάρ(ι)). Tämän jälkeen se nimettiin uudelleen *Fálannaksi* seudulla sijainneen antiikin aikaisen Falannan kaupungin mukaan. Nykyisin käytetään usein nimimuotoa *Faláni*; myös kirjoitusmuotoja *Falánni* (Φαλάννη) ja *Falláni* (Φαλλάνη) esiintyy.

Fálanna muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Φαλάννης, *Dimotikí Koinótita Falánnis*), johon kuuluu varsinaisen Fálannan kaupungin lisäksi kylä Dasochóri. Koko yhdyskunnan väkiluku on 4 611.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Φαλάνη *gym-falan.lar.sch.gr*.  Arkistoitu 13.9.2018. Viitattu 3.9.2018.
3. ↑  Tatar -- Falanna *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Research. Viitattu 3.9.2018.