recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arvo Leander Linko** (alun perin **Lindén**, 27. helmikuuta 1887 Tampere – 18. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti. Linko kilpaili myös uimahyppääjänä.

Lindén saavutti olympiapronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa Lontoon kesäolympialaisissa 1908 alle 66,6 kg:n sarjassa. Hän kehitti pystypainiin heiton, joka jäi pysyvästi painitermistöön Lindén-heittona. Ainoan Suomen mestaruutensa hän voitti vuonna 1908 Tampereen seurahuoneen juhlasalissa. Kahtena seuraavana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden.

Painiurallaan Lindén edusti Tampereen Pyrintöä. Myöhemmin hän edusti uimahyppääjänä Helsingin Jyryä. Lindénin olympiamitali myytiin huutokaupassa helmikuussa 2015.

Painisaavutuksia
----------------

* Olympiapronssia Lontoossa 1908 (sarja 66,6 kg)
* PM-hopeaa 1908
* SM-kultaa 1908
* Venäjän mestaruus 1909 ja 1910

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 182. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Arvo Lindén Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Lindén-Linko, Arvid Leander (FIN) iat.uni-leipzig.de (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 16. Otava, 1970.
2. 1 2  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 276. Otava, 1970.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Arvo Linko – Linden-heittäjä ja uimahyppääjä
**Suoraan seinään** (saks. *Gegen die Wand*, kirjaimellisesti *seinää vasten*; turk. *Duvara Karşı*) on Fatih Akınin käsikirjoittama ja ohjaama saksalais-turkkilainen draamaelokuva vuodelta 2004. Elokuva palkittiin muun muassa Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnolla, Kultaisella karhulla.

Suomen ensi-iltansa elokuva sai 1. lokakuuta 2004.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva kertoo Hampurissa St. Paulin kaupunginosassa asuvista saksanturkkilaisista parikymppisestä Sibel Günerista (Sibel Kekilli) ja nelikymppisestä Cahit Tomrukista (Birol Ünel). Cahit on jäänyt keski-ikäisenä leskeksi. Hän on vaimonsa kuoleman jälkeen alkoholisoitunut, ja ajaa erään huonon illan lopuksi humalassa autolla päin seinää. Hän tulee tajuihinsa klinikalla, jonne hänet on viety sen jälkeen, siellä on myös Sibel, joka on myös yrittänyt itsemurhaa.

Sibelillä on rasitteena perhe joka haluaa valvoa tätä, ja on kieltänyt häneltä hauskan pidon ja vapaan seurustelun. Hän saa ajatuksen että he kaksi voisivat solmia kulissiavioliiton jossa he asuisivat yhdessä, mutta voisivat kummatkin elää omaa elämää vapaana, ja saa Cahitin suostuteltua siihen. Pian avioliiton solmimisen jälkeen he kuitenkin huomaavat ettei se ehkä onnistukaan niin kuin he olivat kaavailleet; ilman seksiä ja rakkautta. Elokuvan luoppupuolella tapahtumat sijoittuvat Istanbuliin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Birol Ünel  | … |  Cahit Tomruk
  |
|  Sibel Kekilli  | … |  Sibel Güner
  |
|  Catrin Striebeck  | … |  Maren
  |
|  Meltem Cumbul  | … |  Selma
  |
|  Stefan Gebelhoff  | … |  Nico
  |
|  Francesco Fiannaca  | … |  Mann am Tresen
  |

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä Akinin ihmissuhdetempoilu on hetkittäin varsin toimiva sekoitus mustaa komediaa ja traagista rakkaustarinaa Saksan turkkilaissiirtolaisista, mutta rosoisen realismin ja pateettisen melodraaman välissä kompuroivan elokuvan varsinainen sanottava jää hieman hämäräksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Varjola, Markku: *Elokuvien ensi-illat Suomessa 2000–2007*, s. 3. Helsinki: Suomen elokuvakerhojen liitto SEKL ry, 2008. Arkistoitu 16.10.2013. (pdf) (viitattu 18.11.2012).
2. 1 2  Hyrkäs, Jussi: Suoraan seinään – Kahden maailman rajalla *Film-O-Holic.com*.  21.4.2005. Viitattu 20.8.2021.
3. 1 2 3  Valotie, Päivi: Turkkilainen naimakauppa *Turun Sanomat*.  2.10.2004. Viitattu 19.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Silén, Jarkko: Suoraan seinään – Maailmojen rajoilla *Film-O-Holic.com*.  1.10.2004. Viitattu 20.8.2021.
* Aro, Tuuve: Suoraan seinään (Gegen die Wand) *MTV3 Uutiset*.  30.9.2004. Viitattu 20.8.2021.
* IrmaWeb: Suoraan seinään (2004) *Leffatykki*.  1.7.2010. Viitattu 20.8.2021.
* Suoraan seinään *Iltalehti*. Viitattu 20.8.2021.
**Markku Ville Tapio Sääksjärvi** (2. marraskuuta 1942 Kouvola – 31. maaliskuuta 2014 Espoo) oli Helsingin kauppakorkeakoulun tietojärjestelmätieteen professori.

Henkilötiedot
-------------

Sääksjärven vanhemmat olivat toimitusjohtaja Pentti Sääksjärvi ja lehtori Eeva Portano. Hän valmistui ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta 1961, Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1967, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1971 ja tekniikan tohtoriksi 1976. 

Sääksjärvi oli reservin luutnantti.

Ura
---

Sääksjärvi toimi Valmet Oy:n Rautpohjan tehtaan ATK-ryhmän johtajana 1967–1968, Tietotehdas Oy:n osastopäällikkönä vuodesta 1969 vuoteen 1975 ja Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vt. apulaisprofessorina 1976–1977 ja sen jälkeen siellä dosenttina. Teknillisen korkeakoulun dosentuuri hänellä oli 1977–1983. Vuodesta 1980 vuoteen 1983 hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen vt. apulaisprofessori ja sitten korkeakoulun ensimmäinen tietojärjestelmätieteen professori, aina eläkkeelle jäämiseensä saakka eli vuoteen 2006. Korkeakoulun vararehtorina hän toimi 1985–1987.

Sääksjärvellä oli useita luottamustehtäviä eri järjestöissä ja toimikunnissa, muun muassa korkeakoulujen tiede- ja tutkimuspoliittisen säätiön hallituksen jäsenyys, MTV Oy:n ohjelma-asian neuvottelukunnan jäsenyys sekä oman alansa kansainvälisten konferenssien ohjelmatoimikuntien jäsenyydet. 

Sääksjärvi julkaisi yli 150 tieteellistä ja ammatillista julkaisua tietojärjestelmätieteen ja tietotekniikan alalta. Hänen tutkimuksensa liittyivät muun muassa organisaatioiden tietojärjestelmien tehokkuuteen ja ns. tuoterunkoihin tietojärjestelmien ja ohjelmistoliiketoiminnan perustana. Hänen jäähyväisluentonsa aiheena 30-vuotisen tutkijanuran jälkeen oli "Informaatioteknologian suurten murrosten vaikutukset yrityksen IT:n johtamiseen".

Muita saavutuksia
-----------------

Sääksjärvi voitti kolmetoista Suomen-mestaruutta tenniksen seniorisarjoissa.

Lähteet
-------

* Autio, V.-M. (toim.). Suomen professorit. Finlands professorer. Professoriliitto 2000, s. 470-471. ISBN 951-95189-6-7

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 3.5.2014, s. C 18

Aiheesta muualla
----------------

* Sääksjärvi, M. 2007. Huippuyliopisto huijaa teollisuutta. Talouselämä 22.11.2007. Sääksjärvi huippuyliopistosta (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 29.2.2008)
* Sääksjärvi, M. 1998. Tuoterunko. Uusi ajattelu ohjelmistotuotteiden strategisessa kehittämisessä. Suomi: Tekes, Teknologiakatsaus 62/98. 63 s.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Normisjon** on norjalainen luterilainen sisä- ja ulkolähetysjärjestö, joka toimii Norjan kirkon sisällä. Se perustettiin vuonna 2001 kolmen kristillisen järjestön yhdistyessä.

Historia
--------

Järjestö perustettiin 1. tammikuuta 2001, kun kolme norjalaista kristillistä järjestöä, Det norske lutherske Indremisjonsselskap, Langesundsfjordens Indremisjonsselskap sekä Den norske Santalmisjon yhdistyivät yhdeksi järjestöksi.

Toiminta
--------

Osasta Normisjonin paikallistoiminnasta käytetään seurakunta -nimitystä, vaikka Normisjon onkin osa Norjan kirkkoa eikä itsenäinen uskonnollinen yhdyskunta. Seurakuntia on noin 30 eri puolilla Norjaa. Lisäksi sillä on noin 1100 aikuisten ja noin 600 lasten ja nuorten ryhmää. Yhteensä toiminnan piirissä on Norjassa noin 70 000 henkeä.

Normisjonilla on Norjassa useita rukoushuoneita, kolme raamattukoulua, 15 kansanopistoa, kuusi toisen asteen oppilaitosta sekä yksi korkeakoulu, joka toimii Bergenissä, Oslossa ja Kristiansandissa. Järjestöllä on myös 20 leirikeskusta.

Lähetystyötä järjestö tekee Aasiassa, Afrikassa, Lähi-idässä ja Etelä-Amerikassa. Sillä on noin 20 lähettiä.

Pääsihteerit
------------

* Anfin Skaaheim 2001–2003
* Rolf Kjøde 2003–2014
* Anne Birgitta Langmoen Kvelland 2014-

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hans-Jørgen Wallin Weihe: Normisjon  19.2.2018. Store Norske Leksikon. Viitattu 12.4.2018. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kristinusko Norjassa |
| --- |
|  |
| Tunnustuskunnat | 

|  |  |
| --- | --- |
| Katolisuus | 
* Katolinen kirkko Norjassa
	+ Oslon roomalaiskatolinen hiippakunta

 |
|  |
| Protestantismi | 

|  |  |
| --- | --- |
| Luterilaisuus | 
* Norjan kirkko
	+ Haugelaisuus
* Luterilainen kirkko Norjassa
* Den nordisk-katolske kirke
* Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn
* Det evangelisk-lutherske stift i Norge
* Evankelis-luterilainen tunnustuskirkko
* Liberaali Lyngenin suunta
* Lyngenin suunta
* Norjan evankelis-luterilainen vapaakirkko

 |
|  |
| Muu protestantismi | 
* Helluntaiherätys Norjassa
* Norjan baptistiliitto
* Norjan lähetysseura

 |

 |

 |
|  |
| Järjestöt | 
* Den norske Santalmisjon
* Indremisjonsforbundet
* Norjan kristillinen neuvosto
* Norjan luterilainen lähetysliitto
* Normisjon

 |

 |
**Suoristuvat joukot** ovat mittateorian sovelluksissa käytettävä joukkotyyppi, joilla on paljon sileiden monistojen ominaisuuksia mittateoreettisessa mielessä. Suoristuvuutta käytetään erityisesti fraktaalien teoreettisessa tutkimuksessa.

Määritelmä
----------

Olkoon {\displaystyle E\subset \mathbb {R} ^{n}} ja {\displaystyle m\in \mathbb {N} }. Nyt joukko *E* on ***m*-suoristuva**, jos on olemassa Lipschitz-kuvaukset {\displaystyle f\_{i}:\mathbb {R} ^{m}\rightarrow \mathbb {R} ^{n}}, joilla

{\displaystyle {\mathcal {H}}^{m}(E\setminus \bigcup \_{i=1}^{\infty }f\_{i}(\mathbb {R} ^{m}))=0,}
missä {\displaystyle {\mathcal {H}}^{m}} on *m*-ulotteinen Hausdorffin mitta.

Toisin sanoen *m*-suoristuvaa joukkoa voidaan approksimoida Lipschitz-kuvausten kuvajoukoilla mittateoreettisessa mielessä tarkasti.

Kirjallisuudessa joukkoa {\displaystyle F\subset \mathbb {R} ^{n}} sanotaan **puhtaasti *m*-epäsuoristuvaksi**, jos jokaisella *m*-suoristuvalla {\displaystyle E\subset \mathbb {R} ^{n}} pätee

{\displaystyle {\mathcal {H}}^{m}(F\cap E)=0.}
Epäsuoristuvuutta ja puhtaasti epäsuoristuvuutta ei tule sekoittaa keskenään. Nimittäin on olemassa joukkoja, jotka eivät ole puhtaasti epäsuoristuvia, mutta ovat epäsuoristuvia (esimerkiksi puhtaasti epäsuoristuvan ja suoristuvan joukon erillinen yhdiste). Toisaalta voidaan osoittaa, että jokainen joukko {\displaystyle A\subset \mathbb {R} ^{n}} voidaan jakaa puhtaasti *m*-epäsuoristuvaan ja *m*-suoristuvaan osaan.

Esimerkkejä
-----------

* Suoristuvia joukkoja ovat mm. sileät m-monistot (*m*-suoristuvia) ja suoristuvat käyrät (1-suoristuvia).

* Puhtaasti 1-epäsuoristuvia ovat mm. Kochin lumihiutale ja Cantorin joukon tulojoukko itsensä kanssa.

Approksimatiivinen tangentti
----------------------------

Olkoon {\displaystyle E\subset \mathbb {R} ^{n}}, {\displaystyle x\_{0}\in E} ja {\displaystyle T:\mathbb {R} ^{m}\rightarrow \mathbb {R} ^{n}} affiini kuvaus. Olkoon lisäksi 0<\alpha <1 ja joukko

{\displaystyle S(x\_{0},T,\alpha )=\{x\in \mathbb {R} ^{n}:d(x,T(\mathbb {R} ^{m}))\leq \alpha |x-x\_{0}|\},}
missä {\displaystyle d(x,T(\mathbb {R} ^{m}))=\inf \_{y\in T(\mathbb {R} ^{m})}|x-y|} on pisteen *x* etäisyys joukosta {\displaystyle T(\mathbb {R} ^{m})}.

Määritellään, että T on joukon E **approksimatiivinen tangentti** pisteessä x\_{0}, jos jokaisella 0<\alpha <1 on raja-arvo

{\displaystyle \lim \_{r\rightarrow 0^{+}}{\frac {{\mathcal {H}}^{m}((E\cap B(x\_{0},r))\setminus S(x\_{0},T,\alpha ))}{r}}=0.}
Voidaan osoittaa, että *m*-suoristuvilla joukoilla on approksimatiivinen tangentti {\displaystyle {\mathcal {H}}^{m}}-melkein jokaisessa pisteessä {\displaystyle x\_{0}\in E}.
**Markku Teräsvasara** (s. 1965 Turku) on toiminut Metso Outotecin varatoimitusjohtajana vuoden 2020 kesäkuusta lähtien. Teräsvasara oli Outotecin toimitusjohtaja vuoden 2016 lokakuusta vuoden 2020 kesäkuuhun.

Ura
---

Markku Teräsvasara valmistui rakennusinsinööriksi Porin teknillisestä opistosta. Hän aloitti uransa Nord-Engineering Oy:n suunnittelijana vuonna 1988. Sen jälkeen hän jatkoi suunnittelijan töitä vuosina 1990-1993 Insinööritoimisto Lauri Pitkälä Oy:ssä. Vuosina 1994-1997 hän toimi projektipäällikkönä Insinööritoimisto Pitkälä Oy & Pitla Oy:ssä. Vuodesta 1997 vuoteen 2016 hän työskenteli ruotsalaisessa Atlas Copco -teknologiayrityksessä, ensin myyntitehtävissä, myöhemmin erilaisissa johtotehtävissä. Atlas Copco -vuosinaan hän työskenteli Kirkkonummen Masalassa, Ruotsin Örebrossa ja Kiinassa. Teräsvasara oli Ruotsin myyntiyhtiön ensimmäinen ulkomainen toimitusjohtaja ja toimi lopuksi toimialansa palveludivisioonan johtajana. Hänellä oli alaisia eri mantereilla yli 5 000 ja hänen johtamansa divisioonan liikevaihto oli yli miljardi euroa. Teräsvasara toimi yhtiössä rakennus- ja kaivostekniikan toimialalla. Kesäkuussa 2016 Outotec nimitti hänet toimitusjohtajakseen Pertti Korhosen jälkeen. Vaikka sekä Atlas Copco että Outotec toimivat kaivannaisteollisuuden alueella, ne eivät ole kilpailijoita, sillä Atlas Copco toimii jalostusketjun alkupäässä ja Outotec loppupäässä.  Atlas Copco valmistaa muun muassa paineilmakompressoreja ja erilaisia rakennus- ja louhintalaitteita.

Outotecin hallituksen puheenjohtaja Matti Alahuhdan mukaan nimitykseen vaikutti Teräsvasaran pitkä nousujohteinen ura Atlas Copcossa, jossa hän toimi johtajana kaivosalan laite- ja palveluliiketoiminnoista ja menestyi niin nousu- kuin laskukaudellakin.

Outotecillä yksi Teräsvasaran ensimmäisistä muutoksista oli palveluliiketoiminnan eriyttäminen omaksi yksikökseen.

Yksityiselämä
-------------

Teräsvasara on naimisissa ja hänellä on yksi tytär. Hän harrastaa muun muassa melontaa ja juoksua.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Markku Teräsvasara: Markku Teräsvasaran CV Outotec.  Arkistoitu 16.8.2017. Viitattu 16.8.2017.
3. 1 2 3  Outotecin Teräsvasara: "Johtaja voi olla samalla kertaa iloinen ja tyytymätön" *Talouselämä*. Viitattu 16.8.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Markku Teräsvasara takoo Outoteciin sisäistä joustoa - ei pidä käpertyä kulujen karsintaan ja väenvähennyskierteeseen *T&T*. Viitattu 16.8.2017. (englanniksi)
5. ↑  Outotecin toimitusjohtaja vaihtui yllättäen — uusi johtaja on Markku Teräsvasara *Etelä-Saimaa*.  Arkistoitu 16.8.2017. Viitattu 16.8.2017.
6. ↑  Outotec vaihtaa toimitusjohtajaa *Helsingin Sanomat*.  22.6.2016. Viitattu 16.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Markku Teräsvasaran LinkedIn-profiili
Kiki Kogelnik:, *Naisrobotti*, 1964, öljyvärit ja akryyli kankaalle.123 × 184 cm. Kiki Kogelnik Foundation.
**Kiki Kogelnik** (22. tammikuuta 1935 Bleiburg – 1. helmikuuta 1997 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Tyyliltään hän oli lähellä pop-taidetta. Kogelnik opiskeli Wienin kuvataideakatemiassa ja muutti opintojen jälkeen Yhdysvaltoihin, New Yorkiin.  Vuonna 1966, kun Kogelnik oleskeli Lontoossa, hänen ateljeensa tuhoutui tulipalossa.

Vuonna 1969 kuumatkan aikaan, Kogelnik järjesti *Moonhappeningin* Wienissä, jossa hän tuotti kuuta kuvaavia silkkipainotöitä yhtä aikaa matkasta kertovan televisiolähetyksen kanssa. Tämän jälkeen hän alkoi tehdä feminismiä kuvaavia teoksia, jossa näkökulma on usein humoristinen tai pop-kulttuurin sävyttämä. Vuonna 1974 hän ryhtyi työskentelemään myös keramiikan parissa.

Myöhemmissä töissään Kogelnik kuvasi ihmisvartaloa. Hän kuvasi sen usein fragmentoina ja manipuloituna. Hän ryhtyi tekemään myös kasvotutkielmia ekspressiivisellä tyylillä. Hän teki näiden lisäksi lasiveistoksia. 

Kogelnik oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti vuonna 1961 Wienissä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Karnaubapalmu** (*Copernicia prunifera*) on palmukasvien (Arecaceae) heimoon, karnaubapalmujen (*Copernicia*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Karnaubapalmu on ainavihanta ja yksirunkoinen palmulaji. Sen runko kasvaa tavallisesti 7–10 metriä korkeaksi, mutta voi joskus kasvaa jopa 15 metriä korkeaksi. Oksaton runko on halkaisijaltaan 15–25 cm. Rungon päässä oleva latvus muodostuu viuhkamaisista lehdistä, joiden lehtiruodit sekä -lavat ovat kummatkin noin metrin pituisia.

Karnaubapalmua kasvaa luonnossa Brasilian koillisosissa. Sitä kasvaa laaksoissa jokien varsilla alueilla, joilla on säännöllisesti kausittain tulvia ja kuivuutta.

Karnaubapalmua viljellään laajasti etenkin Brasiliassa siitä saatavan vahan vuoksi. Karnaubavahan lisäksi palmun eri osista saadaan muitakin elintarvikekäyttöön soveltuvia aineita. Rungon ydinosassa on runsaasti tärkkelystä ja siitä on valmistettu saagonkaltaista ainetta. Lehtiä on puolestaan käytetty keitettyinä ravinnoksi ja siemeniä on käytetty kahvin korvikkeena.

Erilaisten elintarvikkeiksi käytettyjen aineiden lisäksi karnaubapalmun lehdistä voi punoa esimerkiksi mattoja, hattuja ja koreja. Karnaubapalmun puuaines on pehmeää, suolaista vettä pitkään kestävää sekä helposti työstettävää. Niinpä puuainesta on käytetty muun muassa aidoissa, puutolppina, rimoina ja erilaisissa pienehköissä puuesineissä sekä polttopuuna. Karnaubapalmua on myös kasvatettu koristekasvina tropiikissa.

Lähteet
-------

* Useful Tropical Plants: *Copernicia prunifera* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kassu - Kasvien suomenkieliset nimet: Karnaubapalmu (*Copernicia prunifera*)
* UniProt: Taxonomy - *Copernicia prunifera* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Copernicia prunifera* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1043918
* Wikispecies: Copernicia prunifera
* APDB: 33247
* CoL: Y3LM
* EoL: 1091989
* EPPO: CPDCE
* GBIF: 2738262
* GRIN: 11430
* iNaturalist: 155170
* IPNI: 64989-2
* IRMNG: 10213908
* ITIS: 506717
* NCBI: 349346
* Open Tree of Life: 731313
* Plant List: kew-46718
* PLANTS: COPR6
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:666273-1
* Tropicos: 2401620
* WFO: wfo-0000921608

 |

 |
**Ensimmäisen sukupolven Toyota Hiacea** valmistettiin vuosina 1967–1977.

Toyota Hiace 1. sukupolvi (1967–1977)
-------------------------------------

Vuonna 1972 alkoi japanilaisten voimakas tulo Euroopan pakettiautomarkkinoille: tuolloin esiteltiin ensimmäinen HiAce. Japanilainen pakettiauto oli ulkomitoiltaan tiivis ja Hi-Ace olikin kätevä kaupunkiliikenteessä, vaikka ohjaus olikin muiden pakettiautojen tavoin hidas ja raskas. Ensimmäisen sukupolven Hi-Acen ainoa moottorivaihtoehto oli bensiinikäyttöinen 1,6-litrainen, joka tosin oli tehokkaampi kuin sen ajan pakettiautoissa yleensä. Matkustusmukavuuteen ei ollut kiinnitetty suurta huomiota.

Toyotan maahantuoja Korpivaara Oy aloitti Hi-Acen tuonnin Suomeen vuonna 1973. Suomen markkinoilla tämä autouutuus oli moniin kilpailijoihin verrattuna ketterä, helposti kuormattava, suorituskykyinen ja hankintahinnaltaan edullinen. Täydellinen se ei kuitenkaan ollut. Tekniikan Maailma -lehti koeajoi Hi-Acen kesällä 1976 ja lehden testiryhmä piti auton ohjaamoa ahtaana ja keskimmäisen istuimen alle sijoitetun moottorin vuoksi meluisana. Vaikka ohjaamosta oli hyvä näkyvyys, koeajajat kuvailivat kuljettajan istuinta surkeaksi ja ajoasentoa ikäväksi ja puuduttavaksi nököttämiseksi. Myös bensiinin kulutusta pidettiin suurena niin kaupunki- kuin maantieajossakin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Tekniikan Maailma* 13/1976, s. 64–75. Tampere: Lehtimiehet Oy.

2.
*Tämä artikkeli kertoo runoilijasta. Upseerista katso artikkeli Lars Väinö Lundahl.*
**Lars Lundahl** (11. helmikuuta 1840 Oulu – 23. maaliskuuta 1905 Oulu) oli suomalainen merikapteeni ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.

Henkilöhistoria
---------------

Lundahlin vanhemmat olivat Abraham Lundahl ja Catarina Charlotta Cajanus. Ilmari Kiannon äiti Cecilia Septimia Catharina Lundahl (1842–1924) oli Lundahlin sisar. Lundahl kävi Oulun yläalkeiskoulua vuodesta 1848, mutta erosi 1856 koulun kolmannelta luokalta ja lähti merille. Hän oli aluksi Itämerellä purjehtivissa aluksissa, mutta lähti sitten pidemmille matkoille – aluksi Irlantiin ja Välimerelle ja myöhemmin kauemmaskin. Lundahl suoritti perämiehen tutkinnon 1861 ja vuonna 1864 hän toimi jo *Salmi*-laivan kapteenina. 

Lundahl oli vuosina 1874–1880 maissa J. W. Snellmanin kauppahuoneen omistaman Röytän sahan esimiehenä Torniossa. Vuosina 1880–1884 hän toimi parkki *Ahkeran* ja parkki *Jennyn* kapteenina tehden matkoja muun muassa Kuubaan, Meksikonlahdelle ja Rioon. Lundahl suoritti sitten höyrylaivakapteenin tutkinnon ja toimi kesäisin Laatokalla Valamon luostarisaarelle liikennettä hoitaneiden alusten kapteenina. Talvikaudet hän vietti Oulussa.

Lundahl oli vuodesta 1863 lähtien naimisissa Hilma Elisabet Samulinin kanssa (s. 1843, k. 1912). Perheeseen syntyi neljä poikaa ja tytär, joka oli naimisissa rautatievirkamies ja runoilija Gunnar von Numersin kanssa.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

Lundahl kirjoitti ruotsinkielisiä runomuotoisia kirjeitä, runotervehdyksiä, onnittelurunoja häitä ja merkkipäiviä varten sekä muistorunoja edesmenneille ystävilleen ja tuttavilleen. Kaksi hänen runokirjaansa painettiin 1880-luvun puolivälissä omakustanteena Hampurissa. Lundahl kirjoitti myös satiirisen kronikan Oulussa 2.–3. marraskuuta 1882 raivonneesta tulipalosta.

### Teoksia

* *Reseminnen och skildringar*, af L. Lundhal. Författarens förlag 1885
* *Reseskildringar och dikter: 2. delen*, af L. Lundhal. Författarens förlag 1885

Lähteet
-------

* Lars Lundahl SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Lundahl-sukuyhdistyksen sivut: Lars’sonsson Lars Lundahl

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Kalajoki, Atte: *Runoileva merikapteeni. Kulttuurikuvia Merikosken partaalta*, s. 117-133. Oulu: Kustannusosakeyhtiö Pohjoinen, 1982. ISBN 951-9152-82-2.
Karol Sevilla pitämässä konserttia
**Karol Itzitery Piña Cisneros** (s. 9. marraskuuta 1999 Mexico City, Meksiko), joka käyttää taiteilijanimeä **Karol Sevilla**, on meksikolainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja tubettaja. Hän näytteli erilaisia ​​rooleja sarjassa *La rosa de Guadalupe*. Myöhemmin hän saavutti kansainvälistä suosiota Luna Valenten roolissa Latinalaisen Amerikan Disney Channel -yhtiön alkuperäisessä televisiosarjassa, *Soy Lunassa*.

Sevilla syntyi Meksikon pääkaupungissa Mexico Cityssä vuonna 1999. Hänellä on isoveli Mauricio ja velipuoli Angelo. Hän opiskeli koulussa Centro de Educación Artística. Hän aloitti musiikkiuransa kuusivuotiaana. Siitä lähtien hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat roolit musikaalissa *Fantabulosa* ja sarjassa *Soy Luna*.

Aiheesta muualla
----------------

* Karol Sevilla Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kolmannen sukupolven Toyota Hiacea** valmistettiin vuosina 1982–1989.

Toyota Hiace 3. sukupolvi (1982–1989)
-------------------------------------

Kolmannen sukupolven Hiace oli erittäin suosittu, vaikkei se ollut mukavuudeltaan merkittävästi edellisiä parempi. Alkuperäinen dieselmoottori oli 2,2-litrainen, mutta muutettiin sittemmin 2,4-litraiseksi. Kolmannen sukupolven Hiacessa on kahdenlaisia ajovaloja: vanhemmassa ne olivat pyöreät (1982-1985) ja uudemmassa suorakaiteen muotoiset (1985-1989). Lisäksi tässä mallisukupolvessa Hiace oli ensimmäistä kertaa saatavilla myös nelivetoisena. Tämä oli verrattain suosittu mallivaihtoehto. Nelivetoisessa vaihteenvalitsin oli takavetoisista poiketen lattiassa.

Suomessa kolmannen sukupolven Hiace – ylivoimaisesti eniten dieselmoottorilla varustettuna – saavutti hyvän maineen kestävänä, luotettavana ja pieniruokaisena työjuhtana ja oli koko elinkaarensa ajan Suomen eniten myyty pakettiauto. Auton mainoslauseena olikin "Toyotalla Suomi kuljettaa". Myös pikkubussina se oli yleinen. 1980-luvun loppupuolella markkinoille tullut nelivetoinen versio tuli suosituksi vaikeakulkuisilla työmailla.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirsti Lehtomäki (toim.): *Pakettiraketit: Mobilia-vuosikirja 2016*, s. 37. Kangasala: Mobilia-säätiö.
**West Coast -jazz** eli **länsirannikon jazz** on jazzin tyylisuunta, joka kehittyi Los Angelesin alueella Yhdysvalloissa samoihin aikoihin, kun hard bop -suuntaus kehittyi New Yorkissa 1950- ja 1960-luvuilla. West Coast -tyyliä pidetään yleisesti cool jazzin suuntauksena.

Hard bopiin verrattuna maltillisemmalle ja vähemmän rajulle West Coast -jazzille ominaista ovat mietityt sovitukset ja sävelletyn materiaalin suuri määrä. Vaikka tyyli kukoisti aikansa, ei se missään vaiheessa ollut ainoa tyylilaji, jota soitettiin Yhdysvaltain länsirannikolla, vaikka näin nimestä voisi päätellä.

Pacific Jazz- ja Contemporary-levy-yhtiöt olivat parhaiten tunnettuja West Coast -jazzin levy-yhtiöitä, aivan kuten Blue Note oli suurin hard bopia julkaissut levy-yhtiö. Joitakin West Coast -jazzin pioneereja olivat Shorty Rogers, Gerry Mulligan, Chet Baker, Bud Shank, Bob Cooper, Jimmy Giuffre, Shelly Manne, Bill Holman, Manny Albam, André Previn, Cal Tjader ja Dave Brubeck kumppaninaan Paul Desmond.

Jotkut jazzkriitikot, kuten ranskalainen Hugues Panassié, väheksyivät West Coast -jazzia ja pitivät sitä epäaitona, koska suurin osa muusikoista oli valkoihoisia. Tyylilajilla oli kuitenkin myös omat afroamerikkalaiset edustajansa, kuten Curtis Counce, Chico Hamilton, Buddy Collette ja Hampton Hawes. Rotukysymyksestä huolimatta monia West Coast -jazzia edustavia levytyksiä on uudelleenjulkaistu vuosikymmenten takaa.

Lähteet
-------

* Gioia, Ted: *West Coast Jazz: Modern Jazz in California 1945–1960*. Oxford University Press, 1992.
* Gordon, Robert: *Jazz West Coast: The Los Angeles Jazz Scene of the 1950s*. Quartet Books, 1986.

Aiheesta muualla
----------------

* Pacific Jazz Records and the West Coast Sound (englanniksi)
**Räägu veskijärv** on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva padottu järviallas. Vironkielinen sana *veski* tarkoittaa vesimyllyä. Mylly on rakennettu Võhandu jõgeen 119 kilometriä sen joensuusta. Võhandua kutsutaan täällä yleensä Pühajõeksi.

Maantietoa
----------

Patojärvi on 270 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,9 hehtaaria johon luetaan mukaan saari, jonka pinta-ala on 0,1 hehtaaria. Saaressa sijaitsee rakennus. Paikalla on sijainnut vesimylly, josta on ilmakuvien perusteella jäljellä vain kivijalka. Myös pato on purettu ja sen tilalle on rakennettu kivinen koski ja joen ylittää alajuoksulle rakennettu uusi silta. Ei ole tiedossa, onko ylettyykö koskenniska samalle korkeudelle kuin pato. Jos se jää matalammalle, voidaan oikeutetusti sanoa, ettei patojärveä enää ole.

Vesistösuhteita
---------------

Räägu veskijärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, sillä se on muodostettu jokeen rakennetulla padolla. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Tieto on peräisin vironkielisesta artikkelista et:Räägu veskijärv.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Keskkonnaregister: Räägu veskijärv (VEE2076730) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 7.7.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.7.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Karneadeksen lautta** on klassinen pakkotilaa koskeva ajatusleikki. Sen keksijänä pidetään kreikkalaista filosofi Karneadesta.

Kaksi merimiestä on joutunut veden varaan. He tarttuvat yhtäaikaa meressä kelluvaan lauttaan, joka kuitenkin pystyy kannattelemaan vain yhtä ihmistä. Toinen merimiehistä tuuppaa toisen pois lautan luota ja lopulta pelastuu. Toinen merimies hukkuu.
Koska molempien merimiesten henki on samanarvoinen, tilanteessa ei ole mitään arvokkaampaa etua. Objektiivisen arvojärjestyksen puutteessa pakkotilateolla pelastettavan edun tärkeys liittyy enää sen subjektiiviseen merkitykseen merimiehelle. Hukkuneen merimiehen kuolemaan johtanut teko on oikeusjärjestyksen vastainen, mutta syyt pelastautuneen merimiehen toiminnan taustalla ovat inhimillisesti ymmärrettäviä. Oikeustieteessä katsotaankin, ettei pelastunutta merimiestä voida moittia toimintansa johdosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heli Korkka-Knuts, Dan Helenius & Dan Frände: *Yleinen rikosoikeus*. Helsinki: Edilex Libri & Edita Publishing oy, 2020. ISBN 978-951-37-7852-1.  s. 295
| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| - | 0 | 0 | 0 | 0 |

**Mauritius** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Mitaleja se ei ole saavuttanut ainuttakaan ja vain kaksi urheilijaa on yhteensä viisi kertaa yltänyt pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon. Stéphane Buckland sijoittui 200 metrin juoksussa kuudenneksi Edmontonissa 2001 sekä viidenneksi Pariisissa 2003 ja neljän yhdysvaltalaisjuoksijan jäljessä Helsingissä 2005. Eric Milazar sijoittui 400 metrin juoksussa neljänneksi vuonna 2001 ja viidenneksi vuonna 2003.

Daegussa 2011 Mauritiuksen kisajoukkueeseen kuului kaksi urheilijaa ja Moskovassa 2013 ja Pekingissä 2015 vain yksi.

Lähteet
-------

* Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*, s. 375. IAAF, 2005.
* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 2006*, s. 72–77. Minerva Kustannus Oy, 2006. ISBN 952-5591-41-7.
* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 2008*, s. 301–305. Minerva Kustannus Oy, 2008. ISBN 978-952-492-156-5.
* Mauritius Berliinin MM-kilpailuissa 2009 IAAF. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
* Mauritius Daegun MM-kilpailuissa 2011 IAAF.  Arkistoitu 3.5.2013. Viitattu 21.8.2013. (englanniksi)
* Mauritius Moskovan MM-kilpailuissa 2013 IAAF. Viitattu 21.8.2013. (englanniksi)
* Mauritius Pekingin MM-kilpailuissa 2015 IAAF. Viitattu 25.12.2015. (englanniksi)
**West Coast hip hop** (suom. *Länsirannikon hip hop*) on rap-musiikin alagenre, joka on syntynyt Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Historia
--------

Tyylilaji on oletettavasti alkanut 1970-luvun puolivälissä, vaikka sen kulta-aika olikin 1980-luvun loppupuolelta eteenpäin. West Coast hip hop on muodostunut tummaihoisten ja meksikolais-amerikkalaisten, pääosin Cripsien, Bloodsien ja muiden jengiläisten aloittamana. Ensimmäisiä menestyneitä West Coast hip hop -artisteja olivat muun muassa Ice-T, gangsta rap -ryhmä N.W.A ja sen jäsenet. 1990-luvun alussa tulivat muun muassa 2pac, Snoop Dogg, Nate Dogg, Xzibit ja Tha Dogg Pound. 1990-luvun alussa länsirannikossa kehittyi rap-musiikin tyylisuunta G-funk.

2000-luvun alussa West Coast hip hopin suosio alkoi laskea ja fanit keskittyivät enemmän itärannikon ja eteläisen Yhdysvaltain musiikkiin. Monen mielestä Game oli isossa roolissa länsirannikon nostamisessa takaisin suosioon 2000-luvun puolivälissä. Muun muassa Kendrick Lamar, YG sekä Nipsey Hussle ovat eräitä keskeisimpiä 2010-luvun West Coast hip hop -artisteja.

Tunnettuja West Coast hip hop -artisteja
----------------------------------------

* 2Pac
* Dr. Dre
* Eazy-E
* Ice Cube
* Eminem
* Compton’s Most Wanted
* Snoop Dogg
* The Game
* Too $hort
* Westside Connection
* WC
* Xzibit
* Warren G
* Nate Dogg
* About the Law
* Vince Staples
* Kendrick Lamar
* Mack 10

* South Los Angelesista kotoisin olevaa Ice Cubea pidetään yhtenä ensimmäisistä muusikoista, jotka tekivät West Coast hip hopia. Kuva vuodelta 2012.South Los Angelesista kotoisin olevaa Ice Cubea pidetään yhtenä ensimmäisistä muusikoista, jotka tekivät West Coast hip hopia. Kuva vuodelta 2012.
* Snoop Dogg, jota pidetään myös yhtenä West Coast hip hopin pioneereista. Kuva vuodelta 2006.Snoop Dogg, jota pidetään myös yhtenä West Coast hip hopin pioneereista. Kuva vuodelta 2006.
* Comptonista kotoisin oleva Kendrick Lamar on yksi nykyajan West Coast hip hopin tunnetuimmista muusikoista. Kuva vuodelta 2013.Comptonista kotoisin oleva Kendrick Lamar on yksi nykyajan West Coast hip hopin tunnetuimmista muusikoista. Kuva vuodelta 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  West Coast Rap Music Genre Overview *AllMusic*. Viitattu 31.5.2017. (englanniksi)
**Maurizio Margaglio** (s. 16. marraskuuta 1974 Courmayeur) on uransa jo päättänyt italialainen jäätanssija ja olympiamitalisti. Margaglion pari oli Barbara Fusar-Poli. 

Margaglio saavutti parinsa Barbara Fusar-Polin kanssa olympiapronssia vuoden 2002 talviolympialaisista Salt Lake Citystä. Lisäksi he saavuttivat MM-kilpailuista kultaa vuodelta 2001 ja hopeaa vuodelta 2000 sekä EM-kilpailuistakultaa niin ikään vuodelta 2001 ja hopeaa vuosilta 2000 ja 2002. Grand Prix -finaalin Margaglio voitti kerran, kaudella 2001-2002. Hän osallistui uransa aikana kolmiin talviolympialaisiin. 

Nykyisin Margaglio toimii valmentajana. Hän on muun muassa suomalaisten Ossi Kanervon ja Henna Lindholmin, sekä Juulia Turkkilan ja Matthias Versluiksen valmentaja. Margaglio on 178 senttimetriä pitkä ja aktiivivuosinaan 71 kilogrammaa painava.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee runoilijaa. Hänen isästään jääkärieverstiluutnantti Mauritz Nylundista on oma artikkeli.*
**Mauritz Nylund** (12. helmikuuta 1925 Helsinki – 28. heinäkuuta 2012) oli suomalainen runoilija, kriitikko ja kääntäjä. Hän julkaisi runokokoelmia sekä ruotsiksi että suomeksi.

Nylund opiskeli Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä ja humanistisessa tiedekunnassa. Hän työskenteli suomen opettajana Svenska Lyceumissa, mainostoimittajana ja Författarcentrumin kulttuurisihteerinä. Nylund myös käänsi ja toimitti antologioita.

Nylund mainitsi kirjallisiksi vaikuttajikseen Gustav Frödingin, Gunnar Björlingin, Elmer Diktoniuksen, Edith Södergranin, Heinrich Heinen ja Jacques Prévertin.

Teokset
-------

* *Om mörker är allt*, Söderströms 1953.
* *Rävspel*, Söderströms 1961.
* *Den odöpta hästen*, Söderströms 1963.
* *Ofinlandssvensk verksamhet*, Söderströms 1965.
* *Han sa hon sa*, Söderströms 1969.
* *Men den skrattade bara - Mutta se nauroi vain*, Boklaget 1975.
* *Rakastavat ne miehetkin*, W&G 1978.
* *En dag tittade jag på dig genom ett förstoringsglas*, Revolt 1984.
* *Det blåser mellan stolarna*, Söderströms 1994.

Lähteet
-------

1. ↑  Nylund, Mauritz Kirjasampo.fi - kirjallisuuden verkkopalvelu. Viitattu 22.11.2017.
2. 1 2 3 4  Modersmål och litteratur edu.fi.  Arkistoitu 21.11.2008. Viitattu 6.4.2010. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Väinölänniemen stadion** on Kuopiossa Väinölänniemellä sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1923. Stadion on toiminut KuPS:n kotikenttänä ja kaikki Kuopiossa pelatut neljä jalkapallomaaottelua on järjestetty Väinölänniemen stadionilla.

Historia
--------

Kuopion Palloseura pelasi kotiottelunsa 1930-luvulta vuoteen 2005 Väinölänniemellä, jolloin Keskuskentän uusimistyöt päättyivät ja joukkue siirtyi pelaamaan sinne. Vänärillä ovat pelanneet myös muun muassa Koparit, Kuopion Elo, Kings Kuopio, Kuopio Steelers, Kuopio Rugby Club sekä Kuopion MimmiFutis. KuPS pelasi siellä kotiottelujaan jo 1920-luvulla. Paavo Nurmi on juossut stadionilla kaksi maailmanennätystä, 2 000 metrin ME:n vuonna 1927 ja 10 000 metrin ME:n syksyllä 1924. Vuonna 1951 kenttä peruskorjattiin täysimittaiseksi ruohokentäksi ja stadionille tehtiin peruskorjaus vuonna 1980.

Ominaisuudet
------------

Stadionin luonnonnurmista kenttää kastelee automaattinen kastelujärjestelmä ja valaisee neljä valaisinpylvästä. Kentän viimeisellä Veikkausliigakaudella 2005 sen katsomokapasiteetti oli 9 800 paikkaa joista 1 500 katetussa pääkatsomossa, 1 200 katetussa takakatsomossa, 1 100 siirrettävissä putkikatsomoissa sekä 6 000 paikkaa kaarrekatsomoissa. Stadionilla on 6,6 × 19 metrin kokoinen Polarpro-tulostaulu.

Koska stadion sijaitsee Kallaveden ympäröimässä niemessä, se pysyy kylmänä pitkälle kevääseen. Tämä on ollut aina haaste nurmen hoidolle. Esimerkiksi KuPSin pelatessa Väinölänniemellä oli tavallista, että kenttä oli kunnossa vasta juhannuksen tienoilla, jolloin kausi oli jo pitkällä.

Ennätykset
----------

Stadionin katsojaennätys on virallisesti 6 787 ottelusta KuPS – Kuopion Elo vuodelta 1969. On kuitenkin arvioitu että ottelun todellinen yleisömäärä olisi ollut lähes 8 000. Jossain lähteissä myös esitetään että Suomi–Jugoslavia -maaottelussa elokuussa 1989 olisi paikalla ollut 8 000 katsojaa. Vuoden 1989 Jalkapallokirjan mukaan ottelun yleisömäärä oli 6 386.

Lähteet
-------

1. ↑  Syrjäläinen, Antti & Turunen, Tomi T.: Ikimuistoiset avajaiset. (Sunnuntaisuomalainen) *Savon Sanomat*, 24.5.2009, s. 32.
2. ↑   Tuunanen, Erkki: "KuPS 60 vuotta". Antin Paino Oy, Kuopio 1983. Sisältää maininnan ystävyysottelusta KuPS – Osmon Pojat, joka pelattiin jo 20. toukokuuta 1923 Väinölänniemellä.
3. ↑  Paavo Nurmi tilastoin. Urheilumuseo
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Väinölänniemen stadion** Wikimedia Commonsissa
**Rääkkylän kirjasto** sijaitsee Rääkkylän kunnassa Paksuniemen alueella ja kuuluu Vaara-kirjastojen kirjastokimppaan. Kirjasto toimii Rääkkylän Liike-virastotalossa Kinnulantien varrella, minkä lisäksi rakennuksen suunnittelusta on vastannut arkkitehtitoimisto Erkki Helasvuo.

Historia
--------

Rääkkylän kirjasto sai alkunsa vuoden 1860 talvella järjestetyistä lukukinkereistä. Kirjaston virallinen perustamisajankohta on 1.1.1874.

Palvelut ja tapahtumat
----------------------

Rääkkylän kirjaston tarjoamiin palveluihin lukeutuvat muun muassa omatoimikirjasto, kotipalvelu, kopiointi, lainaus- ja palautusautomaatti sekä kokoustilat. Kirjastossa järjestetään myös erilaisia tapahtumia, kuten satutuokioita, näyttelyitä, lukupiirejä ja virtuaalijumppaa.

Rääkkylän kirjaston omatoimikirjasto avattiin 1.12.2019. Omatoimikirjasto on auki ympäri vuoden ja sen käyttöoikeuden saa allekirjoittamalla asiakassopimuksen Rääkkylän kirjastossa.

Kokoelmat
---------

Vuonna 2018 Rääkkylän kirjaston kokoelmiin sisältyi 36 724 kirjaa ja 13 e-kirjaa. Samana vuonna lainaajia oli 651.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rääkkylän kunnankirjasto - Rääkkylä - Kirjasto - fonecta.fi *www.fonecta.fi*. Viitattu 17.2.2020.
2. 1 2  Rääkkylän kirjasto *hakemisto.kirjastot.fi*. Viitattu 17.2.2020.
3. ↑  Järvelin, Ilmi: Kirjastoliikkeen vaiheita Pohjois-Karjalassa vv. 1850-1930, s. 46. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 17.2.2020.
4. ↑  Suomen yleisten kirjastojen tilastot *tilastot.kirjastot.fi*. Viitattu 17.2.2020.
Sinertävä mongoliläiskä taiwanilaisen tyttövauvan alaselässä.
**Mongoliläiskä** on joillakin vastasyntyneillä ja pikkulapsilla esiintyvä, yleensä yksittäinen 2–15 senttimetrin kokoinen siniharmaa läiskä ristiselässä tai pakaroissa. Se on synnynnäinen ihon pigmenttimuutos eli syntymämerkki. Vaikka mongoliläiskä näkyykin yleensä jo vastasyntyneellä, joskus se tulee näkyviin vasta seuraavina viikkoina.

Mongoliläiskä kehittyy sikiöaikana. Läiskän kohdalla pigmenttiä tuottavat solut eli melanosyytit eivät ole nousseet ihon pintakerrokseen vaan jäävät syvemmälle verinahkaan, jolloin ne kuultavat paksun ihokerroksen läpi siniharmaana. Läiskiä voi joskus olla useampia eri puolilla kehoa.

Mongoliläiskä yleensä häviää neljään ikävuoteen mennessä, mutta suuret ja tarkkarajaiset läiskät voivat säilyä koko elämän ajan. Mongoliläiskä pystytään poistamaan laserilla.

Mongoliläiskää esiintyy 95–100 prosentilla aasialaisvauvoista, 90–95 prosentilla itäafrikkalaisvauvoista, 85–90 prosentilla intiaanivauvoista, 50–70 prosentilla hispaanovauvoista, mutta vain 1–10 prosentilla valkoisista vauvoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Värilliset luomet (pigmenttiluomet) : Mongoliläiskä *Lääkärikirja Duodecim*.  18.12.2018. Duodecim Terveyskirjasto. Viitattu 13.8.2020.
2. ↑  Jennifer Berry: Recognizing and treating Mongolian spots *Medical News today*.  10.8.2017. Viitattu 13.8.2020.
3. ↑  Hironao Numabe: Mongolian Spot *Tokyo Medical University*.  2003. Viitattu 13.8.2020.
**Väiski Vemmelsääri – Tuhat ja yksi kanitarinaa** (*Bugs Bunny's 3rd Movie: 1001 Rabbit Tales*) on Warner Bros. -studion tuottama vuonna 1982 valmistunut animaatioelokuva, jonka on ohjannut Friz Freleng. Kyseessä on kooste-elokuva, johon on yhdistetty sisältöä kolmestatoista 1940–1960-luvuilla tehdystä Looney Tunes -lyhytanimaatiosta. *Tuhannen ja yhden yön tarinoita* parodioivassa kehystarinassa Väiski Vemmelsääri ja Repe Sorsa toimivat kiertävinä satukirjakauppiaina, ja Väiski päätyy vastentahtoisesti lukemaan satuja arabialaisen sulttaanin hemmotellulle pojalle.

Suurin osa elokuvaan sisältyvistä lyhyistä tarinoista on Looney Tunes -hahmoilla toteutettuja parodioita klassikkosaduista, kuten Jaakko ja pavunvarsi, Punahilkka, Hannu ja Kerttu, Kultakutri ja kolme karhua sekä Hamelnin pillipiipari. Vanhoja lyhytanimaatioita on useissa kohdin lyhennetty ja niihin on paikoin lisätty uusia kohtauksia ja repliikkejä, jotta ne sopisivat paremmin osaksi elokuvan pääjuonta. Lyhytanimaatioista pääosa on Chuck Jonesin ja Friz Felengin ohjaamia, sekä yksi kohtaus Robert McKimsonin ohjaama. Tämä on järjestyksessä kolmas Warner Bros.:in 1970- ja 1980-luvuilla julkaisemasta neljästä vastaavantyylisestä kooste-elokuvasta, jotka sisälsivät kultakauden Looney Tunes -tarinoita.

Lähes kaikkia hahmoja elokuvassa – sekä vanhoissa pätkissä että uusissa kohtauksissa – ääninäyttelee Mel Blanc. Lyhyissä tarinoissa muina näyttelijöinä ovat Arthur Q. Bryan ja June Foray sekä eräiden kehystarinassa esiintyvien sivuhahmojen ääninä Shepard Menken ja Lennie Weinrib.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 kooste saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**Räätsma järv** (myös *Räästma järv, Rääsma järv*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa Konsun kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee pitkän ja kapean Räätsma mägin itäreunalla ja mäki on jääkauden aikainen moreenimäki. Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on yli 45,0 metriä mpy. Siihen ei laske tulo-ojia ja laskuoja lähtee järven pohjoispäästä suorana kaitettuna ojana. Oja on johdettu Ahvenjärveen, jonka läpi Raudin kanali virtaa Nõmmen järvestä Konsun järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 1,1 neliökilometriä ja se sisältyy Mustajõen valuma-alueeseen. Mustajõgi yhtyy narvanjokeen.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys 10,8 metriä. Järven tilavuudeksi arvioidaan 0,000682 kuutiokilometriä eli 0,682 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa hiekkapohjaisia. Järven itäranta on asumatonta, mutta mäen päällä järven länsipuolella asutusta.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. *keskmise karedusega kihistunud veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. *kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline*, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Räätsma järv (vee2027600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
3. 1 2  Räätsma järv, Eesti Looduse Infosüsteemis (EELIS), viitattu , (viroksi)
**Filosofien perimysjärjestykset** (m.kreik. Διαδοχὴ τῶν φιλοσόφων, *Diadokhē tōn filosofōn*) oli usean hellenistisellä ajalla kirjoitetun teoksen nimi. Teosten tarkoituksena oli kuvata eri koulukuntien filosofeja osana jotain opettaja-oppilas-perimysjärjestystä. 

200-luvun eaa. ja ensimmäisen vuosisadan eaa. välisenä aikana oli olemassa *Perimysjärjestykset* (Διαδοχαί, *Diadokhai*) ainakin sellaisilta henkilöiltä kuin Antigonos Karystoslainen, Sotion, Herakleides Lemboslainen (Sotionin teoksen tiivistelmä), Sosikrates, Aleksandros Polyhistor, Iason Nysalainen, Antisthenes Rhodoslainen ja Nikias Nikaialainen. Ne kaikki ovat kadonneet. Nykyaikaan säilynyt Diogenes Laertioksen *Merkittävien filosofien elämät ja opit* on käyttänyt tämän tradition teoksia lähteenään.

Näiden lisäksi tunnettiin yksittäisten koulukuntien historioita. Tällaisia kirjoittivat muun muassa Fanias Eresoslainen (*Sokraatikoista*), Idomeneus Lampsakoslainen (*Sokraatikoista*), Sfairos (*Eretrialaisista filosofeista*) ja Stratikles (*Stoalaisista*). Papyrusten huvilasta Herculaneumista löydettyjen papyrusten joukosta on löydetty stoalaisten, akatemialaisten ja epikurolaisten perimysjärjestyksiä käsitteleviä teoksia. Myöhemmällä ajalla Plutarkhos kirjoitti teokset *Ensimmäisistä filosofeista ja heidän seuraajistaan* sekä *Kyreneläisistä*, ja Galenos teokset *Platonin lahkosta* sekä *Hedonistisesta lahkosta* (eli epikurolaisista). Lisäksi kirjoitettiin yksittäisten filosofien elämäkertoja, joihin kuului myös seuraajien suppea käsittely. Tällaisia olivat Aristoksenoksen *Pythagoraan elämä*, Andronikoksen *Aristoteleen elämä*, Ptolemaioksen *Aristoteleen elämä* ja Iamblikhoksen *Pythagoraan elämä*.

Lähteet
-------

1. ↑  Mejer, Jorgen: *Diogenes Laertius and His Hellenistic Background*, s. 62–73. Franz Steiner, 1978.
2. ↑  P.Herc 1018 *163.1.169.40*.
3. ↑  P.Herc 1021 *163.1.169.40*.
4. ↑  P.Herc 1232 *163.1.169.40*.  , P.Herc 1289 *163.1.169.40*.  , P.Herc 1418 *163.1.169.40*.  , P.Herc 176 *163.1.169.40*.
5. ↑  Talbert, Charles H.: *Reading Acts: A Literary and Theological Commentary on the Acts of the Apostles*, s. xix-xx. Smyth & Helwys Publishing, Inc. 2005. ISBN 1573122777.