recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karatšajevsk** (ven. Карача́евск, karatš.-balk. Къарачай шахар) on kaupunki Karatšai-Tšerkessiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuorten pohjoisrinteellä Kubanjoen varrella 60 kilometriä Tšerkesskistä lounaaseen. Kaupunki on Karatšajevskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 20 300 henkeä (vuonna 2013).*lähde?*

Kaupunki on perustettu vuonna 1929. Vuoteen 1944 saakka sen nimenä oli Anastas Mikojanin mukaan *Mikojan-Šahar*. Karatšaiden karkotuksen jälkeen vuonna 1944 se liitettiin Georgiaan nimellä *Kluhori*. Vuonna 1957 kaupungin nimeksi tuli *Karatšajevsk* ja se liitettiin jälleen Venäjään.

Nykyään kaupungissa on mm. elintarvike-, kone- ja rakennustarviketeollisuutta. Sen lähellä on useita vanhoja rakennustaiteellisia muistomerkkejä: Šoanan ja Sentan kirkot 900-luvulta, 700–900-lukujen muinaislinna Humarassa ym.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 179–180. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karatšajevsk** Wikimedia Commonsissa

* Karatšajevskin kaupungin sivusto (venäjäksi)

  

Karatšai-Tšerkessian vaakunaKaratšai-Tšerkessian kaupungit
**Pääkaupunki: Tšerkessk**   

Karatšajevsk |
Teberda |
Ust-Džekuta



Karatšai-Tšerkessian piirit ja *kaupunkipiirit*
Abaza •
Adyge-Habl •
Habez •
*Karatšajevsk* •
Karatšajevsk •
Nogaitsy •
Prikubanske •
*Tšerkessk* •
Urup •
Ust-Džekuta •
Vähä-Karatšajevsk •
Zelentšukskaja
Tšeboksaryn piiri Tšuvassian kartalla.
**Tšeboksaryn piiri** (ven. Чебокса́рский райо́н, *Tšeboksarski raion*, tšuvassiksi Шупашкар районӗ, *Šupaškar raionĕ*) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 1 332 neliökilometriä ja asukkaita on 59 200 henkeä (vuonna 2009).

Piiri sijaitsee Tšuvassian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mari Elin tasavaltaan, idässä Mariinski Posadin piiriin, etelässä Tsivilskin ja Krasnoarmeiskojen piireihin sekä lännessä Morgaušin piiriin. Hallinnollinen keskus on Kugesin taajama. Piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa.

Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Volgan muodostama Tšeboksaryn tekoallas jakaa sen pienempään pohjois- ja suurempaan eteläosaan. Pinta-alasta suurin osa on maatalousmaata. Metsää on noin 30 %, Volgan takaisessa osassa 67 %.

Piirin kautta kulkee Kanašin ja Tšeboksaryn välinen rautatie, Nižni Novgorodin, Tšeboksaryn ja Kazanin välinen M7-valtatie sekä Tšeboksaryn ja Uljanovskin välinen A151-maantie. Piirikeskuksesta on tasavallan pääkaupunkiin matkaa 14 kilometriä.

Väestöstä 92 % on tšuvasseja.

Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon, siipikarjan kasvatukseen, viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn.

Išakin kylässä toimii kotiseutumuseo ja Kugesissa idäntutkija Nikita Bitšurinille omistettu museo. Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen *Tăvan jen*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšeboksaryn piiri**.
* Tšeboksaryn piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)

Tšuvassian piirit ja *kaupunkipiirit*
*Alatyr* •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
*Kanaš* •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
*Novotšeboksarsk* •
Poretskoje •
Šemurša •
*Šumerlja* •
Šumerlja •
*Tšeboksary* •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
*Tämä artikkeli käsittelee arkkipiispaa. Carlo Maria Martini on kardinaali.*

**Carlo Martini** (1. lokakuuta 1913 – 16. heinäkuuta 1986) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Piacenzan hiippakuntaan Ersilio Menzani 4. lokakuuta 1936. Hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Paraguayhyn 25. maaliskuuta 1958. Hän sai 5. lokakuuta 1961 nimityksen Abarin titulaariarkkipiispaksi, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 29. lokakuuta Antonio Samorè, jota avustivat Antonio Bergamaschi ja Artemio Prati.

Martini nimitettiin 29. marraskuuta 1963 apostoliseksi nuntiukseksi Filippiineille ja 5. elokuuta 1967 Chileen. 6. heinäkuuta 1970 hän sai nimityksen apostoliseksi delegaatiksi Meksikoon, ja 2. kesäkuuta 1973 hänet nimitettiin L'Aquilan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 31. joulukuuta 1983. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Carlo Martini
**Tšormoz** (ven. Чёрмоз, myös *Tšermoz*, Чермо́з) on kaupunki Permin aluepiirin Iljinskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman tekojärven rannalla 102 kilometriä Permistä pohjoiseen. Asukkaita on 4 000 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1701 perustetun kuparisulaton (myöhemmin rautatehdas) yhteyteen. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1943. Nykyään Tšormozissa toimii sähkölaitetehdas, maatalous- sekä metsäteollisuusyritys. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen rautatehtaan rakennukset ja 1820–1830-luvuilla rakennettu Jumalanäidin syntymän kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 517. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 16.2.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Entsiklopedija Permi: Tšormoz *enc.permkultura.ru*. Viitattu 16.2.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Permin vaakuna**Permin aluepiirin kaupungit**
Permin aluepiiriPermin aluepiiri
**Pääkaupunki: Perm**  

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
**Indonesian tiedeakatemia** (indonesiaksi *Akademi Ilmu Pengetahuan Indonesia*, lyhennys **AIPI**; engl. *Indonesian Academy of Sciences*) on vuonna 1990 perustettu kansallinen tiedeakatemia. Sen kotipaikka on Indonesian pääkaupunki Jakarta.

Vuonna 2016 Indonesia käynnisti yhdessä kansainvälisten tukijoidensa kanssa tieteellistä tutkimustyötä rahoittavan Indonesian tiederahaston (indonesiaksi *Dana Ilmu Pengetahuan Indonesia*, DIPI; engl. *Indonesia Science Fund*, ISF). Tiederahasto toimii Indonesian tiedeakatemian yhteydessä.

Jäsenmäärältään Indonesian tiedeakatemia on suppea erityisesti maan väestöpohjaan nähden, sillä jäsenmääräksi ilmoitettiin 51, joista kolme oli kunniajäsentä. Tieteellisen osallistumisen lisäämiseksi Indonesiaan onkin vuonna 2015 perustettu erillinen *Indonesian nuorten tieteentekijöiden akatemia* (indonesiaksi *Akademi Ilmuwan Muda Indonesia*, ALMI), joka osaltaan toimii kyvykkäiden nuoremman sukupolven tieteilijöiden kehittymisen foorumina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Indonesian Academy of Sciences interacademies.org. Viitattu 12.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Prodita Sabarini: Indonesia launches its first multi-year funding scheme for scientific research *theconversation.com*.  31.3.2016. Viitattu 12.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  About Us Indonesia Science Fund, dipi.id. Viitattu 12.9.2021. (englanniksi)
4. ↑  Akademi Ilmuwan Muda Indonesia Akademi Ilmuwan Muda Indonesia, almi.or.id. Viitattu 12.9.2021. (indonesiaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia

 |

 |
**Partha Sarathi Dasgupta** (s. 17. marraskuuta 1942 Dhaka, tuolloin osa Intiaa, nykyisin Bangladeshia) on intialais-brittiläinen taloustieteilijä, ja Cambridgen yliopiston taloustieteen emeritusprofessori. Monia tunnustuksia saanut Dasqupta on tullut tunnetuksi 2010- ja 2020-luvuilla erityisesti luonnon monimuotoisuuteen ja ympäristötaloustieteeseen liittyvistä töistään.

Vuonna 2021 julkaistiin niin sanottu *Dasguptan raportti*, viralliselta nimeltään *The Economics of Biodiversity: The Dasgupta Review,* laaja Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriön tilaama selvitystyö, joka arvioi luonnon monimuotoisuuden taloudellista arvoa ja luontokadon hintaa. Teos rinnastettiin Nicholas Stern johdolla laadittuun Sternin raporttiin vuodelta 2006. Dasguptan raportin mukaan luonto on omaisuuserä tai pääoma samaan tapaan kuin esimerkiksi tiet, rakennukset, terveys tai tietotaito, ja sitä tulisi kohdella asianmukaisella tavalla. Raportin mukaan kestävä kehitys edellyttää, että luonnolta ei vaadita enempää kuin luonto kykenee tarjoamaan; että taloudellisen menestyksen mittareita kuten BKT:tä muutetaan; ja että rahoitusjärjestelmät muutetaan ohjaamaan sijoituksia sellaisiin toimiin, jotka lisäävät luonnon pääomaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Partha Dasgupta: The Economics of Biodiversity: The Dasgupta Review  14.8.2019, päivitetty 14.6.2021. gov.uk. Viitattu 5.10.2021. (englanniksi)
2. ↑  Petja Pelli: Kaikkein tärkein pääomamme *Helsingin Sanomat, hs.fi*.  5.10.2021. Viitattu 5.10.2021.
3. 1 2 3 4  Jättiraportti: Luonnolle tarvitaan hintalappu, koska taloutemme, elämämme ja hyvinvointimme on täysin riippuvainen luonnosta *Yle Uutiset*.  2.2.2021. Viitattu 22.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Partha Dasgupta** Wikimedia Commonsissa

* The Economics of Biodiversity: The Dasgupta Review Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriön tilaama, luonnon monimuotoisuutta käsittelevä raportti vuodelta 2021

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Partha Dasgupta 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Partha Dasgupta 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* Scopus
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sven Selånger** (19. maaliskuuta 1907 – 9. marraskuuta 1992) oli ruotsalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän voitti olympiahopeaa mäkihypyssä vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä. Hän kilpaili yhdistetyssä vuoden 1928 talviolympialaisissa St. Moritzissa ja sijoittui kuudenneksi ja vuonna 1932 viidenneksi. Vuoden 1932 talviolympialaisissa hän sijoittui mäkihypyssä neljänneksi.

Hän voitti myös neljä mitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa: kolme pronssia mäkihypyssä vuosina 1931, 1933 ja 1934 sekä kultaa yhdistetyssä vuonna 1933. 

Hän voitti Holmenkollenin kisojen mäkihyppykilpailun ensimmäisenä ei-norjalaisena vuonna 1939. Holmenkollen-mitalin hän sai vuonna 1939 ja oli ensimmäinen ei-norjalainen mitalin saaja. Vuonna 1939 hän sai arvostetun Svenska Dagbladetin kultamitalin onnistuneen vuoden tuloksena.

Hän käytti nimeä Sven Eriksson vuoden 1936 talviolympialaisiin saakka, mutta vaihtoi sukunimekseen Selånger kotikaupunkinsa mukaan, koska piti Erikssonia liian yleisenä sukunimenä.

Aiheesta muualla
----------------

* Sven Selånger Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (yhdistetty)
* Sven Selånger Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi) (mäkihyppy)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Richard Todd.
**Richard Andrew Palethorpe Todd** (11. kesäkuuta 1919 – 3. joulukuuta 2009) oli brittiläinen näyttelijä. 

Todd syntyi Dublinissa Irlannissa. Hän aloitti uransa teatterissa ja taisteli toisessa maailmansodassa. Hän on tehnyt pitkän työrupeaman valkokankaalla ja esiintynyt muun muassa *Kaksissa jäähyväisissä* (1956). 

Todd oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1950, jolloin hän myös voitti Golden Globen. Hän kuului Berliinin elokuvajuhlien tuomaristoon vuonna 1963. 

Todd oli kahdesti naimisissa. Hänen suvussaan on esiintynyt itsemurhaa, ja se oli kohtalona sekä näyttelijän äidillä että kahdella tämän neljästä lapsesta. Richard Todd on nimetty Disney-legendaksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Todd Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jean Testy de Mauroy** (1626 Pariisi? – tammikuu 1706 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies ja kirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen. 

Testu de Mauroy oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV veljen, Orléansin herttuan Philippen eli Monsieur'n, tyttärien kotiopettaja. Hänet tunnetaan myös teoksesta *Doctrine de la raison, ou l'Honnesteté des mœurs selon les maximes de Sénèque, réduite en entretiens*, joka ilmestyi vuonna 1666. Orléansin herttua suositteli häntä Ranskan akatemian äänestykseen, ja hänestä tuli akatemian jäsen. Hän tuli aiemmin akatemian puheenjohtajana toimineen Jean-Jacques de Mesmes'n tilalle 6. helmikuuta 1689. Hänet vastaanotti 8. maaliskuuta samana vuonna akatemian jäseneksi Jean Barbier d'Aucour. Hän itse taas otti Akatemian jäsenenä vastaan Philippe Goibaud-Dubois'n.

Aiheesta muualla
----------------

* Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Jean-Jacques de Mesmes** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 41689–1706** | Seuraaja:**Camille Le Tellier de Louvois** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Stanley Albert "Stan" Drake** (9. marraskuuta 1921 New York – 10. maaliskuuta 1997 Norwalk Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, jonka tunnetuin sarjakuva on Juliet Jonesin sydän. 

Nuorena Drake kuvitti pulp-julkaisuja. Toisessa maailmansodassa hän palveli Tyynellämerellä ja sinä aikana myös kuvitti *Stars and Stripes* -lehteä. Sodan jälkeen hän teki mainoksia.  

Drake piirsi Juliet Jonesin sydäntä 1953–1989. Sen jälkeen sarjaa piirsi Frank Bolle. Parhaimmillaan sarjakuvaa julkaistiin 600 lehdessä. Drake piirsi myös Helmiä ja Heikkiä vuodesta 1984 kuolemaansa asti. Marvelille Drake piirsi yhden vuonna 1987 ilmestyneen The Pitt -albumin.

Draken ja Leonard Starrin toimintasarja Kelly Greeniä julkaistiin Euroopassa mustavalkoisena *Pilote*-lehdessä 1981–1988. Lisäksi Dargaud julkaisi sitä väritettyinä englanninkielisinä albumeina.

Drake kuvitti myös *Golf Digest* -lehteä.

Lähteet
-------

1. ↑  Gifford, Denis: Obituary: Stan Drake *The Independent*.  12.3.1997. Viitattu 26.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Stan Drake *lambiek.net*. Viitattu 26.3.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Stan Drake, 'Blondie' illustrator, dies at 75 The Washington Post.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Pentti Kullervo Koivisto** (17. toukokuuta 1917 Oulu – 5. joulukuuta 1961 Oulu) oli oululainen taidemaalari ja lapinaiheistaan tunnetun taiteilija Aukusti Koiviston poika. Pentti Koivisto opiskeli Kuvataideakatemiassa vuosina 1939–1941 ja 1944–1945. Opiskelun katkaisivat talvi- ja jatkosota, joiden aikana hän palveli ensin vänrikkinä ja sittemmin luutnanttina tykistön tulenjohtajan tehtävissä; talvisodassa Pitkärannan rintamalla ja jatkosodassa Uhtuan ja Kiestingin suunnalla käyttäen liikenevän vapaa-ajan näkymien tallentamiseen piirtämällä ja maalaamalla. Hän debytoi taiteilijana Helsingin Taidehallissa vuonna 1945.

Koivisto sanoutui jo nuorena irti isälleen luonteenomaisiksi muodostuneista Lappi-aiheista ja kuvasi öljyvärimaalauksissaan teollisempaa oululaista kaupunkimiljöötä kuten satama- ja rakennustyöläisiä työssään sekä teki impressionististyylisiä maisemamaalauksia. Hänen töissään esiintyi myös runsaasti tyyliteltyjä geometrisia pintoja, jotka lähentelivät kubismia. Öljyvärimaalausten lisäksi Koivisto teki paljon pastellimaalauksia.

Koivisto opetti kuvaamataidetta Oulun työväenopistossa vuosina 1957–1961 ja hoiti vapaa-aikanaan monien Oulussa vierailleiden näyttelyiden käytännön järjestelyt kaupungissa, jossa ei vielä 1950-ja 1960-lukujen vaihteessa ollut omaa taidemuseota. 1950-luvun loppuun mennessä Koivistosta kehittyi eräänlainen Oulun "hovitaiteilija", jolta tilattiin erityisesti kaupungin merkkihenkilöiden muotokuvia. Koivistolla oli muutenkin aktiivinen rooli Oulun kulttuurielämässä ja hän ajoi muun muassa taiteilijaseuran, taidekoulun, taideyhdistyksen ja Oulun taidemuseon perustamista, joka lopulta saatiinkin aikaiseksi vuonna 1963.

Julkisia teoksia
----------------

* *Vanhaa ja uutta Oulua*, Tuiran keskikoulun seinämaalaus, Oulu 1955
* *Pöllinlastaajat Toppilassa*, KOP:n Tuiran konttorin seinämaalaus, Oulu 1960
* Huonekaluliike Seppo Oy:n seinämaalaus, Oulu 1953
* Kokoelma maalauksia Oulun upseerikerholla
* Lisäksi maalauksia monissa Oulun julkisissa rakennuksissa

Lähteet
-------

* Valkonen, Olli: *Aukusti ja Pentti Koivisto. Isä ja poika*. Oulun taidemuseon julkaisuja 39/2000, Oulun taidemuseo, 2000. ISBN 951-9234-84-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Pentti Koivisto taiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Jure Košir** (s. 24. huhtikuuta 1972 Mojstrana, Slovenian ST) on Jugoslaviaa ja Sloveniaa urallaan edustanut slovenialainen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti.

Košir edusti vielä Jugoslaviaa voittaessaan supersuurpujottelun nuorten maailmanmestaruuden Norjan Geilossa vuonna 1991. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui Slovenian väreissä alppiyhdistetyssä kolmanneksitoista ja saavutti kaksi vuotta myöhemmin Lillehammerissa olympiapronssia pujottelussa Thomas Stangassingerin ja Alberto Tomban jälkeen.

Košir sijoittui Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 1996 suurpujottelussa kahdeksanneksi, Sestrieren MM-kisoissa 1997 pujottelussa kahdenneksitoista ja Naganon olympiakisoissa 1998 suurpujottelussa viidenneksi. Tämän jälkeen hän oli pujottelussa kymmenes Vailin MM-kilpailuissa 1999 sekä kahdeksas niin St. Antonin MM-kisoissa 2001 kuin Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.

Košir voitti urallaan kolme maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 20 kertaa. Hän oli kaudella 1993–1994 pujottelucupin yhteispisteissä kolmas. Seuraavalla kaudella hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, suurpujottelucupissa toiseksi ja pujottelucupissa kolmanneksi. Kaudella 1995–1996 Košir oli pujottelucupissa viides ja kaudella 1998–1999 toinen.

Uransa keväällä 2006 lopettanut Košir levytti 1990-luvun puolivälissä, suosionsa huipulla ollessaan, muutaman rap-kappaleen ja kuului myös rap-yhtyeeseen.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Pujottelu
	+ Kausi 1992–1993: Lech am Arlberg toinen
	+ Kausi 1993–1994: Park City toinen, Stoneham kolmas, Madonna di Campiglio voitto, Chamonix kolmas, Garmisch-Partenkirchen kolmas
	+ Kausi 1994–1995: Lech am Arlberg kolmas, Kitzbühel toinen, Wengen kolmas
	+ Kausi 1995–1996: Kranjska Gora toinen, Flachau kolmas, Kitzbühel kolmas, Kvitfjell kolmas
	+ Kausi 1998–1999: Sestriere kolmas, Kranjska Gora voitto, Kitzbühel voitto
	+ Kausi 2000–2001: Kitzbühel toinen, Shigakogen kolmas
* Suurpujottelu
	+ Kausi 1994–1995: Adelboden toinen, Furano toinen

Lähteet
-------

* Jure Košir Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
Gaetano Crocco
**Gaetano Crocco** (26. lokakuuta 1877 Napoli – 19. tammikuuta 1968) oli Italian avaruuslentojen pioneeri.

Ilmailu
-------

Crocco palveli 1898 Italian armeijan teknisissä joukoissa, radiopuolella. Tällöin hän tutustui kapteeni Mauro Morisiin, joka johti alkavia ilmailuasioita. Näiden kahden miehen yhteistyö jatkui kuolemaan asti. Ilmailu oli tuolloin tähystyspalloja, joita testattiin Rooman lähistöllä. Vuonna 1904 Crocco alkoi tehdä kokeiluja ilmalaivoilla. Vuonna 1906 hän oli kehittänyt puolijäykän ilmalaivarakenteen. Samalla Crocco tutki potkureiden siipiprofiileja ja suunnitteli tuulitunnelin. 

Hän toimi lentotekniikan laitoksen johtajana Rooman Sapienza-yliopistossa ollen tätä kautta mukana Italian lentotekniikan kehityksessä. Toisen maailmansodan ajan Crocco toimi yliopistossa opettajana, jossa johti lentotekniikan laitosta vuodet 1935–1942 ja jälleen 1948–1952, jonka jälkeen Luigi Broglio sai viran.

Raketit ja avaruustekniikka
---------------------------

Vuonna 1923 Crocco alkoi tutkia avaruuslentoja, suihkumoottoreita ja rakettiajoaineita. 

Vuonna 1927 Crocco alkoi kehittää kiinteäajoainerakettia ja vuonna 1929 hän kehitti ensimmäisen nesterakettimoottorinsa. Italia oli tässä vaiheessa rakettitekniikassa yli 10 vuotta perässä Saksaa, Yhdysvaltoja ja Neuvostoliittoa. Vuonna 1932 Crocco alkoi kehittää monopropellantteja, nesteajoainetta, jossa on hapetin ja polttoaine samassa nesteessä. Tässä Italia pääsi hänen toimintansa ansiosta alan kärkimaiden joukkoon.

Sodan jälkeen Crocco kehitti rakettitekniikkaa ja valmisteli avaruustekniikkaa. Vuonna 1951 hän perusti Italian rakettiseuran (AIR). 

Crocco oli avainasemassa, että Italia pystyi laukaisemaan omalta laukaisuasemalta omia satelliittejaan yhdysvaltalaisilla NASAn kautta hankituilla Scout-kantoraketeilla 1960-luvun alusta lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Brief bio of Crocco
* Longer bio (in Italian) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bio that mentions his spaceflight work (Italian)
* Gaetano Arturo Crocco, Giro esplorativo di un anno Terra-Marte-Venere-Terra, Rendiconti del VII Congresso Internazionale Astronautico, Roma, settembre 1956, pagg. 201-225; traduzione inglese: "One-Year Exploration-Trip Earth-Mars-Venus-Earth," Gaetano A. Crocco, c, Rendiconti pp. 227-252.
* Filippo Graziani, La Scuola di Scuola Ingegneria Aerospaziale nell’ottantesimo anniversario della sua fondazione

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Antoine Busnois** (k. 1492) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä. Hän toimi muun muassa Kaarle Rohkean palveluksessa ja saattoi käydä Italiassa. Hänen chansoneitaan on monesti löydetty italialaisista lähteistä. Hänen säilyneeseen tuotantoonsa kuuluu kolme messua, kaksi Magnificatia, valitusvirsi, kahdeksan motettia ja noin kuusikymmentä chansonia.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antoine Busnois**.
1. ↑  HOASM: Antoine Busnois


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*HMS Endeavour Uuden-Hollannin rannikolla*. Samuel Atkinsin maalaus noin vuodelta 1794.
*Endeavour*
**HMS Endeavour** oli parkkilaiva, joka tuli tunnetuksi brittiläisen tutkimusmatkailija James Cookin ensimmäisestä maailmanympärysmatkasta 1768–1771. Pituudeltaan laiva oli 30 metrin mittainen.

Historia
--------

Alus aloitti uransa vuonna 1764 rahtilaivana nimeltä *Earl of Pembroke*. Britannian laivasto osti sen vuonna 1768 ja kastoi sen *HMS Endeavouriksi*. Kapteeni James Cook käytti laivaa ensimmäisellä maailmanympärysmatkallaan 1768–1771. Laiva oli juuri sellainen matalasyväyksinen alus, koljari, jota tarvittaisiin matalien rannikkoalueiden kartoittamiseen. Alus soveltui pitkään merimatkaan hyvin, sillä vaikka se oli hidas, se oli turvallinen ja sen kantavuus oli suuri. Cookin matka olikin ensimmäinen tutkimusmatka, jolle valittua alusta ei ollut suunniteltu sodankäynnin vaan kantavuuden perusteella.

Cookin matkan jälkeen laiva myytiin vuonna 1775 laivanvarustajalle, joka vaihtoi laivalle nimeksi *Lord Sandwich 2* ja vuokrasi sen Britannian laivastolle seuraavana vuonna.

Laivan myöhemmistä kohtaloista ei ollut tietoa, ennen kuin vuonna 1998 yhdysvaltalainen meriarkeologi Kathy Abbass osoitti arkistolähteiden perusteella, että Yhdysvaltojen itärannikolla sijaitsevan Newportin edustalle vuonna 1778 upotettu *Lord Sandwich* on sama alus kuin *Endeavour*. Brittilaivasto oli upottanut sen 12 muun aluksen ohella haittaamaan vihollisalusten kulkua. Vuonna 2016 tutkijat kertoivat, että alus on mahdollisesti löytynyt Newportin satamalahden pohjasta. Vuonna 2018 rhodeislandilaiset tutkijat tarkensivat, että alus makaa todennäköisimmin Goat Island -saaren edustalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jannik Petersen: Kapteeni Cookin laiva löytyi *Historianet*.  8.7.2016. Bonnier Publications. Viitattu 3.9.2017.
2. ↑  Lainema, Matti & Nurminen, Juha: *Ultima Thule – Pohjoiset löytöretket*, s. 184. WSOY, John Nurmisen Säätiö, 2001. ISBN 951-0-23925-9.
3. ↑  Whitney, Lynne: *Voyages of Discovery: Captain Cook and the Exploration of the Pacific*, s. 82–83. University of California Press, 1989. ISBN 0-520-06564-6.
4. ↑  Preliminary report on the Rhode Island Marine Archaeology Project 2002. Australian National Maritime Museum, June 2003. S. 15–17 (Internet Archive)
5. ↑  Anniina Wallius: Australian kansallisaarre taisi löytyä Yhdysvaltain rannikkovesistä  5.5.2016. Yle Uutiset.
6. ↑  James Griffiths: Captain Cook's ship Endeavour may have been found off the US coast *edition.cnn.com*.  20.9.2018. Viitattu 20.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Endeavour** Wikimedia Commonsissa
**Pekingin eläintarha** (kiin.: 北京动物园; pinyin: *Běijīng dòngwǔyuán*) on läntisessä Pekingissä sijaitseva vuonna 1906 avattu eläintarha, jota ylläpitää Kiinan valtion rahoittama Pekingin puisto- ja metsätalousvirasto. Sen kokoelmissa oli vuonna 1998 noin 485 eläinlajia ja yli 4000 eläintä. Eläintarha tunnetaan siitä, että sen kokoelmassa on myös harvinaisia aasialaisia eläinlajeja. Se on Kiinan vanhin eläintarha, Pohjois-Kiinan vanhin julkinen puisto ja ensimmäinen eläintarha, jossa isopanda lisääntyi.

Eläintarhan perusti leskikeisarinna Cixi. Vuosien 1911–1949 välillä eläintarha toimi maatalouden koetilana, jonka jälkeen Kiinan hallitus päätti remontoida sen ja avata jälleen yleisölle.

* SisäänkäyntiSisäänkäynti
* UloskäyntiUloskäynti
* Sisäänkäynnin yksityiskohtaSisäänkäynnin yksityiskohta
* EläintarhaaEläintarhaa
* AitausAitaus
* Eläintarhan vesiputouksetEläintarhan vesiputoukset
* Persimonipuita eläintarhassaPersimonipuita eläintarhassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Peking Zoological Garden *www.britannica.com*.  20.7.1998. Viitattu 4.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Eläintarhan kävijät eivät olleet uskoa silmiään Kiinassa: Kapinoiva Meng Lan kiipesi "muina pandoina" vapauteen *mtvuutiset.fi*.  22.12.2021. Viitattu 5.2.2023.
**Valmiro Lopes Rocha** eli **Valdo** (s. 23. huhtikuuta 1981 Villablino, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki.

Valdo on syntynyt pienessä Villablinon kaupungissa, jonne hänen vanhempansa aikoinaan muuttivat Kap Verdestä.

Seurajoukkueura
---------------

Valdo aloitti uransa madrilaisseura Pozuelo Alarcónista, josta hän siirtyi myöhemmin Real Madridin juniorijoukkueeseen. Kauden 2001–2002 hän pelasi pääosin Real Madridin reservijoukkueessa, mutta pääsi tekemään myös ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa samaisella kaudella.

Tammikuussa 2003 hän siirtyi Osasunaan loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Valdo jatkoi seurassa lopulta seuraavalla kaudellakin, jonka aikana hän pelasi 35 ottelua ja teki niissä viisi maalia.

Kaudella 2005–2006 Valdo kärsi nivusvaivoista, mutta 3. maaliskuuta 2006 hän teki tärkeän 2–1-voittomaalin ottelussa Barcelonaa vastaan. Kauden päätteeksi joukkue selvisi ensimmäisen kerran historiassaan Mestarien liigan karsintakierroksille.

Vuonna 2007 Valdo teki nelivuotisen sopimuksen katalonialaisseura Espanyolin kanssa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa harjoituskaudella Peralada vastaan. 

14. heinäkuuta 2009 Valdo siirtyi Málagaan yhden kauden kestävällä lainasopimuksella. Hänen peliesityksensä alkukauden aikana eivät olleet vakuuttavia ja hänet pudotettiin pois joukkueen kokoonpanosta, mutta lopulta palattuaan takaisin 27. helmikuuta 2010 hän onnistui maalinteossa vieraskentällä Barcelonaa vastaan.

13. elokuuta 2010 hän teki sopimuksen pääsarjaan nousseen Levanten kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Valdo jugará en el Espanyol las cuatro próximas temporadas AS. Viitattu 3.3.2010.
2. ↑  Valdo ficha por el Levante y se incorpora a la expedición a Roma Marca. Viitattu 14.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Valdon tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Tsūtenkaku
**Tsūtenkaku** (jap.  通天閣), kirjaimellisesti "taivaasen kurkottava torni" on Osakassa sijaitseva tunnettu maamerkki. Sen omistaa Tsūtenkaku Kanko Co. Ltd ja tornissa on Hitachin mainos. Torni on 103 metriä korkea ja siihen on rakennettu näköalatasanne 91 metrin korkeuteen.

Historia
--------

Paikalle rakennettiin vuonna 1912 Eiffel-tornin mallinen torni josta oli suora yhteys läheiseen huvipuistoon. Torni oli 64 metriä korkea ja se oli tuolloin Aasian toiseksi korkein rakennus. Siitä tuli yksi kaupungin suosituimmista kohteista. Torni kuitenkin vaurioitui pahasti vuonna 1943 syttyneessä tulipalossa ja se päätettiin purkaa ja teräs käytettiin sotateollisuuden raaka-aineeksi.

Vuonna 1956 paikalle rakennettiin nykyinen torni.

Torni on kuuluisa neonvaloistaan, jotka vaihtuvat muutaman vuoden välein. Hitachi on sponsoroinut tornia vuodesta 1957 ja valot yleensä muodostavat Hitachin mainoksia. Yksi tornin sivuista on kuitenkin varattu julkisille tiedotteille.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tsūtenkaku
Alankomaalainen taimitarha
**Taimisto** eli **taimitarha** on paikka, missä viljellään puiden, pensaiden tai perennojen taimia. Monet taimitarhat ovat puutarhoja, mutta on myös metsän kasvatusta varten olevia taimitarhoja. Taimet myydään esipakattuina, paakkutaimina tai astiataimina ja entisaikaan myös paljasjuuritaimina. Paljasjuuritaimet ovat kasvaneet maassa ja ne on ennen myyntiä yksinkertaisesti nostettu maasta ja mullat on ravisteltu pois. Näin myytiin ennen monia havupuiden taimia. Esipakattuihin taimiin on laitettu muovikelmu ympärille ennen myyntiä. Paakkutaimien juuria ympäröi multapaakku, joka on pakattu kankaaseen, muoviin tai verkkoon. Astiataimet kasvatetaan ja myydään ruukuissa tai muissa viljelyastioissa. Näin myydään perennojen ja muiden puutarhakasvien taimia.

Historia
--------

Ensimmäiset todistettavat tiedot puun taimia kasvattavista taimitarhoista ovat Rooman valtakunnan ajalta, 200-luvulta eaa. Saksasta oli 1500-luvulla eräänlaisia taimikenttiä, jotka olivat taimitarhojen esivaihe. Tanskassa 1670 alkaen valtio velvoitti istuttamaan uudet taimet hakatun metsän tilalle ja 1680 alkaen valtio vaati
taimitarhojen perustamista. Ruotsissa metsänviljelyä alettiin arvostaa 1700-luvun puolivälissä, jolloin vallitsi niin kutsuttu hyödyn aikakausi. Tällöin tutkittiin, miten puulajeja pitää kylvää ja istuttaa ja mukana oli muun muassa kasvitieteilijä Carl von Linné. Suomessa Evon metsäoppilaitoksen perustamisen 1860-luvulla jälkeisinä vuosikymmeninä perustettiin Suomen ensimmäiset taimitarhat, joita olivat opiston kotitaimitarha sekä Evon-, Vesijaon- ja Punkaharjun kruununpuistot. Yksityisien metsien puun hoitoa alettiin edistää 1800-luvun puolivälistä saakka. 1900-luvun alussa yksityismetsiin alettiin tilata istuttajia. Metsätaimitarhatuotanto keskittyi suuriin keskustaimitarhoihin 1950-luvulla ja vuosittaiset metsänistutusalueet moninkertaistuivat. Paakkutaimien kasvatustekniikkaa kehitettiin 1900-luvun lopulla ja 2000-luvulla paakkutaimet syrjäyttivät paljasjuuritaimet metsätaimitarhoilla.

Lähteet
-------

* Metsätaimiopas: Taimien valinta ja käsittely tarhalta uudistusalalle, Risto Rikala, Metsäntutkimuslaitoksen tiedonantoja 881, Suonenjoen tutkimusasema, 2002, Isbn 951-40-1868-0
* Siemenestä taimeksi: metsäpuiden taimituotannon historia Suomessa, Tapani Tasanen, Metsäpuiden taimituotannon historiatoiikunta, 2010, Isbn 978-952-92-7596-0

### Viitteet

1. ↑  Taimistoviljelijät Plantskoleodlarna ry  2014. NHN julkaisujärjestelmät. Viitattu 13.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Taimisto**.
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Nižnjaja Turan vaakuna.
**Nižnjaja Tura** (ven. Ни́жняя Тура́) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tura-joen varrella 243 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa on Nižni Tagilin ja Serovin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 29 500 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1754 perustetun rautatehtaan asutuksesta. Sen myöhempi kehitys perustuu seudulta vuonna 1824 löydettyihin kulta- ja platinaesiintymiin. 1800–1900-lukujen vaihteessa Nižnjaja Turassa toimi "Uralin Pähkinälinnana" tunnettu poliittisten vankien vankila. Karkotettujen joukossa olivat mm. Jakov Sverdlov, Ivan Malyšev ja Fjodor Sergejev (Artjom). Vuonna 1925 otettiin käyttöön uudelleen rakennettu metallitehdas. Kaupunginoikeudet Nižnjaja Tura sai vuonna 1949.

Nykyään Nižnjaja Tura on suuren kaivosalueen keskus, jossa on mm. kone- ja laite- sekä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 302. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 6.3.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nižnjaja Tura** Wikimedia Commonsissa

Sverdlovskin alueen vaakuna**Sverdlovskin alueen kaupungit**
Sverdlovskin alueSverdlovskin alue
**Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg**  

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
**Ferdinand I** oli Aragonian kuningas vuosina 1412–1416 lankonsa Martin I:n kuoltua ilman laillista perillistä. Hän oli Kastilian kuninkaan Henrik III:n (1390–1410) veli ja tämän kuoltua alaikäisen Juhana II:n sijaishallitsija yhdessä pojan äidin Lancasterin Catalinan kanssa.

Ferdinandin tie kuninkaaksi ei ollut yksiselitteinen, sillä vuonna 1410 kuollut Martin I ei ollut nimennyt seuraajaansa. Tämä aiheutti riitelyä ja sotimista kahden vuoden ajan, kunnes vallanperimystä pohtinut komitea asettui vuonna 1412 Ferdinandin kannalle. Urgelin kreivi Jaume ei kuitenkaan hyväksynyt päätöstä, vaan nousi kapinaan keväällä 1413. Saamatta tukea liittolaisiltaan hän joutui vetäytymään Balaguerin linnaan ja antautumaan muutaman kuukauden piirityksen jälkeen. Ferdinand kohteli kapinallista hyväntahtoisesti, eikä riistänyt hänen henkeään, vaan vangitsi kreivin ja takavarikoi tämän omaisuuden.

Paavin ja vastapaavin taistelussa Ferdinand asettui lopulta Benediktus XIII:ta vastaan tammikuussa 1416. Hän oli Benediktuksen viimeinen merkittävä tukija, mutta kuningas ei ennättänyt nähdä kirkollisen hajaannuksen ratkaisua, sillä hän kuoli 2. huhtikuuta 1416 vain neljä vuotta hallittuaan.

Ferdinand I:n kuoltua tuli Aragonian kuninkaaksi hänen poikansa Alfonso V (1416–1458), jonka aikana hallitusvastuu siirtyi vastapaavi Benediktus XIII:n veljenpojanpojan Alvaro de Lunan käsiin.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  O´Callaghan, s. 682
2. ↑  O´Callaghan, s. 681
3. ↑  O´Callaghan, s. 550
4. ↑  O´Callaghan, s. 544
5. ↑  O´Callaghan, s. 545
6. ↑  O´Callaghan, s. 551
7. ↑  O´Callaghan, s. 546
8. ↑  O´Callaghan, s. 553

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ferdinand I (Aragonia)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Van Luyn ja Augustine Kasujja
**Augustine Kasujja** (s. 26. huhtikuuta 1946) on ugandalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkkonsa diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Kampalan arkkihiippakuntaan Paavali VI, ja hän sai 26. toukokuuta 1998 nimitykset Caesarea in Numidian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Algeriaan ja Tunisiaan.

Kasujjan konsekroi piispaksi 22. elokuuta 1998 Emmanuel Wamala, jota avustivat Carlo Maria Viganò ja Paul Lokiru Kalanda. 22. huhtikuuta 2004 Kasujja sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Madagaskarille ja Seychelleille. Lisäksi hänet nimitettiin apostoliseksi delegaatiksi Komoreille. 

9. kesäkuuta 2004 Kasujja sai lisäksi nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Mauritiukselle. 2. helmikuuta 2010 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Nigeriaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Augustine Kasujja


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Lee Henry Hoiby** (17. helmikuuta 1926 Madison, Wisconsin – 28. maaliskuuta 2011 Bronx, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sai opetusta muiden muassa Menottilta. Hän hylkäsi atonaaliset, minimalistiset ja postmodernit tyylit ja sijoitti itsensä ennemmin Barberin, Straussin, Mahlerin sekä varsinkin Schubertin perinteiden jatkajaksi. Vuonna 1964 Hoibyn ooppera *Natalia Petrovna* kantaesitettiin New York City Operassa; Harold C. Schonberg määritteli säveltäjän tyylin "yksinkertaiseksi, romanttiseksi, perinteiseksi ja kosmopoliittiseksi" ja lisäsi, että suuri osa teoksesta olisi voinut olla sata vuotta aiemmin sävellettyä. Hoibyn tuotantoon kuuluu myös useita muita oopperoita.

Hoiby sävelsi myös teoksia soolopianolle, kamarikokoonpanoille ja orkesterille, mutta varsinkin hän sai arvostusta vokaalimusiikistaan. Hän sävelsi yli sata laulua.

Hoiby oli homoseksuaali, ja hänellä oli kumppani, Mark Shulgasser. Säveltäjä kuoli 85-vuotiaana melanoomaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The New York Times: Lee Hoiby, 85; Composed Operas and Songs
2. ↑  The Rochester Gay Men's Chorus: Keynotes (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  The Lonely Composer: Lee Hoiby Spent His Career Alone and Against the Grain. Will That Make His Music Survive?


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**NPP Zvezda** (ven. НПП Звезда) on venäläinen avaruus- ja ilmailuteknologiayhtiö, joka suunnittelee ja valmistaa hävittäjälentäjien painepukuja ja kosmonauttien avaruuspukuja sekä lentokoneiden heittoistuimia. Sen päätoimipiste sijaitsee Moskovan alueen Tomilinon taajamassa.

Suunnittelutoimisto perustettiin vuonna 1952 suunnittelemaan lentäjien painepukuja ja lentokoneiden ilmatankkausjärjestelmiä. Se suunnitteli Neuvostoliiton avaruusohjelmalle vuodesta 1960 alkaen avaruuspukuja, mukaan lukien sen, jota Juri Gagarinin käytti lennollaan. Orlan-avaruuspuvun yhtiö suunnitteli lennoille Mir-avaruusasemalle.

Zvezda muuntui osakeyhtiömuotoon vuonna 1994. Nykyään se Venäjän valtionkorporaatio Rostehin siviili- ja sotilasilmailun palveluihin ja komponentteihin keskittynyneen holdingyhtiö Aviatsionnoje oborudovanijen (Aviation Equipment Holding) tytäryhtiö. 

Zvezdan logo Orlan-puvussa
Zvezda valmistaa venäläisten hävittäjälentokoneiden heittoistuimet. Yhdysvaltain laivasto ja ilmavoimat tutkivat 2000-luvun alussa pitkään hankkiiko Zvezdan K-36-heittoistuimen uusiin F-22- ja F-35-hävittäjiinsä - näihin kuitenkin valittiin englantilainen Martin-Baker-heittoistuin.

Yhtiö on myös kehittänyt harvinaisen helikopterin heittoistuimen - Kamov Ka-50-helikopterissa on tällainen NPP Zvezda K-37-800-heittoistuin.

Guy Illich Severin oli yhtiön pääsuunnittelija ja pääjohtaja vuodesta 1964–2008. Sergei Pozdnjakov on toiminut pääjohtajana vuoden 2008 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  History (Katso erityisesti kohta *JSC "RnD and Production Enterprise "Zvezda"*) "Aviation Equipment" Holding, avia-equipment.ru.  Arkistoitu 3.2.2015. Viitattu 11.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  Contacts NPP Zvezda, zvezda-npp.ru.  Arkistoitu 31.3.2015. Viitattu 11.3.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Scientific-Production Enterprise "Zvezda" NPP Zvezda, zvezda-npp.ru.  Arkistoitu 20.3.2015. Viitattu 11.3.2015. (englanniksi)
4. ↑  Company Overview of JSC Aviation Equipment Holding bloomberg.com. Viitattu 11.3.2015. (englanniksi)
5. ↑  Donald, David, Daniel J March, "Ka-50/52, Kamov's 'Hokum' family", sivu 308, *Modern Battlefield Warplanes*, AIRtime Publishing, 2004, ISBN 1-880588-76-5.

Aiheesta muualla
----------------

* NPP "Zvezda" (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (zvezda-npp.ru)
Pietari I:n romanttinen kuva
**Pietari I** eli **Pedro I** (n. 1068 – 28. syyskuuta 1104) oli Aragonian ja Navarran kuningas vuosina 1094–1104 isänsä Sancho I:n kuoltua Huescan piirityksessä saamiinsa vammoihin.

Pietari jatkoi isänsä sotia Espanjan muslimeita vastaan ja sai 1096 suuren voiton Alcorazin luona al-Mustainin johtamista joukoista, minkä seurauksena alueen tärkeimpiin kuulunut Huesca antautui. Hän valtasi vuonna 1101 myös Barbarestron, mutta päätti lähteä kesken sotaretkiensä ristiretkelle, kunnes paavi Paschalis II takasi myös Espanjan taisteluille ristiretken aseman.

Pietarin kuoltua ilman perillistä vallan peri hänen veljensä Alfonso I.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)
* *The New Encyclopaedia Britannica*. Volume 10, Micropaedia. Chicago: Encycopaedia Britannica Inc. 1986. ISBN 0-85229-434-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Peter I (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online*. Viitattu 10.10.2023.
2. ↑  O´Callaghan,, s. 680
3. ↑  The New Encyclopaedia Britannica, s. 402
4. ↑  O´Callaghan,, s. 212
5. ↑  O´Callaghan,, s. 258


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**František Raboň** (s. 26. syyskuuta 1983 Praha) on tšekkiläinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2003–2013. Hän edusti ensin tšekkiläistä PSK-joukkuetta, vuosina 2006–2011 Team HTC:ta ja kausilla 2012–2013 Omega Pharma-Quick Stepiä. Hän menestyi etenkin etappikilpailuissa ja aika-ajoissa.

Raboň voitti alle 23-vuotiaiden maantieajon Euroopan-mestaruuden Moskovassa 2005. Hän voitti vuoden 2009 Tour de Romandie -kilpailussa sekä 3,1 kilometrin prologin että 14,8 kilometrin aika-ajoetapin. Vuonna 2010 hän voitti Vuelta a Murcia -etappikilpailun oltuaan paras myös aika-ajo-osuudella.

Saavutuksia
-----------

Lähde: Cycling Archives

2003
Baltyk-Karkonosze-Tour, etapin 6 voitto
2004
Marokon ympäriajo, etapin 9 voitto
Slovakian ympäriajo, etapin 4 voitto
2005
Alle 23-v. EM-kilpailut, kultaa maantieajossa
Paths of King Nikola, etapin 3 voitto
Memorial Andrzeja Trochanowskiego, voitto
Malopolski Wyscig Gorski, etapin 1 voitto
Slovakian ympäriajo, etapin 4a (aika-ajo) voitto
2008
Tšekin aika-ajomestaruus
Irlannin ympäriajo, etapin 5 voitto
2009
Vuelta a Murcia, etapin 3 (aika-ajo) voitto
Critérium International, kokonaiskilpailussa toinen
Tour de Romandie, prologin ja etapin 3 (aika-ajo) voitto
Tšekin aika-ajomestaruus
2010
Vuelta a Murcia, kokonaiskilpailun ja etapin 4 (aika-ajo) voitto
Tšekin aika-ajomestaruus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Frantisek Rabon (2) *cyclingarchives.com*. Viitattu 5.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  FRANTISEK RABON (26) *highroadsports.com*.  Arkistoitu 28.1.2010. Viitattu 9.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Rainbow** on Ayumi Hamasakin viides studioalbumi, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2002. Albumi nousi Oricon-albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla kaikkiaan 21 viikkoa.

Albumilta on julkaistu singlet "Free & Easy", "H" ja "Voyage".

Kappaleet
---------

Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.

1. Everlasting Dream
2. We Wish
3. Real Me
4. Free & Easy
5. Heartplace
6. Over
7. Hanabi
8. Taskinillusion
9. Everywhere Nowhere
10. July 1st
11. Dolls
12. Neverending Dream
13. Voyage
14. Close to You
15. Independent＋

Tekijätiedot
------------

Kappaleet 1 ja 6 on säveltänyt CMJK. Kappaleet 2 ja 3 on säveltänyt D・A・I. Kappaleet 4, 7, 10, 13 ja 15 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I. Kappaleet 5, 11 ja 14 on säveltänyt CREA. Kappaleen 8 on säveltänyt tasuku. Kappaleen 12 on säveltänyt HΛL.

Kappaleet 1, 3, 7 ja 9 on sovittanut CMJK. Kappaleet 2, 4, 11 ja 12 on sovittanut HΛL. Kappaleet 5, 8, 10 ja 15 on sovittanut tasuku. Kappaleen 6 ovat sovittaneet Toshiharu Umesaki ja Atsushi Sato. Kappaleen 13 on sovittanut Ken Shima. Kappaleen 14 on sovittanut Seji Kameda.

Lähteet
-------

1. 1 2  iTunes: Ayumi Hamasaki – Rainbow (englanniksi)
2. ↑  Albumin tiedot Oriconin sivuilla Oricon. Viitattu 25.2.2007. (japaniksi)
3. ↑  Ayumi Hamasakin virallinen diskografia Avex Network.  Arkistoitu 21.3.2007. Viitattu 23.3.2007. (englanniksi)