recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kosteiden mestojen balladi** on Ari Wahlstenin kirjoittama taiteilijaelämästä kertova ilkikurinen romaani, joka ilmestyi vuonna 2012. Se on Wahlstenin esikoisteos.

Romaani kertoo Aaron Waldenista, teatterimiehestä, veijarista, kanaljasta ja ryökäleestä, jota vietit vievät. Kirjan muita henkilötä ovat Waldenin ystävät ja sukulaiset sekä joukko varsin helposti tunnistettavia julkisuuden henkilöitä. Pääasiallisena tapahtumapaikkana on Kallion kaupunginosa Helsingissä. 

*Kosteiden mestojen balladi* sai ristiriitaisen vastaanoton. Kriitikot sekä kehuivat että haukkuivat kirjaa vuolaasti, ja sen sisältämää runsasta juomista ja sukupuolisuhteiden kuvausta kiiteltiin ja kauhisteltiin. Kirja nosti myös kohun, koska sen yhden luvun väitettiin parjaavan Arto Paasilinnaa, ja Wahlsten kertoi iltapäivälehdissä saaneensa uhkauksia myös muutamalta muulta kulttuuripersoonalta.

Aiheesta muualla
----------------

* Gummerus (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ilta-Sanomat 4.5.2012[vanhentunut linkki]
* Cult 16.5.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Aktiivi-Instituutti** on kansanopistomuotoisena toimiva työelämän koulutus- ja kehittämiskeskus Helsingissä. Opisto toimii opetus- ja kulttuuriministeriön valvonnassa ja sen toimintaa säätelee laki vapaasta sivistystyöstä. Opiston ylläpitäjä on Toimihenkilöjärjestöjen Opintoliitto.

Koulutus
--------

Aktiivi-Instituutti kouluttaa luottamusmiehiä, työsuojeluvaltuutettuja ja -päälliköitä, järjestötoimijoita sekä muita työelämän asioista kiinnostuneita. 

Koulutukset suunnitellaan ammattiliittojen, työyhteisöjen, kansalaisjärjestöjen, yritysten ja julkisen sektorin organisaation henkilöstön tarpeisiin. 

Koulutuksissa etsitään ratkaisuja oman työpaikan työehtojen ja työolojen kehittämiseen sekä ajankohtaisiin edunvalvonnan kysymyksiin. 

Opiston tarjonnassa on työsuojelukoulutusta, työhyvinvointikoulutusta, työoikeuskoulutusta, neuvottelu- ja viestintätaitojen koulutusta sekä johtamiskoulutusta. Henkilöstönedustajille on tarjolla syventävää työmarkkinakonsultin ja työsuojelukonsultin erikoistumiskoulutusta. Opistossa voidaan järjestää myös räätälöityjä tilauskursseja sopimuksen mukaisesti.

Aiheesta muualla
----------------

* Aktiivi-Instituutin kotisivut
**Maine Mariners** nimellä on toiminut kaksi erillistä jääkiekko-organisaatiota, jotka pelasivat AHL:ssa.

1977–1987
---------

Ensimmäinen Maine Mariners -niminen AHL joukkue syntyi vuonna 1977 AHL:n laajennusjoukkueena. Sen kotikaupunki oli Portland Mainen osavaltiossa ja kotihalli Cumberland County Civic Center. Joukkue pelasi Portlandissa vuoteen 1987 asti ja toimi vuosina 1977–1983 Philadelphia Flyersin ja vuosina 1983–1987 New Jersey Devilsin farmijoukkueena. Kaudelle 1987–1988 joukkue muutti New Yorkin Uticaan ja sai uudeksi nimekseen Utica Devils.

1987–1992
---------

Välittömästi edellisen joukkueen lopetettua sen tilalle tuli toinen Maine Mariners, kun Boston Bruins siirsi oman farmijoukkueensa, joka aiemmin oli toiminut kaksi vuotta nimellä Sherbrooke Jets, Portlandiin. Joukkueen yhteistyökumppani ECHL:ssa oli kauden 1991–1992 ajan Johnstown Chiefs Pennsylvanian osavaltion Johnstownissa. Kaudelle 1992–1993 Bruins siirsi farmijoukkueensa Rhode Islandin Providenceen ja sen nimeksi muutettiin tässä yhteydessä Providence Bruins.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
Nainen yllään Áo dài.
**Áo dài** on perinteinen vietnamilainen pitkä asu, joka muodostuu mekosta ja housuista. Naiset käyttävät sitä arkivaatteenaan, miehet nykyisin enää juhlatilaisuuksissa kuten häissä ja hautajaisissa.

Varhaisimmat versiot áo dàista on kuvattu 1700-luvulta. Nykymuotonsa se sai 1930-luvulla.

Áo dài tehdään käyttäjälleen mittojen mukaan. Yläsa on vartalonmyötäinen, mekon helma ulottuu housujen päälle mutta siinä on syvään uurrettu halkio. Housunlahkeet ulottuvat kenkiin asti.

Áo dài on ollut aina suositumpi maan etelä- kuin pohjoisosassa. Myös yhä useampi ulkomaille muuttanut vietnamilainen on ottanut sen kansallispuvukseen.

Áo dài on samanlainen kuin indo-islamilaista kulttuuria seuraavien maiden salwar kameez, kurta, kuten Intia, Pakistan, Keski-Aasia jne.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ao Dai, the Vietnamese long dress Vietnam Beauty.
2. ↑  The Ao Dai - Vietnamese long Dress[vanhentunut linkki] Viet Vision Travel

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Áo dài** Wikimedia Commonsissa
**Archicad** on nykyisin saksalaiseen Nemetschek Groupiin kuuluvan Graphisoftin arkkitehtisuunnitteluun kehittämä kolmiulotteinen rakennussuunnitteluohjelmisto.

Ohjelmiston kuvaus
------------------

Archicad on oliopohjainen, ja sen kehitys perustuu ajatukselle rakennuksen tietomallista (engl. *BIM, Building information model*). Archicad tukee avointa IFC-tiedonsiirtomuotoa, jonka käyttö rakennussuunnittelun mallien tiedonsiirtomuotona on yleistymässä.

Archicad-mallin tietokantaa voidaan käsitellä API-ohjelmointirajapinnan kautta sekä lukea sitä ODBC-ajurin avulla. Archicadissä on myös oma objektikieli *GDL* (*Geometrical Description Language*), joka mahdollistaa parametristen objektien toteutuksen. Näitä objekteja voidaan hyödyntää rakennussuunnittelun apuna ja useat valmistajat ovat julkaisseet GDL-objektikirjastoja tuotteistaan. Valmistajat ja suunnittelijat voivat hyödyntää objekteja tiedon siirtämisessä ja keskinäisessä kommunikaatiossa. Valmistusvaiheessa mallin objektit voidaan siirtää suoraan tuotemäärittelyiksi, jolloin esimerkiksi työstökoneille voidaan saada valmistustieto tiedostoina, ilman piirustusten tulkintaa.

Nykyään ohjelmaa käytetään myös muiden suunnittelualojen, kuten talotekniikan ja rakennetekniikan, suunnitelmien yhdistämiseen. Samalla käyttäjäkunta on laajentunut rakennusliikkeisiin, insinööritoimistoihin ja rakennustuotevalmistajiin.

Historia
--------

Archicadin kehitys alkoi vuonna 1982; tuolloin ohjelmalla osallistuttiin Unkarin valtion tiedekilpailuprojektiin, jossa haettiin ratkaisua ydinvoimalan peruskorjauksen mallinnukseen. Ohjelman alullepanija ja Graphisoft-yrityksen perustaja on fysiikan tohtori Gabor Bojar, joka työskenteli aiemmin Budapestin yliopistossa. Archicad kehitettiin nimenomaisesti arkkitehtisuunnitteluun, ja kehittäjätiimi koostuukin lähinnä arkkitehdeista.*lähde?*

Nykyisin Archicadiä myydään noin sadassa maassa, ja se on käännetty yli 25 kielelle. Useisiin maihin ohjelmisto ja objektikirjastot lokalisoidaan paikallisten rakennusmääräysten ja vaatimusten mukaisiksi. Suomessa ohjelmiston maahantuoja Nordic BIM Group (entinen Micro Aided Design Oy) on aktiivisesti mukana lokalisointityössä.

Archicadin uusi versio julkaistaan vuosittain. Tuorein versio, Archicad 27, julkaistiin vuonna 2023. 

Graphisoftin osake-enemmistö siirtyi vuonna 2006 saksalaiselle Nemetschek Groupille, joka omistaa muun muassa Maxonin Cinema 4D:n ja VectorWorks-ohjelmat ja on kehittänyt Allplan-ohjelmistoja.

Aiheesta muualla
----------------

* Graphisoftin kotisivut
* Graphisoftin BIMx tuotteen kotisivut
* ArchiCADWiki-tukisivusto
* Suomalaisen maahantuojan kotisivut (Nordic BIM Group)
* ArchicadOBJECTS-sivusto
**Jimm’s PC-Store Oy** (lyhyesti **Jimm’s**) on suomalainen tietotekniikan ja viihde-elektroniikan jälleenmyyjä ja verkkokauppa, jonka omistaa saksalainen PC-komponenttien jälleenmyyjä Caseking. Verkkokaupan lisäksi yrityksellä on yksi noutopalvelumyymälä, joka sijaitsee Turussa.

Yrityksen liikevaihto oli huhtikuussa 2021 päättyneellä tilikaudella 70,6 miljoonaa euroa, ja sen palveluksessa oli 59 henkilöä.

Historia
--------

Petri Yli-Talonen perusti Jimm’s PC-Storen vuonna 2001 Salossa. Kasvaneen verkkokaupan myötä toiminta siirtyi vuonna 2002 Turkuun ja vuonna 2005 yritys laajentui avaamalla myymälän Helsinkiin. Vuonna 2008 Salon Seudun Puhelin Oy (nykyinen Lounea Oy) osti yrityksen. Vuonna 2010 avattiin myymälä Tampereelle. Vuonna 2011 Helsingin ja Tampereen myymälät suljettiin yrityksen keskittyessä enemmän verkkokauppaan.

Jimm’s PC-Storen tuotevalikoima on vuosien varrella laajentunut alkuaikojen erikois- ja jäähdytyskomponenteista sekä esitestatuista komponenteista kodin viihde-elektroniikkaan. 

Vuonna 2018 Lounea Oy ja Jimm’s PC-Store Oy:n silloinen toimitusjohtaja Antti Järvinen myivät yrityksen koko osakekannan saksalaiselle Casekingille.

Droonikaupat
------------

Huhtikuussa 2024 uutisoitiin Jimm’s PC-Storen myyneen vuoden 2022 huhtikuusta lokakuuhun yli kahdella miljoonalla eurolla yhteensä 3 466 droonia venäläistaustaiselle Luminor Oy:lle. Suomen viranomaiset epäilevät droonien päätyneen Venäjän sotilaskäyttöön Venäjän ja Ukrainan väliseen sotaan. Itä-Uudenmaan käräjäoikeus ei löytänyt riittävää näyttöä, että ne olisi viety Venäjälle, ja bulvaanina toiminut yritys tuomittiin pelkästään muiden tarvikkeiden osalta puolustustarvikkeiden maastavientirikoksesta. Uutisen seurauksena muun muassa teknologiasivusto Io-tech, viestintätoimisto Visionist sekä e-urheiluorganisaatiot Ence ja Havu Gaming lopettivat yhteistyönsä Jimm's PC-Storen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhteystiedot - Jimms.fi *www.jimms.fi*. Viitattu 7.12.2017.
2. 1 2 3 4 5 6  Jimm's PC-store Oy *www.kauppalehti.fi*. Viitattu 19.10.2021.
3. 1 2 3  Jimm's PC-Store on myyty saksalaiselle Caseking-verkkokaupalle *io-tech.fi*.  15.3.2018.  Arkistoitu 12.4.2022. Viitattu 7.10.2020.
4. ↑  Salon Seudun Puhelin laajentaa tietotekniikan verkkokauppaan *Turun Sanomat*.  5.8.2008. Viitattu 7.10.2020.
5. ↑  Tero Lehto: Jimm’s PC-store sulkee myymälänsä – keskittyy web-myyntiin *www.tivi.fi*.  6.6.2011. Viitattu 7.12.2017.
6. ↑  Liski, Jarno: Venäjälle päätyneiksi epäiltyjä drooneja myynyt turkulaisyhtiö myöntää sortuneensa "myyntihuumaan" *Iltalehti*.  8.4.2024. Viitattu 9.4.2024.
7. ↑  Yhdysvallat epäilee: Näin suomalaisyritykset avustivat Venäjän sotilastiedustelua *www.iltalehti.fi*. Viitattu 11.4.2024.
8. ↑  Kurri, Sampsa: Jimm’s PC Store myi valtavan määrän drooneja, epäillään päätyneen Venäjälle – "Myyntihuuma" iski *Io-Tech*.  09.04.2024. Viitattu 09.04.2024.
9. ↑  Yli-Korhonen, Janne: Jimm's PC Store menetti yhteistyökumppaninsa *Afterdawn*.  10.04.2024.  Arkistoitu. Viitattu 10.04.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Jimm’s PC-Store Oy:n viralliset kotisivut
**Veikko Isto Kalevi Turpeinen** (s. 9. syyskuuta 1960 Rautjärvi) on tanssitaiteen tohtori, tanssija, tutkija ja pedagogi.

Hän on taideasiantuntija Taiteen edistämiskeskuksessa Kulttuurihyvinvoinnin asiantuntijapalveluissa. 

Hän on toiminut Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa yliopistonlehtorina (2019–2020)ja vierailevana tutkijana Esittävien taiteiden tutkimuskeskuksessa (2018–2019). Tutkimusaiheena oli "Organisaatiotutkimus taideorganisaatiosta: Mistä on tanssin hyvä tehty? Toimintatutkimus tanssikulttuurien muutosta yhteiseen taloon".

Hän on ollut lisäksi tutkijatohtorina (2017–2019) Strategisen tutkimuksen neuvoston rahoittamassa Arts as Public Service: Strategic Steps towards Equality -hankeessa, jossa hän toimi kahdessa ArtsEqual]-tutkimusryhmässä: Arts at School ja Basic Arts Education for All.

Hän on Taideosuuskunta Apinatarhan ja Vapaan Tanssikoulun (TPO) perustajajäsen. Hän toimi pitkään Suomen Taidekasvatuksen Tutkimusseuran johtokunnan jäsenenä. Hän on ollut Suomen miestutkimusseuran (SuMS) hallituksen jäsen. Hänen erikoisalaansa on tanssin raakalautatyötapa, jota hän on kehittänyt työskennellessään poikien ja miesten kanssa. 

Hän on väitellyt Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa 2015. Taidepedagogisen väitöstutkimuksen nimi on *Raakalautaa ja rakkautta. Kolme sommitelmaa oman elämän tanssista*.

Hän sai vuonna 2002 Lastenkulttuurin valtionpalkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Raakalautaa ja rakkautta. Kolme sommitelmaa oman elämän tanssista.[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Tanssin hyvä -tutkimus (Arkistoitu – Internet Archive)
* ArtsEqual -tutkimusryhmät
* Taideosuuskunta Apinatarha (Arkistoitu – Internet Archive)
**Esete Sutinen**  on suomalainen tanssitaiteilija, joka on esiintynyt lukuisisten eri koreografien ja ohjaajien teoksissa. Hän on valmistunut tanssitaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2005.

Esete Sutinen tunnetaan taitavana tanssijana ja vahvana tulkitsijana. Hän on työskennellyt esiintyjänä yli 70 ensi-illan saaneessa teoksessa mm. Alpo Aaltokosken, Sonya Lindforsin, Virva Talosen, Milla Koistisen, Marjo Kuuselan, Ervi Sirénin, Tommi Kitin, Petri Kekonin ja Pauliina Feodoroffin johdolla. Hän on työskennellyt Suomen Kulttuurirahaston henkilökohtaisilla taiteilija-apurahoilla vuosina 2012-2014, Valtion kolmivuotisella taiteilija-apurahalla 2016–2018 ja yksi vuotisella taiteilija-apurahalla 2021 sekä Alfred Kordelinin säätiön taiteilija-apurahalla 2022.

Sutisen ensimmäinen koreografinen työskentely toteutui *Pelon ja Empatian Kartat* teoskokonaisuudessa vuonna 2017 Kajaanin Taidemuseossa ja Routa Companyn Generaattori-näyttämöllä. *Pelon ja Empatian Kartat* on esitys, joka syntyi viiden taiteilijan yhteistyönä. Esityksen lähtökohtana oli pohtia sitä, mitä pelko ja empatia ovat tässä ajassa ja miten niitä voisi käsitellä esittävän taiteen kontekstissa. Hänen viimeisin ryhmäteoksensa *Rest as a ...* vuonna 2023 käsitteli lepoa kollektiivisena tapahtumana yleisö-kokijoiden ja esiintyjien välillä. Installaatiomainen esitystapahtuma loi tilan, jossa joutilaisuus, ajan tuhlaileva käyttö ja lepäämisen itseisarvo nostettiin keskiöön. Teos pyrki tuomaan esiin arkisten asioiden yhdessä harjoittamisen merkityksen ja erityisyyden sekä niissä piilevän parantavan voiman. Koreografisessa työssään Sutinen on kiinnostunut kehollisuuden artikulaatioista, vapauden ja lepäämisen teemoista sekä herkkyyden ja empatian voimasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Esete Sutinen | Arts Management Helsinki *artsmanagement.fi*. Viitattu 12.10.2018.
2. ↑  TANKA - Suomalaisen tanssin tietokanta *tanka.danceinfo.fi*. Viitattu 12.10.2018.
3. ↑  Myönnetyt apurahat | Suomen Kulttuurirahasto *skr.fi*. Viitattu 12.4.2024.
4. ↑  Taiteilija-apuraha 16 tanssitaiteilijalle *www.taike.fi*.  16.8.2016. Viitattu 11.4.2024.
5. ↑  Valtion taiteilija-apuraha 298 taiteilijalle *www.taike.fi*.  16.9.2020. Viitattu 12.4.2024.
6. ↑  Apuraha – Alfred Kordelinin säätiö *kordelin.fi*. Viitattu 11.4.2024.
7. ↑  admin\_janne: Pelon ja empatian kartat *Routa Company*.  5.1.2018. Viitattu 12.4.2024.
8. ↑  uni²: Eséte Sutinen ja työryhmä: Rest as a ... - Ehkä *www.ehka.net*.  21.9.2023. Viitattu 12.4.2024.
9. ↑  XS: Eséte Sutinen ja työryhmä: Rest as a … - Ehkä *www.ehka.net*.  24.10.2023. Viitattu 12.4.2024.
**Elena Benítez Morales** (s. 26. lokakuuta 1966 Pariisi) on espanjalainen taekwondoin ja moninkertainen arvokisamitalisti.

Benítez otteli alle 60 kg, alle 65 kg ja alle 67kg:n painoluokissa. Hän saavutti taekwondon kevytsarjassa (55–60 kg) Euroopan mestaruuskilpailujen pronssia vuosina 1986 (Seefeld) ja 1990 (Aarhus), välisarjassa (60–65 kg) hopeaa vuonna 1994 (Zagreb), kultaa vuosina 1996 (Helsinki) ja 1998 (Eindhoven) sekä hopeaa vuonna 2000 (Patra). MM-kilpailuissa Benítez otteli pronssia (1986, Seoul, kevytsarja), ja kultaa (1999, Edmonton, välisarja). Maailman cupin hän voitti vuosina 1994, 1996 ja 1997 sekä otteli pronssia vuonna 1998 (välisarja). 

Benítez edusti Espanjaa kolmissa olympialaisissa. Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa Benítez sijoittui viidenneksi kevytsarjassa (55–60 kg). Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Barcelonassa hän otteli kultaa välisarjassa (60–65 kg). Taekwondo oli näissä kisoissa näytöslajina. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä Benítez sijoittui yhdeksänneksi välisarjassa (60–65 kg).

Lähteet
-------

1. 1 2  Benitez Morales, Elena *taekwondodata.com*. Viitattu 13.2.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Elena Benítez *olympedia.org*. Viitattu 13.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Elena Benítez Morales. Deporyistas olímoicos y paralímpicos Andaluces *fundacionandaluciaolimpica.org*. Viitattu 13.2.2021. (espanjaksi)
4. 1 2  OfficialRreport of the Games of the XXV Olympiad, Barcelona 1992, v. 5  September 1989. Seoul Olympic Organizing Committee. Viitattu 13.2.2021. (englanniksi)
**Seppo Tapio Tanskanen** (s. 22. maaliskuuta 1941 Juuka) on suomalainen kenraalimajuri evp.

Tanskanen syntyi maanviljelijä Toivo Tanskasen ja Elli Martikaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on Tuija Tarma.

Tanskanen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1963 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Tanskanen toimi Karjalan jääkäripataljoonassa opetusupseerina vuodesta 1963 ja komppanianpäällikkönä vuodesta 1966. Joensuun sotilaspiirin komentotoimiston päällikkö hän oli 1968–1970, Pääesikunnan jalkaväkitoimiston toimistoupseeri ja toimistoesiupseeri 1973–1978 ja koulutusosaston toimistoesiupseeri 1978. Karjalan jääkäripataljoonassa Tanskanen toimi pataljoonaupseerina 1979–1981 ja sitten Sotakorkeakoulun maasotalinjan johtajana 1981–1986 ja sotateknillisen koulun johtajana 1986–1988. Puolustusministeriön sotilastoimiston päällikkö Tanskanen oli 1988–1990 ja Savon prikaatin komentaja 1990–1992. Toimittuaan Pääesikunnan henkilöstäosaston päällikkönä vuodesta 1993 ja Lapin sotilasläänin komentajana vuodesta 1994 Tanskasesta tuli Maanpuolustuskorkeakoulun rehtori vuonna 1997. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta helmikuun lopussa 2001.

Tanskanen ylennettiin vänrikiksi 1961, luutnantiksi 1963, yliluutnantiksi 1966, kapteeniksi 1969, majuriksi 1975, everstiluutnantiksi 1981, everstiksi 1988 ja kenraalimajuriksi 1994.

Tanskanen julkaisi vuonna 2016 muistelmateoksen *Rivissä ja rivin edessä – puolen vuosisataa upseerin elämää.*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 743. Tanskanen, Seppo Tapio. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Puolustusvoimain uudeksi komentajaksi Hägglundin jälkeen Juhani Kaskeala  30.11.2000. Puolustusministeriö. Viitattu 5.3.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maanpuolustuskorkeakoulu |
| --- |
|  |
| Rehtorit | 
* Karvinen (1993–1994)
* Illi (1994–1996)
* Tanskanen (1997–2001)
* Vehviläinen (2001–2004)
* Salminen (2004–2009)
* Tynkkynen (2009–2013)
* Taipalus (2013–2015)
* Korkiamäki (2016–2018)
* Kallio (2018–2021)
* Kalliomaa (2021–)

 | MPKK:n logo |
|  |
| Yksiköt | 
* Johtamisen ja sotilaspedagogiikan laitos (JOSPEL)
* Sotataidon laitos (SOTATL)
* Sotatekniikan laitos (STEKNL)

 |
|  |
| Osastot | 
* Jatkotutkinto-osasto
* Kadettikoulu
* Kielikeskus
* Maanpuolustuskurssit
* Maisteriosasto
* Opintoasiainosasto
* Puolustusvoimien kansainvälinen keskus
* Sotamuseo

 |
|  |
| Muuta | 
* Upseerikoulutuksen historia Suomessa

 |

 |
**Oulun Musiikkijuhlat** on Oulun musiikkijuhlasäätiön vuosittain kevättalvella järjestämä musiikkifestivaali, joka täyttää kaupungin kansainvälisillä ja kansallisilla artistivierailla ja tarjoaa mieleenpainuvia konserttielämyksiä. Musiikkijuhlat alkoivat vuonna 1984 nimellä ***Madetojan Viikot***, nykyisellä nimellä juhlat järjestettiin ensimmäisen kerran maaliskuussa 1991.

Musiikkijuhlien ohjelmistoon kuuluu laaja kirjo klassisen ja rytmimusiikin konsertteja sekä yhteistuotantoja, joissa nähdään myös nykysirkusta ja tanssia. Oulun Musiikkijuhlat -festivaalin lisäksi Oulun Musiikkijuhlasäätiö tuottaa konserttisarjoja ja yksittäisiä musiikkitapahtumia ympäri vuoden.

Oulun musiikkijuhlasäätiö
-------------------------

Oulun musiikkijuhlasäätiö sr on kaupunginhallituksen vuonna 1990 perustama säätiö, jonka tehtävänä on järjestää vuosittain korkeatasoinen musiikkitapahtuma Oulussa. Säätiöllä on poliittinen hallitus, jonka kaupunginhallitus nimittää vaalikaudeksi kerrallaan. Oulun musiikkijuhlasäätiön hallituksen puheenjohtajana on toiminut vuoden 2021 alkaen **Jenni Pitko** ja varapuheenjohtajana **Ari-Pekka Sirviö.**

Taiteelliset johtajat
---------------------

1984–1991 Ari Angervo (Madetojan viikko) 
1991–1993 Seppo Kimanen
1994–2001 Ismo Siren
2002–2008 Mika Rännäli
2009–2012 Niko Kumpuvaara
2013–2021 Jaakko Kuusisto
2022 Elina Vähälä ja Jukka Perko
2023 Mari Palo ja Jukka Perko
2024 Mari Palo ja Kari Ikonen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Aho, Esko: Pohjoispuolen poika otti puikon.  *Kaleva*, 19.3.2008, s. 21. Oulu:  Kaleva Kustannus Oy. ISSN 0356-1356. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Taiteellisen johtajan Jaakko Kuusiston sopimus jatkuu vuodet 2018-2020 | Oulun Musiikkijuhlat *omj.fi*.  20.2.2017. Viitattu 16.11.2020.
3. ↑  Oulun Musiikkijuhlat: OMJ uutiset 2020 *omj.fi*.  14.5.2020.
4. ↑  Oulun Musiikkijuhlien toisena taiteellisena johtajana aloittaa sopraano Mari Palo | Oulun Musiikkijuhlat *omj.fi*.  12.4.2022. Viitattu 10.4.2024.
5. ↑  Pianisti-säveltäjä Kari Ikonen aloittaa Oulun Musiikkijuhlien toisena taiteellisena johtajana | Oulun Musiikkijuhlat *omj.fi*.  18.4.2023. Viitattu 10.4.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Oulun Musiikkijuhlien internetsivut
**Lehmäantiloopit** (Alcelaphinae) on onttosarvisiin kuuluva sorkkaeläinten alaheimo, johon nykykäsityksen mukaan kuuluu neljä sukua ja kymmenen suurikokoista lajia. Joidenkin auktorien mukaan lajeja olisi vain viisi. Kaikki lajit elävät Afrikassa. Varhaisimpien tunnettujen lehmäantilooppien fossiilit ovat 4,5—5,0 miljoonan vuoden takaa Afrikasta. Alaheimo moninaistui ilmestymisensä jälkeen epätavallisen nopeasti. Sen monimuotoisuus oli laajimmillaan kaksi miljoonaa vuotta sitten, jolloin eli vähintään 8 sukua ja 15 lajia.

Kaikki alaheimon lajit ovat erikoistuneet syömään heinäkasveja, joita on runsaasti mutta epävakaasti saatavilla. Lehmäantilooppeja eli suurina laumoina ympäri Afrikkaa vielä muutama vuosisata sitten, mutta nykyään vain Itä-Afrikan gnuut ja sassabiantiloopit yltävät entisaikojen lukuihin. Monia lajeja kuten gnuita, lehmäantilooppeja ja valkopäätopeja kasvatetaan runsaasti riistatiloilla.

Kaikilla lajeilla on kömpelö ja kankea ulkomuoto. Pitkät ja hoikat jalat ovat mukautuneet hyvin niiden elintapoihin avoimilla tasangoilla. Niiden etujaloissa on hajurauhaset. Pidentynyt turpa tasapainottaa suhteettoman lyhyttä kaulaa ja selän kyttyrää mahdollistaen laiduntamisen. Lehmäantilooppien keskuudessa urokset ovat 10–20 % naaraita suurempia, mutta sukupuolet eroavat muutoin vain vähän toisistaan. Molempien sukupuolten silmänedusrauhaset ovat hyvin kehittyneet. Sarvet ovat lyyramaiset tai tuplakiertyneet, ja sekä uroksilla että naarailla on sarvet, joskin uroksilla ne ovat yleensä pidemmät ja paksummat. Lehmäantilooppien poikaset syntyvät vaaleanruskeina ja pysyttelevät tiiviisti emonsa luona heti syntymänsä jälkeen. Monilla lajeilla kuten gnuilla ei ole lainkaan piilotteluvaihetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Nummi, Petri & Blomqvist, Leif: *Maailman luonto: Nisäkkäät 2*, s. 200. Espoo: Weilin+Göös, 1999. ISBN 951-35-6503-3.
2. ↑  Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder: Mammal Species of the World - Alcelaphinae  2005. Bucknell University. Viitattu 17.1.2010. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Brent Huffman: Alcelaphinae - Sassabies, hartebeests, and wildebeests  8.2 2009. The Ultimate Ungulate. Viitattu 17.1.2009.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q615263
* Wikispecies: Alcelaphinae
* ADW: Alcelaphinae
* CoL: J4D
* ITIS: 624927
* MSW: 14200495
* NCBI: 37170

 |

 |
**Lilli Autti** (s. 1958 Helsinki) on valtiotieteen maisteri Helsingin yliopistosta ja sosiaalihuollon erityisasiantuntija Valvirassa sekä Kirkon diakoniarahaston hallituksen jäsen. 

Autti on toiminut jäsenenä Helsingin kaupunginvaltuustossa, Helsingin terveyslautakunnassa ja Uudenmaan maakuntavaltuustossa vuosina 2009–2012 sekä Helsingin sosiaaliasiamiehenä 2001–2012, Sosiaaliasiamiehet ry:n puheenjohtajana 2001–2008. ammattijärjestö Talentian liittovaltuustoedustajana 2004–2012 sekä ammattieettisen lautakunnan jäsenenä 2004–2009, Talentia Helsinki ry:n hallituksen jäsenenä ja edustajana Akavan Uudenmaan aluetoimikunnassa. Vapaaehtoisena riita- ja rikosasioiden sovittelijana Autti on toiminut vuosina 1997–2008 sekä Helsingin Sovittelijat ry:n puheenjohtajana vuosina 2001–2003.

Autti on kiinnittänyt valtakunnallisessa mediassa huomiota toimeentulotuen jakamista koskeviin kuntien laittomiin toimintaohjeisiin ja toimeentulotukivarojen tahalliseen alibudjetointiin. Hän on luonut perusturvarikos-käsitteen sosiaalipoliittiseen keskusteluun.

Katso myös
----------

* Perusturvarikos

Lähteet
-------

1. ↑  Lilli Autti (SDP). Svenska Yle Viitattu 24.10.2013
2. ↑  NUS ry:n puoluekokousedustajaehdokas. Nuorsosialidemokraatit NUS 21.2.2008 Viitattu 24.10.2013
3. 1 2 3  Lahtela, Terho: Ajaako Helsingin sosiaalivirasto ihmisiä leipäjonoon? *Murros*.  7.12.2006. Helsinki:  Sosialistiliitto.  Arkistoitu 16.12.2010. Viitattu 9.9.2009.
4. ↑  Ajankohtaisohjelma A-piste *yle.fi*.  Arkistoitu 27.3.2008. Viitattu 7.10.2009.
5. ↑  Lilli Autti vastaa kysymyksiin *ohjelmat.yle.fi*.  Arkistoitu 3.10.2009. Viitattu 7.10.2009.
6. ↑  Lilli Auttin kolumni: Kummallista ettei ole perusturvarikosta.[vanhentunut linkki] Elämäntapaliiton Myötäote-lehti 3/2006

Aiheesta muualla
----------------

* Lilli Autti
* Helsingin sosiaaliasiamies
* Helsingin Sanomat (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira
* TERVE-SOS 2012 - Kunta ihmisoikeuksien ja yhdenvertaisuuden turvaajana - Kunnan erilaisten asiakkaiden oikeudet ja mahdollisuudet. VTM Lilli Autti
**Puikkijat** eli **sukeltaja-antiloopit** (Cephalophinae) on onttosarvisten sorkkaeläinten alaheimo. Siihen kuuluu 19 lajia, jotka jaetaan kolmeen sukuun. Ne elävät Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Monet lajit ovat uhanalaisia.

Puikkijoista on aikoinaan käytetty myös suomalaista nimeä duikerit niiden afrikaansinkielisen nimen *duiker* mukaan, joka merkitsee sukeltajaa, ja josta sukeltaja-antilooppi-nimikin johtui.

Puikkijoilla on lyhyet jalat ja vanttera takapää. Vaaran uhatessa ne syöksähtelevät eli "sukeltavat" tai puikkivat pensaikon läpi. Kaikki lajit ovat saman muotoisia, mutta koko vaihtelee suuresti viisikiloisista *Philantomba*-lajeista yli 80-kiloiseen keltaselkäpuikkijaan (*Cephalophus silvicultor*). Sukupuolet ovat jokseenkin saman näköisiä niillä lajeilla, joilla sekä koiras että naaras ovat sarvekkaita. Naaraat ovat koiraita vähän suurempia.

Puikkijat syövät hedelmiä, jotkin lajit myös lihaa. Ne seuraavat usein sademetsän lehvästössä liikkuvia apinoita napatakseen näiltä maahan pudonneita hedelmiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cephalophinae Wilson & Reeder
2. ↑  Puikkijat (sukeltaja-antiloopit) – Cephalophinae laji.fi Suomen Lajitietokeskus
3. ↑  Nurminen, Matti (toim.): *Maailman eläimet: Nisäkkäät 2*, s. 116–118. Helsinki: Tammi, 1987. ISBN 951-30-6531-6.
4. 1 2  Subfamily Cephalophinae Ultimate Undulate


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q273997
* Wikispecies: Cephalophinae
* ADW: Cephalophinae
* CoL: 626TQ
* Fossilworks: 100495
* iNaturalist: 846333
* ITIS: 552358
* MSW: 14200865
* NCBI: 9952
* Open Tree of Life: 591990

 |

 |
**FB MSBS Grot** (puol. *Modułowy System Broni Strzeleckiej "Grot"*, suom. *modulaarinen pientuliasejärjestelmä "keihäänkärki"*) on sarja puolalaisia modulaarisia rynnäkkökivääreitä, joita valmistaa FB "Łucznik" Radom.

Suunnittelu
-----------

Grotin prototyyppejä: alempana bullpup-malli, ylempänä tavanomainen malli.
Grot suunniteltiin Puolassa uudeksi Nato-yhteensopivaksi, modulaariseksi, palvelusaseeksi, jonka on tarkoitus korvata useat Puolan asevoimien vanhemmat aseet, kuten AKM- ja FB Beryl -rynnäkkökiväärit. Grotista on useita versioita, kuten bullpup-tyyppinen B-malli. Modulaarisuutensa ansiosta aseen tarvikkeita ja piippua voi vaihtaa helposti. Rynnäkkökiväärin kaliiperi on joko neuvostoaikainen 7,62×39 mm tai Nato-yhteensopiva 5,56×45 mm. Modulaarisuutensa ansiosta muitakin kaliipereita voidaan myöhemmin sovittaa aseeseen. Grotista on myös erillinen tukiampujan kivääriksi suunniteltu malli, joka ampuu raskaampaa 7,62×51 mm NATO -patruunaa.

Käyttäjät
---------

* Puola
* Ukraina: Aseita lähetetty Ukrainan tueksi sodassa Venäjää vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Complete family of MSBS-5,56 rifles *MILMAG*.  17.5.2021. Viitattu 12.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2  MSBS Grot, the Polish ambidextrous rifle that manages to rival the prestigious HK416 *Counting Stars*. Viitattu 12.4.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:FB MSBS Grot
|  |
| --- |
| **Smenkara hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Smenkara-djeserkheperu*Ra-jumalan sielun ylevöittämäIlmenemismuodoiltaan pyhä |
| **valtaistuinnimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Ankkheperure*Eläviä ovat Ra-jumalanilmenemismuodot |

**Smenkara** (vaihtoehtoisia kirjoitustapoja **Smenkhare**, **Smenkhkare**) oli Uuden valtakunnan aikana hyvin lyhyen aikaa hallinnut faarao. Hän aloitti sijaishallitsijana Akhenatenin hallituskaudella ja jatkoi sitä kuolemaansa asti 1336 eaa. Todellisuudessa hänen itsenäinen hallitusaikansa jäi todennäköisesti vain muutamaan kuukauteen.

Smenkaran tarkkaa henkilöllisyyttä ei vielä nykypäivänäkään tunneta. Pääasiassa hänen epäillään olleen jokin näistä kolmesta henkilöstä:

1. Akhenatenin ensimmäinen päävaimo Nefertiti, joka ei eräiden spekulaatioiden mukaan kuollutkaan vaan muutti nimensä Smenkaraksi ja hallitsi Akhenatenin kuoleman jälkeen.
2. Akhenatenin tuntematon veli tai velipuoli. Hän oli mahdollisesti Amenhotep III:n nimeämätön poika.
3. Akhenatenin miespuolinen rakastaja. Eräiden teorioiden mukaan Akhenaten oli homoseksuaali.

Mitään näistä teorioista ei voida kuitenkaan vahvistaa. Smenkara yhdistettiin hyvin läheisesti Akhenateniin ja hän lieneekin ollut Atonin palvelija. Faarao Horemheb tuhosi kaikki todisteet Smenkaran olemassaolosta perusteellisesti 18. dynastian lopussa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Akhenaten** | **Egyptin faarao**18. dynastia | Seuraaja:**Tutankhamon** |
**ORP Mazur** oli Puolan laivastolle Versaillesin rauhansopimuksen mukaisesti luovutettu Saksan keisarillisen laivaston torpedovene *V-105*, joka oli siten 1918 itsenäistyneen maan laivaston ensimmäisiä aluksia. Se oli toisen maailmansodan ensimmäisiä upotettuja aluksia.

Valmistus
---------

Alankomaiden hallitus tilasi aluksen Stettiner Maschinenbau A. G. Vulcanilta Stettinistä Saksasta nimellä *Hr. Ms. Z-1*, mutta ensimmäisen maailmansodan puhjettua Saksan hallitus takavarikoi 10. elokuuta 1914 telakalla olleen aluksen yhdessä sen kolmen sisaraluksen kanssa. Se laskettiin vesille 26. elokuuta 1914 ja alus otettiin 23. maaliskuuta 1915 Saksan keisarillisen laivastoon torpedoveneenä nimellä *SMS V-105*.

Palvelus
--------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus määrättiin ensin luovutettavaksi Brasilialle, mutta aluksen osti brittiläinen telakka. Lopulta alus vaihdettiin 1921 Puolan kanssa torpedoveneeseen *A-69*. Luovutettu alus oli huonossa kunnossa ja se huollettiin ennen luovutusta Rosythissä, mistä se hinattiin syyskuussa 1921 Gdanskiin.

Alus otettiin 2. elokuuta 1922 virallisesti Puolan merivoimien palvelukseen nimellä *ORP Mazur*. Se palveli torpedoveneviirikössä (puol. *Dywizjon Torpedowców*) ja sen keulaan oli maalattu tunnuskirjaimet MR. *ORP Mazur* muutettiin 1931 tykistökoululaivaksi, jolloin sen tykit vaihdettiin kolmeen 75 millimetrin Scheider tykkiin ja kahteen konekivääriin sekä torpedoputket poistettiin.

*ORP Mazur* siirrettiin 1935 telakalle modernisoitavaksi, jolloin sen aseistukseen lisättiin yksi Vickersin 40 millimetrin ilmatorjuntatykki. Aluksen toinen savuhormi poistettiin konehuoneen modernisoinnin yhteydessä. Alus palasi palvelukseen 1937.

*ORP Mazur* oli 1. syyskuuta 1939 toisen maailmansodan alkaessa luutnantti Tadeusz Rutkowskin päällikkyydessä Oksywiessä. Alus oli iltapäivällä laiturissa valmiina lähtemään merelle, kun Saksan ilmavoimien koneet hyökkäsivät. Aluksen viereen osui pommi ja toinen keskilaivaan, jolloin se upposi yhä tulittaen hyökkääjiä. Aluksen miehistöstä sai surmansa nelisenkymmentä henkeä. Alus oli toinen sodan ensihetkinä uponneista aluksista yhdessä apualus *ORP Nurekin* kanssa. Saksalaiset romuttivat hylyn.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ORP Mazur**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 170
**Piranshahr** tai **Piranshar**  (pers. ‏پیرانشهر‎, kurdiksi پیرانشار‎) on Iranin Länsi-Azerbaidžanin provinssissa sijaitseva kaupunki ja samannimisen piirikunnan pääkaupunki.

Kaupunki sijaitsee Urmiajärven lounaisipuolella lähellä Irakin rajaa noin 1 300 metrin korkeudessa. Suurin osa asukkaista kuuluu kurdeihin.

Kaupungin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 25 454 (1996), 33 805 (2001), 58 177 (2006) ja 69 049 asukasta (2011). 138.864 (2017) 

Piranshahr on Mukrianin alueen keskus.

Piranshahr on yksi Iranin vanhimmista kaupungeista ja sen perustukset ovat peräisin Iranin preislamiselta aikakaudelta ja Meedian valtakunnan syntymisestä.

Farsin kieli on Iranin virallinen kieli. Piranshahrissa jokainen lukutaitoinen henkilö osaa kommunikoida farsin kielellä. Lukutaitoisuusaste on 97 %.

Piranshahrin kaupunki tuottaa täyden valikoiman yli 100 erilaista graniittimateriaalia eri väreissä ja tekstuureissa. Piranshahrin graniittien laatu ja kauneus ovat yksi maailman tunnetuimmista.

Lähteet
-------

1. ↑  Piranshar, Iran (englanniksi)
2. ↑  Thomas Brinkhoff: Iran: Major and Midsize Cities (Maakunnat ja niiden pääkaupungit kerrotaan kohdassa *Provinces*, kaupunkien tietoja kohdassa *Contents: Cities*. Aineistolähteeksi ilmoitetaan Iranin tilastokeskus.) citypopulation.de. Viitattu 14.5.2015. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta  **Piranshahrin piirikunta** Wikimedia Commonsissa

* Iran’s non-oil exports via Piranshahr customs hit $125mn in 9 months. (englanniksi) (mefa.ir)
|  |
| --- |
| **Intef hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Inter* |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Nakhtnebtepnefer*Voittoisa, hyvän alun herra |

**Intef III** oli muinaista Egyptiä 11. dynastian aikaan noin vuosina 2063–2055 eaa. hallinnut faarao.

Torinon papyrus ilmoittaa Intef III:n hallitusajaksi vähintään kahdeksan vuotta. Hänen hallituskaudestaan ei kuitenkaan tiedetä juuri mitään. Intef ei ilmeisesti menettänyt tai valloittanut alueita Egyptissä vallitsevassa sisällissodassa. Hän tulikin paremmin tunnetuksi Egyptin yhdistäjän, Mentuhotep II:n, isänä. Intef III:n sukulaisuussuhteista Intef II:n ei ole tietoa.

Intef III on haudattu Thebassa sijaitsevaan hautaan lähelle Intef II:n hautaa ja Deir el Bahria. Hänen seuraajansa rakennuttivat hänelle hautatemppelin hänen hautansa läheisyyteen.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Intef II** | **Egyptin faarao**11. dynastia | Seuraaja:**Mentuhotep II** |
**Otso Höglund** on suomalainen kuvataiteilija ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen sarjakuvansa ovat etupäässä strippisarjakuvia, jotka kommentoivat ironisesti ja pessimistisesti sinkkuelämää ja nuorten aikuisten ihmissuhdesotkuja. Hänen sarjakuviaan on ilmestynyt Tampereen sarjakuvaseuran Sarjarissa sekä Kaltsu Kallion aloittamassa Mörkö-omakustanteessa. Hän on myös piirtänyt *Parisuhde-akatemia*- ja *Suomi aloittelijoille* -nimisiä sarjakuvia Tampereen ylioppilaslehteen Aviisiin vuodesta 2006 lähtien. Etenkin Mörkö-lehden omakohtaiset, elämänmakuiset sarjakuvat herättivät huomiota varsinkin Tampereen seudulla.

Teoksia
-------

* *Jos tekisin joukkomurhan (ja muita kertomuksia)*. Turku: Lempo Kustannus, 2011. ISBN 978-952-5938-01-2.

Lähteet
-------

1. ↑  Karri Laitinen: Otso Höglund (Sarjainfo 109, sivut 28-30 4/2000)  2000. Sarjakuvaseura.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.
2. ↑  Epäkorrektin rajamailla - Aviisin hovisarjakuvapiirtäjältä ilmestyi esikoisalbumi *Aviisi*.  2011. Viitattu 9.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Otso Höglundin CV (Arkistoitu – Internet Archive)
|  |
| --- |
| **Sanakht hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Sanakht*Voittoisa suojelija |
| **nimi kuningasluetteloissa** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Nebka*Kan herra |

**Sanakht** (tai **Nebka**) oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuosina 2686–2667 eaa. hallinnut faarao.

Torinon papyruksessa Nebkan mainittiin hallinneen ennen Djoseria 3. dynastian ensimmäisenä faaraona. Westcarin papyruksessa taas Nebka sijoitetaan Djoserin ja Hunin väliin 3. dynastian toiseksi faaraoksi. Eri luetteloiden ristiriitaiset tiedot vaikeuttavat huomattavasti Nebkan hallituskauden sijoittamista. Sanakhtia (Horus-nimi) ei ole myöskään voitu kiistattomasti yhdistää yhteenkään kuningasluetteloissa mainittuun kuninkaaseen, vaikka yleensä Sanakhtin katsotaan olleen Nebka.

Sanakhtin hallituskaudesta ei tiedetä juurikaan mitään. Mitään kirjallista dokumentaatiota tai monumentteja ei tuolta ajalta ole ilmeisesti säilynyt.

Sanakhtin hautaa ei ole löydetty, mutta Abydoksen läheltä löytynyt hauta saattaa olla hänen (Manetho kuvaukseen perustuen). Pienen Elefantinessa (silloinen Egyptin eteläinen raja) sijainneen pyramidin raunioista on löytynyt kuva, jossa Sanakht tuhoaa faaraon vihollisen.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Khasekhemwy** | **Egyptin faarao**3. dynastia | Seuraaja:**Djoser** |
Rakennus vuonna 2008 sen ollessa vielä VR:n käytössä.
**Scandic Grand Central Helsinki** on Helsingin päärautatieaseman yhteydessä toimiva hotelli, joka kuuluu Scandic Hotels -ketjuun. Se avattiin huhtikuussa 2021 rautatieaseman itäsiipeen, vuonna 1901 valmistuneeseen nelikerroksiseen toimistorakennukseen, jossa sijaitsi VR:n pääkonttori vuoteen 2018 asti.

Hotellissa on yhteensä 491 huonetta, joista 373 sijaitsee rakennuksen vanhassa osassa ja 118 uudemmassa, 1930-luvulla valmistuneessa laajennusosassa. Pisin hotellihuonekäytävistä on 150-metrinen. Hotelliin kuuluu Brasserie Grand -niminen ravintola. Aula- ja ravintolatiloista löytyy Eliel Saarisen suunnittelemia huonekaluja.

Ensimmäisen kerroksen aulatiloja.
Rakennus on suojeltu: koko päärautatieasemakokonaisuus suo­jeltiin rakennusperintölain nojalla elo­kuussa 2018. Hallinto- eli nykyisessä hotellirakennuksessa erityisen tiukassa suojelussa ovat julkisivut, käytävät, portaat, vesikatto sekä pääjohtajan huone ja pääjohtajaa palvelleet huoneet. Suojelustatus teki erityisesti talotekniikan sovittamisesta rakennukseen vaativaa. Muutostöiden yhteydessä rakenteista poistettiin haitta-aineita, kuten asbestia. Koska käytävien alkuperäiset puurunkoiset lasiovet ovat suojeltuja, jokaisen hotellihuoneen edustalle piti rakentaa pieni eteissyvennys. Hotellin ilmeen suunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Jaakko Puro.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Svahn, Nina: Tältä näyttää sata vuotta yleisöltä suljettuna ollut Eliel Saarisen luomus nyt – Helsingin päärautatieaseman hotelli avautuu huhtikuussa *Yle*.  23.2.2021. Viitattu 29.1.2024.
2. 1 2  Lättilä, Hannu: Helsingin päärautatieasemalle valmistuu muutaman viikon päästä lähes 500 huoneen hotelli – Tältä Eliel Saarisen mestariteoksen sisällä näyttää nyt *Helsingin Sanomat / Rakennuslehti*.  13.12.2020. Viitattu 29.1.2024.
3. ↑  Luukka, Teemu: Helsingin Rautatieaseman hotelliravintola on viihtyisä pettymys: hidasta palvelua ja annoksia, joissa maistui huolimattomuus *Helsingin Sanomat*.  4.8.2021. Viitattu 29.1.2024.
4. ↑  Kuusi Kiinnostavaa staycation-hotellia *Helsingin Sanomat*.  29.5.2021. Viitattu 29.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scandic Grand Central Helsinki** Wikimedia Commonsissa

* Scandic Grand Central Helsinki
**Hiitelä** on kylä maarekisterikylä Kinttulan alueella Orimattilan kaupungin Artjärven pitäjän alueella Päijät-Hämeessä.

Hiitelä-seura Simolan maatilalla
--------------------------------

Kylässä toimii kotiseutuyhdistyksenä Hiitelä-seura, jolla on käytössään Miina Äkkijyrkän 1991 vuokraama Uudenmaan maaseutupiirin Simolan maatilan rakennukset. Simolan tila meni valtiolle, maa- ja metsätalousministeriöölle siksi, että sen omistajalla ei ollut enää silloin tarvittuja lupia toimia maatalouden harjoittajana. Simolan tilalla on vanha päärakennus, aitta ja 1941 rakennettu punatiilinen navetta, missä toimii yhdistyksen kirjasto. Se tekee myös seuramatkoja kesäisin. 1999 valtio huutokauppasi tilan.

Lähteet
-------

1. ↑

Artjärvi

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät | Artjärvi (Kinttula) • Hietana • Heivataja (Kinttula) • Hiitelä (Kinttula) • Kilosela (Kinttula) • Kinttula • Majakylä (Kinttula) • Pitkäkylä • Ratula • Salmela (Kinttula) • Suurikylä • Villikkala • Vuorenmäki (Kinttula) |
| Järvet | Pyhäjärvi • Säyhtee • Villikkalanjärvi |
| Rakennukset ja rakennelmat | Artjärven kirkko • Päällikön talo • Tähtikallion havainto- ja koulutuskeskus |
| Yhteisöt | Artjärven Ahjo •Artjärven evankelis-luterilainen Orimattilan kappeliseurakunta • Artjärven kotiseutuyhdistys • Artjärven vapaapalokunta • Hiitelä-seura |
Isänmaallisen sodan kunniamerkki 2. luokka.
**Isänmaallisen sodan kunniamerkki** (ven. Орден Отечественной войны) oli neuvostoliittolainen kunniamerkki, joka myönnettiin sankaruudesta suuressa isänmaallisessa sodassa, joka oli Neuvostoliitossa ja siihen kuuluneissa valtioissa käytetty nimitys Saksan ja sen liittolaisten sekä Neuvostoliiton välisestä sodasta, toisen maailmansodan itärintamalla.

Isänmaallisen sodan kunniamerkki perustettiin 20. toukokuuta 1942, noin 11 kuukautta sodan alkamisen jälkeen. Se oli ensimmäinen sodan aikana perustettu kunniamerkki. Se voitiin antaa sodassa kunnostautuneelle sotilaille, turvallisuusjoukoille ja partisaaneille. Kunniamerkillä oli kaksi luokkaa, 1. ja 2. ja ne myönnettiin sankarillisen teon laadusta riippuen. Myöntämisperusteet olivat tarkoin määritellyt. Esimerkiksi ensimmäisen luokan kunniamerkki myönnettiin hävittäjälentäjälle, joka pudotti kolme viholliskonetta; sotilaalle, joka tuhosi kaksi raskasta tai kolme keskiraskata tai neljä kevyttä panssarivaunua jne. Se saatettiin myöntää myös liittolaisasevoimien sotilaille ja komentajille. Sodan aikana mitaleita jaettiin kaikkiaan noin 1 350 000 kappaletta. 

Vuonna 1985, voiton 40-vuotisjuhlapäivänä merkki päätettiin myöntää kaikille sotaan osallistuneille veteraaneille. Tällöin jaettiin noin 7,5 miljoonaa kappaletta.

Ensimmäisen luokan kunniamerkin punatähden takainen ruusuke on kullanvärinen, kun toisen luokan merkissä se on hopean värinen.

Kunniamerkkiä jaettiin kahdessa luokassa:

* I luokka
* II luokka

Lähteet
-------

* Указ Президиума Верховного Совета «Об учреждении Ордена Отечественной войны первой и второй степени» от 20 мая 1942 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1942. — 28 мая (№ 19 (178)). — С. 1.

### Viitteet

1. ↑  ODM of Russia: Order of the Patriotic War *medals.org.uk*.  2024. Viitattu 10.4.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**In Victory** on kansainvälinen metallimusiikki-projekti, jota johtaa espanjalainen kitaristi Víctor Angulo González. In Victory kuvaa heidän soundiaan uplifting metal, tämä on yhdistelmä power metal,  sinfoninen metalli  ja lyyrinen lähestymistapa, joka on suunnattu inspiroivaan ja motivoivaan.

Historia
--------

In Victory julkaisi ensimmäisen EP:nsä,*Uplifting Metal*, vuonna 2019, yhteistyössä Samy Saemannin kanssa (ex- Freedom Call) ja Glyndwr Williams (Power Quest).

Sittemmin he ovat julkaisseet EP:n nimeltä *Ecstasy of the Enlightened* vuonna 2020; ja kolme sinkkua: *The Prophecies Will Unfold (Orchestral Version)*, yhteistyössä Rikard Sundénin kanssa (ex- Sabaton) ja Örebron yliopiston kuoro ja orkesteri Ruotsissa, *The Pulse of the Heart*, *Here We Stand*, ja *Till the Break of Dawn*.

Jäsenet
-------

In Victoryn muodostavat kitaristi ja säveltäjä Víctor Angulo González, laulaja Kim Arefäll, basisti Joonas Ylänne sekä rumpali ja tuottaja Topias Kupiainen. Jälkimmäinen on myös osa suomalaista konsernia Arion ja ääniteknikko Stratovarius, bändi, jossa hänen veljensä, Matias Kupiainen hän on kitaristi.

Lähteet
-------

1. ↑  "Victor «V M-M»: -For me, power metal must be glorious, inspiring, full of life (Arkistoitu – Internet Archive)", PowerMetal.no (englanniksi) 9. tammikuuta 2019
2. ↑  "Interview with In Victory (Spain/Sweden/Finland) (Arkistoitu – Internet Archive)", SteelInterviews.com (englanniksi) 3. helmikuuta 2020
3. ↑  Topias Kupiainen en Encyclopedia Metallum", Metal-Archives.com (englanniksi). Konsultoitu 22.5.2020

Aiheesta muualla
----------------

* In Victory en Encyclopedia Metallum

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Aïn Beïda** (arab. عين البيضاء‎, *ʿAin al-Baiḍāʾ*) on kaupunki Oum El Bouaghin maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ylätasangolla 30 kilometriä Oum El Bouaghista itään. Aïn Beïdan kunnassa oli arviolta 145 700 asukasta vuonna 2018. Se on väkiluvultaan maakunnan suurin kunta.

Aïn Beïdan kunnan pinta-ala on 52 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Zorgin, etelässä Fkirinan sekä lännessä ja pohjoisessa Berrichen kuntiin.

Paikalla on sijainnut roomalainen Marceminin kaupunki. Nimi Aïn Beïda tarkoittaa "valkoista lähdettä". Ranskalaiset perustivat sinne varuskunnan vuonna 1848. Vuonna 1868 siitä tuli kunta ja vuonna 1955 arrondissementin keskus. Kaupunki on kasvanut nopeasti varsinkin Algerian itsenäistymisen jälkeen hyvien liikenneyhteyksiensä ja teollisuuden rakentamisen ansiosta.

Aïn Beïdan kautta kulkevat maantiet RN10 ja RN80 sekä Constantinen ja Tébessan välinen rautatie. Kaupungissa on varsinkin elintarviketeollisuutta. Siellä toimii myös osa Oum El Bouaghin yliopistosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Monographie Wilaya d’Oum el Bouaghi *Aniref*. Viitattu 10.4.2024.
2. 1 2  Bendada, Tawfik & Labii, Belkacem: Constats empiriques et enjeux socio-urbains entre les realisations urbaines et les instruments d’urbanisme: Le cas de la ville d’Aïn-Beïda.  *Sciences & Technologie D*, 48/2018, s. 131–143. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  *Algeria, volume II*, s. 177. Oxford: Naval Intelligence Division, 1944.
**Heeros Oyj** on suomalainen ohjelmistoyhtiö, joka tuottaa taloushallinnon ratkaisuja SaaS-pohjaisesti (*Software as a Service* eli ohjelmistovuokraus) tilitoimistoille ja PK-yrityksille. Heeros työllistää noin 80 työntekijää ja yhtiöllä on toimipisteet Helsingissä, Jyväskylässä, Turussa ja Hollannissa.

Heeros on digitaalisen taloushallinnon kokonaisjärjestelmä, jota voidaan käyttää niin yksittäisinä moduuleina kuin kattavana kokonaispalveluna. Heeroksen ratkaisut kattavat kaikki sähköisen talous- ja palkkahallinnon prosessit.Marraskuussa 2021 Heeros ilmoitti ostavansa CRM- ja yrityksenhallintatyökalua tarjoavan Taimer Oy:n.

Heeros listautui Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle marraskuussa 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Tilinpäätös ja toimintakertomus 2022 *heeros.com*. Heeros Oyj. Viitattu 2.2.2023.
2. ↑  Tuotteet *heeros.com*. Heeros Oyj. Viitattu 19.2.2019.
3. ↑  Heeros ostaa Taimer Oy:n *Kauppalehti*. Viitattu 16.11.2021.
4. ↑  Räikkönen, Alexandra: Heeros listautuu First North -markkinapaikalle *Arvopaperi*.  18.10.2016. Viitattu 30.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Heeros