recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pyhä Samson** (ransk. *Samson de Dol*) oli walesiläinen piispa, jota kunnioitetaan yhtenä seitsemästä Bretagnen perustaneesta pyhimyksestä.

Elämä
-----

Samson oli aatelisperheen poika. Hänet lähettiin Llaniltud Fawrissa olevaan luostariin Pyhän Illtudin oppiin. Vuonna 531 Pyhä Dubricius vihki hänet papiksi. Dubricius halusi, että Samson seuraisi häntä luostarin apottina. Illtudin veljenpojat olivat myös saman luostarin munkkeja. He kadehtivat Samsonia niin paljon, että lopulta he häätivät hänet pois luostarista. Samson siirtyi Caldeyn saarella olevan luostarin apotiksi. Saariluostari oli kuitenkin hänen edeltäjänsä jäljiltä niin huonosti hoidettu, eikä hän pystynyt pitämään munkkeja kurissa ja nuhteessa. Hän lähtikin Irlantiin, missä hän uudisti luostarin ja hänet vihittiin piispaksi. Tämän jälkeen hän matkusti Cornwalliin, Scillynsaarille ja Guernseyhin.

Lopulta hän päätyi Bretagneen, missä hän perusti luostari Doliin. Hän rakensi myös itselleen erakkomajan Mont-Dolin kukkulalle, joka oli ollut aiemmin druidien uhrauspaikka. Samsonin sanotaan matkustaneen Pariisiin frankkien kuninkaalliseen tuomioistuimeen vetoamaan Bretagnen kuninkaan Judualin puolesta, jonka frankkien kuningas Kildebert I oli vanginnut. Lopulta kuningas vapautti Judualin ja antoi hänelle maata luostaria varten Dolissa. Hän on myös ollut todennäköisesti Samson syntinen (*Samson peccator episcopus*), joka vuonna 557 allekirjoitti piispanneuvoston asiakirjat Pariisissa. Hän kuoli Dolissa noin vuonna 564, ja hänet on haudattu Dol-de-Bretagnen katedraaliin.

  

* Dol-de-Bretagnen katedraali eli Saint-Samsonin katedraaliDol-de-Bretagnen katedraali eli Saint-Samsonin katedraali
* Pyhän Samsonin hautaPyhän Samsonin hauta

Pyhän Samsonin mukaan nimettyjä paikkoja
----------------------------------------

* Samson, asumaton saari Scillynsaarilla
* Saint-Samson-sur-Rance, kunta Bretagnessa
* Saint-Samson-de-la-Roque, kunta Normandiassa

Lähteet
-------

1. 1 2  Jul 28 – St Samson of Dol (d. 565) Catholicireland.net. Viitattu 14.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä Samson** Wikimedia Commonsissa
Cemal Reşit Reyn muistolaatta
**Cemal Reşit Rey** (25. syyskuuta / 25. lokakuuta 1904 Jerusalem – 7. lokakuuta 1985) oli turkkilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti. Yhdessä Necil Kazım Aksesin, Hasan Ferit Alnarin, Ulvi Cemal Erkinin ja Ahmed Adnan Saygunin kanssa hän muodosti Turkin viisikoksi kutsutun säveltäjäryhmän.

Reyn isä oli diplomaatti, kirjailija Ahmet Reşit Rey, joka toimi Jerusalemin ja sitten Aleppon ottomaanikuvernöörinä. Rey opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa sai pianonsoiton opetusta Marguerite Longilta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Rey joutui lähtemään Geneveen jatkamaan opintojaan, mutta hän palasi Pariisiin vuonna 1919. Siellä hän jatkoi opiskelua Longin johdolla, minkä lisäksi opiskeli sävellystä Gabriel Faurén ja orkesterinjohtoa Henri Defossén johdolla.

Vuonna 1932 Rey pääsi opettamaan pianonsoittoa ja sävellystä Istanbulin konservatorioon. Vuonna 1943 hän perusti Istanbuliin kaupungin ensimmäisen jousiorkesterin. Tästä orkesterista tuli vuonna 1945 kaupunginorkesteri, ja myöhemmin se otti käyttöön nimen Istanbulin valtionsinfoniaorkesteri. Rey oli myös yksi filharmonisen seuran perustajista Istanbulissa 1946. Hän toimi johtajana ja neuvonantajana Ankaran ja Istanbulin radioissa vuosina 1938–1949. Vuonna 1985 hän sai nimityksen Mimar Sinan -yliopiston valtionkonservatorion taiteilijaprofessoriksi. Maaliskuussa 1989 Istanbuliin avattiin säveltäjän mukaan nimetty Cemal Reşit Rey -konserttisali.

Rey omaksui musiikkiinsa aluksi impressionistisia vaikutteita ja sittemmin turkkilaisen kansanmusiikin tyylillisesti länsimaalaistettuja muotoja. Hänen tuotannossaan ovat edustettuina lukuisat länsimaalaiset genret, kuten sävelruno, muunnelma, sinfonia, konsertto ja ooppera. Sinfonioita hän sävelsi kaksi; konsertot hän sävelsi viululle ja pianolle.

Lähteet
-------

1. ↑  Cemal Resit Rey (Arkistoitu – Internet Archive) Universal Edition
2. 1 2 3  CEMAL REŞIT REY Naxos
3. 1 2 3 4  CEMAL REŞİT REY Turkish Music Portal
4. ↑  Contemporary Turkish Composers - Turkish Five ScienceDirect
5. ↑  Cemal Reşit Rey Concert Hall Taxim Suites


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Igor Sergejevitš Ivanov** (ven. И́горь Серге́евич Ивано́в, s. 23. syyskuuta 1945) oli Venäjän federaation ulkoministerinä 1998–2004 Jevgeni Primakovin jälkeen ja 2004–2007 Venäjän federaation turvallisuusneuvoston sihteeri.

Ivanovin isä on venäläinen ja äiti georgialainen. Hän valmistui 1969 Moskovan Maurice Thorezin mukaan nimetystä kieli-instituutista. Hän meni 1973 ulkoministeriön palvelukseen ja vietti vuosikymmenen Espanjassa. Hän palasi Neuvostoliittoon 1983 ja työskenteli ministeriössä, kunnes hänet 1991 nimitettiin Venäjän Espanjan suurlähettilääksi. Hänestä tuli apulaisulkoministeri 1994 ja ulkoministeri 1998. Vuonna 2004 ulkoministeriksi tuli Sergei Lavrov ja Ivanov nimitettiin kansallisen turvallisuusneuvoston johtoon.*lähde?*

Ivanov vastusti ulkoministerinä Naton hyökkäystä Jugoslaviaan ja Yhdysvaltain Irakin sotaa. Hän välitti Eduard Ševardnadzen ja opposition välejä Georgian vallankumouksessa 2003. Hän sovitteli Iranin ydinkriisiä. Ivanovin johdolla Venäjän linja Iranin suhteen myös tiukentui ja lähestyi Yhdysvaltain linjaa. Hän ilmoitti erostaan heinäkuussa 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Russia: Security Council Official Resigns NYTimes. Viitattu 10.07.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Igor Ivanov** Wikimedia Commonsissa

* Profiili (NUPI)
* Igor Ivanov: Secretary of the Security Council (Arkistoitu – Internet Archive) (Renessance Capital Research)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän federaation ulkoministerit |
| --- |
|  |
| Ulkoministerin tunnus | 
* Kozyrev (1991–1996)
* Primakov (1996–1998)
* Ivanov (1998–2004)
* Lavrov (2004–)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Adam Wilke** (5. syyskuuta 1798 Lappee – 28. maaliskuuta 1847) oli suomalainen lahjoittaja.

Wilke oli alkujaan talollisen poika, hänen isänsä oli Juhan Simunanpoika Kiiski ja äitinsä Elisabet Eliaksentytär. Wilke-sukunimen hänelle antoi lappeenrantalaisen koulun rehtori. Wilke joutui varattomuuden takia lopettamaan opiskelunsa ja toimi sittemmin Hackmanin konttorissa kirjanpitäjänä. Hän oli Viipurin Kirjallisuusseuran perustajia ja testamenttasi noin 11 000 ruplaa kansanvalistukseen seuran hoidettavaksi. Rahoilla perustettiin 1859 Viipuriin Wilken alkeiskoulu, joka toimi 1860–1892. Opettajana koulussa toimi runoilija J. H. Erkko, joka oli niin suosittu, että koulua kutsuttiin myös Erkon kouluksi. Seura lyötti 1960 Wilken muistomitalin. Wilken rahaston kertyneillä varoilla oli tarkoitus perustaa myös kansanopisto, mutta jahkailu viivästytti sen toteutumista, ja lopullisesti se kaatui maailmansodan syttymiseen 1914. Uusi yritys tehtiin vielä 1920. Rahaston jäljellä olleita varoja sijoitettiin myöhemmin osakkeisiin, joilla saaduille tuotoilla Viipurin Kirjallisuusseuran julkaisutoiminta jatkui.

Lähteet
-------

Aarni Krohn, *Adam Wilken rahaston vaiheista* Viipurin Suomalaisen Kirjallisuus seuran toimitteita 14, 2003 (muistomitalin kuva s. 8)

1. 1 2  Biografinen Nimikirja: Elämäkertoja Suomen entisiltä ja nykyajoilta s. 748. Viitattu 21.12.2019.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja osa 9 p. 1547
3. ↑  Krohn s. 9
4. ↑  Krohn, s. 9-10
5. ↑  Krohn s. 10

Aiheesta muualla
----------------

* Adam Wilke, mesenaatti (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sodoman 120 päivää** (ital. *Salò o le 120 giornate di Sodoma*) on Pier Paolo Pasolinin ohjaama italialainen taide-elokuva vuodelta 1975. Se perustuu markiisi de Saden saman nimiseen romaaniin, mutta Pasolini siirsi tapahtumat Mussolinin fasistiseen Salòn tasavaltaan. Elokuva kertoo Mussolinin fasistien vangeiksi joutuneista ihmisistä, jotka joutuvat kulkemaan alasti ja ovat jatkuvasti alistettuja ja nöyryytettyjä. Elokuvan kuuluisassa kohtauksessa yksi vangeista pakotetaan syömään ulostetta.

Elokuvan säälimätön kerrontatapa herätti ensi-iltavuonnaan suurta kritiikkiä, ja elokuva kiellettiinkin kokonaan monissa maissa. Suomessa elokuva kiellettiin hyvien tapojen vastaisuuden ja epäsiveellisyyden perusteella vuonna 1976. Valtion elokuvatarkastamo antoi elokuvalle esitysoikeuden kahteen erikseen määrättyyn Suomen elokuva-arkiston näytökseen vuonna 1984. Täyskielto raukesi vasta 1. tammikuuta 2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä, kun niin sanottu aikuissensuuri poistui Suomesta. Ensimmäinen elokuvan DVD-julkaisu tehtiin Suomessa vasta vuonna 2004.

Elokuvan historiassa *Sodoman 120 päivää* on osa 1970-luvulla tapahtunutta elokuvan murrosta seksuaalisuuden käsittelyssä. Pehmopornahtavan *Emmanuellen* (1974) maailmanlaajuinen menestys toi seksin pysyvästi valkokankaille. Pasolinin oman *Elämän trilogian* (1971–1974) elokuvat olivat jo kuvanneet avoimesti seksuaalisuutta elämänmyönteisenä ja iloisena asiana. *Sodoman 120 päivää* oli kuitenkin räikeässä ristiriidassa *Elämän trilogian* elämänmyönteisyyteen, sillä siinä elämänmyönteisyyden korvasi iloton alistaminen ja nöyryyttäminen.

*Sodoman 120 päivää* rinnastetaan usein Nagisa Ōshiman *Aistien valtakuntaan* (Japani, 1976), joka oli yhtä radikaali kuin Pasolinin *Sodoma*. Siinä missä Pasolini kuvasi seksuaalisuutta fasismin alistavien valtarakenteiden kautta, Ōshima kuvasi seksuaalisuutta yksityiskohtaisesti kaiken nielevän intohimon kautta. Ōshiman elokuva sai saman kohtelun elokuvasensoreilta, ja se sallittiin Suomessa samaan aikaan kuin Pasolininkin elokuva.

Vaikutukset
-----------

*Elitisti*-verkkosivuston Jari Mustonen pohtii elokuvan toimineen inspiraationa 1970-luvulla nähdylle pahamaineiselle natsisploitaatiogenrelle, joka varioi Pasolinin elokuvassa nähtyjä kauheuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Sodoman 120 päivää (elokuva)* Elonet.   Viitattu = 15.5.2021.
2. ↑  HE 2/2000 – Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi kuvaohjelmien tarkastamisesta sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi *Finlex*. Oikeusministeriö. Viitattu 10.3.2018.
3. ↑  775/2000 – Laki kuvaohjelmien tarkastamisesta *Finlex*.  25.8.2000. Oikeusministeriö. Viitattu 10.3.2018.
4. ↑  Kai Ovaskainen: ELOKUVIEN AIKUISSENSUURI PURETAAN KOHU-UUTISOINNISTA HUOLIMATTA *Ilta-Sanomat*.  7.8.1999. Viitattu 30.9.2021.
5. ↑  Mustonen, Jari: Muistoja menneisyydestä – Natsisploitaatio *Elitisti*.  9.3.2020. Viitattu 9.3.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Saralehto Rekola, Mailis: Sodoman 120 päivää (1975) – Sodoman 120 päivää *Elitisti*.  30.8.2010.
**Susu Honkanen** (esiintynyt myös nimellä **Pauliina Lahti**) (es. Tuuli Mattila 2020–2022, 2023–) on kuvitteellinen hahmo suomalaisessa saippuasarjassa *Salatut elämät*.

Elämä Pihlajakadulla
--------------------

Susu on Miki Kajanderin ex-vaimo, Lailan ja Matiaksen äiti sekä Marika Honkasen sisko. Hän on myös Toivo Taalasmaan kummitäti ja ammatiltaan lääkäri. Erottuaan Mikistä hän seurusteli Aki Nikkisen kanssa. Myöhemmin hän seurusteli Noel Axelssonin kanssa, mutta katosi kertomatta kellekään, kun hän sai tietää Noelin ajaneen poikansa Matiaksen yli.

Vuotta myöhemmin Elinan saatua Toivon huoltajuuden Noelilta hän saapui Keravalle baariin, jossa paljastui Susun olevan baarimikkona. Selvisi, että kaksikko oli pitänyt yhteyttä ja juoninut Noelin selän takana. Susu oli alkanut tällä välin myös seurustelemaan baarin omistajan Ramin kanssa, jolle hän on kertonut nimekseen Pauliina Lahti. Noelin teot olivat olleet Susulle liikaa ja hän oli lähellä hypätä koskeen, mutta Rami ehti tulla paikalle juuri sopivaan aikaan. Rami ja Susu matkustivat yhdessä ensimmäisen vuotispäivänsä kunniaksi Kreikkaan Rodokselle. He sattuivat Ismon, Sampon ja Kallen naapureiksi, ja Susu oli vähällä paljastua. Susu onnistui kuitenkin välttämään kohtaamiset Laiteloiden ja Kaukovaaran kanssa tekeytymällä kipeäksi. Pian Rami sai tietää "Pauliinan" olevan Susu. Rami käski Susua palaamaan pihlajakadulle lapsiensa luo. 

Susu muuttaa asumaan Elinan vanhaan kämppään, kun Elina oli antanut asunnon avaimet Susulle. Pian Daniela näkee, että joku menee Elinan asuntoon. Samaan aikaan Kari tulee paikalle, jolloin Kari lainaa yleisavaimia ja menee Danielan kanssa asuntoon. Susu tulee huoneesta ja selviää, että hän on muuttanut asuntoon. Kun Noel saa tietää tästä niin hän käy uhkailemassa Susua vaatien tämän pysyvän erossa Danielasta. Pian lapset saavat myös tietää Susun palanneen. Kierukkaa poistamassa oleva Daniela saa Susun lääkärikseen. Susu on palannut sairaalaan töihin.

Suhteet
-------

* Miki Kajander: avioliitto, päättynyt
* Aki Nikkinen: suhde, päättynyt
* Noel Axelsson: ex-kihlattu
* Rami Markkanen: suhde, päättynyt
*Tämä artikkeli kertoo aikoinaan Kangasalla olleesta koskesta. Pirkkalassa on myös Iharinkoski.*
**Iharinkoski** sijaitsi Pirkanmaalla Kangasalan kunnan Iharin kylässä vuosina 1604–1830. Koski syntyi luonnonmullistuksessa paikalle, jossa siihen saakka oli ollut Längelmäveden ja Pälkäneveden yhdistänyt salmi. Kosken kuivuttua paikalla oli järvet toisistaan erottanut kannas, jonka poikki paljon myöhemmin on kaivettu järvet yhdistävä kanava.

Kosken synty
------------

Vuonna 1604 Pälkänevedelle syntyi uusi lasku-uoma, Kostianvirta, ja järven vedet alkoivat virrata sitä pitkin Mallasveteen. Pälkäneveden pinta aleni tällöin nopeasti noin 3,5 metriä, Mallasveden tasolle. Myös Längelmäveden pinta laski, mutta vähemmän kuin Pälkäneveden, ja näitä järviä yhdistäneen salmen paikalle syntyi koski, jonka kautta Längelmävesi laski Pälkäneveteen. Samalla Sarsanvirta, jota pitkin Längelmävesi ja Pälkänevesi olivat laskeneet Roineeseen, kuivui 10. kesäkuuta 1604 yhdessä yössä. Siihen aikaan ajateltiin Iharinkosken olevan syyllinen Sarsan kuivumiseen ja syntyi sanonta *"Ilkeä Iharin koski saatti Sarsan vaivaiseksi"*. Todellinen syyllinen Sarsan kuivumiseen oli siis Kostianvirta.

Kosken kuivuminen
-----------------

1800-luvun alussa alettiin rakentaa kanavaa Längelmäveden ja Roineen väliselle kapealle kannakselle. Keväällä 1830 rakentajien padot pettivät ja syntyi Kaivannon kanava. Tällöin Längelmävesi laski Roineen tasolle ja Iharinkoski kuivui.

Uoman katkaissut kannas
-----------------------

Iharinkosken vesiuoman katkaissut kannas kaivettiin auki 5.4.2014. Pitkään suunnitellun kannaksen poiston tarkoituksena oli uoman avaaminen veneliikenteelle ja vedenlaadun parantaminen. Keväällä 2012 Vaasan hallinto-oikeus antoi kannaksen avaushankkeelle myönteisen päätöksen. Valitusten vuoksi käsittely siirtyi korkeimpaan hallinto-oikeuteen, joka antoi 12.11.2013 uuden myönteisen päätöksen Iharin kannaksen avaamiseksi. 

### Avaus

Kannaksen kaivaminen aloitettiin 5.4.2014 kello 9, ja noin kello 10 aikaan vedet pääsivät virtaamaan esteettä Heposelän ja Pälkäneveden välillä. Paikalla oli useita kymmeniä ihmisiä, myös paikallisen lehdistön edustajia. Viereisessä Iharin Myllytorpassa oli kahvio avattu tapahtuman kunniaksi. Vaikka vedenkorkeudet avatun kannaksen molemmin puolin olevissa vesistöissä ovatkin teoriassa samat, havaittiin kannaksen avaamisen jälkeen veden virtaamista Heposelästä kohti Pälkänevettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mäntylä, Jorma: Sarsan maisema mullistui yhdessä yössä *Tiede-lehti 4/2004*.  2004. Viitattu 15.6.2016.
2. ↑  Ganander, Christfrid: *Mythologia Fennica*, s. 19. (Näköispainos Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1960, 4. painos 1984). , 1789. ISBN 951-717-374-1.
3. ↑  Kantri ry:n Leader+ rahoituspäätöksen saaneet hankkeet (Iharin kannaksen kaksivaiheinen aukaisu) *pirkanmaaseutu.org*.  Arkistoitu 24.7.2006. Viitattu 2.10.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Hurskainen, Tarmo: Iharin uoma (Arkistoitu – Internet Archive), 2006
* Iharin kannas, Google street view
**Elina Fonsén** (s. 1966) on suomalainen kasvatustieteilijä ja Jyväskylän yliopistom koulutusjohtamisen apulaisprofessori. Aiemmin hän työskenteli Helsingin yliopistossa kasvatustieteellisessä tiedekunnassa varhaiskasvatuksen yliopistonlehtorina ja osaston varajohtajana. Hän toimi myös Kasvatus- ja opetusalan johtamisen tutkimus- ja koulutusryhmä KAJO:ssa ja on varhaiskasvatuksen johtamisen dosentti Itä-Suomen yliopistossa. Hänellä on pitkä kokemus taustalla varhaiskasvatuksen opettajan työstä sekä projektityöstä varhaiskasvatuksen laadun ja johtajuuden kehittämishankkeissa Tampereen yliopistossa. Fonsén on Suomen Varhaiskasvatus ry:n hallituksen varajäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Fonsén, Elina, 1966- *Finto*. Viitattu 5.4.2024.
2. ↑  Elina Fonsen *jyu.fi*. Viitattu 5.4.2024.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  HALLITUS 2022-2023: *eceaf.org*. Viitattu 5.4.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Scopus

 |

 |
Salli Systemsin toimi- ja tuotantotilat Rautalammilla
**Salli Systems** eli Easydoing Oy on ergonomisten kalusteiden suunnitteluun ja valmistukseen erikoistunut suomalainen perheyritys. Yrityksellä on maailmanlaajuinen patentti keksimälleen keskiraolliselle satulatuolille. Salli Systemsin tavoite on saada aikaan istumakulttuurin vallankumous, jonka myötä ihmiset istuisivat vähemmän terveydelle haitallisesti.

Yrityksessä työskentelee useita fysioterapeutteja, mm. varatoimitusjohtajana ja avainasiakaspäälliköinä.

Sallin tuotantotilat Sahalan Kartanossa

Tuotanto
--------

Salli Systemsin tehdas sijaitsee Rautalammilla Pohjois-Savossa. Tuotanto- ja toimitilat on rakennettu Sahalan Kartanon vanhaan navettaan, joka on yli 200 vuotta vanha. Satulatuolit tehdään suureksi osaksi käsityönä. Suomalaisen Työn Liitto on myöntänyt Salli Satulatuoleille Avainlippu- ja Design from Finland -merkit.

Satulatuolien Ergonomia
-----------------------

*Pääartikkeli: Satulatuoli*
Keskiraollinen keinuva satulatuoli Salli SwingFit hierovalla ristikolla.
Yrityksen mukaan sen valmistamien satulatuolien muotoilu saa aikaan hyväryhtisen istunnan ilman haitallista painetta pehmytkudoksille (mm. sukuelimille) ja vähentää merkittävästi istumaperäisiä vaivoja, kuten selkäkipuja. Kuopion yliopiston tekemässä riippumattomassa tutkimuksessa on todistettu istumapaineen keskittyvän istuinkyhmyille, mikä vähentää istumapaineen kohdistumista sukuelinten alueelle, lantionpohjaan ja suurille lihaksille pakaroissa ja reisissä. 

Sallin satulatuolilla istuessa kulma lantiossa on n. 135 astetta. Skottilais-kanadalaisen tutkimuksen mukaan haitaton kulma selän ja reisien välillä on 135 astetta tai suurempi. Tämä todettiin magneettikuvauksien avulla, joissa koehenkilöt istuivat toimistotuoleissa eri asennoissa.

Keskiraollista satulatuolia Salli Systems mainostaa sanoen sen olevan selän ja sukuelinten terveydelle haitattomin istuinvaihto.

Vienti
------

Yritys vie Salli Satulatuoleja yli 70 maahan (2/2020)

Salli Systems medioissa
-----------------------

Conan O'Brien esitteli Salli satulatuolia ja siihen liittyvää valmistajan tekemää videota The Tonight Show -keskusteluohjelmassa kesällä 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Salli-konsepti (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Salli Systems henkilöstö
4. ↑  R. Koskelo, Istumapaineen jakautuminen eri tuolityypeillä, University of Kuopio, 2009-2010
5. ↑  Alaraajojen nivelterveys
6. ↑  Lantio-keskivartalokulma
7. ↑  MIesten genitaaliterveys
8. ↑  Salli Systemsin jälleenmyyjämaat
9. ↑  Helsingin Sanomat: Conan O'Brien irvaili ohjelmassaan suomalaiselle tuolille

Aiheesta muualla
----------------

* Salli Systems verkkosivut
Taloustieteen ja rauhaninstituutti (eng. *Institute for Economics and Peace (IEP)*) on kansainvälinen ajatushautomo, jolla on pääkonttoreita New Yorkissa, Sydneyssä, Meksikossa ja Oxfordissa. IEP tutkii ja julkaisee vuosittain ylikansallisia indeksiarvoja ja talouspoliittisia tutkimustuloksia. Talouspoliittisen tutkimustyön lisäksi IEP julkaisee tutkimustuloksia maailmanlaajuisesta terrorismista.

IEP:n tutkimustuloksia käyttävät monet kansainväliset järjestöt, kuten OECD, kansainyhteisö, maailmanpankki, yhdistyneet kansakunnat, akateemiset oppilaitokset, ajatushautomot ja useat eri valtiot sekä niiden hallitukset. Taloustieteen ja rauhaninstituutti toimii yhteistyössä Aspen instituutin, YK:n, strategisten ja kansainvälisen tutkimuksen keskuksen, UNDP:n ja Cranfieldin yliopiston kanssa. 

IEP:n tutkimuksia referoidaan usein kansainvälisissä mediajulkaisuissa, kuten New York Timesissa, The Guardianissa, The Economistissa, Deutsche Wellessä, Washington Postissa, CNN:ssä ja BBC:ssä. Lisäksi Australian ulkoasiainministeriä (DFAT) perustaa omat julkaisunsa IEP:n indekseihin.

1. ↑  Wayback Machine *web.archive.org*. Viitattu 5.4.2024.
2. ↑  Business and Society Program *The Aspen Institute*. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
3. ↑  Institute for Economics & Peace | Knowledge for policy *knowledge4policy.ec.europa.eu*. Viitattu 5.4.2024.
4. ↑  About Institute for Economics and Peace *Institute for Economics & Peace*. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
**Limbut** ovat etninen ryhmä Nepalin itäosassa ja osissa Intiaa. Heitä on yhteensä arviolta 380 000 ja he puhuvat tiibetiläis-burmalaisiin kieliin kuuluvaa limbun kieltä.

Lukumäärä ja asuinalue
----------------------

Limbut asuttavat pääasiassa Arunjoelta Nepalin itäosassa Intian Sikkimin osavaltion rajalle saakka. Intiassa heitä asuu Sikkimin lisäksi Länsi-Bengalin ja Assamin osavaltioiden alueilla. Joidenkin arvioiden mukaan limbuja oli 2000-luvulla ehkä noin 380 000.

Historia
--------

Nepalin limbuja valokuvassa 1800-luvulta.
Limbujen uskotaan kuuluvan oman alueensa alkuperäisväestöön. Heidän esi-isään olivat mahdollisesti kirantit. Historiallisissa lähteissä limbut mainitaan 1700-luvulta lähtien, jolloin limbuilla oli useita eri pienehköjä valtioita, joita hallitsi Bijayapurin kuningas. 1700-luvun loppupuolella eri hindulaisten hallitsijoiden kuningaskunnat olivat levittäneet valtaansa nykyisen Nepalin seudulla ja kehitykseen kuului myös hindulaisen väestön muuttoliike Nepalin itäosiin limbujen alueelle. Limbut menettivät huomattavan osan alkuperäisistä maistaan hindulaisille siirtolaisile. Maanomistuksesta limbujen ja Nepalin muiden väestönryhmien välillä tuli kysymys, joka on vaikuttanut politiikkaan näihin päiviin saakka.

Kulttuuri
---------

Limbu nenälävistyksen kanssa.
Limbukylän talo Sikkimissä.
Limbujen pääelinkeino on maatalous. Limbut kasvattavat esimerkiksi vehnää, riisiä ja maissia, sekä kasviksia, hedelmiä ja yrttejä. Maataloustyöt on jaettu tarkkaan sukupuolen mukaan. Miehet kyntävät maan ja naiset istuttavat viljeltävät kasvit. Myös lapset osalluvat usein eri askareisiin. Nykyisin etenkin osa limbumiehistä on myös värväytynyt Nepalin tai Intian armeijoihin.

Limbut jakautuvat eri patrilineaarisiin ryhmiin. Samasta esi-isästä polveutuvat välttävät esimerkiksi aviopuolison ottamista saman ryhmän sisältä. Yhden ryhmän sama esi-isä jäljitetään tavallisesti neljän tai viiden sukupolven päähän. Niiden yläpuolella on vielä erikseen klaanit, jotka polveutuvat samasta yleensä myyttisestä esi-isästä.

Limbut seuraavat joitakin Nepalin valtausko hindulaisuuden piirteitä, mutta heidän tavassaan harjoittaa uskoa on myös huomattavia eroja nepalilaiseen valtavirtaan nähden. Uskonnon harjoittamiseen on sekoittunut piirteitä perinteisestä uskosta, johon kuuluu esimerkiksi uhrausten tekeminen. Eläinuhreja tehdään esimerkiksi eri paikallisille jumaluuksille tai hengille. Eri henkiä liitetään esimerkiksi esi-isiin, tai luonnollisiin kohteisiin, kuten metsiin. Perinteisen uskon harjoittamisesta huolimatta limbut seuraavat esimerkiksi muun väestön keskuudessa suosittuja hindulaisia juhlia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Barbara A. West: *Encyclopedia of the Peoples of Asia and Oceania*, s. 465-466. Facts On File, 2009. ISBN 0-8160-7109-8. (englanniksi)
2. ↑  Limbu Encyclopaedia Britannica. Viitattu 25.11.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Paul Hockings: *Encyclopedia of World Cultures - v. 3. South Asia*, s. 149-151. G. K. Hall & Company, 1992. ISBN 0-81611-812-4. (englanniksi)
**Aukio** on laulaja Anssi Kelan 9. syyskuuta 2009 julkaistu neljäs sooloalbumi. Tyyliltään *Aukio* on konseptialbumi, joka kertoo onnettomuuteen joutuvasta kaivosmiehestä. Kunnianhimoisesta ajatuksesta ja positiivisista arvioista huolimatta levy oli Kelan siihen astisen uran suurin kaupallinen pettymys.

Tuotanto
--------

Aikaisemmilla levyillä Kela on soittanut itse lähes kaikki soittimet, mutta tälle levylle otettiin mukaan keikoilla kiertävä bändi. Teeman laulajana kuullaan Erin Anttilaa.

Julkaisu
--------

Levyn ensimmäisenä singlenä kesäkuun 2009 alussa julkaistiin "Aamu"-niminen kappale. Levyn toinen single "Kaivos" julkaistiin saman vuoden marraskuussa.

*Aukiosta* tuli Kelan siihen astisen uran suurin floppi. Sitä myytiin ainoastaan 4 000 kappaletta. Pettymys sai Kelan harkitsemaan jopa uransa lopettamista. Kaikesta huolimatta albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.

### Arvostelut

Levy sai ilmestyessään pääosin positiivisia arvioita. *Dome.fin* Anssi Järvinen antoi levylle kolme tähteä ja piti konseptialbumia luonnollisena jatkeena Kelan kirjailijan uralle. Hän kuitenkin huomautti Kelan pyörivän musiikillisesti paikallaan. *Soundin* Pertti Ojala piti levyä vähintäänkin tyydyttävänä, mutta huomautti että "Anssi Kelan suorasanaisen kertova sanoitustyyli kuluttaa laulut puhki jo parilla kuuntelulla jättämättä mielikuvitukselle pienintäkään elintilaa". *Desibeli.netin* Heikki Väliniemi antoi levylle kolme ja puoli tähteä, kutsuen sitä riskiksi, "jollaisia kansan syvät rivit tavoittavat menestyjät hyvin harvoin ottavat. Ehkä siksi se kuulostaakin niin raikkaalta."

Kansitaide
----------

Albumin kannet on suunnitellut ja piirtänyt sarjakuvataiteilija Sami Makkonen ja valokuvat on ottanut Risto Vauras. 24-sivuisessa kansivihkossa jokainen levyn kappale on kuvitettu Makkosen tekemällä piirroksella.

Kappaleet
---------

1. Huuto – 3.39
2. Uni – 2.06
3. Aamu – 4.27
4. Kaivos – 4.12
5. Albin Stenman – 3.45
6. Haaveilua – 3.30
7. Romahdus – 3.40
8. Loukussa – 4.47
9. Ihme – 4.13
10. Paluu – 5.22
11. Aukio – 1.45

Muusikot
--------

* Anssi Kela – laulu, kitarat, huuliharppu ja taputukset
* Antti Karisalmi – basso, taustalaulu ja taputukset
* Ville Kela – kitarat
* Kelly Ketonen – rummut, perkussiot, taustalaulu ja taputukset
* Saara Metsberg – kosketinsoittimet, taustalaulu ja taputukset

Lähteet
-------

1. 1 2  Anssi Kela: Aukio *Suomen virallinen lista*. Musiikkituottajat – IFPI Finland ry.
2. ↑   Anssi Kelan haastattelu
3. ↑  Ramsay, Jean: Nummela myi 157 000 kappaletta, Aukio enää 4000 – Mitä Anssi Kela ajattelee romahtaneesta menekistään? *Rumba*.  26.3.2013.
4. ↑  Anssi Kela miettii lopettamista: Seuraavan levyni pitäisi myydä paremmin kuin edellisen *Voice.fi*.  28.5.2012.
5. ↑  Järvinen, Anssi: Levyarvostelu: Anssi Kela – Aukio *Dome.fi*.  12.09.2009. Viitattu 27.2.2017. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Ojala, Pertti: Anssi Kela: Aukio *Soundi*. Viitattu 27.2.2017.
7. ↑  Väliniemi, Heikki: Anssi Kela: Aukio *Desibeli.net*.  13.10.2009. Viitattu 27.2.2017.
8. ↑   Anssi Kelan blogi
9. ↑   Biisilista
Moroni EM-kisoissa vuonna 2022
**Camilla Moroni** (s. 2001) on italialainen kiipeilijä. Hän oli vuoden 2021 boulderoinnin maailmanmestaruuskisoissa toinen. Vaikein hänen kiipeämänsä boulder-reitti on 8B-vaikeustasoa.

Moronin vanhemmat ovat myös kiipeilijöitä, ja hän oli mukana kiipeämässä ulkokivillä jo yhden kuukauden ikäisenä. Kilpailuihin hän alkoi osallistua vuonna 2014 ollessaan 13-vuotias. Vuonna 2017 hän voitti Italian nuortenmestaruuden boulderoinnissa ja oli Euroopan nuorten bouldercupin kauden kolmas. Vuonna 2018 hän oli Italian bouldercupin kokonaistuloksissa toinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Camilla Moroni *2019.milanoclimbingexpo.com*. Viitattu 11.4.2024.
2. ↑  Camilla Moroni Vice Campionessa Mondiale Boulder 2021 *federclimb.it*.  20.9.2021. Viitattu 11.4.2024.
3. ↑  Training Insights with Pro Climber Camilla Moroni *alphaclimb.io*. Viitattu 11.4.2024.
4. ↑  Never Stop Her - Camilla Moroni *thenorthface.eu*. The North Face. Viitattu 11.4.2024.
5. ↑  Camilla Moroni *e9planet.com*. E9. Viitattu 11.4.2024.
**Petri Helander** (s. 1966) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena.

Elämä ja ura
------------

Helander valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1994. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 2012 auskuloituaan Helsingin käräjäoikeudessa.

Helander työskenteli Turun yliopistossa tutkijakoulutettavana vuosina 1995–1998, valtiosääntö- ja kansainvälisen oikeuden assistenttina vuosina 1998–2002 ja julkisoikeuden määräaikaisena professorina vuonna 2001. Vuosina 2002–2007 hän työskenteli neuvottelevana virkamiehenä valtioneuvoston kanslian EU-sihteeristössä. Helander työskenteli eduskunnan kansliassa perustuslakivaliokunnan apulaissihterinä ja sihteerinä vuosina 2005–2017 sekä myös suuren valiokunnan apulaissihteerinä vuosina 2006–2008.

Helander nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaiseksi jäseneksi vuonna 2016 ja seuraavana vuonna vakinaiseksi jäseneksi.

Julkaisuja
----------

* Helander, Petri; Kartio, Leena; Lavapuro, Juha; Mylly, Tuomas: *Yritys eurooppalaisessa oikeusyhteisössä*. Turku: Turun yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2002. ISBN 951-29-2275-4.
* Haapea, Arto; Helander, Petri; Heliskoski, Joni; Tiilikainen, Teija: *Euroopan perustuslaki*. Helsinki: Edita, 2005. ISBN 951-37-4052-8.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Petri Helander *Korkein hallinto-oikeus*.  9.5.2017. Viitattu 10.3.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Windows Media Player** (WMP) on Microsoftin kehittämä digitaalinen mediasoitin- ja medianhallintaohjelmisto. Sitä voidaan käyttää toistamaan ääntä, videota ja valokuvia Windows-käyttöjärjestelmällä. WMP on saatavilla myös Pocket PC ja Windows Mobile -pohjaisiin laitteisiin. Microsoft on myös julkaissut Mac OS -, Mac OS X - ja Solaris-kohtaiset versiot, joita ei enää päivitetä.

Windows Media Playerilla voidaan kopioida ääni-CD kiintolevylle suljettuun Windows Media Audio -formaattiin *(WMA)* tai MPEG-1 Audio Layer 3 -muotoon *(MP3)*. Musiikin siirtäminen ja synkronointi ulkoiseen medialaitteeseen on mahdollista joidenkin rajoitteiden puitteissa. Uusimmat versiot toimivat myös digitaalisen musiikin verkkokauppojen päätteenä. WMP mahdollistaa myös elokuvien digitaalisen vuokraamisen kuluttajalle.

Windows Media Player on korvaaja aikaisemmin käytössä olleelle yksinkertaiselle *Media Player* -ohjelmalle (suomenkieliseltä nimeltään Mediasoitin), jonka ensimmäinen versio on vuodelta 1991, ja toimitettiin Windows 3.0 with Multimedia Extensionsin mukana. WMP lisää Media Player -sovellukseen muun muassa videon ja äänen toistoon liittyviä lisäominaisuuksia.

Oletusarvoisesti Windows Media Player käyttää ja toistaa *Windows Media Audio* (WMA), *Windows Media Video* (WMV), *Advanced Streaming Format* (ASF), sekä Microsoftin omaa XML-pohjaista toistolistaformaattia *Windows Playlist* (WPL).

Soitin käyttää myös *Windows Media DRM* -muotoa DRM-tekniikasta.

Lakikiista
----------

Ohjelmiston on todettu rikkovan monopolisäädäntöä, josta johtuen Microsoft määrättiin sakkoihin ja toimittamaan Windows-versio ilman Media Playeria.

Katso myös
----------

* Luettelo mediasoittimista

Lähteet
-------

1. ↑  EUR-Lex - 62004TJ0201 - EN *EUR-Lex*.  2007. Viitattu 13.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Microsoft hit by record EU fine *cnn.com*.  25.3.2004.  Arkistoitu. Viitattu 1.11.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Microsoftin Windows Media -sivu
**Herman Blomerus** (k. 20. syyskuuta 2019 Kanada) oli suomalainen laulaja ja helluntailainen seurakuntapastori, joka levytti kaksi albumia Prisma-levymerkille.

Blomerus vaikutti Järvenpään helluntaiseurakunnan johtajana sekä aikaisemmin Tikkurilan helluntaiseurakunnan pastorina. Hän oli Helluntaiherätyksen ensimmäisiä romanijulistajia Suomessa sekä Helsingin Saalem-seurakunnan evankelista. Blomerus oli myös valtakunnallisen romanijärjestön Elämä ja Valo ry:n perustajajäsen.*lähde?*

Blomerus toimi elämänsä loppupuolella Sudburyn sekä Toronton suomalaisen helluntaiseurakunnan pastorina. Hän esiintyi myös lauluyhtye Romanosissa.

Blomerus kuoli Kanadassa 20. syyskuuta 2019.

Diskografia
-----------

* Vaikka köyhänä synnyin, Prisma (1974)
* Laulun lapsi, Prisma (1980)

Lähteet
-------

1. 1 2  Viikon lehti 41/2019 *Ristin Voitto*. Viitattu 11.4.2024.
2. 1 2  Telaranta, Reijo: Herman Blomerus *www.reijotelaranta.fi*. Viitattu 21.9.2019.
3. ↑  *Joulusanoma 2015*, s. 21. Mission Press Society, 2015. Teoksen verkkoversio (pdf). [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Herman Blomerusin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Risto Ilkka Walden** (s. 24. maaliskuuta 1965) on suomalainen vero- ja tilinpäätösasiantuntija, oppiarvoltaan kauppatieteiden lisensiaatti Helsingin kauppakorkeakoulusta.

Walden syntyi Valkeakoskella, on asunut ja käynyt koulunsa Helsingissä. Hän on Ressun poikakoulun kasvatti viimeiseltä suomalaiselta poikakouluvuosikerralta ja kirjoitti Ressusta ylioppilaaksi 1984.

Walden on valmistunut Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi 1993. Hän toimi verohallituksen verotarkastusyksikössä ja Uudenmaan verotarkastusyksikössä vuosina 1992–1998. Kirjanpidon ja laskentatoimen tutkinnon (KLT) Walden suoritti vuonna 1995. Vuosina 1998–2008 Walden työskenteli opetus- ja tutkimusviroissa Helsingin kauppakorkeakoulun laskentatoimen laitoksella. Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta valitsi hänet vuoden opettajaksi vuonna 2003. Vuonna 2008 Walden siirtyi omistaja-yrittäjäksi isänsä, ekonomi, HTM Kaarle Waldenin työn jatkajaksi Bilanssi Oy:öön.

Walden on luennoinut tilinpäätös- ja verosuunnitteluaiheista ja kouluttanut tuomareita, asianajajia, talousrikostutkijoita, tilintarkastajia, veroasiantuntijoita ja taloushallinnon ammattilaisia. Waldenin kirjallinen tuotanto alkoi Helsingin kauppakorkeakoulussa.

Walden kertoo ammatilliseksi oppi-isäkseen professori Jarmo Leppiniemen ja verotusneuvos Markku Hirvosen, joiden alaisena hän on työskennellyt. Tellervo ja Juuso Waldenin säätiön hallituksen jäsenenä ja asiamiehenä hän on toiminut vuodesta 2007 lähtien ja Sysmän neuvottelukunnan puheenjohtajana 2019 alkaen. Risto Walden on ollut Veronmaksajat ry:n hallituksessa vuodesta 2011 lähtien sekä jäsenenä Taloushallintoliiton eri työryhmissä sekä hallituksen jäsenenä useissa eri yhtiöissä. 

Walden on sotilasarvoltaan vänrikki. Hänellä on kolme aikuista lasta ja hän on naimisissa Christina Waldenin kanssa. Waldenin harrastuksina ovat metsästys, metsänhoito, kuntourheilu sekä bridge. Valkeakosken Hakan tukijoukoissa Walden on toiminut vuodesta 2015 lähtien. Jo päättyneellä jalkapallourallaan Waldenin seuroja olivat mm. Kiffen, Ponnistus ja SexyPöxyt.

Teokset
-------

* Kukkonen, Matti & Walden, Risto: *Elinkeinoverolaki käytännössä*. AlmaTalent 2020 (4. painos)
* Walden, Risto & Leppiniemi, Jarmo: *Tilinpäätös- ja verosuunnittelu*. (samalla jatkuvatäydenteinen on-lineteos). AlmaTalent 2021 (13. painos)
* Kukkonen, Matti & Walden, Risto: *PK-yrityksen verosuunnittelu*. AlmaTalent 2018 (3. painos)
* Ikäheimo, Seppo, Malmi, Teemu & Walden, Risto: *Yrityksen laskentatoimi*. AlmaTalent 2019 (6. painos)
* Kukkonen, Matti & Walden, Risto: *PK-konsernin verosuunnittelu*. AlmaTalent 2016 (2. painos)
**Penguin Books** on brittiläinen kirjankustantamo, jonka perusti Sir Allen Lane vuonna 1935. Penguin mullisti kirjamarkkinat 1930-luvulla korkeatasoisilla mutta edullisilla pehmeäkantisilla taskukirjoillaan, joita myytiin kuuden pennyn kappalehintaan. Penguinin politiikkaa, taidetta ja tiedettä käsittelevät kirjat vaikuttivat julkiseen keskusteluun Isossa-Britanniassa, ja niillä oli ainakin brittikonservatiivien mukaan vaikutusta Työväenpuolueen vaalivoittoon vuoden 1945 parlamenttivaaleissa.

Nykyään Penguin Books on Penguin Random Housen tavaramerkki ja Penguin Groupin brittiläinen osa.

Lähteet
-------

1. ↑  The First Penguin Paperbacks *History Today*.  Arkistoitu 23.6.2016. Viitattu 19.5.2016. (englanniksi)
2. ↑  A Paperback Guide to Progress, Penguin Books 1935–c.1951 *Oxford Academic, 20th Century British History*. Viitattu 8.9.2017. (englanniksi)
3. ↑  Penguin Books Ltd *Linkedin*. Viitattu 19.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Penguin Books** Wikimedia Commonsissa
de Havilland Canada DHC-6-300 Twin Otter Seychelleillä.
**DHC-6 Twin Otter** on de Havilland Canadan valmistama 20-paikkainen 2-moottorinen potkuriturbiinilentokone. Lyhyille kiitoteille soveltuvaa (STOL) konetyyppiä käytetään paljon sekä matkustaja-, rahti- että ambulanssikoneena. Se on suosittu myös laskuvarjohyppääjien kuljetuksessa. Konemalli on varustettu kiinteällä kolmipyöräisellä laskutelineellä tai kellukkeilla.

Historia
--------

Konemallin kehitys alkoi vuonna 1964, ja ensilento suoritettiin 20. toukokuuta 1965. Prototyyppikoneita (*Series 1*) valmistettiin kuusi kappaletta, minkä jälkeen alkoi varsinainen sarjatuotantokoneiden (*Series 100*) valmistus. Series 100 -koneita valmistettiin 109 kappaletta. Vuonna 1968 konemallia muutettiin, ja se sai nimityksen *Series 200*. Tällöin koneen 

STOL-ominaisuuksia parannettiin, pidennettyyn nokkaan sijoitettiin suurempi rahtitila ja takarahtitilan ovea suurennettiin. Series 200 -koneita valmistettiin 204 kappaletta.

Kaikki Series 1-, 100- ja 200-koneet varustettiin 550-hevosvoimaisilla Pratt & Whitney Canada PT6A-20 -moottoreilla.

Vuonna 1969 esiteltiin tehokkaammalla 680 hevosvoiman Pratt & Whitney Canada PT6A-27 -moottoreilla varustettu *Series 300* -versio. Tehokkaamman moottorin myötä koneen suorituskyky ja kantavuus olivat parempia kuin aiemmissa malleissa. Series 300 osoittautui menestyksekkäämmäksi malliksi, ja niitä valmistettiin 641 kappaletta ennen kuin konemallin tuotanto päättyi vuonna 1988.

### Uustuotanto

Kanadalainen Viking Air, joka on valmistanut varaosia de Havilland Canadan lentokoneisiin, osti Twin Otterin tuotanto-oikeudet Bombardierilta vuonna 2006 ja aloitti Twin Ottereiden tuotannon uudelleen. Perusrakenteet säilyivät samoina, joten tyyppisertifikaattia ei tarvinnut uusia. Koneen avioniikka modernisoitiin ja koneeseen tehtiin noin 120 pienempää muutosta. Moottoreina käytetään Pratt & Whitney Canadan PT6A-34/35 -moottoreita. Vuonna 2022 koneiden valmistus siirrettiin samaan Longview Aviation -konserniin kuuluvalle uudelleen perustetulle De Havilland Canadalle.

Käyttö
------

West Coast Airin Twin Otter kellukkeilla
Konemallia toimitettiin tavallisen pyörällisen laskutelineen lisäksi sekä suksilla, että kellukkeilla varustettuna. Koska konemalli pystyi operoimaan lyhyiltä ja huonokuntoisilta kiitoteiltä, siitä tuli hyvin suosittu kone monilla syrjäseuduilla, kuten Kanadan pohjoisosissa ja Alaskassa. Näiden alueiden lisäksi konetta käytetään paljon myös Afrikassa, Australiassa, Etelämantereella, sekä monilla saariryhmillä.

Kaikkiaan 584 kaikista valmistetuista Twin Ottereista oli edelleen käytössä elokuussa 2006.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter**.
1. ↑  Jang, Brent: De Havilland hopes to lead Canadian aerospace with Dash 8-400 & Twin Otter under same corporate banner *Skies Mag*.  13.4.2022. Viitattu 27.12.2022. (englanniksi)
**Rotorua** (/ˌroʊtəˈruːə/, maoriksi *Te Rotorua-nui-a-Kahumatamomoe*) on kaupunki Uudessa-Seelannissa. Se sijaitsee Rotoruajärven etelärannalla Pohjoissaarella 230 kilometriä Aucklandista kaakkoon. 

Kaupungin pinta-ala on 2 619 km², josta 41 % on metsää, 43 % maatalousmaata ja 8 % järviä. Se sijaitsee muinaisessa tulivuoren kalderassa, jonka halkaisija on noin 20 kilometriä. Rotorua-järvi on noin 300 metriä merenpinnan yläpuolella. Kesällä lämpötilat ovat 22-26°C, talvella 10-16°C.

Kaupungissa asuu noin 72 000 asukasta, vuoden 2018 väestönlaskenta osoitti nopeaa väestönkasvua (kymmenen prosenttia viidessä vuodessa). Se on osa Bay of Plenty -aluetta, joka on Uuden Seelannin toiseksi nopeimmin kasvava alue. Asukkaista noin 40 prosenttia on maoreja.

Asukkaista varsinaisella kaupunkialueella asuu 56 800 henkeä. 

Rotorua on suosittu matkailukohde, koska sen läheisyydessä on geysereitä geotermistä toimintaa. Lentokentälle on kaupungin keskustasta kymmenen kilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  2018 Census place summaries - Rotorua District *Stats.nz*. Viitattu 15.8.2021.
2. 1 2  Fast Facts *Rotorua.com*. Viitattu 15.8.2021.
3. ↑  Census 2018: Rotorua's population increases 10.1 per cent *Rotorua Daily Post*.  2019. Viitattu 15.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Info-Rotorua | Visitor Information TV & website
* Official Rotorua YouTube channel
* Rotorua District Council official website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rotorua Tourism official website
* 

WikimatkatWikimatkat
Wikimatkoissa on matkaopas aiheesta **Rotorua**.
* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rotorua** Wikimedia Commonsissa
**Andritz AG** on vuonna 1852 perustettu itävaltalainen konepajateollisuuden yritys, jonka pääkonttori sijaitsee Grazissa. Yritys on saanut nimensä Grazin Andritzin kaupunginosan mukaan. Yhtiö on ollut listattu Wienin pörssiin vuodesta 2001 lähtien.

Andritz Suomessa
----------------

Andritz Oy on muodostettu Andritzin vuosina 2000–2001 hankkimasta Ahlstrom Machinery Oy:stä ja vuonna 1994 hankitusta Kone Wood Oy:stä.

Andritzilla on kaksi tytäryhtiötä Suomessa. Niistä Andritz Oy toimittaa järjestelmiä, laitteita ja palveluita paperi- ja selluteollisuudelle. Yhtiöllä on toimipaikat Lahdessa, Keravalla, Kotkassa, Lappeenrannassa, Tampereella, Savonlinnassa ja Varkaudessa sekä pääkonttori Helsingissä. Yhtiön palveluksessa on noin 924 henkilöä (2019), ja sen liikevaihto oli vuonna 2019 noin 698,2 miljoonaa euroa.

Tampereella toimiva Andritz Hydro Oy (entinen GE Energy (Finland Oy), aikaisemmin Oy Tamturbine Ab) toimittaa vesivoimalaitosten koneita ja laitteita, muun muassa vesiturbiineja. *lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Reports, Andritz


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Itävalta ATX |
| --- |
|  |
| 
* Andritz
* AT&S
* BAWAG
* CA Immo
* Do & Co
* Erste Bank
* EVN Group
* Immofinanz
* Lenzing
* Mayr-Melnhof Karton
* OMV
* Schoeller-Bleckmann Oilfield Equipment
* Telekom Austria
* Raiffeisen International
* Uniqa Insurance Group
* Verbund
* Voestalpine
* Vienna Insurance Group
* Wienerberger
* Österreichische Post

 |
|  |
| Päivitetty: 4. tammikuuta 2024 |

 |
**Auguste de Montferrand** (koko nimeltään *Henri Louis Auguste Leger Ricard de Montferrand*, ven. А́вгуст А́вгустович Монферра́н, *Avgust Avgustovitš Monferran*; 24. tammikuuta 1786 Pariisin esikaupunki Chaillot – 10. heinäkuuta (J: 28. kesäkuuta) 1858 Pietari) oli Venäjällä toiminut ranskalainen arkkitehti. Hänen työnsä edustavat siirtymävaihetta myöhäisestä klassismista eklektismiin.

Montferrandin isä oli ratsastuksen opettaja ja isoisä insinööri. Hän opiskeli polyteknisessä koulussa sekä arkkitehtien Charles Percier’n ja Pierre Fontainen johdolla Pariisissa. Ennen siirtymistään Venäjälle Montferrand työskenteli arkkitehti Pierre-Alexandre Vignonin alaisuudessa Pariisin La Madeleine -kirkon rakennus- ja suunnittelutöissä.

Aleksanteri I kutsui Montferrandin Pietariin, jossa hän toimi hoviarkkitehtina vuodesta 1816 lähtien. Hänen merkittävimpiä töitään ovat Iisakinkirkko, jonka rakentamista hän johti vuodesta 1818, sekä Palatsiaukion keskellä seisova Aleksanterin pylväs (1829–1834). Montferrand suunnitteli myös asuintaloja, Talvipalatsin sisätiloja ja johti Nižni Novgorodin markkina-alueen rakentamista 1850-luvulla.

Kuvagalleria
------------

* Iisakinkirkko.Iisakinkirkko.
* Iisakinkirkko, sisäkuva.Iisakinkirkko, sisäkuva.
* Iisakinkirkon kupolin rakennepiirustus.Iisakinkirkon kupolin rakennepiirustus.
* Aleksanterin pylväs palatsiaukiolla.Aleksanterin pylväs palatsiaukiolla.
* Demidovin talo.Demidovin talo.

Lähteet
-------

* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 16*, s. 552. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.
2. 1 2 3  Entsiklopedija "Krugosvet" *krugosvet.ru*. Viitattu 24.4.2010. (venäjäksi)
3. ↑  Curl 1999, s. 432
4. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 386. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auguste de Montferrand**.
* Auguste de Montferrand Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
NextJetin BAe ATP.
**NextJet** oli ruotsalainen lentoyhtiö, jonka keskuksena toimi Sollentuna. 

Yhtiön lennot olivat pääosin Pohjoismaiden sisäisiä. Arlandan lentoasemalta yhtiö liikennöi ainakin Maarianhaminaan, Hagforsiin, Mora-Siljaniin, Svegiin, Torsbyhyn, Örebrohon ja Poriin. Lentoyhtiöllä oli myös lentoja Porista Helsinkiin ja Oulusta Tromssaan Luulajan kautta.

Lentoyhtiö operoi myös tilauslentoja Cessna 560XL-mallin liikesuihkukoneella. Yhtiö käytti myös Golden Airin vanhaa Saab 340A-mallin potkurimatkustajakonetta, johon mahtuu 33 matkustajaa. Yhtiön IATA-lentoyhtiökoodi oli 2N, ja yhtiö jakoi sen ukrainalaisen Южмашавиа / Yuzhmashair-lentoyhtiön kanssa. Yksi NextJetin omistajista oli ABBA-yhtyeen entinen solisti Björn Ulvaeus.

NextJet lensi myös Tampere-Pirkkalaan Brommasta ja operoi Air Ålandin lennot.

Huhtikuussa 2017 Porin kaupunginvaltuusto päätti myöntävänsä NextJetille 3,5 miljoonan euron tuen, jolla lentoyhtiö rahoittaa päivittäiset reittilennot Porista Helsinkiin ja Tukholmaan.

### Konkurssi

16. toukokuuta 2018 NextJet tiedotti, että kello 14 Suomen aikaa kaikki lennot perutaan. Yhtiö hakeutui samalla hetkellä konkurssiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Pori hyväksyi miljoonatuet lentoliikenteelle – lennot alkavat huhtikuussa *Yle Uutiset*. Viitattu 27.2.2017.
2. ↑  Ruotsalainen Nextjet hakeutuu konkurssiin - kaikki lennot peruttu *iltalehti.fi*. Viitattu 17.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **NextJet** Wikimedia Commonsissa

* NextJetin Cessna 560XL - Airliners.net (Arkistoitu – Internet Archive)
* NextJetin Saab 340A - Airliners.net (Arkistoitu – Internet Archive)