recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Faustinan kylpylä** (*Faustinan termit*) oli antiikin aikainen roomalainen kylpylä Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat säilyneet nykyaikaan suhteellisen hyvin.

Historia
--------

Faustinan kylpylä rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvun jaa. puolessa välissä. Se oli omistettu keisarinna Faustinalle, joka oli keisari Marcus Aureliuksen puoliso. Faustina kävi itse Miletoksessa vuonna 164 ja rahoitti kylpylän rakentamisen. Myös Marcus Aurelius kävi Vähässä-Aasiassa samana vuonna, mutta ei ilmeisesti itse Miletoksessa.

Rakennus uusittiin oletettavasti 200-luvulla. Nykyisin se on Miletoksen arkeologisen alueen parhaiten säilynyt ja suurikokoisin raunio, ja teatterin ohella alueen huomattavimpia kohteita.

Rakennus
--------

Kylpylä sijaitsi lähellä Teatterisatamaa, etelään Miletoksen teatterista ja koilliseen stadionista. Rakennus ei noudattanut kaupungin asemakaavaa vaan ennemminkin rannan muotoja. Kylpylän länsiosassa oli stadioniin kytkeytynyt palaistra, jonka pihan koko oli noin 62 × 64 metriä. Sitä ympäröi yksikerroksinen pylväikkö.

Varsinaisessa kylpylärakennuksessa kokonaisuuden itäosassa sijaitsi palaistran puolella noin 80 metriä pitkä basilikan mallinen apodyterium eli kohtaamissali ja vaatteidenvaihtotila. Sen kummallakin sivulla oli 13 pientä kammiota. Salin pohjoispuolella sijaitsi niin kutsuttu Muusien huone, joka oli omistettu keisarikultille, ja eteläpuolella tepidarium eli lämpimien kylpyjen huone. Näiden itäpuolella sijaitsi ensin kolme frigidariumia eli kylmien kylpyjen huonetta; sitten kaksi caldariumia eli kuumien kylpyjen huonetta, joista suurikokoisempi oli kylpylän keskussali ja kooltaan noin 27,3 × 14,9 metriä; sekä kaksi sudatoriumia. Caldariumien ympärillä sijaitsi lämmitysteknisiä huoneita.

Kylpylän raunioista on löydetty useita veistoksia. Tunnetuimpiin kuuluu Apollonia ja muusia esittävä veistosryhmä, jonka säilyneet osat ovat nykyisin Istanbulin arkeologisessa museossa.

* Kylpylän raunioita.Kylpylän raunioita.
* Kylpylän raunioita.Kylpylän raunioita.
* Frigidarium.Frigidarium.
* Apollon ja muusat. Istanbulin museo.Apollon ja muusat. Istanbulin museo.
* Veistos kylpylästä. Miletoksen museo.Veistos kylpylästä. Miletoksen museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Faustina Baths *A walk through ancient Miletus*. Foundation of the Hellenic World. Viitattu 4.11.2019.
2. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "MILETOS (Balat) Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Kleiner, Fred S.: *A History of Roman Art*, s. 287. 2. painos. Cengage Learning, 2016. ISBN 1305885120. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Faustinan kylpylä** Wikimedia Commonsissa
Goethen *Faustin* ensimmäisen painoksen nimiösivu.
*Faustin* Walpurgisnacht.
**Faust** on Johann Wolfgang von Goethen (1749–1832) kirjoittama murhenäytelmä. Se koostuu kahdesta osasta *Faust I* (1808) ja *Faust II* (1832), ja se perustuu Christopher Marlowen *Faustiin*. Teoksesta on olemassa myös varhainen keskeneräinen versio *Urfaust*. Goethen näytelmä pohjautuu vanhaan tarinaan tohtori Faustuksesta, jonka sanotaan myyneen sielunsa paholaiselle. Goethen näytelmässä tarina laajenee paraabeliksi, joka koskee koko ihmiskuntaa.

Goethe työskenteli *Faustin* parissa vuosikymmeniä ja on itse sanonut, että teksti on "summa summarum" hänen elämästään. Pitkä työstämisaika selittää osin, miksi tekstissä on nähtävissä tyyliaineksia monista kirjallisista kausista, kuten klassisismista, valistuksesta, Sturm und Drangista ja romantiikasta. Lisäksi Goethe käyttää satiiria ja aineksia mysteerinäytelmästä. Näytelmän kohtaukset liittyvät toisiinsa vain löyhästi.

Näytelmän merkittävimmät henkilöt ovat oppinut lääkäri Heinrich Faust, paholainen Mefistofeles ja Faustin rakastettu Margareta.

Goethen *Faustit* kuuluvat maailmankirjallisuuteen. Etenkin *Faust I* sisältyy yhä 2000-luvulla monien saksalaisten lukioiden pakollisiin luettaviin, ja näytelmää esitetään edelleen usein saksalaisilla näyttämöillä.

Gustav Mahlerin sinfonian nro 8 Es-duuri (usein myös *Tuhannen sinfonia*) toinen osa käyttää *Faustin* II osan tekstiä.

Näytelmän runomitta on ketjusäe.

*Faustin* on suomentanut Otto Manninen; ensimmäisen osan ovat suomentaneet myös Valter Juva ja Kaarlo Forsman.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Faust (Goethe)**.
* Henry Bacon: Kapitalismin henki ja nais-iki-ihanne Goethen Faustissa. Tieteessä tapahtuu 6/2000.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Faust (Goethe) 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
	+ 3
* BnF data
	+ 2
	+ 3
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Dale Earnhardt vuonna 2000.
**Ralph Dale Earnhardt, Sr.** (29. huhtikuuta 1951 Kannapolis, Pohjois-Carolina – 18. helmikuuta 2001 Daytona Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Earnhardt kilpaili elämänsä aikana Yhdysvalloissa useissa autosarjoissa, mutta parhaiten hän menestyi vakioautosarja NASCARissa.

Ura
---

Earnhardt oli menestynyt kuljettaja Winston Cup -sarjassa, jonka mestariksi hän ylsi seitsemästi. Vain Richard Petty ja Jimmie Johnson ovat pystyneet voittamaan yhtä monta mestaruutta. Earnhardtin aggressiivinen ajotyyli vetosi lajin faneihin, jotka antoivat hänelle lempinimen *"The Intimidator"* eli *"Pelottelija"*.

Earnhardt kuoli viimeisellä kierroksella vuoden 2001 Daytona 500 -kilpailussa. Toinen auto tönäisi takaapäin Earnhardtin autoa, joka törmäsi seinään. Earnhardt ei tullut tajuihinsa onnettomuuden jälkeen, ja hänet piti leikata irti ulos autosta. Earnhardtin poika Dale Jr. tuli kilpailussa toiseksi. Onnettomuuden jälkeen NASCAR aloitti massiivisen turvallisuuskampanjan lähinnä yleisön ja lajin sponsorien painostuksesta.

Dale Earnhardtin ura NASCAR-kuljettajana kesti yli 25 vuotta.

Perhe
-----

Dale Earnhardtilla on neljä lasta, Kelley King, Taylor, Kerry ja Dale Jr. Kaksi viimeksi mainittua ovat myös tunnettuja NASCAR-ajajia. Earnhardt avioitui kolmannen kerran vuonna 1982. Leski Teresa Earnhardt omistaa edelleen kilpatallin ja markkinointiyrityksen Dale Earnhardt, Inc. jonka Dale perusti yhdessä hänen kanssaan 1990-luvulla.

Earnhardt ajoi lähes koko NASCAR-uransa mustalla autolla numero 3.

Kunnianosoitukset
-----------------

Earnhardt kiinnitettiin Motorsports Hall of Fame of American kunniagallerian jäseneksi vuonna 2002 ja International Motorsports Hall of Fameen vuonna 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  NASCAR Star Dale Earnhardt Dies in Race *ABC News*. Viitattu 27.10.2014
2. ↑  Earnherdt ja Johnson tasoissa NASCAR:n voitoissa
3. ↑  Dale Earnhardt, Stock Cars, Class of 2002 *Inductees*. Motorsports Hall of Fame of America. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)
4. ↑  DALE EARNHARDT SR CLASS OF 2006 *Inductees*. International Motorsports Hall of Fame]]. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**ENTER ry** on tieto- ja viestintätekniikasta kiinnostuneiden ikäihmisten yhdistys, jonka toiminnan tarkoituksena on auttaa ikääntyneitä ihmisiä tietotekniikan käytössä. 

Toiminta lähti käyntiin Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus Stakesin aloitteesta 1990-luvulla. Alkuperäiseltä nimeltään Ikäihmisten atk-yhdistys ENTER ry perustettiin 1997 ja kirjattiin yhdistysrekisteriin 18.2.1998. Yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon ENTER ry vuonna 2005. Jäsenmäärä pysyi pitkään 200–250 jäsenen tienoilla, mutta 2010-luvulla se on kasvanut nopeasti ja oli vuoden 2018 lopulla yli 900.

Tärkein toimintamuoto on Enterin vapaaehtoisten vertaisopastajien antama henkilökohtainen opastus tietokoneen, tabletin ja kännykän käytössä. Opastus on avointa kaikille eikä vaadi yhdistyksen jäsenyyttä. Opastuspaikkoja on Uudellamaalla yli 70 ja vapaaehtoisia vertaisopastajia noin 170.

Lähteet
-------

* Liisa Hämäläinen: ENTER ry, 10-vuotishistoriikki  2018. ENTER ry.  suomi[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla:
-----------------

* ENTER ry:n kotisivut: www.entersenior.fi
**Anna-Liisa Kurki** (myöh. **Silenius**, 11. syyskuuta 1926 Viipurin maalaiskunta – 12. helmikuuta 2005 Lahti) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti Lahden Kalevaa. Kurki voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1949 (2.29,0) ja 1950 (2.19,8).

Kurki juoksi 800 metrin Suomen ennätyksen 2.24,8 30. heinäkuuta 1950 Mäntässä, mutta Anita Aittala juoksi vielä samana päivänä Mynämäessä 2.23,0. Kurki paransi ennätykseksi 2.19,8 Valkeakosken SM-kisoissa 13. elokuuta 1950. Hän juoksi vielä 10. syyskuuta 1950 Romanian Bukarestissa SE:n 2.17,2, joka säilyi voimassa elokuuhun 1954. Lempimatkallaan hän voitti myös TUL:n mestaruuden vuosina 1949–1951.

Kurki kuului kahdeksan vuotta Lahden Kalevan johtokuntaan ja toimi neljä vuotta seuran sihteerinä. Kurki harrasti kuntourheilua ja kalastusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus Anna-Liisa Silenius o.s. Kurki, Etelä–Suomen Sanomat N:o 50, sivu 4, julkaistu 20.2.2005
2. ↑  Hannus, Matti: *Kultaiset kentät: Suomen yleisurheilun vuosisata*, s. 547. WSOY, 1999. ISBN 951-0-23703-5.
3. ↑  Anna-Liisa Kurki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
4. ↑  Mannerla, Einari: *Mitä Missä Milloin 1951*, s. 335. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950.
5. ↑  Hakalax, Jari: Mitä tapahtui urheilussa 1950 Suomen urheilutietäjät ry. Viitattu 6.9.2012.
6. 1 2  Urheilumme Kasvot Osa 2, Silenius o.s. Kurki, Anna-Liisa, sivu 814, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1974
**Igor Olegovitš Lapšin** (ven. Игорь Олегович Лапшин, s. 8. elokuuta 1963 Minsk, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen kolmiloikkaaja, joka edusti suurimmat menestysvuotensa Neuvostoliittoa.

Lapšin saavutti Soulin olympialaisissa 1988 hopeaa tuloksella 17,52. Hän voitti kultaa Duisburgin universiadeissa 1989 tuloksella 17,40. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa tuloksella 17,14 ja saavutti pronssia Splitin EM-kilpailuissa loikittuaan 17,34.

Lapšin voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Sevillassa 1991 tuloksella 17,31. Hän karsiutui Valko-Venäjän edustajana loppukilpailusta Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993.

Lapšin loikki ennätyksensä 17,69 Minskissä 31. heinäkuuta 1988. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 17,35 Tšeljabinskissä 4. helmikuuta 1990. Pituushyppyennätyksensä 798 hän hyppäsi Vitebskissä 10. heinäkuuta 1988.

Urheilu-uransa jälkeen Lapšin on toiminut yleisurheiluvalmentajana Valko-Venäjällä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Igor Lapshin *sports-reference.com*.  Arkistoitu 24.7.2009. Viitattu 9.11.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Igor Lapshin BLR *tilastopaja.net*. Viitattu 9.11.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Alp Tegin** eli **Alp Tekin** oli samanidien alaisuudessa toiminut turkkilaistaustainen sotilasorja. Vallanperimyskiistan jälkeen hän joutui pakenemaan kohti Kabulin laaksoa ja lopulta hän valtasi itselleen valtakunnan Ghaznista paikallisilta hallitsijasuvuilta. Myöhemmin hänestä tuli jälleen samanidien alainen Ghaznin kuvernööri. Alp Tegin oli Itä-Afganistanin ensimmäinen turkkilainen hallitsija, ja jonkin aikaa hänen jälkeensä alueella nousivat valtaan Alp Teginin sotilaspäällikkö Sebük Teginin ghaznavidit.

Elämäkerta
----------

Alp Tegin oli ilmeisesti Keski-Aasiasta peräisin ollut orja. Taustaltaan hän oli turkkilainen. Sotilasorjien käyttö oli yleistynyt islamilaisten hallitsijoiden parissa 800-luvulta lähtien ja Transoksaniaa hallinneiden samanidien sotilasluokka turkkilaistui nopeasti, kun sotilasorjia otettiin sotaisina pidettyjen pakanataustaisten turkkilaisten kansojen parista. Alp Tegin nousi samanidien armeijan arvoasteikossa, kunnes hänestä oli lopulta tullut samanidiemiiri Nuh ibn Nasrin kaudella henkivartiokaartin päällikkö.

Nuh ibn Nasrin seuraajan 'Abd al-Malikin kaudella (954–961) todellista valtaa heikon emiirin sijasta käytti Alp Tegin. Hänestä oli tullut Balkhin kuvernööri ja Khorasanin sotilaskomentaja. Emiirin kuoltua samanidien eri turkkilaisryhmittymät yrittivät nostaa valtaistuimelle omia suosikkejaan. Alp Teginin ehdokas valtaistuimelle oli edellisen emiirin poika Nasr, mutta muiden armeijan vaikuttajien onnistui nostaa valtaistuimelle heidän suosikkinsa ja entisen emiirin veljen Masur ibn Nuhin. Valtataistelussa tappiolle jäänyt Alp Teginiä uhkasi nyt kuolema kilpailijoidensa käsissä. Vuonna 962 hän johtikin itselleen uskolliset joukot kohti samanidien valtakunnan syrjäseutuihin kuulunutta Kabulin laaksoa. Alueella vaikuttivat edelleen pakanalliset niin sanotut hindušahit eli hindukuninkaat. Alp Tegin kukisti Babejanin ja Kabulin hallitsijat sekä lopulta Ghaznissa Abu ʿAli-, Abu Bakr Lavik- tai Anuk-nimisen hallitsijan. Hieman myöhemmin hän sai tunnustuksen valloituksilleen myös samanideilta, jolloin hänestä tuli samanidien alainen Ghaznin kuvernööri.

Alp Tegin kuoli vain hieman valloitustensa jälkeen syyskuussa 963. Hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Abu Ešaq Ebrahim. Alp Teginin seuraajat jatkoivat Ghaznin valtiaina samanidien alaisuudessa aina vuoteen 977 saakka, jolloin valtaan nousi sittemmin ghaznavidien perustajana pidetty Sebük Tegin, joka oli aikanaan toiminut Alp Teginin sotilaspäällikkönä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  C. E. Bosworth: Alptigin *Encyclopædia Iranica*. Viitattu 30.6.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Andrei Sergejeff: *Afganistanin historia - Silkkitietä kulttuurien risteykseen*, s. 85-87. Gaudeamus Helsinki University Press, 2011. ISBN 978-952-495-219-4. (englanniksi)
**Alpago** on kunta Pohjois-Italiassa Bellunon maakunnassa Veneton alueella.

Kunta perustettiin vuonna 2016 kun kolme kuntaa Farra d'Alpago, Pieve d'Alpago ja Puos d'Alpago yhdistyivät muodostaen Alpagon kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kuntaliitokset 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alpago** Wikimedia Commonsissa

Bellunon maakunta
Agordo | Alano di Piave | Alleghe | Alpago | Arsiè | Auronzo di Cadore | Belluno | Borca di Cadore | Calalzo di Cadore | Canale d’Agordo | Cencenighe Agordino | Cesiomaggiore | Chies d’Alpago | Cibiana di Cadore | Colle Santa Lucia | Comelico Superiore | Cortina d’Ampezzo | Danta di Cadore | Domegge di Cadore | Falcade | Feltre | Fonzaso | Gosaldo | La Valle Agordina | Lamon | Lentiai | Limana | Livinallongo del Col di Lana | Longarone | Lorenzago di Cadore | Lozzo di Cadore | Mel | Ospitale di Cadore | Pedavena | Perarolo di Cadore | Pieve di Cadore | Ponte nelle Alpi | Quero Vas | Rivamonte Agordino | Rocca Pietore | San Gregorio nelle Alpi | San Nicolò di Comelico | San Pietro di Cadore | San Tomaso Agordino | San Vito di Cadore | Santa Giustina | Santo Stefano di Cadore | Sappada | Sedico | Selva di Cadore | Seren del Grappa | Sospirolo | Soverzene | Sovramonte | Taibon Agordino | Tambre | Trichiana | Val di Zoldo | Vallada Agordina | Valle di Cadore | Vigo di Cadore | Vodo di Cadore | Voltago Agordino | Zoppè di Cadore
**Igor Karpinsky** (3. huhtikuuta 1901 Viipuri – 15. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomenvenäläinen lavastaja ja taidemaalari.

Venäläiseen aatelisperheeseen Viipurissa syntynyt Karpinsky opiskeli Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulussa Rurik Lindquistin johdolla. Hän toimi Viipurin venäläisen reaalilyseon piirustuksen opettajana ja teki lavasteita viipurilaisiin teatteri- ja oopperaesityksiin. Karpinsky osallistui Viipurin taiteilijaseuran vuosinäyttelyyn ja hän teki taiteilijan debyyttinsä vuonna 1934. 1930-luvun lopulla Karpinsky muutti perheineen Viipurista Helsinkiin ja hän toimi sitten lavastajana Suomi-Filmin elokuvissa.

Karpinsky toimi Suomen venäläisten taiteilijoiden järjestöissä ja hän oli myös venäläisen kuvataiteen asiantuntija Suomessa. Omia taidenäyttelyjään Karpinsky piti 1970-luvulle saakka. Karpinskyn muistonäyttely järjestettiin vuonna 2009 Galleria Bulevardi 7:ssä. Karpinsky maalasi muun muassa 1956 Hertta Kuusisen muotokuvan.

Elokuvia joissa Karpinsky oli lavastajana
-----------------------------------------

* Rikas tyttö 1939
* Vihreä kulta 1939
* Jumalan myrsky 1940
* Antreas ja syntinen Jolanda 1941
* Rosvo Roope 1949

Karpinsky teki lisäksi julisteet elokuviin August järjestää kaiken (1942) ja Niin se on, poijaat! (1942) ja lavastemaalauksia elokuviin Puck (1942), Katariina ja Munkkiniemen kreivi (1943) ja Miesmalli (1944).

Lähteet
-------

1. 1 2  EloNet : Igor Karpinsky
2. 1 2  Hertta Kuusisen muotokuva löytyi Vaasasta. Muotokuva oli "kadoksissa" 55 vuotta, Vaasalaisia.info 18.11.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Igor Karpinsky

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**White Bear** oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1564 vesillelaskettu 57-tykkinen kaljuuna.

Valmistus
---------

Alus valmistettiin Woolwichin telakalla, jossa rakennustöistä vastasi Matthew Baker. Köli laskettiin 1563. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin. Aluksen aseistuksena oli kaksi kanuunaa, kuusi puolikanuunaa, 21 kulveriinia, 16 puolikulveriinia ja 12 putkea.

Palvelus
--------

Alus oli kunnostettavana Woolwichissa vuosina 1585–1586 ja otettiin palvelukseen 1588 päällikkönään lordi Howard Effingham, joka luovutti aluksen päällikkyyden helmikuussa 1588 lordi Edward Sheffieldille. Alus osallistui taisteluun Espanjan voittamatonta armadaa vastaan.

Alus rakennettiin uudelleen vuosina 1598–1599 Woolwichissa. Se todettiin 1627 korjauskelvottomaksi ja myytiin 12. kesäkuuta 1629 Rochesterissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1603–1714 – Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-040-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 1–2
2. 1 2  Winfield, Rif s. 2
Kartta akupunktiopisteistä *Shisi jing fahui*ssa.
**Akupunktiopiste** eli **akupiste** (腧穴 pinyin: shùxué, "kuljetuspainauma"; tai 穴位; pinyin: xuéwèi; japani: つぼ tsubo; "painauman sijainti") on perinteisen kiinalaisen lääkinnän käsite, joka tarkoittaa nivelissä tai lihasten välissä olevaa painaumaa, jossa zang-fu -elinten qi ja meridiaanit kohtaavat ja tulevat lähelle pintaa. Useimmat akupisteet sijaitsevat meridiaaneilla, jotka yhdistävät niitä. Akupisteiden sijainti määritellään cun-mitalla.

Akupisteiden kautta pyritään avaamaan qin eli energian tukoksia kehossa. Tähän käytetään perinteisesti neuloja, moksaa, kuppausta, sormin painelua (akupainanta) ja tuinaa (koputtelu, taputtelu ja hieronta). Uusia menetelmiä ovat akuvasara, sonopunktio (ääniaallot), laserpunktio ja magneetit. Perinteisten akupunktioneulojen vaikutusta voidaan tehostaa johtamalla niihin sähköä.

Vaivoja voidaan hoitaa stimuloimalla akupisteitä joko elimessä, jossa vaiva esiintyy tai etäällä siitä. Meridiaanit johtavat stimuloivan energiavirran akupisteestä toiseen. Täten munuaisia voi vahvistaa hieromalla jalkapohjassa olevaa *yongquan*-pistettä tai päänsärkyä helpottaa hieromalla peukalonhangan *hegu*-pistettä.

Wushussa eli kiinalaisessa sotataidossa akupunktiopisteitä hyödynnetään sekä vihollisen lamaannuttamisessa taistelun kuluessa että elvyttämisessä taistelun jälkeen.

Akupunktiopisteitä on vanhoissa kirjoituksissa mainittu 365. Myöhempinä aikoina niiden luku on noussut n. 2000:een. Nykyään WHO on virallisesti hyväksynyt 361 näistä. Kiina, Japani ja Korean tasavalta toimivat yhteistyössä WHO:n alaisuudessa projektissa, jolla pyritään yhtenäistämään akupisteiden nimistö, määrittely ja paikantaminen.

Katso myös
----------

* Luettelo akupisteistä

Lähteet
-------

* Prof. Ma, Kan-Wen: Letter to Editor, "Acupuncture in Medicine", May 1997, Vol. 15 No.1
* Wilcox, Lorraine, L.Ac.: "What is Acu-moxa Point?", 2005
Igor Levit
**Igor Levit** (s. 1987) on venäläissyntyinen, varhaisesta iästä saakka Saksassa asunut pianisti.

Levit opiskeli Bernd Goetzken, Karl-Heinz Kämmerlingin, Hans Leygrafin, Matti Raekallion ja Lajos Rovátkayn johdolla. Hän valmistui Hannoverin musiikki-, teatteri- ja mediayliopistosta vuonna 2009. Hän oli vuoden 2005 Arthur Rubinstein -pianokilpailun nuorin osallistuja Tel Avivissa. Hän sai siellä hopeapalkinnon, parhaan kamarimusiikin esittäjän palkinnon, yleisösuosikkipalkinnon ja parhaan nykymusiikin esittäjän palkinnon.

Levit on konsertoinut eri puolilla maailmaa ja levyttänyt eksklusiivisella sopimuksella Sony Classicalille. Hän julkaisi vuonna 2013 ensimmäisenä levynään tulkinnat Ludwig van Beethovenin viidestä viimeisestä pianosonaatista. Tämä levytys toi hänelle vuoden 2014 BBC Music Magazinen *Newcomer of the Year* -palkinnon, Royal Philharmonic Societyn *Young Artist Awardin* ja Echo Klassik -palkinnon vuoden soololevytyksestä 1800-luvun pianomusiikin kategoriassa. Lokakuussa 2015 julkaistiin Levitin kolmas sooloalbumi yhteistyössä Heidelberger Frühling -festivaalin kanssa. Levyllä Levin on tulkinnut Johann Sebastian Bachin *Goldberg-muunnelmat*, Beethovenin *Diabelli-muunnelmat* ja Frederic Rzewskin teoksen *The People United Will Never Be Defeated!*. Tämä levytys palkittiin sekä vuoden levytyksenä että soitinmusiikin palkinnolla vuoden 2016 Gramophone Classical Music Awardsissa.

Levit sai vuoden 2018 Gilmore-palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Igor Levit The Gilmore

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (saksaksi), (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
IFA F9
**Industrieverband Fahrzeugbau** (**IFA**) oli itäsaksalainen vuosina 1948–1956 toiminut autovalmistaja. Ifa-autoja alettiin valmistaa sodan jälkeen kansallistetuissa, Itä-Saksan puolelle jääneissä BMW:n, DKW:n, Audin ja muiden yhtiöiden entisissä tehtaissa. 

Ifan automallit pohjautuivat pitkälti ennen sotaa suunniteltuihin ajoneuvoihin. Ifan valmistuspaikkakuntia oli Chemnitz, Zwickau ja Eisenach.

Helsingin autonäyttelyssä 1953 esiteltiin kaksitahtinen Ifa F9, jonka kanssa hyvin samannäköistä DKW-autoa myytiin myös Suomessa. Kun länsiauto DKW maksoi noin 600 000 markkaa, Ifa F9 maksoi aluksi vain 390 000 mk.[1]

Ifaa toi Suomeen ainakin Oy Rego Ab[2].

Lähteet
-------

1. ↑  Lindell, Hannu: *Helsingin kansainvälinen autonäyttely 1953*, Tekniikan Maailman 50-vuotisjuhlanumero 7/2003, s. 162.
2. ↑  Kauppaneuvos Kauko Ahlström (1914–1983). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (maksullinen)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Industrieverband Fahrzeugbau** Wikimedia Commonsissa
**Akusmaattinen musiikki** (kreikan sanasta ἄκουσμα *akousma*, "kuultu asia") on elektroakustisen musiikin muoto, joka on sävelletty esitettäväksi kaiuttimista vastakohtana elävälle musiikille. Se juontaa juurensa konkreettiseen musiikkiin palautuvasta sävellyksellisestä traditiosta 1940-luvulla. Toisin kuin sävellykset, jotka luetaan nuoteista, akusmaattinen musiikki on olemassa ainoastaan äänitetyssä muodossa.

Akusmaattinen sointi on keskeinen elementti akusmaattisissa sävellyksissä. Melodia, harmonia, rytmi ja tahti voivat olla musiikissa läsnä, mutta usein näitä keskeisemmässä asemassa ovat äänen sointiväri ja spektri. Äänimateriaali voi sisältää äänitettyjä musiikki-instrumentteja tai ihmisääntä, elektronisesti luotuja tai syntetisoituja ääniä, eri tavoin elektronisesti mainipuloituja ääniä sekä kenttä-äänityksiä.

Musiikki tuotetaan erilaisten teknisten apuvälineiden avulla, esimerkiksi digitaalitallentimien, signaaliprosessointi välineiden ja digitaalisten ohjelmistojen. Teknisten apuvälineiden avulla käytettyä äänimateriaalia voidaan yhdistellä ja transformoida millä halutulla tavalla hyvänsä. Edgard Varèse loi termin "organisoitu sointi/ääni" (ransk. *son organisé*) viittaamaan tämän kaltaisilla tekniikoilla luotuun äänitaiteeseen.

Tunnetuista säveltäjistä esimerkiksi György Ligeti, Iannis Xenakis, Karlheinz Stockhausen, Luc Ferrari, Arne Nordheim ja Kaija Saariaho ovat tunnettuja myös akusmaattisesta teoksistaan. Tunnettuja akusmaattiseen musiikkiin erikoistuneita säveltäjiä ovat muun muassa Jean-Claude Risset, Bernard Parmegiani, John Chowning, Curtis Roads ja Francis Dhomont. Suomessa tunnettuja akusmaattisen musiikin tekijöitä ovat esimerkiksi Erkki Kurenniemi, Jukka Ruohomäki ja ehkä paremmin minimalistisesta tekno-musiikistaan ja ambient-säveltäjänä tunnettu Mika Vainio.

Lähteet
-------

1. ↑  Palombini, C. (1998), "Pierre Schaeffer, 1953: towards an Experimental Music', an exegesis of Schaeffer's 'Vers une musique expérimentale', Music & Letters 74 (4): 542--57, Oxford University Press.
2. ↑  Ouellette, Fernand (1973), *Edgard Varèse*, London: Calder and Boyars. ISBN 978-0-7145-0208-3

Linkkejä
--------

*
**Intiaani** on Reijo Mäen vuonna 2013 ilmestynyt kahdeskymmenesneljäs Vares-dekkari. 

Tapahtumat sijoittuvat Turun seudun lisäksi Montanaan. Kirjan nimihahmo on harmaasilmäinen crow-intiaani. Mäki on kertonut kirjoittaneensa intiaanitarinoita jo lapsena. Yhdysvalloissa hän ei ole käynyt. Useita kirjan henkilöitä motivoi kosto.

Vastaanotto
-----------

Turun Sanomien Mari Viertolan mukaan Mäki kuvaa naisia ja saaristoluontoa romanttisesti mutta Jussi Vareksen tuuri on akuankkamaisen huonoa ja idylli ei voi jatkua. Kirjan sankarit toimivat laista välittämättä sen mukaan, mikä heistä on moraalisesti oikein.

Helsingin Sanomien Ari Pusa on kiinnittänyt huomiota siihen, että hyvät tyypit ovat kaikin puolin sankarillisia ja huonot reppanoita, joilla on epäuskottavia tai hassuja nimiä. Pusa kuvaa kirjaa sekä lönkötteleväksi että vauhdikkaaksi.

Intiaani oli ilmestymisvuonnaan viidenneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos ja sitä myytiin 38 900 kappaletta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Viertola, Mari: Inkkareita ja poliiseja *ts.fi*. Viitattu 25.11.2018.
2. ↑  Kirssi, Elina: Reijo Mäki: "Lama oli minulle siunaus" *iltalehti.fi*. Viitattu 25.11.2018.
3. ↑  Pusa, Ari: Arviot: Aitoa Mäkeä lönkötellen *Helsingin Sanomat*.  11.7.2013. Viitattu 25.11.2018.
4. ↑  Myydyimmät kotimaiset kirjat vuonna 2013 *kustantajat.fi*.  Arkistoitu 27.2.2015.
Espírito Santon vaakuna.
**Espírito Santon vaakuna** on lipun ohella Brasilian osavaltion Espírito Santon symboli.

Vaakunan keskellä on kuva osavaltion merkittävimmästä historiallisesta ja uskonnollisesta monumentista, Penhan konventista, joka on omistettu osavaltion suojeluspyhimykselle, Penhan neitsyelle. Vaakunan oikealla puolella on kahvipensaan oksa symboloiden osavaltion tärkeintä maataloustuotetta vuoden 1850 jälkeen ja vasemmalla puolella sokeriruo'on oksa symboloiden osavaltion tärkeintä maataloustuotetta ennen vuotta 1850. Vaakunan alapuolella on nauha, johon on kirjoitettu osavaltiolle kaksi tärkeää päivämäärää: 23. toukokuuta 1535 (portugaliksi *23 de maio de 1535*), päivä jolloin Vasco Fernandes Coutinho saapui Espírito Santoon ja 12. kesäkuuta 1817 (portugaliksi *12 de junho de 1817*), päivä jolloin teloitettiin Bahiassa Domingos José Martins, espíritosantolainen sankari, Brasilian itsenäistymiseen johtaneen Pernambucon vallankumouksen yksi johtajista. Vaakunan ympärillä olevat kolme tähteä edustavat naapuriosavaltioita Bahiaa, Rio de Janeiroa ja Minas Geraita.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Lipasvaaran kaivos** on Polvijärvellä sijaitseva toimintansa lopettanut Mondo Mineralsin talkkikaivos, joka oli toiminnassa 1984–2005. Kaivos oli avolouhos ja sieltä louhittiin vuodessa 30 000–150 000 tonnia talkkimalmia. Malmi rikastettiin Vuonoksen tehtaalla Outokummussa. Talkkimalmin ohella hyödynnettiin jonkin verran sivukiven sisältämää serpentiniittiä ja kiilleliusketta. Kaivosalueen eteläistä louhosta louhittiin kallion pintaosista vuosina 2001-2005, kun sieltä louhittiin serpentiinikiveä koristekiveksi.

Lipasvaaran kaivosalueella on kaksi avolouhosta, kaksi sivukivikasaa ja louhoksen ja läjitysalueiden vesienkäsittelyaltaat sekä lisäksi kaivokseen liittyneitä ojia, tiestöä ja varastorakennuksia. Päälouhoksen koko on 6,5 hehtaaria, sen itäpuolella sijaitsee maisemoitu sivukivialue ja pohjoispuolella peittämätön sivukivialue. Päälouhos on nykyisin veden täyttämä. Sivukivialueiden rikkipitoinen maa-aines aiheuttaa vesien happamoitumista. Kaivoksen jätevesiä käsitellään jätevesialtaissa sammutetulla kalkilla ennen vesien laskua maastoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaivoksien ympäristöongelmat Suomessa 6.6.2020 : Lipasvaaran talkkimalmikaivos
Essanay-studion tähdet vuonna 1915: Francis X. Bushman, Charlie Chaplin ja Broncho Billy Anderson.
**Essanay Studios** oli yhdysvaltalainen elokuvayhtiö. Vuonna 1907 perustettu yhtiö tuotti satoja varhaisia mykkäelokuvia.

Essanay Studiosin pääsisäänkäynti.
Essanay Studiosin perustivat 1907 George Kirke Spoor ja Broncho Billy Anderson, joka oli myös yksi yhtiön tähdistä. Hän oli ensimmäinen toimintaelokuvien cowboytähti ja teki Essanaylla useita elokuvia, jotka myös käsikirjoitti itse. Essanayn muita näyttelijöitä olivat muun muassa Gloria Swanson ja Charlie Chaplin. Chaplin teki vuoden 1914 lopussa sopimuksen Essanayn kanssa ja sai palkkaa 1 250 dollaria viikossa. Hän oli Essanayllä noin vuoden, jolloin hänen taitonsa elokuvantekijänä alkoivat tulla kunnolla esiin.

Chaplinin lähtö ja johdon sisäiset ristiriidat ajoivat 1916 yrityksen alamäkeen. Essanay oli ollut Chicagon ja koko Keskilännen merkittävin elokuvayhtiö, ja Keskilännen merkitys varhaiselle elokuvalle oli suuri. Essanaykin oli jo ennen kaatumistaan alkanut siirtää toimintojaan Kaliforniaan. Yhtiö meni nurin lopulta 1918.

Essanay Studiosin toimitilat Chicagossa on valittu kaupungin merkittävien muistomerkkien joukkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mowell, Barry Donald: *Essanay Film Studios*, s. 955. Sisson, et al.: *The American Midwest: An Interpretive Encyclopedia*. Indiana University Press, 2007. ISBN 978-0253348869. Google-kirjat (viitattu 11.5.2012). (englanniksi)
2. ↑  Essanay Studios City of Chicago. Viitattu 11.5.2012. (englanniksi)
Alphonsus kraatteri kuussa, kuvattu Lunar Reconnaissance Orbiterista. Kuvan kattama alue on noin 170×170 kilometriä.
**Alphonsus** on Maasta katsoen melko keskellä Kuuta sijaitseva leveä kraatteri. Se on suureksi osaksi jähmettyneen laavan täyttämä. Kraatterin leveys 110,54 km[1], syvyys 2,7 km. kraatterilla on anortosiittikivestä koostuva keskushuippu, jota kutsutaan nimellä *Alfa Alphonsus*. Kraatterin sisällä on tuliperäistä alkuperää olevia halkeamia, "rillejä", ja joitakin tumman kehän ympäröimiä kraattereita, joita arvellaan sammuneiksi tulivuoriksi. Kraatterin sisällä on myös muutaman kilometrin läpimittaisia meteoriittikraattereita.

Kraatterin koordinaatit ovat noin 13,4°S, 2,8°W. Miehittämätön Yhdysvaltojen Ranger 9-luotain syöksyi kraatteriin 1960-luvulla. Se lähetti kuvaa sisällä olevista pienistä kraattereista ennen iskeytymistään Kuun pintaan. Tuolloin pehmeä laskeutuminen ei vielä ollut mahdollinen.

Alphonsus-kraatterissa on väitetty monesti näkyneen niin sanottuja TLP-ilmiöitä, jotka ovat esim. Kuussa esiintyviä tunnistamattomia valoja, värinmuutoksia tai utuisuuksia. Niistä tunnetuin on venäläisen Nikolai A. Kozyrevin vuonna 1958 kraatterissa näkemä utuinen pilvi. Pilvessä oli spektrimittausten mukaan hiiltä. Kozyrevin mielestä se oli merkki kraatterin alueella vieläkin jatkuvasta tulivuoritoiminnasta. Myöhemmät tutkimukset eivät ole väitettä tukeneet. Hieman aiemmin, 26. lokakuuta 1956, Dinsmore Alter oli havainnut Alphonsuksen halkeamissa utua.

Lähteet
-------

1. ↑  Gazetteer of Planetary Nomenclature

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alphonsus** Wikimedia Commonsissa
**Autopankki** tarkoittaa niin sanottua drive-in-pankkikonttoria. Autopankissa asiakas sai palvelua poistumatta autosta.

Suomen ensimmäinen autopankki oli Kansallis-Osake-Pankin Turkuun avaama konttori. Lisää autopankkeja avattiin Helsinkiin ja Turenkiin. Autopankki oli KOP:n lisäksi ainakin Yhdyspankilla, Helsingin Osakepankilla ja Osuuspankilla. Autopankit eivät kuitenkaan yleistyneet odotetusti. Suomen viimeiset autopankit suljettiin 1980-luvulla. Syynä oli asiakkaiden puute.

Autopankit toimivat joko erillisissä kioskeissa tai kiinteästi pankin konttorin yhteydessä. Autopankin rakenteita on vielä jäljellä ainakin Helsingissä Hakaniemen Ympyrätalon edessä. Kun paikalle 1960-luvulla avattiin KOP-autopankki, se oli Suomen suurin autopankki.

Katso myös
----------

* Pankkiauto

Lähteet
-------

1. ↑  Autopankeista povattiin näppärää ratkaisua pankkiasiointiin *yle.fi*. Viitattu 2.10.2017.
2. ↑  Pankkiasioita auton ikkunasta *Kirkko ja kaupunki*. Viitattu 4.10.2017.
3. ↑  Kuka muistaa tämän erikoisuuden? Vielä 1980-luvulla Suomessa toimi autopankki *MTVuutiset.fi*. Viitattu 7.11.2019.
4. ↑  Ympyrätalon autopankki, Urbanex Ninja, Urban Exploring *Urbanex Ninja - Urban Exploring*. Viitattu 2.10.2017.
5. ↑  Ympyrätalo (KOP-autopankki 9 minuutin kohdalla) Kansallispankki.
**Gualberto Villarroel López** (15. joulukuuta 1908 Villa Rivero, Cochabamba – 21. heinäkuuta 1946 La Paz) oli Bolivian valtionpäämies 20. joulukuuta 1943 – 21. heinäkuuta 1946. Hänet tunnetaan etenkin fasistisympatioistaa, ja häntä on verrattu argentiinalaiseen Juan Peróniin.

Villarroel nousi valtaan syrjäyttämällä presidentti Enrique Peñarandan. Villarroel kokosi uuden parlamentin, joka julisti hänet presidentiksi. Hän muodosti hallituksen suurimman poliittisen puolueen, *Movimiento Nacionalista Revolucionarion* (MNR) avulla. Hänen autoritaarisen valtansa ja juutalaisvastaisuutensa vuoksi MNR kuitenkin vetäytyi yhteistyöstä.

Villarroel laillisti ammattiliikkeen, mitä kaivosoligarkia vastusti. Hänen hallituksensa kokosi ensimmäisen alkuperäisväestön kongressin 1945. Kun poliittiset jännitteet kiristyivät talouspolitiikan vuoksi, väkijoukko syrjäytti, ampui ja hirtti Villarroelin La Pazissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rebels Slay President, Seize Power in Bolivia  1946. Washington Post. Viitattu 26.4.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gualberto Villarroel
Bernwardin patsas Hildesheimissa
Pyhä **Bernward** (n. 960 – 20. marraskuuta 1022) oli Hildesheimin piispa 993–1022.

Bernward syntyi saksilaiseen aatelisperheeseen ja opiskeli Hildesheimin katedraalikoulussa. Vuodesta 977 hän toimi kirjurina ja kronikoijana Otto II:n ja Theofanon hovissa. Vuodesta 987 tai 988 Bernward oli yhdessä tulevan paavin Sylvester II:n kanssa vastuussa nuoresta hallitsijasta Otto III:sta.

Bernwardin aikana Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan johdossa oli saksilaisia hallitsijoita, joiden juuret olivat Hildesheimin alueella ja jotka olivat Bernwardin sukulaisia. Tuohon aikaan Hildesheim oli keisarikunnan keskuspaikkoja ja Bernward oli päättänyt antaa kaupungille imagon, joka sopisi sen tärkeyteen.

Bernwardin kuuluisimpia aikaansaannoksia ovat Hildesheimin tuomiokirkon pronssiset ovet, jotka jäljittävät Rooman Santa Sabinan basilikan puuovien pyhää historiaa ja varhaisromaaninen Mikaelinkirkko, joka valmistui vasta Bernwardin kuoleman jälkeen.

Paavi Celestinus III julisti Bernwardin pyhimykseksi.

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bernward**.
* Pyhä Bernward Catholic Encyclopediassa (englanniksi)
Vuoden 2003 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 13.-26. tammikuuta 2003.

Tulokset
--------

### Miesten kaksinpeli

Finaalissa olivat vastakkain Andre Agassi, Yhdysvallat ja Rainer Schüttler, Saksa. Agassi otti neljännen Australian avoimen turnausvoittonsa luvuin 6-2 6-2 6-1. Agassi oli selvittänyt tiensä finaaliin voittamalla semifinaaleissa Etelä-Afrikan Wayne Ferreiran ja puolivälierissä Ranskan Sébastien Grosjeanin. Finaalin hävinnyt Schuettler selvitti välierät voittamalla Yhdysvaltain Andy Roddickin ja puolivälierät kukistamalla Argentiinan David Nalbandianin.

### Naisten kaksinpeli

Finaalissa olivat vastakkain yhdysvaltalaiset sisarukset Serena ja Venus Williams. Serena Williams voitti ottelun luvuin 7-6, 3-6, 6-4. Hän selvitti tiensä finaaliin voittamalla välierissä Belgian Kim Clijstersin ja puolivälierissä Yhdysvaltain Meghann Shaughnessyn. Finaalin hävinnyt Venus Williams voitti välierissä Belgian Justine Henin-Hardennen ja puolivälierässä Slovakian Daniela Hantuchovan.

### Miesten nelinpeli

Miesten nelinpelin voittivat Ranskan Michaël Llodra ja Fabrice Santoro. Finaalissa he kaatoivat Mark Knowlesin, Bahama, ja Daniel Nestorin, Kanada, luvuin 6-4, 3-6, 6-3.

### Naisten nelinpeli

Naisten nelinpelin voittivat sisaruspari Serena ja Venus Williams. He kukistivat finaalissa parin Virginia Ruano-Pascual, Espanja ja Paola Suarez, Argentiina luvuin 4-6, 6-4, 6-3.

### Sekanelinpeli

Sekanelinpelin voittivat Martina Navratilova (USA) ja Leander Paes (IND). Finaalissa kukistuivat Todd Woodbridge, Australia ja Eléni Daniilídou, Kreikka luvuin 6-4, 7-5.

#### Poikien kaksinpeli

Australian avointen poikien kaksinpelin voiton vei Kyproksen Marcos Baghdatis. Finaalissa kaatui romanialainen Florin Mergea luvuin 6-4, 6-4.

#### Tyttöjen kaksinpeli

Tyttöjen kaksinpelin voitti Barbora Strýcová, Tšekki. Finaalissa kukistui Ukrainan Viktoria Kutuzova luvuin 0-6, 6-2, 6-2.

#### Poikien nelinpeli

Poikien nelinpelin voittivat yhdysvaltalaispari Scott Oudsema ja Phillip Simmonds.

#### Tyttöjen nelinpeli

Tyttöjen nelinpelin voittivat Australialaispari Casey Dellacqua ja Adriana Szili.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Australian avoimet tennisturnaukset |
| --- |
|  |
| Avoimet | * 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023
 |

 |
Silvestro Lega: *Italialaiset bersaglierit palaavat tiedusteluretkeltä*, 1861
Ensimmäisen maailmansodan aikainen bersaglieri polkupyörineen.
Bersaglieri-soittokunta paraatissa.
Ranskalainen pilakuva jossa Italian kuningas Umberto I käyttää bersaglieri-hatun pilaversiota
**Bersaglierijoukot** ("tarkka-ampujat", johdettu sanasta *bersaglio*, "maalitaulu") ovat Italian armeijan jalkaväkiyksiköitä. Yksikön sotilaat tunnistaa leveälierisestä hatusta ja päähineeseen kiinnitetyistä metson sulista. Piemontelainen kenraali Alessandro La Marmora kehitti bersaglierijoukot vuonna 1836 nopeasti liikkuviksi ja itsenäisesti toimiviksi erikoisjoukoiksi.

Bersaglieriyksiköt esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1836 jolloin ensimmäinen komppania marssi sotilasparaatissa Torinon halki. Bersaglierit suunniteltiin nopeasti liikkuviksi yksiköiksi, joiden oli määrä laukaista paikoilleen juuttuneet asemasodaksi käyneet tilanteet. Yksiköt oli tarkoitettu alun perin toimimaan myös vuoristojoukkoina, mutta erikoisyksikkö perustettiin erikseen.

Ensimmäinen ja toinen maailmansota
----------------------------------

Ensimmäisessä maailmansodassa taisteli 12 bersaglierirykmenttiä, yhteensä 210 000 sotilasta. Sodan päätyttyä bersaglierirykmentin koko vähennettiin kahteen pataljoonaan ja bersaglieriosastot muutettiin polkupyöräjoukoiksi. Uusi *liikkuva sodankäynti* sai aikaan sen, että vuonna 1939 jokaiseen uuteen panssaridivisioonaan liitettiin bersaglierirykmentti. 

Toisen maailmansodan aikana kaikkien bersaglierirykmenttien koko kasvatettiin kolmeen pataljoonaan. Italian armeija ei kuitenkaan tinkinyt eliittijoukkojen tasosta: alokkaat olivat tavallista kookkaampia ja heillä oli loistava taistelumoraali. He kävivät läpi erittäin rankan fyysisen koulutuksen, jolla oli tarkoitus kehittää kovaa kestävyyttä. 

Bersaglierit taistelivat Etelä-Ranskassa ja Kreikassa vuonna 1940. Bersaglierit saavuttivat lohkoillaan kovan maineen, mutta se ei auttanut vuoden 1941 alussa ensimmäistä Libyaan saapunutta 10. Rykmenttiä. Kolonna joutui brittitankkien väijytykseen syvällä turvalliseksi luokitetulla alueella, ja kärsi raskaat menetykset. Kaikkiaan Pohjois-Afrikassa toimi 6 bersaglierirykmenttiä 12:sta, ja niiden voidaan katsoa pitäneen Italian sotilaskunniaa yllä.

Bersaglieriyksiköt eivät lakanneet olemasta fasistisen Italian romahdettua, sillä yksiköt alkoivat tuolloin taistella liittoutuneiden rinnalla maassa yhä olevia fasisteja ja natseja vastaan.

Nykyiset tehtävät
-----------------

Suurten sotien jälkeen bersaglierirykmentit säilyttivät asemansa Italian armeijan organisaatiossa. Nykyään he ovat kunnostautuneet rauhanturvaajina niin Jugoslaviassa kuin Somaliassakin. Tällä hetkellä heitä palvelee myös miehitetyssä Irakissa*milloin?*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bersaglieri**.
* Italian armeijan sivu (italiaksi)
* Associazione Nazionale Bersaglieri (italiaksi)
**Enter the Wu-Tang (36 Chambers)** on rap-ryhmä Wu-Tang Clanin esikosalbumi. Albumi julkaistiin 9. marraskuuta 1993.

Taustatietoa
------------

Vuoden 1993 itsenäisesti julkaistu single Protect Ya Neck toi Wu-Tang Clanin hiphop-fanien ja -levy-yhtiöiden tietoisuuteen. Julkaisun myötä Wu-Tangille syntyi laaja underground-seuranta. Oikean levy-yhtiön löytämisessä oli silti vaikeuksia, sillä yhtyeen jäsenet halusivat pitää mahdollisuuden soololevyjen julkaisemisesta myös muilla levy-yhtiöillä.

Sekä kriitikot, että hiphop-musiikin kuluttajat ottivat levyn innolla vastaan, mutta kesti silti hetken, että "Wu-Tang-ilmiö" lähti kunnolla vauhtiin. Albumin surrealistiset, aggressiiviset sanoitukset yhdistettyinä RZA:n omintakeisiin, minimalistiseen biitteihin ja vahvaan kungfuelokuvien samplaamiseen vaikuttivat suuresti seuraavan vuosikymmenen hiphop-musiikkiin, ja jopa yhtyeet kuten Boards of Canada ovat sanoneet RZA:n tuottamistekniikoiden innoittaneen heitä.

Enter the Wu-Tang tuntuu myös olevan pysyvä osa erinäisiä "90-luvun parhaat albumit" -listoja, joita eri musiikkilehdet ja muut ovat myöhemmin 2000-luvun puolella koonneet.

Kappaleet
---------

1. "Bring da Ruckus"
2. "Shame on a Nigga"
3. "Clan in da Front"
4. "Wu-Tang: 7th Chamber"
5. "Can It Be All So Simple"
6. "Da Mystery of Chessboxin'"
7. "Wu-Tang Clan Ain't Nuthing Ta F' Wit"
8. "C.R.E.A.M."
9. "Method Man"
10. "Protect Ya Neck"
11. "Tearz"
12. "Wu-Tang: 7th Chamber - Part II"
13. "Method Man (Skunk Mix)"
14. "Conclusion"
**Ossi Tanner** (s. 21. huhtikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen pianisti, joka voitti Tampereen pianokilpailun 2017 ja Leevi Madetojan pianokilpailun 2015. Hän on esiintynyt solistina mm. Radion sinfoniaorkesterin, Sinfonia Lahden, Tampere Filharmonian, Oulu Sinfonian sekä Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin kanssa.

Ura
---

Tanner valittiin Sinfonia Lahden kauden 2017–2018 residenssitaiteilijaksi. Hän on tehnyt yhteistyötä muusikoiden, kuten Hannu Linnun, Klaus Mäkelän, Arto Noraksen, Sakari Oramon ja Réka Szilvayn kanssa.

Tanner on esiintynyt Suomessa mm. Kuhmon kamarimusiikissa, Naantalin musiikkijuhlilla, Turun musiikkijuhlilla ja Mäntän musiikkijuhlilla. Tanner on konsertoinut mm. Ruotsissa, Virossa, Norjassa, Venäjällä, Puolassa, Saksassa, Belgiassa, Ranskassa, Italiassa ja Kroatiassa.

Pro Musica -säätiö valitsi Tannerin vuoden nuoreksi muusikoksi vuonna 2015.

Nuoruus
-------

Tanner asui nuorena Yhdysvalloissa ja Belgiassa, kunnes muutti perheen mukana Suomeen 10-vuotiaana. Tanner valmistui Sibelius-lukiosta ja opiskeli Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laila Kangas: Pianisti Ossi Tanner: "Meillä oli kotona piano, jota veljeni eivät olleet ilmeisesti suostuneet soittamaan." *Yle Klassinen*.  12.10.2016. Viitattu 21.9.2018.
2. ↑  Pro Musica säätiö  » Pro Musica säätiö jakaa taidemusiikille 350.000 euroa *www.promusica.fi*. Viitattu 21.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tannerin kotisivut
**Alkulukujen lumoissa – Bernhard Riemann ja matematiikan suurin ratkaisematon ongelma** (alkuteos: *Prime Obsession: Bernhard Riemann and the Greatest Unsolved Problem in Mathematics*) on John Derbyshiren kirjoittama teos Riemannin hypoteesista, sen historiasta ja yrityksistä ratkaista se. Kirjan on suomentanut Juha Pietiläinen ja kustantanut Terra Cognita. Suomennoksen on tarkastanut Turun yliopiston analyyttisen lukuteorian professori Matti Jutila.

Kirja esittelee myös merkittäviä matematiikan alan henkilöitä ja taustavaikuttajia sekä 1800-luvun Euroopan poliittisia tekijöitä. Kirjavinkit sivuston arvostelun mukaan kirja on vaikeustasoltaan kohtuullinen, mutta vaatii kiinnostusta matematiikkaan. Kirjassa kuljetetaan rinnakkain kahta juonta: luvut, joiden järjestysnumero on pariton, esittelevät Riemannin hypoteesin ymmärtämiseksi tarvittavaa matematiikkaa, ja luvut, joiden järjestysnumero on parillinen, esittelevät taas aiheeseen liittyviä henkilöitä ja historiaa. Kirjassa on runsaasti alaviitteitä, jotka sisältävät lisätietoa käsiteltävistä asiosita. Kirjan liitteenä on matemaatikko Tom Apostolin tekemän laulun sanoitus, joka käsittelee Riemannin hypoteesia. Toisena liitteenä on laajahko esitys Lindelöfin hypoteesista, joka on läheistä sukua Riemannin hypoteesille.

*Arkhimedes*-lehdessä julkaistussa arvostelussa kritisoidaan, että kirja ei täytä lupaustaan ja selitä Riemmannin hypoteesia lukiomatematiikan pohjalta. Sen sijaan kirja pui tiettyjä algebrallisia yksityiskohtia syvällisesti, mutta ohittaa monet hankalat käsitteet. Arvostelussa todetaan, että Derbyshire on parhaimmillaan tarinankertojana ja henkilöistä kertovat osuudet ovat hyvin kirjoitettuja. Kirja herättää mielenkiintoa perehtyä matematiikkaan ja tieteenhistoriaan. Teos on arvokas lisä matematiikan yleistajuiseen kirjallisuuteen.. Derbyshire palkittiin teoksestaan Eulerin kirjapalkinnolla vuonna 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Derbyshire, John: *Alkulukujen lumoissa – Bernhard Riemann ja matematiikan suurin ratkaisematon ongelma*. Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2006. ISBN 952-5202-175-5.
2. 1 2  Saari, Mikko: Derbyshire, John: Alkulukujen lumoissa *Kirjavinkit*.  31.12.2006. Viitattu 26.11.2014.
3. ↑  Lehtinen, Matti: Riemannin hypoteesi ymmärrettäväksi *Solmu lehti*.  2007. Viitattu 26.11.2014.
4. ↑  Turunen, Ville: John Derbyshire: Alkulukujen lumossa *Arkhimedes*.  1/2007. Viitattu 26.11.2014.
5. ↑  Euler Book Prize *Writing Awards*. Mathematical Association of America (MAA). Viitattu 14.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Teos kustantajan Terra Cognitan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)