recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trond Henriksen** (s. 28. huhtikuuta 1964) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.

Ura pelaajana
-------------

Henriksen pelasi koko kymmenvuotisen uransa ajan Rosenborg BK:n joukkueessa. Hän oli voittamassa Nils Arne Eggenin dynastiassa viittä Norjan mestaruutta ja kolmea cupia. Suoraviivaisesta pelityylistään tunnettu Henriksen oli suosittu Rosenborg-kannattajien keskuudessa, ja sai lempinimen *Rambo*. Hän pitää hallussaan Rosenborgin keltaisten korttien ennätystä 29 varoituksellaan. 

**Meriitit pelaajana**

* Norjan mestaruus (5): 1985, 1988, 1990, 1992, 1993
	+ Hopeaa (2): 1989, 1991
* Norjan Cup (3): 1988, 1990, 1992
	+ Hopeaa: 1991

Ura valmentajana
----------------

Henriksen työskenteli peliuransa jälkeen postinjakajana kunnes siirtyi Rosenborgin juniorivalmentajaksi. Knut Tørum nosti Henriksenin apuvalmentajakseen kaudella 2006. Tørumin erottua tehtävistään lokakuussa 2007 Henriksen siirtyi Rosenborgin päävalmentajaksi. Hän hoiti tehtäviään kesäkuun alkuun 2008, jolloin ruotsalainen Erik Hamrén siirtyi Rosenborgin peräsimeen.  Henriksenin johdolla RBK pelasi kaudella 2008 yhdeksän ottelua ja oli Hamrénin tullessa päävalmentajaksi Tippeligaenissa viidentenä (4-1-4) 10 pistettä sarjakärki Stabæk IF:ää perässä. Henriksen jatkoi Hamrénin ja myöhemmin Nils Arne Eggenin apuvalmentajana.

Henriksen siirtyi kauden 2012 jälkeen edustusjoukkueen valmennustiimistä Rosenborgin junioritoiminnan koordinaattoriksi. Valmennustehtäviin hän palasi tammikuussa 2018, kun hänestä tuli Rosenborgin II-joukkueen päävalmentaja. Kesällä 2018 hän palasi edustusjoukkueen apuvalmentajaksi.

Kesäkuussa 2020 Henriksen korvasi potkut saaneen Eirik Hornelandin Rosenborgin päävalmentajana. Rosenborg korvasi Henriksenin Åge Hareidella elokuussa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  Legender:Trond Henriksen (norjaksi)
2. ↑  Erik Hamrén tar över norska Rosenborg[vanhentunut linkki]
3. ↑  Trond Henriksen (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Henriksen skal lede RBK
5. ↑  /3424007124.html Hareide presentert som ny RBK-trener: - Vi må begynne med å bli seriemester[vanhentunut linkki]

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Knut TørumEirik Horneland** | **Rosenborg BK:n päävalmentaja**10/2007–6/20086–8/2020 | Seuraaja:**Erik HamrénÅge Hareide** |
**Petrus Ragvaldi** (k. n. 1567) oli Turun tuomiokapitulin viimeinen katolinen dekaani ja myöhemmin Kemiön luterilainen kirkkoherra.

Petrus Ragvaldi oli syntyään Siuntion Sjundbyn sukua ja hänen isänsä oli nimeltään Ragvald Jönsinpoika. Petrus Ragvaldi on mahdollisesti toiminut Helsingin kirkkoherrana 1533. Hän oli kaniikki sekä tuomiokapitulin dekaani ja sai Kustaa Vaasalta Pyhän Ruumiin prebendan 1536. 

Paavali Juustenin piispainkronikassa kerrotaan: "*Herran vuonna 1554 ne, jotka vielä olivat jäljellä tuomiokapitulin vanhasta kokoonpanosta, nimittäin dekaani herra Petrus Ragvaldi, pyhän Lauritsan kanunki maisteri Mikael Agricola, Turun kirkkoherra maisteri Knuut sekä Turun koulun rehtori maisteri Paavali Juusten, jonka hallussa tuolloin oli Pappisalttarin prebenda, lähtivät kuuluisan ja lempeän herran kuningas Kustaan käskystä Tukholmaan toukokuun alussa. Kun kaikista muista asioista oli neuvoteltu, hänen Majesteettinsa kutsui heidät erilleen erääseen paikkaan Gripsholman linnan ulkopuolella olevalle tasangolle ja sanoi, ettei Ruotsin tuomiokirkkojen prelaattien enää ollut tarpeen käydä Rooman kuuriassa saadakseen vahvistuksen piispanvirkaan, koska tämä oikeus oli jo Hänen Majesteetillaan kotona Ruotsissa*".

Petrus Ragvaldi sai Kustaa Vaasalta 1554 nimityksen Kemiön kirkkoherran virkaan, minkä nimityksen myöhemmät kuninkaat vahvistivat.

Lähteet
-------

* Eero Matinolli (toim.): Turun tuomiokapitulin matrikkeli. Loimaa 1976, s. 23
* Petrus Ragvaldi (K noin 1567) Turun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721
Kōshin’etsu Japanin kartalla
**Kōshin’etsu** (jap. 甲信越地方, *Kōshin’etsu-chihō*) on Japanin Chūbun seudulla sijaitseva alue, joka koostuu Yamanashin, Naganon ja Niigatan prefektuureista. Sen nimi on muodostettu näitä prefektuureja vastanneiden provinssien eli Kain, Shinanon ja Echigon nimien ensimmäisistä kirjoitusmerkeistä: Kain (甲斐) ensimmäinen kirjoitusmerkki voidaan lukea myös *kō*, Shinanon (信濃) *shin* ja Echigon (越後) *etsu*.

Kōshin’etsulla on tiiviit taloudelliset ja yhteiskunnalliset siteet sen itäpuolella sijaitsevaan Kantōn alueeseen, ja niistä käytetäänkin usein yhdistelmänimeä Kantō–Kōshin’etsun alue. Kōshin’etsu on suureksi osaksi vuoristo- ja ylänköaluetta, joka toimii matkailu- ja virkistyskohteena Kantōn ja Keihanshinin metropolien asukkaille. Alueen maatalous tuottaa esimerkiksi *koshihikari*-riisiä sekä kasviksia ja hedelmiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  甲信越地方 Kotobank (日本の地名がわかる事典 · 日本大百科全書). Viitattu 5.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kōshin’etsu** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- |
|  |
| Hokkaidō | 
* Hokkaidō

 | Japani |
|  |
| Tōhoku | 
* Aomori
* Iwate
* Miyagi
* Akita
* Yamagata
* Fukushima

 |
|  |
| Kantō | 
* Ibaraki
* Tochigi
* Gunma
* Saitama
* Chiba
* Tokio
* Kanagawa

 |
|  |
| Chūbu | 
* Niigata
* Toyama
* Ishikawa
* Fukui
* Yamanashi
* Nagano
* Gifu
* Shizuoka
* Aichi

 |
|  |
| Kansai | 
* Mie
* Shiga
* Kioto
* Osaka
* Hyōgo
* Nara
* Wakayama

 |
|  |
| Chūgoku | 
* Tottori
* Shimane
* Okayama
* Hiroshima
* Yamaguchi

 |
|  |
| Shikoku | 
* Tokushima
* Kagawa
* Ehime
* Kōchi

 |
|  |
| Kyūshū · Ryūkyū | 
* Fukuoka
* Saga
* Nagasaki
* Kumamoto
* Ōita
* Miyazaki
* Kagoshima
* Okinawa

 |

 |
**Gabriel Martinpoikaa Saarenpää** oli suomalainen nimismies, valtiopäivämies ja kirkonrakentaja sekä Lapuan Saarenpään talon isäntä 1664–1700.

Gabriel Saarenpään isä oli lautamies ja kirkonisäntä. Hän kuului 1613 ratsutilallisena ja sotilaana Kustaa II Aadolfin henkivartijajoukkoon Venäjän retkellä. Gabrielin kaksi veljeä olivat Vaasassa porvareina, ja Gabriel itse lienee käynyt koulua, sillä hän sai Kaarleporin kreivikunnan nimismiehen viran Lapualla.

1690-luvun alussa Saarenpää teki suunnitelman Ylistaron kirkon laajentamiseksi, mutta ennen kuin hän palasi luvanhakumatkalta Tukholmasta, ylistarolaiset olivat rakentaneet laajennuksen omin luvin. Vuonna 1700 Saarenpää teki sopimuksen Kristiinankaupungin uuden kirkon rakentamiseksi, josta hänelle luvattiin palkaksi 220 kuparitalaria, ja hänen avukseen palkattiin 40 kirvesmiestä. Nykyään kyseinen Ulrika Eleonoran kirkko on vanhin Etelä-Pohjanmaan puukirkoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Saarenpään suku. Eteläpohjalaisia elämäkertoja M-Ö. Vaasa 1965  
Saarenpää, Gabriel Martinpoika. Eteläpohjalaisia elämäkertoja M-Ö. Vaasa 1965
**Džava** (georg. ჯავა) tai **Dzau** (oss. Дзау) on kaupunkityyppinen taajama (*daba*) Georgiasta irtautuneessa Etelä-Ossetiassa. Georgian aluejaon mukaan se kuuluu Šida Kartlin alueen Džavan piirikuntaan, Etelä-Ossetian aluejaon mukaan se on taas vastaavan Dzaun piirin keskuspaikkakunta. Džava sijaitsee Suuren Kaukasuksen etelärinteillä, Etelä-Ossetian pääkaupungin Tskhinvalin pohjoispuolella Didi Liakhvi-joen varrella.

Etelä-Ossetian väestötiedot ovat politisoituneita ja niitä on vaikea varmistaa, mutta riippumattoman venäläisen tutkijan mukaan taajamassa lienee noin muutama tuhat asukasta. Venäjän armeijalla on Venäjän–Georgian sodan jäljiltä taajamassa tukikohta. Etelä-Ossetian konflikti ja Ratšan maanjäristys 1991 aiheuttivat alueella tuhoja.

Lähteet
-------

1. ↑  South Ossetia Map Globalsecurity.org. Viitattu 17.10.2011.
2. ↑  South Ossetia: The Burden of Recognition  7.6.2010. International Crisis Group.  Arkistoitu 20.2.2017. Viitattu 17.10.2011.
3. ↑  OCHA Georgia: South Ossetia Briefing Note Apr 2003  30.4.2003. UN Office for the Coordination of Humanitarian Affairs. Viitattu 17.10.2011.
**Håkan Eriksson** (s. 20. elokuuta 1961) on ruotsalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa ruotsalaista Malungs OK:ta.

Sködven MM-kilpailuissa 1989 Eriksson voitti hopeaa joukkuetovereinaan Kent Olsson, Michael Wehlin ja Jörgen Mårtensson. Kymmenen vuotta myöhemmin Invernessin MM-kilpailuissa hän voitti pronssia joukkuetovereinaan Jimmy Birklin, Jörgen Olsson ja Johan Ivarsson. Ainoan henkilökohtaisen MM-mitalinsa hän voitti vasta 43-vuotiaana voitettuaan hopeaa Västeråsin MM-kilpailujen sprinttimatkalla.

Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Eriksson sijoittui kuudenneksi vuonna 1996. Viisipäiväisen O-Ringenin rastiviikon hän voitti vuosina 1983 ja 1991.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakan Eriksson Park World Tour. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 18.8.2007. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  World Cup IOF.  Arkistoitu 13.2.2010. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Winners of the men´s class O-Ringen.  Arkistoitu 17.7.2009. Viitattu 16.7.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Timothy** (tai **Timothe**) **Bright** (n. 1550 – 1615) oli englantilainen lääkäri ja kirkkoherra, joka julkaisi ensimmäisenä englanninkielisen pikakirjoitusjärjestelmän.

Elämä ja ura
------------

Bright syntyi Cambridgessa noin vuonna 1550. Hän opiskeli lääketiedettä Cambridgessa ja Pariisissa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1579. Bright toimi lääkärinä Lontoossa St Bartholomew'n sairaalassa vuodesta 1585, mutta oli kiinnostunut lääketieteen lisäksi myös uskonnosta ja pikakirjoituksesta. Vuonna 1591 hän siirtyi kirkkoherraksi Yorkshireen. Bright kuoli Shrewsburyssa vuonna 1615.

Pikakirjoitus
-------------

Bright julkaisi pikakirjoitusjärjestelmänsä vuonna 1588 teoksessa *Characterie. An Arte of Shorte, Swifte and Secrete Writing by Character*. Järjestelmä sisälsi noin 500 merkkiä yksittäisille sanoille. Se oli kuitenkin hankalasti opittavissa, koska merkit oli opeteltava ulkoa kukin erikseen. Mikäli tietylle sanalle ei ole omaa merkkiä, se piti kirjoittaa sanan synonyymin ja alkukirjaimen avulla.

Lähteet
-------

* Butler, E. H.: *The Story of British Shorthand*. Lontoo: Sir Isaac Pitman & Sons, Ltd. 1951.
* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia*. 1. osa. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1927.

### Viitteet

1. 1 2  Butler, s. 12–13
2. ↑  Melin 1927, s. 58–59
3. ↑  Butler, s. 9–10
**Peter Bales** (1547 – n. 1610) oli englantilainen kalligrafisti, joka tunnetaan salakirjoitus- ja pikakirjoitusjärjestelmien kehittämisestä.

Pikakirjoitus
-------------

Bales julkaisi vuonna 1590 teoksen *The Writing Schoolemaster*, jossa hän esitteli kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän. Järjestelmässä kustakin sanasta kirjoitetaan alkukirjain tavallisella kirjoituksella ja samanalkuiset sanat erotetaan lisäämällä kirjaimen ympärille eri kohtiin pisteitä, pilkkuja tai muita pieniä merkkejä.

Vuonna 1600 Bales julkaisi teoksessa *A New-yeares gift for England. The art of new Brachygraphie* järjestelmästään uuden version, jossa pienet apumerkit oli korvattu tavallisilla kirjaimilla, jolloin kyse oli pikemminkin lyhennetystä tavallisesta kirjoituksesta kuin varsinaisesta pikakirjoituksesta.

Salakirjoitus
-------------

Bales kehitti vuonna 1592 Englannin diplomaattien käyttöön salakirjoitusjärjestelmän *The lineal Alphabet or Character of Dashes*, jossa merkkeinä oli eripituisia ja erisuuntaisia suoria viivoja. Järjestelmä säilyi käytössä kymmeniä vuosia.

Lähteet
-------

* Butler, E. H.: *The Story of British Shorthand*. Lontoo: Sir Isaac Pitman & Sons, Ltd. 1951.
* Chalmers, Alexander: *The General Biographical Dictionary, vol. III*, s. 374–377. Lontoo: , 1812.
* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia*. 1. osa. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1927.

### Viitteet

1. ↑  Chalmers
2. ↑  Butler, s. 16
3. ↑  Butler, s. 17
4. ↑  Melin 1927, s. 72
5. ↑  Melin 1927, s. 73
**Patric Sarin** (s. 1973 Helsinki) on suomalainen säveltäjä.

Sarin syntyi Helsingissä ja asui lapsuudessaan ja nuoruudessaan myös muun muassa Ranskassa ja Kirkkonummella. Hän opiskeli Svenska handelshögskolanissa pääaineenaan laskentatoimea ja sivuaineena rahoitusta. Pian Handelshögskolanista valmistumisensa jälkeen hän siirtyi kuitenkin musiikkialalle ammattisäveltäjäksi. Ensimmäisen sävellyssopimuksensa hän teki Tom Bone Music -yhtiön kanssa ja hänen nykyinen kustantajansa on AIR Chrysalis Scandinavia.

Sarin aloitti ammattiuransa säveltämällä ulkomaisille artisteille. Hänen ensimmäinen Suomeen tehty kappaleensa oli *Idolsin* ensimmäisen tuotantokauden seitsemän finalistin esittämä "Tuulet puhaltaa", johon sanat teki Ville Pusa. Myöhemmin hän on tehnyt musiikkia monelle *Idolsista* esiin nousseelle artistille, kuten Hanna Pakariselle, Antti Tuiskulle, Katri Ylanderille, Anna Abreulle ja Koop Arposelle. Ulkomaisista artisteista hän on säveltänyt kappaleita muun muassa ruotsalaiselle Darinille, norjalaiselle Margaret Bergerille ja irlantilaiselle Jedwardille.

Sarin oli vuonna 2008 yksi kolmesta tuomarista *Idolsin* neljännellä tuotantokaudella. Muut tuomarit olivat aiemmilta tuotantokausilta tutut Jone Nikula ja Nina Tapio.

Sarin lauloi Kendin singlekappaleiden "Connected" ja "Heartbeat Of The City" kertosäkeet salanimellä Vince Jackson.

Sarin on ollut naimisissa syyskuusta 2008 ja hänellä on vaimonsa kanssa yksi lapsi, vuonna 2007 syntynyt poika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaivanto, Petri: Patric Sarin – Hittitehtaan työntekijän on painettava pitkää päivää.  *Selvis*, 2006, nro 3.  Säveltäjät ja Sanoittajat ELVIS. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.11.2013.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kokko, Laura: Patric Sarin ei pelkää murskata unelmia *MTV3.fi*.  2.6.2008. Viitattu 29.10.2010.
3. ↑  Koop Arposelta albumi keväällä, mukana myös omia biisejä *Findance.com*.  18.12.2008. Viitattu 29.10.2010.
4. ↑  Kaseva, Tuomas: Heikki Paasonen palaa Idolsiin *HS.fi*.  30.5.2008. Viitattu 29.10.2010.
5. ↑  Laine, Susanna: Idols-tuomari laulaa salanimellä hittibiisissä! *Voice.fi*.  12.11.2008.  Arkistoitu 30.11.2013. Viitattu 29.10.2010.
6. ↑  Talmén, Nina: Idols-tuomari meni naimisiin *Iltalehti.fi*.  21.9.2008. Viitattu 29.10.2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Robert Ripley

**Robert Leroy Ripley** (25. joulukuuta 1890 – 27. toukokuuta 1949) oli yhdysvaltalainen piirtäjä, yrittäjä ja harrastaja-antropologi, joka loi viikoittaisen julkaisun *Ripleyn usko tai älä!*. Se sisälsi sarjakuvia, joita Ripley oli piirtänyt ollessaan maailmanmatkalla etsimässä omalaatuisia ihmisiä, asioita ja tapahtumia. Sarjaa on laajennettu radio-ohjelmaksi ja televisiosarjaksi, jota Suomessa on esittänyt Nelonen. 

Ennen sarjakuvapiirtäjäksi ryhtymistä Ripley pyrki mukaan baseball-joukkue New York giantsiin vuonna 1913, mutta hän loukkasi testipelissä käsivartensa. Vuonna 1939 Ripley perusti hyväntekeväisyysjoukkueen, joka koostui julkisuuden henkilöistä.

Ripley menehtyi sydänkohtaukseen 27. toukokuuta vuonna 1949 kesken sarjan kuvausten. Hänen seuraajansa jatkavat hänen perintöään, ja sarjakuvaa tehdään edelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Ripleyn usko tai älä 2019*, s. 8. Suomentanut Sini Bonke. , 2018. ISBN 9789523216761.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
	+ 2
* SNAC

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo vuonna 2001 valmistuneesta autolautasta. M/S Nils Holgersson on myös vuonna 1987 valmistunut autolautta, joka on myöhemmin nimetty nimelle M/S King Seaways.*

**M/S Nils Holgersson** (IMO 9217230) on saksalaisen TT-Linen omistama autolautta. Se on rakennettu vuonna 2001 SSW Fähr und Spezialschiffbau GmbH:n telakalla Bremerhavenissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 6 885 tonnia. *Nils Holgersson* on rekisteröity Saksan lipun alle ja sen kotisatama on Lyypekki. Nykyään alus liikennöi reitillä Trelleborg–Travemünde.

Nils Holgerssonin sisaralus on M/S Peter Pan.

Käyttöhistoria
--------------

19. elokuuta 2000 alus laskettiin vesille ja Brirgitte Oetcker kastoi sen. Alus oli tarkoitus luovuttaa jo helmikuussa 2001, mutta 2. helmikuuta tehdyn koeajon aikana aluksen koneissa ilmeni vikaa, jonka vuoksi luovutus lykkääntyi. Jälleen 28. kesäkuuta aluksella tehtiin koeajo. Viimein 16. heinäkuuta alus luovutettiin TT-Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Saksan lipun alle. 23. heinäkuuta alus aloitti liikennöinnin Ruotsin Trelleborgin ja Saksan Travemünden välillä. 16. maaliskuuta 2002 aluksen koneisiin tuli vikaa ja Nils Holgersson ajoi karille, mutta vauriot jäivät vähäisiksi. 28. heinäkuuta–5. syyskuuta 2002 välisen ajan alus oli Lloyd Werftin telakalla Bremerhavenissa, jossa aluksen koneongelmia korjattiin.

Jälleen maaliskuussa 2006 alus meni Aker Yardsin Helsingin telakalle, jossa aluksen koneistoa kunnostettiin. 7. huhtikuuta alus palasi takaisin liikenteeseen ja teki yhden matkan Trelleborgin ja Saksan Rostockin välillä. 8. huhtikuuta Nils Holgersson palasi reitille Trelleborg–Travemünde.

Lähteet
-------

1. ↑  Koefoed-Hansen, Michael: M/F Nils Holgersson The ferry site. Viitattu 13.4.2009. (englanniksi)
2. 1 2  Nils Holgersson (IMO: 9217230) Vesseltracker.com. Viitattu 13.4.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  M/S NILS HOLGERSSON Fakta om Fartyg. Viitattu 13.4.2009. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om Fartyg – M/S Nils Holgersson *faktaomfartyg.se*.  Arkistoitu 2.8.2012. Viitattu 29.3.2008.  (ruotsiksi)
* The ferry site – M/F Nils Holgersson (englanniksi)
* Nils Holgerssonista ja Peter Panista TT-Linen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dežnjovinniemi Beringinsalmen länsirannalla.
Itäniemi vuoden 1937 yhdysvaltalaisella kartalla. Uelenin kylä löytyy nimellä Ugelen.
**Dežnjovinniemi** eli **Itäniemi** (ven. Мыс Дежнёва, *Mys Dežnjova*) on Tšuktšien niemimaan itäisin niemi Beringinsalmen rannalla. Dežnjovinniemi on koko Aasian itäisin kohta. Niemellä korkeimmillaan 741 metriä merenpinnan yläpuolelle nousevat vuoret laskevat jyrkästi mereen.

Lähin kylä on niemenkärjestä noin 11 kilometriä luoteeseen sijaitseva Uelen (Уэлéн), joka on koko Venäjän itäisin kylä ja jossa vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan oli 720 asukasta. Hallinnollisesti niemi on osa Tšuktšien autonomisen piirikunnan eli Tšukotkan 4 838 asukkaan (vuonna 2010) Tšukotkan piiriä. Sieltä on 82 kilometrin matka vastapäiselle Alaskan Prince of Walesin niemelle.

Vuonna 1879 Koillisväylän läpi purjehtinut Nordenskiöld nimesi niemen ensimmäisen Beringinsalmen läpi pohjoisesta etelään vuonna 1648 purjehtineen kasakka Semjon Dežnjovin mukaan. Koska kirjoitetussa venäjässä e-kirjaimella esitetään usein sekä jo- (ven. ё) että e-kirjain, niemi on toisinaan kirjoitettu hieman virheellisesti muodossa Deznevinniemi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko ja Paikkala, Sirkka: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 38. Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus (Kotus), 2013. ISBN 978-952-5446-80-7. (suomeksi)
2. 1 2  Dežnjova mys (Дежнёва мыс) (Suuren neuvostotietosanakirjan eli Bolšaja sovetskaja entsiklopedijan (BSE) artikkelin verkkoversio)  1969—1978. dic.academic.ru. Viitattu 1.1.2014. (venäjäksi)
3. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 25.1.2014. (venäjäksi)
**Henry Ernest Atkins** (20. elokuuta 1872 – 31. tammikuuta 1955) oli englantilainen shakinpelaaja ja kansainvälinen mestari. Vuosina 1895–1901 hän osallistui seitsemään pieneen turnauksen, joista hän voitti neljä ja sijoittui toiseksi kolmesti. 70 turnauksissa pelaamastaan pelistä hän hävisi vain kolme. Vuonna 1902 Atkins osallistui Hannoverin turnaukseen, jossa hän sijoittui kolmanneksi tuloksella +8=7-2. Seuraavan merkittävän turnauksensa hän pelasi vasta kahdenkymmenen vuoden päästä Lontoossa 1922. Turnaus jäi myös hänen viimeiseksi suureksi turnauksekseen. Atkins osallistui myös shakin britannianmestaruuskilpailuihin ja voitti mestaruuden yhdeksästi vuosina 1905–1911, 1924 ja 1925. Hän edusti myös Britannian Shakkiliittoa shakkiolympialaisissa vuosina 1927 ja 1935.

Atkinsille myönnettiin kansainvälisen mestarin arvonimi vuonna 1950.

Lähteet
-------

### Kirjallisuuslähteet

* Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

### Internetlähteet

* The chess games of Henry Ernest Atkins ChessGames.com.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The chess games of Henry Ernest Atkins ChessGames.com. Viitattu 27.9.2008. (englanniksi)
2. 1 2  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 17. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Coles, R. N. (1952). *H.E. Atkins, doyen of British chess champions: A biography, with fifty of his best and most characteristic games*. Pitman.

Aiheesta muualla
----------------

* Henry Ernest Atkins ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Aimo Olavi Huttunen** (7. heinäkuuta 1916 Suovanlahti, Viitasaari – 31. heinäkuuta 2003 Vancouver, Kanada) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja, joka nuorena aloitti Suomen Vapaakirkon pastorina. Huttunen sävelsi ja sanoitti suomalaista hengellistä musiikkia ja suomensi myös monia hengellisiä lauluja, joita lauletaan eri tilaisuuksissa. Eläkkeelle päästyään Huttunen muutti Kanadaan Vancouveriin, koska hänen lapsensa olivat siellä.

Nuotit
------

* Aktiolauluja herätyskokouksiin nuorisokokouksiin leireille (1975)
* Sävelten Sanoma 1–5
* Laulun sanoma (1985)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Aimo Huttusen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
* Aimo Huttusen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Aimo Huttusen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Mathieu Garon** (s. 9. tammikuuta 1978 Chandler, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.

Garon oli nuorena todella lupaava maalivahti. Hänet valittiin tulokaskaudellaan 1995–1996 QMJHL:ssa Victoriaville Tigresissä sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen ja parhaaksi puolustuspään tulokkaaksi. Montreal Canadiens varasi Garonin NHL:ään vuonna 1996 varausnumerolla 44. Garon pelasi QMJHL-juniorisarjassa yhteensä kolme kautta. Viimeisellä kaudellaan hänet valittiin koko Kanadan juniorisarjojen parhaaksi maalivahdiksi ja tähdistökentälliseen.

Hän liittyi Montrealin organisaatioon kaudella 1998–1999, mutta pelasi tuolloin vielä AHL-liigan Fredericton Canadiensissa. Vasta kaudella 2000–2001 Garon teki NHL-debyyttinsä. Pääosa ajasta kului kuitenkin edelleen AHL-liigassa Quebec Citadellesissa ja Hamilton Bulldogsissa. Kaudella 2003–2004 Garon nousi Montrealin vakiokokoonpanoon, mutta kaupattiin kesken kauden Los Angeles Kingsiin vahindossa Radek Bonkiin ja ranskalaismaalivahti Cristobal Huet'hin .

Viiden Montrealissa vietetyn vuoden aikana hän pelasi ainoastaan 43 ottelua NHL:ssä. NHL:n työsulun aikana kaudella 2004–2005 Garon pelasi AHL-liigassa Manchester Monarchsien riveissä. Työsulun päätyttyä Garon nousi Los Angelesin ykkösvahdiksi. Kahden Kings-kauden jälkeen Garon teki kaksivuotisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Garon ohitti Edmontonissa Dwayne Rolosonin joukkueen ykkösmaalivahtina kaudella 2007–2008. Roloson otti jälleen seuraavalla kaudella kuitenkin ykkösmaalivahdin aseman Garonilta. Edmonton kauppasi Garonin lopulta kauden 2008–2009 aikana Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Dany Sabouriniin, Ryan Stoneen ja neljännen kierroksen varausvuoroon varaustilaisuudessa 2011.

Garon pelasi Pittsburghissa vain kauden 2008–2009, mutta hän oli mukana myös voittamassa Stanley Cupia joukkueessa. Kauden jälkeen hän teki kahden vuoden sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Garon pelasi Blue Jacketsissa kaksi kautta ja teki kesällä 2011 kaksivuotisen sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa.

Garon pelasi nuorten MM-kilpailuissa 1998. Ensimmäisen kerran miesten arvoturnauksessa hän pelasi MM-kilpailuissa 2008, jolloin hän oli mukana voittamassa Kanadan joukkueessa MM-hopeaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mathieu Garon *Legends of Hockey*. Hockey Hall of Fame and Museum. Viitattu 13. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
2. ↑  Player Bio: Mathieu Garon The Hockey News. Viitattu 4. heinäkuuta 2007. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Edmonton Oilers: Oilers sign free agent goaltender Mathieu Garon  3. heinäkuuta 2007. Edmonton Oilers.  Arkistoitu 5.7.2007. Viitattu 4. heinäkuuta 2007. (englanniksi)
4. ↑  Ireland, Joanne: Roloson breathes sigh of relief after oilers deal Garon to Pens *canada.com*.  18. tammikuuta 2009. The Calgary Herald. Viitattu 13. heinäkuuta 2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Garon Signed to a Two-Year Deal *Columbusbluejackets.com*.  1. heinäkuuta 2009. The Columbus Blue Jackets Hockey Club. Viitattu 13. heinäkuuta 2009. (englanniksi)
6. ↑  Lightning pick up netminder Garon *CBC Sports*.  1.7.2011. CBC. Viitattu 26.10.2011. (englanniksi)
**René-Joseph Piérard** (6. maaliskuuta 1899 Châlons-sur-Marne – 18. syyskuuta 1994) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. maaliskuuta 1923 ja nimitettiin Châlonsin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Iuliopoliin titulaaripiispaksi 29. joulukuuta 1945. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1946. Pääkonsekraattorina toimi Louis-Augustin Marmottin, jota avustivat Georges Marie Paul Petit ja Julien François Le Couëdic.

Piérardista tuli 9. tammikuuta 1948 Châlonsin piispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 17. syyskuuta 1973. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Bishop René-Joseph Piérard


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Paul Jennings Hill
**Paul Jennings Hill** (6. helmikuuta 1954 – 3. syyskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen murhaaja. Hän oli entinen presbyteerinen pappi ja abortin vastustaja. Hän ampui vuonna 1994 tohtori John Bayard Brittonin ja tämän henkivartijan, James Herman Barrettin, kun nämä olivat ajamassa aborttiklinikalle Pensacolassa, Floridassa vuonna 1994. Barrettin 68-vuotias vaimo June haavoittui myös iskussa. Hill oli aiemmin osoittanut klinikan edustalla säännöllisesti mieltään. Hill oli vuonna 1993 ekskommunikoitu, sillä hän oli asettunut julkisuudessa puolustamaan aborttilääkäreiden murhia.

Oikeudessa Hill piti tekoaan oikeutettuna, sillä hänen tarkoituksensa oli estää tulevia abortteja, joita hän piti syntymättömien lasten murhina. Hill sai kuolemantuomion. Hän katsoi joutuvansa marttyyriksi ja odotti palkkiota taivaassa. Hänet teloitettiin myrkkyruiskeella, ja hänestä tuli näin ensimmäinen aborttiklinikan lääkärin surmaamisesta teloitettu henkilö.

Viimeisillä sanoillaan Hill esitti abortin vastustajille kehotuksen jatkaa abortin vastaista taisteluaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Clark County Prosecuting Attorney's Office: Paul Jennings Hill
2. ↑  WashingtonPost.com: Abortion Violence: Turning From 'Weapon of the Spirit' to the Shotgun


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Dean Ashton** (s. 24. marraskuuta 1983 Swindon, Englanti) on entinen englantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Ashton päätti uransa vain 26-vuotiaana, kun hän ei toipunut loukkaantumisesta enää pelikuntoon.

Ura
---

Ashton pelasi nuoruusvuosinaan sekä Stoke Cityssä että Crewe Alexandrassa. Hän on kulkenut läpi Dario Gradin Crewe Alexandran junioriakatemian. Vuonna 2000, ollessaan 16-vuotias, Ashton teki ammattilaissopimuksen Crewen kanssa. Debyyttinsä hän teki vielä saman vuoden aikana 1–0 voitto-ottelussa Gillinghamia vastaan. Ashton pelasi viisi kautta Crewessa kunnes siirtyi Valioliiga-seura Norwich Cityyn kolmella miljoonalla punnalla. Summa oli Norwichin historian kallein siirtosumma.

Norwichissa Ashton ehti pelata vain 44 liigaottelua kunnes West Ham osti voimakkaan hyökkääjän 7,25 miljoonalla punnalla. Avauskaudellaan 2005–2006 West Hamissa Ashton teki yhteensä kuusi maalia pelaamassaan 16 liiga- ja cup-ottelussa. Englannin maajoukkueeseen Ashton valittiin ensimmäistä kertaa 11. elokuuta 2006 ystävyysotteluun Kreikkaa vastaan. Hänen nilkkansa murtui maajoukkueen harjoituksissa, mikä esti pelaamisen maajoukkueessa ja seurajoukkueessa vuodeksi.

Kesällä 2007 Ashton oli toipunut loukkaantumisestaan ja pääsi yrittämään paluuta maajoukkueeseen. Ashtonin hyvä alku kauden 2007–2008 alussa vakuutti maajoukkue luotsi Steve McClarenin ja hän päätti valita Ashtonin hyökkääjäpulasta kärsivään Englannin maajoukkueeseen EM-karsinta otteluihin Viroa ja Venäjää vastaan. Ashton kuitenkin loukkasi polvensa juuri ennen maaotteluita eikä siten voinut edelleenkään tehdä debyyttiään Englannin paidassa. Lopulta hän debytoi kesällä 2008 Trinidad ja Tobagoa vastaan.

Ashton mursi maajoukkueessa 2006 loukkaamansa nilkan uudelleen kauden 2008–2009 alussa ja häneltä jäi koko kausi väliin. Ashton ei koskaan toipunut täyteen pelikuntoon ja joulukuussa 2009 hän päätti lopettaa ammattilaisuransa vain 26-vuotiaana.

Lähteet
-------

### Tilastot

* Dean Ashton soccerbase.com.  Arkistoitu 5.8.2006. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)
* Dean Ashton profile englandfootballonline.com. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Ashton forced to retire  11.12.2009. ESPNsoccernet.com.  Arkistoitu 12.12.2009. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  West Ham 2005/2006 player appearances soccerbase.com.  Arkistoitu 7.8.2007. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)
3. ↑  West Ham striker Dean Ashton retires aged 26 and weighs up Chelsea and FA injury compensation claims  11.12.2009. Daily Mail. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)
4. 1 2  Dean Ashton out as England's injuries mount  8.10.2007. The Telegraph. Viitattu 11.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili 4thegame.comissa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Juho Aarne Vilhelm Härmänen** (12. maaliskuuta 1898 Alahärmä – 14. toukokuuta 1955) oli suomalainen jääkäriluutnantti.

Perhe ja koulutus
-----------------

Hänen vanhempansa olivat kauppias Juho Emil Härmänen ja Sanna Maija Mäki. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Hilma Susanna Niemelän kanssa, joka kuoli vuonna 1935. Härmänen kävi kansakoulun.

Jääkärikausi
------------

Härmänen työskenteli liikeapulaisena ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 15. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

*Katso myös: Suomen sisällissota*
Härmänen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä (muun muassa Vuohiniemellä), missä hän haavoittui 4. huhtikuuta 1918.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Sisällissodan jälkeen Härmänen siirrettiin Kaartin jääkäripataljoonaan, missä hän toimi 3. komppanian vääpelinä. Hänet siirrettiin edelleen 15. tammikuuta 1919 vääpeliksi Keski-Suomen rykmentin 2. komppaniaan, josta hän erosi 11. helmikuuta 1919 ja siirtyi liikealalle ollen muun muassa vuodet 1924–1928 Australiassa. Suomeen palattuaan hän jatkoi liikemiehenä Alahärmässä.

Talvi- ja jatkosota
-------------------

Härmänen osallistui talvisotaan Panssarikoulutuskeskuksessa Hämeenlinnassa ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Panssaripataljoonaan ja osallistui taisteluihin Itä-Karjalassa. Vuonna 1942 hänet siirrettiin 7. Armeijakunnan Ampumatarvikekenttämakasiinille ja edelleen Henkilötäydennyskeskus 5:een, josta hänet kotiutettiin vielä samana vuonna ja hän jatkoi toimiaan liikemiehenä Alahärmässä. Hänet haudattiin Alahärmään.

    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
* Varavääpeli 9. huhtikuuta 1918
* Vääpeli 14. kesäkuuta 1918
* Vänrikki 1941
* Luutnantti 1954
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaudenmitali 1. lk. kunniamerkkinauhaVapaudenmitali 2. lk. kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaTalvisodan muistomitalin kunniamerkkinauhaSaksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaudenmitali 1. lk.
* Vapaudenmitali 2. lk.
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Talvisodan muistomitali
* Jääkärimerkki
* Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4 5 6  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
Martin Cooper (2007) ja Motorola DynaTAC-puhelimen prototyyppi.
**Martin Cooper** (s. 26. joulukuuta 1928 Chicago, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen keksijä ja toimitusjohtaja. Häntä pidetään matkapuhelimen (erotuksena autopuhelimesta) isänä. Cooper toimi Motorolan tutkimus- ja tuotekehitysjohtajana ja on älyantennien tekniikkaa tutkivan ja langattomia verkkoja kehittävän ArrayCommin perustaja ja toimitusjohtaja.

Elämäkerta
----------

Cooper kasvoi Chicagossa ja suoritti sähkötekniikan tutkinnon *Illinois Institute of Technology*ssa vuonna 1950. Palveltuaan neljä vuotta Yhdysvaltain laivaston hävittäjillä ja sukellusveneissä hän työskenteli vuoden telekommunikaatioalan yrityksessä. Hänet palkattiin Motorolalle vuonna 1954. Cooper työskenteli kannettavien tuotteiden parissa, mukaan lukien ensimmäiset vuonna 1967 Chicagon poliisiosastolle tehdyt käsiradiot. Hän johti tämän jälkeen Motorolan matkapuhelimiin liittyvää tutkimusta ("cellular research"). Cooper suoritti entisessä opinahjossaan maisterintutkinnon 1957 ja nimitettiin vuonna 2004 kunniatohtoriksi.

Maailman ensimmäinen kännykkäpuhelu
-----------------------------------

Cooper on keksijänä 17. lokakuuta 1973 jätetyssä Yhdysvaltain patenttihakemuksessa 3906166 "Radio telephone system" ("radiopuhelinjärjestelmä"). Häntä pidetään ensimmäisen kannettavan matkapuhelimen keksijänä sekä henkilönä joka ohikulkijoiden ihmetykseksi suoritti maailman ensimmäisen kännykkäpuhelun 3. huhtikuuta 1973 New York Cityn kadulla. Tuo ensimmäinen puhelu Cooperin kilpailijalle Joel Engelille, Bell Labsin tutkimusjohtajalle, aiheutti perustavanlaatuisen teknologian ja kommunikaatiomarkkinoiden siirtymisen paikkakeskeisyydestä ihmiskeskeisyyttä kohti. Se oli toteutunut Cooperin visio henkilökohtaisesta langattomasta kommunikaatiosta erotuksena autopuhelimista. Cooper paljasti myöhemmin että hän sai inspiraation matkapuhelimen kehittämiseen katsellessaan kapteeni Kirkiä käyttämässä kommunikaattoria televisiosarjassa Star Trek.

Cooperin laki
-------------

**Cooperin laki** on käsite jota käytetään Cooperin siitä havainnosta, että tietyllä alueella yhtä aikaa suoritettavien radiotaajuisten keskusteluiden määrä on kaksinkertaistunut 30 kuukauden välein alkaen Marconin kipinälähettimen keksimisestä. 

Vuonna 2003 Cooper vastaanotti *Wharton Infosys Business Transformation Award* -palkinnon teknologisista innovaatioistaan kommunikaation alalla. Cooper on myös Mensan jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  BBC Interview with Cooper
2. ↑  Laytner, Lance. *Edit International* Star Trek Tech (2007)
3. ↑  Cooper's Law
4. ↑  They're Accomplished, They're Famous, and They're MENSANS.  *Mensa Bulletin*, July 2004, nro 476, s. 25.  American Mensa. ISSN 0025-9543.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Martin Cooper 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Marián Dávidík** (s. 18. marraskuuta 1977 Dolný Kubín) on slovakialainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Aikaisemmin hän edusti Halden SK:ta sekä Modum O-lagia.

Nuorten MM-kilpailuissa Govorassa 1996 Dávidík voitti hopeaa viestistä. Seuraavana vuonna nuorten MM-kilpailuissa Leopoldsburgissa hän voitti pronssia pitkältä matkalta ja viestistä. Truskavetsin EM-kilpailuissa 2000 Dávidík voitti hopeaa normaalimatkalla. MM-kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 1997–2008. Parhaana henkilökohtaisena sijoituksenaan MM-kilpailuissa hän on kahdesti sijoittunut kuudenneksi: Rapperswil-Jonassa 2003 keskimatkalla ja Olomoucissa 2008 pitkällä matkalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Marian Davidik World Games 2005. Viitattu 4.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Profile: Marián Dávidík World of O Runners. Viitattu 4.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  Junior World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 17.8.2007. Viitattu 4.8.2009. (englanniksi)
4. ↑  European Orienteering Championship senior, statistics 1962-1964, 2000- Norges Orienteringsforbund. Viitattu 4.8.2009. (englanniksi)
5. ↑  World Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 18.8.2007. Viitattu 4.8.2009. (englanniksi)
**Dan Bylsma** (s. 19. syyskuuta 1970 Grand Haven, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän toimii tällä hetkellä AHL-joukkue Coachella Valley Firebirdsin päävalmentajana.

Pelaajaura
----------

Winnipeg Jets varasi Bylsman vuoden 1989 NHL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden kuudennella kierroksella. Hän ei kuitenkaan pelannut Jetsin paidassa yhtään ottelua, vaan teki NHL-debyyttinsä Los Angeles Kingsin joukkueessa. Kaudeksi 2000–2001 Bylsma siirtyi naapuriseuraan Mighty Ducks of Anaheimiin. Neljän Anaheimissa vietetyn kauden jälkeen Bylsma lopetti pelaajauransa, ja siirtyi seuraavalle kaudelle Anaheimin farmijoukkue Cincinnati Mighty Ducksin apuvalmentajaksi.

Pelaajaurallaan Bylsma tunnettiin puolustavana hyökkääjänä, kolmannen ja neljännen ketjun pelaajana. Hän teki 429 ottelua kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 62 tehopistettä.

Valmennusura
------------

Farmiliiga AHL:ssä valmennusuransa aloittanut Bylsma eteni nopeasti ylöspäin, ja jo kaudella 2008–2009 hänet nostettiin Pittsburgh Penguinsin päävalmentajaksi, edellisen valmentajan Michel Therrienin saatua potkut kesken kauden. Penguins voitti heti Bylsman ensimmäisellä kaudella Stanley Cupin, joukkueen kukistettua loppuotteluissa hallitsevan mestarin Detroit Red Wingsin.

Kaudella 2010–2011 Bylsma voitti parhaalle päävalmentajalle jaettavan Jack Adams Awardin, hänen pidettyä Penguinsin mukana mestaruustaistelussa, kahden suurimman tähden Sidney Crosbyn ja Jevgeni Malkinin poissaolosta huolimatta.

Penguins erotti Bylsman kauden 2013–2014 jälkeen. Hän toimi Yhdysvaltain maajoukkueen apuvalmentajana vuoden 2015 maailmanmestaruuskisoissa.

Bylsma palkattiin Buffalo Sabresin päävalmentajaksi toukokuussa 2015. Bylsma valmensi Sabresia kaksi kautta, minkä jälkeen seura purki hänen sopimuksensa. Vuodesta 2018 lähtien Bylsma on toiminut Detroit Red Wingsin apuvalmentajana.

Palkinnot
---------

* 2011 Jack Adams Award (paras valmentaja)

Lähteet
-------

* Dan Bylsma *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

1. ↑  Elliott, Helene: NHL Awards: Ryan Kesler wins Selke, Dan Bylsma wins Jack Adams *latimes.com*.  22.6.2011. Los Angeles Times. Viitattu 26.7.2012. (englanniksi)
2. ↑  Potkut viime kesänä saanut NHL-valmentaja USA:n MM-ryhmään *mtvuutiset.fi*. Viitattu 4.3.2021.
3. ↑  Dan Bylsmasta Buffalo Sabresin uusi valmentaja *nhl.com*. Viitattu 4.3.2021.
4. ↑  Buffalo Sabresin GM ja valmentaja erotettiin *nhl.com*. Viitattu 4.3.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Dave Tippett** | **Jack Adams Awardin voittaja**2010 | Seuraaja:**Ken Hitchcock** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**İnsan Hakları Derneği** eli **İHD** (suom. *Ihmisoikeusjärjestö*) on turkkilainen ihmisoikeusjärjestö, jonka päämaja on Ankarassa.

Historia
--------

IHD:n perustajina 17. heinäkuuta 1986 oli 98 perustajaa. Heihin kuului juristeja, toimittajia ja älymystöä, mutta ennen kaikkea poliittisten vankien sukulaisia. IHD:n toimintaan kuuluvat kaikenlaiset ihmisoikeudet, mutta se keskittyy erityisesti Turkissa tapahtuviin väkivallantekoihin. Vuonna 1992 sen sääntöjä muutettiin niin että ne kattaisivat Geneven sopimuksissa esitetyt humanitaariset näkökohdat. Siitä pitäen IHD on arvostellut myös aseistettujen ryhmien väkivallantekoja.

Rakenne ja kampanjat
--------------------

IHD:n virallisten sivujen mukaan siihen kuuluu 10 000 jäsentä 33 alajaoksessa Turkin 81 maakunnassa. Lisäksi sillä on kaksi edustustoa. Johtokuntaan valitaan yleiskokouksessa 24 jäsentä kahdeksi vuodeksi. Päämajassa Ankarassa sekä monissa alajaostoissa etenkin Istanbulissa ja Diyarbakırissa on tarpeen mukaan perustettuja toimikuntia. Toimikunnat huolehtivat esimerkiksi kurdikysymyksestä sekä naisia, lapsia, vankeja ja kidutusta koskevista kysymyksistä.

IHD:n suurimpia kampanjoita ovat olleet kampanjoinnit ilmaisunvapauden (2001), yleisen armahduksen (1999), kuolemantuomion poistamisen ja valtion turvallisuusoikeuksien poistamisen (1997) puolesta. Vuonna 2004 aloitettiin hanke "Älä vaikene kidutuksesta" (turk. *İşkenceye Sessiz Kalma*).

Vainot
------

IHD:hen on kohdistunut sen perustamisesta lähtien valtion toimenpiteitä, mutta myös yksittäisten ihmisten ja kansallismielisten ryhmien suoranaista väkivaltaa. IHD:n verkkosivuilla on tietoja näistä väkivaltaisuuksista. Myös Amnesty International on kiinnittänyt huomiota IHD:n toimijoihin kohdistuneisiin uhkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  ihd.org (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Amnesty Internationalin sivusto.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**João Lourenço Rebelo** (1610–1661) oli portugalilainen säveltäjä. Hän työskenteli Juhana IV:n hovissa. Hänen sävellystyylissään on samankaltaisuuksia muun muassa Claudio Monteverdin kanssa. Rebelo sävelsi runsaasti hengellistä musiikkia, kuten 39-äänisen messun Juhana IV:n 39-vuotispäiväksi. Teoksista ovat tehneet levytyksiä The Sixteen ja Huelgas Ensemble. Osa musiikista katosi Lissabonin maanjäristyksessä vuonna 1755.

Rebelo oli Kristuksen veljeskunnan komentaja.

Lähteet
-------

1. ↑  HOASM: João Lourenço Rebelo


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:João Lourenço Rebelo
Theodor Wiegand Ateenassa 1901.
**Theodor Wiegand** (30. lokakuuta 1864, Bendorf am Rhein – 19. joulukuuta 1936, Berliini) oli saksalainen arkeologi, joka teki kaivauksia Prienessä 1896, Didymassa 1905–1911, Samoksessa 1910–1911 ja Miletoksessa 1899–1911. Vuosina 1917–1918 hän oli vastuussa saksalaisten 1898 alkuunpanemien kaivausten päättämisestä Libanonin Baalbekissa. 1927 hän teki tutkimuksia Pergamonissa, jossa kaivoi esiin Asklepiokselle omistetun pyhätön. Wiegand toimi 1912–1931 Berliinin antiikinmuseoiden johtajana ja osallistui Berliiniin rakennetun Pergamon-museon perustamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg: Theodor Wiegand, haettu 9.8.2009


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Gary Kikaya** (s. 4. helmikuuta 1980, Lubumbashi, Zaire) on kinshasankongolainen 400 metrin juoksija.

Kikaya voitti 2003 sisäratojen NCAA-mestaruuden 400 metrillä, mutta karsiutui samana vuonna Pariisin MM-kisoissa matkan välierissä ajalla 44,99. Seuraavana vuonna hän voitti MM-pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ja karsiutui Ateenan olympialaisissa välierissä. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui välierissä. Vuonna 2006 hän voitti 400 metrillä Afrikan-mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi ajalla 44,10. Aika oli uusi Afrikan-ennätys. Kauden lopussa hän sijoittui yleisurheilun maailmancupissa toiseksi. Seuraavana vuonna hän pääsi Osakan MM-kisoissa välieriin, mutta putosi nytkin jatkosta, ja juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi. Vuonna 2008 hän karsiutui Pekingin olympialaisten välierissä ja sijoittui kuudenneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Seuraavana vuonna hänet hylättiin Berliinin MM-kisojen alkuerissä, mutta hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalin viides.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 20,40 (2006)
* 300 metrin juoksu: 31,95 (2005)
* 400 metrin juoksu: 44,10 (2006)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gary Kikaya Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Berliini 2009: Miesten 400 metrin alkuerät (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |