recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Luulajan tuomiokirkon urkujen soittopöytä, jossa on kolme sormiota.
**Sormio** eli manuaali on useissa kosketinsoittimissa sormin soittamiseen käytettävän koskettimiston nimitys. Yksi sormio on yksi rivi koskettimia, joka tavallisesti (mutta ei välttämättä aina) kattaa soittimen äänialan alimmasta ylimpään sävelkorkeuteen. Sormioita voi soittimessa olla yksi tai useampia. Sormio-nimitystä käytetään yleensä vain silloin, kun soittimessa on myös jalkio tai jalkio puuttuu, mutta sormioita on kaksi tai useampia. Usean sormion tapauksessa eri sormioilla yleensä soitetaan soittimen eri äänikertoja.

Yleistä sormioista
------------------

Sormio tai useampia on mm. uruissa, cembalossa, sähköuruissa ja urkuharmonissa sekä joissain vanhemmissa, harvinaisemmissa kosketinsoittimissa. Pianon koskettimistoa ei yleensä sanota sormioksi, koska pianossa koskettimistoja on vain yksi eikä jalkiota tavallisesti ole (joskin joissain pianoissa jalkiota on käytetty).

Tavanomaisimmassa sormion tyypissä kromaattisen sävelasteikon sävelet c, d, e, f, g, a ja h ovat valkoisia koskettimia (isot koskettimet), sävelet cis/des, dis/es, fis/ges, gis/as ja ais/b mustia koskettimia (pienet koskettimet). Erityisesti uruissa ja cembaloissa värit ovat joskus päinvastaiset. 

Sormio on yleensä mekaanisessa, mutta joissain soittimissa sähköisessä tai pneumaattisessa yhteydessä soittimen soivan osan (kieli, pilli jne.) soimisen aikaansaavaan osaan. Esimerkiksi uruissa koskettimen painallus avaa erilaisista vivuista ja tangoista muodostuvan mekanismin tai ilmaputken tai sähkön välityksellä urkupilliin johtavan paineilmaventtiilin.

Kuvia erilaisista sormioista eri soittimissa
--------------------------------------------

* Urut, kolme sormiota, isot koskettimet valkeita ja pienet mustiaUrut, kolme sormiota, isot koskettimet valkeita ja pienet mustia
* Urut, kaksi sormiota, isot koskettimet mustia ja pienet valkeitaUrut, kaksi sormiota, isot koskettimet mustia ja pienet valkeita
* Sähköurut, molempia väriyhdistelmiä saman soittimen sormioissaSähköurut, molempia väriyhdistelmiä saman soittimen sormioissa
* Sähköuruissa sormiot ovat usein oktaavin verran eri kohdassa toisiinsa nähdenSähköuruissa sormiot ovat usein oktaavin verran eri kohdassa toisiinsa nähden
* Urut, joissa vain yksi sormioUrut, joissa vain yksi sormio
* Toinen ääripää: seitsemän sormiota, yhdet maailman suurimmista uruista, Atlantic City Convention Hall, YhdysvallatToinen ääripää: seitsemän sormiota, yhdet maailman suurimmista uruista, Atlantic City Convention Hall, Yhdysvallat
* Cembalo, kaksi sormiotaCembalo, kaksi sormiota

Katso myös
----------

* Jalkio

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja, 3. osa, S-Ö*, s. 130. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-23-9.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sormio**.
* Urkujen soittopöydän kuvaus Sibelius-akatemian sivuilla
**O Cameroon, Cradle of Our Forefathers** (ransk. "Chant de Ralliement", engl. "Rallying Song") on Kamerunin kansallislaulu. Laulu sai virallisen aseman 1957, mutta sitä käytettiin epävirallisesti jo vuodesta 1948, siis jo ennen Kamerunin itsenäistymistä. Laulun sävelsi René Djam Afame, joka laati myös laulun tekstin yhdessä Samuel Minkio Bamba ja Moïse Nyatte Nko'o kanssa. Tekstiä muutettiin hieman 1978.

Ranskalainen teksti
-------------------

O Cameroun berceau de nos ancêtres,
Va, debout et jaloux de ta liberté.
Comme un soleil ton drapeau fier doit être,
Un symbole ardent de foi et d'unité,
Que tous tes enfants du Nord au Sud,
De l'Est à l'Ouest soient tout amour!
Te servir que ce soit le seul but
Pour remplir leur devoir toujours.
*Kertosäe:*
Chère Patrie, terre chérie,
Tu es notre seul et vrai bonheur.
Notre joie, notre vie,
A toi l'amour et le grand honneur.
Tu es la tombe où dorment nos pères,
Le jardin que nos aïeux ont cultivé.
Nous travaillons pour te rendre prospère,
Un beau jour enfin nous serons arrivés.
De l'Afrique sois fidèle enfant
Et progresse toujours en paix,
Espérant que tes jeunes enfants
T'aimeront sans bornes à jamais.
*Kertosäe*

Englanninkielinen teksti
------------------------

O Cameroon, Thou Cradle of our Fathers,
Holy Shrine where in our midst they now repose,
Their tears and blood and sweat thy soil did water,
On thy hills and valleys once their tillage rose.
Dear Fatherland, thy worth no tongue can tell!
How can we ever pay thy due?
Thy welfare we will win in toil and love and peace,
Will be to thy name ever true!
*Kertosäe:*
Land of Promise, land of Glory!
Thou, of life and joy, our only store!
Thine be honour, thine devotion,
And deep endearment, for evermore.
From Shari, from where the Mungo meanders
From along the banks of lowly Boumba Stream,
Muster thy sons in union close around thee,
Mighty as the Buea Mountain be their team;
Instil in them the love of gentle ways,
Regret for errors of the past;
Foster, for Mother Africa, a loyalty
That true shall remain to the last.
*Kertosäe:*

Käännös
-------

Oi Kamerun, esi-isiemme kehto,
ylhäinen pyhättö, missä he nyt keskellämme lepäävät
Heidän kyyneleensä, hikensä ja verensä kastelivat maaperäsi,
heidän viljelyksensä kohosivat kukkuloillasi ja laaksoissasi
Armas isänmaa, arvoasi ei mikään kieli osaa lausua!
Miten saatamme koskaan saavuttaa arvoisesi ansion?
Ahkeruudella voitamme sinulle vaurauden, ja rakkaus ja rauha
tulevat osaksesi ainiaaksi!  
  

*Kertosäe:*
Toiveiden maa, loistokas maa!
Sinä, ainoa riemumme ja elämämme säilö!
Kunnia ja uskollisuutemme on sinun,
sekä syvä rakkautemme ainiaan.  
  

Sharilta, mistä Mungo mutkittelee,
vaatimattoman Boumba-virran rantojen varrelta
kokoontuvat poikasi liittoon ympärillesi
Olkoon heidän joukkonsa uljas kuin Buea-vuori;
istuta heihin mieltymys lempeisiin keinoihin,
ja katumus menneistä virheistä;
Afrikan äidin tähden vaali uskollisuutta,
joka vilpittömänä kestäköön viimeiseen asti.
*Kertosäe*

Audio
-----

* Kuuntele laulun melodia
NL-37 -konetykki ja kaksi NR-23 -konetykkiä
**NR-23** on neuvostoliittolainen monissa Neuvostoliiton ja Varsovan liiton lentokoneissa käytetty konetykki. Sen suunnittelijat olivat A. E. Nudelman ja A. A. Rihter, jotka suunnittelivat sen korvaamaan sodanaikaiset NS-23 ja VJa-23 -tykit. Se otettiin käyttöön vuonna 1949. 

NR-23 on yksiputkinen kaasutoiminen 23 mm konetykki. Se on samankaltainen kuin NS-23, mutta mekaaniset parannukset nostivat sen tulinopeutta yli 50 prosentilla. Teoreettinen tulinopeus on 850 laukausta minuutissa, mutta USAF:n tekemissä sotasaalis-aseiden testeissä tulinopeudeksi todettiin vain 650 laukausta minuutissa. Paranneltu, hiukan raskaampi versio, tyyppimerkinnällä *AM-23*, oli käytössä pommikoneiden tykkitorneissa. Se on toiminnaltaan samankaltainen, mutta painaa 43 kg ja pystyy huomattavasti suurempaan tulinopeuteen (1 200–1 300 laukausta minuutissa). Kiinan kansantasavalta valmistaa kopioita aseen molemmista versioista *Type 23-1* (NR-23) ja *Type 23-2* (AM-23) nimillä.

NR-23:a käytettiin hävittäjälentokoneissa, kuten MiG-15, Lavotškin La-15, MiG-17 ja joissain MiG-19 -malleissa. AM-23:a käytettiin Antonov An-12, Iljušin Il-28, Mjasištšev M-4, Tupolev Tu-14, Tupolev Tu-16, Tupolev Tu-22, Tupolev Tu-95/Tu-142 ja Tupolev Tu-98 -prototyypin tykkitorneissa.

Kun otetaan huomioon asetta käyttäneet maat ja lentokonemallit, niin se on luultavasti ollut kaikkein käytetyin lentokonetykki aikanaan. 1960-luvun puolivälissä tykki korvattiin Neuvostoliiton käytössä kaksiputkisella Grjazev-Šipunov GŠ-23L:llä. NR-23:n mekanismia kehitettiin valmistettaessa voimakkaampi 30 mm NR-30 -tykki, jota käytettiin MiG-19-koneessa ja joissakin MiG-21-malleissa.

Tätä tykkiä saatettiin käyttää myös Almaz-sarjan sotilasavaruusasemissa.

Tekniset tiedot
---------------

* Tyyppi: yksiputkinen konetykki
* Kaliiperi: 23 mm
* Toiminta: kaasu
* Pituus: ei tiedossa
* Paino: 39 kg
* Tulinopeus: 800 laukausta/min
* Lähtönopeus: 690 m/s
* Ammuksen paino: 200 g
Baulenaamio.
**Baulet** ovat baulen kieltä puhuva, akaneihin kuuluva kansa Norsunluurannikolla ja Ghanassa. He ovat läheistä sukua anjeille. Baulet ovat Norsunluurannikon suurin etninen ryhmä (23 % vuonna 1998). Heitä arvioidaan olevan lähes kaksi miljoonaa henkeä.

Baulet olivat legendan mukaan ašantiryhmä, joka muutti kuningatar Awura Pokun johdolla Bandama- ja Nzijokien väliselle alueelle 1700-luvun puolivälissä. Nykykäsityksen mukaan he ovat saaneet alkunsa nykyisen Ghanan länsiosista 1600–1700-luvuilla muuttaneista akaniryhmistä. Ranskalaiset kukistivat baulejen vastarinnan lopullisesti vuonna 1915.

Kansan perinteinen elinkeino on trooppinen kuokka- ja kaskiviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, taaro, banaanit, maniokki, hirssi, durra, fonio ja maapähkinä. Myytäväksi kasvatetaan öljy- ja kookospalmua, kaakaota, sokeriruokoa, ananasta ja kautsua.

Baulet ovat kuuluisia ihmis- ja eläinaiheisista puuveistoksista ja naamioistaan. Heillä on rikas musiikkiperinne. Sukujärjestelmä on pääosin matrilineaarinen. Suuri osa bauleista harjoittaa perinteistä uskontoa. Osa on katolisia ja protestantteja tai kaupungeissa muslimeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiltunen, Sinikka: *Etninen sanasto*, s. 9, 34. Tampere: Tampere University Press, 1998. ISBN 951-44-5702-1. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 84–85. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
3. ↑  *New Encyclopedia of Africa, volume 1*, s. 522. Detroit: Thomson Gale, 2008. ISBN 978-0-684-31455-6.
4. ↑  *New Encyclopedia of Africa, volume 5*, s. 372. Detroit: Thomson Gale, 2008. ISBN 978-0-684-31459-4.
5. ↑  Shoup, John A.: *Ethnic groups of Africa and the Middle East: an encylopedia*, s. 48. Santa Barbara–Denver–Oxford: ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-59884-362-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baulet** Wikimedia Commonsissa
Georgi Terziev
**Georgi Ilkov Terziev** (bulg. Георги Илков Терзиев; s. 18. huhtikuuta 1992 Sliven) on bulgarialainen jalkapalloilija, joka edustaa A PFG:ssä pelaavaa Ludogorets Razgradia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Terziev on keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Bulgarian jalkapallomaajoukkueeseen. Terziev on 183 senttimetriä pitkä.

Seurajoukkueura
---------------

Terzievin kasvattajaseura on Naftex Burgas, jota hän edusti aikuisten tasolla vuodet 2008-2009. Heinäkuussa 2009 Terziev siirtyi Tšernomorets Burgasin riveihin. Terziev edusti seuraa vuodet 2009-2013, ennen kuin elokuussa 2013 hän siirtyi maan suurseuraan Ludogorets Razgradiin. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa eli kaudella 2013-2014 Terziev voitti heti Bulgarian liigan, cupin sekä supercupin. Kaudella 2014-2015 hän debytoi Mestareiden liigassa, jossa hän teki 2-2-tasoitusmaalin Liverpool FC:tä vastaan 88. minuutilla marraskuussa 2014.

Maajoukkueura
-------------

Bulgarian nuorten maajoukkueissakin pelannut Terziev debytoi Bulgarian jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2011 Ukrainaa vastaan ystävyysottelussa. Hän on pelannut maajoukkueessa neljä ottelua tekemättä maaleja.

Lähteet
-------

* Georgi Terziev Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli kertoo yrityksestä. David Guettan musiikkikappaleesta kertoo Titanium (kappale).*

**Titanium** on suomalainen, pankkiryhmistä riippumaton hoivakiinteistöihin ja asuntoihin sijoittaviin erikoissijoitusrahastoihin sekä omaisuudenhoitopalveluihin keskittyvä kasvuyhtiö. Yhtiön liikevaihto vuonna 2021 oli 23,1 miljoonaa euroa ja liikevoitto ilman konserniliikearvon poistoja oli 13,5 miljoonaa euroa. Titanium osti elokuussa 2018 Investium-yhtiöt, joiden liiketoimintaan kuuluvat Investium-rahastot, arvopaperinvälitys, sijoitusneuvonta, vakuutusasiamiestoiminta ja lakiasiaintoimisto. Titaniumin osakkeet ovat listattuna Nasdaq Helsinki Oy:n ylläpitämällä First North Growth Market Finland –markkinapaikalla.

Titanium Oyj:n tytäryhtiöitä ovat Titanium Rahastoyhtiö, Titanium Sijoituspalvelut ja Titanium Life.

Vuonna 2021 yhtiöllä oli kolme kiinteistörahastoa, yksi osakerahasto ja yksi yhdistelmärahasto. Lisäksi se tarjosi omaisuudenhoitopalveluja. Yhtiön päätuote oli hoivakiinteistörahasto, jonka koko oli vuonna 2021 noin 657 miljoonaa euroa. Konsernin palveluiden kohteena oleva varallisuus oli noin 1,5 miljardia euroa vuoden 2021 lopussa. Yhtiön tuotteet ovat suunnattu varakkaille yksityishenkilöille, yrityksille ja instituutioille, jotka tavoittelevat tasaista tuottokehitystä. Perustajaosakkaat ovat itse sijoittaneet yhtiönsä rahastoihin useita miljoonia euroja.

Titanium listautui First North -listalle syksyllä 2017. Listautumisen yhteydessä yhtiö järjesti osakeannin, jolla se keräsi viisi miljoonaa euroa. Anti ylimerkittiin. Yhtiö sai annissa yli 5 100 uutta omistajaa. Listautumisannissa osakkeen merkintähinta oli 6,15 euroa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Titanium Oyj:n toimintakertomus ja tilinpäätös 2021 *Titanium*.  15.3.2022. Viitattu 13.6.2022.
2. ↑  Titanium Hoivakiinteistöt *Titanium*. Viitattu 26.3.2019.
3. 1 2  Hurmerinta, Mirko: Titaniumin osinko houkuttelee.  *Arvopaperi*, 12/2017.
4. ↑  Listautumisannin ehdot Titanium Oyj. Viitattu 15.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Titanium
**Special Hockey** on erityisryhmille tarkoitettu jääkiekon muoto. Sen pelaajilla on todettu jokin lääketieteellinen tai muu kehityshäiriö, joka estää heitä harjoittelemasta tavallisessa joukkueessa. Yleisimpiä pelaajien terveyteen vaikuttavia diagnooseja ovat lievä/keskivaikea kehitysvamma, ADHD, Asperger, psykososiaaliset haasteet, motoriset haasteet, jalkaortoosit tai kuulovamma. Lähtökohtana on pelaajan kyky luistella itsenäisesti mutta on olemassa myös luokka, jossa on mahdollisuus käyttää luistelussa avustajaa.

Luokitus
--------

Special Hockeyssä on pelaajilla kolmiportainen luokitus toimintakyvyn mukaan, A, B ja C.

A = pystyy olemaan itsenäisesti kentällä ja ymmärtää mitä pelissä tapahtuu

B = pystyy olemaan itsenäisesti kentällä mutta kaipaa suullista ohjaamista pelaamiseen

C = tarvitsee avustajaa kentällä tai ei pysty osallistumaan itse aktiivisesti peliin

Säännöt
-------

Special Hockeyssä on päätarkoituksena tuottaa pelaajille jääkiekon tuomia elämyksiä ja onnistumisia. Sen takia pelisäännöt ovat suuntaa antavia ja niitä on mahdollista muokata valmentajien toimesta ottelukohtaisesti, jotta peli olisi mahdollisimman sujuvaa ja tasapuolista.

Otteluilla ei kilpailullista luonnetta. Ottelupöytäkirjaa ei pidetä ja jos tulostaulu on käytössä, niin sen pitäjä voi käyttää harkintaa, jotta jännitys säilyy. Otteluun kuuluu mahdollisuuksien mukaan jääkiekkopelin kuuluvat kuulutukset ja musiikki. 

### Pelaajat

Kentällä on viisi kenttäpelaajaa ja maalivahti. Joukkueiden kentälliset, jotka merkitään eri värisillä hihanauhoilla, pyritään kokoamaan taitotasoltaan mahdollisimman tasaväkisiksi. 

### Varusteet

Pelaajilla on normaalit jääkiekkovarusteet ja kokokasvosuojus sekä kaulasuoja. 

### Peliaika

Peliaika on kolme viidentoista minuutin erää. 

### Poikkeukset normaalisäännöistä

Pitkäkiekko- ja paitsiosääntöä ei ole käytössä. Lyöntilaukaukset, taklaaminen ja kiilaaminen ovat kiellettyjä.

Toiminta Suomessa
-----------------

Special Hockey on Suomen Jääkiekkoliiton alaista toimintaa. Suomessa on yhdeksällä (2023) paikkakunnalla järjestettyä seuratoimintaa.

Kansainvälinen toiminta
-----------------------

Special Hockeyn kansainvälistä toimintaa organisoi vuonna 1996 perustettu Special Hockey International, johon kuuluu seuroja Pohjois-Amerikasta ja Euroopasta. SHI:n vuotuiseen nelipäiväiseen turnaukseen osallistuu 70 joukkuetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Jääkiekko *www.paralympia.fi*. Viitattu 22.5.2023.
2. 1 2  Toimitus: Leijonat - Finhockey - Special Hockey *www.finhockey.fi*. Viitattu 22.5.2023.
3. ↑  Toimitus: Leijonat - Finhockey - Special Hockey *www.finhockey.fi*. Viitattu 22.5.2023.
4. ↑  Toimitus: Leijonat - Finhockey - Special Hockey *www.finhockey.fi*. Viitattu 22.5.2023.
5. ↑  History | Special Hockey International *specialhockeyinternational.org*.  8.6.2010. Viitattu 22.5.2023. (englanniksi)
6. ↑  Member Clubs | Special Hockey International *specialhockeyinternational.org*.  15.6.2010. Viitattu 22.5.2023. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee antiikin aikaista kaupunki. Iolkós on myös nykyinen kylä ja entinen kunta.*

**Iolkos** (m.kreik. Ιωλκός, lat. *Iolcus*) oli mykeneläisaikainen palatsikeskus ja asutus sekä antiikin aikainen kaupunkivaltio (*polis*) Magnesiassa, Thessaliassa Kreikassa. Sen todennäköinen arkeologinen kohde sijaitsee Vóloksen kunnassa lähellä Dimínin kaupunkia.

Iolkoslainen raha 300-luvulta eaa. Toisella puolella on esitetty Artemis Iolkia, toisella argonauttien Argo-laiva ja teksti ΙΩΛΚΙΩΝ ("iolkoslaisten").
Iolkos oli kreikkalaisessa mytologiassa paikka, josta argonautit lähtivät retkelleen Argo-laivalla Iasonin johdolla. Iolkoksen kuninkaana myyteissä toimivat Iasonin isä Aison sekä Pelias.

Iolkoksen oletetaan olevan sama paikka kuin Dimínin läheltä löydetty mykeneläisaikainen asutus. Nykyinen Iolkóksen kylä sijaitsee eri paikassa. Dimínin alue oli ollut asuttu jo neoliittisella kivikaudella. Varhaisella tai keskisellä helladisella kaudella eli pronssikaudella asutus siirtyi alemmaksi noin 150 metriä kaakkoon neoliittisen asutuksen paikasta. Asutus on perustettu 1400-luvulla eaa. ja kukoisti 1300- ja 1200-luvuilla eaa. Se koostui megaron-tyylisistä taloista, jotka oli rakennettu noin 4,5 metriä leveän pohjois-eteläsuuntaisen pääkadun varrelle. Katua on säilynyt noin 45 metrin matkalta. Asutuksen koko on ollut noin 100 000 neliömetriä ja se sijaitsi Pagasainlahden pohjukassa.

Iolkoksesta on löydetty myös mykeneläisaikainen palatsikeskus, joka syntyi 1200-luvun eaa. alkupuolella. Se oli ilmeisesti rakennettu varhaisemman, 1300-luvulla eaa. rakennetun megaronin paikalle. Palatsissa oli kaksi megaronia sekä pienempiä rakennuksia ja keskuspiha. Se tuhoutui tulipalossa 1200-luvun eaa. lopulla tai 1100-luvun eaa. alkupuolella.

Järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alueella alkoivat vuonna 1980 ja jatkuvat edelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "449 Iolkos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4 5  Dimini: History Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 25.12.2018. Viitattu 14.1.2016.
3. 1 2 3  Dimini: Description Ministry of Culture and Sports. Viitattu 14.1.2016.
4. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Iolkos", *Antiikin käsikirja*, s. 233. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dimínin arkeologinen kohde** Wikimedia Commonsissa
**Titanomakhia** (m.kreik. Τιτανομαχία, lat. *Titanomachia*) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoelma, joka kertoi nimensä mukaisesti jumalten alkuperästä ja erityisesti titanomakhiasta eli jumalten ja titaanien välisestä taistelusta. Se luetaan kuuluvaksi niin kutsuttuun eeppiseen kyklokseen. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan katkelmia.

Historia
--------

*Titanomakhia*-eepos ajoitetaan aikaisintaan 600-luvun eaa. lopulle. Eepoksen kirjoittajana pidettiin myöhemmän antiikin aikana Eumelos Korinttilaista tai joskus Arktinos Miletoslaista. Eumeloksen nimiin on laitettu myös eepokset *Korinthiaka* ja *Europia*. Nämä kolme saattoivat yhdessä muodostaa eräänlaisen "korinttilaisen kykloksen" eli Korintin kaupunkiin liittyneen tarupiirin.

Sisältö
-------

Eepos koostui kahdesta kirjasta. Sisällöltään se vaikuttaa muistuttaneen monin tavoin Hesiodoksen *Jumalten syntyä*: se luetteloi alkujumalia ja kertoi eri jumalsukupolvien välisistä taisteluista. Eepos alkoi Taivaan ja Maan yhtymisestä, mistä syntyivät hekatonkheires eli satakätiset sekä kolme kyklooppia, mukaan lukien Kheiron. Eepoksessa esiintyi myös ainakin Prometheus ja mahdollisesti myös kertomus suuresta tulvasta. Se huipentui Zeuksen voittoon.

On esitetty, että eepoksen loppu olisi voinut kertoa Europasta, Kadmoksesta ja Theban kaupungin perustamisesta, mikä toimisi siirtymänä *Oidipodeian* alkuun. Toisaalta *Titanomakhia* saattoi toimia ennen kaikkea jumalallisena esihistoriana *Korinthiakalle*.

Eepoksesta on säilynyt kahdeksan katkelmaa myöhemmissä antiikin aikaisissa teoksissa, muun muassa Athenaioksen teoksessa *Deipnosofistai* sekä Apollonios Rhodoslaisen *Argonautikan* skolioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lendering, Jona: Titanomachy *Livius.org*. Viitattu 12.4.2021.
2. 1 2 3  Epic Cycle Fragments *Theoi Greek Mythology*. Viitattu 12.4.2021.
3. 1 2  Eumelus *Oxford Classical Dictionary*. Viitattu 12.4.2021.
4. ↑  West, M. L.: 'Eumelos': A Corinthian Epic Cycle?.  *The Journal of Hellenic Studies*, 2002, 122. vsk, s. 109–133. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Bosher, Kathryn G.: *Greek Theater in Ancient Sicily*, s. 23–24. Toim. Edith Hall, Clemente Marconi, LaDale Winling. Cambridge University Press, 2021. ISBN 9781108493871. Teoksen verkkoversio.

Kirjallisuutta
--------------

* *The War of the Titans* or *Titanomachy*. Teoksessa *Hesiod, Homeric Hymns, Epic Cycle, Homerica*. Translated by Hugh G. Evelyn-White. Loeb Classical Library 57. London: William Heinemann, 1914.

Antiikin kreikkalaiset eepokset

|  |  |
| --- | --- |
| Troijan kyklos | *Kypria* · *Ilias* · *Aithiopis* · *Pieni Ilias* · *Troijan tuho* · *Nostoi* ("Paluut") · *Odysseia* · *Telegoneia* |
| Theban kyklos | *Oidipodeia* · *Thebais* · *Epigonoi* · *Alkmaionis* |
| Korintin kyklos | *Titanomakhia* · *Europia* · *Korinthiaka* |
| Muita | *Argonautika* · *Batrakhomyomakhia* · *Dionysiaka* · *Fokais* · *Jumalten synty* · *Kerkopes* · *Margites* · *Oikhalian valtaus* · *Posthomerica* · *Työt ja päivät* |
**Väärätähti** on Erin Hunterin kirjoittamissa Soturikissat-kirjasarjan kirjoissa esiintyvä hahmo. 

| Väärätähti |  |
| --- | --- |
| Väri | Ruskea |
| Silmien väri | Vihreät |
| Emo | Sadekukka |
| Isä | Simpukkasydän |
| Sisarukset | Tammisydän |
| Kumppani | Pajutuuli |
| Pennut | Hopeavirta(kuollut), Särkipentu(kuollut), Pajupentu(kuollut) |
| Klaani | Jokiklaani |
| Lojaalius | Jokiklaani, Tähtiklaani, Raetähti |
| Ensiesiintyminen | Villiin luontoon (engl. Into the wild) |

Elämä
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
### Syntymä

Väärätähti syntyi lehtisateen aikaan, valtavassa myrskyssä. Sadekukka (Väärätähden emo) synnytti pennut muista kuningattarista poikkeavasti puunrungon suojissa myrskyltä. 
Väärätähden alkuperäinen nimi oli Myrskypentu, jonka hän sai myrskyn mukaan, jossa syntyi. Ollessaan viiden kuun ikäinen, Väärätähti, silloinen Myrskypentu, tippui jokeen aurinkokiviltä, ja mursi leukaluunsa
. Tämän johdosta Sadekukka vaihtaa Myrskypennun Vääräpennuksi, ja hylkää pentunsa. Tästä onnettomuudesta johtuen Väärätähdestä tehtiin oppilas myöhään.

### Oppilasaika

Väärätähdestä tehtiin oppilas, kun hän pelasti klaanitoverinsa  Okrahännän pennut  Harmaapennun ja  Pajupennun haikaralta. Tästä katkeroitui monta oppilasta, kuten  Kuoriaistassu, sillä tämä oli ollut auttamassa haikaran lopullisessa häädössä. Väärätassu sai mestarikseen  Setrikarvan, koska tämä oli epäillyt Väärätähden uskollisuutta klaanilleen kaikista eniten. Väärätähden oppilasaikana tämän emo Sadekukka kuoli.

### Soturina ja varapäällikkönä

Kun Väärätähdestä tehtiin vihdoin soturi, hänen tavallinen soturiaikansa ei ehtinyt kestää kovinkaan kauan, sillä hänen isänsä Simpukkasydän luopui varapäällikkyydestä ja Raetähti valitsi uudeksi varapäälliköksi Väärätähden, silloisen Vääräleuan. Soturina Väärätähti valitsi kumppanikseen  Pajutuulen.

### Päällikkönä

Väärätähdestä tuli päällikkö, kun Raetähti menehtyi. Väärätähti kuoli viheryskään kirjassa *Vaarallinen polku.*

Lähteet
-------

* Väärätähden lupaus; Arthouse 2016

### Viitteet

1. ↑  Väärätähden lupaus; Arthouse 2016; s. 48
**Myriokéfala** (kreik. Μυριοκέφαλα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 268 (vuonna 2011).

Myriokéfalan luostarin kirkko.
Myriokéfalan kylä, suomeksi "Lukemattomia päitä", sijaitsee noin 36 kilometriä lounaaseen Réthymnon kaupungista. Se on rakennettu noin 550 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimeä on selitetty kahdella tavalla: se voisi viitata siihen, että turkkilaiset leikkasivat aikanaan useita päitä poikki seudun asukkailta, tai ehkä ennemmin seudun lukuisiin vuorenhuippuihin. Kylä on kehittynyt Myriokéfalan luostarin ympärille, ja luostari on edelleen sen tunnetuin nähtävyys.

Myriokéfala muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μυριοκεφάλων, *Topikí Koinótita Myriokefálon*), johon kuuluu varsinaisen Myriokéfalan kylän lisäksi Marouloún kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 309.

Aiemmin kylä kuului Láppan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Láppan kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Μυριοκέφαλα *Δήμος Ρεθύμνου*.  Arkistoitu 20.1.2021. Viitattu 1.9.2021.
**Brett Lancaster** (s. 15. marraskuuta 1979 Shepparton, Australia) on australialainen rata- ja maantiepyöräilijä ja olympiavoittaja.

Lancaster voitti olympiakultaa ratapyöräilyn joukkuetakaa-ajossa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Muut joukkueen jäsenet olivat Graeme Brown, Bradley McGee ja Luke Roberts.

Lancaster aloitti ammattilaisuransa Ceramiche Panaria-Fiordo -joukkueessa kaudella 2003 ja jatkoi tallissa kolmen kauden ajan. Vuosina 2006–2008 hän kilpaili Team Milramissa. Vuosina 2009–2010 hän ajoi Cervélo TestTeamissa ja kaudella 2011 Garmin-Cervélo-joukkueessa. Ammattilaisuransa viimeiset vuodet 2012–2015 hän edusti Orica-GreenEDGE-tallia.

Lancasterin maantiepyöräilyuran suurin voitto on vuoden 2005 Italian ympäriajon prologin voitto, jonka myötä hän sai ylleen kokonaiskilpailun johtajan vaaleanpunaisen paidan. Lancasterin aika 1150 metrin mittaisella etapilla, joka oli Italian ympäriajon 88-vuotisen historian lyhin etappi, oli 1m 20s. Hän voitti etapin Saksan ympäriajossa 2008 ja Kalifornian ympäriajossa 2010. MM-kilpailujen joukkueaika-ajossa hän on saanut hopeaa 2013 ja 2014.

Lancaster palkittiin Order of Australia-arvomerkillä vuonna 2005.

Lähteet
-------

* Profiili Pro Cycling Stats -sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Brett Lancaster
**Vääräpyörä** on joensuulainen poikkitaiteellinen kulttuuriyhdistys, joka tuottaa teatteri- ja lauluesityksiä, erilaisia ohjelmia, näyttelyitä ja tapahtumia. Yhdistys on perustettu 1995.

Vääräpyörän aktiivijäsenet eri taiteenalojen ammattilaisia ja harrastajia. Lisäksi runsas joukko vierailevia taiteilijoita osallistuu säännöllisesti Vääräpyörän toimintaan.

Vääräpyörä-tuotantoja ovat olleet muun muassa kiertueella esitetty ja Joensuun kaupunginteatterissa vieraillut uutta englantilaista draamaa edustava, The Country – Maalla ja Kajaanin Runoviikolla esitetty Betonimylläri-runotuotanto, Vääräpyörän ja Joensuun kaupunginteatterin yhteistuotanto Mielipuolen Päiväkirja, Ilosaaressa lapsille tehty teatteriseikkailu Lystsaaren Mahtikisa ja Tuula-Liina Variksen käsikirjoittama näytelmä Maan päällä paikka yksi on. Vääräpyörä on järjestänyt Pakkahuoneella lapsille ja nuorille suunnattuja loma-aikaisia teatteri- ja kuvataidetyöpajoja vuodesta 2008. 

Tuhmat tädit on Vääräpyörän laulu- ja performanssiryhmä, joka on esiintynyt vuodesta 2000.

Yhdistys on tuottanut muun muassa Joen yö -tapahtuman ja Salaisuuksien Saari -draamaristeilyn. 

Vääräpyörän tärkeä toimitila on Joensuun Pakkahuone.

Viimeaikaisia tuotantoja
------------------------

* Minä olen Mateli, 2007
* Laahaajat -näytelmä, käsikirjoitus Esko-Pekka Tiitinen, 2009
* Nurin, 2010
* Samaan aikaan toisaalla 2011
* Ootko mun kaverlji?, käsikirjoitus Suvi Laaninen 2012
* Reko Lundán: Aina joku eksyy, 2015
* Save me! 2017
* Kevätjuhla, käsikirjoitus Riitta Pirttisalo 2018
* Et ole yksin 2019

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalan Heili: Vääräpyörä ja Tuhmat tädit juhlaputkessa 7.11.2010

Aiheesta muualla
----------------

Vääräpyörä
**Noël Armand Brunet** (25. joulukuuta 1916 Montreal – 11. elokuuta 1973 Chicoutimi) oli kanadalainen viulisti ja musiikkipedagogi.

Brunet suoritti opintoja ensin veljensä Henrin ja sitten Alfred De Sèven johdolla. Hän jatkoi opiskelua Maurice Onderet'n johdolla McGillin konservatoriossa, jossa hän sai viidesti stipendin. Hän voitti vuonna 1936 Prix d'Europen ja pääsi opiskelemaan Brysselin kuninkaalliseen konservatorioon Alfred Duboisin johdolla. Hän sai muun muassa konservatorion ensipalkinnon vuonna 1939. Samana vuonna hän teki ammattimaisen debyyttinsä Ludwig van Beethovenin konserton esityksessä. Tätä seurasivat resitaalit Belgiassa ja Alankomaissa.

Palattuaan Mnotrealiin vuonna 1939 Brunet aloitti aktiivisen uransa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Samoihin aikoihin hän yhä opiskeli Theodore ja Alice Pashkusin johdolla New Yorkissa sekä Joseph Szigetin johdolla Kaliforniassa.

Brunetille sävelsivät uusia teoksia monet säveltäjät, kuten Jean Papineau-Couture, Alexander Brott ja Jean Vallerand. Muun toimintansa ohella Brunet muun muassa opetti California Institute of the Artsissa ja toimi Chicoutimin konservatorion johdossa (1972–1973). Hänen oppilaidensa joukossa olivat Gilles Baillargeon, Langis Breton, John Charuk, Jasmine Perron, Gérald Sergent ja Jacques Verdon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Noël Brunet


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ioniapolis** (m.kreik. Ἰωνίαπολις, *Iōniapolis*, myös Ἰωνία Πόλις, *Iōnia Polis*) oli antiikin aikainen kaupunki Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi Miletoksen poliksen alueella eli Milesiassa nykyisessä Muğlan maakunnan Pınarcık Yaylassa (Mersinet İskelesi).

Ioniapolis oli Miletoksen alaisuuteen kuulunut satamakaupunki, joka sijaitsi antiikin aikaisen, sittemmin täyttyneen Latmoksenlahden etelärannalla itään Miletoksesta. Kaupunki on ollut olemassa hellenistiseltä kaudelta myöhäisantiikkiin, mutta sen olemassaolo jo arkaaisella ja klassisella kaudella ei ole varmaa. Ioniapoliin lähellä oli marmorilouhoksia, joiden kiviä käytettiin Didyman Apollonin temppelin rakentamiseen. Muutoin kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 1083. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Ioniapolis *Brill’s New Pauly*. Viitattu 4.11.2019.
3. ↑  Ioniapolis *Pleiades*. Viitattu 4.11.2019.
Saskia & Serge Eurovision laulukilpailussa 1971
**Saskia & Serge** on alankomaalainen duo, jonka muodostavat laulaja **Trudy van den Berg** (s. 23. huhtikuuta 1947) ja laulaja-kitaristi **Ruud Schaap** (s. 22. maaliskuuta 1946). Duo nousi julkisuuteen sen voitettua Max van Praagin järjestämän kykykilpailun vuonna 1967. Duon jäsenet menivät keskenään naimisiin vuonna 1969, ja samana vuonna duo sai nykyisen nimensä.

Duo sijoittui toiseksi Alankomaiden karsintana Eurovision laulukilpailuun 1970 toimineessa Nationaal Songfestival -laulukilpailussa kappaleella "Het spinnewiel". Duo valittiin sisäisesti edustamaan Alankomaita vuoden 1971 Eurovision laulukilpailuun. Duo esitti Nationaal Songfestival -karsinnassa kuusi kappaletta, joista edustuskappaleeksi valittiin "Tijd". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui kuudenneksi.

Diskografia
-----------

### Albumit

*Sijoitukset Alankomaiden albumilistalla*
* *Saskia & Serge* (1970)
* *Liedjes Voor Alle Tijden* (1971)
* *Songs For All Seasons* (1971)
* *Er Bloeit Een Bloem...* (1972)
* *Expres Voor U* (1973)
* *We'll Give You Everything* (1976) #14
* *Saskia & Serge In Nashville, U.S.A.* (1977)
* *Saskia & Serge* (1977)
* *Some Girls Grow Up* (1878)
* *I Believe In Love* (1979)
* *Something Special* (1981) #19
* *The Ring Of Love* (1985)
* *The Best From The West* (1986) #37
* *12 Wereldhits Nederlandstalig* (1992)
* *Voor Het Eerst, Voor Het Laatst* (1994)
* *Sterker Dan Ooit* (1998) #41
* *In De Wolken* (2000)
* *Mooie Liedjes* (2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Netherlands: Nationaal Songfestival 1970 *eurovisionworld.com*. Viitattu 29.10.2022.
2. ↑  Netherlands: Nationaal Songfestival 1971 *eurovisionworld.com*. Viitattu 29.10.2022.
3. ↑  Dublin 1971 *eurovision.tv*. Viitattu 29.10.2022.
4. ↑
5. ↑  Saskia & Serge *discogs.com*. Viitattu 29.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Saskian ja Sergen kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Brett Dean** (s. 23. lokakuuta 1961 Brisbane) on australialainen alttoviulisti, säveltäjä ja kapellimestari.

Ura
---

Opiskeltuaan Australiassa Dean matkusti 1980-luvun puolessavälissä Saksaan, jossa pääsi Berliinin filharmonikkojen alttoviulistiksi neljäntoista vuoden ajaksi. Vuonna 1988 hän aloitti improvisoijana esiintymisen sekä säveltämisen ensin kokeellisissa elokuva- ja radioprojekteissa. Hän vakiinnutti asemansa säveltäjänä ja sai kansainvälistä tunnustusta sellaisilla teoksilla kuin *One of a Kind* (baletti, koreografia: Jiří Kylián), *Ariel's Music* (klarinettikonsertto, 1995) ja *Carlo* (jousille, samplerille ja nauhalle, 1997). *Ariel's Music* tuli palkituksi Unescon Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa.

Vuonna 2000 Dean palasi Australiaan keskittyäkseen sävellystyöhön. Sittemmin hän on jakanut aikansa Berliinissä ja Melbournessa sijaitsevien kotiensa välillä. Vuonna 2009 hän sai Grawemeyer-palkinnon viulukonsertollaan *The Lost Art of Letter Writing*. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Australia Councilin Don Banks Music Award. Kesäkuussa 2017 kantaesitettiin Glyndebournen festivaalilla hänen toinen oopperansa *Hamlet*. Deanin teosten tulkitsijoihin ovat lukeutuneet Simon Rattle, Markus Stenz, Simone Young, Frank Peter Zimmermann ja Daniel Harding. Dean on myös itse esittänyt alttoviululle säveltämäänsä konserttoa johtavien orkesterien kanssa.

Kamarimuusikkona Dean on muun muassa kiertänyt jousikvintetissä Baiba Skriden, Gergana Gergovan, Amihai Groszin ja Alban Gerhardtin kanssa. Hän on johtanut kapellimestarina sekä omia sävellyksiään että muiden sävellyksiä. Hänen johtamiensa orkesterien joukossa ovat olleet Sydneyn sinfoniaorkesteri ja Zürichin Tonhalle-orkesteri. Hänellä on ollut useita taiteilijaresidenssejä. Hänen teoksiaan on levytetty eri levymerkeille, kuten BIS:lle ja Chandosille.

Yksityiselämä
-------------

Deanin vaimo on kuvataiteilija Heather Betts, jonka teokset ovat innoittaneet useita Deanin sävellyksiäkin.

5. maaliskuuta 2020 julkistettiin tieto Brett Deanin sairastumisesta vuosien 2019–2020 koronavirusepidemiassa. Hänet otettiin eristykseen Adelaiden kuninkaalliseen sairaalaan. Hän oli ollut esiintymässä Taiwanissa ja oli ollut aikeissa esiintyä Adelaiden festivaalilla ennen sairaalahoitoon päätymistään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Brett Dean Boosey & Hawkes
2. ↑  Brett Dean Intermusica
3. ↑  BRETT DEAN DIAGNOSED WITH COVID-19 Limelight


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Aleksandar "Sasha" Pavlović** (serb. Александар Саша Павловић; s. 15. marraskuuta 1983 Bar) on montenegrolainen koripalloilija, joka on pelannut KK Partizanissa vuodesta 2014 lähtien.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Pavlović aloitti koripallon Primorka Barin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi myöhemmin KK Budućnost Podgoricaan kaudeksi 2000–2001. Hän edusti seuraa kolme kautta ja voitti cup-mestaruuden vuonna 2001.

Kesällä 2003 Pavlović osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Utah Jazz varasi hänen pelaajaoikeutensa tilaisuuden 19:ntenä pelaajana. Tulokaskaudellaan hän teki keskimäärin 4,8 pistettä ja otti 2,0 levypalloa ottelua kohden. Vuoden 2004 NBA:n laajennusvarauksessa uudeksi NBA-seuraksi tullut Charlotte Bobcats varasi hänet Utahilta, mutta kauppasi hänet heti Cleveland Cavaliersille, jossa hän vietti valtaosan NBA-urastaan.

Pisteiden valossa Pavlovićin paras NBA-kausi oli 2006–2007, jolloin hän teki keskimäärin 9,0 pistettä ottelua kohden ja heitti kolmen pisteen heittonsa 40,5 % tarkkuudella. Hän edusti seuraa kesään 2009 asti, jolloin Cavaliers kauppasi hänet, Ben Wallacen sekä varausvuoron Phoenix Sunsille. Samalla Cavaliers sai joukkueeseensa Shaquille O'Nealin. Pavlović ei kuitenkaan edustanut Sunsia yhdessäkään ottelussa, sillä syyskuussa 2009 seura vapautti hänet sopimuksestaan. Pian tämän jälkeen hän solmi Minnesota Timberwolvesin kanssa pelaajasopimuksen.

Kauden 2010–2011 alussa Pavlović pelannut missään seurassa, vaan siirtyi vasta tammikuussa 2011 Dallas Mavericksiin. Kymmenen ottelun jälkeen, helmikuussa 2011, hän jatkoi uraansa New Orleans Hornetsissa. Pavlović edusti seuraa vain neljässä ottelussa ja siirtyi maaliskuussa 2011 loppukaudeksi Boston Celticsiin. Kauden 2011–2012 hän pelasi kokonaisuudessaan Celticsin joukkueessa. Kesällä 2012 hän siirtyi kolmen seuran suuressa pelaajakaupassa Portland Trail Blazersille.

Kausi 2012–2013 jäi hänen toistaiseksi viimeisekseen NBA:ssa ja hän teki kauden aikana keskimäärin 2,6 pistettä ottelua kohden. Helmikuussa 2014 hän siirtyi takaisin Eurooppaan yli vuosikymmenen NBA-koripallon jälkeen ja teki serbialaisen KK Partizanin kanssa pelaajasopimuksen.

### Maajoukkue

Pavlović pelasi Serbia ja Montenegron alle 20-vuotiaiden juniorimaajoukkueessa. Hän pelasi myös Serbia ja Montenegron koripallomaajoukkueessa, jonka kanssa hän oli mukana vuoden 2004 olympiaturnauksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sasha Pavlovic Basketball-Referemce. Viitattu 16.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Pavlovic, Sasha Euroliiga. Viitattu 16.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Basketball-Reference (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Saskatchewanjoki** (engl. *Saskatchewan River*, creeksi *kisiskāciwani-sīpiy*) on noin 550 kilometrin pituinen joki keskisessä Kanadassa sijaitsevien Saskatchewanin ja Manitoban provinssien alueella. Joki virtaa lännestä itään ja laskee Cedarjärven kautta Winnipegjärveen Grand Rapidsin kylän luona. Joen suurimmat haarat ovat Etelä-Saskatchewanjoki- ja Pohjois-Saskatchewanjoki, joiden valuma-alueet yhdessä kattavat suurimman osan keskisen Kanadan preeria-alueesta. Joen alkulähteet ovat lännessä Kalliovuorilla Albertassa ja etelän suunnalla Montanan osavaltion pohjoisosissa Yhdysvalloissa. Winnipegjärveltä joen kaukaisimmille alkulähteille Bow River-joelle Albertaan on matkaa noin 1 940 kilometriä.

Joen kuvaus
-----------

Varsinainen Saskatchewanjoen pääuoma alkaa Saskatchewan River Forksissa, noin 40 kilometriä itään Saskatchewanin Prince Albertin kaupungista, jossa South Saskatchewan- ja North Saskatchewan -joet yhtyvät. Sekä eteläisen että pohjoisen haaran alkulähteet sijaitsevat Kalliovuorten jäätiköillä Albertassa.

Saskatchewan River Forksista joki virtaa itäkoilliseen Nipawinin kylässä sijaitsevan Francis Finlayn padon muodostamaan tekojärveen, Codettejärveen. Codettejärvestä joki virtaa Tobinjärveen, joka on E. B. Campbellin padon muodostama patoallas. Tästä joki kääntyy koilliseen Kanadan kilven rajalle, jossa se virtaa halki suoalueiden, ja jossa siihen yhtyvät luoteesta virtaavat Torch- ja Mossyjoet.

Suoalueen pohjoislaidalla joen virtaussuunta kääntyy itään, ja se virtaa läpi useiden pienten järvien matkallaan kohti The Pas'n kaupunkia, jossa siihen liittyy luoteesta laskeva Carrotjoki. The Pas'n kaakkoispuolella joki muodostaa laajan suistoalueen laskiessaan luoteesta Cedarjärveen. Saskatchewanjoki laskee Winnipegjärveen Long Pointin niemen pohjoispuolella.

Sekä joen että Saskatchewanin provinssin nimet ovat peräisin creen kielen sanasta *kisiskāciwani-sīpiy*, joka tarkoittaa nopeasti virtaavaa jokea. Joki monine sivuhaaroineen tarjosi tärkeän kulkureitin sekä Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoille että eurooppalaisille turkiskauppiaille ja tutkimusmatkailijoille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Saskatchewan River The Canadian Encyclopedia. Viitattu 6.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  *Perustietosanakirja*, s. 1061. Gummerus. ISBN 951-20-4802-7.
3. ↑  Rivers of Canada  24.6.2008. The Atlas of Canada.  Arkistoitu 9.7.2008. Viitattu 20.2.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saskatchewanjoki** Wikimedia Commonsissa
**Jaakko Aulis Hirvonen** (13. maaliskuuta 1933 Viipuri – 12. marraskuuta 2006 Vällingby Ruotsi) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1951–1960 ja voitti neljä Suomen-mestaruutta.

Hirvonen edusti SM-sarjaurallaan Tammerfors Bollklubbia vuosina 1951–1955 ja TBK:n seuraajaksi perustettua Tampereen Tapparaa vuosina 1955–1960. Hän edusti myös uransa aikana Upon Palloa ja Jokereita. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 94 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 32 + 21 = 53 ja jäähymääränsä 10 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1953, 1954, 1955 ja 1959 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.

Aktiiviuransa jälkeen Hirvonen toimi vuosina 1962–1964 Tapparan, vuosina 1964–1969 Upon Pallon ja vuosina 1969–1971 Jokerien valmentajana. Vuosina 1960–1962 hän kuului Tapparan johtokuntaan ja oli toiminnanjohtajana Tapparassa 1962–1964. Hirvonen on saanut Tapparan ja Upon Pallon hopeisen ansiomerkin. Ammatiltaan hän oli työnsuunnittelija. Hirvosen kotikunta oli 1970-luvulla Lahti. Myöhemmin hän on asunut Ruotsissa. Hirvonen on haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle.

Lähteet
-------

* Suikki, Reijo (päätoim.): *Jääkiekkokirja 2005–2006*. Egmont Kustannus Oy Ab, 2005. ISBN 952-469-357-7.
* Forss, Risto, ym.: *Suuri Jääkiekkoteos 1*. Scandia-Kirjat Oy, 1979. ISBN 951-9466-14-2.

### Viitteet

1. ↑  Hirvonen, Jaakko Aulis, Sveriges Dödbok (8/2021) 1830–2020, Sveriges Släktforskarförbund, ISBN 978-91-89310-09-4
2. 1 2 3  Urheilumme Kasvot Osa 3, Hirvonen, Jaakko Aulis, sivu 372, vastaavat toimittajat Risto Rantala, Markku Siukonen, Seppo Tukiainen, Oy Scandia Kirjat Ab, Keuruu 1978
3. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2005–2006, s. 283
4. ↑  Suuri Jääkiekkoteos 1, s. 234
5. ↑  Suuri Jääkiekkoteos 1, s. 285
6. ↑  Hirvonen Jaakko Aulis, hautakuva albumissa: Tampere, Kalevankankaan hautausmaa osio 52 (vaatii kirjautumisen) *suomenkirkkojajahautausmaita.fi*. Viitattu 21.3.2023.
**Yhdystie 1851** eli **Suikkilantie** on maanteiden pääväyliin lukeutuva yhdystie joka haarautuu Turun Pansiontiestä ja kulkee saman kaupungin alueella sijaitsevaan Länsikeskukseen. Tien pituus on 4 kilometriä. Se liittää Turun sataman valtatie 8:aan. Pansiontien ja valtatie 8:n välinen osuus kuuluu Liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin.

Tie on suositeltu reitti Turun Satamaan raskaalle liikenteelle Turun ulkopuolelta. Suikkilantien nelikaistaistaminen satamaliikennettä varten valmistui vuonna 2014, jolloin myös eurooppatie E18 siirrettiin kulkemaan Suikkilantien kautta ja Ratapihankatu rauhoitettiin raskaalta liikenteeltä.

Tien osoitenimenä on Suikkilantie koko matkan ja sillä on yhteistä linjaa myös eurooppateiden E18, E8 ja E63 kanssa Pansiontieltä eurooppatien 8 ja valtatien 8 liittymään asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Tienumerokartat - Väylävirasto *vayla.fi*.  Arkistoitu 13.5.2020. Viitattu 28.5.2020.
2. 1 2  Yhdystie 1851 - Google Maps Suomi *google.fi*.
3. ↑  Suikkilantiestä sataman valtaväylä *Yle Uutiset*. Viitattu 5.4.2020.
4. ↑  Tie-, katu- ja aluesuunnittelu: Turun satamayhteys, Suikkilantie *Destia Oy*.  Arkistoitu 2.10.2020. Viitattu 5.4.2020.
5. ↑  E18-tie vaihtaa reittiä Turun päässä *Yle Uutiset*. Viitattu 22.9.2020.
**Auli Irmeli Viikari** (o.s. **Kostioja**, vuosina 1958–1970 **Tarkka**; 22. heinäkuuta 1937 Kurikka – 24. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä ja Helsingin yliopiston professori.

Viikarin vanhemmat olivat teollisuusneuvos, toimitusjohtaja Reino R. Kostioja ja Aune Alm. Oopperalaulaja ja näyttelijä Paavo Kostioja oli hänen setänsä. Viikari oli naimisissa kriitikko Pekka Tarkan kanssa vuosina 1958–1970 ja myöhemmin professori Matti Viikarin kanssa. Professorit Minna Tarkka ja Lotte Tarkka ovat Auli Viikarin ja Pekka Tarkan tyttäriä.

Viikari väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1987 tutkielmalla *Ääneen kirjoitettu: Vapautuvien mittojen varhaisvaiheet suomenkielisessä lyriikassa* ja hoiti yliopiston kotimaisen kirjallisuuden professuuria vuodesta 1989 alkaen, aluksi apulaisprofessorina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2001. Viikari toimi Kirjallisuuden tutkijain seuran puheenjohtajana ja toimitti seuran vuosikirjoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Autio, Veli-Matti (toim.): *Professorimatrikkeli 1918–1996 Professorsmatrikel*, s. 618. Helsinki: Helsingin yliopisto, 1997. ISBN 951-45-7818-X.
2. ↑
3. 1 2  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 809. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
4. ↑  Reino R. Kostioja *Biografiasampo*. Viitattu 26.1.2022.
5. ↑  *Kuka kukin on 2003*, s. 1014. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X
6. ↑  Ellonen (2008), s. 810.
7. ↑  Ellonen (2008), s. 729.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Panyassis** (m.kreik. Πανύασσις, joskus myös *Panyasis*, Πανύασις; 400/300-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka oli kotoisin Halikarnassoksesta Kaariasta.

Panyassis kirjoitti teoksen *Unista* (Περὶ ὀνείρων, *Peri oneirōn*), joka käsitti kaksi kirjaa. Näin kyseessä on mitä ilmeisimmin sama Panyassis, jonka Artemidoros Daldislainen mainitsee teoksessaan *Oneirokritika* (suomennettu nimellä *Suuri unikirja*), ja jota hän kutsuu halikarnassoslaiseksi.

On arveltu, että Panyassis olisi saattanut olla samoin Halikarnassoksesta kotoisin olleen runoilija Panyassiksen pojanpoika. Vanhemmalla Panyassiksella olisi ollut poika nimeltä Diodes, joka olisi ollut nuoremman Panyassiksen isä. *Suda* ilmeisesti sekoittaa nämä kaksi Panyassista tyypilliseen tapaansa, sillä se kutsuu runoilijaa ilmauksella *teratoskopos* (τερατοσκόπος, ’enteiden tarkkailija’, ’ennustaja’), mikä epiteetti sopii paremmin unista kirjoittaneelle filosofille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Panyasis (2)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *Suda*, Πανύασις.
3. ↑  Artemidoros: *Oneirokritika* (*Suuri unikirja*) 1.64, 2.35.
4. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: τερατοσκόπος, ὁ *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)