recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Näkökulmaotos** tai näkökulmakuva on elokuvan kuva, joka on kuvattu elokuvan henkilöhahmon kuvakulmasta siihen suuntaan, johon tämä katsoo. Tekniikkaa käytetään usein kauhuelokuvissa, joissa katsojat laitetaan hirviön näkökenttään.

Alfred Hitchcock on kuuluisa näkökulmaotoksen käytöstä. Hitchcockin *Takaikkuna* sijoittuu käytännössä vain yhteen huoneeseen, sillä päähenkilö on pyörätuolissa. Katsojat näkevät näkökulmaotoksissa päähenkilön näkökulmasta, miten hän vakoilee naapureitaan. Tällaisten otosten kautta elokuvan murhamysteeri ratkeaa. Elokuvantekijät saattavat käyttää näkökulmaotosta viedäkseen katsojat kahden henkilön perspektiiviin. *Uhrilampaiden* loppukohtauksessa näytetään näkökulmaotoksessa sarjamurhaajan piilopaikka päähenkilön silmin. Tämän jälkeen näytetään myös tilanne sarjamurhaajan silmin, kun hän tarkkailee paikkaa pimeänäkölaitteen avulla. Kauhuelokuville tyypillistä on se, että katsoja näkee tilanteen vaanivan hirviön silmin. Yksi tunnetuimmista kokeiluista on Robert Montgomeryn ohjaama *Nainen järvessä*, joka on kokonaisuudessa kuvattu päähenkilön näkökulmasta. Kolmiulotteisena kuvattu *Saw VII 3D* (2010) näyttää miltä monet kuolemanansoista näyttävät uhrien silmin katseltuna.
Elokuvan Alone kaikki kohtaukset, joissa pääosassa oleva murhaaja on mukana on kuvattu päähenkilön näkökulmasta, eikä katsojalle näytetä päähenkilöä kertaakaan.*selvennä*

Spike Leen komediaelokuvassa *Do the Right Thing – kuuma päivä* (1989) monet henkilöiden väliset dialogit kuvataan tavanomaisten vastakuvien sijasta suoraan kameraan katsovina näkökulmaotoksina.

Katso myös
----------

* Ensimmäisen persoonan ammuntapeli

Lähteet
-------

1. 1 2  Point of View Shot (pdf) *Digital Film Archive*. Northern Ireland Film and Television Commission. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Point-of-view shot *intralinea.it*.  Arkistoitu 17.9.2008. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  Saw-VII-ottaa-3Dn-kuolemanvakavasti
4. ↑  Klawans, Stuart. "Do the Right Thing." The Nation. The Nation Institute. 1989. Haettu 21.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
Erilaisia mittavälineitä näkösyvyyden arvioimiseksi (valkolevy ja secchilevy).
**Näkösyvyys** tarkoittaa veden läpinäkyvyyttä. Se on vesistöjen tutkimuksessa yksi luonnonveden ominaisuutta ilmaiseva suure, jolla pyritään selvittämään vesistön sameutta tai valon läpäisevyyttä. Näkysyvyydellä voidaan havainnollistaa esimerkiksi järven rehevöityneisyyttä, vedenvärin tummuutta taikka saven tai humuksen määrää. Näkösyvyyteen vaikuttavat monet asiat eikä edellä mainittujen ominaisuuksien todellinen määrä määräydy yksiselitteisesti näkösyvyydestä. Kuitenkin, mitä huonompi järven veden laatu on, sen pienempi on näkösyvyys.

Mittaaminen
-----------

Mittaväline on valkolevy tai secchilevy, joka on pyöreä ja halkaisijaltaan 20 senttimetriä. Se on usein kiinnitettynä pitkään varteen, jossa on valmiina syvyysasteikko. Kun mitataan kirkkaan järven näkösyvyyttä, on käytännöllisempää kiinnittää levy naruun, jossa on syvyysmerkinnät esimerkiksi solmuina.

Levy painetaan veden pinnan alle esimerkiksi veneestä tai laiturilta. Eri syvyyksiä kokeilemalla huomataan kohta, jossa levy ei enää erotu pinnalta katsoen. Tämän kohdan syvyys on määritelmän mukaan näkösyvyys. Esimerkiksi plankton kykenee yhteyttämään auringon valossa noin kaksi kertaa näkösyvyyden verran.

Esimerkkejä
-----------

Seuraavassa on erityyppisten järvien arvioituja näkösyvyyksiä: 

* rehevä järvi, jolla on voimakas planktonsamennus: 0,2–0,3 metriä
* karu humusjärvi: 0,8–1,5 metriä
* suuret suomalaiset järvet: 3–7 metriä
* kirkkaat vähähumuksiset järvet: 10–15 metriä

Jos järvi on erittäin hapan, sakkautuvat humushiutaleet järven pohjalle ja vesi kirkastuu.

Lähteet
-------

* Lahti, Kimmo & Rönkä, Antti: *Biologia: Ympäristöekologia*. Helsinki: WSOY oppimateriaalit, 2006. ISBN 951-0-29702-X.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Vantaanjoen ja Helsinginseudun vesiensuojeluyhdistys ry: Veden laatu, 2004

Aiheesta muualla
----------------

* Luonnontila.fi: Näkösyvyys
Ramón Vinay
**Ramón Vinay** (31. elokuuta 1912 Chillán, Chile – 4. tammikuuta 1996 Puebla de Zaragoza, Meksiko) oli chileläinen oopperalaulaja, joka lauloi sekä tenorin että baritonin äänialalle suunnattuja rooleja.

Vinay menetti äitinsä ollessaan 5-vuotias. Äiti ehti kuitenkin kannustaa poikaansa musiikin pariin. Ranskalaissyntyinen isä puolestaan taisteli Ranskan puolella ensimmäisessä maailmansodassa. Poikakin siirtyi Ranskaan, Digne-les-Bainsiin, jossa vietti vuodet 1920–1926. Kun Vinay oli 15-vuotias, hänen isänsä lähetti hänet opintoja varten Méxicoon. Hänen opettajiaan olivat José Pierson ja René Maison. Vinay aloitti esiintymisen oopperarooleissa 1930-luvun alussa. Hän oli alun perin äänialaltaan baritoni, mutta teki ensimmäisen esiintymisensä tenoriroolissa vuonna 1943 Don Joséna Georges Bizet'n teoksessa *Carmen*. Vuonna 1944 hän esiintyi ensimmäisen kerran merkkiroolissaan Giuseppe Verdin *Otellon* nimihenkilönä. Vuonna 1945 Vinay sai kiinnityksen New Yorkin kaupunginoopperaan ja vuonna 1946 Metropolitan-oopperaan. Hän jatkoi uraansa Metropolitan-oopperassa vuoteen 1961 saakka. Samalla hän kiersi kansainvälisesti; hän pääsi esiintymään La Scalaan 1947–1948, Salzburgin musiikkijuhlille 1951, Lontooseen 1955 ja Pariisiin 1958. Vuosina 1952–1957 hän esiintyi Bayreuthin musiikkijuhlilla Tristanin, Tannhäuserin, Parsifalin ja Siegmundin rooleissa. Kaikki nämä roolit Vinay myös levytti. Otellon roolin hän levytti Arturo Toscaninin ja Wilhelm Furtwänglerin johdolla. Lisäksi Vinay tulkitsi Otellon roolin Fritz Buschin johtamalla levytyksellä live-esiintymisestä.

Vinay siirtyi vuonna 1962 takaisin baritonille suunnattuihin rooleihin ja teki paluun Bayreuthin musiikkijuhlille Telramundin roolissa. Hän tulkitsi myös muualla sellaisia rooleja kuin Scarpia, Iago (*Otello*), Dr. Schön ja Falstaff. Viimeisen oopperaesiintymisensä Vinay teki Iagon roolissa Santiago de Chilen oopperassa vuonna 1971. Konserttiesiintymisiä hän jatkoi vuoteen 1974. Vinay toimi myös lyhyesti Santiago de Chilen oopperatalon yleisjohtajana.

Vinayn vaimo oli oopperalaulaja Tessie Mobley.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ramón Vinay AllMusic
2. 1 2 3 4 5  Vinay, Ramón Cantabile-Subito
3. ↑  MOBLEY, TESSIE (1906–1990) Oklahoma Historical Society


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Burli (Lied) 

**Burli** on itävaltalaisen popyhtyeen EAV:n kappale. Se on vuonna 1987 julkaistun Liebe, Tod und Teufel -albumin kahdeksas kappale. 

Laulu kertoo pojasta nimeltä Anton,  jota kutsutaan nimellä "Burli". Hän syntyi suuren ydinonnettomuuden jälkeen, minkä takia hänellä on lukuisia mutaatioita. Laulussa sanotaan, että Burlilla on molemmin puolin kolme korvaa, sienimäinen pää ja kaksitoista varvasta. Myöhemmin kappaleessa kuvataan Burlin elämäntarinaa syntymästä aikuistumiseen ja aina ensirakkauteen. Tarina saa onnellisen lopun, kun Burli nai naapurinsa Amalian, joka on myös saanut mutaatioita ionisoivasta säteilystä. Tekstissä mainitaan myös, että Burlilla on useampi kuin yksi sukuelin. 

Laulun taustalla oli Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus, mikä näkyy sekä sanoituksessa että julkaisuajankohdassa.  EAV:lle on tyypillistä kirjoittaa kappaleita ajankohtaisista tapahtumista. 

Vuonna 2015 julkaistussa albumissa Werwolf-Attacke - Monsterball ist überall kappale sai jatkoa laulussa Mrs. Fukushima. Laulussa Burli jättää Amalian, sillä hän löytää Fukush-Irmi-nimisen säteilevän tytön. Taustalla oli Fukushiman ydinkatastrofi .

Skandaali Burlista
------------------

Laulusta tuli skandaali helmikuussa 1988, kun Bayern 3 -radiokanava arvioi sanoitusten loukkaavan vammaisia. Seurauksena oli, että jotkut Saksan radiokanavat eivät enää soittaneet laulua. Siten siitä tuli 1980-luvun ainoa EAV-hitti, joka ei noussut Saksan radiosoittolistalle. 

Toisen skandaalin aiheutti Burlin single, joka sisälsi myös kappaleen nimeltään *Kurti* bzw. *Wann man gehn muss* (suom. Kurti - Milloin pitää mennä). Kappaleessa oli syytöksiä Itävallan liittopresidenttiä Kurt Waldheimia kohtaan hänen toiminnastaan natsiaikana.

Linkit
------

* Sanoitukset EAV: n verkkosivuilla

Lähteet
-------

1. 1 2  Liedtext auf eav.at
2. ↑  *Burli* auf duden.de
3. ↑  *Focus Online: Die Welt heute ist ein Monsterball* (Arkistoitu – Internet Archive). Artikel vom 30. Jänner 2015, abgerufen am 2. Februar 2015.
4. ↑  *verunsicherung.de - Mrs. Fuckushima*. Abgerufen am 2. Februar 2015.
Tsagerin sijainti Georgiassa.
**Tsageri** (georg. ცაგერი) on kaupunki Tsagerin piirikunnassa Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin hallintoalueella Georgiassa. Se sijaitsee 475 metriä merenpinnan yläpuolella Tskhenistsqali-joen, Rionin sivujoen, oikealla rannalla. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli noin 1 320 asukasta, joista suurin osa oli georgialaisia.

Historia
--------

Keskiajan Georgiassa Tsageri toimi piispanistuimena. Kaupungissa oli katedraali, jota 1700-luvun alun maantieteilijä Vakhušti kuvasi sanoin "Tsagerin kupolikirkko, erinomaisesti rakennettu". Entisöijät muunsivat 1800-luvun lopussa alkuperäistä kolmilaivaista basilikaa huomattavasti: alkuperäiset seinämaalaukset, joihin kuului kuningatar Tamarin ja hänen poikansa Giorgi IV:n muotokuvat, hävisivät samalla. 

Venäjän keisarikunnan aikana ja Neuvostohallinnon alussa Tsageri toimi Letškhumin ujezdin hallinnollisena keskuksena. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1968.

Kulttuuri ja uskonto
--------------------

Kaupungissa on Georgian patriarkaatin Tsagerin ja Lentekhin piispan residenssi. Paikallisessa museossa esitellään tuhansia arkeologisia esineitä, jotka on löydetty alemman Svanetian ja Letškhumin alueilta.

Tsagerin kaupungin lähistöllä on Muristsikhen keskiaikaisen linnoituksen rauniot. Linnoitus saattoi olla kristityn teologin Maksimos Tunnustajan (n. 580–662) pako- ja kuolinpaikka. Paikalla on edelleen Pyhälle Maksimokselle omistettu luostari. Keskiaikaisten aikakirjojen mukaan läheisissä Khvamlin luolissa on Georgian kuninkaiden aarrekammio. Ne on luetteloitu Georgian kansallisten monumenttien joukkoon, ja viime aikoina tutkijat ovat kiinnostuneet niistä uudelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  W.E.D. Allen: Two Georgian Maps of the First Half of the Eighteenth Century.  *Imago Mundi*, 1953, 10. vsk, s. 99–121.
2. ↑  Georgian Museums: Tsageri Local Museum Ministry of Culture, Monuments Protection and Sport of Georgia.  [vanhentunut linkki]
3. ↑  Berthold, George C.: *Maximus Confessor: Selected Writings*, s. 31. Paulist Press, 1985. ISBN 0809126591.
4. ↑  TBC ბანკმა, კომპანია ‘ბორჯომმა’ და ‘ელიტ ელექტრონიკსმა’ ‘ხვამლის’ გადაღება დააფინანსეს  20. huhtikuuta 2008. The 24 Hours, News.ge.
TsAGI (2006), vasemmalla pystysuora tuulitunneli

**TsAGI** (ven. ЦАГИ, Центра́льный аэрогидродинами́ческий институ́т, *Tsentralnyi aerogidrodinamitšeski institut*, "Virtausdynamiikan keskusinstituutti") on Venäjän tärkeimpiä ilmailuteknologian tutkimuslaitoksia.

Laitoksen perusti vuonna 1918 Moskovaan Nikolai Žukovski, jota on sanottu Venäjän ilmailun isäksi. Vuodesta 1935 alkaen se on sijainnut Žukovskin kaupungissa Moskovan lähellä. Moskovassa sijaitsee yhä sivutoimipiste, MAGI.

Neuvostoliiton aikana TsAGI oli toiminnaltaan Yhdysvaltain NASAn kaltainen. Se on edelleen johtavia aerodynamiikan tutkimuskeskuksia maailmassa*kenen mukaan?*. Keskuksella on yli 40 tuulitunnelia, joissa ovat 1990-luvulta alkaen testanneet lentokoneita myös ulkomaiset valmistajat, esimerkiksi Dassault ja Lockheed-Martin.

TsAGI on kehittänyt sekä lentokoneita että avaruusaluksia, esimerkiksi Energija-kantoraketin ja Buran-avaruussukkulan.

Kuuluisia TsAGIn insinöörejä
----------------------------

* Semjon Lavotškin
* Vladimir Petljakov
* Pavel Suhoi
* Andrei Tupolev

Aiheesta muualla
----------------

* TsAGIn sivusto

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TsAGI** Wikimedia Commonsissa
**Harouna Niang** (s. 1955 Diakalel) on malilainen taloustieteilijä, joka toimi maan teollisuus- ja kauppaministerinä vuosina 2020–2021.

Niang suoritti taloustieteiden tutkinnon Algerin yliopistossa vuonna 1978 ja maisterintutkinnon vuonna 1985. Hän työskenteli erilaisissa hallintotehtävissä ja oli pääministeri Soumana Sackon kabinettipäällikkö vuosina 1991–1992. Niang toimi pääsihteerinä teollisuus-, käsityö- ja matkailuministeriössä vuosina 1995–1997 ja teollisuus-, kauppa- ja liikenneministeriössä vuosina 1997–2001. Hän oli toimitusjohtajana Malin vedonlyöntiyhtiössä vuosina 2001–2004 ja Markalan sokeriyhtiössä vuosina 2005–2012. Sen jälkeen hän toimi riippumattomana konsulttina.

Niang nimitettiin Moctar Ouanen siirtymäkauden hallituksen teollisuus-, kauppa- ja investointiministeriksi lokakuussa 2020. Hänet valittiin toukokuussa 2021 myös Ouanen toiseen hallitukseen, jonka sotilaat hajottivat parin päivän kuluttua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Faites connaissances avec les nouveaux ministres de la transition du Mali *Afribone*.  7.10.2020. Viitattu 27.5.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Mali: L’ancien directeur de cabinet de Dr Soumana Sacko sous la transition de 1991–1992, Harouna Niang *maliactu.net*.  Arkistoitu 27.5.2021. Viitattu 27.5.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Biographie du ministre *Ministère de l’industrie du commerce et de la promotion des investissements*. Viitattu 27.5.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Mali: La liste des membres du gouvernement de Moctar Ouane II *maliweb.net*. Viitattu 27.5.2021. (ranskaksi)
5. ↑  Mali: Bah N’Daw démissionne, Assimi Goïta devient président *Jeune Afrique*.  26.5.2021. Viitattu 27.5.2021. (ranskaksi)
**Litteähukankorento** (*Libellula depressa*) on hukankorentoihin kuuluva sudenkorento, jolla on leveä ja litteä takaruumis.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Naaras
Toukka
Nuori koiras
Vanha naaras
Sukukypsällä koiraalla on väriltään selkäpuolelta sininen takaruumis, ja takaruumiin selkäpuolen reunoilla on keltaisia laikkuja. Naaras ja nuori koiras ovat väriltään keltaisia. Korennon takaruumis on muodoltaan litteä ja huomattavan leveä. Siipien tyviosissa on laajat ruskeat värialueet, mutta muuten siivet ovat kirkkaat.

Litteähukankorento muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran muita hukankorentolajeja ja jossakin määrin merisinikorentoa, mutta on helposti tunnistettavissa.

Litteähukankorennon takaruumiin pituus on 25–29 mm ja takasiiven pituus 33–37 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Litteähukankorentoa tavataan yleisenä laajalla alueella Euroopassa sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Se kuuluu monin paikoin elinalueensa yleisimpiin sudenkorentolajeihin. Levinneisyysalue rajoittuu idässä Iranin pohjoisosiin ja Turkmenistaniin. Laji ei elä aivan Euroopan pohjoisimmilla alueilla.

Laji on saapunut Suomeen alkujaan 1910-luvulla kaakosta. Nykyään se on maassa jokseenkin harvinainen ja paikoittainen. Kannan suuruudessa kuitenkin esiintyy vaihtelua, ja silloin tällöin laji on ollut yleisempi. Lajin esiintymisalue rajoittuu Suomessa maan eteläosiin.

Litteähukankorento elää useanlaisissa seisovissa ja hitaasti virtaavissa pienissä vesistöissä. Erityisen yleisiä asuinpaikkoja ovat ihmistoiminnasta syntyneet ojat, tuoreet pihalammikot ja sorakuoppien lampareet. Korennot voivat usein vaeltaa etäälle vedestä.

Elintavat
---------

Lajin lentoaika Suomessa ajoittuu touko-kesäkuun vaihteesta elokuun alkupuolelle. Päälentoaika on kesäkuun alkupuoliskolta heinäkuun puoleenväliin.

Litteähukankorento parittelee hyvin lyhyesti ilmassa lentäessään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kalkman, V.J.: *Libellula depressa* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Litteähukankorento – *Libellula depressa* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 158–159. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Litteähukankorento (*Libellula depressa*)
* Litteähukankorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q302485
* Wikispecies: Libellula depressa
* BioLib: 1652
* BOLD: 259445
* CoL: 6PWQF
* EoL: 2866098
* EPPO: LIBLDE
* EUNIS: 241324
* Fauna Europaea: 214384
* Fauna Europaea (new): b363ec95-6a25-4ede-aef0-8c57128357a5
* GBIF: 1427883
* iNaturalist: 563098
* IRMNG: 11235615
* IUCN: 165531
* NBN: NBNSYS0000005637
* NCBI: 123850

 |

 |
**Harper** (myös **Cape Palmas**) on satamakaupunki Liberian kaakkoisosassa Cape Palmasin niemellä. Harper on nimetty Robert Goodloe Harperin mukaan. Kaupungin väkiluku vuonna 2008 oli noin 23500 henkilöä.

Historia
--------

Vuonna 1833 joukko Pohjois-Amerikasta vapautuneita orjia asettui asumaan Cape Palmasin niemelle. He joutuivat kuitenkin vaikeuksiin paikallisen greboväestön kanssa, minkä seurauksena Marylandin tasavalta liitettiin Liberian valtioon vuonna 1857.

Vuodesta 1953 lähtien Harperissa on toiminut roomalaiskatolilainen korkeakoulu Maryland College of Our Lady of Fatima ja vuodesta 1978 teknillinen korkeakoulu William V. S. Tubman College of Technology. Kaupungissa on myös muita valtion sekä kirkon oppilaitoksia, kirjasto, sairaala sekä useita kirkkoja. Harperin satama on toiminut vuodesta 1960 alkaen ja sen kautta viedään maailmalle puutavaraa sekä kumia. Vuonna 1978 kaupunkiin avattiin myös sokerinjalostamo.

Talous
------

Harper on satamakaupunki, jonka sataman kautta kulkee Maryland Logging Companyn hakkaamaa puutavaraa sekä kumia, jota tuotetaan Cavallan plantaaseilla noin 24 km päässä sisämaassa. Kaupungissa toimii myös sokerinjalostamo.

Liikenne
--------

Harperissa on satama ja sieltä on myös lentoyhteys pääkaupunki Monroviaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Harper (Liberia) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 23.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harper (Liberia)** Wikimedia Commonsissa
**Ramón Piñeiro López** (31. toukokuuta 1915 Láncara – 27. elokuuta 1990 Santiago de Compostela) oli espanjalainen kirjailija, poliitikko ja filosofi. Hän oli keskeinen hahmo Galician kulttuurielämässä 1900-luvulla, varsinkin sodan jälkeisiä vuosina.

Piñeiro opiskeli kirjallisuutta ja filosofiaa Santiago de Compostelassa ja Madridissa, mutta opinnot jäivät kesken. Hän toimi aktiivisesti maanalaisessa Galician itsenäisyysliikkeessä. Vuonna 1946 hän matkusti Pariisiin tapaamaan tasavaltalaista pakolaishallitusta. Hän jäi kiinni ja joutui kolmeksi vuodeksi vankilaan.

Vapauduttuaan Piñeiro palasi Galiciaan ja toimi kulttuurielämässä. Hän oli mukana perustamassa Galaxia-kustannusyhtiötä ja Grail-kirjallisuuslehteä, jotka pyrkivät edistämään galicialaista kulttuuria.

Lähteet
-------

1. ↑  Piñeiro, Ramón *LC Name Authority File (LCNAF)*. Library of Congress. Viitattu 19.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Ramón Piñeiro Editorial Galaxia. Viitattu 11.6.2015.
3. ↑  Ramón Piñeiro Lopez *Biografias*. Real Academia de la Historia. Viitattu 11.9.2019. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Klaukkalan Matkakeskus** on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva matkakeskus. Matkakeskus valmistui vuonna 2018 ja se otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2019.

Matkakeskuksessa on linja-autoasema, jossa on 6 laituria matkustajia odottaville, ja 6 vuoroaan odottaville linja-autoille. Matkustajille on katokset, katokset pyörille, sekä ajankohtaista tietoa välittävät näyttötaulut. Remontin alla olleiden Klaukkalantien kevyenliikenteen väylien kaksi pysäkkiä on uusittu. Matkakeskuksen viereen tulevan kerrostalon kivijalkaan tulee Matkahuollon toimipiste, sekä odotustilaa matkustajille.
Matkakeskuksella on maksuton liityntäpysäköinti, jossa on invapaikkoja, noin 64 autopaikkaa, ja mopopaikkoja. Matkahuollon toimipiste toimii väliaikaistiloissa, kunnes uudet tilat viereen rakentuvaan kerrostaloon saadaan valmiiksi.

Linja-autoaseman yhteydessä on myös muutama taksitolppa.

Matkakeskuksen alle on varattu tilaa mahdolliselle rautatieasemalle, joka on mahdollista toteuttaa osana Vantaankosken radan jatkoksi suunniteltua Klaukkalan rataa.

Lähteet
-------

1. ↑  Riikka Laine: Uusi matkakeskus käyttöön Klaukkalassa – huomioi nämä muutokset kulkemisessa *Nurmijärven Uutiset*. Viitattu 31.12.2018.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Dynasty tietopalvelu : Nurmijärven kunta *nurmijarvi02.hosting.documenta.fi*.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 7.4.2018.
4. ↑  Nurmijärven kunta: Viirinlaakson asemakaava *nurmijarvi.fi*.  Arkistoitu 7.4.2018.
5. ↑  Nurmijärven kunta: Viirinlaakson kehittäminen etenee Nurmijärven kunta.  Arkistoitu 2.1.2019. Viitattu 1.1.2019.
**Pergamonin amfiteatteri** oli antiikin aikainen amfiteatteri Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Bergaman kaupungin luoteislaidalla. Ne ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta *Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema*.

Amfiteatteri rakennettiin Rooman keisarikaudella ensimmäisellä vuosisadalla tai 100-luvulla jaa. Siellä järjestettiin paitsi tyypillisiä gladiaattori- ja eläintaisteluita, oletettavasti myös harvinaisempia *naumakhia*- eli meritaisteluesityksiä.

Amfiteatterin raunioita.
Amfiteatteri sijaitsi Pergamonin akropoliin lounaispuolella olevan, nykyisin nimellä Mussala (Musala) Mezarlik tunnetun kukkulan luoteisrinteessä. Se oli rakennettu kukkulan ja sen länsipuolisen vuoren väliseen laaksoon niin, että sen pidempien sivujen katsomot hyödynsivät luonnonrinteitä, ja enemmän rakentamista tarvittiin vain lyhyemmissä päädyissä laakson poikki. Pidemmässä pohjois-eteläsuunnassa amfiteatterin halkaisija oli noin 136 metriä ja lyhyemmässä itä-länsisuunnassa noin 128 metriä. Amfiteatterin keskellä olleen areenan halkaisija oli pohjois-eteläsuunnassa 51 metriä ja itä-länsisuunnassa 37 metriä.

Laaksossa kulkenut, Selinus-jokeen (nyk. Bergama Çayı) laskenut vesivirta kulki holvatussa tunnellissa rakennuksen alapuolelta. On arveltu, että tätä olisi hyödynnetty niin, että teatteria olisi voitu käyttää myös *naumakhia*-esityksiin laskemalla sinne vettä. Tästä varmuudella todistavia rakenteita ei ole kuitenkaan vielä löydetty. Samanlainen rakenne on muun muassa Kyzikoksen amfiteatterissa, joka oli myös rakennettu laaksoon.

Bysantin keisari Theodoros II kävi amfiteatterilla vuonna 1250. Tuolloin se oli jo raunioitunut, ja ainoastaan sen seinät ja holvaukset mainitaan. Nykyisin rakennus on raunioinakin yksi koko Vähän-Aasian parhaiten säilyneitä roomalaisia amfiteattereita. Joitakin sen katsomon rakenteita on edelleen pystyssä noin 30 metrin korkeudelta. Amfiteatterin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 2018. Tuolloin asetettiin tavoitteeksi kaivaa koko rakennelma viidessä vuodessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "PERGAMON Mysia, Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4 5  Yeneroğlu, Ihsan: The Amphitheater of Pergamon *Transformation of the Pergamon Micro-Region*.  11.7.2019. Viitattu 2.11.2020.
3. 1 2 3  The amphitheatre of Pergamon *On the traces of ancient cultures*. Viitattu 2.11.2020.
4. 1 2  Turkey’s ‘Colosseum’ to reunite with sun *Hürriyet Daily News*.  12.8.2018. Viitattu 2.11.2020.
5. ↑  Smith, William: "Cyzicus", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pergamonin amfiteatteri** Wikimedia Commonsissa
**Spanish Town** on kaupunki Jamaikalla St. Catharinen piirikunnassa. Spanish Town on Jamaikan vanhin edelleen asuttu kaupunki ja se oli Jamaikan hallinnollinen keskus aina vuoteen 1872 saakka, jolloin pääkaupunki siirtyi nykyiseen Kingstoniin. Spanish Townin asukasluku vuonna 2011 oli 147 152.

Maantiede
---------

Entinen edustajakokouksen rakennus ja nykyinen kaupungintalo.
Spanish Town sijaitsee Jamaikan keskiosan eteläosassa Rio Cobre-joen varrella St. Catharinen piirikunnassa. Matkaa Jamaikan pääkaupunki Kingstoniin idässä on 16 kilometriä.

Historia
--------

King's Square teoksessa 1820-luvulta.
Spanish Townin alkuperäinen nimi oli Villa de la Vega. Kaupunki perustettiin joko vuonna 1523 tai vuonna 1534. Aikaisemman vuoden perusteella kaupungin perusti mahdollisesti Diego Columbus. Perustaminen tapahtui aikaisemman espanjaalisen siirtokunta Sevilla Nuevan hylkäämisen yhteydessä. Spanish Town on joka tapauksessa Jamaikan vanhin edelleen asuttu kaupunki. Se oli myös Espanjan Jamaikan hallinnollinen keskus vuodesta 1534 vuoteen 1655. Espanjalainen pikkukaupunki kärsi ajoittain merirosvojen hyökkäyksistä. Sen ryösti esimerkiksi William Jackson vuonna 1643.

Englantilaiset valtasivat Jamaikan vuonna 1655. Myöhemmin se toimi englantilaisen Jamaikan pääkaupunkina vuodesta 1655 vuoteen 1872 saakka, jolloin pääkaupunki siirtyi nykyiseen pääkaupunki Kingstoniin. Nimen Spanish Town kaupunki sai sitä aikaisemmin hallinneiden espanjalaisten mukaan. Vuonna 1762 rakennettiin Jamaikan kuvernöörin asunto, eli niin sanottu King's House. Vanha edustajakokouksen rakennus valmistui samoin vuonna 1762. Amiraali George Rodneyn voitettua Jamaikan valloittamista kaavailleet ranskalaiset pyhimysten taistelussa huhtikuussa 1782 hänelle pystytettiin patsas Spanish Townissa.

Pääkaupungin siirryttyä Kingstoniin suuri osa Spanish Townista ja sen historiallisesta keskuksesta jäi heitteille. 2000-luvulla tosin aloitettiin hankkeita kaupungin ehostamiseksi. Hurrikaani Ivan aiheutti mittavia vahinkoja kaupungissa vuonna 2004.

Väestö
------

Spanish Townin asukasluku oli vuonna 2011 147 152.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Spanish Town Encyclopaedia Britannica. Viitattu 26.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Spanish Town Jamaica National Heritage Trust. Viitattu 26.9.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Valtonen, Pekka: *Karibian historia*. Gaudeamus, 2017. ISBN 978-952-345-516-0.
*Tämä artikkeli kertoo Tammelan Hirsijärvenkulmalla olevasta Paskolammesta. Tammelassa on kolme muutakin samannimistä lammia Pikonkorvessa, Hykkilässä ja Torrolla*

**Paskolammi** on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Vanajaveden reitillä olevaan Tarpianjoen valuma-alueeseen.

Maantiede
---------

Lampi on lähes umpeenkasvanut ja sijaitsee ojitetun Luutinsuon ainoassa avusuossa. Se on kuun kaaren muotoinen ja vain 50 metriä pitkä. Lampeen ei ole kaivettu ojaa, joten sillä ei ole laskuojaa, mutta sen vedet suotuvat ja virtaavat pois suo-ojia myöten lopulta Tarpianjoelle. Järven rantaviiva on 640 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lammen lähellä sijaitsee Kalliomäen tila.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paskolammi, Tammelan Hirsijärvenkulma (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.4.2019.
2. 1 2  OIVA – Ympäristö- ja paikkatietopalvelu (edellyttää rekisteröitymisen) Ympäristöhallinto. Viitattu 26.3.2015.
**Íria** (kreik. Ίρια) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Náfplion kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 453 (vuonna 2011).

Argoliinlahden rantaa Írian lähellä.
Írian kylä sijaitsee noin 25 kilometriä itäkaakkoon Náfplion kaupungista. Kylä jakautuu kahteen osaan, yläkylään (Πάνω Χωριό Ιρίων, *Páno Chorió Iríon*) ja sen satamana toimivaan, Argoliinlahden rannalla sijaitsevaan ranta-asutukseen (Παραλία Ιρίων, *Paralía Iríon*). Írian kylä on syntynyt 1800-luvulla Kreetalta tulleiden pakolaisten asutuksena. Paikan varhaisempi nimi oli *Ágrioi Liménes* (Άγριοι Λιμένες). Seudulla kasvatetaan erityisesti artisokkia, ja kylässä järjestetään vuotuiset artisokkafestivaalit.

Íria muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ιρίων, *Topikí Koinótita Iríon*), johon kuuluvat varsinaisen Írian kylän lisäksi kylät Kántia ja Katsigiannaíika sekä saaret Plateiá ja Psilí. Koko yhdyskunnan väkiluku on 732. Aiemmin se kuului Asínin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náfplion kunnan Asínin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ίρια *City of Nafplio*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  Iria *City of Nafplio*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Íria** Wikimedia Commonsissa
**Suuri-Petäinen** on matala, soiden reunustama järvi Sotkamon eteläosassa Kainuussa. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 49 kilometriä eteläkaakkoon. Kainuun ja Pohjois-Savon maakuntaraja kulkee puolisentoista kilometriä Suuri-Petäiseltä lounaaseen.

Maantiede
---------

Suuri-Petäisen pituus kaakosta luoteeseen on neljä kilometriä. Järvi on varsin tasaleveä, leveys lounaasta koilliseen on noin kilometrin. Saaria on ei ole. Vain 1,45 hehtaaria järvestä on vähintään viisi metriä syvä, syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa.

Suuri-Petäisen länsipuolella sijaitsee Laakajärvi. Järvien välisen kannaksen leveys on noin kilometrin ja sen halki virtaa Petäjäkoski Suuri-Petäisestä Laakajärveen, jonka korkeustaso on noin 10 metriä Suuri-Petäistä alempi. Kannaksella sijaitsee Laakajärven kylä. Suuri-Petäisen itäpuolella sijaitsee Pieni-Petäinen (179,6 metriä mpy), joka laskee Välijokea Suuri-Petäiseen.

Suuri-Petäisen vesitilavuus on 8 573 000 kuutiometriä.

Suuri-Petäinen (04.647.1.001) kuuluu Suuri-Petäisen valuma-alueeseen (04.647), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Suuri-Petäinen on laajin Suuri-Petäisen valuma-alueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Ukonjärvi ja Hiidenjärvi.

Myös Kuopiossa on Suuri-Petäinen (04.611.1.125).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suuri-Petäinen, vakavesi, Sotkamo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 9.12.2021.
3. ↑  Suuri-Petäinen. Järviwiki. Viitattu 9.12.2021.
4. ↑  Suuri-Petäisen valuma-alue (04.647). Järviwiki. Viitattu 9.12.2021.
5. ↑  Suuri-Petäinen. Järviwiki. Viitattu 9.12.2021.
**Íñigo López Montaña** (s. 23. heinäkuuta 1982 Logroño, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Celtaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Íñigon vanhempi veli Jorge on myös jalkapalloilija.

Seurajoukkueura
---------------

López aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004 Atlético Madridin reservijoukkueesta, joka pelasi Segunda División B:ssä. Sieltä López siirtyi vuodeksi toiseen madridilaisseuraan San Sebastián de los Reyesiin, josta hän jatkoi matkaansa Alcorcóniin. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa 35 ottelua ja teki niissä viisi maalia.

Kaudella 2009–2010 López palasi joukkueen avauskokoonpanoon, pelattuaan edellisellä kaudella vain viidessä sarjaottelussa. Hän teki kauden aikana myös kunnioitettavat seitsemän maalia puolustajana. Kausi muistetaan myös historiallisesta ottelusta Real Madridia vastaan, joka tunnetaan myös nimellä *Alcorconazo*, jossa Alcorcón kaatoi madridilaisjätin Copa del Reyn ensimmäisessä osaottelussa numeroin 4–0. Joukkue eteni lopulta otteluparista jatkoon yhteismaalein 4–1.

Kesällä 2010 hän siirtyi Granadaan, joka pelasi Segunda Divisiónissa. López teki ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa neljä maalia pelaamassaan 28 ottelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Iñigo López deja el Alcorcón y pone rumbo a Granada AS. Viitattu 19.2.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Íñigo Lópezin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo kansanedustajana toimineesta Väinö Kalliosta. Jääkäri Väinö Armas Kalliosta (1896–1974) ja opettaja Väinö Johannes Kalliosta (1887–1946) on omat artikkelit.*

**Väinö Johannes Kallio** (sukunimi aikaisemmin **Suni**) (17. huhtikuuta 1897 Pihlajavesi – 9. helmikuuta 1938 Petroskoi) oli suomalainen kirvesmies ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja. 

Kallion vanhemmat olivat renki Aapo Eemil Vilhelminanpoika ja Hilda Maria Miinantytär. Hän kävi kansakoulua kolme luokkaa ja työskenteli sitten kirvesmiehenä Kaskisissa. Vuonna 1917 Kallio oli kirvesmiehenä Jyväskylässä ja liittyi Suomen sisällissodan alkaessa punakaartiin. Sodan jälkeen Kallio vangittiin poliittisista syistä mutta hän karkasi vankilasta Ruotsiin. Vuodesta 1920 Kallio oli SKP:n jäsen ja vuonna 1921 hän opiskeli illegaalisesti SKPn propagandistien kursseilla Pietarissa. Kallio palasi Suomeen vuonna 1921, suoritti asevelvollisuutensa Vaasassa 1922–1923 ja oli sen jälkeen puuseppänä Pietarsaaressa.

Kallio oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Kallio pidätettiin kommunistisen kirjallisuuden levittämisestä ja hän joutui uudelleen vankilaan vuonna 1930, jolloin myös hänen edustajantoimensa katsottiin lakanneen. Kallio oli myös Pietarsaaren kaupunginvaltuutettuna sekä jäsenenä SKP:n Pietarsaaren piirikomiteassa ja osuusliike Varman edustajistossa.

Vapauduttuaan vankeudesta marraskuussa 1932 Kallio siirtyi joulukuussa Neuvostoliittoon, jossa hän toimi työnjohtajana Petroskoissa. Hän sai Neuvostoliiton kansalaisuuden 1934 ja oli sitten Sunun sovhoosilla puoluetyöntekijänä 1934 ja kirvesmiehenä 1936. Vuosina 1935–1938 hän työskenteli Kontupohjan paperikombinaatilla Kulmuksan metsätyömaalla.

Kallio vangittiin 1. tammikuuta 1938 vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta syytettynä. Kallio tuomittiin ammuttavaksi ja hänet teloitettiin Petroskoin lähellä 9. helmikuuta 1938. Hänen maineensa palautettiin 1958.

Kallio oli naimisissa vuodesta 1923 Anna Taipaleen kanssa. Heillä oli yksi poika.

Lähteet
-------

* .aspx Väinö Kallio *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* KASNTn NKVDn vuosina 1937–1938 rankaisemien Suomen Eduskunnan entisten jäsenten luettelo

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1929–1930 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(23) | 
* Halén
* Kallio (1929–1930)
* Kulmala
* Kyhälä
* Lehto
* Liedes
* Meriläinen
* Myllymäki
* Mäenpää (1930)
* Pekkala
* Perälä
* Pohjaranta
* Riihimäki
* Rosenberg
* Rötkö
* Salo
* Strengell
* Tabell
* Talvio
* Tanner
* Turunen
* Urpilainen
* Virta
* Väisänen

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat 1929–1930 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (10) | 
* Bäck
* Haga
* Hästbacka
* Inborr
* Kallio
* Kalliokoski
* Lahdensuo
* Lepistö
* Turja
* Vehkaoja

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Yksi saaren majakoista.
Île de Seinin rantakatu.
Saaren lähialueen kartta.
**Île de Sein** (bretoniksi *Enez-Sun*) on saari Ranskan länsiosassa Bretagnen rannikolla Cap Sizun -niemen kärjessä, ja samalla kunta Bretagnen hallintoalueella Finistèren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 216. Pinta-alaltaan kunta on 0,58 neliökilometriä.

Atlantin valtameren Iroisemeressä sijaitseva puuton ja karu Île de Sein on aiemmin ollut kauneimpien ranskalaiskylien järjestön *Les Plus Beaux Villages de France* jäsen. Saarella on muun muassa kaksi menhiriä eli obeliskimaista megaliittikiveä.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Île-de-Sein** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Île-de-Sein
Tesso Nilon kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Sumatra, Indonesia |
| Pinta-ala | 
385,76 km² |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
2004 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tesso Nilon kansallispuisto** (indonesiaksi *Taman Nasional Tesso Nilo*) on kansallispuisto Riaun provinssissa, Sumatran saarella Indonesiassa. Puisto perustettiin vuonna 2004.

Kansallispuistossa elää erittäin uhanalaisia sumatrannorsuja ja äärimmäisen uhanalaisia sumatrantiikereitä. Puisto kärsii laittomista hakkuista ja uudisasutuksesta.

Indonesian hallitus sitoutui vuonna 2008 laajentamaan kansallispuiston 86 000 hehtaarin laajuiseksi aiemmasta runsaasta 38 000 hehtaarista.

Lähteet
-------

1. ↑  Indonesia Declares Tesso Nilo National Park *cepf.net*. Viitattu 21.9.2008. (englanniksi)
2. ↑  Sumatrannorsuille ja -tiikereille uutta toivoa  28.8.2008. WWF Suomi. Viitattu 21.9.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tesso Nilon kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa

* World Database on Protected Areas: Tesso Nilo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* WWF Indonesia: Tessa Nilo (indonesiaksi) (englanniksi)
**Väinö Olavi Kainula** (5. joulukuuta 1918 Kuortane – 21. lokakuuta 1942 Paimio) oli suomalainen keskimatkojen juoksija.

V.Kainula
Väinö Kainulan lyhyen uran parhaaksi kaudeksi jäi 1939, jolloin hän juoksi 800 metrin SM-hopeaa ja oli samalla matkalla B-maaottelussa Suomen edustaja Ruotsia vastaan. Kalevan kisoissa Kainula hävisi talvisodassa kaatuneelle Tauno Peussalle, mutta edeltävässä maaottelussa järjestys oli ollut päinvastainen. Vuoden 1939 aikana hän teki 800 metrin ennätyksensä 1.54,7, joka oli peräti 5,1 sekuntia parempi kuin edeltävän vuoden tulos. Talvisodan jälkeisen kesän Kalevan kisoissa hän oli 800 metrillä neljäs.

Jatkosodan aikana Kainula haavoittui Inkerinmaan Valkeasaaressa astuessaan tammikuussa 1942 miinaan, joka silpoi hänen jalkansa. Kainula siirrettiin Ruotsiin, jossa hänen vasen jalkansa amputoitiin polven alapuolelta. Paluumatkalla Suomeen hän sai vatsatuberkuulosin, johon hän kuoli lokakuussa 1942.

Seuratasolla Kainula edusti Kuortaneen Kuntoa.

Lähteet
-------

* Antti O. Arponen, Markku Kasila, Matti Peltola: "Jatkosota 25.6.1941-19.9.1944", *He antoivat kaikkensa – Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*, s. 338-339. Helsinki: Auditorium, 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.
* Väinö Kainula Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Virpapaju** (*Salix aurita*) on pajukasvien heimoon kuuluva Euroopassa tavattava kasvilaji.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Virpapaju kuvassa oikealla.
Virpapaju on harittava- ja harvahaarainen pensas, joka kasvaa noin 50–250 cm korkeaksi. Sen haarat ovat hoikahkoja, ruskeanharmaita tai punaruskeita ja kaljuja. Vanhoissa haaroissa on kuoren alla selviä harjuja. Vuosikasvaimet ovat hoikkia, harvaan lyhytkarvaisia tai kaljuja. Lehtisilmut ovat 2–3 mm pitkiä, kaljuja tai karvaisia. Korvakkeet ovat isoja, munuaismaisia ja sahalaitaisia. Lehtilapa on 2,5–5 cm pitkä ja muodoltaan vastapuikea, vinokärkinen, lyhytsuippuinen tai tylppä, poimureunainen ja matalanyhäinen tai ehytlaitainen. Lehti on päältä himmeän tummanvihreä, kurttupintainen ja harvakarvainen, alta vaaleanvihreä ja tiheäkarvainen ja selvästi korkosuoninen. Virpapaju kukkii ennen lehtien puhkeamista touko-kesäkuussa. Norkkoperät ovat lyhyitä ja pienilehtisiä.

Virpapaju voi risteytyä useiden pajulajien kanssa. Suomesta tunnetaan risteymiä pohjanpajun (*S. lapponum*), tuhkapajun (*S. cinerea*), raidan (*S. caprea*), juolukkapajun (*S. myrtilloides*) ja hanhenpajun (*S. repens* ssp. *repens*) kanssa.

Levinneisyys
------------

Virpapajua kasvaa lähes koko Euroopassa aivan mantereen eteläisimpiä, itäisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa virpapaju kasvaa paikoitellen hyvin yleisenä koko maassa aina Rovaniemen korkeudelle saakka. Pohjoisempana lajista on vain yksittäisiä havaintoja.

Elinympäristö
-------------

Virpapaju kasvaa kosteilla paikoilla, esimerkiksi soiden korpimaisilla reunamilla, kalliosoistumissa, märillä niityillä ja rannoilla.

Käyttö
------

Virpapajun nuoria oksia on ainakin Ruotsissa käytetty ennen muun muassa korien ja vanteiden raaka-aineena.

Lähteet
-------

* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

1. 1 2 3  Retkeilykasvio 1998, s. 202.
2. 1 2  Den virtuella floran: Bindvide (ruotsiksi) Viitattu 25.11.2009.
3. ↑  Lampinen, R. & Lahti, T. 2009: Kasviatlas 2008. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki.Kasviatlas 2008: Virpapajun levinneisyys Suomessa Viitattu 25.11.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2016: Virpapajun (*Salix aurita*) levinneisyys Suomessa
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Virpapaju (*Salix aurita*)
* Luontoportti: Virpapaju (*Salix aurita*)
* Valokki - Nettikasvio: Virpapaju (*Salix aurita*)
* ITIS: *Salix aurita* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q157519
* Wikispecies: Salix aurita
* BioLib: 38923
* CoL: 6XCLQ
* EoL: 590722
* EPPO: SAXAU
* FNA: 200005758
* GBIF: 5372876
* GRIN: 32681
* iNaturalist: 85085
* IPNI: 777119-1
* IRMNG: 11190107
* ITIS: 507503
* NBN: NBNSYS0000003874
* NCBI: 470270
* Open Tree of Life: 717154
* PfaF: Salix aurita
* PFI: 210
* Plant List: kew-5001338
* PLANTS: SAAU9
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:777119-1
* Tropicos: 28300251
* WFO: wfo-0000928969

 |

 |
**Stéphane Prévot** (s. 7. tammikuuta 1969) on belgialainen kartanlukija. Hän on osallistunut 180 kilpailuun rallin MM-sarjassa. Hän on ollut muun muassa Bruno Thiryn, François Duvalin ja Chris Atkinsonin kartanlukija.

Ura
---

Prévot aloitti kartanlukijana viikkoa ajokortin saamisen jälkeen. Hän oli Marc Timmersin kartanlukijana Belgian mestaruuden voitossa, jonka jälkeen hän toimi Bruno Thiryn kartanlukijana rallin MM-sarjassa. Vuonna 2007 hän aloitti Chris Atkinsonin kartanlukijana.

Prévot on toiminut kartanlukijana yli 70 kuljettajalle. Hänen autobiografiansa on nimeltä *Sans Détour*.

Lähteet
-------

1. ↑  Prevot, Stephane *juwra.com*. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Stéphane Prévot *ewrc-results.com*. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Connor O'Brien: Atkinson turned down the chance to be Loeb’s team-mate *speedcafe.com*.  1.9.2021. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
4. ↑  Prevot impressed by Lefebvre's star quality *wrc.com*.  27.1.2015. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
5. ↑  Prevot confirmed as Atko co-driver *rallysportmag.com*.  20.4.2007. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
6. ↑  Le copilote Stéphane Prévot se livre sans détour *rtc.be*.  24.12.2019. Viitattu 6.7.2023. (ranskaksi)
**Chindaswinth** (k. 1. lokakuuta 653 Toledo), myös **Chindasuinth**, **Khindaswinth** tai **Cindasvintus**, oli visigoottien kuningas 642–653. Hän nousi kuninkaaksi syrjäytettyään edeltäjänsä Tulgan. Chindaswinthin koolle kutsuma Toledon seitsemäs kirkolliskokous antoi siunauksensa Tulgan syrjäyttämiselle. Lisäksi Chindaswinth tukahdutti ankarin toimin ylimystön valtapyrkimykset. Fredegarin mukaan Chindaswinth määräsi 700 hänen kuninkuuttaan vastustanutta ylimystön jäsentä surmattaviksi ja jakoi heidän omaisuutensa omille kannattajilleen. Chronica Regum Visigotthorumin mukaan Chindaswinth hallitsi aluksi yksin kuusi vuotta ja kahdeksan kuukautta. Viimeiset neljä vuotta ja kahdeksan kuukautta hänen kanssahallitsijanaan toimi hänen poikansa Recceswinth.

Lähteet
-------

* Kari, Risto: Historian ABC 6 – Kaikkien aikojen valtiot. Tammi 2001. ISBN 951-31-1098-2

### Viitteet

1. ↑  Kari 2001, s. 146
2. ↑  Kings of the Visigoths in Spain 531-711 Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 11.1.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Suuri-Nivunki** on metsäjärvi Kiteen länsiosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 63 kilometriä etelään. Järvi sijaitsee Puruveden ja Pyhäjärven välissä.

Maantiede
---------

Suuren-Nivungin ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,4 kilometriä. Pääallas käsittää järven etelä- ja keskiosan ja sen leveys on noin 800–900 metriä. Pääaltaan pohjoispuolella sijaitsee matala vesialue, jossa on runsaasti saaria. Laajin niemimaa on Paksuniemi järven koillisrannalla. Lahdet (Haapalahti, Syvälahti, Levälahti) ovat suultaan leveitä. Noin neljäsosa Suuresta-Nivungista on kolmesta kuuteen metriä syvä ja niin ikään neljäsosa vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, noin yhdeksän metriä, sijaitsee järven eteläosassa.

Suuren-Nivungin saariluku on kuusi. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja ja neljä on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Saaret sijaitsevat järven matalassa pohjoisosassa ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on kolmisen hehtaaria ja rantaviiva 1 580 metriä.

Suuren-Nivungin rannat ovat metsä- ja suomaata. Suoalueilta, kuten Paksunniemensuolta järven koillispuolelta, virtaa useita tulo-ojia. Suuren-Nivungin luusua sijaitsee altaan pohjoiskolkassa, josta alkaa Nivunkijoki, joka virtaa Heinä-Nivungin (85,4 metriä mpy) kautta Pyhäjärven (79,6 metriä mpy) Nivunkilahteen. Suuren-Nivungin eteläpuolella sijaitsee Musta-Nivunki (88,0 metriä mpy). Järviä erottava kannas on kapeimmista kohdistaan vain noin 20 metriä leveä.

Suuren-Nivungin vesitilavuus on 9 398 000 kuutiometriä.

Suuri-Nivunki (04.397.1.002) kuuluu Nivunkijoen valuma-alueeseen (04.397), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pyhäjärven reitin valuma-alue (04.39) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Suuri-Nivunki on laajin Nivunkijoen valuma-alueen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Valkialampi, jota seuraa Musta-Nivunki ja Mustalampi. Valuma-alueen kuusi pienintä vakavettä ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suuri-Nivunki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 17.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Edellyttää rekisteröitymisen. Viitattu 17.3.2023.
3. ↑  Suuri-Nivunki (04.397.1.002) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.3.2023.
4. ↑  Nivunkijoen valuma-alue (04.397) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 17.3.2023.