recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yrjö Vilhelm Vesamaa** (käytti Saksassa peitenimeä **Georg Weissmann**), (16. joulukuuta 1891 Eno – 6. huhtikuuta 1918) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Vesamaan vanhemmat olivat rovasti Oskar Vesamaa ja Oihonna Streng. Vesamaa sai sotilaskoulutuksensa Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan ja kaatui Tampereen valtauksen loppuvaiheissa kaupungin keskustasta käydyssä taistelussa.

Opinnot
-------

Vesamaa kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1911 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopistossa aluksi filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla ja myöhemmin lääketieteellisessä tiedekunnassa. Hän suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1914.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania
Vesamaa liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

Vasamaa saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, missä hän haavoittui 4. huhtikuussa 1918 ja kuoli lopulta haavoihinsa 6. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Karstulan sankarihautaan.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 5. helmikuuta 1916
* Gruppenführer 12. elokuuta 1917
* Luutnantti 11. helmikuuta 1918
 | Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera kunniamerkkinauhaVapaussodan muistomitalin kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
 |
Dir. mus. **Pentti Uolevi Salmenkivi** (4. helmikuuta 1935 Kesälahti – 26. joulukuuta 2007 Viitasaari) oli ammatiltaan luokanopettaja. Hänen toiseksi ammatikseen voidaan kuitenkin mainita pianisti-urkuri, sillä musiikilla oli merkittävä osa hänen elämässään.

Elämä
-----

Kanttori-isä Reino Salmenkivi oli Pentin ensimmäinen pianon- ja urkujensoitonopettaja. Kun hän opiskeli opettajaksi Heinolassa, hänen soitonopettajanaan toimi diplomiurkuri Aimo Känkänen. Samoihin aikoihin alkoi myös Salmenkiven säestystoiminta. Aloitettuaan Viitasaarella Jurvansalo-Soliskylän ala-asteella johtajaopettajan tehtävät hän harjoitti pianonsoittoaan Jyväskylässä pianotaiteilijoiden Timo Mäkisen ja Dmitry Hintzen yksityisoppilaana. Opettajantyön ohella hän soitti niin piano- kuin urkusäestyksiäkin sadoissa eri konserteissa kotimaassa ja ulkomailla. Hän säesti muiden muassa Jorma Hynnistä, Taru Valjakkaa, Margareta Haverista, Mauno Kuusistoa, Sulo Saaritsia, Aulis Tuimalaa ja Kalle Kinnusta. Ulkomaan säestysmatkat suuntautuivat Kanadaan, Saksaan, Neuvostoliittoon, Viroon, Ruotsiin ja Norjaan. Salmenkivi toimi vuosia myös Viitasaaren alueen musiikkiopistossa pianonsoitonopettajana.

Arvonimi
--------

* Director musices

Tuotanto
--------

* Pentti Salmenkivi: *Urkumusiikkia* (2005)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Laurine van Riessen** (s. 10. elokuuta 1987 Leiden) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti sekä ratapyöräilyn MM- ja EM-mitalisti

Pikaluistelu
------------

Van Riessen saavutti pronssia Vancouverin 2010 olympialaisten 1 000 metrillä ajalla 1.16,72. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Richmondissa 2009 hän oli 1 500 metrillä seitsemäs ja 1 000 metrillä kahdeksas. Heerenveenissä 2015 hän oli 1 000 metrillä kymmenes. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on sijoittunut kuudenneksi Heerenveenissä 2011 ja Naganossa 2014 sekä kymmenenneksi Moskovassa 2009. Junioreiden MM-kilpailuissa Innsbruckissa 2007 hän sai kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa yleisluistelussa.

Van Riessen sijoittui kolmanneksi maailmancupin 1 000 metrin kokonaiskilpailussa kaudella 2008–2009. Hän on voittanut maailmancupin osakilpailun 1 000 metrillä Changchunissa joulukuussa 2008 ja Salt Lake Cityssä tammikuussa 2012.

Hän lopetti pikaluistelun kauden 2014–2015 jälkeen.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 37,64 | Calgary | 19. tammikuuta 2013 |
| **1 000 m**  | 1.14,21 | Salt Lake City | 22. tammikuuta 2012 |
| **1 500 m** | 1.55,98 | Salt Lake City | 12. joulukuuta 2009 |
| **3 000 m** | 4.15,07 | Calgary | 14. maaliskuuta 2007 |
| **5 000 m** | 8.01,43 | Groningen | 15. tammikuuta 2006 |

Ratapyöräily
------------

Van Riessen saavutti joukkuesprintissä MM-hopeaa Apeldoornissa 2018 kilpailtuaan Alankomaiden joukkueessa karsintakierroksella. MM-kilpailujen eräajossa hän sijoittui neljänneksi 2022, kuudenneksi 2020, seitsemänneksi 2019 ja kahdeksanneksi 2018, keirinissä neljänneksi 2018, seitsemänneksi 2017, 2019 ja 2020, 500 metrin aika-ajossa kuudenneksi 2016 ja kahdeksanneksi 2017 sekä joukkuesprintissä viidenneksi 2019 ja kuudenneksi 2016. Hän sai EM-pronssia joukkuesprintissä Grenchenissä 2015 ja eräajossa Münchenissä 2022, oli keirinissä viides 2018 ja seitsemäs 2022, 500 metrin aika-ajossa kuudes 2015 sekä joukkuesprintissä neljäs 2018.. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui joukkuesprintissä viidenneksi ja keirinissä yhdeksänneksi Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli joukkuesprintissä viides.

Van Riessen on voittanut Alankomaiden-mestaruuden 500 metrin aika-ajossa 2015, eräajossa 2015, 2016, 2017 ja 2018 sekä keirinissä 2015, 2017 ja 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  SPORTLER-PROFIL VON LAURINE VAN RIESSEN *speedskatingnews.info*. Viitattu 2.4.2018. (saksaksi)
2. 1 2 3  Laurine van Riessen *cyclingarchives.com*. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Women's Team Sprint / Qualifying *tissottiming.com*. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)
4. 1 2 3  Track Cycling - Laurine Van Riessen *the-sports.org*. Viitattu 26.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Laurine van Riessen *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.4.2020. Viitattu 2.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Laurine van Riessen** Wikimedia Commonsissa
**Neil James Young** (14. helmikuuta 1944 – 3. helmikuuta 2011) oli englantilainen jalkapalloilija, joka edusti suurimman osan urastaan Manchester Cityä. Hän pelasi pääasiassa laitahyökkääjänä. Young voitti urallaan Englannin mestaruuden, FA Cupin ja Cup-voittajien cupin.

Ura
---

Youngin ura alkoi Manchester Cityn junioreissa. Hän teki amatöörisopimuksen 15-vuotiaana 1959 ja ammattilaissopimuksen kaksi vuotta myöhemmin. Young pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa joulukuussa 1961 ja murtautui heti vakiokokoonpanoon. City putosi 2. divisioonaan 1963, mutta nousi takaisin kolme vuotta myöhemmin voittaen divisioonan mestaruuden. Young teki kaudella 14 maalia.

Nousua seuranneella kaudella City sijoittui 1. divisioonan keskikastiin. Kaudella 1967–1968 seura voitti Englannin mestaruuden ja Young teki 19 maalia, joista kaksi mestaruuden ratkaisseessa kauden päätösottelussa. Seuraavalla kaudella City voitti FA Cupin Youngin maalilla. City pääsi voittonsa ansiosta kaudella 1969–1970 Cup-voittajien cupiin, jonka se voitti. Young viimeisteli välierässä kahdesti ja finaalissa kerran.

Alkuvuodesta 1971 tapahtunut Youngin veljen kuolema vaikutti tähän syvästi. Hänen peliesityksensä heikkenivät ja kaudella 1971–1972 hän ei saanut enää peliaikaa entiseen tapaan. Kauden päätteeksi Young myytiin 2. divisioonan Preston North Endiin. Young vietti Prestonissa kaksi kautta, minkä jälkeen hän pelasi vielä yhden kauden Rochdalessa ennen lopettamista.

Young pelasi Manchester Cityssä 412 ottelua, joissa hän teki 107 maalia. Häntä ei arvostettu Cityn ulkopuolella eikä hän päässyt maajoukkueeseen. Manchester Cityn kannattajien keskuudessa häntä kuitenkin arvostetaan valtavasti ja hänet on muun muassa valittu seuran kunniagalleriaan.

Yksityiselämä
-------------

Pelaajauran päättymisen jälkeen Young jäi aluksi työttömäksi. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa vakuutusmyyjänä, kauppa-apulaisena ja urheilukaupan myyjänä. Young oli naimisissa kolmesti ja hän sai neljä lasta - kolme ensimmäisestä ja yhden toisesta avioliitosta.

Young kuoli syöpään 3. helmikuuta 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Ponting, Ivan: Neil Young: Footballer whose elegant, artistic talents made him an unsung hero of Manchester City's golden age  4.2.2011. The Independent. Viitattu 4.2.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Man City legend Young dies aged 66  3.2.2011. ESPN Soccernet. Viitattu 4.2.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Tyrell Biggs** (s. 22. joulukuuta 1960 Philadelphia) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Biggs voitti maailmanmestaruuden superraskaassasarjassa eli yli 91-kiloisissa Münchenissä 1982. Hän voitti loppuottelussa italialaisen Francesco Damianin. Vuonna 1983 hän saavutti Pan-Amerikan kisoissa pronssia. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän voitti superraskaassa sarjassa kultaa. Hän voitti puertoricolaisen I. Barrientosin pistein 5–0, kanadalaisen Lennox Lewisin pistein 5–0, jugoslavialaisen Aziz Salihun pistein 5–0 sekä loppuottelussa Francesco Damianin pistein 4–1.

Biggs aloitti ammattilaisuransa marraskuussa 1984. Hän ei voittanut ammattilaisten maailmanmestaruutta. Hän hävisi MM-ottelun Mike Tysonille 16. lokakuuta 1987.

Lähteet
-------

* Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 751. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.
* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 951, 1086. , 2000. ISBN 3-328-00741-5.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 207. , 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)
* Tyrell Biggsin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 14.12.2008. Viitattu 11.7.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. 1 2 3 4  Kluge, s. 1086
3. ↑  Lounasheimo, s. 751
4. ↑  Wallechinsky, s. 207
5. 1 2  Kluge, s. 951
**Anna Bogdanova** (s. 21. lokakuuta 1984 Leningrad) on venäläinen seitsenottelija.

Bogdanova sijoittui vuoden 2007 sisäratojen EM-kisoissa Birminghamissa viisiottelussa 13:nneksi pistein 4272. Myöhemmin samana vuonna hän voitti seitsenottelussa Venäjän mestaruuden ja sijoittui samassa lajissa Osakan MM-kisoissa kymmenenneksi tuloksella 6243. Bogdanova voitti viisiottelun Venäjän mestaruuden talvella 2008, ja saman vuoden maaliskuussa hän saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa sijoittumalla pronssille sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa tuloksella 4753.

Bogdanova sijoittui Pekingin olympialaisissa seitsenottelussa kuudenneksi ennätyksellään 6465 pistettä. Seuraavana talvena hän voitti Venäjän viisiottelumestaruuden ja teki Penzassa ennätyksensä 4784 pistettä. Torinon EM-hallikilpailuissa hän voitti viisiottelussa kultaa tuloksella 4761 pistettä. Daegun MM-kisoissa 2011 hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 6242.

Ennätykset
----------

* 200 metrin juoksu: 24,24 (2008)
* 800 metrin juoksu: 2.09,45 (2008)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,09 (2008)
* 60 metrin aitajuoksu: 8,19i (2009)
* Korkeushyppy: 188 (2008)
* Pituushyppy: 649 (2008), 654i (2009)
* Kuulantyöntö: 14,64 (2008), 14,83i (2009)
* Keihäänheitto: 41,38 (2011)
* Seitsenottelu: 6465 (2008)
* Viisiottelu: 4784i (2009)

i = hallitulos

Lähteet
-------

* Anna Bogdanova Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Veljekset René-Just ja Valentin. Valentin kuvassa etualalla
**Valentin Haüy** (13. marraskuuta 1745 – 19. maaliskuuta 1822) oli ranskalainen kaunokirjallisuuden professori ja ensimmäisen sokeille tarkoitetun koulun perustaja. Haüy kehitti myös kohokirjoitusjärjestelmän, joka levisi käyttöön melko laajalti; nykyään käytössä on Louis Braillen myöhemmin kehittämä pistekirjoitusjärjestelmä. Haüya kuvataan usein "sokeiden apostoliksi". Hänen veljensä oli kuuluisa mineralogisti René-Just Haüy.

Elämäkerta
----------

Haüy syntyi Saint-Just-en-Chaussée’ssa, Oisen departementissa, Ranskassa, vuonna 1745. Haüy kävi koulua hänen isoveljensä kanssa synnyinkaupungin lähekkä sijainneessa premonstratenssilaisessa luostarikoulussa. Valentinista ei tullut koskaan pappia, vaan varhaisopintojen jälkeen Haüy matkusti Pariisiin, jossa hän tutustui kaunokirjallisuuteen sekä moderneihin kieliin. Myöhemmin hän pääsi töihin ulkoministeriöön tulkkaamaan ulkomailta lähetettyjä viestejä.

Haüyn muistetaan hänen omistautumisestaan sokeiden koulutuksen hyväksi. Inspiraatio syntyi vuonna 1771, kun hän näki eräässä Pariisin lähiössä järjestetyillä markkinoilla burleskin näytelmän, jossa sokeasta kerjääjästä tehtiin yleisen pilkan kohde. Näytelmä sai Haüyn ajattelemaan, että hänen tulisi tehdä työtä köyhien kouluttamisen eteen. Saman aikaisesti Charles-Michel de l'Épée työskenteli jälkeenjääneiden ja kuurojen hyväksi. Kesäkuussa vuonna 1784 Haüy näki ensimmäisen oppilaan Saint-Germain-des-Présin luostarin oven edessä. Oppilas oli 16-vuotias Francois Lesueur. Hän oli kerjännyt ja sokea syntymästäänsä lähtien. 

Haüy kuoli Pariisissa vuonna 1822 ja hänet haudattiin Père-Lachaisen hautausmaalle.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valentin Haüy**.
1. ↑  Valentin Haüy Encyclopedia Britannica. Viitattu 24. lokakuuta 2007. (englanniksi)
2. 1 2  Valentin Haüy Catholic Encyclopedia. Viitattu 24. lokakuuta 2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jean-Marie Daniel "Danny" Mwanga** (s. 17. heinäkuuta 1991 Kinshasa, Zaire) on kinshasankongolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Major League Soccerin Colorado Rapidsia. Mwanga oli ykkösvaraus vuoden 2010 MLS SuperDraft -varaustilaisuudessa.

Tausta
------

Mwangan isä, joka toimi Zairen presidentin Mobutu Sese Sekon neuvonantajana, katosi ja oletetaan kuolleen ensimmäisessä Kongon sodassa vuonna 1997. Sodan seurauksena myös hänen äitinsä joutui pakenemaan maasta ja jättämään Mwangan ja hänen sisaruksensa isovanhempiensa hoiviin. Vuonna 2006 Mwanga muutti Yhdysvaltain Oregoniin, jossa perhe palasi jälleen yhteen.

Ura
---

Mwanga kävi Portlandin Jefferson High Schoolia ja pelasi jalkapalloa Westside Metrosin juniorijoukkueissa ennen yliopistouraansa Oregon State Universityssä. 29 ottelussa 18 maalia Oregon State Beaversille tehnyt Mwanga valittiin kaudella 2008 Pacific-10-konferenssin vuoden tulokkaaksi ja kaudella 2009 vuoden pelaajaksi.

Mwanga herätti kiinnostusta muun muassa ranskalaisseuroissa Auxerre, Lille ja Strasbourg, mutta teki toisen yliopistokautensa jälkeen Generation Adidas -sopimuksen Major League Soccerin kanssa. Vuoden 2010 MLS SuperDraft -varaustilaisuudessa liigan tulokasjoukkue Philadelphia Unionin varasi hänet koko tilaisuuden ensimmäisenä. Ammattilaisdebyyttinsä Mwanga teki 25. maaliskuuta 2010 MLS-kauden avausottelussa Seattle Soundersiä vastaan. Mwanga aloitti kauden vaihtopelaajana, mutta touko–kesäkuussa maali kolmessa peräkkäisessä esiintymisessä nosti hänet avauskokoonpanon pelaajaksi. Koko kauden aikana hän teki seitsemän maalia, mikä oli tulokaspelaajista eniten. Mwanga oli ehdolla liigan vuoden tulokkaaksi, mutta palkinto meni lopulta D.C. Unitedin Andy Najarille.

Kesken kauden 2012 Mwanga siirtyi Portland Timbersiin ja kauden 2013 kynnyksellä edelleen Colorado Rapidsiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mwanga expected to lead the Union's offense  14.1.2010. ESPN Soccernet. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Congolese Soccer Player Scores for Oregon College  3.6.2009. America.gov.  Arkistoitu 21.1.2010. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
3. ↑  Mwanga Becomes First Ever Oregon State Pac-10 Player of the Year  17.11.2009. Oregon State Beavers. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Union Pick Six in SuperDraft  14.1.2010. Philadelphia Union. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Recap: Union Drop Inaugural Match 2–0  25.3.2010. Philadelphia Union.  Arkistoitu 15.12.2010. Viitattu 26.3.2010. (englanniksi)
6. ↑  Le Toux Wins Xbox 360 Fair Play Award  3.11.2010. Philadelphia Union.  Arkistoitu 8.1.2011. Viitattu 20.3.2011. (englanniksi)
7. ↑  Rapids acquire forward Danny Mwanga in trade with Portland Timbers  28.2.2013. Portland Timbers.  Arkistoitu 4.11.2013. Viitattu 3.3.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Danny Mwanga** Wikimedia Commonsissa

* Danny Mwanga Major League Soccerin sivustolla (englanniksi)
* Danny Mwanga Oregon State Beaversin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Antonio Álvarez Giráldez** (s. 10. huhtikuuta 1955 Marchena, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Viimeksi hän on toiminut Sevillan päävalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Álvarez pelasi valtaosan urastaan Sevillassa. Hän aloitti reservijoukkue Sevilla Atléticossa vuonna 1973 ja nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1975. Hän pelasi joukkueessa 13 kautta ja lähes 300 Espanjan korkeimman sarjatason Primera Divisiónin ottelua. Hän siirtyi Málagaan vuonna 1988 ja lopetti pelaajauransa 40-vuotiaana Granadan joukkueessa vuonna 1995.

Ura valmentajana
----------------

Valmentajana Álvarez toimi Joaquín Caparrósin, Juande Ramosin ja Manolo Jiménezin apuvalmentajana Sevillassa vuosina 2000–2008 kunnes siirtyi muihin tehtäviin seuran urheilutoimenjohdossa. Ramosin apulaisena hän oli voittamassa muun muassa kahta UEFA-cupia ja yhtä Espanjan cupia. Kun Jiménez sai maaliskuussa 2010 potkut, nousi Álvarez seuran päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. Hänen johdollaan Sevilla sijoittui lopulta La Ligassa neljänneksi ja kruunasi kautensa Copa del Reyn voittoon. Finaalissa Álvarezin suojatit kaatoivat Atlético Madridin 2–0. Kauden jälkeen Álvarez allekirjoitti seuran kanssa vuoden jatkosopimuksen.

Kausi 2010–2011 alkoi Sevillan osalta kuitenkin hyvin heikosti, sen pudottua muun muassa Mestarien liigan karsintakierroksella portugalilaiselle Sporting Bragalle. Sarjan neljällä ensimmäisellä kierroksella joukkue saavutti kahdeksan pistettä, mutta vain kaksi niistä kotikentällä. Lopulta 26. syyskuuta 2010 pelattu viidennen kierroksen ottelu Hérculesia vastaan jäi Álvarezin valmentajapestin viimeiseksi, Sevillan hävittyä 0–2-numeroin. Hänen potkuistaan ilmoitettiin hieman ottelun jälkeen, ja hänet korvaa tehtävässä Gregorio Manzano.

Meriitit valmentajana
---------------------

* Copa del Rey: 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Historial jugador Fútbol en la Red. Viitattu 2.4.2010. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  El mariscal del área, ante el gran reto de su carrera, después de décadas de entrega al Sevilla FC  27.3.2010. Sevilla FC.  Arkistoitu 30.6.2010. Viitattu 2.4.2010. (espanjaksi)
3. ↑  Antonio Álvarez será el entrenador del Sevilla hasta final de temporada, informó el presidente al plantel  26.3.2010. Sevilla FC.  Arkistoitu 27.3.2010. Viitattu 2.4.2010. (espanjaksi)
4. ↑  Sevilla huipensi kautensa cup-mestaruuteen MTV3. Viitattu 20.5.2010.
5. ↑  Antonio Alvarez lands extended Sevilla deal (Arkistoitu – Internet Archive) Soccernet. Viitattu 26.5.2010
6. ↑  El Sevilla destituye a Álvarez y nombra a Manzano Marca. Viitattu 27.9.2010.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Manolo Jiménez** | **Sevillan päävalmentaja**3/2010–9/2010 | Seuraaja:**Gregorio Manzano** |
Marco Sullivan
**Marco Sullivan** (s. 27. huhtikuuta 1980 Truckee, Kalifornia) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka on parhaimmillaan vauhtilajeissa.

Sullivan on päässyt maailmancupin syöksylaskukilpailuissa neljä kertaa palkintokorokkeelle. Hän sijoittui toiseksi Lake Louisessa 24. marraskuuta 2007 ja voitti Chamonix'n osakilpailun 26. tammikuuta 2008. Kolmas hän on ollut Wengenissä kaudella 2008–2009 sekä Lake Louisessa kaudella 2012–2013. Hän sijoittui neljänneksi syöksylaskun maailmancupissa kaudella 2007–2008.

Sullivan saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen pujottelussa Kanadan Lac Beauport'ssa vuonna 2000. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui syöksylaskussa yhdeksänneksi.

Lähteet
-------

* Marco Sullivan Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**W. Yvon Dumont**, O.M. (s. 21. tammikuuta 1951) kanadalainen poliitikko ja Manitoban varakuvernööri. Hän syntyi St. Laurentin kylässä Manitobassa.

Hän osallistui Manitoba Métis Federationin toimintaan vuodesta 1967 ja valittiin yhdistyksen Interlake-alueen valvojaksi vuonna 1972. Vuonna 1967 hänet nimitettiin yhdistyksen varapresidentiksi ja toimi presidenttinä vuosien 1984–1993 välillä.

Dumont oli mukana perustajajäsenenä vuonna 1972 perustetussa Native Council of Canadassa, presidenttinä Métis National Councilissa vuosina 1988–1993, St. Laurentin maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna, Manitoban yliopiston johtokunnassa ja oli ensimmäinen métisi joka valittiin Manitoban varakuvernööriksi, hänen toimikautensa oli 1993–1999.

Hänelle myönnettiin useita kunniamerkkejä, Manitoba Métis Federation Award 1993, National Aboriginal Achievement Award 1996 ja Order of Manitoban jäsenyys vuonna 2001. 

Dumont on ollut ahkera métisien oikeuksien puolustaja ja métisien julkinen kuva, historia ja etenkin Louis Rielin maineen palautus ja osuutensa Manitoban perustamisessa, ovat suurelta osin hänen ansioitaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Honourable W. Yvon Dumont, Public Service National Aboriginal Achievement Foundation. Viitattu 13.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Members of the Order of Manitoba  7.7.2009. The Manitoba Historican Society. Viitattu 13.7.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Philo Romayne Hoy** (3. marraskuuta 1816 Mansfield, Ohio, Yhdysvallat – 8. joulukuuta 1892 Racine) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontutkija.

Hoy syntyi uudisasukasperheeseen. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi Ohion lääketieteellisestä koulusta Cincinnatista 1841. Vuosina 1841–1846 hän piti lääkärin praktiikkaa New Havenissa Ohiossa. Sitten hän teki kanoottiretken Michiganjärven länsirantaa seuraten, ja havaitsi Racinen pikkukaupungin viehättäväksi paikaksi asua. Vuonna 1846 hän muutti sinne vaimonsa ja pienen poikansa kanssa, osti palan maata ja rakensi talon, tallin ja vastaanottohuoneen. Käydessään asiakkaidensa luona kaupungin ulkopuolella hän kuljetti aina mukanaan perhoshaavia, suurennuslasia ja kasvikirjaa, ja tutki kaikkea mahdollista luonnosta.

Hoy toimi kolme vuotta Wisconsinin Taide- ja tiedeakatemian puheenjohtajana. Hän keräsi huomattavan määrän lintuja, myös joitakin sellaisia, jotka ovat jo hävinneet. Hän keräsi myös muita eläimiä. Hän kirjoitti suuren määrän tieteellisiä artikkeleita, varsinkin lintujen muutosta, ja etenkin Racinen kautta tapahtuvasta muutosta. Hän tutki ensimmäisenä Michiganjärven syvänteiden eliöstöä. 

Vuonna 1964 perustettiin Racineen *The Hoy Bird Club*. 1970 kerhon nimeksi muutettiin *The Hoy Nature Club, Inc.*. Vuonna 1999 kerho yhdistettiin Kansalliseen Audubon seuraan, ja sen nimeksi tuli *Hoy Audubon Society, Inc.*

Hoy nimesi linnuista amerikanhuuhkajan (*Bubo virginianus*) alalajin *subarcticus*.

Lähteet
-------

* Hoy Audubon Society
* Wisconsin Historical Society (Arkistoitu – Internet Archive)
* University of Wisconsin Digital Collections

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Matti Nykänen** (8. tammikuuta 1896 Lappajärvi – 26. kesäkuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Hän oli yksi niistä harvoista jääkäreistä, jotka Jääkäripataljoona 27 menetti tappioina itärintamalla.

Perhe ja koulutus
-----------------

Nykäsen vanhemmat olivat työmies Erkki Nykänen ja Anna Juhontytär. Nykänen kävi kansakoulun.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
Nykänen työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, missä hän haavoittui pahasti kranaatin sirpaleista rumputulessa 25. kesäkuuta 1916. Hän menehtyi seuraavana päivänä saamiinsa haavoihin (verenvuotoon) Skrabben kenttäsairaalassa. Kuollessaan hän oli naimaton ja hänet haudattiin Skrabben luona olevaan sotilashautausmaahan.

Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.

Lähteet
-------

* Jernström, E. *Jääkärit maailmansodassa*. Sotateos Oy, Helsinki 1933.
* *Suomen jääkärien elämäkerrasto*. Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV. WSOY, Porvoo 1938.
* *Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa*. Toim. Lars Westerlund. Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004. ISBN 952-5354-48-2
* *Suomen sotasurmat 1914–1922*. Valtioneuvoston kanslia, 2001.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
Şamaxın piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Şamaxın piirikunta** (azer. *Şamaxı rayonu*, ven. Шемахинский район, *Šemahinskinski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1611 neliökilometriä. Asukkaita on 92 500 henkeä (vuonna 2010).

Şamaxın piiri sijaitsee Azerbaidžanin keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Quban, idässä Xızın ja Qobustanin, etelässä Hacıqabulin sekä lännessä Ağsun ja İsmayıllın piireihin. Pinta-alasta suuri osa on Kaukasuksen itäisimpään osaan kuuluvaa vuoristoa.

Piirin keskus on Şamaxın kaupunki, josta on 135 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Şəhriyarin, Mədrəsən ja Sabirin taajamat. Kuntia on yhteensä 50 ja kyliä 58. Kaupunkiväestön osuus on 47,3 % (vuonna 2010).

Seudulla oli aikaisemmin huomattavat venäläis- ja armenialaisvähemmistöt (17,8 ja 15,3 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 97,8 % asukkaista on azereja ja 1,2 % turkkilaisia.

Piirin kautta kulkee Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Pääelinkeino on karjanhoitoon erikoistunut maatalous. Lisäksi viljellään viljaa ja viinirypäleitä sekä tuotetaan hunajaa.

Nähtävyyksiin kuuluvat Pirqulun luonnonpuisto, 600-luvulla rakennettu Şamaxın suuri moskeija, Gülüstanin ja Buğurtin linnoitukset sekä lukuisat muut historialliset kohteet.

Paikallislehtenä ilmestyy *Şirvan*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 12.2.2011. (azeriksi)
2. ↑  Etno-Kavkaz: Naselenije Azerbaidžana *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 30.6.2011. (venäjäksi)
3. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 12.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Şamaxın piirikunta**.
* Şamaxın piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Raymond Atteveld** (s. 8. syyskuuta 1966) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura pelaajana
-------------

Atteveld aloitti peliuransa HFC Haarlemissa 1985. Neljän kauden jälkeen hän siirtyi Evertoniin debytoiden joulukuussa 1989 kotiottelussa Coventry Cityä vastaan. Ura Englannissa ei ottanut tulta alleen liiaksi vaan Atteveldille kertyi kolmen Everton-kauden aikana vain 51 ottelua.

Keväällä 1992 hän pelasi lainalla West Hamissa, mutta pelasi lontoolaisseurassa vain yhden ottelun. Syksyn hän edusti Bristol Cityä kunnes palasi 1993 mantereelle. Hän edusti uransa loppuvuodet alankomaalaisseuroja lopettaen ammattilaispelaajana vuonna 2002 ADO Den Haagissa.

Ura valmentajana
----------------

Atteveld aloitti valmennusuransa ADO Den Haagin apulaisvalmentajana vuonna 2003. Kahden ADO-kauden jälkeen hän siirtyi vuonna 2005 Huub Stevensin apulaisvalmentajaksi Rodaan. Stevensin jätettyä seuran helmikuussa 2007 Atteveld nousi seuran päävalmentajaksi. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan päävalmentajana Atteveld johdatti Rodan Eredivisiessä yhdeksänneksi. Seuraava kausi alkoi kuitenkin kehnosti ja lokakuussa 2008 Atteveld sai potkut tehtävistään. 

Huhtikuussa 2009 hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen ADO Den Haagin kanssa.  Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa 2010 ADO:n vajottua Eredivisien puotamiskamppailuun. 

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Huub Stevens** | **Roda JC:n päävalmentaja**2/2007–10/2008 | Seuraaja:**Harm Van Veldhoven** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**André Wetzel** | **ADO Den Haagin päävalmentaja**2009–3/2010 | Seuraaja:**Maurice Steijn** |

Lähteet
-------

1. ↑  Roda JC coach gets the sack (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Atteveld new coach of ADO Den Haag
3. ↑  Atteveld axed
Matti Jaakko Fält.
**Matti Jaakko Fält** (26. toukokuuta 1894 Oulujoki – 13. elokuuta 1917 Hannover, Saksa) oli jääkäri ja puuseppä. Hänen vanhempansa olivat torppari Matti Fält ja Liisa Hatunen.

Jääkäriaika
-----------

Matti Fält oli kansakoulun käynyt. Hän värväytyi jääkäriksi Saksaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan, jonne hän saapui 4. marraskuuta 1915. Hän menehtyi haavoihinsa Hannoverin sotilassairaalassa haavoituttuaan Schmardenin taistelussa 25. heinäkuuta 1916. Fält oli hoidettavana sairaalassa yli vuoden ennen menehtymistään, ja oli viimeinen itärintaman taisteluissa kuollut suomalainen jääkäri. 

Jääkäripataljoona saapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania.Fält palkittiin toisen luokan Rautaristillä 12. elokuuta 1916. Suomen jääkärien historiikeissa hänelle on annettu kunnianimeksi "Schmardenin sankari". Fält on haudattu Hannoverin sotilashautausmaalle, mutta Oulujoen hautausmaalla on hänen nimensä Vapaussodan muistokivessä.

Matti Fält oli historioitsija ja professori Olavi K. Fältin isän setä.

Fältin kuolema
--------------

Pioneerikomppanian kokki Fält jätti kenttäkeittiönsä ja päätti ilmoittautua vapaaehtoisena Schmardenissa 25. heinäkuuta 1916 toteutettuun venäläisten eteen työnnettyjen asemien tuhoamisretkeen ansaitakseen oman Rautaristinsä. Ristinsä hän myös sai, mutta hintakin oli kova, sillä hän haavoittui taistelussa kiväärinluodista menettäen oikean silmänsä ja jääden verenvuodon heikentämänä metsään makaamaan. Paikalle ilmaantui myöhemmin vihollisen sotilas, joka yritti vangita Fältin. Seuranneessa nujakassa Fält surmasi vastustajan pistimellä. Lähes viisi vuorokautta haavoittumisensa jälkeen, 29. heinäkuuta, Fält onnistui palaamaan saksalaisten asemiin. Hän kuoli runsas vuosi myöhemmin vammojensa komplikaatioihin sotasairaalassa.

Muuta
-----

Aarne Sihvo on kirjoittanut Matti Fältin muistoksi runon.

Lähteet
-------

* E. Jernström: *Jääkärit maailmansodassa*. Helsinki: Sotateos Oy, 1933.
* *Suomen sotasurmat 1914–1922*, Valtioneuvoston kanslia, 2001–
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni, A. Jaatinen: *Suomen jääkärit* I ja II, Osakeyhtiö Sotakuvia, Kuopio 1933.
* Aarne Sihvo: *Kolmasti komennettuna*, Gummerus Jyväskylä 1918

### Viitteet

1. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922
2. ↑  Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa -valtioneuvoston kanslian julkaisusarja 6/2004, s.50 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Jernström 1933: 148.
4. 1 2  Marita Mattila: Jääkärit kritisoivat rintamapalvelusta Saksan itärintamalla  26.4.2006. Järviseudun Sanomat.  Arkistoitu 12.3.2016. Viitattu 27.10.2007.
5. ↑  Suomen jääkärit II 1933: 683, 690.
6. ↑  Suomen Jääkärit 1933 II: 688.
7. ↑  Sihvo 1918: 172–174.
**Nikolai Feofanovitš Jakovlev** (ven. Никола́й Феофа́нович Я́ковлев; 22. toukokuuta (J: 10. toukokuuta) 1892 Bulgarinin huuttori nykyisen Saratovin alueen Atkarskin piirissä – 30. joulukuuta 1974 Moskova) oli venäläinen kielitieteilijä.

Nikolai Jakovlev valmistui vuonna 1916 Moskovan yliopistosta. Hän kuului Filipp Fortunatovin koulukuntaan. Vuodesta 1920 lähtien hän johti Pohjois-Kaukasian kielten ja kulttuurien tutkimustyötä valistusasiain kansankomissariaatissa ja Neuvostoliiton kansojen kielten ja kirjallisuuden instituutissa. Jakovlev toimi myös Uuden kirjaimiston keskuskomiteassa. Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen hän työskenteli Moskovan idäntutkimusinstituutin ja Vieraiden kielten sotilasinstituutin professorina sekä Neuvostoliiton tiedeakatemian Kielen ja ajattelun instituutissa. Niin sanotun "kielitieteellisen keskustelun" jälkeen vuonna 1951 Jakovlev erotettiin tehtävistään marrilaisena, minkä jälkeen hän sairastui ja luopui tieteen harjoittamisesta.

Jakovlev oli huomattava kaukasialaisten kielten tutkija ja yksi foneemiteorian kehittäjistä. Hän johti Neuvostoliiton monien vähemmistökielten kirjaimistojen luomista. Hänet tunnetaan myös suunnitelmasta venäjän kielen siirtämiseksi latinalaiseen kirjaimistoon. Jakovlev kirjoitti laajat adygein, kabardin ja tšetšeenin sekä julkaisematta jääneet abhaasin ja inguušin kieliopit.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 30*, s. 486. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1978.
2. 1 2  Entsiklopedija Krugosvet *slovari.yandex.ru*. Viitattu 14.7.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tšaplygin** (ven. Чаплы́гин) on kaupunki Lipetskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin vesistöön kuuluvien Rjasa-jokien yhtymäpaikassa 85 kilometriä Lipetskistä pohjoiseen. Kaupunki on Tšaplyginin piirin keskus. Siellä risteytyvät Bogojavlenskiin, Trojekurovoon ja Lev Tolstoihin johtavat rautatiet (Ranenburgin asema). Asukkaita on 13 200 henkeä (vuonna 2008).

1600-luvun loppupuolella paikalle syntyi Slobodskojen kylä. Vuonna 1695 sinne rakennettiin Pietari I:stä varten puinen matkapalatsi. 1700-luvun alussa pystytettiin pieni hollantilaistyyppinen linnoitus, joka sai nimen *Oranienburg*. Kansan suussa nimi muovautui muotoon *Ranenburg*. Vuonna 1702 Pietari I lahjoitti paikkakunnan Aleksandr Menšikoville, joka myöhemmin asui siellä karkotettuna. Vuonna 1778 Ranenburgista tuli kaupunki ja Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1948 kaupunki sai nimen Tšaplygin siellä syntyneen akateemikko Sergei Tšaplyginin mukaan.

Nykyään Tšaplyginissa on elintarviketeollisuutta ja konepaja. Nähtävyyksiä ovat klassistinen Kolminaisuuden katedraali (1818), 1700-luvun lopussa rakennettu Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko, entiset kymnaasi- ja opistorakennukset sekä kauppiastalot. Menšikovin talossa toimii kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 509–510. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšaplygin**.
* Tšaplyginin piiri Lipetskin alueen sivustolla (venäjäksi)
* Kaupungin historialle omistettu sivusto (venäjäksi)
Viktor Kamis
**Viktor Johansson Kamis** (5. maaliskuuta 1897 Vöyri - 15. marraskuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Kamis ja Anna Brita Jåfs. Kamis kävi kansakoulun ja Vöyrin kansanopiston.

Hän työskenteli puuseppänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, missä hän haavoittui 14. marraskuuta 1916 kranaatin sirpaleesta ja kuoli seuraavana päivänä saamiinsa vammoihin. Hän oli kuollessaan naimaton.

Kamis on haudattu Dumben yhteishautaan lähelle Latsche-joen suuta Riianlahden rannalle saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Emil Aleksander Kantola ja Konrad Johan Olof Pehrsson.

Kunniamerkit: Jääkärimerkki.

Lähteet
-------

* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 ISBN 952-5354-48-2
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen sotasurmat 1914–1922
Ağsun piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Ağsun piirikunta** (azer. *Ağsu rayonu*, ven. Ахсу́йский райо́н, *Ahsuiski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1943 perustetun piirin pinta-ala on 1020 neliökilometriä. Asukkaita on 70 700 henkeä (vuonna 2010).

Ağsun piiri sijaitsee Azerbaidžanin keskiosassa. Se rajoittuu idässä Şamaxın, kaakossa Hacıqabulin, etelässä Kürdəmirin ja luoteessa İsmayıllın piireihin. Ağsun piirin pohjoisosa kuuluu Kaukasusvuoristoon ja sen reuna-alueeseen, eteläosa on tasankoa.

Piirin keskus on Ağsun kaupunki, josta on 162 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 59 ja kyliä 78. Kaupunkiväestön osuus on 27,9 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 99,0 % on azereja ja 0,8 % lezgejä.

Piirin kautta kulkee Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan, hedelmien ja vihannesten viljelyyn sekä karjanhoitoon. Teollisuutta edustaa kaksi hedelmämehuja tuottavaa yritystä.

Paikallislehtenä ilmestyy *Ağsu*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 12.2.2011. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 12.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ağsun piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Svetlana Gontšarenko** (ven. Светлана Гончаренко, o.s. **Doronina**, s. 28. toukokuuta 1971 Rostov-na-Donu, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen pikajuoksija.

Gontšarenko oli 1987 nuorten EM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 100 metrin viestijuoksussa hopeaa. Seitsemän vuotta myöhemmin hän voitti 400 metrin juoksussa kultaa sisäratojen EM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupissa 400 metrin juoksun ja oli mukana joukkueessa, joka sijoittui 4 x 400 metrin viestijuoksussa kolmanneksi. Helsingin EM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-hopeaa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa 200 metrin juoksun välierissä ajalla 23,16, mutta oli samoissa kisoissa mukana voittamassa MM-kultaa viestissä. Samana vuonna Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana pitkän viestin joukkueessa, joka voitti kisoissa MM-hopeaa.

Gontšarenko voitti Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 MM-pronssia 200 metrillä ajalla 22,85 ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa MM-kultaa viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Universiadeissa kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen EM-kultaa 200 metrillä. Budapestin EM-kisoissa hän voitti EM-hopeaa pitkässä viestissä ja yleisurheilun maailmancupissa hän oli viestissä kolmas. Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 Gontšarenko voitti 200 metrillä MM-hopeaa ajalla 22,69 ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa MM-kultaa viestissä. Saman vuoden Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 22,68, mutta oli 4 x 400 metrin viestissä mukana voittamassa MM-kultaa.

Gontšarenko oli Sydneyn olympialaisissa 2000 mukana Venäjän pitkän viestin joukkueessa, joka voitti olympiapronssia. Hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa 2003 200 metrin toisissa alkuerissä. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti 200 metrillä MM-hopeaa.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 11,13 (1998)
* 200 metrin juoksu: 22,46 (1998)
* 400 metrin juoksu: 50,23 (2000)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Svetlana Gontšarenko Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Gədəbəyn piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Gədəbəyn piirikunta** (äännetään [gädäbäin], azer. *Gədəbəy rayonu*, ven. Кедабекский район, *Kedabekski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1229 neliökilometriä. Asukkaita on 94 200 henkeä (vuonna 2010).

Gədəbəyn piiri sijaitsee Azerbaidžanin länsiosassa Pienen Kaukasuksen pohjoisrinteillä. Se rajoittuu pohjoisessa Tovuzin ja Şəmkirin piireihin, idässä Daşkəsənin piiriin sekä etelässä ja lännessä Armeniaan. Gədəbəyn piirin pohjoispuolella sijaitseva, Armeniaan kuuluva Artsvašenin eksklaavi on ollut Azerbaidžanin miehittämä vuodesta 1992 lähtien.

Piirin keskus on Gədəbəyn kaupunki, josta on 444 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 44 ja kyliä 108. Kaupunkiväestön osuus on 10,7 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,4 % asukkaista on azereja.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut perunan ja viljan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Gədəbəyssä on saksalaisten 1800-luvulla perustama kulta- ja kuparikaivos. Lisäksi on rakennustarvike- ja pienimuotoista elintarviketeollisuutta.

Historiallisia nähtävyyksiä ovat 800-luvulla rakennettu Söyüdlün kylän puolustustorni, Koroğlun linnoitus 1500-luvulta sekä Qalakəndin ja Böyük Qaramuradin kylien kirkkorakennukset.

Paikallislehtenä ilmestyy *Tərəqqi*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 13.2.2011. (azeriksi)
2. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 13.2.2011. (englanniksi)
3. ↑  Anglo Asian Mining PLC: Gedabek *aamining.com*. Viitattu 13.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gədəbəyn piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
**Hanna Elina Vuorimaa** (o.s. **Lassila**, s. 15. toukokuuta 1964 Kauhava) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti Lahden Ahkeraa ja häntä valmensi Hilkka Kivistö.

Vuorimaa voitti 800 metrin Suomen mestaruuden Turussa 1989. Hän sai Kalevan kisoissa myös neljä muuta mitalia, 800 metrillä hopeaa Oulussa 1990 ja pronssia Kajaanissa 1984 sekä 1 500 metrillä hopeaa Turussa 1989 ja pronssia Oulussa 1990. Sisäratojen SM-kisoissa hän saavutti 1 500 metrillä kultaa Tampereella 1989 sekä 800 metrillä hopeaa Rovaniemellä 1985 ja pronssia Tampereella 1989.

Ennätykset
----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 
Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Pvm |
| --- | --- | --- | --- |
| 300 m | 41,5 | Vaasa | 9.7.1980 |
| 400 m | 56,46 | Jämsänkoski | 20.7.1989 |
| 800 m | 2.02,76 | Strasbourg | 5.8.1989 |
| 1 500 m | 4.15,80 | Helsinki | 24.7.1985 |
| Maili | 4.58,3 | Indianapolis | 4.6.1982 |
| 3 000 m | 9.34,4 | Kauhajoki | 20.5.1984 |

 | 
Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Pvm |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.08,59 | Turku | 23.2.1985 |
| (ylipitkä rata) | 2.06,56 | Tampere | 29.1.1989 |
| 1 500 m | 4.21,88 | Turku | 24.2.1985 |
| Maili | 4.52,6 | Vierumäki | 25.2.1984 |

*Lähde: Tilastopaja*
 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hanna Vuorimaa Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).