recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo elokuvasta. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Virvatuli** (*Le Feu follet*) on italialais-ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1963. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Louis Malle. Tarina perustuu Pierre Drieu La Rochellen romaaniin vuodelta 1931. Elokuvassa näyttelevät Mallen esikoispitkän *Hissillä mestauslavalle* tavoin Maurice Ronet ja Jeanne Moreau. Heidän lisäkseen rooleissa nähdään Alexandra Stewart, Bernard Noel, Lena Skerla, Hubert Deschamps ja Yvonne Clech. Elokuvassa käytetään Erik Satien Gymnopédies-pianosarjan musiikkia.*lähde?*

Juoni
-----

Alain Leroy on palannut Yhdysvalloista Ranskaan ja kirjautunut versaillesilaiseen alkoholistiparantolaan. Hoitojakso on ohi, mutta hän on masentunut ja harkitsee itsemurhaa. Leroyn amerikkalainen vaimo lähettää ystävättärensä Lydian parantolaan tapaamaan Leroyta. Vaimostaan etääntynyt Leroy haluaisi Lydian jäävän, mutta tämän täytyy matkustaa takaisin Yhdysvaltoihin seuraavana päivänä. Keskusteltuaan lääkärinsä kanssa Leroy päättää vielä kerran käydä Pariisissa tapaamassa ystäviään. Tapaamisetkaan eivät kuitenkaan paranna hänen mielialaansa. Hänestä monet ystävät ovat menettäneet nuoruuden idealisminsa ja vaihtaneet sen turvalliseen porvarilliseen elämään. Leroy sortuu taas juomaan ja käyttäytyy erikoisesti. Aamulla hän palaa parantolaan ja ampuu itsensä.

Vastaanotto
-----------

*Virvatuli* sai tuomariston erikoispalkinnon vuoden 1963 Venetsian elokuvajuhlilla.*tarvitaan parempi lähde*

Rooleissa
---------

* Maurice Ronet – Alain Leroy
* Léna Skerla – Lydia
* Yvonne Clech – neiti Farnoux
* Hubert Deschamps – D'Averseau
* Jean-Paul Moulinot – tohtori La Barbinais
* Mona Dol – rouva La Barbinais
* Pierre Moncorbier – Moraine
* René Dupuy – Charlie
* Bernard Tiphaine – Milou
* Bernard Noël – Dubourg
* Ursula Kubler – Fanny
* Jeanne Moreau – Eva
* Alexandra Stewart – Solange

Lähteet
-------

1. ↑  The Fire Within (1963), Bonjour tristesse -elokuvablogi 3.9.2011. Viitattu 8.3.2014.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Le Feu follet (film)
**Stig Edvin Ingemar Nymander** (18. elokuuta 1938 Sipoo – 13. helmikuuta 2006) oli suomalainen kymmenottelija. Hän edusti aktiiviurallaan Österby SK:ta, Idrottsklubben-32-seuraa ja IF Sibbo Vargarnaa. Hän oli pituudeltaan 183 cm.

Nymander voitti kymmenottelun Suomen-mestaruuden Varkaudessa 1962 pistein 6448, Kankaanpäässä 1963 pisteillä 6488, Varkaudessa 1965 kerättyään 6482 pistettä ja Sippolassa 1966 pistein 6472. Pituushypyssä hän sijoittui viidenneksi sisäratojen SM-kilpailuissa 1964 ja kahdeksanneksi Kalevan kisoissa 1963.

Nymander voitti kymmenottelun Pohjoismaiden-mestaruuden Helsingissä 1965 pistein 6592. Hän kilpaili lisäksi kolmessa kymmenottelumaaottelussa vuosina 1962–1966 sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi Sippolassa 1966.

Nymander teki kymmenotteluennätyksensä 6788 pistettä Lyypekissä lokakuussa 1963.

Lähteet
-------

1. ↑  Freespoken: Billiongraves; Stig Edvin Ingemar Nymander, Sipoon hautausmaa, Sipoo, Uusimaa *fi.billiongraves.international*.  17.8.2021. Viitattu 17.9.2021.
2. 1 2 3 4  Stig Nymander Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Carita Maisila** (s. 1984 Mynämäki) on Mynämäen kunnanjohtaja. Maisila valittiin kunnanjohtajan virkaan tammikuussa 2023. Sitä ennen hän toimi Marttilan kunnanjohtajana vuosina 2012–2023. Marttilan kunnanjohtajaksi hänet valittiin tammikuussa 2012, ja tehtävässä aloittaessaan hän oli 27-vuotias. Aiemmin Maisila on työskennellyt Suomen Kuntaliitossa asiantuntija- ja tutkimustehtävissä sekä kansanedustaja Timo Kauniston eduskunta-avustajana.

Maisila on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri ja hän valmistui vuonna 2011 Tampereen Yliopiston kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunnasta, kunta- ja aluejohtamisen koulutusohjelmasta pääaineenaan kunnallispolitiikka. Ylioppilaaksi Maisila kirjoitti Mynämäen lukiosta.

Maisila on toiminut vuonna 2008 Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan (TAMY) hallituksessa sekä vuosina 2008-2009 Tampereen yliopiston hallituksessa. Vuosina 2009-2011 Maisila toimi Suomen Keskustanuoret ry:n varapuheenjohtajana ja Pohjola-Nordenin nuorisoliiton (PNN) varapuheenjohtajana vuonna 2011.

Syksyllä 2020 Carita Maisila valittiin Vuoden nuoreksi johtajaksi Suomen nuorkauppakamarin järjestämässä kilpailussa. Hän oli ensimmäinen kyseisen tunnustuksen saanut kuntajohtaja.

Joulukuussa 2020 Maisila haki Naantalin kaupunginjohtajan virkaa, mutta hän ei tullut valituksi tehtävään.

Maisila toimi vuosina 2017−2021 Paimionjoki-yhdistyksen puheenjohtajana.

Carita Maisilan äiti on kunta- ja aluepoliitikko Päivi Maisila.

Lähteet
-------

1. ↑  Ojanen, Soila: Marttilan kunnanjohtaja Carita Maisila Mynämäen johtoon *Yle Uutiset*.  23.1.2023. Viitattu 6.8.2023.
2. ↑  Marttila/ kunnanjohtaja *Kuntalehti*.  26.3.2012. Viitattu 31.1.2022.
3. 1 2 3  Ylönen, Jorma: Carita Maisila: Hienoa päästä johtamaan lapsuuden kotikuntaa *Kuntalehti*.  25.1.2023. Viitattu 6.8.2023.
4. ↑   "Keskustanuorten uudet varapuheenjohtajat. Carita Maisila ja Aleksi Eskelinen.". fi-FI
5. ↑  Pohjola-Nordenin Nuorisoliitto. Toimintakertomus 2011 Vahvistettu kevätkokouksessa - PDF Free Download *docplayer.fi*. Viitattu 31.1.2022.
6. ↑  Vuoden Nuori Johtaja 2020 -palkitut *Vuoden Nuori Johtaja*. Viitattu 31.1.2022.
7. ↑  Tommi sanoo: Kunnanjohtaja ehdolla Vuoden nuoreksi johtajaksi: "muuttuvassa ilmapiirissä johtaminen korostuu kunnissa" *Kuntalehti*.  4.11.2020. Viitattu 31.1.2022.
8. ↑  Marttilan kunnanjohtaja Carita Maisila on Nuorkauppakamarien Vuoden nuori johtaja *Kuntalehti*.  20.11.2020. Viitattu 31.1.2022.
9. ↑  Marttilan kunnanjohtaja valittiin vuoden nuoreksi johtajaksi *Yle Uutiset*.  19.11.2020. Viitattu 31.1.2022.
10. ↑  Salon Seudun Sanomat: Niemelä ja Mattila putosivat Naantalin kaupunginjohtajakisasta – Maisila Marttilasta jatkoon | SSS.fi *sss.fi*. Viitattu 31.1.2022.
11. ↑  Naantali valitsi haastateltavat: Herpiö, Leppänen, Kattelus, Maisila, Pienimäki ja Rönnholm *Kuntalehti*.  11.1.2021. Viitattu 31.1.2022.
12. ↑  Etusivu | Paimionjoki *www.paimionjoki.fi*. Viitattu 31.1.2022.
Stigan logo
Stigan valmistama pöytäjääkiekkopeli.
**Stiga** on ruotsalainen tuotemerkki, joka on tunnettu ruohonleikkureiden, moottorikäyttöisten puutarhatyökalujen, lumilinkojen, pöytätennistarvikkeiden ja jääkiekkopelien tuotannosta ja kansainvälisestä levityksestä.

Stiga aloitti pöytätennistuotteiden valmistuksen vuonna 1944 ja suuren suosion saavuttaneiden jääkiekkopelien tuotannon vuonna 1957. Ruohonleikkureiden tuotannon yritys aloitti vuonna 1958.

Nykyään Stiga-merkillä myydään sekä peli- ja urheilutuotteita että puutarhakoneita. Stigan pöytätennistuoteliiketoiminta erotettiin Stiga AB:stä vuonna 1984 ja Stiga-pelit vuonna 2006. Tuotteet siirtyivät Stiga Sports Ltd. -yritykselle, mutta niiden markkinoinnissa hyödynnetään edelleen Stiga-brändiä. Stiga-merkin puutarhatyökaluja valmistaa nykyisin italialainen Global Garden Products (GGP).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stiga** Wikimedia Commonsissa

* Stigan viralliset internetsivut
* Stiga Sports
**Nadine Martina Broersen** (s. 29. huhtikuuta 1990 Hoorn) on alankomaalainen yleisurheilun moniottelija. Broersen edustaa SPRN-seuraa.

Ura
---

Lontoon olympialaisissa 2012 Broersen oli seitsenottelussa 11:s. Göteborgin sisäratojen EM-kisoissa 2013 hän oli viisiottelussa 12:s. Samana vuonna Broersen oli Moskovan MM-kilpailuissa seitsenottelun kymmenes.

Vuonna 2014 Broersen voitti kultaa Sopotin sisäratojen MM-kisoissa Hollannin ennätyspistein 4830. Samana vuonna hän saavutti hopeaa Zürichin EM-kisoissa tuloksella 6498. Heinäkuussa 2014 hän voitti moniotteluiden Euroopan Cupin Superliigassa Toruńissa seitsenottelun uudella ennätyksellään 6539. Vuonna 2015 Broersen otteli Prahan sisäratojen EM-kisoissa, mutta keskeytti kolmannen lajin jälkeen. Samana vuonna hän oli Pekingin MM-kilpailuissa neljäs.

Broersen keskeytti seitsenottelun Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 13:nneksi. Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 hän oli viides, mutta keskeytti samana vuonna seitsenottelun Lontoon MM-kilpailuissa. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli seitsenottelussa kuudes ja Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 viisiottelussa kymmenes. Samalle vuodelle siirretyissä Tokion olympialaisissa hän keskeytti seitsenottelun.

Broersen pitää hallussaan korkeushypyn Alankomaiden ennätystä niin ulko- kuin sisäradoillakin.

Ennätykset
----------

### Ulkona

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **200 metrin juoksu** | 24,57 | Götzis | 31. toukokuuta 2014 |
| **800 metrin juoksu** | 2.11,11 | Götzis | 1. kesäkuuta 2014 |
| **100 metrin aitajuoksu** | 13,39 | Götzis | 31. toukokuuta 2014 |
| **Korkeushyppy** | 194 cm **NR** | Zürich | 14. elokuuta 2014 |
| **Pituushyppy** | 639 cm | Breda | 28. kesäkuuta 2014 |
| **Kuulantyöntö** | 15,14 m | Leiden | 17. kesäkuuta 2017 |
| **Keihäänheitto** | 54,97 m | Götzis | 27. toukokuuta 2012 |
| **Seitsenottelu** | 6539 | Toruń | 6. heinäkuuta 2014 |

### Sisällä

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 metrin aitajuoksu** | 8,31 | Praha | 6. maaliskuuta 2015 |
| **800 metrin juoksu** | 2.14,97 | Sopot | 7. maaliskuuta 2014 |
| **Korkeushyppy** | 193 cm **NR** | Sopot | 7. maaliskuuta 2014 |
| **Pituushyppy** | 624 cm | Apeldoorn | 24. tammikuuta 2015 |
| **Kuulantyöntö** | 14,93 m | Sheffield | 26. tammikuuta 2014 |
| **Viisiottelu** | 4830 **NR** | Sopot | 7. maaliskuuta 2014 |

Lähde

Lähteet
-------

1. ↑  Nadine Broersen *Sports-Reference.com*.  Arkistoitu 11.6.2017. Viitattu 28.8.2015. (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2 3  Nadine Broersen Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  Nadine Broersen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
5. ↑  32nd European Athletics Indoor Championships, Scandinavium European Athletics.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 28.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Saara Skyttä 22-vuotiaiden SM-kisoissa Porissa vuonna 2009
**Saara Eeva Maria Skyttä** (s. 25. maaliskuuta 1987 Lieto) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Liedon Parmaa ja häntä valmentaa Anne Skyttä.

Hän on edustanut Suomea kahdesti alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa. 13. heinäkuuta 2004 hän juoksi Grossetossa, Italiassa 11.21,11 ja 15. elokuuta 2006 hän juoksi Pekingissä, Kiinassa 10.39,56. Kummallakaan kerralla hän ei selviytynyt loppukilpailuun.

Hän on osallistunut Suomi–Ruotsi-maaotteluun 3 000 metrin estejuoksussa kolmesti. Vuonna 2006 hän oli neljäs ajalla 10.25,68, vuonna 2007 kolmas ajalla 10.29,83 ja vuonna 2009 kuudes ajalla 11.22,60.

Aikuisten SM-mitalit
--------------------

* Ulkoradoilla
	+ Hopeaa 2007 (3 000 m esteet 10.26,54)
	+ Hopeaa 2009 (5 000 metriä 16.55,79)
	+ Pronssia 2009 (3 000 m esteet 10.27,83)

Ennätykset
----------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Ulkoradoilla
	+ 800 m 2.11,99 (2007)
	+ 1 500 m 4.24,73 (2009)
	+ 5 000 m 16.48,13 (2009)
	+ 3 000 m esteet 10.21,13 (2009)

 | 
* Sisäradoilla
	+ 800 m 2.15,58 (2009)
	+ 800 m (ylipitkä) 2.12,87 (2009)
	+ 1 500 m 4.36,57 (2009)
	+ 1 500 m (ylipitkä) 4.28,88 (2009)

 |

Lähteet
-------

* Saara Skyttä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Tilastopaja


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Neea Melissa Karoliina Käyhkö** (s. 17. tammikuuta 2002 Savonlinna) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on seitsenottelu. Hän edustaa Savonlinnan Rientoa ja häntä valmentaa Joni Jäntti.

Käyhkö sijoittui vuonna 2021 seitsenottelussa kuudenneksi Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja kahdeksanneksi Nairobissa käydyissä saman ikäluokan MM-kilpailuissa. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2022.

Käyhkö on saavuttanut Kalevan kisoissa seitsenottelussa kultaa vuonna 2023 ja hopeaa vuonna 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa viisiottelussa 2022 ja 2023.

Espoon alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa heinäkuussa 2023 Käyhkö oli sijalla 13 keräten 5581 pistettä.

Käyhkö teki seitsenotteluennätyksensä 5600 pistettä Joensuussa 5.–6. elokuuta 2022. Halliviisiottelussa hänen ennätyksensä on 4220 pistettä (Helsinki 19.2.2023). Pituusennätyksensä 631 cm hän hyppäsi Tallinnassa 16. heinäkuuta 2021. Korkeutta hän on hypännyt parhaimmillaan 188 cm Vaasassa 26. elokuuta 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Neea Käyhkö Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  EM-kisoissa kahden kullan huipennus: Vanninen hallitsi ottelua – Kosonen itse varmuus moukarissa


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Michael Ian Olmo** (s. 25. maaliskuuta 1999), taiteilijanimeltään **Iann Dior**, on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja ja lauluntekijä.

Olmo kasvoi Corpus Christissä, Texasissa. Hän aloitti 17-vuotiaana musiikin teon ja työskenteli lyhyen aikaa nimillä Olmo ja Lil Rock. Hän alkoi tehdä kappaleita muun muassa sydämen särkymisestä, seksistä ja itselääkityksestä Iann Dior -nimellä. Hän oli yllättynyt positiivisesta vastaanotosta, kun hän julkaisi ne verkossa. Näiden ansiosta hän sai nopeasti yhteyksiä ja keräsi suosiota emo rap -kappaleillaan, joissa oli myös pop-elementtejä. Olmo julkaisi vuonna 2019 kappaleen "cutthroat", ja pian hän kirjoitti levytyssopimuksen TenThousand Projectsin kanssa.

Olmo julkaisi ensimmäisen mixtapensa *I'm Gone* huhtikuussa 2019, ensimmäisen albuminsa *Industry Plant* marraskuussa 2019 ja ensimmäisen EP-levynsä *Still Here* huhtikuussa 2021.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Industry Plant*  (2019)
* *On to Better Things*  (2022)
* *Leave Me Where You Found Me*  (2023)

### Mixtapet

* *I'm Gone*  (2019)

### EP:t

* *Still Here*  (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas, Fred: Artist Biography *AllMusic*. Viitattu 23.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Arará** on vähemmistöryhmä Kuubassa (etenkin maakunnissa sekä La Habanassa ja Matanzasissa), joka polveutuu Dahomeyn (nyk. Benin) Fon, Ewe, Popo, Mahi, ja muista Afrikan etnisistä ryhmistä. *Arará* voi myös viitata tämän ihmisryhmän musiikkiin, tanssiin ja uskontoon.

Alkuperä
--------

Sana *Arará* ja sen sukulaiset, **Rada** ( Haiti, Trinidad ) ja **Arrada** ( Carriacou ), ovat peräisin Dahomeyn kaupungista Alladasta. Arará cabildos (etniset yhdistykset) perustettiin 1600-luvulla, ja Kuuban Arará-yhteisöissä esiintyy vieläkin alueellisia kulttuurieroja, jotka ovat peräisin Afrikasta (Arará Dajomé, Arará Sabalú ja Arará Magino). Nimi *Sabalú* on peräisin Savalousta, Pohjois-Dahomeyssa, ja *Magino* on peräisin Mahista. Näiden alueiden orjia vietiin Amerikkojen eri osiin. Säilyneitä, eläviä esimerkkejä Dahomeyn kulttuurista (kuten musiikista ja uskonnosta) löytyy Haitista, Grenadineilta ja Brasilian kaupungeista Sáo Luis do Maranháo, Salvador, Recife ja Porto Alegre.

Ranskalaiset ottivat enimmäkseen Dahomeyssä orjuutettuja, joten heitä siirrettiin Ranskan siirtomaihin, pääasiassa Haitiin ja Louisianaan. Toussant L’Ouverturen johtama orjakapina pakotti monet ihmiset pakenemaan, ja vuosina 1789-1804 rsnskalaisia plantaasinomistajia ja heidän uskollisia orjiaan emigroitui Kuubaan. Ajan musiikki oli *tumba fransesca* (ranskalainen rumpu), joka viittaa haitilaiseen musiikkiin ja tanssiin. Tämä on säilynyt aikoihimme vain kansallisten tanssiryhmien esityksissä.

Uskonto
-------

Monet Afrikan traditioista säilyivät Kuubassa, koska espanjalaiset siirtomaaherrat sallivat orjien käyttää rummutusta ja tanssia palvontamenoissaan samalla tavalla kuin Afrikassa. Espanjalaiset antoivat myös orjien organisoida keskinäisen avun yhdistyksiä, jotta he voisivat sopeutua uuteen elämäänsä paremmin. Näissä yhteisöissä saattoi olla kuningas, kuningatar ja monimutkainen sosiaalinen hierarkia eri tasoineen. Tämä suhteellinen sallivuus, johon liittyi pakollinen kastaminen katolilaisuuteen, johti Länsi-Afrikkalaisten jumalten ja kristittyjen pyhimysten väliseen synkretismiin. Jorubakuubalaiset menivät niin pitkälle, että nimesivät Santeria-uskontonsa muistuttamaan kristittyjen pyhimyksiä. Muut kuubalaiset nimitykset tälle uskonnolle ovat *Tegia de Ochá* ja *Lucumí*.

Musiikki
--------

Ararát siirsivät Afrikasta Kuubaan juhlansa ja uskonnolliset menot sellaisina kuin he olivat niitä esittäneet Afrikassa. *Arará cabildos* koostui yhtyeestä jossa on neljä rumpua. Niiden nimet vaihtelevat yhteisöstä toiseen, mutta useimmat ovat nimeltään *hunguedde*, *hincito*, *hun* ja *hunga*.

Katso myös
----------

* Beninin musiikki
* Ewe-musiikki
* Ewe-rummutus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Olsen, Dale A. ja Sheehy, Daniel E.: "Ewew and Fon heritages and Arará secret society", *The Garland Encyclopedia of World Music: South America, Mexico, Central America, and the Caribbean*. Routledge, 2017. Teoksen verkkoversio (viitattu 7.2.2020). (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Arará
**María Cristina Kiehr** on argentiinalainen sopraano. Hän on osoittanut erityistä kiinnostusta varhaisen barokkikauden ohjelmistoa kohtaan.

Kiehr syntyi Tandilissa. Hänellä on tanskalainen sukutausta. Hän sai varhaisen musiikkikoulutuksensa Argentiinassa. Lapsena hän opiskeli viulunsoittoa, mutta teini-ikäisenä hän siirtyi lauluun. Vain vuoden Argentiinassa suoritettujen lauluopintojen jälkeen Kiehr lähti vuonna 1983 Eurooppaan, jossa häntä opetti Schola Cantorum Basiliensisissa René Jacobs. Hän onkin nimennyt Jacobsin itseensä eniten vaikuttaneeksi muusikoksi. Kiehr sai laulutekniikan opetusta myös Eva Krasnailta.

Kapellimestareista Kiehrin kanssa ovat tehneet yhteistyötä muiden muassa René Jacobs, Jordi Savall, Nikolaus Harnoncourt, Philippe Herreweghe, Frans Brüggen, Gustav Leonhardt ja Konrad Junghänel. Kokoonpanoja, joiden kanssa Kiehr on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Concerto Köln, Concerto Vocale, Freiburger Barockorchester, Ensemble La Fenice, Akademie für Alte Musik Berlin, Cantus Cölln ja Hespèrion XXI. Kiehr oli mukana perustamassa La Colombina -, Daedalus Ensemble - ja Concerto Soave -kokoonpanoja. Hän on muodostanut duoja vihuelansoittaja Ariel Abramovichin, barokkikitaristi Krishnasol Jiménez Morenon ja kitaristi Pablo Márquezin kanssa.

Kiehr teki oopperadebyyttinsä vuonna 1988 Innsbruckissa esiintyessään René Jacobsin johtamassa esityksessä Francesco Cavallin oopperasta *Giasone*. Muita oopperarooleja Kiehr on tulkinnut muiden muassa Antonio Vivaldin, Henry Purcellin, Claudio Monteverdin, Christoph Willibald Gluckin, Joseph Haydnin ja Antonio Cestin teoksissa. Hän on myös osallistunut moniin oopperalevytyksiin. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa on kuulunut oratorioita. Aikansa musiikista Kiehrin ohjelmiston joukossa on ollut Zad Moultakan teos *La Passion selon Marie*. Kiehr on esiintynyt eri puolilla maailmaa ja tehnyt opetustyötä Wienin Universität für Musik und darstellende Kunstissa.

Kiehr on asettunut Sveitsiin ja on naimisissa sellisti Orlando Theulerin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  María Cristina KIEHR (Arkistoitu – Internet Archive) Universität für Musik und darstellende Kunst Wien, Institut für Alte Musik
2. ↑  María Cristina Kiehr AllMusic
3. 1 2 3 4  María Cristina Kiehr BERNVOCAL
4. ↑  María Cristina Kiehr Concerto Soave


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Holden Camira** on Holdenin vuosina 1982–1989 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Holden Toranan. Se perustuu samalle J-pohjalevylle kuin monet muut General Motorsin saman kokoluokan mallit, esimerkiksi Opel Ascona C. Camiran seuraajaksi tuli Toyota Camryyn perustuva Holden Apollo.

JB-koritunnuksen saanut alkuperäinen malli esiteltiin vuonna 1982 neliovisena sedanina. Se oli ensimmäinen etuvetoinen Holden-malli. Ainoa moottorivaihtoehto oli 1,6-litrainen bensiinimoottori. Viisiovinen farmari esiteltiin seuraavana vuonna, ja sen koreja vietiin myös Isoon-Britanniaan, jossa niistä valmistettiin Vauxhall Cavalierin farmarimallia.

Holden Camira JD
Vuonna 1984 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet leveämmät ajovalot ja umpinaisen keulan ilman perinteistä etusäleikköä. Uutena moottorina oli 1,8-litrainen. Koritunnukseksi vaihtui JD. 1,6-litrainen moottori poistui valikoimasta vuonna 1986.

Farmarikorinen Holden Camira JD.
Keväällä 1987 tuli toinen pienempi kasvojenkohotus, jolloin 1,8-litrainen moottori korvattiin 2,0-litraisella. Uudeksi koritunnukseksi tuli JE.

Holden Camira JE

Lähteet
-------

1. ↑  Holden Camira Review *Unique Cars*.  20.11.2017. Viitattu 6.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Holden Camira** Wikimedia Commonsissa
**Holden Gemini** on Holdenin vuosina 1975–1986 Australaasian markkinoille valmistama keskiluokan automalli, joka oli uudelleennimetty Isuzu Gemini.

Holden Gemini I (1975–1984)
---------------------------

Ensimmäisen sukupolven Gemini esiteltiin helmikuussa 1975 neliovisena sedanina ja kaksiovisena coupéna. Malli perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Opel Kadett C, ja myös autojen korimuotoilu on lähes identtinen. Alkuperäinen koritunnus oli TX. Yhdysvalloissa auton nimenä oli **Buick Opel**, Malesiassa ja Thaimaassa **Opel Gemini** ja Etelä-Koreassa **Daewoo Maepsy**.

Coupé-korinen Holden Gemini TX.
Geminin voimanlähteenä oli nelisylinterinen 1,6-litrainen bensiinimoottori, jonka yhteydessä oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Lisävarusteena oli valittavana kolmiportainen *Trimatic*-automaattivaihteisto.

Keväällä 1977 Gemini koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uuden etusäleikön. Koritunnukseksi vaihtui TC.

Holden Gemini TD
Toinen kasvojenkohotus tuli seuraavana keväänä, jolloin ajovalot muuttuivat perusmalleja lukuun ottamatta pyöreistä suorakaiteen muotoisiksi. Uutena korimallina oli kolmiovinen farmari, jonka sai myös pakettiautoversiona. Uudeksi koritunnukseksi tuli TD.

Farmarikorinen Holden Gemini TD.
Syksyllä 1979 suoritettiin perusteellisempi kasvojenkohotus, jolloin Gemini sai täysin uuden keulan ja perän ilmeen. Samaan aikaan coupé poistui mallivalikoimasta. Koritunnukseksi vaihtui kasvojenkohotuksen yhteydessä TE.

Holden Gemini TE
Seuraava pieni kasvojenkohotus tuli keväällä 1982, jossa merkittävimpiä uudistuksia olivat uusi kojelauta ja etusäleikkö. Osaan malleista tuli uudet ajovalojen peitinlasit. Uudeksi koritunnukseksi tuli TF.

Viimeiset uudistuksensa Gemini koki keväällä 1983. Näiden mallien koritunnuksena on TG.

Holden Gemini TF
Holden Gemini TG

Holden Gemini II (1985–1986)
----------------------------

Etuvetoinen toisen sukupolven Gemini (koritunnus RB) esiteltiin keväällä 1985. Holden-merkkisenä sitä valmistettiin ainoastaan neliovisena sedanina 1,5-litraisella bensiinimoottorilla. Yhdysvalloissa autoa myytiin Chevrolet- ja Geo-merkkisenä, Kanadassa nimellä **Pontiac Sunburst**. Australiassa Gemini ei myynyt hyvin, joten Holden päätti lopettaa mallin valmistuksen jo vuonna 1986.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Used Holden Gemini review: 1975–1978 *CarsGuide*. Viitattu 19.1.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Holden Gemini** Wikimedia Commonsissa
**Holden Commodore VE** on Holden Commodoren neljännen sukupolven mallin ensimmäinen versio, jota valmistettiin vuosina 2006–2013. Mallisarjaan kuuluivat myös ylellisemmät versiot **Berlina** ja **Calais** sekä kaksiovinen avolavamalli **Ute**. Lähi-idässä ja Etelä-Afrikassa Commodorea myytiin nimellä **Chevrolet Lumina**, Brasiliassa mallin nimenä oli **Chevrolet Omega**, Yhdysvalloissa Pontiac G8 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa Vauxhall VXR8. Vuonna 2013 Commodore koki perusteellisen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui VF.

Holden Commodore VE (2006–2013)
-------------------------------

Holden Commodore oli koko siihenastisen valmistushistoriansa ajan perustunut tekniikaltaan takavetoisiin Opel-malleihin. Kun Opel Omegan valmistus lopetettiin vuonna 2003, Holdenille ei ollut enää tarjolla sopivaa alustaa uutta Commodorea varten. Emoyhtiö General Motors tarjosi Holdenin käyttöön Sigma-pohjalevyä, joka oli ensimmäisenä tullut käyttöön Cadillac CTS -mallissa vuonna 2002. Holdenilla pohjalevyn ei kuitenkaan katsottu sopivan uuteen Commodoreen, koska tavaratila olisi jäänyt liian pieneksi ja pohjalevyn runsas alumiinin käyttö olisi nostanut auton hintaa. Holden kehitti Commodorea varten täysin uuden perusrakenteen, joka tunnetaan GM Zeta -pohjalevynä. Sille rakennettiin myös muun muassa vuonna 2009 esitelty viidennen sukupolven Chevrolet Camaro.

Holden Ute VE
Ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen sedan, sitä seurasivat avolavamalli Ute vuonna 2007 ja farmarimalli Sportwagon vuonna 2008. Ulkonäön ja sisustuksen yksityiskohdissa oli joitain eroavaisuuksia eri malliversioiden välillä. Perusmalli oli nimeltään Omega, jolla haluttiin kunnioittaa Commodoren menneisyyttä Opel Omegaan perustuvana mallina. Berlina ja Calais olivat paremmin varusteltuja ja ylellisempiä versioita, joiden mallinimissä ei ollut viittausta muuhun Commodore-mallistoon. Commodore SV6 ja SS puolestaan edustivat malliston urheilullisempaa päätä.

Holden Commodore VE Sportwagon
Jokaiseen vuosimalliin oli tehty pieniä uudistuksia, mutta VE-mallisarja koki suurimmat muutoksensa elokuussa 2010, jolloin esiteltiin mallivuoden 2011 autot. Uudistettuun mallisarjaan viitataan yleensä VE II -nimellä. Ajovalot ja puskurit oli muotoiltu uudelleen ja etusäleiköstä tuli aiempaa suurempi. Sisällä kojelautaa oli uudistettu.

Holden Calais VE
Holden Commodore VE II

Lähteet
-------

1. ↑  Revealed: Holden Commodore VE Ute (Internet Archive) *Drive*.  22.8.2007.  Arkistoitu 25.3.2012. Viitattu 8.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Holden VE Commodore Sportwagon revealed *Drive*.  28.2.2008. Viitattu 8.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Holden Commodore (2006)** Wikimedia Commonsissa
Killinkosken vanha tehdas.
**Killinkosken Wanha tehdasmiljöö** sijaitsee Virroilla. Killinkosken vanha, P. G. Holmin (myöhemmin Inka Oy), nauhatehdas on kuuluisan kirkkoarkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema tehdasrakennus, jonka vanhimmat osat ovat valmistuneet vuonna 1908 ja rakennus kuuluu suojelukohteisiin. Killinkosken kyläyhdistys on kehittänyt vanhoista tehdastiloista mielenkiintoisen ja erittäin monipuolisen matkailukohteen. Tehdasmiljöössä on koettavissa monta eri museota kokoelmineen: Into-keskus, Nahkateollisuusmuseo, Kamerataivas – Suomen Kameramuseo, Josef Stenbäck ja Killinkoski -näyttely, näyttelytila Killin Kalleria, Nostalgiset lelut -näyttely, Parturi-kampaamo kylämuseo, VPK:n palokaluston näyttely ja vanhojen opetustarvikkeiden kokoelma. Museoissa pääsee tutustumaan ammatti ja liike-elämään, entisaikojen koulunkäyntiin, tekniikkaan, teollisuushistoriaan, palontorjuntaan, valokuvaukseen, kameroihin ja projektoreihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Wanha Tehdasmiljöö *Killinkoski ja Wanha tehdasmiljöö*. Killinkosken kyläyhdistys.
2. ↑  Killinkosken wanha tehdasmiljöö on suosittu käyntikohde *Jälkipeli.net*.  30.6.2022.
3. ↑  Killinkosken Wanha Tehdas  12.10.2020. Virtain kaupunki.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Killinkosken tehdasyhdyskunta (Q30560070)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | historiallinen teollisuusympäristö |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Virrat |
|  |
| katuosoite | Inkantie 60, Killinkoski |
|  |
| koordinaatit | 62°24′17″N 23°53′29″E﻿ / ﻿62.4046887°N 23.89136641°E﻿ / 62.4046887; 23.89136641 |
|  |
|  |

 |
**Mikko Antero Luoma** (s. 1966 Toholampi) on suomalainen johtamisasiantuntija ja Hilla Group Oyj:n toimitusjohtaja. Hän on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1990 ja kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2000, kumpikin Vaasan yliopistosta. Hänen väitöskirjansa  käsitteli henkilöstön kehittämistä yrityksen strategisena toimintona. Hän on työskennellyt aiemmin henkilöstöjohtajana Outokumpu Oyj:ssä ja Metso Oyj:ssä, toimitusjohtajana Johtamistaidon Opisto JTO:ssa ja tutkimusjohtajana Vaasan yliopistossa, jossa hän toimii myös strategisen henkilöstöjohtamisen dosenttina.

Luoma on toiminut Henkilöstöjohdon ryhmä – HENRY ry:n puheenjohtajana ja hänet on nimitetty järjestön kunniajäseneksi. Hän on kirjoittanut useita johtamisaiheisia kirjoja ja artikkeleita. Vuonna 2006 hänen artikkelinsa Managers’ perceptions of the strategic role of management development palkittiin Journal of Management Development -tiedelehden Outstanding Paper -palkinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiina Ojutkangas: KPK Yhtiöiden toimitusjohtaja vaihtuu, kun Vesa Pihlajamaa jää eläkkeelle ja Mikko Luoma aloittaa työnsä – "Johtaminen on vuorovaikutusta" *nivala-lehti.fi*.  28.10.2019.  Arkistoitu 8.11.2021. Viitattu 8.11.2021.
2. ↑  Väitöskirja Human resource development as a strategic activity : a single component view of strategic human resource management
3. ↑  Journal of Management Development -tiedelehden Outstanding Paper -palkinto
**Arapiles** oli Espanjan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu ironclad.

Valmistus
---------

Puinen potkurifregatti tilattiin Greeniltä Blackwallista, missä köli laskettiin kesäkuussa 1861. Valmistuksen aikana alukseen lisättiin keskilaivaan panssarivyö, mikä lisäsi kaksi jalkaa aluksen leveyttä ja uppoumaa 200 tonnia. Valmistuessaan alus oli täystakiloitu ja höyrykonetta varten oli yksi savuhormi. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1864 ja se valmistui seuraavana vuonna.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen vuonna 1868. Alus poistettiin vuonna 1879 ja romutettiin vuonna 1883.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish ironclad Arapiles

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 381


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Vitoria*** | **Espanjan laivaston ironcladit** | Seuraaja:***Zaragoza*** |
**Kandeeraus** (kandeerata < ransk. *candir* < arab. qanda‎ < pers. ‏qand‎, sokeri, sokeriruoko < sanskritiksi khanda, sokeri) tarkoittaa hedelmien palojen, syötävien kukkien, marjojen tai pähkinöiden kyllästämistä ja kuorruttamista upottamalla ne kuumaan ja vahvaan sokeriliemeen. Sokeri imeytyy näin meneteltäessä hiljalleen esimerkiksi hedelmäviipaleisiin, joiden vesi korvautuu sokerilla. Viipaleet saavat kiiltoa, kun ne vielä lopuksi kastetaan kuumaan sokeriliemeen, minkä jälkeen ne valutetaan ja kuivataan.

Sokeroitaviksi soveltuvat esimerkiksi appelsiinit, aprikoosit, kastanjat, kirsikat, mandariinit, melonit ja päärynät. Kandeerattuja sitrushedelmien, kuten appelsiinin ja sukaattisitruunan, paloiteltuja kuoria kutsutaan sukaateiksi. Niitä nautitaan makeisten tavoin tai käytetään leivonnaisten maustamiseen ja koristamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen etymologinen sanakirja Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 30.7.2023.
2. 1 2  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 225. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.
Maantiejuoksua
**Maantiejuoksu** eli katujuoksu on juoksulaji, jossa kilpaillaan tyypillisesti 5 km, 10 km, puolimaratonin ja maratonin (42,195 km) mittaisilla matkoilla. Kansainvälisen yleisurheiluliiton sääntöjen mukaan muita maantiejuoksun vakiomatkoja ovat 15 km, 20 km, 25 km, 30 km, 100 km sekä maantieviesti. Maantiejuoksut tulee suorittaa kestopäällysteisillä teillä eikä reitti saa kulkea pehmeällä alustalla kuten ruohikolla.

Maantiejuoksuissa pidetään kirjaa ennätyksistä, vaikka reitit poikkeavat aina toisistaan. Ennätyskelpoisen reitin täytyy olla virallisen reitinmittaajan mittaama. Kilpailun lähdön ja maalin välinen etäisyys linnuntietä mitattuna ei saa olla yli 50 % kilpailtavan matkan etäisyydestä. Reitin keskimääräinen kaltevuus alaspäin ei saa olla enempää kuin 0,1 % eli esimerkiksi 10 kilometrin reitillä maali saa sijaita korkeintaan 10 metriä alempana kuin lähtö.

Maratonia pitempiin juoksumatkoihin viitataan yleensä nimellä ultrajuoksu. Ultrajuoksukilpailutkin voivat tapahtua maantiellä, mutta niitä järjestetään myös haastavimmissa olosuhteissa kuten polkujuoksuina.

Maantiejuoksut arvokisoissa
---------------------------

Maraton kuuluu olympialaisten, yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailujen ja yleisurheilun EM-kilpailujen ohjelmaan. Vuodesta 2016 alkaen EM-kilpailuissa tosin kilpaillaan maratonin sijaan puolimaratonilla, mikäli samana vuonna järjestetään kesäolympialaiset. Joka toinen vuosi järjestettävät EM-kilpailut osuvat siis joka toinen kerta samalle vuodelle neljän vuoden välein järjestettävien kesäolympialaisten kanssa. Puolimaratonilla järjestetään omat maailmanmestaruuskilpailut joka toinen vuosi.

Maantiejuoksun kansalliset mestaruuskisat Suomessa
--------------------------------------------------

Maantiejuoksun SM-kilpailut juostaan vuosittain keväisin ja niissä kilpaillaan puolimaratonin matkalla aikuisten sarjoissa. Kisoissa kilpaillaan myös 17- ja 19-vuotiaiden junioreiden sarjoissa 10 km matkalla. Maratonin SM-kilpailut kilpaillaan erikseen yleensä syksyllä vuosittain.

Lähteet
-------

1. 1 2  IAAF Competition Rules 2018-2019 *iaaf.org*. Viitattu 17.1.2019.
**Vidushi Savita Devi** (hindiksi सविता देवी; 1940 Varanasi – 20. joulukuuta 2019 Gurgaon) oli intialainen laulaja. Hän edusti maansa taidemusiikkia ja tuli tunnetuksi muun muassa thumritulkitsijana. Hän harjoitti myös muita tyylejä, kuten khyalia, mutta ei sekoittanut eri tyylejä keskenään.

Devi oli Siddheshwari Devin tytär ja edusti Banarasin (Varanasin) gharanaa eli koulukuntaa, mutta omaksui myös Kiranan gharanan tyylin guruiltaan Mani Prasadilta ja Dilip Chandra Vediltä. Saatuaan oppiarvon taiteissa hän opiskeli Intian taidemusiikkia Banaras Hindu Universityssa. Devi sai lisäksi sitaropetusta Ravi Shankarilta, mutta päätti keskittyä sitarin sijaan ensisijaisesti lauluun. Hän kuitenkin ehti saada teini-ikäisenä stipendin ja kilpailuvoiton sitaristina. Hän konsertoi Intiassa sekä ulkomailla ja esiintyi säännöllisesti All India Radiossa sekä kansallisessa televisiossa. Devi johti vuosien ajan musiikin laitosta Delhin yliopiston Daulat Ram Collegessa, perusti äitinsä mukaan nimetyn akatemian ja kirjoitti äitinsä elämäkertateoksen *Maa... Siddheshwari*.

Devi kuoli Fortis Memorial Research Institutessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Devi, Savita[vanhentunut linkki] WorldCat Identities
2. 1 2 3 4 5  About Us (Arkistoitu – Internet Archive) Savita Devi
3. 1 2 3 4 5 6  Renowned Hindustani classical vocalist Vidushi Savita Devi passes away at 80 The Economic Times
4. 1 2  Biography: Savita Devi Kamat Research Database

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Patsy Montana** (30. lokakuuta 1908 Hot Springs (Arkansas) – 3. toukokuuta 1996 San Jacinto, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja sekä lauluntekijä. 
Patsy Montana oli ensimmäinen naispuolinen kantrilaulaja, jonka single-levyä myytiin miljoona kappaletta. Single oli vuoden 1935 I Want to be Cowboy's Sweetheart.

Elämänkulku
-----------

Montana syntyi vuonna 1908 kymmenen pojan perheeseen. Kun Montana täytti 18 vuotta, hän lähti Kaliforniaan. Hän oli taitava kitaristi, joten Montana voitti vuonna 1931 laulun lahjakkuuskilpailun laulaessaan Jimmie Rodgersin kappaleita. Montana työskenteli Stuart Hamblenin ja Montie Montanan kanssa. Vuonna 1932 Montana palasi takaisin Arkansasiin vierailulle, ja esiintyi lyhyesti Shreveportissa.

Vuonna 1933 Montana matkusti Chicagoon katsomaan Chicagon maailmannäyttelyä ja osallistuakseen koe-esiintymiseen. Montana levytti suurimman menestyskappaleensa *I Want to be Cowboy's Sweetheart* vuonna 1935. Muita hänen menestyskappaleitaan olivat *Rodeo Sweetheart*, *Montana Plains* ja *I Want to Be a Cowboy's Dream*.

Diskografia
-----------

* The New Sound of Patsy Montana, 1964
* Precious Memories, 1977
* Original Hits form the West, 1980
* The Very Early Patsy Montana and the Prairie Ramblers, 1981
* The Yodeling Cowgirl, 1983
* Early Country Favorites, 1983
* Patsy Montana & The Praire Ramblers, 1984
* Columbia Historic Edition, 1984
* The Cowboy's Sweetheart [Flying Fish], 1988
* Cowboy's Sweetheart [King], 1996
* Country Music Hall of Fame 1996, 1999
* The Best of Patsy Montana, 2001
* The Original Cowboy's Sweetheart, 2005
* Pride of the Prairie, 2005

Lähteet
-------

1. ↑  Patsy Montana *IMDb*. Viitattu 4.6.2020.
2. 1 2 3 4  Patsy Montana | Biography & History *AllMusic*. Viitattu 4.6.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Patsy Montana *Country Music Hall of Fame*. Viitattu 4.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

Patsy Montana Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Holger Behrendt** (s. 29. tammikuuta 1964 Schönebeck, Saksi-Anhalt, Saksan demokraattinen tasavalta) on itäsaksalainen telinevoimistelun olympiavoittaja. Hän on myöhemmin toiminut voimisteluvalmentajana.

Behrendt voitti Soulin olympialaisissa 1988 kultaa renkailla. Lisäksi hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia rekillä sekä sijoittui hevosella viidenneksi.

MM-kilpailuissa Behrendt saavutti pronssia joukkuekilpailussa Montrealissa 1985 sekä rekillä ja joukkuekilpailussa Rotterdamissa 1987.

EM-kilpailuissa Behrendt voitti kultaa renkailla Tukholmassa 1989. Samoissa kisoissa hän saavutti pronssia moniottelussa ja permannolla. Moskovassa 1987 hän saavutti EM-hopeaa nojapuilla ja -pronssia hypyssä.

Lähteet
-------

* Holger Behrendtin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 5.12.2008. Viitattu 10.6.2013. (englanniksi)
* Voimistelun MM-kisatulokset Sport-komplett.de. Viitattu 10.6.2013. (saksaksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 10.6.2013. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Sports Reference LLC
2. ↑  Sport-komplett.de
3. ↑  Sports123.com
**Tell Hamoukar** oli muinainen kaupunki Luoteis-Syyriassa Eufratin sivuhaaran Khabur-joen altaassa, pohjoisessa Mesopotamiassa. Kaupunki on nykyisellä Jaziran alueella, Al-Hasakan maakunnassa lähellä Irakin rajaa.

Khabur-joen allas sijaitsee sadeviljelyvyöhykkeen rajalla, mutta siellä on myös joen tulvatasankoa.

Kaupungin uskotaan kasvaneen 32 eekkerin kokoiseksi vuoteen 3700 eaa. mennessä, mutta seuraavana 200 vuotena siellä ei näkynyt saviastioissa lainkaan Urukin vaikutusta, ja vuoden 3200 eaa. jälkeen vain hiukan.  Keskustan ala oli 16 ha, jota ympäröi 280 ha asutus. Kaupunginmuurit ajoittuvat myöhäiselle kalkoliittiselle eli myöhäiskuparikaudelle.

Kaupunki lienee ollut pitkään Urukia suurempi. Tämä muuttaa perinteistä kuvaa siitä, että kaupungistunut yhteiskunta olisi syntynyt eteläisessä Mesopotamiassa. Hamoukarissa oli erikoistunutta työvoimaa, massatuotantoa, hallitus ja lait, sekä taiteilijoita. Arvellaan, että kaupunki syntynyt huomattavasti ennen kirjoituksen keksimistä, toisin kuin Sumerin kaupunkien on tähän asti uskottu syntyneen kirjoituksen keksimisen aikoihin. 

Vastaava vanha kaupunki samalla alueella oli Tell Brak. Urukin uskotaan vallanneen kaupungin 3500 eaa. päätellen sieltä löydetyistä lukuisista lingon ammuksista. Kulttuurikehityksen painopiste siirtyi etelään.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Tieteen kuvalehti, numero 13 vuonna 2007, sivu 36-

Aiheesta muualla
----------------

* Hamoukar Project Homepage (Arkistoitu – Internet Archive) at the Oriental Institute of the University of Chicago
* Video on Hamoukar Expedition (Arkistoitu – Internet Archive) at the University of Chicago website
* "In the Ruins: Tell Hamoukar"[vanhentunut linkki], New York Times Science Video (16.1.2007).
* "New details of first major urban battle emerge along with clues about civilization’s origins", press release by University of Chicago News Office (16.1.2007).
* "University of Chicago-Syrian team finds first evidence of warfare in ancient Mesopotamia", press release by University of Chicago News Office (16.12.2005).
* "Ruins in Northern Syria Bear the Scars of a City’s Final Battle" by John Wilford, *New York Times* (16.1.2007)
* "Archaeologists Unearth a War Zone 5,500 Years Old" by John Wilford, *New York Times* (16.12.2005; reposted by University of Chicago News Office)
* Truefacts article
**Vytenis** (? - 1315 tai 1316) oli Liettuan suuriruhtinas vuosina 1295–1316. Vytautasin valtakaudella Liettua kävi sotaa puolalaisia ja Saksalaisen ritarikunnan joukkoja vastaan. Hän oli ensimmäinen Liettuan hallitsija, jonka valtakausi on dokumentoitu melko hyvin, vaikka esimerkiksi hänen tarkkaa kuolinvuottaan ei osata sanoa.

Suuriruhtinaaksi
----------------

Vytenis peri kruunun isältään Pukuvertasilta vuonna 1295. Pukuvertasin valtakaudesta aikalaislähteet eivät kerro juuri mitään. Vytenis mainitaan ensimmäisen kerran 1292, jolloin hän johti isänsä määräyksestä sotaretkeä Saksalaisen ritarikunnan maille Preussissa. Hänen tiedetään myös käyneen voittoisan taistelun puolalaisia vastaan Trojanowissa vuonna 1294. Taistelussa kaatui monien puolalaisten ritarien lisäksi Lęczycan hallitsija Kasimir II.

Noustuaan valtaan vuonna 1295 hän kävi sotaa Saksalaisen ritarikunnan lisäksi sen liivinmaalaista haaraa vastaan. Taistelua käytiin ensin Liivinmaalla, mutta liettualaisten tukeman semgallien kapinan kukistuttua taistelut siirtyivät Liettuan hallitsemaan Žemaitijaan. Vytenis haki tukea Riian arkkipiispalta ja kaupungilta, jotka liittoutuivat liettualaisten kanssa vuonna 1298. Vuonna 1298 ritarikunta kärsi tappiot Karkhusin, Treidenin ja Neuermühlenin taisteluissa. Samana vuonna Vytenis sijoitti liettualaisen varuskunnan Riikaan. Tehdäkseen varuskunnan läsnäolon asukkaille hyväksyttävämmäksi hän lupasi Riian arkkipiispan kehotuksesta ottaa kasteen vastaan, mutta varsinaista kastamista ei tiettävästi koskaan tapahtunut. Vytenis oli sotinut myös Puolassa Masovian Boleslav II:en pyynnöstä, jolla oli ongelmia paikallisen kruununtavoittelijan kanssa. Sota puolassa jatkui vuoteen 1306 saakka. Vuonna 1312 Vytenis salli kahden fransiskaanimunkin asettua tuolloin Liettuan alaisuudessa olleeseen Novgorodiin. Liettualaisten läsnäolo Riiassa päättyi vuonna 1313, kun riikalaiset karkottivat heidät ritarikunnan painostuksesta. Vytenisin loppukaudella paine Žemaitijassa kasvoi edelleen, ja hän lopulta vuonna 1315 tai 1316 luopui vallasta Gediminasin hyväksi. Viimeinen maininta Vytenisistä on vuodelta 1315, jolloin hän johti ankariin tappioihin johtanutta retkeä Preussiin.

Kuoleman jälkeen
----------------

Aikalaislähteet pitivät Vytenisiä pontevampana hallitsijana kuin seuraajaansa. Vytenis oli vielä 1400-luvulla hallitsijana tunnetumpi kuin Gediminas, mutta jäi lopulta hänen varjoonsa historiankirjoituksessa. Vytenisin sukulaisuussuhde Gediminasiin ei ole täysin selvä, hän oli eri tulkintojen mukaan joko tämän vanhempi veli tai serkku.

Kirjallisuutta
--------------

* S. C. Rowell: *Lithuania ascending: a pagan empire within east-central Europe, 1295-1345*. Cambridge University Press, 1994. ISBN 9780521450119. Google kirjat. (englanniksi)
* Aulis Kallio: *Liettuan historia*. Tampere: Jagellonica-kulttuuriyhdistys ry, 2009. ISBN 978-951-98665-3-6.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rowell 1994: s. 55
2. 1 2  Kallio 2009: s. 43
3. ↑  Rowell 1994: s. 57
4. ↑  Rowell 1994: s. 58
5. 1 2  Kallio 2009: s. 44
**Vyöturkiskuoriainen** eli **keltavöinen turkiskuoriainen** (*Attagenus woodroffei*) on noin viisi millimetriä pitkä, tummanruskea ja pyöreähkö kovakuoriainen. Se on tekstiilituholainen ja elää toukkavaiheessa lämpimissä huoneissa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Vyöturkiskuoriainen on noin puolen sentin mittainen kovakuoriainen. Se on väritykseltään tummanruskea, ja sen selässä on sahanterää muistuttava kellertävä kuvio. Kuoriaisen selvästi jaokkeellinen vartalo on pyöreähkö, ja sen takapäässä on karvatupsu. Toukka kasvaa noin sentin mittaiseksi, ja sen vartalo on taaksepäin suippeneva.

Elintavat
---------

Vyöturkiskuoriainen on tekstiilituholainen, joka toukkavaiheessa elää lämpimissä huoneissa lattialistojen alla, komeroissa tai muissa pimeissä kolosissa syöden tekstiilipölyä sekä kuolleita hyönteisiä. Aikuisena kuoriaiset parveilevat huoneissa. Vyöturkiskuoriaista ei esiinny Suomen luonnossa, vaan se tarvitsee lämpimän talvehtimispaikan. Sitä tavataan Suomen pääkaupunkiseudun vanhoissa rakennuksissa, muissa osissa maata se on harvinaisempi.

Vuodessa kehittyy yleensä kaksi sukupolvea.

Haitat
------

Toukka syö luonnonkuituja kuten villaa ja turkiksia. Yleensä tuhot jäävät kuitenkin varsin vähäisiksi kuoriaishavainnoista huolimatta. Aikuinen kuoriainen ei tiettävästi tarvitse ravintoa.

Torjunta
--------

Yleinen siisteys ehkäisee hyönteisten esiintymistä. Vyöturkiskuoriainen on varsin vaikea hävitettävä ja varsinkin kerrostalojen ollessa kyseessä, on syytä harkita koko talon myrkyttämistä vähintään kahteen kertaan mikäli kuoriaisia löytyy useammasta kuin yhdestä asunnosta.

Vyöturkiskuoriaiset saa tuhottua vaatteista ja tavaroista joko pitämällä niitä viikko pakkasessa −20 asteessa tai vähintään +70-asteisessa saunassa noin kaksi tuntia. Molemmat käsittelyt tuhoavat kaikki kehitysvaiheet.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vyöturkiskuoriainen (*Attagenus woodroffei*) Helsingin kaupungin ympäristökeskus. Viitattu 25.11.2017.
2. ↑  Turkiskuoriaiset *Hyönteismaailma.fi*. Transmeri. Viitattu 4.4.2014.
3. ↑  Yleistietoa ja torjunta - Sisätilojen tuholaiset *Sisätilojen tuholaiset*. Viitattu 2.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Vyöturkiskuoriainen (*Attagenus woodroffei*)
* Vieraslajit: Vyöturkiskuoriainen (*Attagenus woodroffei*)
* Jarmo Holopaisen kuvaukset sisätilojen tuholaisista
* Vyöturkiskuoriaisen kuva
* Vyöturkiskuoriaisen toukan kuva


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2267167
* BioLib: 259168
* BOLD: 453234
* EoL: 3266918
* EPPO: ATTGWO
* EUNIS: 117156
* Fauna Europaea: 413617
* Fauna Europaea (new): 9d16a9c1-9df8-4252-bc31-44cf367c0150
* GBIF: 4427449
* iNaturalist: 1035962
* IRMNG: 11598218
* NCBI: 1553137

 |

 |