recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Katarina Dalayman (2014)
**Katarina Dalayman** (s. 25. tammikuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja. Hän loi uransa aluksi dramaattisena sopraanona, mutta on sittemmin keskittynyt mezzosopraanorooleihin.

Dalayman opiskeli Tukholman oopperakorkeakoulussa ja debytoi vuonna 1992 Tukholman kuninkaallisessa oopperassa. Dalayman on erikoistunut Richard Wagnerin ja Richard Straussin teoksiin. Hän sai hovsångerska-arvonimen vuonna 2000. Litteris et Artibus -mitali hänelle myönnettiin vuonna 2004. Vuonna 2013 parhaan oopperalevytyksen Grammy-ehdokkaana oli *Nibelungin sormus* -levytys, jolla Dalayman lauloi.

Dalaymanin kanssa yhteistyötä tehneiden kapellimestareiden joukossa ovat olleet Riccardo Chailly, Colin Davis, James Levine, Wolfgang Sawallisch, Michael Tilson Thomas, Esa-Pekka Salonen, Antonio Pappano, Mark Elder ja Zubin Mehta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Katarina Dalayman Greek National Opera
2. ↑  Katarina Dalayman Harrison Parrott
3. 1 2  Katarina Dalayman hovsångerska – sopran Operalogg
4. ↑  Katarina Dalayman Recording Academy Grammy Awards


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Joitain kupariaarrekulttuurin "Copper Hoard" löytöpaikkoja. OCP puolestaan tarkoittaa okralla värjättyä keramiikkaa, jota on löydetty joistain kupariaarteiden paikoista.
Kupariaarrekulttuurille tyypillinen tyyliteltyä ihmistä esittävä kuva.
**Kupariaarrekulttuuri** (engl. *Copper Hoard Culture*) pääosin n. 1700–1200 eaa. tarkoittaa tavallisesti Pohjois-Intiasta löydettyjä muinaisia hopea- ja kupariesineiden kokoelmia. Tunnetuimpia näistä ovat ihmisenmuotoiset kuparikuviot ja harppuunamaiset keihäänkärjet. Osa kupariaarteista on löydetty paikoista, joissa oli okralla värjättyä keramiikkaa.

Ajoitus
-------

Varhaista kupariaarteita muistuttavia esineitä on löydetty esim Lothalista jo 3. vuoistuhannelta eaa.
Varsinainen kupariaarrekulttuuri Intiassa noin 2000–1200 eaa. kukoistanut kulttuuri. Se tunnetaan kupari-hopeakätköistä. Useimmat kulttuurin löytöpaikat on ajoitettu aikaan 1700–1200 eaa.

Alue
----

Kulttuurin keskusalue oli Gangesin ja Jamunan yläjuoksujen välisellä tasangolla, 'doab':illa. Kupariaarteita tavataan paljon oasavaltioissa Uttar Pradesh, Bihar, Orissa ja Madhya Pradesh. Varsinaisen kupariaarrekulttuurin: antenniperäisiä mielloka, ihmisenmuotoisia kuvioita jne. alue oli Ganga-Jamuna tasangolla 24 leveysesteesta pohjoiseen, pituuspiirien 78–84 välissä. Niinpä kupariaarrekulttuurilla tarkoitetaan yleensä Ganga-Drishadvatin doabista ja lähialueilta löydettyjä kupariaarteita, vaikka kupariesineiden kokoelmia on löydetty muualtakin Intiasta.

Doabin kupariaarteiden esineitä
-------------------------------

Kulttuurille ominaisia aseita olivat harppuunamaiset keihäänkärjet, antenniperäiset miekat ja miekat, joissa oli perässä pieni koukku. Paljon oli litteitä, talttamaisia reiättömiä kirveitä. Muita löytöjä ovat tyylitellyn ihmisen muotoiset kuparilevyt, joissa saattoi olla kaiverruksia. Nämä muistuttavat myös kalaa. Näiden muodot ja niiden esittämät kuvat tuovat mieleen Indus-kulttuurin sinetit.

Kulttuurin alueet
-----------------

Erilaisia kupariaarteita on löydetty laajalta alueelta Intiasta, pakistanista
ja lähialueilta.

* Etelä-Haryana/pohjoinen Rajasthan, litteät kirveet, harppuunat, kakoiskirveet, antenniperäiset miekat
* Gangesin-Jamunan tasanko, tyypillinen kupariaarrekulttuuri, lähellä Etelä-Haryanan moonnelmaa
* Chota Nagpur
* Madhya Pradesh

Katso myös
----------

* Okralla maalattu keramiikka
* Sanauli

Lähteet
-------

1. ↑  Chapter 3, Weapons and Implements in Copper Hoard Phase *shodhganga.inflibnet.ac.in*. Viitattu 16.9.2018.
2. ↑  Pottery Cultures mapping with Kingdoms/civilization of India(apart from IVC) *Historum*.  9.1.2016. Viitattu 16.9.2018.
3. ↑  Agrawal, D. P.: The Copper Hoards Problem: A Technological Angle (s. 114) *citeseerx.ist.psu.edu*.  14.6.1969. Viitattu 16.9.2018.
Roberto Matta 1960-luvulla.
**Roberto Matta**, alun perin **Roberto Antonio Sebastian Matta Echaurren**, (11. marraskuuta 1911 Santiago, Chile – 23. marraskuuta 2002 Civitavecchia, Italia), oli chileläissyntyinen taidemaalari, joka asui lähes koko aikuisikänsä synnyinmaansa ulkopuolella. Mattan työt edustavat surrealismia.

Matta valmistui arkkitehdiksi Santiagon katolisesta yliopistosta vuonna 1931. Hän muutti Pariisiin 1933 työskennelläkseen vaikutusvaltaisen Le Corbusierin arkkitehtitoimistossa. Työskennellessään siellä Matta alkoi kiinnostua maalaustaiteesta. Hän tutustui eri puolilla Eurooppaa merkittäviin kulttuurihenkilöihin kuten Gertrude Steiniin, Marcel Duchampiin, Walter Gropiukseen, Salvador Dalíin, Federico García Lorcaan ja André Bretoniin. Nämä vaikutteet herättivät hänen kiinnostuksensa surrealismiin, ja vuonna 1936 Matta hylkäsi arkkitehdin uransa.

Mattan taiteellinen kehitys oli nopeaa. Hän muutti New Yorkiin ollessaan 28-vuotias, ja oli jo tuolloin kehittänyt omintakeisen visuaalisen kuvastonsa, joka koostui biomorfisista muodoista, jotka kieppuivat kolkoissa, ahdistavissa maisemissa. Hänen moniulotteinen kuvitteellinen maailmansa oli täynnä väkivaltaisia konflikteja ja kiihkeää liikettä. Matta pyrki yhdistämään surrealistiset pyrkimyksensä psyykkiseen automatismiin kuvaten teoksissaan epämääräisä hahmoja, jotka olivat juuttuneet virtauksen ja kriisin tilaan. Hänen taiteensa heijastaa sitä syrjäytymisen ja ahdistuksen tunnetta, joka johti eksistentialismin syntyyn toisen maailmansodan jälkeen. Matta vaikutti vahvasti Arshile Gorkyn ja Robert Motherwellin kaltaisiin taiteilijoin. Duchamp piti Mattaa "sukupolvensa syvällisimpänä taidemaalarina".

Poliittinen aktivismi vei Mattan viimeisinä vuosina suurimman osan hänen ajastaan. Hän teki kuitenkin numeroidun sarjan teoksia, jotka pohjautuivat Miguel de Cervantesin, Arthur Rimbaudin, Alfred Jarryn ja William Shakespearen kirjoituksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  James W. Yood: Roberto Matta *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 15.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
	+ 2
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* South Australia
* Museum of Modern Art
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Katarina Pirak Sikku vuonna 2015.
**Katarina Maria Larsdotter Pirak Sikku** (s. 12. huhtikuuta*lähde?* 1965) on ruotsinsaamelainen kuvataiteilija ja valokuvaaja. Pirak Sikku on saamelaistaiteilija Lars Pirakin tytär. Katarina Pirak Sikku varttui Jokimukassa Ruotsissa. Vuosina 2000–2005 hän opiskeli Uumajan yliopiston taidekorkeakoulussa.

Vuonna 2015 Pirak Sikku oli ehdolla Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnon saajaksi näyttelystään *Nammaláhpán* (suom. *Nimiloppu*), joka järjestettiin Uumajan kuvamuseossa vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rubin, Birgitta: Katarina Pirak Sikku:Det väckte en oerhörd sorg *Dagen Nyheter*.  8.2.2015.  Arkistoitu 28.1.2016.  (ruotsiksi)
2. ↑  nâmmâ-lāppâg nimiloppu (kahdeksanvuotias tai sitä vanhempi urosporo) Kotus. Viitattu 4.3.2019. (pohjoissaameksi), (suomeksi)
3. ↑  Katarina Pirak Sikku - om stugdrömmar och verkligheten  12.5.2018. Sveriges Radio. Viitattu 4.3.2019. (ruotsiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Katarina Pirak Sikku 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
**Boštjan Kline** (s. 9. maaliskuuta 1991) on slovenialainen alppihiihtäjä. Hän edustaa SK Branik Maribor -seuraa.

Kline sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa Megevessä 2010. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa Crans Montanassa 2011. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 supersuurpujottelussa kymmenes. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa kymmenenneksi ja supersuurpujottelussa 20:nneksi.

Kline kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Val d’Isèren alppiyhdistetyssä joulukuussa 2009. Hän sai ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan Lenzerheiden maailmancupin finaalitapahtumassa 2011 syöksylaskussa 15:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa tammikuussa 2016. Tätä ennen hän oli ollut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 13:s Santa Caterinan syöksylaskussa joulukuussa 2014. Hän oli kaudella 2015–2016 toinen myös Hinterstoderin supersuurpujottelussa. Ensimmäisen maailmancupvoittonsa hän saavutti Kvitfjellin syöksylaskussa 24. helmikuuta 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Boštjan Kline Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Nigerian kartta
**Nigerian energiapolitiikka** kertoo Nigerian energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Nigeria on OPEC:n jäsen. 

IEA:n mukaan Nigeria oli vuonna 2007 maailman *4. suurin öljynviejämaa* (112 Mt) ja *10. suurin maakaasun viejämaa* (21 mrd. kuutiota). Vuonna 2007 Nigeriasta vietiin 104 Mt jalostettuja öljytuotteita (7. sija).

Tuotanto ja vienti
------------------

| Energiantuotanto |
| --- |
|  |  | Sähkön |  | Energian | Energian |
|  | Väestö | kulutus | CO2 | tuotanto | vienti |
|  | (milj.) | (TWh) | Mt | Mtoe | Mtoe |
| 2004 | 129 | 13 | 48 | 229 | 130 |
| 2007 | 148 | 20 | 51 | 232 | 124 |
|

Nigeriassa asui 129 miljoonaa ihmistä vuonna 2004 ja 148 miljoonaa ihmistä vuonna 2007. Sähkön kulutus ilman siirtohäviöitä oli 13 TWh vuonna 2004 ja 20 TWh vuonna 2007 eli 22 % Suomen kulutuksesta. Nigerian energian vienti oli 124 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus oli 99 Mtoe vuonna 2004 ja 107 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus on kolminkertainen Suomeen verrattuna. Nigerian hiilidioksidipäästöt olivat 51 Mt hiilidioksidia vuonna 2008, jolloin Suomen vastaavat päästöt olivat 64 Mt.

Luonnonvarat
------------

IEA:n mukaan vuonna 2007 Nigerian raakaöljyn vienti oli 112 Mt öljyä. Nigeria oli vuonna 2007 maailman neljänneksi suurin raakaöljyn viejämaa Saudi-Arabian (339 Mt), Venäjän (256 Mt) ja Iranin (130 Mt) jälkeen. Arvopaperi-lehti arvioi Nigerian levottomuuksien osaltaan nostaneen raaka-öljyn hinnan uudelle ennätystasolle 100 dollariin tammikuussa 2008, koska Nigeria on Afrikan suurin öljyntuottaja.

Nigeriassa on uraanikaivoksia. IEA:n mukaan vuonna 2008 Nigerian maakaasun vienti oli 21 mrd. kuutiota.

Shell
-----

Naomi Kleinin mukaan Shell porasi vuosina 1950–1993 öljyä 30 mrd. dollarin edestä Nigerin suistosta. Puolet Nigerin hallituksen öljytuloista on Shell-yhtiöltä. Ken Saro-Wiwan johtama ogonien eloonjäämisliike MOSOP vaati Shelliltä korvauksia. Kenraali San Abacha määräsi asevoimat ogoneita vastaan. Ogonit syyttivät Shelliä hallinnon taloudellisesta ja moraalisesta tuesta ja mielenosoitusten kukistamisesta Nigerian asevoimien avulla Shellin rahoittamana. Shell vetäytyi 1993 alueelta vastalauseiden vuoksi. Ken Saro Wiwa pidätettiin 22. toukokuuta 1994 ja teloitettiin 10. marraskuuta 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  IEA Key world energy statistics 2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Key world energy statistics 2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Öljyn hinta kävi 100 taalassa Arvopaperi 3.1.2008 [vanhentunut linkki]
4. ↑  l energy [revolution, a sustainable world energy outlook] (Arkistoitu – Internet Archive) Greenpeace, EREC s. 27
5. ↑  Naomi Klein, No logo, tähtäimessä brändivaltiaat, WSOY 2001, s. 470, 542–546


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
OPEC |
| --- |
|  |
| Jäsenvaltiot | 
* Algeria
* Angola
* Gabon
* Irak
* Iran
* Kongon tasavalta
* Kuwait
* Libya
* Nigeria
* Päiväntasaajan Guinea
* Saudi-Arabia
* Venezuela
* Yhdistyneet arabiemiirikunnat

 |

 |
Eaa esittävä korkokuva
**Ea** (sumerien **Enki**) oli mesopotamialainen veden jumala, joka kuului jumalten kolminaisuuteen, jonka muut jäsenet olivat taivaan jumala Anu (sumerien **An**) ja tuulen jumala Enlil. Ea oli alun perin Eridun kaupungin suojelija, mutta myöhemmin hän kehittyi huomattavaksi jumalaksi, Apsun tai Abzun herraksi, maanalaisen makean veden hallitsijaksi, ja hänen kulttinsa laajeni käsittämään koko Mesopotamian.

Enki merkitsee sumerin kielellä kirjaimellisesti "maan herra", ja hän lienee ollut alun perin maan jumala. Sumerien myytissä *Enki ja maailman järjestys* kerrotaan, että Enki vakiinnutti valtioiden rajat ja asetti jumalille näiden tehtävät. Toisen sumerilaisen myytin mukaan Enki oli luojajumala, joka muotoili ihmiset jumalten orjiksi. Alkuperäisessä roolissaan Enki liitettiin siemeniin ja hedelmällisyyteen. Hänet esitettiin usein puoliksi vuohena ja puoleksi kalana, ja astrologian eläinradan merkki kauris juontuukin Enkistä.

Enkin akkadilainen vastine Ea oli puolestaan rituaalisen puhdistautumisen jumala. Vesien puhdistusriittiä kutsuttiin "Ean vedeksi". Ea hallitsi myös noituuden ja manaukset. Useissa taruissa hän oli lisäksi kulttuurin tuoja ja muotoilun jumala, ja siten käsityöläisten ja taiteilijoiden suojelusjumala. Ea oli myös kuninkaiden neuvonantaja, jota pidettiin viisaana jumalana. Akkadilaisissa myyteissä hänet esitetään taitavana ja ovelana välittäjänä, joka saattoi tarpeen tullen olla viekas ja kavala. Akkadin mytologiassa hänellä on myös merkittävä rooli Babylonian kansallisjumala Mardukin isänä.

Enki ja Ninhursag
-----------------

Enki ja Ninhursag -tekstissä kuvataan tarkasti Enkin tekemisiä. Ninhursag on Enkin puoliso, ja he saavat Ninsar-tyttären. Merkittävä osa tätä tekstiä ovat myös Enkin saamat kahdeksan haavaa, joista parantuakseen hän synnyttää kahdeksan jumalaa:

1. Abu, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala
2. Nintul, lantion haavasta syntynyt jumala
3. Ninsutu, leuan haavasta syntynyt jumalatar
4. Ninkasi, suun haavasta syntynyt jumalatar
5. Nanshe, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala
6. Dazimua, kyljen haavasta syntynyt jumalatar
7. Ninti, kylkiluun haavasta syntynyt jumalatar
8. Enšagag, tuntemattomasta haavasta syntynyt jumala

Synnytettyään nämä kahdeksan jumalaa Enki määrää jokaiselle vielä kohtalon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ea *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 21.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Sumerian Mythology: Chapter II. Myths of Origins

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ea** Wikimedia Commonsissa
**Kimmo "Sir" Luttinen** on suomalainen metallimusiikin rumpali ja Impaled Nazarenen perustajajäsen, jonka rumpalina hän toimi vuosina 1990–1995. Hänen muita yhtyeitään ovat olleet mm. Legenda, Beherit, Catamenia, Terveet Kädet ja The Black League.

Vuonna 1995 Impaled Nazarenen äänittäessä *Hamnasnas* -minialbumia Ahti Kortelaisen Tico Tico Studiossa hän ajautui konfliktiin yhtyeen silloisen basistin, Taneli Jarvan kanssa, mikä johti Luttisen eroamiseen tai potkuihin sekä välirikkoon hänen vanhemman veljensä, yhtyeen laulajan Mikan kanssa. Vuotta myöhemmin Luttinen perusti yhtyeen Isänmaa, jossa hän lauloi ja soitti kaikki instrumentit. Yhtye julkaisi yhden demon, *Yli peltojen, vetten ja tunturien*, joka sisälsi alun perin Impaled Nazarenen julkaisematta jääneelle albumille kirjoitettuja kappaleita. Vuonna 2010 vantaalainen levy-yhtiö Primitive Reaction julkaisi albumin uudelleen CD- ja 7"-vinyyliformaateissa.

Luttisen tuoreimpia projekteja on Kimmo & The All My Ex’s Live in Texas, joka on julkaissut mm. kantriversion hänen Impaled Nazarenelle säveltämästään kappaleesta "Ghettoblaster".

Lähteet
-------

1. 1 2  Encyclopaedia Metallum: Kimmo Luttinen
2. ↑  Miika Kuusinen: Isänmaa *imperiumi.net*. Viitattu 7.12.2016.
3. ↑  Encyclopaedia Metallum: Isänmaa
4. ↑  Joni Juutilainen: Kuinka toimii punaniskaversio Impaled Nazarenen Ghettoblasterista? *inferno.fi*.  7.12.2014. Viitattu 7.12.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Vakuutustutkinto** (vakuutustutkinto, VTS) on vakuutusalalla työskenteleville tarkoitettu tutkinto, joka suoritetaan tenttimällä. Tutkinto ei ole alalla pakollinen, mutta vakuutusalan työnantajat arvostavat sen suorittamista. Tutkinto antaa yleiskuvan vakuutusalasta ja eri vakuutuslajeista. Vakuutusalan työehtosopimuksen mukaan tutkinnon suorittaneille maksetaan palkkaan VTS-lisää. Se on ollut kesäkuusta 2006 alkaen 66 euroa kuukaudessa. 

Vakuutustutkinnon suorittaminen vaatii yhteensä kymmenen tentin läpäisemistä. Kaikille pakolliset aineet ovat vakuutusoppi, sosiaaliturva, vakuutusten markkinointi ja asiakaspalvelu sekä vakuutustalous. Muut kuusi tenttiä voi valita vapaasti seuraavista vaihtoehdoista: työeläkevakuutus, omaisuuden vakuuttaminen, jälleenvakuutus, kuljetusvakuutus, lakisääteinen tapaturmavakuutus, liikeviestintä, moottoriajoneuvovakuutukset, riskienhallinta, työelämän kehittäminen, vapaaehtoinen henkilövakuutus ja vastuuvakuutus. Tutkinnon laajuus on ainevalintojen mukaan 13 - 16,5 opintoviikkoa. Sen suorittaminen kestää yleensä 1,5 - 3 vuotta.

Tutkinnosta vastaa FINVA eli Finanssi- ja vakuutuskoulutus. Tenttejä järjestetään vuosittain tammi-, touko- ja elokuussa Helsingissä, Tampereella, Turussa, Kuopiossa ja Oulussa.

Aiheesta muualla
----------------

FINVA
**Predappio** on kunta Italiassa Forlì-Cesenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Se sijaitsee Apenniinien vuoristossa. Predappio on Benito Mussolinin synnyinkaupunki.

Historia
--------

Predappion keskusta sijaitsi vuoren rinteellä, ja sitä kohtasi tuhoisa maanvyöry vuosien 1923 ja 1924 vaihteessa. Benito Mussolini päätti rakennuttaa uuden monumentaalisen Predappion synnyinkotinsa lähettyville *Dovia*an pönkittääkseen fasistisia pyrkimyksiään. Sen suunnitteli arkkitehti Florestano Di Fausto. Uusi keskusta, *Città del Duce*, tunnetaan myös nimellä **Predappio Nuova**. Vanha vuorilla oleva keskusta tunnetaan nykyään nimellä **Predappio Alta**.

Nähtävyyksiä
------------

*Castello di Predappio Alta* on korkealla kalliolla oleva linna, jonka ympärillä on keskiaikainen Predappio Altan kylä. Se sijaitsee kolmen kilometrin päästä uudesta keskustasta.

Mussolinin synnyinkoti
Benito Mussolinin synnyinkoti on avoinna vierailijoille. Siellä on historiallisia näyttelyitä.

*Rocca delle Caminate* on 1000-luvulta peräisin oleva linna. Se vaurioitui pahoin maanjäristyksessä vuonna 1870. Linna kunnostettiin 1920-luvulla, ja se annettiin Mussolinille kesäasunnoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it (italiaksi)
2. ↑  Grandi storie di piccolo borghi (italiaksi)
3. 1 2  Predappio e dintorni (arkistoitu versio Wayback Machinessa) Predappion kunta.  (italiaksi)
4. ↑  Casa natale Benito Mussolini (arkistoitu versio Wayback Machinessa) Predappion kunta.  (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Predappio** Wikimedia Commonsissa

Forlì-Cesenan maakunta
Bagno di Romagna | Bertinoro | Borghi | Castrocaro Terme e Terra del Sole | Cesena | Cesenatico | Civitella di Romagna | Dovadola | Forlimpopoli | Forlì | Galeata | Gambettola | Gatteo | Longiano | Meldola | Mercato Saraceno | Modigliana | Montiano | Portico e San Benedetto | Predappio | Premilcuore | Rocca San Casciano | Roncofreddo | San Mauro Pascoli | Santa Sofia | Sarsina | Savignano sul Rubicone | Sogliano al Rubicone | Tredozio | Verghereto
Karikatyyripiirros Karlsbadin asetusten laadinnasta. Seinällä olevassa kyltissä lukee: Tärkeä kysymys pohdittavaksi tämän päivän kokouksessa: "Kuinka kauan saamme ajatella?" Arkisto: Bildarchiv Preußischer Kulturbesitz.
**Karlsbadin asetukset** olivat vuonna 1819 Itävallan keisarikunnassa säädettyjä ja lähes koko Saksan liitossa käyttöön otettuja sensuuri- ja valvontatoimia.

Ranskan suuri vallankumous vuonna 1789 levitti liberalismin ja nationalismin kaltaisia vapausaatteita. Muiden valtioiden hallitsijat halusivat estää niiden leviämisen. Napoleonin kukistuttua useat hallitsijat solmivat Pyhän allianssin, jolla haluttiin rauhoittaa kansojen kuohuntaa. Kumousaatteiden ajateltiin liikkuvan erityisesti yliopistoissa, joten niiden valvontaa tiukennettiin. 

Kumousaatteita vastustanut kirjailija August von Kotzebue oli riidoissa vapausaatteiden kannattajien kanssa. Opiskelijajärjestö Burschenschaftiin kuulunut opiskelija Karl Ludwig Sand murhasi von Kotzebuen Mannheimissa 1819. Tällöin Itävallan ulkoministeri Klemens von Metternich käynnisti toimet vapausaatteiden kukistamiseksi. Hän järjesti syyskuussa 1819 Karlsbadissa saksalaisten valtioiden välisen Karlsbadin konferenssin. Siinä sovittiin, että kukin valtio ottaa käyttöön sensuurin ja alistaa yliopistot valvontaansa vapausaatteiden, erityisesti Saksan yhdistymisaatteen kitkemiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 894. Hakusana Karlsbadin konferenssi. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Karlsbader Beschlüsse – Universitätsgesetz. Heinrich Heine Denkmal (saksaksi).
* Karlsbader Beschlüsse – Preßgesetz. Heinrich Heine Denkmal (saksaksi).
* Karlsbader Beschlüsse – Untersuchungsgesetz. Heinrich Heine Denkmal (saksaksi).
**Kimmo Liimatainen** (s. 19. lokakuuta 1978 Valkeakoski) on suomalainen uransa päättänyt kilpa-autoilija. Liimatainen aloitti uransa kilpaillen eri karting sarjoissa vuosina 1987–1998. Vuonna 1999 hän kilpaili Saksan Formula Ford -sarjassa. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua Formula BMW ADAC -sarjassa, jossa jatkoi myös seuraavalla kaudella sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Vuodet 2001–2002 Liimatainen ajoi Saksan Formula 3 -sarjassa saavuttaen yhden voiton.

Kilpa-uransa jälkeen Liimatainen on toiminut DTM-sarjassa kilpailevan Team Rosbergin tiimimanagerina.

Saksan Formula 3 -tulokset
--------------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Team Kolles Racing | HOC12 | HOC9 | NÜR7 | NÜR25† | OSC15 | OSC10 | SAC18 | SAC8 | NORDNQ | NORDNQ | HOC12 | HOC15 | LAU13 | LAU24 | NÜR11 | NÜR8 | A1R20 | A1RKesk. | HOCKesk. | HOC3 | 25 | 16. |
| 2002 | Team Rosberg | HOC15 | HOC7 | NÜRC | NÜRC | SACEX | SACEX | NOR8 | NOR13 | LAU17 | LAU8 | HOC10 | HOC9 | NÜR10 | NÜR9 | A1R3 | A1R7 | **ZAN**1 | ZAN2 | HOC6 | HOC10 | 22 | 10. |

Extreme E
---------

Entinen F1-kuski Nico Rosberg perusti Extreme E -autourheilusarjaan oman tallinsa, jonka nimi on Rosberg X Racing. Kimmo Liimatainen toimii tallissa tallipäällikkönä. Talli voitti kaudella 2021 sarjan mestaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑  Tämä suomalainen on moottoriurheilun aitiopaikalla *Mtv.fi*.  16.6.2012. Viitattu 13.6.2019. (suomeksi)
2. ↑  Rosberg's RXR wins Extreme E title *BBC Sport*. Viitattu 19.2.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kimmo Liimataisen uratilastot DriverDB:ssa
* Kimmo Liimataisen uratilastot Speedsport-magazinessa
* "Nico Rosberg ja Kimmo Liimatainen löivät hynttyyt yhteen"
**Val d’Isère** on kunta Ranskassa Rhône-Alpesin alueella Savoien departementissa. Se sijaitsee Alpeilla Savoien historiallisessa maakunnassa. Kunta on tunnettu talviurheilukeskus.

Historia
--------

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Val d’Isèren kylässä oli muutama maatila. Alueen laaksojen hyvätuottoiset laitumet olivat hyvälaatuisten elintarvikkeiden tuotannon perusta, ja kylän koko väestö eli maataloudesta. Tällöin lunta ei nähty kaupallisena mahdollisuutena.

Talviurheilukeskus
------------------

1920-luvulla kylästä ryhdyttiin rakentamaan urheilukeskusta. Vähitellen pienestä kylästä kehittyi hiihtokeskus. Nykyisin Val d’Isère on Euroopan merkittävimpiä hiihtourheilukeskuksia. Kunta muodostaa yhdessä naapurinsa Tignesin kanssa yhteistyöalueen, jota kutsutaan nimellä Espace Killy. Alueella on hiihtolatuja sekä alppihiihtäjille yhteensä 131 laskettelurinnettä yhteispituudeltaan 300 kilometriä.

Albertvillen talviolympialaisten alppihiihtolajit järjestettiin Val d’Isèressä vuonna 1992. Siellä on pidetty myös Alppihiihdon maailmancupin kilpailuja. Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009 pidettiin Val d’Isèressä.

Lähteet
-------

* Val d’Isèren matkailusivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Val d’Isère** Wikimedia Commonsissa

* Valokuvia Val d’Isèrestä
**Kimmo Pellervo Kuusela** (s. 7. lokakuuta 1962 Forssa) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti aktiiviurallaan Tammelan Ryskettä vuoteen 1979 ja sen jälkeen Someron Esaa. Häntä valmensivat Pentti Kuusela, Ilpo Seppänen, Helge Haapakoski ja Aulis Kairento.

Kuusela sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 viidenneksi ennätyksellään 555 cm. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1984–1987, ja voitti maaottelun seiväshyppykilpailun Santiago de Compostelassa 1984 ja Helsingissä 1986.

Kuusela voitti Suomen-mestaruuden 1986 ja 1987 sekä sai SM-pronssia 1984 ja 1985. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän oli kolmas 1985. Halliennätyksensä 530 hän hyppäsi Somerolla tammikuussa 1985.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kimmo Kuusela Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan taisteluristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Invincible** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan taisteluristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Invincible-luokka (taisteluristeilijä)*
Alus tilattiin W. G. Armstrong, Whitworth & Co. telakalta Tynesidestä, missä köli laskettiin 2. huhtikuuta 1906. Alus laskettiin vesille 13. huhtikuuta 1907 ja otettiin palvelukseen 20. maaliskuuta 1909.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. risteilijäviirikköön. Vuonna 1913 alus liitettiin 1. taisteluristeilijäviirikköön, mistä se elokuussa lähetettiin loppu vuodeksi Välimerelle.

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä *Invincible* oli itärannikolla ja otti 28. elokuuta 1914 osaa Helgolandin taisteluun. Marraskuussa alus lähetettiin yhdessä sisaraluksensa *HMS Inflexiblen* kanssa Etelä-Atlantille, jossa ne ottivat 8. joulukuuta osaa Falklandsaarten taisteluun. Taistelussa *Invincible* ampui kaikkiaan 513 laukausta 12" pääaseillaan. Taisteluristeilijät palasivat toukokuussa 1915 kotivesille ja liitettiin osaksi Suurta Laivastoa (engl. *Grand Fleet*).

*Invincible* oli mukana Skagerrakin taistelussa 1916 3. taisteluristeilijäviirikön lippulaivana (kontra-amiraali H. L. A. Hood). Alus joutui tykistötaisteluun *SMS Lützowin* kanssa. Pitkällisen laukaustenvaihdon päätteeksi *Lützow* ampui sarjan pääaseillaan osuen Q-torniin ja murskaten sen katon. Osuman seurauksena aluksen ammusten ajopanokset räjähtivät katkaisten aluksen. Aluksen upotessa 1 021 hengen miehistöstä ainoastaan kuusi miestä pelastui. Pelastuneet olivat:

* komentaja Hubert Edward Dannreuther, RN (1880–1977)
* luutnantti Cecil. S. Sandford, RN
* pursimies P. T. I. Thompson
* aliupseeri Walter Maclean Pratt
* merimies Ernest George Dandridge
* merijalkaväen sotilas Bryan Gasson, RMA (?–1980)

*Invincible* oli kuitenkin saanut lukuisia osumia vastustajaansa, joista kaksi oli osunut vesilinjan alle. *Lützow* oli vahingoittunut niin pahasti, että se lopulta jouduttiin hylkäämään ja upposi matkalla kotisatamaan.

Sodan jälkeen *Invinciblen* hylky paikannettiin miinanraivaajalla 55 metrin syvyydestä.

Lähteet
-------

* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Coward s. 68

Aiheesta muualla
----------------

* Maritimequestin kuvagalleria HMS Invincible
* SI 2008/0950

*Invincible*-luokan taisteluristeilijät

|  |
| --- |
| HMS *Invincible* –
HMS *Indomitable* –
HMS *Inflexible* |
| Ei edeltäjää, seuraaja *Indefatigable*-luokka |
**Paramesvara** eli islamilaiselta nimeltään **Iskandar Shah** (1344–1424) oli Tumasikin eli Singapuran kuningas noin 1399–1401 ja Malakan sulttaanikunnan perustaja (noin vuonna 1401) ja sen ensimmäinen sulttaani kuolemaansa asti 1424.

Paramesvara oli aatelinen, mahdollisesti kuningas tai prinssi, Majapahitin Palembangista, josta hän pakeni Singapuraan vuoden 1388 tienoilla. Muutaman vuoden hän kaappasi vallan Singapurassa, mutta joutui pian pakenemaan Malakaan, jonne hän perusti hindulais-buddhalaisen kuningaskunnan. Paramesvara kääntyi islamiin 1414 ja otti uudeksi nimekseen Iskandar Shah. Samalla kuningaskunnasta tuli Malakan sulttaanikunta.

Lähteet
-------

* Heikkilä-Horn, Marja-Leena & Miettinen, Jukka O.: *Kaakkois-Aasia. Historia ja kulttuurit*. Helsinki: Otava, 2005 (2. painos). ISBN 951115771X.

### Viitteet

1. ↑  Heikkilä-Horn & Miettinen 2005, 147.
2. ↑  History U.S. Library of Congress. Viitattu 22.10.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Vieno Rauha Eklund** (o.s. **Varis**, 4. toukokuuta 1920 Pyhäjärvi Vpl – 29. joulukuuta 2012 Tampere) oli suomalainen kansanedustaja. Hän toimi Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajana silloisesta Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä yhden vaalikauden 1983–1987.

Vieno Eklund oli kotoisin maanviljelijäperheestä Karjalan kannakselta, mutta lähti sotien jälkeen opiskelemaan Kuopion teknilliseen kouluun. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1983 vaaleissa ainoana SMP:n edustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä, mutta hän jätti eduskunnan jo seuraavissa, vuoden 1987 vaaleissa. Eduskuntakaudellaan Eklund kuului sosiaalivaliokuntaan, talousvaliokuntaan ja valtiovarainvaliokuntaan. Lisäksi hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1985–1992 ja varajäsen vuosina 1993–1996 sekä toimi SMP:n Pohjois-Hämeen piirin sihteerinä ja Kehittyvän Suomen Naiset -yhdistyksen toiminnanjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä Eklund oli vuoden 1978 vaalissa. 

Vieno Eklundin puoliso vuodesta 1943 oli rakennusmestari Bror Eklund.

Lähteet
-------

1. ↑   *Vieno Eklundin kuolinilmoitus*, Aamulehti 27.1.2013, s. A6.
2. ↑   *Vieno Eklundin muistokirjoitus,* Aamulehti 30.1.2013, s. B16.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Vieno Eklund *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajat 1983–1987 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(17) | 
* Arranz
* Bogdanoff (1984–1987)
* Eklund
* Enävaara (1983–1984†)
* Joutsenlahti
* Jyrkilä
* Kettunen
* Kortesalmi
* Koskinen
* Leppänen
* Mäkipää
* Pohto
* Ratu
* Riihijärvi
* Skön
* Vainio
* P. Vennamo
* V. Vennamo

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
COSPAS/SARSAT -järjestelmän osat ja toiminta.
**Cospas-Sarsat** on maailmanlaajuinen satelliittien välityskapasiteettia käyttävä meripelastuksen organisaatio. Merihädässä olevat laivat välittävät hätäpaikkatiedot satelliittiin, josta tieto ohjautuu paikkaa lähimmälle etsintä- ja pelastushenkilöstölle (SAR, Search and rescue).

Järjestelmään kuuluu kannettavia 406 MHz taajuudella toimivia radiolähettimiä, joita on sijoitettu laivoille, lentokoneisiin ja henkilökohtaiseen käyttöön. Lähetin aktivoidaan tai aktivoituu hätätilanteessa, jolloin se paikannetaan satelliitin avulla. Satelliitista tieto lähtee maa-asemalle joka hälyttää pelastushenkilöstön.

Matalalla lentävät satelliitit (LEO) määrittävät lähettimen sijainnin doppler-ilmiön ja oman liikenopeutensa avulla. Geostationääriset satelliitit käyttävät joko lähettimen omaa paikannustietoa tai LEO-satelliitin viiveellä laskemaa paikkatietoa.

Järjestelmässä on mukana NOAAn ja EUMETSATin naparatasatelliitteja (LEO) ja NOAAn, Intian ja EUMETSATin ggeostationääriset sääsatelliitit.

Organisaation perustivat Yhdysvallat, Neuvostoliitto, Ranska ja Kanada vuonna 1979. Sen toiminta alkoi vuonna 1982.

Akronyymi kirjoitetaan myös COSPAS/SARSAT, jonka tausta on

* COSPAS tulee venäjän akronyymistä Космическая Система Поиска Аварийных Судов
* SARSAT on puolestaan **S**earch **A**nd **R**escue **S**atellite-**A**ided **T**racking

Cospas-Sarsat on osa globaalia Global Maritime Distress Safety System (GMDSS) järjestelmää.

Suomi COSPAS-SARSATissa
-----------------------

Vuonna 2008 Suomi on ollut useita vuosia organisaation ulkojäsen (associate member). Suomea edustaa Rajavartiolaitos.

Lähteet
-------

1. 1 2  Cospas-Sarsat System *cospas-sarsat.int*. Viitattu 16.2.2016 (englanniksi).
2. ↑  Search and Rescue Satellites *NOAA*. Viitattu 16.2.2016 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **COSPAS-SARSAT**.
* Welcome to Cospas-Sarsat (englanniksi) **Web archive 2014**
* Yhdysvaltain osuus COSPAS SARSATiin (englanniksi)
* Geostationary, LEO, MEO, HEO Orbits (englanniksi) **Web archive 2015**
* Yleiskuvaus COSPAS SARSATista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Nurmi, Arto: Satelliitit taivaalle mannertenvälisillä ohjuksilla *Yle - Uutiset*.  20.8.2009. Viitattu 3.9.2018.
**Seppälä** (ven. Подгорное, *Podgornoje*) oli kylä Karjalankannaksella Kivennavan pitäjässä Ronnunkylän ja Kekrolan välissä Siesjärven pohjoispuolella. Seppälän kylä jakautui kahdelle mäelle, Koukkulan mäelle ja Kaukosmäelle. Koukkulaksi kylää kutsuttiinkin, Seppälä se oli vain kartoissa ja virallisissa asiakirjoissa. Taloja Seppälässä eli Koukkulassa oli parikymmentä talvisodan syttyessä.

Nykyisin Seppälän kylä kantaa nimeä Podgornoje. Suomalaistaloja siellä ei ole.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kivennapa kylästä kylään*, s. 187–188. Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987. ISBN 951-99842-3-2.

  

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
**Maniema** on yksi Kongon demokraattisen tasavallan 26 maakunnasta. Sen pääkaupunki on Kindu. Se on yksi viidestä maakunnasta, joiden alue ja pääkaupunki säilyivät ennellaan vuoden 2005 perustuslakiin liittyneessä hallinnonuudistuksessa.
Vuonna 2012 arvioitu väkiluku oli runsaat kaksi miljoonaa.

Maniemassa vallitsee kuuma ja kostea ilmasto. Vuoden sademäärä vaihtelee eteläosien 1300 millimetristä pohjoisosien 1200 millimetriin.

Kongojoki kulkee maakunnan halki etelästä pohjoiseen. Se on purjehduskelpoinen Kindun ja Ubundun välisellä osalla eli 308 km matkalla. Myös pienempiä jokia käytetään vesiväylinä, joita pitkin tuodaan esimerkiksi maataloustuotteita markkinoille. Maakunnan tieverkko on suurelta osin päällystämätöntä ja huonokuntoista. Rautatietä pitkin pääsee pääkaupunki Kindusta Katangaan ja Itä-Kasaihin. Kindussa on lentoasema, ja muualla maakunnassa kolme pienempää lentopaikkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Provinces of the Democratic Republic of Congo (Congo Kinshasa) *Statoids*. Viitattu 17.12.2016.
2. ↑  Democratic Republic of the Congo (formerly Zaire) *citypopulation.de*. Viitattu 18.12.2016.
3. 1 2  Maniema *Congo Virtuel*.  2004. Viitattu 18.12.2016. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maniema** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kongon demokraattisen tasavallan maakunnat |
| --- |
|  |
| Maakunnat | 
* Ala-Uele
* Équateur
* Etelä-Kivu
* Etelä-Ubangi
* Ituri
* Itä-Kasai
* Kasai
* Keski-Kongo
* Kinshasa
* Kwango
* Kwilu
* Lomami
* Lualaba
* Lulua
* Mai-Ndombe
* Maniema
* Mongala
* Pohjois-Kivu
* Pohjois-Ubangi
* Sankuru
* Tanganyika
* Tshopo
* Tshuapa
* Ylä-Lomami
* Ylä-Katanga
* Ylä-Uele

 |  |

 |
**Seprakauppa** oli Suomen etelärannikon ja Viron pohjoisrannikon asukkaiden Suomenlahden yli käymää, tavaranvaihtoon perustunutta kauppaa, jonka pääartikkeleina olivat suomalaisten suolasilakka ja virolaisten vilja, etenkin ruis. Ainakin 700 vuotta jatkunut seprakauppa hiipui toiseen maailmansotaan mennessä.

Sepra-sana on ilmeisesti balttilainen laina (liett. *sebras* "seura, ammattikunta"), ja se viittaa yhdessä, "seurassa", tehtyyn työhön. Sepra-termi tunnetaan Suomessa Suomenlahden rannikolta aina Savon korkeudelle asti.

Seprakaupoissa osapuolet vaihtoivat keskenään ylijäämäänsä, jolloin molemmat pääsivät voitolle. Suomessa kalasaaliit olivat yli oman tarpeen hyvien kalavesien ja suojaisan saariston ansiosta ja vastaavasti Viron puolella oli viljelyyn sopivaa maata ja viljasadot omaa tarvetta suuremmat. Vaihtosuhde vaihteli ajan mittaan, mutta yleensä yhdellä silakkatynnyrillä sai kaksi–kolme tynnyriä rukiita.

Suomenlahden ulkosaarista varsinkin Tytärsaarella ja Suursaarella oltiin aktiivisia seprakaupoissa. Suomen rannikolla seprakauppaa harjoitettiin epäyhtenäisellä alueella Sipoon saaristosta Koivistoon ulottuneella kaistalla.

Lähteet
-------

* Päiviö, Raimo: *Mikä tappoi seprakaupan? - Suomalaisten ja virolaisten harjoittamasta vaihto- eli seprakaupasta, sen hiipumisesta 1800-luvun lopulta ensimmäiseen maailmansotaan ja sen loppumisesta 1920- ja 1930-luvuilla.* Annales Universitatis Turkuensis C 287. Turun Yliopisto, 2009. ISBN 978-951-29-4055-4. Teoksen verkkoversio.
* Seprakauppa maailman muutoksissa[vanhentunut linkki] – Raimo Päiviön väitöstiedote, Turun yliopisto 2009.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Päiviö, s. 33-34
2. ↑  Seprakauppa | Saaristolaismuseo *saaristolaismuseo.fi*.  Arkistoitu 12.1.2022. Viitattu 12.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Viljo Terkki *Estofilia*.  2018. Tallinna:  Suomen suurlähetystö. Viitattu 6.5.2018. (viroksi) (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Saarelaisten "silakka-vierailut" Viroon, Suomen Kuvalehti, 16.10.1937, nro 42, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Klamilassa rakennettiin kulttuurisiltaa Suomenlahden yli
* Sepramarkkinat jatkavat satoja vuosia vanhaa perinnettä
**USC Landhaus Wien** on itävaltalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Wien. USC Landhaus Wien pelaa naisten pääsarjatasolla, ÖFB Frauen-Bundesligassa. Edustusjoukkue on nykyään yhteinen FK Austria Wienin kanssa.

Historia
--------

USC Landhaus Wien perustettiin 1968. Itävallassa ei tuolloin ollut vielä vastustajia ja joukkue kävi pelaamassa muun muassa Neuvostoliitossa. Naisten sarja perustettiin 1972 ja heti ensimmäisellä kaudella USC Landhaus sijoittui toiseksi. Seuraavalla kaudella seura voitti ensimmäisen mestaruutensa, joita sillä on nykyään 12. Ensimmäisen Itävallan cupin USC Landhaus voitti 1973 ja cup-mestaruuksia sillä on yhteensä 11. Seura on Itävallan menestynein.

Saavutukset
-----------

* Itävallan mestaruus (12)
	+ 1974, 1976, 1978, 1981, 1982, 1983, 1988, 1989, 1995, 1997, 2000, 2001
* Itävallan cupin voitto (11)
	+ 1973, 1975, 1976, 1980, 1986, 1987, 1988, 1997, 2000, 2001, 2002

Lähteet
-------

1. ↑  Vereinsgeschichte USC Landhaus Wien. Viitattu 2.11.2019. (saksaksi)
2. ↑  Austria - List of Women Champions RSSSF. Viitattu 2.11.2019. (englanniksi)
3. ↑  Austria - List of Women Cup and Super Cup Finals RSSSF. Viitattu 2.11.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (saksaksi)
Kreetan ortodoksinen akatemia.
**Kreetan ortodoksinen akatemia** (kreik. Ορθόδοξος Ακαδημία Κρήτης, *Orthódoxos Akadimía Krítis, ΟΑΚ*, engl. *Orthodox Academy of Crete, OAC*) on ortodoksisen kirkon akatemia, joka sijaitsee Kolymvárissa Kreetan saarella Kreikassa. Se toimii Gonián luostarin yhteydessä noin 22 kilometriä Chaniásta länteen.

Akatemia on perustettu vuonna 1968. Se toimii Kreetan kirkon Kíssamoksen ja Sélinoksen hiippakunnan alaisuudessa ja Konstantinopolin ekumeenisen patriarkan hengellisessä suojeluksessa. Vuodesta 2019 akatemialla on Kreikan lain mukaisen tutkimuskeskuksen asema.

Akatemia järjestää paikallisia, kansallisia ja kansainvälisiä konferensseja joko itse tai yhteistyössä kirkkojen, yliopistojen tai muiden organisaatioiden kanssa; toteuttaa omia koulutusohjelmiaan ja seminaarejaan; sekä tuottaa teologista tutkimusta.

* Akatemian rakennuksia.Akatemian rakennuksia.
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Räsänen, Liisa: Kreetan ortodoksinen akatemia.  *Aamun koitto : Suomen ortodoksisen kirkkokunnan äänenkannattaja ja ortodoksisten kotien hengellinen lehti*, 1995, 89. vsk, nro 6, s. 6–8.
2. 1 2 3  General Information Orthodox Academy of Crete. Viitattu 1.9.2021.
3. 1 2  Ορθόδοξος Ακαδημία Κρήτης *Ορθόδοξη Κρήτη*. Viitattu 1.9.2021.
4. ↑  Chania Gonia Monastery *Greeka*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kreetan ortodoksinen akatemia** Wikimedia Commonsissa

* Ορθόδοξος Ακαδημία Κρήτης – Orthodox Academy of Crete. Akatemian verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
M109 Paladin PIM:n prototyyppiversio.
**M109** on yhdysvaltalainen panssarihaupitsi eli telahaupitsi. Asetyyppi on ollut laajalti käytössä Nato-maissa ja muissa Yhdysvaltain liittolaismaissa, lisäksi sitä vietiin arviolta 30 eri maahan. M109-panssarihaupitsin kehittelytyöt aloitettiin vuonna 1952 esitettyjen vaatimusten pohjalta. Panssarihaupitsin tuotanto aloitettiin vuonna 1962. M109 koki suuren määrän erinäisiä päivityksiä ja modernisointeja. Nämä pidensivät asetyypin käyttöikää ja palvelusaikaa, tehden siitä omassa luokassaan maailman eniten käytetyn. M109:n edeltäjiä ovat M41 ja M44. Panssarihaupitsin pääase on 155 millimetrin haupitsi. Tukiaseena toimii 12,7 millimetrin konekivääri, jota voidaan käyttää ilmatorjuntaan. Taktisia ydinkranaatteja ampumaan kykenevä panssarihaupitsi on käytössä vielä 2000-luvulla. Ydinkranaatit kuitenkin poistuivat käytöstä kylmän sodan päätyttyä 1990-luvun alkupuolella.

Lähteet
-------

* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*. Hämeenlinna: Karisto Oy, 2009. Suomentanut Petri Kortesuo.

### Viitteet

1. ↑  Trewhitt 2009, s. 117.
2. ↑  W48 nuclear artillery GlobalSecurity.org. Viitattu 18.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M109 (panssarihaupitsi)** Wikimedia Commonsissa

* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
*
**Zemettšinon piiri** (ven. Земетчинский район) sijaitsee Penzan alueella Venäjällä. Piirin pinta-ala on 2103,2 neliökilometriä, josta 1/3 on metsää. Asukkaita on 26 000 henkeä(vuonna 2010). Heistä 99 % on venäläisiä. Piiri on perustettu vuonna 1928. Vuodesta 1939 lähtien se on kuulunut Penzan alueeseen.

Piiri sijaitsee Penzan alueen luoteisosassa. Sillä on yhteistä rajaa Tambovin ja Rjazanin alueiden kanssa sekä Mordvan tasavallan kanssa. Zemettšinon piirin alueella virtaa Vyšajoki ja sen sivujokia. Piirissä on 63 asutuskeskusta. Sen keskuspaikka on Zemettšinon kaupunkimainen taajama, jossa asuu 11 100 ihmistä. Zemettšinosta Penzaan on matkaa noin 153 kilometriä ja paikkojen välillä on rautatieyhteys.

Piirin pääelinkeinot ovat teollisuus ja maatalous. Alueella toimii mm. sokeritehdas ja Penzan radiotehtaan verstas. Viime vuosina pienyritysten määrä on lisääntynyt piirin alueella huomattavasti. 

Alueella toimii yhteensä 29 koulua, urheilukoulu ja lasten luomistyön keskus. Nähtävyyksiin kuuluvat mm. ruhtinas Dolgorukin kartano, ohjaaja Ivan Platonin patsas ja vuonna 1849 rakennettu sokeritehtaan rakennus.

Aiheesta muualla
----------------

* Zemettšinon piiri Penzan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Zemettšinon piirin virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Zena Assi, Kuva: Gilbert Hage.
**Zena Assi** (s. 1974 Tripoli) on libanonilainen taiteilija.  Hän asuu ja työskentelee sekä Beirutissa että Lontoossa. 

Assi on monipuolinen taiteilija. Hän tekee animaatioita, veistoksia, installaatioita ja maalauksia. Ne käsittelevät ihmisen, hänen ympäristönsä ja yhteiskunnan ristiriitoja. Peruskoulutuksensa hän on saanut l’Academie Libanaise des Beaux Arts (ALBA) :ssa, jonka jälkeen hän on työskennellyt Saatchi&Saatchi- mainostoimistossa. Hän on työskennellyt piirustuksen ja visuaalisen viestinnän opettajana eri oppilaitoksissa. 

Assin teoksia on ollut esillä Euroopassa, Lähi-idässä ja Yhdysvalloissa. 

Zena Assi:*Laita se Heinzin tomaattiketsuppipurkkiin*, maalaus (2017).

Viitteet
--------

1. ↑
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Thierry Savatier: « My City Shore », le chaos vu par Zena Assi (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Bodhidharma Hakuin Ekakun kuvaamana.
**Zenga** (suomeksi: zen-maalaus) on zenmestareiden tekemää mustemaalausta tai kalligrafiaa. Teos maalataan tavallisesti ohuelle japaninpaperille musteeseen kastetulla siveltimellä. Myös käsiä, sormia ja risuja on käytetty zengan maalaamiseen. Maalaus ilmentää suorasukaisesti maalaajansa henkisen ymmärryksen tasoa, tai pyrkii välittämään katsojalleen zenbuddhalaisen opetuksen. Zenga-maalaus on hyvin korutonta ja pelkistynyttä.

Historia
--------

Zengan voidaan sanoa eriytyneen omaksi japanilaisen mustemaalaustaiteen (sumi-e) haaraksi 1600-luvulla. Se poikkeaa aikaisemmasta Muromachi-tyylistä koruttomuudella ja luonnosmaisuudellaan. Kehitykseen johti aikaisempin zen-taiteen mesenaattien (daimyot ja shōgunit) kiinnostuksen siirtyminen muunlaiseen ilmaisuun, kungfutsealaisten oppineiden ottaessa zenmestareiden paikan vallanpitäjien neuvonantajina. Aikaisemman kysynnän hiipuessa ammattimaiset zen-maalarit ja heidän temppeliateljeensa katosivat hiljalleen. Seurauksena mustemaalauksesta tuli luonteeltaan luonnosmaista, koska tekijät olivat yleensä zenluostareiden apotteja tai pappeja, joilla oli paljon muita vastuita huolenaan. Sisältö valtasi alan ulkoiselta hohdolta, mestareiden lahjoittaessa teoksia oppilailleen opiskeltavaksi.

Tunnettuja zenga-maalareita
---------------------------

Tunnetuimipia zenga-maalareita ovat mm. Fugai Ekun (1568–1654), Hakuin Ekaku (1685–1769), Sengai Gibon (1750–1838), Torei Enji (1721–1792), Nakahara Nantembo (1839–1925), Mokurai (1854–1930), Yamamoto Gempo (1867–1963), Seki Seisetsu (1877–1945), Deiryu (1895–1954), Shibayama (1894–1974) ja Fukushima Keido (1933–), joka on Kioton Tofuku-ji rinzai-zentemppelin apotti.

Kirjallisuutta
--------------

* Pasanen, Kimmo: *Tyhjyys itämaisessa ajattelussa ja taiteessa*. Teos, 2008. ISBN 978-951-851-152-9.
* Stevens, John. Yelen, Alice Rae: *Zenga, Brushstrokes of Enlightment*. New Orleans Museum of Art, 1990. ISBN 0-89494-032-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Reflections on Zenga, Stephen Addiss (englanniksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)