recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Max Joakim Perttula** (s. 3. joulukuuta 1972 Varberg, Ruotsi) on helsinkiläinen parfymööri.

Perttula vietti lapsuutensa Ruotsissa ja muutti vuonna 1988 perheensä mukana Viitasaarelle, josta hänen äitinsä on kotoisin.

Perttulan kerrotaan olevan Suomen ainoa parfymööri. Lapsuudesta lähtien hän oli erityisen kiinnostunut biologiasta, kuten kasveista ja luonnon yrteistä, sekä kemiasta ja sen antamista mahdollisuuksista kosmetiikan valmistuksessa. 

Vuonna 2005 syntyi Parfums Max Joacim Finland tuoksubrändi. Silloin hänen kehittämänsä kaksi ensimmäistä tuoksua kaupallistettiin.

Vuonna 2012 Perttula perusti Max Joacim Cosmetics Oy:n Helsingissä. Yhtiö valmistaa tilauksesta myös nimikkotuoksuja. Niitä ovat mm. Theone pyykkietikka ja nestesaippuatuoksut, Tiedekeskus Pilke/ Metsähallitus, Namina Oy Helsinki (allergeenittomat tuoksut), Porin kaupunki Eau de Pori, L ´air d Ainola, Ivana Helsinki Paola Suhonen, Sinebrychoffin taidemuseo Fanny, Sofia Kazakov, Suomen yrittäjät, TBWA/Helsinki. Lidl Suomen Eau de Grill -tuoksu.

Vuonna 2016 Perttula kutsuttiin Helsingin kaupunginmuseon Helsingin hajut- tuoksukokemusnäyttelyn toteuttajaksi.

Max Joacim laboratorio sijaitsee Helsingin Viikin tiedekeskuksessa. Perttula on tuottanut omaan Max Joacim-valikoimaan noin 30 tuoksua. Hän työskentelee laboratoriossaan n. 2000:n raaka-aineen parissa.

Perttulasta tehty Jari Kokon ohjaama dokumenttielokuva *44500 Max* esitettiin Joensuun filmifestivaaleilla vuonna 2010 ja televisiossa Yleisradion kanavalla samana vuonna.

Lähteet
-------

1. ↑  Österman, Nalle: Suomalainen huipputekijä kehitti parfyymin Venäjän markkinoille – yhden pullon hinta 20000 euroa *Helsingin Uutiset*.  30.12.2017. Viitattu 11.6.2020.
2. ↑  Rantala, Hilkka: Parfymöörin tukipylväs.  *Viitasaaren Seutu*, 10.5.2017, s. 9.
3. ↑  Kiiski, Timo: Max Perttulalla on tuhannen tuoksun nenä: parfymööri työstää 20 000 euron parfyymiä *Apu*. Viitattu 11.6.2020.
4. 1 2  Rinne, Jaana: Suomen ainoa parfymööri Max Perttula tekee tuoksun vaikka grillikisoihin *Helsingin Sanomat*.  20.7.2015. Viitattu 3.1.2018.
5. ↑  Viimeiset viikot Helsingin hajua Helsingin kaupunginmuseo.  Arkistoitu 4.1.2018. Viitattu 18.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen nettisivut
* Max Perttula on hajulla tuoksuista. Ylen Elävä arkisto.
* 44500 Max -dokumentin traileri
* Suomalainen mies: Max Perttula Yle Areena.
**Lisa Marie Nowak** (s. 10. toukokuuta 1963) on yhdysvaltalainen entinen astronautti. 

Nowak syntyi Alfred ja Jane Caputon tyttäreksi vuonna 1963. Hän kiinnostui avaruudesta ja sen tutkimuksesta lapsena. Nowak alkoi opiskella alaa ja liittyi lopulta Lyndon B. Johnson Space Centerin astronautteihin. 

Nowak lähti 4. heinäkuuta 2006 NASA:n STS-121-sukkulalennolle ja kävi tämän yhteydessä Kansainvälisellä avaruusasemalla. Nowak oli ensimmäinen yhdysvaltainitalialainen nainen avaruudessa, ja lennon aikana hän pitikin yllään Italialaisamerikkalaisten naisten kansallisen yhdistyksen merkkiä. 

Nowak oli tammikuuhun 2007 asti naimisissa Richard T. Nowakin kanssa. Pari sai kolme lasta: pojan (s. 1992) sekä vuonna 2001 syntyneet kaksoistyttäret.

Rikosepäilyt
------------

Nowak pidätettiin lentoasemalla Floridan Orlandossa 5. helmikuuta 2007. 

Nowakilla oli ollut romanttinen suhde laivaston komentaja William Oefeleiniin, mutta koki, että hänen kanssaan miehen suosiosta kilpaili Colleen Shipman. Hän ajoi kotoaan 1 600 kilometriä Orlandoon voidakseen tavata Shipmanin kasvokkain. Nowak yritti siepata Shipmanin, mutta tämä pääsi pakoon.

Nowakilla oli ollut mukanaan pippurisuihke, veitsi sekä suuria jätesäkkejä. Astronautti itse kuitenkin väittää vain halunneensa keskustella Shipmanin kanssa. Aluksi Nowakia epäiltiin vain pahoinpitelystä ja automurron yrityksestä, mutta hänelle vaadittiin syytettä myös murhan yrityksestä. Syyttäjä päätti myöhemmin jättää tämän syytteen, mutta Nowak on yhä vastuussa vähäisemmistä rikoksista.

7. maaliskuuta 2007, kuukausi kidnappausyritystä myöhemmin, NASA erotti Nowakin.

Lähteet
-------

* Iltalehti 6.2.2007: Naisastronautille syyte murhan yrityksestä
* Iltalehti 2.3.2007: Naisastronauttia ei syytetä murhan yrityksestä

### Viitteet

1. ↑  NASA fires astronaut Lisa Nowak  7.3.2007. Microsoft. Viitattu 10.5.2008. (englanniksi)
2. ↑  Clues to Case Against Astronaut  7.3.2007. The New York Times Company. Viitattu 10.5.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lisa Nowak** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Hugh Lawrence "Laurie" Doherty** (8. lokakuuta 1875 Wimbledon – 21. elokuuta 1919 Broadstairs, Kent) oli brittiläinen tennispelaaja. Hän voitti Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelimestaruuden viisi kertaa peräkkäin vuosina 1902–1906 sekä kultaa Pariisin olympialaisten 1900 tenniksen kaksin- ja nelinpelissä. Hän saavutti Pariisissa myös pronssia sekanelinpelissä. Kaksinpelin loppuottelussa hän voitti Harold Mahonyn erin 6–4, 6–2, 6–3. Nelinpelin kullan hän voitti yhdessä Reginald Dohertyn kanssa.

Wimbledonin kaksinpelimestaruuksien 1902–1906 lisäksi Doherty voitti Reginal Dohertyn kanssa Wimbledonin nelinpelin kahdeksasti vuosina 1897–1901 ja 1903–1905. Voittaessaan Yhdysvaltain mestaruuskilpailuiden kaksinpelimestaruuden 1903 Dohertystä tuli ensimmäinen tennispelaaja, joka on kyennyt voittamaan Grand Slam -turnauksen kotimaansa ulkopuolella.

Lawrence Doherty oli Reggie Dohertyn nuorempi veli. Molemmat veljekset hyväksyttiin International Tennis Hall of Fameen 1980.

Grand Slam -turnaukset
----------------------

* Wimbledon
	+ Kaksinpelin mestaruus: **1902, 1903, 1904, 1905, 1906**
	+ Kaksinpelin finaalissa: 1898
	+ Nelinpelin mestaruus: **1897, 1898, 1899, 1900, 1901, 1903, 1904, 1905**
	+ Nelinpelin finaalissa: 1902, 1906

* Yhdysvaltain mestaruuskilpailut
	+ Kaksinpelin mestaruus: **1903**
	+ Nelinpelin mestaruus: **1902, 1903**
	+ Nelinpelin finaalissa: 1902, 1906

Lähteet
-------

1. ↑  Laurie Doherty databaseSports.com. Viitattu 26.10.2008. (englanniksi)
2. 1 2  Laurence Hugh Doherty "Laurie, Little Do"  2006. International Tennis Hall of Fame. Viitattu 26.10.2008. (englanniksi)
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 11. Otava, 1970.
4. 1 2 3  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 358. Otava, 1970.
5. ↑  Meet the last Brit to win a grand slam *Metro.co.uk*.  8.9.2008. Associated Newspapers Limited. Viitattu 26.10.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Miloslav Hořava** (s. 14. elokuuta 1961 Kladno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.

Hořava aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa Kladnon joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1978–1989. Edmonton Oilers varasi hänet NHL:ään 1981 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella numerolla 176, mutta kauppasivat hänen pelaajaoikeutensa New York Rangersiin 23. lokakuuta 1986. Tšekkoslovakian viranomaiset antoivat hänelle luvan siirtyä Pohjois-Amerikkaan pelaamaan keväällä 1989, jolloin hänestä tuli 27-vuotiaana eräs kaikkien aikojen nuorimmista laillisesti Tšekkoslovakiasta siirtyneistä urheilijoista. Hořava pelasi Rangersissa kaudet 1989–1991 keräten runkosarjassa 80 ottelussa 5 maalia, 17 syöttöä eli yhteensä 22 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän saalisti kahdessa ottelussa yhden syötön.

Vuonna 1991 Hořava kaupattiin Quebec Nordiquesille, mutta hän päätti siirtyä pelaamaan Ruotsiin Modon riveihin. Vuonna 1994 hän palasi Tšekkiin Slavia Praha HC:hen, jossa pelasi vuoteen 1997 saakka. Hän pelasi Tšekin pääsarjassa aina vuoteen 2000 saakka. 2002 hänet nimitettiin Karlovy Vary -joukkueen valmentajaksi. Hän myös pelasi joitakin otteluja joukkueessa.

Maajoukkueurallaan Hořava edusti Tšekkoslovakiaa olympialaisissa 1984 (hopeaa), 1988, 1992 (pronssia) sekä 1994. MM-kilpailuissa hän pelasi vuonna 1981 (pronssia), 1982 (hopeaa), 1985 (kultaa), 1987 (pronssia) ja 1993 (pronssia). Kanada Cupissa hän edusti Tšekkoslovakiaa 1981 (kolmas), 1984 ja 1987.

Aiheesta muualla
----------------

* Miloslav Hořava The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Hořava hockeydraftcentral.comissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
Mihail Zemtsovin suunnittelema Simeonin ja Annan kirkko Pietarissa.
**Mihail Grigorjevitš Zemtsov** (ven. Михаи́л Григо́рьевич Земцо́в, 1688 Moskova – 28. syyskuuta 1743 Pietari) oli venäläinen arkkitehti. Hänen suunnittelemansa rakennukset edustavat barokkityyliä.

Mihail Zemtsov opiskeli Moskovan kremlin Asehuoneen kirjapainon yhteydessä toimineessa taidekoulussa. Vuonna 1709 hän muutti Pietariin, jossa hän aluksi työskenteli Domenico Trezzinin johdolla. 1720-luvun alusta lähtien Zemtsov osallistui Kesäpuiston, Pietarhovin ja Tallinnan Kadriorgin palatsin rakentamiseen. Hänen muita töitään ovat Simeonin ja Annan kirkko (1731–1734), Anitškovin palatsi (1741–1750, rakennettu myöhemmin uudelleen) ja Kunstkameran sisätilat Pietarissa. Vuodesta 1737 lähtien Zemtsov toimi yhtenä Pietarin rakennuskomitean johtajista. Yhdessä Ivan Korobovin kanssa hän viimeisteli Pjotr Jeropkinin alulle paneman Venäjän rakennuslain.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 9*, s. 509. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1972.
2. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 222. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Mihail Zemtsov Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |
**Gerhard Prautzsch** (s. 25. syyskuuta 1941 Rochlitz, Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Prautzsch aloitti jalkapalloilun BSC Motor Rochlitzissa vuonna 1952, ja pelasi seuran paidassa neljä kautta. Tämän jälkeen Prautzsch siirtyi Aufbau Klingenthaliin ja vuonna 1959 Dynamo Dresdeniin. Hän onnistui nostamaan Dynamon DDR-Oberligaan vuonna 1962 oltuaan joukkueen nuorimpia pelaajia. Hän pelasi seurassa aina vuoteen 1969 saakka, jonka jälkeen hän lopetti uransa. Vuonna 1973 Prautzsch aloitti Dredenin apuvalmentajana ja nousi päävalmentajaksi viisi vuotta myöhemmin. Toimiessaan seuran valmentajana hän voitti FDGB-Pokalin vuonna 1982. Myöhemmin Prautzsch valmensi Dynamo Eislebenin edustusjoukkuetta kaudella 1984–1985 ja mosambikilaista Club Estrela Vermelhaa vuosina 1985–1989. Viimeisimmän kerran Prautzsch toimi FC Eintracht Schwerinin päävalmentajana, mutta lopetti tehtävät vuonna 2000.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geisler, Sven & Schwarz, Jürgen: *Dynamo Dresden: Legenden. Schicksale. Geschichten*, s. 100. Dresden: Sächsische Zeitung, 2008. ISBN 978-3-938325-48-3. (saksaksi)
2. ↑  Leske, Hans: *Enzyklopädie des DDR-Fussballs*, s. 369. Göttingen: Verlag die Werkstatt, 2007. ISBN 978-3-89533-556-3. (saksaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Walter Fritzsch** | **Dynamo Dresdenin päävalmentaja**1978–1983 | Seuraaja:**Klaus Sammer** |
Maxi Gnauck vuonna 1984.
**Maxi Gnauck** (s. 10. lokakuuta 1964 Berliini) on entinen itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Yksittäisistä telineistä parhaiten hän menestyi nojapuilla, jolla hän voitti olympiakullan lisäksi kolme maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan-mestaruutta.

Gnauck voitti neljä mitalia Moskovan 1980 olympialaisten telinevoimisteluissa. Hän voitti kultaa nojapuilla 19,875 pisteellä. Hän saavutti hopeaa kahdeksanottelussa, jossa hän pisteillään 79,075 hävisi Neuvostoliiton Jelena Davydovalle 0,075 pisteen erolla. Lisäksi hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa, jossa hän keräsi parhaat henkilökohtaiset pisteet, sekä permannolla tasapistein 19,825 Natalja Šapošnikovan kanssa. Puomilla Gnauck sijoittui neljänneksi (19,700 pistettä) ja hypyssä kuudenneksi (19,300).

Los Angelesin 1984 olympialaisiin Gnauck ei voinut osallistua itäblokin maiden olympiaboikotin vuoksi. Hän saavutti kuitenkin voittoja olympialaisten korvikkeeksi järjestetyissä Ystävyyden kisoissa.

Gnauck voitti maailmanmestaruuden nojapuilla heti ensimmäisenä arvokisavuonnaan Fort Worthin MM-kilpailuissa 1979. Kiinan Ma Yanhong jakoi mestaruuden hänen kanssaan. Moniottelussa Gnauck saavutti hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia. Moskovan MM-kilpailuissa 1981 hän voitti kultaa nojapuitten lisäksi puomilla ja hypyssä sekä saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Budapestin MM-kilpailuissa 1983 hän voitti kolmannen maailmanmestaruutensa nojapuilla ja kolmannen MM-pronssinsa joukkuekilpailussa.

Kööpenhaminan EM-kilpailuissa 1979 Gnauck saavutti hopeaa hypyssä ja pronssia nojapuilla. Madridin EM-kilpailuissa 1981 hän oli kisojen paras voimistelija: tuloksena kultaa moniottelussa, permannolla, puomilla ja nojapuilla sekä hopeaa hypyssä. Helsingin EM-kilpailuissa 1985 hän voitti vielä kultaa nojapuilla ja sai hopeaa moniottelussa.

Gnauck lopetti voimistelu-uransa vuonna 1985.

Lähteet
-------

* Kluge, Volker: *Olympische Sommerspiele, die Chronik III*, s. 755–757, 849. Sportverlag, 2000. ISBN 3-328-00741-5. (saksaksi)
* Maxi Gnauckin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 2.2.2010. Viitattu 13.06.2009. (englanniksi)
* Sports123.com: Voimistelutilastot *sports123.com*. Viitattu 13.06.2009. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Kluge, s. 849
Noi Trotskin suunnittelema Neuvostojen talo Moskovan prospektilla Pietarissa.
**Noi Abramovitš Trotski** (ven. Ной Абра́мович Тро́цкий; 27. maaliskuuta (J: 15. maaliskuuta) 1895 Pietari – 19. marraskuuta 1940 Leningrad) oli neuvostoliittolainen arkkitehti.

Trotski opiskeli Pietarin taideakatemiassa ja Toisessa polyteknisessä instituutissa, joista hän valmistui 1920-luvun alussa. Hän on suunnitellut Pietariin useita konstruktivistista tyylisuuntaa edustavia julkisia, teollisuus- ja asuinrakennuksia. Trotskin töitä Pietarissa ovat mm. Vasilinsaaren Sergei Kiroville nimetty kulttuuripalatsi (1931–1937), Kirovin piirineuvoston rakennus (1930–1935), Kiroville nimetty lihakombinaatti (1930–1935), sisäasiainministeriön rakennus Liteini-prospektilla (yhdessä Aleksandr Gegellon ja Andrei Olin kanssa, 1931–1932). 

Arkkitehdin 1930-luvun töille on ominaista hengeltään uusklassististen monumentaalipylväikköjen käyttö (mm. Moskovan ja Statšekin prospektien asuintalot sekä Taideaukion koulurakennus). Vuosina 1936–1941 Moskovan prospektin eteläosaan rakennettiin Trotskin suunnittelema massiivinen Neuvostojen talo.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 625. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Noi Trotski Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Christian Johnen** (17. heinäkuuta 1862 Düren – 1938) oli saksalainen tuomari ja pikakirjoitushistorioitsija.

Ura oikeuslaitoksessa
---------------------

Johnen opiskeli oikeustiedettä Bonnin, Heidelbergin ja Berliinin yliopistoissa, ja valmistui oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1884. Hän työskenteli useilla eri paikkakunnilla eri oikeusasteissa. Vuodesta 1896 lähtien hän toimi tuomarina, aluksi Viersenissä, sittemmin Kölnissä ja Düsseldorfissa.

Pikakirjoitus
-------------

Johnen toimi aktiivisesti myös pikakirjoitusalalla. Hän kokeili Stolzen, Gabelsbergerin ja Faulmannin pikakirjoitusjärjestelmiä, mutta päätyi kehittämään Ferdinand Schreyn järjestelmää, ja järjestelmä tunnettiinkin myös nimellä Schrey–Johnen–Socin.

Johnen julkaisi vuonna 1911 ensimmäisen osan useampiosaikseksi suunnitellusta pikakirjoituksen historiaa käsittelevästä teossarjasta *Geschichte der Stenographie*. Jatko-osien tekeminen kuitenkin kariutui ensimmäisen maailmansodan aiheuttamien hankaluuksien vuoksi. Sen sijaan Johnen julkaisi lyhyemmän teoksen koko pikakirjoitushistoriasta. Ruotsalainen pikakirjoitushistorioitsija Olof Werling Melin piti Johnenia kaikkien aikojen merkittävämpänä pikakirjoitushistorioitsijana.

Teoksia
-------

* Wilhelm Stolze und die Entwickelung seiner Schrift (1899)
* Geschichte der Stenographie im Zusammenhang mit der allgemeinen Entwicklung der Schrift und der Schriftkürzung (1911)
* Kurzgefaßte Geschichte der Stenographie (1917) (myöhemmät laajennetut painokset nimellä *Allgemaine Geschichte der Kurzschrift*)
* Die deutsche Einheitskurzschtift (1930)

Lähteet
-------

* Bonnet, Rudolf: *Männer der Kurzschrift*. Darmstadt: Winklers Verlag, 1935.
* Ekman, Ernst L.: *Olof Werling Melin*. Tukholma: C E Writzes bokförlag, 1971.
* Haeger, Fritz: *Geschichte der Einheitskurzschrift*. 2. painos. Heckners Verlag, 1972.
* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia*. 2. osa. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1929.

### Viitteet

1. 1 2 3  Bonnet, s. 91–93
2. 1 2 3  Haeger, s. 47
3. ↑  Melin, s. 200
4. 1 2  Melin, s. 297–298
5. ↑  Ekman, s. 397


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Petri Egon
**Egon Petri** (23. maaliskuuta 1881 Hannover, Saksa – 27. toukokuuta 1962 Berkeley, Yhdysvallat) oli alankomaalaista syntyperää oleva saksalainen pianisti ja opettaja, joka oli elämänsä loppuvuosikymmenet Yhdysvaltain kansalainen. Hän aloitti viuluopinnot viisivuotiaana. Häntä opetti aluksi oma isä, joka silloin oli Leipzigin Gewandhaus-orkesterin konserttimestari. Perhe muutti 1889 Berliiniin, jossa Petri opiskeli pianonsoittoa opettajanaan Teresa Carreno. Sen ohella hän harjoitteli urkujen ja käyrätorven soittoa sekä teini-iässä säveltämistä ja musiikinteoriaa Hermann Kretschmarin ja Felix Draeseken johdolla. Pianosta tuli Petrin pääinstrumentti Weimarissa Ferruccio Busonin mestariluokalla vuodesta 1901 lähtien. Busonin vaikutus Petrin pianonsoittoon oli merkittävä ja Petri korjaili Busonin oopperoiden ja pianokappaleiden käsikirjoituksia. He toimittivat yhdessä myös Johann Sebastian Bachin kosketinsoitinteoksia.

  

Petrin ensiesiintyminen Alankomaissa oli 1902, mutta pianistinuraa hän ei siellä kyennyt luomaan. Vuonna 1905 hänestä tuli Royal Manchester College of Musicin professori vuoteen 1911 saakka, jolloin hän palasi Berliiniin Busonin apulaiseksi. Vuodet 1921–1925 hän opetti Berliinin musiikkikorkeakoulussa ja hän konsertoi ahkerasti tehden muun muassa 1923 Venäjän-kiertueen. Vuonna 1925 Petri muutti Puolan Zakopaneen, josta teki konserttimatkoja toiseen maailmansotaan saakka. Ensikonsertti Yhdysvalloissa oli 1932 ja tähän maahan hän lopulta asettuikin. Opetustyötä hän jatkoi 1940–1946 toimien Cornellin yliopiston vierailevana professorina. Sairastuttuaan hän muutti länsirannikolle Kaliforniaan, jossa opetti Mills Collegessa 1947–1957 ja San Franciscon konservatoriossa. Egon Petri esiintyi useita kertoja myös Suomessa.

Oppilaita
---------

* Franz Josef Hirt
* Grant Johannesen
* Gunnar Johansen
* Ernst Lévy
* John Ogdon
* Carl Szreter
* Vittya Vronsky
* Earl Wild
* Jan Hoffman

Lähteet
-------

1. 1 2  *The New Grove dictionary of music and musicians,* Grove 2001, ISBN 0-333-60800-3 ja ISBN 1-56159-239-0.
2. ↑  *Otavan iso musiikkitietosanakirja,* Otava 1976–1979, ISBN 951-1-02380-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Charles Haskins Townsend
**Charles Haskins Townsend** (1859 Parnassus, Pennsylvania – 1944) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.

Vuosina 1897–1902 Townsend työskenteli Yhdysvaltain Kalastuskomissiossa (United States Fish Commission) kalastajaosaston päällikkönä. Tämän jälkeen hän toimi New Yorkin Akvaarion (New York Aquarium) johtajana Castle Gardenissa, vuodesta 1902 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1937.

Townsend oli tuottelias kirjoittaja, ja kirjoitti muun muassa kalastamisesta, valaista, hylkeistä, syvänmerensukelluksesta ja eläintieteestä.

Vuosina 1912–1913 Townsend toimi Amerikan kalastajien yhdistyksen (American Fisheries Society) puheenjohtajana. Hänen äänestettiin New Yorkin tiedeakatemian (New York Academy of Sciences) jäseneksi.

Townsend kuvaili ja nimesi linnuista meksikonpikkuliitäjän (*Puffinus auricularis*) ja kookossaarensiepparin (*Nesotriccus ridgwayi*).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Haskins Townsend** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee singleä, The Message on myös samanniminen albumi ja elokuvan Pyhä sota alkuperäinen nimi.*

| "The Message"Grandmaster Flash and the Furious Five |
| --- |
| Singlen "The Message" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *The Message* |
|  Julkaistu | toukokuussa 1982 |
|  Tuottaja(t) | Ed Fletcher, Clifton "Jiggs" Chase, Sylvia Robinson |
|  Tyylilaji | old school hip hop |
|  Kesto | 07.10 |
|  Levy-yhtiö | Sugar Hill Records |
| Grandmaster Flash and the Furious Fiven muut singlet |
| "Scorpio"1981 | "The Message"1982 | "New York, New York"1982 |

**The Message** on Grandmaster Flash and the Furious Fiven old school hip hop -kappale ja single vuodelta 1982. Se ilmestyi myös yhtyeen samannimisellä albumilla. Kappaleen kirjoittivat Sugar Hill Recordsin sessiomuusikko Ed "Duke Bootee" Fletcher ja Furious Fiven MC Melle Mel. Vaikkei kappale ollut ensimmäinen rap-kappale, joka kertoi elämisen vaikeudesta ghetoissa, "The Message" poikkesi aiemmista ollen hitaampi ja kappaleen keskittyen sanoituksiin musiikin sijaan. Kappaleen syntetisaattoririffiä on käytetty myöhemmin monissa tunnetuissa rap-kappaleissa kuten Ice Cuben "Check Yo Selfissä" ja Puff Daddyn "Can't Nobody Hold Me Downissa".

Arvostus
--------

Tammikuussa 2003 Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi "The Messagen" kansalliseen ääniterekisteriin, National Recording Registryyn. Kirjaston mielestä kappale on merkittävä, koska "se keskittyy urbaaneihin sosiaalisiin kysymyksiin - esikuvana monille myöhemmille rap-muusikoille".

*Rolling Stone* -lehden vuoden 2004 "500 Greatest Songs of All Time" -listalla "The Message" on sijalla 51, parhaiten menestyneenä 1980-luvun kappaleena ja parhaana hip hop -esityksenä. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa kappaleen sijalle 14.

Lähteet
-------

1. ↑  Registry Choices 2002 Library of Congress. Viitattu 7.11.2008. (englanniksi)
2. ↑  The RS 500 Greatest Songs of All Time  9.12.2004. Rolling Stone.  Arkistoitu 16.5.2007. Viitattu 7.11.2008.
3. ↑  The All Time Top 3000 Songs www.acclaimedmusic.net.  Arkistoitu 5.8.2009. Viitattu 7.11.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Rolling Stonen verkkosivuston artikkeli kappaleesta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Esteban Vigo** (s. 17. tammikuuta 1955) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on toiminut Almerían päävalmentajana huhtikuusta 2012 lähtien.

Ura
---

Vigo pelasi aktiiviurallaan piskuisten espanjalaisseurojen lisäksi CD Málagassa ja FC Barcelonassa. Barcassa Vigo pelasi 10 vuoden aikana 166 liigaottelua ja oli voittamassa katalonialaisseuralle Espanjan mestaruuden lisäksi kolmea cup-mestaruutta sekä Cup-voittajien Cupia. Vigo päätti aktiiviuransa 1991 Málagassa.

Valmennustehtäviin Vigo siirtyi vuonna 1995 kun piskuinen UD Almería palkkasi hänet päävalmentajakseen. Pesti seurassa jäi lyhyeksi ja vaatimattomaksi, sillä Alméria sijoittui kaudella 1995–1996 Segunda Divisiónissa vasta sijalle 16.

Vigo oli vuosia sivussa jalkapallotehtävistä, kunnes hän vuonna 2002 liittyi FC Barcelonan organisaatioon seuran C-joukkueen valmentajaksi. Vuoden jälkeen hän jätti Barcan ja siirtyi Segundassa pelanneen Xerezin päävalmentajaksi. Kiertolaiselämä jatkui ja kaudella 2004–2005 Vigo luotsasi Córdobaa. 

Kaudella 2005–2006 Vigo haki kokemuksia ulkomailta toimien romanialaisen Dinamo Bukarestin apulaisvalmentajana. Hän palasi 2007 Espanjaan UE Lleidan luotsiksi. 2008 hän siirtyi toistamiseen Xerezin päävalmentajaksi. Ensimmäinen kausi uudella yrittämällä toi heti loistavan tuloksen, sillä Xerez nousi kauden päätteeksi pääsarjatasolle ensi kertaa seuran historiassa. Kauden kruunuksi Xerez vei myös Segundan mestaruuden ennen Real Zaragozaa ja CD Tenerifeä. Kauden jälkeen hän siirtyi yllättäen Hérculesin perämiseen. Yhteistyö oli menestyksekästä ja seura nousi kolmantena joukkueena pääsarjaan kauden 2009/10 jälkeen.

20. maaliskuuta 2011 hänet erotettiin Hérculesin päävalmentajan paikalta jo pitkään jatkuneiden joukkueen heikkojen esitysten takia.

Meriitit pelaajana
------------------

* Espanjan mestaruus: 1985
* Copa del Rey (3): 1978, 1981, 1983
* Cup-voittajien Cup: 1982
* Supercopa de España: 1983
* Copa de la Liga (2): 1986
* Segunda División: 1988

Meriitit valmentajana
---------------------

* Segunda División: 2009
	+ Kolmas: 2010

Lähteet
-------

1. ↑  La Ligan viimeinen nousija selvisi
2. ↑  El club oficializa la destitución de Vigo Marca. Viitattu 20.3.2011. (espanjaksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Miguel Ángel Rondán** | **Xerezin päävalmentaja**2008–2009 | Seuraaja:**José Ángel Ziganda** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Juan Carlos Mandiá** | **Hérculesin päävalmentaja**2009–3/2011 | Seuraaja:**Miroslav Đukić** |
*Tämä artikkeli käsittelee kirjailijaa. Pöytätenniksen pelaajaa käsitellään artikkelissa Krisztina Tóth*
Krisztina Tóth
**Krisztina Tóth** (5. joulukuuta 1967 Budapest) on unkarilainen runoilija ja prosaisti ja kääntää ranskalaista runoutta unkariksi. Hän on koulutukseltaan kuvanveistäjä.

Tóth kuuluu Unkarin arvostetuimpiin runoilijoihin ja on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa József Attila -palkinnon vuonna 2000. Hänen runojaan on käännetty monille kielille.

Runoilijana 1990-luvulla aloittanut Tóth on novellikokoelmassaan *Viivakoodi* (2006) käsitellyt reaalisosialismin viimeisiä vuosia Unkarissa. Hän sanoo, ettei kuitenkaan ole sisällyttänyt teksteihinsä poliittista sanomaa, vaan tuo asioita esille pienten yksityiskohtien kautta.

Suomennetut teokset
-------------------

* (2006) *Vonalkód: tizenöt történet*; suom. *Viivakoodi: 15 novellia* (2009, Avain; suom. Juhani Huotari; ISBN 978-952-5524-72-7)

Lähteet
-------

1. ↑  Tóth, Krisztina Lahden kansainvälinen kirjailijakokous.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 17.6.2009.
2. ↑  Hannu Marttila: Nyt puhuu päähänpotkittu ulkomaalainen.  *Helsingin Sanomat*, 17.6.2009, s. C3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Nikita Muravjov. Pjotr Sokolovin muotokuva vuodelta 1824.
**Nikita Mihailovitš Muravjov** (ven. Ники́та Миха́йлович Муравьёв; 30. heinäkuuta (J: 19. heinäkuuta) 1796 Moskova – 10. toukokuuta (J: 28. huhtikuuta) 1843 nykyisen Irkutskin alueen Irkutskin piirin Urikin kylä) oli venäläinen upseeri ja dekabristi.

Nikita Muravjov opiskeli Moskovan yliopistossa. Vuodesta 1813 lähtien hän palveli armeijassa, osallistui taisteluihin Dresdenin ja Leipzigin lähellä ja asui myöhemmin Pariisissa. Muravjov oli yksi dekabristien *Sojuz spasenija* ja *Sojuz blagodenstvija* -järjestöjen perustajista ja kuului pohjoisen dekabristiseuran johtoon. Hän kannatti tasavaltalaista valtiojärjestystä ja laati ehdotuksen Venäjän perustuslaiksi.

Dekabristikapinan aikana Muravjov oli maaseudulla, mutta joutui pian vangituksi ja suljetuksi Pietari-Paavalin linnoitukseen. Hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden pakkotyörangaistukseksi. Hän oli rangaistusvankina Nertšinskin kaivoksilla ja vuodesta 1835 lähtien karkotettuna Irkutskin läänissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 17*, s. 119. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Giorgi Leonidzen patsas Tbilisissä.
**Giorgi Leonidze** (georg. გიორგი ლეონიძე, 27. joulukuuta 1899 – 9. elokuuta 1966) oli georgialainen runoilija, proosakirjailija ja kirjallisuuden tutkija.

Leonidze syntyi Patardzeulin kylässä itägeorgialaisessa Kakhetin provinssissa. Hän valmistui Tbilisin teologisesta seminaarista vuonna 1918 ja jatkoi opintojaan Tbilisin valtionyliopistossa. Hänen ensimmäiset runonsa ilmestyivät Georgian lehdistössä vuonna 1911, minkä jälkeen hän teki lyhyen aikaa yhteistyötä Siniset sarvet -symbolistiryhmän kanssa. Hänen todelliset kykynsä nousivat esiin vuonna 1925 luontoa käsittelevien runojen sarjassa, joka kertoi romanttisesti ja elävästi Leonidzen synnyinalueen Kakhetin maisemista. Koko neuvostokauden ajan hän yritti noudattaa "oikeaa" poliittista linjaa: hänen runoudestaan tuli historiallisempaa ja isänmaallisempaa. Leonidze ammensi Georgian tapahtumarikkaasta historiasta värikkäitä, keskiaikaisia aiheita ja muunsi ne impulsiivisiksi rytmeiksi ja vertauskuviksi. Hänestä tuli nopeasti yksi Georgian suosituimmista runoilijoista, mutta kun monet hänen kirjailijatovereistaan ja hänen oma veljensä, mikrobiologi Leon Leonidze, surmattiin Stalinin suuressa puhdistuksessa 1930-luvulla, hänet pakotettiin käyttämään taitojaan panegyriikkojen kirjoittamiseen Stalinille. Hän laati vuonna 1936 kesken jääneen eepoksen, joka käsitteli Stalinin lapsuutta ja nuoruutta ja jonka huomattava piirre on elämäkerrallisten yksityiskohtien, todellisten tai keksittyjen, täydellinen puuttuminen.

Hän kirjoitti myös huolellisia tutkimuksia varhaisemmista georgialaisista runoilijoista, kuten Besikistä ja Baratašvilistä, ja tuotti elävää, lapsuutensa muistoihin ja kokemuksiin perustuvaa proosaa. Esimerkiksi teoksesta *Natvris khe* (georg. ნატვრის ხე, "halun puu") Tengiz Abuladze teki kuuluisan elokuvatrilogiansa ensimmäisen osan vuonna 1976. Myöhempinä vuosinaan Leonidze käytti vaurauttaan kotikylänsä auttamiseen ja johti Georgian kirjallisuuden instituuttia Georgian tiedeakatemiassa vuodesta 1958 kuolemaansa saakka vuonna 1966. Hänet on haudattu Mtatsmindan pantheoniin Tbilisissä.

Lähteet
-------

* George L. Kavtaradze, Giorgi Leonidze (biography).
* George L. Kavtaradze, Giorgi Leonidze's poetry in English translation.

### Viitteet

1. 1 2  Rayfield, Donald: *The Literature of Georgia: A History*, s. 256. Routledge, 2000. ISBN 0-7007-1163-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tatu Ylönen** (s. 1968) on Secure Shell -salausprotokollan kehittäjä. Lisäksi hänet tunnetaan SSH Communications Securityn perustajana sekä suuromistajana. Ylönen toimii perustamansa yhtiön hallituksen jäsenenä ja on toiminut kausittain myös yhtiön toimitusjohtajana.

Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1992. Ylönen jatkoi opintojaan tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1994.

Yritykset
---------

Jo opiskeluaikana Ylönen perusti New Generation Software -yhtiön, joka on nykyään osa Novo Groupia.

Ylönen kehitti Secure Shell -protokollan vuonna 1995 omaan käyttöönsä, mutta vielä samana vuonna hän perusti SSH Communications Securityn. Muutaman vuoden päästä yhtiön asiakkaaksi tuli Sun Microsystems, minkä jälkeen yhtiön maine levisi.

Uudempia hänen omistamiaan yrityksiä on Clausal Computing.

Muu toiminta
------------

Ylönen on monien IETF-standardien (RFC) kirjoittaja. Secure shell on nykyisin Internetin perusprotokollia.

Tatu Ylönen sai Suomalainen insinöörityö -palkinnon vuonna 2000. Vuonna 1992 hänen lopputyönsä voitti Tietojenkäsittelytieteiden Seuran Pro Gradu -palkinnon .

Lähteet
-------

1. ↑  Meet our experienced board of directors SSH Communications Security, ssh.com. Viitattu 14.3.2018. (englanniksi)
2. ↑  SSH Communications Security Oyj (SSH1V.BE) (myös välilehti People) Reuters, reuters.com. Viitattu 14.3.2018. (englanniksi)
3. ↑  About us (Ylösen tiedot SSH Communications Securityn sivuilla) SSH Communications Security, ssh.com.
4. ↑  työt. Suomalainen Insinöörityöpalkinto. Web Archive 5.7.2011 (Tek.fi). Viitattu 7.10.2016.
5. ↑  Gradupalkinnon saajat. Web Archive 27.7.2007. Viitattu 7.10.2016.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* DBLP

 |

 |
**Juke Boy Bonner** (oik. **Weldon H. Philip Bonner**, s. 22. maaliskuuta 1932, Bellville, Texas – k. 29. kesäkuuta 1978, Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja, huuliharpisti ja kitaristi. Yhden miehen yhtyeenä esiintynyt Bonner kuvasi mustien kaupunkilaiselämää kappaleissaan kuten "Life is a Nightmare", "Struggle Here in Houston" ja "Going Back to the Country".

Bonner syntyi Bellvillessä yhtenä yhdeksästä lapsesta. Hänen vanhempansa kuolivat hänen ollessaan hyvin nuori ja naapuriperhe kasvatti hänet. Bonner muutti asumaan yhdessä isosiskonsa kanssa vuonna 1945. 12-vuotiaana hän opetteli kitaransoiton. Hän sai lempinimensä "Juke Boy" nuoruudessaan, jolloin hänellä oli tapana laulaa baareissa jukeboxien säestyksellä. Vuonna 1948 Bonner voitti paikallisen kykykilpailun, jonka ansiosta hän sai 15 minuutin radio-ohjelman KLEE-asemalla Houstonissa. 

Bonnerin ensimmäinen single oli oaklandilaiselle Irma-levymerkille vuonna 1957 julkaistu "Well Baby"/"Rock With Me Baby". Levytysura jatkui vuonna 1960 Goldband Recordsille. Ura ei lähtenyt ihmeemmin nousuun ja hän joutui sairaalaan pahan vatsahaavan vuoksi. Leikkauksesa häneltä poistettiin lähes puolet vatsalaukusta. Toipumisaikanaan hän alkoi kirjoittaa runoja, joista osa julkaistiin *Forward Times* -lehdessä. 

Vuonna 1967 Bonner levytti ensimmäisen albuminsa *The One Man Trio* Flyright-levymerkille. Tätä seurasivat Chris Strachwitzin Arhoolie-merkille tehdyt *I'm Going Back to The Country* (1968) ja *The Struggle* (1969). Bonner esiintyi Ann Arbor Blues Festivalilla, American Folk Blues Festivalilla ja Montreux Blues and Rock Festivalilla. Vuonna 1972 hän julkaisi LP:n Sonet Recordsille ja vuonna 1975 toisen houstonilaiselle Home Cooking Recordsille. Bonner ei kuitenkaan kyennyt elättämään itseään musiikillaan ja työskenteli kananjalostustehtaalla Houstonissa. Hän kuoli maksakirroosiin vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Juke Boy Bonner Allmusicissa
* Kuvitettu diskografia
* Arhoolien sivu Bonnerista (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Nils Reguel Jungell** (16. lokakuuta 1895 Pietarsaari - 29. joulukuuta 1971) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Niklas Edvard Jungell ja Johanna Adelaide Marklund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Eva Margaretha Sundmanin kanssa, josta hän erosi vuonna 1931 ja avioitui toisen kerran vuonna 1932 Maria Koschin kanssa.

Opinnot
-------

Jungell kävi viisi luokkaa Pietarsaaren ruotsalaista yhteiskoulua.

Jääkärikausi
------------

Jungell työskenteli harjoittelijana tekstiilialalla Pietarsaaressa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 19. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin 13. elokuuta 1917 alkaen pataljoonan täydennysjoukkoon oltuaan sitä ennen sairauden takia hoidettavana useissa sotilassairaaloissa. Hänet laskettiin lopulta 21. elokuuta 1917 sotapalvelukseen kykenemättömänä siviilitöihin, mutta joutui epäonnekseen jälleen sairaalaan, missä joutuikin virumaan niin pitkään, että pataljoona kerittiin kotiuttamaan hänen sairaalassa olonsa aikana.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Jungell palasi takaisin Suomeen sisällissodan jo laannuttua 5. 5. 1918 ja astui armeijan palvelukseen 5. elokuuta 1918 Helsingin jalkaväkirykmenttiin, josta muodostettiin myöhemmin ensin Itämeren jalkaväkirykmentti n:o l ja myöhemmin Porin rykmentti. Hän toimi rykmentissä koulutusaliupseerina ja 5. tammikuuta 1919 alkaen komppanianvääpelinä. Hänet siirrettiin 10. toukokuuta 1920 alkaen 1. Divisioonan esikuntaan esikuntavääpeliksi ja 18. syyskuuta 1920 alkaen Autopataljoonaan, missä hän toimi niin varikon vääpelinä kuin teknillisen toimiston rahastonhoitajanakin. Armeijasta hän erosi 31. maaliskuuta 1927 ja siirtyi liikealalle ja 15. lokakuuta 1928 alkaen tullaajaksi Valtion lentokonetehtaalle, mistä hän siirtyi tullaajaksi ja kuljetuspäälliköksi Puolustusministeriöön. Talvi ja jatkosodan aikana hän toimi samassa toimessa sota-aikana Päämajassa.

  


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Vääpeli 5. elokuuta 1918
* Reservin vänrikki 11. huhtikuuta 1938
* Kapteeni 1942
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaudenmitali 1. lk.
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali
* Jääkärimerkki
* Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi
 |

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Fjodor Sergejevitš Bondartšuk** (ven. Фёдор Сергеевич Бондарчук, s. 9. toukokuuta 1964 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamansa elokuva *9. komppania* on suomalais-venäläistä yhteistuotantoa. *Obitajemyi ostrov* ("Asuttu saari") perustuu Arkadi ja Boris Strugatskin kirjoittamaan teokseen.

Hänen isänsä on elokuvaohjaaja Sergei Bondartšuk.

Lähteet
-------

1. ↑  Ahonen, Anneli: Stalkerin isä lähti oppositioon. *Helsingin Sanomat* 27.4.2010, s. C 1.

Kirjallisuutta
--------------

* Hiltunen, Taneli: "Sergei ja Fjodor Bondartšuk: Sotadraamaa kahdessa polvessa". *Filmihullu* 2/2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fjodor Bondartšuk**.
* Fjodor Bondartšuk Elonetissä.
* Fjodor Bondartšuk Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Li Yu** (kiin. 李漁; pinyin: Lǐ Yú, annettu nimi: kiin. 仙侣, *Xiānlǚ*; kirjailijanimi: kiin. 笠翁, *Lìwēng*) (1610–1680) oli kiinalainen näytelmä- ja romaanikirjailija, runoilija, näyttelijä, tuottaja ja ohjaaja, joka eli Ming-dynastian lopussa ja Qing-dynastian alussa. Hän syntyi Rugaossa, Zhejiangin maakunnassa apteekkariperheeseen. Hän toimi menestyneen kiertävän teatteriseurueen johtajana. 

Li kirjoitti 16 näytelmää, joista kymmenen on säilynyt. Lin ensimmäinen näytelmä oli *"Salattu suhde"* (kiin. 怜香伴, *Liánxiāngbàn*). *"Fengzheng wu"* (kiin. 風箏誤, *Fēngzhēng wù*, "Leijan aiheuttamia virheitä") on yhä kiinalaisen kun-oopperan suosikkeja.

Lin oletetaan kirjoittaneet komedian *"Rouputuan"* (kiin. 肉蒲團, *Ròupútuán*, "Lihallinen rukousmatto" 1633), jota pidetään yhtenä kiinalaisen erotiikan klassikkona. Muuta tuotantoa on novellikokoelma "12 tornia" (kiin. 十二樓, *Shíèrlóu*). 

Li julkaisi Jinlingissä perinteisen kiinalaisen maalaustaiteen tunnetuimman mallikirjan *"Sinapinsiemenpuutarhan maalaustaiteen ohjekirjan"* (kiin. 芥子園畫傳, *Jièzǐyuán huàzhuán*), johon kirjoitti itse esipuheen.

Omana aikanaan Li oli suosittu kirjailija, jota ihailtiin hänen käsittelemiensä rohkeiden aiheiden vuoksi. Esimerkiksi hän käsittelee homoseksuaalista rakkautta tarinassaan *"Cuiyalou"* (kiin. 萃雅樓, *Cuìyǎlóu*, "Kerätyn hienostuneisuuden talo") sekä näytelmässä *"Salattu suhde"*. Tähän teemaan hän palaa kokoelmassaan *"Wushengxi"* (kiin. 無聲戲, *Wúshēngxì*, "Mykkiä näytelmiä"). Hän kritisoi virkamiesten korruptoituneisuutta, jäykkää virkatutkintojärjestelmää sekä erityisesti naisten ja lasten yhteiskunnallisen aseman ja oikeuksien puutteita.*lähde?*

Li Yun tuotantoa suomeksi tai Suomessa
--------------------------------------

* Eroottis-moraalinen romaani *Jou pu tuan, tuulen ja kuun leikki* (Rouputuan), Karisto 1970
* Näytelmä *Salattu suhde* esitettiin Helsingissä, Iisalmessa ja Vaasassa toukokuussa 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Tossavainen, Jussi: Kun-ooppera on hienostunut helmi  8.5.2010. HS. Viitattu 15.9.2016. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Kiinalaista oopperaa Iisalmessa  11.5.2010. Yle. Viitattu 15.9.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Antti Kaattari** (s. 1986) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi kaudella 2008–2009 Ylivieskan Kuulassa, Lentopallon 1-sarjassa. Sieltä hän siirtyi Kokkolan Tiikereihin ja 2013 Särkät Volley ry Kalajoki teki Kaattarin kanssa 1+1 vuoden sopimuksen.
Kaattari on kuulunut nuoruudessaan oman ikäluokkansa maajoukkueeseen.

Ura
---

Kaattari aloitti uransa syntymäkaupungissaan Himangalla jo hyvin nuorena. Hän nousi nopeasti nuorten maajoukkueeseen ja näin yleisön tietoisuuteen. Kaattari pelasi uransa ensimmäisen SM-liigaottelun jo kaudella 2003 17-vuotiaana Salon Piivolleyn väreissä. Hän tuli Piivolleyn joukkueeseen kesken kauden vahvistamaan keskitorjuja osastoa. Kaudella Kaattari voitti suomen cupin hopeaa sekä SM-hopeaa Piivolleyssa.

Kauden jälkeen Kaattari alkoi pelata 1-sarjassa Kempeleen Lentopallossa, jonka kanssa hän nousi SM-liigaan pelaamaan. Kempeleessä kausi 2005–2006 meni kuitenkin pilalle, kun Kaattari loukkaantui pahasti. Hän joutui olemaan lähes puolivuotta poissa kentiltä. Kauden jälkeen Kaattari palasi kotikaupungiinsa Himangan Urheilijoihin pelaamaan 1-sarjaan. Himangan joukkueen taso nousi selvästi ja joukkue taistelikin tiensä neljän parhaimman joukkueen supersarjaan.

Kaudella 2007–2008 Kaattari jatkoi Himangan Urheilijoissa, mutta vaihtoi kesken kauden Ylivieskan Kuulaan. Loppukauden Kaattari pelasi Ylivieskassa. Vuosina 2009–2012 hän on pelannut Kokkolan Tiikerien 1-sarjajoukkueessa. 2013 Särkät Volley ry Kalajoki teki Kaattarin kanssa 1+1 vuoden sopimuksen.

Muuta
-----

Kaudella 2004 Kaattari sijoittui toiseksi SM-liigan hyökkäysulottuvuuskilpailussa, jonka voiton vei latvialainen Salvis Cielavs. Kaattari ponnisti ulottuvuudekseen 350cm.

Saavutukset
-----------

**Henkilökohtaiset:**

* Toinen SM-liigan ulottuvuuskilpailussa 2004
* Nuorten maajoukkueessa 2002-2005

**Joukkueessa:**

* SM-hopea 2004
* Suomen Cupin hopea 2004

Joukkueet
---------

* 2003-2004 Salon Piivolley ja Himangan Urheilijat
* 2004-2005 Kempeleen Lentopallo
* 2005-2006 Kempeleen Lentopallo
* 2006-2007 Himangan Urheilijat
* 2007-2008 Ylivieskan Kuula
* 2009-2012 Kokkolan Tiikerit
* 2013-2014 Särkät Volley ry Kalajoki

Lähteet
-------

* Kaattari Kempeleen Lentopalloon

### Viitteet

1. 1 2  Antti Kaattari 1+1 vuotisella sopimuksella Särkät Volleyn riveihin Särkät Volley. Viitattu 27.9.2014. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Antti ja Jussi Kaattari Kokkolan Tiikereihin ! Kokkolan Tiikerit. Viitattu 27.9.2014.
**Richard Lee** (s. 1951 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen osa-aikaeläkkeellä oleva teksasilainen jalokivikauppias, sijoittaja ja pokerinpelaaja. Lee osallistui vuosien 2005 ja 2006 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksiin. Jälkimmäisenä vuonna hän selvisi WSOP:n finaalipöytään ansaiten kuudennesta tilastaan 2 803 851 dollaria. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Lee sijoittui pokeriturnauksessa finaalipöytään. Muhkea WSOP:n palkintosumma nosti hänet kuitenkin kaikkien aikojen rahalistalla sadan eniten ansainneen joukkoon. Ennen WSOP:ta Leen paras turnaussijoitus oli vuonna 2005 Los Angelesissa järjestetyn Grand Slam of Pokerin kahdestoista tila. Lee on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Elokuun 2006 lopulla poliisi suoritti kotietsinnän Leen San Antonion kodissa. Hänen epäillään järjestäneen sieltä käsin laittomia nettiuhkapelejä.

Elokuussa 2007 Leen pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑   : Richard Lee WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 13. elokuuta 2007.
2. 1 2   (luettu 6.3.2007)
3. ↑   (luettu 6.3.2007)
4. ↑  Pokerlistings.com:n profiili (luettu 6.3.2007)
5. ↑  CardPlayer.com: WSOP Star Richard Lee Speaks About Investigation (luettu 29.5.2010)
6. ↑   : Richard Lee stats The Hendon Mob. Viitattu 13. elokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Richard Lee The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* POKERnews: *WSOP Main Event 6th Place Finisher Richard Lee Under Investigation For Bookmaking* (luettu 6.3.2007)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |