recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Boulyn kinematografi vuodelta 1892
**Kinematografi** on varhainen elokuvien kuvaamiseen ja esittämiseen käytetty laite. Tämän elokuvakamerana, projektorina ja kehityskoneena toimivan laitteen keksi ja nimesi Léon Bouly (1872–1932) vuonna 1892. Boylyllä ei ollut varaa markkinoida laitetta tai maksaa edes patenttimaksuja. Lumièren veljesten tehtaan insinöörit ostivat patentin Boylyltä. Veljekset tekivät laitteen tunnetuksi ja alkoivat valmistaa niitä. He paransivat alkuperäistä laitetta ottaen siinä käyttöön perforoinnin, filmin raidassa oleva rei'ityksen, jonka avulla filmi saadaan liikkumaan varmasti ja vakioaskelin. He patentoivat kinematografinsa vuonna 1895.

Lumièren kinematografi projektoritoiminnassa.
1800-luvun lopulla palaset elokuvakameran keksimiseen olivat olemassa. George Eastman oli tuonut markkinoille rullafilmikameran 1888, läpinäkyvää selluloidi-kalvoa oli saatavilla ja illuusio liikkeestä nopeasti vaihtuvia kuvia esitettäessä oli tunnettu. Kinematografi oli teknisesti onnistuneempi kuin saman aikainen Edisonin työryhmän valmistama kinetografi kuvaukseen ja kinetoskooppi filmien esittämiseen tarkoitettu tirkistyskaappi vuodelta 1889. Edisonin laitetta oli esitelty Pariisissa vuonna 1894, joten Lumièren veljeksillä oli ollut mahdollisuus nähdä se ennen oman kinematografinsa patentointia. Projektorin eri versioita kehittävät samanaikaisesti myös amerikkalainen Woodville Latham, Robert William Paul Englannissa ja saksalaiset veljekset Max ja Emil Skladanowsky. Kinematografin merkittävin muista erottava ominaisuus oli tarkka kuvansiirto epäkeskomekanismin ja filmin laitojen perforoinnin avulla. Koneen käyttäjä pyörittää kampea kuvattaessa noin kaksi kierrosta sekunnissa, jolloin filmiä siirtyi sulkimen ohi 16–18 ruutua sekunnissa. Tämä oli mykän kauden elokuvien nopeus. Äänielokuvien tullessa kuvausnopeus nostettiin 24 kuvaan sekunnissa. Kun kinematografia käytettiin projektorina, siihen liitettiin ulkopuolinen valonlähde.

Kinematografi tuli tunnetuksi ympäri maailmaa Lumièren veljesten kiertäessä esittämässä filmejään. Kevyenä laitteena se oli siirrettävissä kuvauspaikoille helposti.

Lähteet
-------

* Chaline, Eric: *50 konetta, jotka muuttivat maailmaa (50 Machines that Changed the Course of History)*. Quid Publishing, (suom. versio Moreeni 2013), 2012. ISBN 978-952-254-160-4. Suomi

### Viitteet

1. ↑  Nurmi, Timo; Rekiaro, Ilkka; Rekiaro, Päivi: Suomea suomeksi, suomenkielen sanakirja, Gummerus 1992, ISBN 951-20-4289-4
2. ↑  Chaline, s. 66–71
3. ↑  Uusi pikkujättiläinen, WSOY 1985, s.839-840, ISBN 951-0-12416-8
4. ↑  Chaline, s. 68–71

Aiheesta muualla
----------------

* Adventures in Cybersound
* Mediakasvatuskeskus Metka sivujen osa "liikkuvan kuvan historia" (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jooel Vatanen (PT Vatanen)** (s. 1990) on Pohjois-Karjalan Tuupovaarasta kotoisin oleva porvoolainen kuntosaliyrittäjä, personal trainer ja sosiaalisen median vaikuttaja.

Vatanen aloitti YouTube-videoiden teon vuonna 2012. Sitä ennen hän kirjoitti urheilublogia. Kesäkuussa 2023 Vatasella oli Instagramissa 140 000 seuraajaa ja YouTubessa 175 000 tilaajaa. Helmikuussa 2021 hänellä oli Snapchatissa 180 000 seuraajaa.

Vatanen omistaa Ptvgym Oy -yrityksen. Vuonna 2022 yhtiön liikevaihto oli 3,2 miljoonaa euroa ja tulos 901 000 euroa.

Vuonna 2020 ensimmäistä kertaa järjestetyssä Creator Awards Finland -gaalassa Vatanen valittiin vuoden yrittäjäksi sekä yleisön suosikiksi yli 35 000 äänellä.

Lähteet
-------

1. ↑   Kuka olen osio.
2. 1 2 3  PT Vatanen esittelee avoimesti luksuselämäänsä ja laukoo suoraan mielipiteensä – tällainen mies on suosittu kuntosaliyrittäjä *mtvuutiset.fi*.  21.2.2021. Viitattu 17.11.2021.
3. ↑  ptvatanen *instagram.com*. Viitattu 28.6.2023.
4. ↑  PT VATANEN *youtube.com*. Viitattu 28.6.2023.
5. ↑  Ptvgym Oy *Kauppalehti*. Viitattu 28.6.2023.
6. ↑  Supersuosittu sometähti Jooel Vatanen, 29, tahkoaa jättisummia kuntosalibisneksellään – paljastaa avoimesti, kuinka paljon hän kuukaudessa tienaa *www.iltalehti.fi*. Viitattu 17.11.2021.
**Polygeeniset ominaisuudet** ovat eliöillä ominaisuuksia, joiden kehitystä säätelevät useat vuorovaikutuksessa olevat geenit. Toisin kuin yhden geenin määrittelemät *kvalitatiiviset* ominaisuudet (kuten Gregor Mendelin tutkimat suora- tai angorakarvaisuus ja kelta- tai vihersiemenisyys), polygeeniset ominaisuudet ovat usein *kvantitatiivisia* (kuten pituus ja paino). Tällaisten ominaisuuksien muuntelu ole ryhmiteltävissä selvästi toisistaan erottuviin tyyppeihin, koska sen lisäksi että niiden syntyyn vaikuttaa useampia geenejä, ei useinkaan mikään geenien alleeleista ole epistaattinen, vaan niiden vaikutus on summautuva.

Esimerkki polygeenisestä periytymisestä
---------------------------------------

Tavallinen esimerkki polygeenisestä ominaisuudesta on kasvin pituus. Esimerkkikasvin pituuteen vaikuttaa vain kaksi eri lokuksissa olevaa geeniä (A ja B) ja kaksi alleeliparia (Al, Ap ja Bl, Bp). Näistä Al ja Bl ovat lyhytkasvuisuuden ja Ap ja Bp pitkäkasvuisuuden alleeleja. Yksilö AlAlBlBl on noin 40 senttimetriä pitkä. Se edustaa lajin lyhintä tyyppiä. Ap ja Bp lisäävät yksilön 40 senttimetrin peruuspitutta kymmenellä sentillä. Näin yksilöt, joiden perimä on ApApBpBp ovat 80 senttimetrin mittaisia, ja pisimpiä lajissaan. 

Kun kaksi ääripään tyyppiä risteytetään keskenään, ovat kaikki ensimmäisen polven yksilöt perimältään AlApBlBp, jotka kaikki edustavat keskiarvotyyppiä, eli ovat 60 senttimetriä pitkiä. Kun kaksi ensimmäisen polven yksilöä risteytetään, voidaan niiden jälkeläiset ryhmitellä viiteen eri pituusluokkaan. Jälkeläiset muodostavat ominaisuuksiltaan normaalin muuntelukäyrän eli Gaussin käyrän, jossa kummankin pään äärityyppejä on vähiten ja ensimmäisen polven kaltaisia keskiarvotyyppejä eniten. 

Jos pituuskasvuun vaikuttavia geenejä olisi enemmän kuin kaksi, kuten todellisuudessa useimmiten on, olisi pituusluokkia vielä enemmän ja pituus muuntelisi vielä liukuvammin. Myös samassa lokuksessa olevia alleeleja voi populaatiossa segregoitua useampia kuin kaksi. Toki myös ympäristötekijät vaikuttavat kasvin kasvuun. Tyypillistä kvantitatiivisille ominaisuuksille kuitenkin on, että niiden yleisyyttä kuvaa Gaussin käyrä.

Lähteet
-------

* Internetix-opinnot

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Polygeeninen ominaisuus** Wikimedia Commonsissa
**Minna Holopainen** on suomalainen toimittaja.

Holopainen on toiminut uutistoimisto STT:n vastaavana päätoimittajana lokakuusta 2018 alkaen. Hän on työskennellyt STT:llä vuodesta 1997. Ennen päätoimittajan työtä hän toimi muun muassa oikeustoimittajana, EU:n kirjeenvaihtajana sekä uutis- ja toimituspäällikkönä. Ennen STT:tä hän on työskennellyt Yleisradiossa ja Yliopisto-lehdessä.

Holopainen valittiin Päätoimittajien yhdistyksen puheenjohtajaksi maaliskuussa 2020. Syyskuussa 2022 hän kertoi jääneensä oma-aloitteisesti sivuun tehtävästä ottaakseen kantaa Helsingin Sanomien vastaavan päätoimittajan Kaius Niemen toimintaan Viestikoekeskus-jutussa.

Holopainen on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta ja on kotoisin Helsingistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marttinen, Manu: Vapaapäivien pitäminen on sinulle lähinnä uuvuttavaa, Minna Holopainen.  *Journalisti*, 22.10.2020. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Päätoimittajien yhdistyksen puheenjohtajaksi Minna Holopainen *STT Info | Päätoimittajien yhdistys PTY*. Viitattu 29.9.2022.
3. ↑  Rulamo, Anssi & Mantsinen, Jecaterina: STT:n päätoimittaja Minna Holopainen jää sivuun Päätoimittajien yhdistyksen puheenjohtajan paikalta – kritisoi HS:n Kaius Niemen toimintaa Viestikoekeskus-jutussa.  *Helsingin Sanomat*, 29.9.2022. Artikkelin verkkoversio.
**Mikko Juhani Heino** (22. heinäkuuta 1946 Tampere – 8. joulukuuta 2014 Tampere) oli suomalainen koripalloilija. Insinöörinä työskennellyt Heino pelasi miesten SM-sarjaa Pispalan Tarmossa neljä kautta ja oli myös Tarmon pitkäaikainen seuratoimija.

Pelaajaura
----------

Heino edusti Pispalan Tarmoa miesten SM-sarjassa neljä kautta vuosina 1971–1975. Tehokkaimmalla kaudellaan 1972–1973 hän teki 18 pelaamassaan ottelussa keskimäärin 14,1 pistettä ottelua kohden. Heino muistetaan "järkevänä" laiturina, joka onnistui tasaisesti laidastaan heittämissään kahden pisteen heitoissa
.

Muu toiminta koripallossa
-------------------------

Heino vaikutti koripallossa pelaajanuransa lisäksi muun muassa seuratoimijana. Hän valmensi vuonna 1964 Sammon yhteislyseon Suomen oppikoulujen mestaruuscupin loppuotteluun, jossa se taipui hyvän vastuksen annettuaan Munkkiniemen yhteiskoulun poikamaajoukkuepelaajille. Pispalan Tarmossa Heino toimi parikymmentä vuotta vuorotellen sihteerinä, toiminnanjohtajana ja rahastonhoitajana. Hän oli myös tennisseura Tammer-Pallon perustajajäsen ja puheenjohtaja, ja oli mukana aloittamassa Tampereen koripallon Kortteliliigaa, jossa hän myös toimi erinäisissä tehtävissä.

Yksityiselämä
-------------

Nuoruutensa Heino asui Kalevan kaupunginosassa. Heino oli naimisissa, ja hänen veljensä Veli-Matti Heino pelasi myös Tarmossa ja on seuran historian paras pisteidentekijä pääsarjassa. Mikko Heino sijoittuu samalla listalla kuudenneksi. Koulutukseltaan Heino oli insinööri. Hän loi työuransa Tampereen seutukaavaliitossa ja Pirkanmaan liitossa maa-aineksen oton ja maakunnallisen vesihuollon saralla. Heino kuoli 68 vuoden iässä Kaupin sairaalassa 8. joulukuuta 2014 vaikeaan sairauteen.

Tilastot
--------

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1971–1972 | Pispalan Tarmo | SM-sarja | 17 | 12,8 | 217 |
| 1972–1973 | Pispalan Tarmo | SM-sarja | 18 | 14,1 | 253 |
| 1973–1974 | Pispalan Tarmo | SM-sarja | 9 | 10,6 | 95 |
| 1974–1975 | Pispalan Tarmo | SM-sarja | 14 | 3,0 | 42 |
| **Yhteensä** | SM-sarja | 58 | 10,5 | 607 |

* *O = ottelut, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä*

Lähteet
-------

* *Urheilumme Kasvot Osa 3 Palloilu*, s. 833. Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.
* Mikko Heino[vanhentunut linkki] baskethotel.com
* Helen, Olli: Kuolleet: Mikko Heino oli koripalloilun moniosaaja.  *Aamulehti*, 21.12.2014, s. B17.

### Viitteet

1. 1 2  Urheilumme Kasvot Osa 3 Palloilu, s. 833
2. 1 2 3 4  Aamulehti 21.12.2014, s. B17
3. ↑  baskethotel.com
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Minna Marianne Laukka** (s. 21. toukokuuta 1987 Jyväskylä) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja häntä on valmentanut vuodesta 2009 Petteri Jouste. Vuoteen 2008 häntä valmensi Miska Viiri ja vuosina 2008–2009 Jarmo Saastamoinen.

Ura
---

### SM-taso

Laukka on saavuttanut Kalevan kisoissa 200 metrin juoksussa pronssia Vaasassa 2013 ja Kuopiossa 2014.

Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 60 metrillä pronssia 2012 ja 2013, 200 metrillä kultaa 2012 ja pronssia 2011, 2013, 2014 ja 2017 sekä viesteissä kultaa 4 × kierroksen viestissä 2014 ja 4 × 300 metrin viestissä 2016 ja hopeaa 4 × 200 metrillä 2013 ja 2017.

Viestijuoksun SM-kilpailuissa Laukka on saanut 4 × 100 metrin viestissä kultaa vuosina 2008, 2012 ja 2014 sekä hopeaa 2007, 2011 ja 2013. 4 × 400 metrin viestissä Laukka on saavuttanut kultaa 2014 ja 2016, hopeaa 2012 ja pronssia 2013.

### Arvokisat ja maaottelut

Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 Laukka karsiutui sekä 200 metrin juoksun että 4 × 100 metrin viestin alkuerissä. Aikuisten maaotteluissa hän on kilpaillut vuodesta 2010 lähtien.

Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Laukka osallistui Suomen joukkueessa 4 × 100 metrin viestiin, mutta joukkue karsiutui finaalista ajalla 44,65. Hän juoksi pikaviestijoukkueessa myös Zürichin EM-kilpailuissa 2014.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m** | 7,65 | Riihimäki | 24. heinäkuuta 2010 |
| **100 m** | 11,76 | Lahti | 17. heinäkuuta 2013 |
| **200 m** | 24,05 | Vaasa | 28. heinäkuuta 2013 |
| **300 m** | 38,02 | Lahti | 14. elokuuta 2004 |
| **400 m** | 56,71 | Amsterdam | 24. toukokuuta 2014 |

### Sisäradat

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **60 m** | 7,55 | Jyväskylä | 16. helmikuuta 2013 |
| **100 m** | 12,00 | Mustasaari | 7. helmikuuta 2012 |
| **200 m** | 24,25 | Steinkjer | 11. helmikuuta 2012 |
| **300 m** | 39,79 | Helsinki | 29. helmikuuta 2004 |
| **400 m** | 56,44 | Jyväskylä | 1. helmikuuta 2015 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Minna Laukka Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Suomen naisilla ei asiaa pikaviestifinaaliin  30.6.2012. YLE. Viitattu 02.7.2012.
3. ↑  Naisten pikaviestijoukkueen jatkopaikka jäi haaveeksi *Yle Urheilu*.  16.8.2014. Viitattu 10.8.2015.
**Suomen Kansanmusiikkiliitto ry** on kansanmusiikin järjestö, joka on toiminut vuodesta 1968. Sen jäseninä on 20 maakuntien kansanmusiikkiyhdistystä, jotka pyörittävät alueellista harrastustoimintaa. Liitto syntyi Suomen Nuorisoseurojen Liiton kansanmusiikkitoiminnan pohjalle. Liiton pääpaikka on Helsingissä. Puheenjohtajana toimii Risto Kupari ja toiminnanjohtajana Päivi Ylönen-Viiri (ent. Utriainen).

Koulutus ja julkaisutoiminta
----------------------------

Liitto järjestää koulutusta, joista tärkeimmät ovat Oriveden kansanmusiikkikurssi joulun välipäivinä ja KAMU -lasten ja nuorten kansanmusiikkileiri kesällä. 
Suurin vuotuinen tapahtuma on eri paikkakunnilla kiertävä Samuelin Poloneesi, joka järjestetään vuosittain maaliskuussa. Vuonna 2010 Samuelin Poloneesi järjestetään Kaustisella. Suomen Kansanmusiikkiliitto on mukana myös usean muun tapahtuman järjestelyissä, mm. JuuriJuhla-RotFest, Kaamospelit - Vantaan kansanmusiikkiviikko. Lisäksi liiton jäsenyhdistyksillä on muita erikokoisia kansanmusiikkitapahtumia, kuten Eteläpohjalaiset Spelit, Jutajaiset, Ysti jne..

Suomen Kansanmusiikkiliitolla on nimikkeistöltään laajin kotimaisten kansanmusiikkiäänitteiden ja nuottikirjojen katalogi. Tuotteet ovat myynnissä eri tapahtumissa sekä postimyynnin kautta.

Liitto julkaisee lehteä *Kansanmusiikki* (entiseltä nimeltään *Pelimanni*) neljä kertaa vuodessa yhteistyössä Kaustisen Kansanmusiikki-instituutin kanssa.

Pelimannimerkki
---------------

Liitto aktivoi harrastajia kehittämään soittotaitoaan pelimannimerkkijärjestelmällä. Pelimanni voi suorittaa pronssisen, hopeisen tai kultaisen pelimannimerkin.

Kansainväliset yhteydet
-----------------------

Kansanmusiikkiliitolla on kansainvälisiä yhteyksiä mm. Pohjoismaisen kansanmusiikkikomitean, Nordlek-neuvoston ja Suomen CIOFF- ja IOV-komitean, Folklore Suomi Finlandin kautta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansanmusiikkiliitto
* Pohjois-Karjalan kansanmusiikkiyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Suomen Kongressitekniikka Oy** on vuonna 1989 perustettu suomalainen tapahtumatekniikan palveluyritys, joka on erikoistunut tilaisuuksien tulkkaustekniikan järjestämiseen.

Yritykselle on myönnetty vuonna 2003 Suomen Kääntäjien ja tulkkien liiton (SKTL) Uljas Attila -tunnustuspalkinto tulkkauksen ja tulkkien aseman edistämisestä yhteiskunnassa.

Historia
--------

Suomen Kongressitekniikka Oy perustettiin Dipolin Kongressitekniikan jäljille, joka toimi nykyisen Teknillisen korkeakoulun (TKK) koulutuskeskus Dipolissa ensimmäisistä valmistelevista ETYK-kokouksista 1970-luvun alusta lähtien. Ulkoisen vuokraustoiminnan kasvaessa koulutuskeskus päätti myydä Dipolin Kongressitekniikan. Tilaisuuteen tarttui Suomen Kongressitekniikka Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja Esa Hemmilä, joka oli työskennellyt Dipolin Kongressitekniikan johdossa vuosista 1977–1978 saakka.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kongressitekniikan kotisivut
**Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota** (engl. *First Anglo-Dutch war*, holl. *Eerste Engels-Nederlandse oorlog*) käytiin vuosina 1652–1654 Englannin tasavallan ja Alankomaiden tasavallan välillä. Sota oli ensimmäinen neljästä maiden välisestä sodasta, ja se käytiin kokonaan merellä laivastojen välisenä merisotana. 

Sodan syynä oli kilpailu ulkomaankaupan hallinnasta. Se alkoi Englannin aloitettua 1630-luvulla hollantilaisten alusten kaappaamisen Englannin kanaalissa ja laajeni siitä täysimittaiseksi merisodaksi. Lopulta Englanti saavutti lähialueidensa valvonnan ja pakotti Hollannin hyväksymään Englannin monopolin siirtomaidensa kauppaan.

Taustaa
-------

Englanti ja Alankomaat olivat 1500-luvulla läheisiä liittolaisia vastustaessaan Habsburg-suvun pyrkimyksiä. Habsburgit hallitsivat Itävallan keisarikuntaa, Espanjaa ja monia pienempiä alueita. Kumpikin maa pyrki estämään Espanjan merivallan kasvua. Niinpä Englanti tuki alankomaalaisten Espanjan-vastaista taistelua kahdeksankymmenvuotisessa sodassa lähettämällä sille rahaa ja joukkoja. Alankomaiden hallinnossa oli pysyvä Englannin edustaja takaamassa yhteistoiminnan. Englannin vuonna 1604 Espanjan kanssa tekemä erillisrauha teki särön yhteistoimintaan, mutta pian sen jälkeen syttyneessä kolmikymmenvuotisessa sodassa ne olivat samalla puolella. 

Espanjan vaikutusvallan heikkeneminen kolmikymmenvuotisen sodan päättyessä 1648 merkitsi samalla Espanjan siirtomaiden resurssien uudelleen jakoa. Saaliinjako aiheutti kiistaa aiempien liittolaisten välille. Alankomaiden tehtyä rauhan Espanjan kanssa se nousi Englannin sijaan Espanjan tärkeimmäksi kauppakumppaniksi. Se pysäytti Englannin kaupan tasaisen kasvun, joka oli jatkunut yhtäjaksoisesti vuodesta 1590 asti. Alankomaat vahvisti myös sotalaivastoaan, kun se aloitti vuonna 1653 kuudenkymmenen uuden sotalaivan rakentamisohjelman. Kauppalaivojen osalta se oli 1600-luvun puolivälissä Euroopan suurin: sillä oli enemmän kauppalaivoja kuin muilla mailla yhteensä. Alankomaiden talous perustui meritse tehdylle ulkomaankaupalle. Sillä oli kauppapoliittinen ylivalta erityisesti Pohjanmeren ja Itämeren alueilla. Lisäksi Alankomaat valtasi lähes kaikki Portugalin Kaukoidän ja Brasilian siirtomaat ja kauppa-asemat, mikä mahdollisti erityisen tuottaisan maustekaupan. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:First Anglo-Dutch-War
**Koputtaja** (*Heimo cavernahabentidae*) on Tony DiTerlizziin keksimä ja Holly Blackin kuvittama myyttinen olento Spiderwickin kronikat -fantasiakirjasarjasta.

Perustieto
----------

Koputtajat ovat arvoituksellisia olentoja, jotka joissakin kulttuureissa tunnetaan paremmin nimellä *vuoripeikko*. *Koputtajat* elävät yleensä kaivoksissa, joissa ne matkivat kaivosmiesten tuottamia ääniä koputtelemalla kallionseinämiä. Kerrotaan että koputtajat jatkavat kaivauksia öisin ihmisten lähdettyä, mutta koska ne eivät ilmeisesti työstä metallia, ei tiedetä tarkkaan, mitä ne oikein etsivät. 

Kaivosmiehet arvostavat koputtajia, sillä ne varoittavat lähestyvistä vaaroista, kuten käytävien romahduksista, seiniä paukuttamalla. Joskus jyskettä kuuluu kaikkialta kuin luolassa olisi kokonainen koputtajalauma, mutta se on ilmeisesti vain kaiun aiheuttama harha.

Koputtajat inhoavat viheltelyä ja kiroilua. Ne pudottavat pikkukivien ryöpyn niiden niskaan, jotka viheltävät, kiroilevat tai käyttäytyvät muuten epäkunnioittavasti niitä kohtaan. 

Koputajat asuvat myös kaivoissa, luolissa ja joskus jopa kellareissa.

Ulkonäkö
--------

Koputtajat ovat salamyhkäisiä olentoja, mutta harmillisen vähän näistä on tietoa kertynyt. Nämät lepakkomaiset olennot ovat täysikasvuisina noin 80 cm pitkiä ja kyyryasennossa kulkevia. Läpikuultavaa ihoa peittää persikkamainen nukka. Suuret korvat pystyvät liikkumaan erisuuntiin yhtä aikaa kuten kissoilla. 

Etusormi on erikoistunut luolien seinämien koputtamiseen ja on täten muita sormia tavallista pidempi.

Monet koputtajat ovat myös mieltyneet ihmistavaroihin ja keräävät niitä, esimerkiksi kahvikupit ja vaatteiden riekaleet ovat kovassa suosiossa.
**Masonna** on japanilaisen muusikon **Takushi "Maso" Yamazakin** (jap. 山崎卓志, *Yamazaki Takushi*, s. 1966 Kioto) noise-projekti. Hän aloitti projektin vuonna 1987. Livenä hän on esiintynyt vuodesta 1991 alkaen.

Masonna tunnetaan erityisesti lyhyistä mutta intensiivisistä live-esityksistään, jotka päättyvät yleensä joko esiintyjän tai välineistön vahingoittumiseen. Musiikissaan hän on yhdistellyt vokaaleja ja elektronisia efektejä.

Masonna on toiminut mm. Beckin, Slipknotin ja Faustin lämmittelijänä näiden Japanin keikoilla.

Masonnan ohella Yamazakin muita projekteja ovat mm. Christine 23 Onna, Space Machine sekä Flying Testicle yhdessä Merzbown kanssa.

Osittainen diskografia
----------------------

* *Shinsen Na Clitoris* (1990)
* *Mademoiselle Anne Sanglante Ou Notre Nymphomanie Aureole* (1993)
* *Noskl In Ana/Rare Trackss Collection* (1994)
* *Super Compact Disc* (1995)
* *Noisextra* (1995)
* *Ejaculation Generator* (1996)
* *Inner Mind Mystique* (1996)
* *Hyper Chaotic* (1996)
* *Freak-Out Electrolyze* (1997)
* *Spectrum Ripper* (1998)
* *Frequency L.S.D.* (1998)
* *Vestal Spacy Ritual* (1999)
* *Beauty Beast* (1999)
* *John Peel Sessions Live* (1999)
* *Shock Rock* (2002)

Lähteet
-------

1. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Maso Yamazakin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Allmusic: Masonna
* Discogs: Masonna

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat
	+ 2
	+ 3

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
	+ 2
	+ 3

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Afganistanin ja Yhdysvaltain sijainti.   Afganistan  Yhdysvallat
**Afganistanin ja Yhdysvaltain suhteilla** tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Afganistanin islamilaisen tasavallan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Kabulissa ja Afganistanilla Washington DC:ssä. 

Yhdysvallat tunnusti Afganistanin itsenäisyyden 26. heinäkuuta 1921. Maat solmivat diplomaatiset suhteet vuonna 1935. Yhdysvaltain suurlähettiläs Adolph Dubs salamurhattiin maassa 1979. Yhdysvallat sulki Kabulin suurlähetystönsä turvallisuussyihin vedoten vuonna 1989. Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Yhdysvallat miehitti Afganistanin syksyllä 2001. Yhdysvaltain Kabulin suurlähetystö avattiin uudelleen 17. tammikuuta 2002.

Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 42 prosenttia afganistanilaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 41 prosenttia olivat sitä vastaan ja 17 prosenttia eivät osanneet sanoa.

Lähteet
-------

1. ↑  A Guide to the United States’ History of Recognition, Diplomatic, and Consular Relations, by Country, since 1776: Afghanistan *U.S. Department of State*. Viitattu 27.9.2020.
2. ↑  U.S. Global Leadership Project Report – 2015 *Gallup*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Afganistanin ja Yhdysvaltain suhteet** Wikimedia Commonsissa
**Massa Makan Diabaté** (1938 Kita – 27. tammikuuta 1988 Bamako) oli malilainen kirjailija.

Kuuluisaan griottisukuun syntynyt Diabaté kasvoi Kongossa, Guineassa ja Ranskassa sekä opiskeli ja väitteli tohtoriksi Pariisissa. Hänen pääteoksensa on malinkekulttuurin muutosta ironisesti kuvaava Kouta-trilogia *Le Lieutenant de Kouta* (1979), *Le Coiffeur de Kouta* (1980) ja *Le Boucher de Kouta* (1982), joka ulottuu siirtomaavallan alkuvaiheista 1980-luvulle. Diabaté sai mustan Afrikan kirjallisuuspalkinnon vuonna 1971 ja Léopold Sédar Senghor -palkinnon vuonna 1987.

Lähteet
-------

1. ↑  Schulz, Dorothea E.: *Culture and Customs of Mali*, s. 53. Santa Barbara: Greenwood, 2012. ISBN 978-0-313-35912-5.
2. ↑  Larousse Dictionnaire mondial des littératures *larousse.fr*. Viitattu 12.8.2016.
3. ↑  Gikandi, Simon (ed.): *Encyclopedia of African Literature*, s. 59–61. London and New York: Routledge, 2003. ISBN 0-415-23019-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kopplorna

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Koppelosaaret (epävirallinen) |
| Sijainti | 
60°6′20.76″N, 24°43′22.93″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kopplorna** on saariryhmä Espoon Suvisaaristossa. Siihen kuuluu Högkopplan, Träskkopplan, Malmkopplan ja Hamnkopplan. Saarilla on runsaasti huvila-asutusta. Högkopplan on ollut vuodesta 1948 Yleisradion työntekijöiden kesänviettopaikka. Kopplornan saariryhmän ja Suvisaariston pääsaarten välissä on noin 200–300 metriä leveä salmi Kopplo sund.

Maantiede ja luonto
-------------------

Saariryhmän kolme itäisintä saarta eli Malmkopplan, Träskkopplan ja Hamnkopplan ovat kasvaneet lähes kiinni toisiinsa maankohoamisen seurauksena. Saarista eteläisintä eli Högkopplania erottaa Träskkopplanista muutaman kymmenen metrin levyinen salmi. Pohjoisessa Malmkopplanin koillispuolella sijaitsee pieni Kopplokobben. Saariryhmän eteläpuolella on muutamien aarien laajuisia kallioluotoja, joista suurin on Pipan.

Kopplorna-saarten luonto koostuu pääosin mustikkatyypin kangasmetsistä, kalliometsistä ja avokallioista. Paljasta, avointa kalliorantaa on etenkin Högkopplanin länsi- ja lounaisrannalla. Rantalehtoja ja rantaniittyjä Kopplorna-saarilla on jonkin verran. Puuston yleiskuvaa hallitsee mänty, rantalehdoissa kasvaa tervaleppää. Saarten huvila-asutus on melko tiheää, joten pihapiirien osuus pinta-alasta on suuri. Malmkopplanin puolivälissä on entinen merenlahti, joka halkaisee lähes koko saaren.

Noin kilometri Kopplarnasta lounaaseen sijaitsee Vargenin luonnonsuojelualue.

Nimen etymologia
----------------

Kopplorna-nimen alkuperä on hämärän peitossa. Varhaisin maininta saarista on 1600-luvun kartassa muodossa Kåpenro Skiär. Nimi saattaa palautua ruotsalaismurteisiin tai keski-alasaksaan. Myös suomenkielinen alkuperä on mahdollinen. Radiotoimittaja ja kirjailija Reino Hirviseppä antoi saarille 1930-luvulla suomenkielisen nimen Koppelosaaret, mutta sitä ei virallistettu, eikä se liity millään tavoin alkuperäisen nimen sisältöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteisöllinen kesänvietto Espoossa (html) *Espoo.fi*. Espoon kaupunginmuseo.  Arkistoitu 4.7.2016. Viitattu 12.3.2018.
2. ↑  SUVISAARISTON LUONTOSELVITYS (pdf) (s. 32–34) *Espoon kaupunkisuunnittelukeskuksen tutkimuksia ja selvityksi B67:2003*.  22.9.2003. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 8.4.2017. Viitattu 12.3.2018.
3. ↑  Vargen Espoon opaskartalla
4. ↑  Marika Luhtala: Viikon nimi 26/2017: Kopplorna (html) *Espoo.fi*.  29.6.2017. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 18.3.2018. Viitattu 12.3.2018.
5. ↑  Sirkka Paikkala: Nimipohdintoja kaksikielisestä kunnasta (html) *Kielikello.fi*.  2/1996. Helsinki:  Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 12.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Malmkopplan, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
**Masoud Shojaei Soleimani**, yleensä vain **Masoud** (pers. ‏مسعود شجاعی سليمانی‎) (s. 9. kesäkuuta 1984 Šīrāz, Iran) on iranilainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura
---

Edustettuaan kotimaansa seuroja Sanat Naftia ja Saipaa, Masoud siirtyi vuonna 2006 Al-Sharjahiin. Arabiemiraateissa hän pelasi kahden vuoden ajan, jonka jälkeen hän siirtyi espanjalaiseen Osasunaan.

Masoudin ensimmäinen kausi Osasunassa sujui hyvin, hän pelasi 33 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Varsinkin kauden toisella puoliskolla hän kuului joukkueensa luottopelaajiin.

### Maajoukkue

Masoud teki ensiesiintymisensä Iranin maajoukkueessa marraskuussa 2004, kun hän oli saanut kutsun vuoden 2006 MM-karsintaotteluun Laosia vastaan. Hänet valittiin myöhemmin mukaan joukkueeseen myös varsinaisiin MM-kilpailuihin.

Lähteet
-------

* Esittely Osasunan virallisella kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)

Osasuna – Primera División
1 Riesgo |
2 Bertrán |
3 Rubén |
4 M. Flaño |
5 Lolo |
6 Echaide |
7 Sola |
8 Masoud |
9 Armenteros |
10 Puñal |
11 Sisi |
12 Llorente |
13 Andrés |
14 Arribas |
15 Oier |
16 Cejudo |
17 Nino |
18 Onwu |
19 Nano |
20 Lamah |
21 Torres |
22 Timor |
23 Loe |
24 Damià |
25 Annan |
26 Elías |
Valmentaja Mendilibar

Iranin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Mirzapour |
2 Mahdavikia |
3 Bakhtiarizadeh |
4 Golmohammadi |
5 Rezaei |
6 Nekounam |
7 Zandi |
8 Karimi |
9 Hashemian |
10 Daei |
11 Khatibi |
12 Roudbarian |
13 Kaebi |
14 Teymourian |
15 Borhani |
16 Enayati |
17 Kazemian |
18 Zare |
19 Sadeqi |
20 Nosrati |
21 Madanchi |
22 Talebloo |
23 Shojaei |
Valmentaja Ivanković
Van Moorsel vuonna 1991.
**Leontien Zijlaard-van Moorsel** (omaa sukua **van Moorsel**, s. 22. maaliskuuta 1970 Boekel) on alankomaalainen pyöräilijä, lajinsa moninkertainen maailmanmestari ja olympiavoittaja.

Van Moorsel aloitti ammattilaisuransa 1980-luvun lopulla ja pian hän nousi yhdeksi maailman parhaista pyöräilijöistä. Hän voitti suurkilpailuja sekä radalla että maantiellä. 1990-luvun alkupuoliskolla hän voitti kahdesti Tour Femininin (nykyinen Grande Boucle).

Van Moorsel lopetti pyöräilyn vuonna 1994 psyykkisten ongelmien vuoksi. Hän kärsi masennuksesta ja anoreksiasta. Michael Zijlaardin (jonka kanssa hän avioitui vuonna 1995) avulla hän voitti ongelmansa ja palasi kilpapyöräilyn pariin.

Vuoden 1998 MM-kisoissa Leontien Zijlaard-van Moorsel palasi huipulle voittaen aika-ajon ja tullen toiseksi maantiekilpailussa. Kaikkiaan hän voitti urallaan yhdeksän maailmanmestaruutta.

Zijlaard-van Moorsel oli yksi Sydneyn vuoden 2000 olympialaisten menestyneimmistä urheilijoista. Hän voitti kultaa sekä maantiellä (maantieajossa ja aika-ajossa) että radalla (3 km takaa-ajo). Naisten pistekilpailussa hän oli hopealla. Vuonna 2004 Ateenassa Leontien Zijlaard-van Moorsel oli maantieajon suosikkeja, mutta kaatui viimeistä edellisellä kierroksella. Loukkaantuneenakin hän kuitenkin voitti olympiakultaa kolme päivää myöhemmin aika-ajossa 24,09 sekunnilla. Radalla hän voitti pronssia henkilökohtaisessa takaa-ajossa. Neljä kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin voittaneena hän on menestyneimpiä alankomaalaisia olympiaurheilijoita. 

Leontien Zijlaard-van Moorsel lopetti ammattilaisuransa Ateenan olympialaisten jälkeen. Hänet valittiin maansa parhaaksi naisurheilijaksi vuosina 1990, 1993, 1999, 2000, 2003 ja 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Leontien Zijlaard-van Moorsel Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Noidantappajat** (*Witchfinder General*) on brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1968. Se perustuu Ronald Bassettin samannimiseen romaaniin ja kertoo 1600-luvulla eläneestä noidanmetsästäjästä Matthew Hopkinsista, joka sai toimiensa johdosta lisänimen "Witchfinder General".

Elokuva on vuonna 1969 kuolleen ohjaaja Michael Reevesin viimeiseksi jäänyt ohjaustyö. Sen päärooleissa esiintyvät Vincent Price, Ian Ogilvy, Hilary Dwyer ja Robert Russell. Yhdysvalloissa elokuvaa markkinoitiin Edgar Allan Poen runon *The Conquer Worm* nimellä tarkoituksena yhdistää se Roger Cormanin aikaisemmin ohjaamiin Poe-filmatisointeihin. Elokuva nauttii nykyään suurta kulttimainetta joidenkin elokuvaharrastajien parissa ja on innoittanut monia metalliyhtyeitä. *Total Film* -lehti valitsi elokuvan vuonna 2005 sijalle 15 kategoriassa parhaat kauhuelokuvat kautta aikojen. Elokuva tehtiin varsin pienellä, alle 100 000 punnan budjetilla.

Juoni
-----

Eletään vuotta 1645, ja Englantia koettelee verinen sisällissota. Aikana, jolloin laki on lähes olematonta, Matthew Hopkins (Vincent Price) ja hänen avustajansa John Stearne (Robert Russell) kiertelevät Itä-Angliaa etsien ja tuomiten epäiltyjä noitia paikallisten kyläläisten avustuksella.

Aiheesta muualla
----------------

* Marttila, Tuomo: Witchfinder General *Film-O-Holic.com*.  7.12.2018. Viitattu 11.4.2021.
* Witchfinder General *Finnkino*.  Arkistoitu 11.4.2021. Viitattu 11.4.2021.
* Witchfinder General 1968 *Letterboxd*. Viitattu 11.4.2021.
**Arno Granroth** (4. maaliskuuta 1909 Dresden – 28. heinäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen viulisti.

Granroth oli ranskalaisen viulukoulun merkittävä suomalainen edustaja. Hän opiskeli Pariisissa Lucien Capetin, Léon Nauwinckin ja Jacques Thibaudin oppilaana. Hän oli Radion sinfoniaorkesterissa ensiviulistina 1938–1947, ja Sibelius-akatemian opettaja vuodesta 1946, lehtorin virassa vuodesta 1950. Vuodesta 1967 lähtien hän toimi Sibelius-Akatemian viulunsoiton professorina. Granrothin oppilaina ovat olleet monet tulevat huippuviulistit, kuten Tuomas Haapanen, Leena Siukonen, Pekka Kari, Paavo Pohjola, Heikki Hämäläinen, Hannele Segerstam, Erkki Kantola, Seija Salmiala ja Simo Rautasuo.

Granrothin veli oli Radio-orkesterin ja Sibelius-kvartetin sellisti Artto Granroth (1914–1987), ja hänen puolisonsa oli konserttipianisti ja pianonsoiton opettaja Kerttu Regina Veronica Bernhard (1902–1944).

Lähteet
-------

* Annemarie Åström: Professor Tuomas Haapanen: the Grand Promoter of Violin Education in Finland. (Sibelius Academy) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Arno Granroth (klassinen.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 122
2. ↑  Kuka kukin oli: Kerttu Bernhard


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Leonteus** (m.kreik. Λεοντεύς) (200-luvun alku eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Lampsakoksesta.

Leonteus oli Epikuroksen välitön oppilas. Hän oli naimisissa Themistan kanssa, joka opiskeli myös Epikuroksen Puutarhassa. Heidän kerrotaan pitäneen Epikurosta niin suuressa arvossa, että he nimesivät poikansa tämän mukaan.

Strabon kuvaa Leonteusta yhdeksi Lampsakoksen "kaupungin kyvykkäimmistä miehistä" yhdessä Idomeneuksen kanssa. Plutarkhos kuvaa Leonteuksen Lykofronille kirjoittaman kirjeen, jossa tämä kertoo Epikuroksen kunnioittaneen Demokritosta, koska tämä oli jouduttanut häntä oikean tiedon saavuttamisessa; ja että Epikuros oli alun perin julistanut olevansa "demokritoslainen".

Lähteet
-------

1. 1 2  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* X.25-26.
2. ↑  Strabon: *Geografia* 13.1.19.
3. ↑  Plutarkhos: *Kolotesta vastaan* (*Adversus Colotem*) 3, 1108e-f; Teoksessa Plutarch: *Plutarch's Moralia*, s. 197. W. Heinemann, ltd. 1949.

Antiikin filosofia – Epikurolainen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Epikuros · Metrodoros · Polyainos · Leontion · Karneiskos · Hermarkhos · Idomeneus · Leonteus · Themista · Kolotes · Polystratos · Dionysios Lamptrailainen · Basileides · Diogenes Tarsoslainen · Demetrios Lakonialainen · Filodemos · Apollodoros · Zenon Sidonlainen |
| Roomalainen aika | Amafanius · Titus Albucius · Lucretius · Faidros · Patron · Siron · Diogenes Oinoandalainen · Catius |
**Anne-Charlotte Winter-Björkman**, o. s. *Winter* (24. maaliskuuta 1904 Helsinki – 17. huhtikuuta 2001) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Anne-Charlotte Winterin vanhemmat olivat johtaja Karl Georg Winter ja Anna Linsén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa sekä harjoitti lauluopintoja Helsingin konservatoriossa. Winter teki opintomatkoja Italiaan ja Saksaan.

Anne-Charlotte Winter oli kiinnitettynä Berliinin valtionteatteriin 1925–1926, Nordhausenin kaupunginteatteriin 1926–1927 ja Suomen Kansallisoopperaan 1928–1948. Hän oli myös kiertueilla orkesterisolistina ja piti konsertteja Suomessa ja Saksassa.

Anne-Charlotte Winter oli naimisissa vuodesta 1933 oopperalaulaja Teddy Björkmanin kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Anne-Charlotte Winter Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta Encoressa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Anne-Charlotte Winter
**Arno Axel Almqvist** (23. syyskuuta 1881 Pori – 5. maaliskuuta 1940 Mikkeli) oli suomalainen upseeri ja urheilija, joka osallistui vuoden 1912 kesäolympialaisten viisiotteluun.

Elämä
-----

### Sotilasura

Almqvistin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Aksel Almqvist ja Maria Christina Smedberg. Almqvist aloitti sotilasuransa Haminan kadettikoulussa ja siirtyi sen vuonna 1903 tapahtuneen lakkauttamisen jälkeen opiskelemaan Mihailovin tykistöakatemiaan Pietariin. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli tykistöupseerina Kronstadtin linnakkeella. Lokakuun vallankumouksen yhteydessä hän tuli bolševikkien pidättämäksi ja vietti yhteensä viisi kuukautta Kronstadin vankilassa.

Suomen sisällissodan aikana Almqvist toimi Valkoisten 1. raskastykistöpatteriston päällikkönä. Sodan jälkeen toukokuussa 1918 hänet nimitettiin Suomenlinnan Linnoitustykistön päälliköksi, josta tehtävästä Almqvist siirtyi Suomen rannikkotykistön komentajaksi syyskuussa 1923. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta seuraavan vuoden marraskuussa. Almqvistin ero liittyi aitosuomalaisten aloittamaan ajojahtiin, jossa syrjäytettiin useita Venäjän keisarikunnan armeijassa palvelleita ja koulutuksensa saaneita upseereita eli niin sanottuja "ryssänupseereita". Almqvistin tilalle rannikkotykistön komentajaksi nimitettiin kenraali Väinö Valve.

Almqvist työskenteli sotilasuransa jälkeen vankilanjohtajana. Talvisodan aikana hän oli armeijan palveluksessa vapaaehtoisena ja toimi tykistöalan erikoistehtävissä. Almqvist sai surmansa virkamatkalla Mikkelissä kaupunkiin kohdistuneissa pommituksissa 5. maaliskuuta 1940.

### Urheilu

Vuonna 1912 Almqvist osallistui Tukholman olympialaisten nykyaikaiseen viisiotteluun sijoittuen kahdenneksikymmenenneksi. Almqvist edusti Venäjää, koska sääntöjen mukaan osallistujien piti olla upseereita ja he joutuivat edustamaan maata, jonka armeijassa palvelivat. Almqvist ilmoittautui kisoihin myös 200 ja 400 metrin rintauintiin, mutta ei päässyt mukaan. Myöhemmin hän toimi muun muassa Kuopion Uimaseuran puheenjohtajana 1920-luvulla.

Perhe
-----

Almqvistin puoliso oli Karin Norell. Pariskunnalla oli kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anon.: *Isänmaan puolesta. Talvisodassa 1939-1940 kaatuneiden upseereiden elämäkerrasto*. Werner Söderström Osakeyhtiö, 1949.  Sivut 19-20.
2. 1 2 3 4  Suomen rannikkotykistön perustaja eversti Arno almqvist  3/1993. Rannikon Puolustaja. Viitattu 11.6.2013.
3. ↑  Mistä sotakenraalit tulivat : tie Mannerheimin johtoon 1918-1939 Helsinki Kirjat. Viitattu 11.6.2013.
4. ↑  Sports Reference (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 11.6.2013.
5. ↑  *Suuri Olympiateos 1* (s. 147) Viitattu 11.6.2013.
6. ↑  *The 1912 Stockholm Olympics: Essays on the Competitions, the People, the City* (s. 96) Viitattu 11.6.2013.
7. ↑  Kuopion Uimaseuran puheenjohtajat[vanhentunut linkki] Viitattu 11.6.2013.
**Anne-Grethe Leine Bientie** (s. 2. heinäkuuta 1954) on norjalainen kirjailija ja virsirunoilija. Hän on työskennellyt eteläsaamelaisten kirkollisen elämän kehittämiseksi ja julkaissut eteläsaameksi kirjoja ja virsiä. Hänen aviomiehensä on eteläsaamelainen pappi ja virsirunoilija Bierna Bientie.

Bientie on syntynyt vuonna 1954 ja kasvanut Norjan Bærumissa. Hän on oppinut eteläsaamen kielen vasta aikuisena. Nykyään hän asuu Snåsassa. Hän on tullut tunnetuksi työstään eteläsaamelaisen kirkollisen elämän hyväksi. Hän on kirjoittanut useita kirjoja: *Vadtese* (2008), *Lengselen er et følehorn / Mejtie sån sjædta?* (2013), Joekoen sjïehteles ryöjnesjæjja (2014) ja *Mijjen gærhkoe-gærja – Vår kirkebok* (2015). Lisäksi hän sanoittanut ja säveltänyt virsiä, joista kaksi on otettu Norjan kirkon vuonna 2013 uusittuun virsikirjaan.

Teos *Joekoen sjïehteles ryöjnesjæjja* oli vuonna 2018 ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi.

Teoksia
-------

* *Vadtese* (2008)
* *Lengselen er et følehorn / Mejtie sån sjædta?* (2013)
* *Joekoen sjïehteles ryöjnesjæjja* (2014)
	+ Norjankielinen painos *En skikkelig flink liten reingjeter* (2018)
* *Mijjen gærhkoe-gærja – Vår kirkebok* (2015)

Lähteet
-------

1. ↑  Feirer samefolkets dag med boklansering  3.2.2015. Den norske kirke. Viitattu 22.10.2019. (norjaksi)(eteläsaameksi)
(pohjoissaameksi)
2. ↑  Pohjoismaiden neuvoston vuoden 2018 lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon ehdokkaat  26.3.2018. Pohjoismainen yhteistyö. Viitattu 22.10.2019.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |

 |
**Kiitesjärvi** eli **Kiteenselkä** eli **Kiitehjärvi** eli **Kiitehenjärvi** (myös *Kivijärvi*, ven. Ка́менное, *Kamennoje*) on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kostamuksen kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 95,5 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 572 neliökilometriä, keskisyvyys 8,0 metriä ja tilavuus 0,767 kuutiokilometriä. Järvessä on useita saaria, joiden yhteispinta-ala on kymmenen neliökilometriä.

Kiitesjärveen virtaavat Karankajoki, Lyttäjoki, Munanki, Lahtijoki ja 42 puroa. Se laskee Nokeusjoen (Kivijoen) kautta Nuokkijärveen. Järven kalalajeja ovat lohi, siika, muikku, harjus, hauki, särki, lahna, säyne, seipi, mutu, salakka, made, ahven, kiiski, kymmenpiikki ja kivisimppu.

Järvi sijaitsee Kostamuksen luonnonpuistossa lähellä Suomen rajaa. Sen rannalla on aikaisemmin ollut muun muassa Akonlahden kylä. Nykyään seudulla ei ole asutusta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 88. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  *Ozjora Karelii: Spravotšnik*, s. 134–135. Petrozavodsk: Karelski nautšnyi tsentr RAN, 2013. ISBN 978-5-9274-0450-6. Teoksen verkkoversio.
**Sugarcult** on vuonna 1998 muodostettu yhdysvaltalainen pop-punk-/voimapopyhtye Santa Barbarasta, Kaliforniasta.

Historia
--------

Tim Pagnotta tapasi ex-rumpali Ben Davisin koulun tupakkatauolla. Kaksi alkoivat soitella yhdessä. Pagnotta tapasi Airin Olderin musiikintunnilla, jossa Tim kopioi Olderin vanhaa työtä. Heistä tuli ajallaan hyviä kavereita ja Pagnotta kutsui Olderin soittamaan bändin kanssa. Kokoonpano silloin oli Davis rummuissa, Tim lauloi ja soitti kitaraa ja Older bassoa. Marko Desantis liittyi myöhemmin bändiin tavatessaan Timin Superdrag -nimisen bändin konsertissa. Pagnotta kutsui Desantisin soittamaan kitaraa bändiin, vaikka ei ollut kuullut tämän soittavan nuottiakaan aikaisemmin. Kenny Livingston korvasi myöhemmin Davisin, joka lähti soolouralle.

Sugarcult julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa Eleven -nimisen levyn vuonna 1999. Heidän toinen pitkäsoittonsa Wrap Me Up In Plastic julkaistiin vuonna 2000. Vuonna 2001 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi Start Static, joka sisälsi hitit "Pretty Girl", "Stuck In America" ja "Bouncing Off The Walls". Toukokuussa 2002 bändi julkaisi uudestaan "Wrap Me Up In Plastic" -albumin.
Huhtikuun 13. päivä 2004 bändi julkaisi albumin Palm Trees And Powerlines. Albumi sisälsi hitit "Memory" ja "She's The Blade".
2005 bändi julkaisi live-levyn Back To The Disaster ja ainoastaan Japanissa julkaistun A Hard Day's Night EP:n. Uusin kokopitkä on nimeltään Lights Out, joka tuli ulos vuonna 2006.

Jäsenet
-------

* Tim Pagnotta - laulu, kitara
* Marko 72 - kitara
* Airin Older - basso, laulu
* Kenny Livingston - rummut

### Entiset jäsenet

* Ben Davis - rummut

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Eleven*  (1999)
* *Wrap Me Up In Plastic*  (2000)
* *Start Static*  (2001)
* *Palm Trees and Power Lines*  (2004)
* *A Hard Day's Night*  (2005)
* *Lights Out*  (2006)

### Livealbumit

* *Back to the Disaster*  (2005)

### Singlet

| Vuosi | Single | Albumilta |
| --- | --- | --- |
| 2001 | "Bouncing Off the Walls" | *Start Static* |
| 2001 | "Stuck in America" | *Start Static* |
| 2002 | "Pretty Girl (The Way)" | *Start Static* |
| 2004 | "She's the Blade" | *Palm Trees and Power Lines* |
| 2004 | "Memory" | *Palm Trees and Power Lines* |
| 2006 | "Do It Alone" | *Lights Out* |
| 2006 | "Los Angeles" | *Lights Out* |
|

Kuvia
-----

* Eleven*Eleven*
* Wrap Me Up In Plastic*Wrap Me Up In Plastic*
* Start Static*Start Static*
* Palm Trees and Power Lines*Palm Trees and Power Lines*
* A Hard Day's Night*A Hard Day's Night*
* Back to the Disaster (Live)*Back to the Disaster (Live)*
* Lights Out*Lights Out*
Ensimmäisen suomennoksen ensimmäisen osan kansilehti vuodelta 1872. Suomentaja oli J. Aulén, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Juho Jäykkä.
**Sata muistelmaa Pohjanmaalta** (ruots. *Hundrade minnen från Österbotten*) on Sara Wacklinin kirjoittama teos, joka ilmestyi kolmena niteenä vuosina 1844 ja 1845. Ensimmäinen suomennos julkaistiin nimellä *Satanen muistelmia Pohjanmaalta* vuonna 1872. Kaikkiaan teos on suomennettu neljä kertaa. Kirja koostuu nimensä mukaisesti sadasta muistosta, jotka paikantuvat Wacklinin kotikaupunkiin Ouluun. 

*Muistelmien* tarinat on ryhmitelty neljään osaan: tarinoihin 1700-luvun lopun Oulusta, Suomen sodasta (1808–1809) kertoviin muistoihin, kuvaukseen keisari Aleksanteri I:n matkasta Pohjanmaalle sekä "hajakuviin Oulun palosta vuonna 1822". Kuvaus 1700- ja 1800-luvun vaihteen Oulusta on aikalaiskuvauksena harvinainen, ja monet kirjailijat ja historioitsijat ovat sittemmin tukeutuneet siihen.

Kertomusten henkilöt ovat enimmäkseen pikkukaupunkilaisia porvareita, mutta joukossa on myös tunnettuja kulttuurihenkilöitä ja tarmokkaita naisia, jotka valinnoillaan kyseenalaistavat vallitsevat asenteet. Wacklin havainnollistaa yksittäistapausten kautta laajan yhteiskunnallisen ongelman, naisen oikeudettoman aseman ja sukupuolten välisen eriarvoisuuden.

"Vapaa valinta" on *Muistelmien* kertomuksista kenties tunnetuin. Se kertoo, kuinka "höperö vanha tyttö", Shaggin Huppa-Leena, valitsee ruumiskasasta itselleen sulhasen ja sulattaa tämän saunassa takaisin elävien kirjoihin. Kirjailija Anu Kaipainen lainasi tarinaa romaaniinsa *Arkkienkeli Oulussa 1808–1809* (1967), ja onkin pitkälle Kaipaisen ansiota, että Wacklinin elämäntyö tunnetaan nykyään niin hyvin.

Suomennoksia
------------

* Wacklin, Saara: *Satanen muistelmia Pohjanmaalta 1–3*. Suomentanut J. Aulén. Turku: Wilén & Edlund, 1872–1876.
* Wacklin, Saara: *Satanen muistelmia Pohjanmaalta 1–3*. Suomentanut Helmi Setälä. Kuopio: Otava, 1898–1900.
* Wacklin, Saara: *Satanen muistelmia Pohjanmaalta ynnä Saara Wacklinin kuoltua julkaistuja pohjalaisia kaskuja*. Julkaissut ja elämäkerralla varustanut Helena Westermarck. Suomentanut K. A. Järvi. Jyväskylä: Gummerus, 1924.
* Wacklin, Sara: *Sata muistelmaa Pohjanmaalta*. Suomentanut Katri Ingman-Palola. Helsinki: WSOY, 1966.

Lähteet
-------

* Oulun kaupunginkirjaston Sara Wacklin -sivut.
* Leppihalme, Ilmari: "Tähtivauva, terva ja teknopolis – mitä muuta? Näkökulmia Oulua ympäröivään alue- ja identiteettipuheeseen", *Lukulampun valo: Liisi Huhtalan juhlakirja*, s. 15–71. Toimittaneet Veijo Pulkkinen ym. Oulu: Oulun yliopisto, 2004.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Sata muistelmaa Pohjanmaalta** on Wikiaineistossa
* *Hundrade minnen från Österbotten*. Ensimmäinen painos digitoituna Kirjastot.fi:ssä.