recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Duvie Westcott** (s. 30. lokakuuta 1977 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija.

Westcott aloitti kauden 1997–1998 NCAA:n WCHA-yliopistosarjassa Alaskan yliopiston joukkueessa. Kesken kauden hän siirtyi Omaha Lancersiin USHL-juniorisarjaan. Kaudet 1998–2001 Westcott pelasi jälleen WCHA:ssa St. Cloudin valtionyliopiston joukkueessa. Viimeisellä kaudellaan Westcott valittiin WCHA-liigan kakkostähdistöön.

Westcott teki varaamattomana ammattilaissopimuksen Columbus Blue Jacketsiin kaudelle 2001-02. Ensimmäinen kausi kului lähes kokonaan farmissa Syracuse Crunchissa AHL:ssa mukavin tehoin. Kaudella 2002–2003 Westcott pelasi jo 39 ottelua NHL:ssa. Seuraavalla kaudella Westcottin kausi meni piloille loukkaantumisten takia, sillä hän pystyi pelaamaan 34 ottelua nilkka- ja käsivammojen takia.

Westcott tuli NHL-työsulun ajaksi Suomeen ja JYPiin kiekkoilemaan. Westcottin seurana Jyväskylässä oli Columbus Blue Jacketsista tuttu joukkuetoveri Jody Shelley. JYP-reissun aikana Westcott sai myös kahden ottelun pelikiellon 12. maaliskuuta pelatussa playoff-ottelussa potkaistuaan polvella Tapparan puolustajaa Pasi Puistolaa päähän. Puistola todennäköisesti provosoi tilanteessa, mutta tätä ei pystytty todistamaan.

NHL:ään Westcott palasi kaudeksi 2005–2006. Seuraavalla kaudella hän oli lähes koko kauden sivussa kahden vamman takia. Tammikuussa 2007 Westcott sai aivotärähdyksen. Aivotärähdys uusiutui kauden 2007–2008 alussa ja hänet lähetettiin farmiin Syracuseen ensimmäisen kerran neljään kauteen. Kauden jälkeen Columbus osti Westcottin sopimuksen ulos. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi latvialaiseen Dynamo Riikaan, joka pelaa KHL-liigassa ja kaudella 2009–2010 hän jatkoi KHL:ssä pelaten valkovenäläisessä Dinamo Minskissä. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Sveitsin NLA:ssa pelaavaan ZSC Lionsiin ja kaudella 2011–2012 hän jatkoi NLA:ssa pelaten Kloten Flyersissa.

Pelattuaan kauden Klotenissa Westcott teki kaksivuotisen sopimuksen DEL-liigan Hamburg Freezersin kanssa.

Lähteet
-------

* Duvie Westcott *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

1. 1 2 3  Duvie Westcott *Legends of Hockey*. Hockey Hall of Fame and Museum. Viitattu 8. tammikuuta 2009. (englanniksi)
2. ↑  JYPin Westcottille kahden ottelun panna *Jatkoaika.com*.  13. marraskuuta 2005. Jatkoaika. Viitattu 8. tammikuuta 2009.
3. ↑  Blue Jackets Assign Duvie Westcott to Syracuse on Conditioning Stint *hockeyfights.com*.  8. marraskuuta 2007.  Arkistoitu 5.10.2008. Viitattu 8. tammikuuta 2009. (englanniksi)
4. ↑  Zhitnik, Westcott bought out *TSN.ca*.  30. kesäkuuta 2008. Viitattu 8. tammikuuta 2009. (englanniksi)
5. ↑  Siebter Verteidiger für die Freezers *eishockey.info*.  19.6.2012. Viitattu 19.6.2012. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Duvie Westscottin profiili Jatkoajassa
**Papa Charlie Jackson** (oik. **William Henry Jackson**, s. n. 1885, New Orleans, Louisiana – k. 1938, Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen kiertelevä bluesmuusikko (ns. *songster*). Hän soitti banjo-kitara-hybridiä, jossa kuusi kitaran tapaan viritettyä kieltä oli yhdistetty banjon runkoon, sekä ukulelea. Hän oli ensimmäisiä levyttäneitä bluesmuusikoita. Hän levytti vuonna 1924 Paramountille kappaleet "Papa's Lawdy Lawdy Blues" ja "Airy Man Blues". Myöhemmin levytetystä "Salty Dog Bluesista" tuli hänen tunnetuin kappaleensa. 

Eräänlaisen uransa huipentuman Jackson saavutti syyskuussa 1929, kun hän levytti yhdessä pitkäaikaisen idolinsa Blind Blaken kanssa. Yhteistyön tuloksena syntyi kaksiosainen "Papa Charlie and Blind Blake Talk About It". Hän levytti muutamia kappaleita ennen kuin siirtyi Paramountilta Okeh Recordsille, jossa hän levytti marraskuussa 1934 Big Bill Broonzyn kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  jotkut lähteet antavat vuodeksi 1890
2. 1 2  Allmusic: Papa Charlie Jackson

Aiheesta muualla
----------------

* Papa Charlie Jackson Myspacessa (englanniksi)
* Ted Gottsegen: "Papa" Charlie Jackson (Arkistoitu – Internet Archive)
* Papa Charlie Jackson discography
**Sävelkello** (engl. *MusiClock*) on musiikin teorian opettamiseen ja oppimiseen kehitetty metodi, joka perustuu Perttu Pölösen (s. 1995) kehittämään apuvälineeseen. Pölösen alkuperäinen idea on kahdesta päällekkäisestä kiekosta muodostuva sävelkello, jota pyörittämällä näkee, mitä säveliä mihinkin sävelasteikkoon kuuluu. Sävelkello kertoo myös sointuasteet ja lisävarusteiden avulla eri moodit. Sävelkellosta on kehitetty myös MusiClock-niminen mobiilisovellus.

Sävelkellon kehitti nurmijärveläinen koululainen Perttu Pölönen. Käydessään peruskoulun viimeistä luokkaa vuonna 2011 hän alkoi kehitellä ajatusta musiikin teorian oppimista helpottavasta, kellotaulua muistuttavasta välineestä, ja leikkasi biologian tunnilla ensimmäisen pahvisen prototyypin. Asia jäi sivuun vuoden ajaksi, kunnes Pölönen aloitti lukion ja sävellysopinnot Sibelius-Akatemiassa ja huomasi ilmoituksen lukiolaisille järjestetystä Innolukio-keksintökilpailusta ja voitti Sävelkellolla sen ensimmäisen palkinnon. Kilpailun järjestäjät kehottivat Pölöstä hakemaan keksinnölleen myös patenttia. Seuraavaksi Pölönen voitti Sävelkellolla tiedekeskus Heurekassa järjestetyn Tutki-Kokeile-Kehitä-kilpailun, jonka palkintona oli pääsy Euroopan unionin Young Scientist -kilpailun finaaliin Prahaan yhdessä 125 muun nuoren keksijän kanssa. Siellä hän sai yhden kolmesta pääpalkinnosta ja kutsun Ruotsin Nobel-juhliin. Helmikuussa 2017 New Yorkissa järjestetyissä Interaction Awards -innovaatiokilpailussa Musiclock voitti oman kategoriansa. Vuoden 2014 Slush-tapahtumassa Perttu Pölönen nimettiin vuoden luovimmaksi suomalaiseksi. Kesällä 2016 Pölönen kutsuttiin ainoana suomalaisena NASAn tutkimuskeskuksessa Kalifornian Piilaaksossa järjestetylle singularity university -kesäkurssille, johon osallistui 80 nuorta 45 eri maasta.

Sävelkelloa valmistetaan puisena kiekkona sekä MusiClock-nimisenä mobiilisovelluksena, jossa voi improvisoida taustanauhan päälle valitsemallaan asteikolla. Ohjelmistoyhtiö Taisteen suunnittelema ohjelma näyttää soitetut sävelet sekä nuotteina että pianon koskettimina.

Lähteet
-------

1. ↑  Virve Rissanen: Palkinto New Yorkissa, keksijä Piilaaksoon – musiikin teoriaa opettava suomalaissovellus tähtää maailmalle *Helsingin Sanomat*.  16.2.2017. Viitattu 6.4.2018.
2. ↑  Sävelkello tekee musiikinteoriasta hauskaa *TEK-verkkolehti*.  18.10.2013. Tekniikan akateemiset TEK.  Arkistoitu 7.4.2018. Viitattu 6.4.2018.
3. 1 2  Virve Rissanen: Musiikkivekotin toi nuorelle keksijälle kutsun juhliin *Helsingin Sanomat*.  16.2.2017. Viitattu 6.4.2018.
4. ↑  Vallankumouksellinen tapa oppia musiikin teoriaa Taiste.  Arkistoitu 7.4.2018. Viitattu 6.4.2018.
5. ↑  Vesa Marttinen: Sävelkello vie Perttu Pölösen Piilaaksoon *Yle Uutiset*.  12.5.2016. Viitattu 6.4.2018.
6. ↑  Sävelkello  2018. Suomalaisen Työn Liitto. Viitattu 6.4.2018. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* MusiClock Pölösen yrityksen PerTunesin sivustolla (englanniksi)
* MusiClock Taisteen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Mary Black vuonna 2005
**Mary Black** (s. 22. toukokuuta 1955 Dublin) on irlantilainen laulaja.

Black syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa isä soitti viulua ja äiti lauloi. Lapsena Black lauloi veljeltään oppimiaan kansanlauluja. Varttuessaan hän alkoi esiintyä sisarustensa kanssa pienillä klubeilla Dublinin seudulla. Kansanmusiikkivaikutteisen musiikin ohella Black on tulkinnut nykyaikaisia genrejä, kuten bluesia, rockia, jazzia, countrya ja soulia. Hän toimi General Humbert -kansanmusiikkiyhtyeessä, kunnes julkaisi vuonna 1982 debyyttialbuminsa *Mary Black*, joka ylsi Top Five -listalle Irlannissa ja sai Irish Independent Arts Award for Musicin. Alec Finnin kutsumana Black liittyi De Dannan -yhtyeeseen, jossa toimi kolmen vuoden ajan. Vuonna 1984 hän osallistui laulajana ja tuottajana *Black's Family Favourites* -albumin tekoon. Poptyylisen albumin *Without the Fanfare* tuotti Blackille Declan Sinnott. Irish Rock Music Awards -äänestyksessä Black valittiin "parhaaksi naisartistiksi" vuosina 1987 ja 1988. Albumi *No Frontiers* (1989) teki hänestä suositun myös Yhdysvalloissa. Lisäksi hän lähti menestyksekkäälle Japanin-kiertueelle.

Black julkaisi 1990-luvulla lukuisia albumeita, joihin kuuluivat *Babes in the Wood* (1991), *The Holy Ground* (1993) ja hänen ensimmäinen yhdysvaltalainen levytyksensä, poptyylinen *Shine* (1997). Sitä seuranneella *Speaking with the Angel* -albumilla Black palasi kansanmusiikkivaikutteisiin. Vuonna 2005 Blackilta ilmestyi Isossa-Britanniassa albumi *Full Tide*, jossa oli uusien alkuperäisten kappaleiden lisäksi cover Bob Dylanin laulusta "Lay Down Your Weary Tune". Yhdysvalloissa tämä albumi ilmestyi vuonna 2006. Black esiintyi vuonna 2009 Steve Martinin levyllä *The Crow: New Songs for the 5-String Banjo*. Vuonna 2011 Blackilta ilmestyi studio-LP *Stories from the Steeples* ja vuonna 2017 *Sings Jimmy MacCarthy*.

Black on naimisissa Dara Recordsille työskennelleen Joe O'Reillyn kanssa. Hänellä on kolme lasta: Conor, Danny ja Roisin. Danny O'Reilly on The Coronas -yhtyeen keulahahmo, ja Roisin toimii laulaja-lauluntekijänä nimellä Róisín O. Vuonna 2014 Black julkaisi omaelämäkertateoksen *Down the Crooked Road*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  On this day: Irish singer Mary Black was born in Dublin in 1955 IrishCentral 22.5.2023, viitattu 2.9.2023
2. ↑  Mary Black BFI, viitattu 2.9.2023
3. 1 2 3  Mary Black AllMusic, viitattu 2.9.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
George Bagby Matthewsin maalaama postuumi muotokuva noin vuodelta 1890.
**John Paul Jones** (oik. **John Paul**, 6. heinäkuuta 1747 – 18. heinäkuuta 1792) oli Yhdysvaltain vapaussodan ensimmäinen tunnettu merisankari. 

John Paul Jones syntyi vuonna 1747 Arbiglandin kartanossa Etelä-Skotlannin rannikolla. John Paulin isä oli puutarhuri Arbiglandissa ja hänen äitinsä oli MacDuff-klaanin jäsen.

John Paul otti käyttöön nimen John Jones, kun hän pakeni veljensä kotiin Fredericksburgiin, Virginiaan vuonna 1773 väistääkseen pyövelin Tobagossa, kun häntä oli syytetty hänen komennossaan olleen merimiehen murhasta. 

Näin hän alkoi käyttää nimeä John Paul Jones, kuten hänen veljensä oli hänelle ehdottanut Amerikan vallankumouksen alussa.

"Piraatti Paul Jones". Brittiläinen karikatyyrikaiverrus.
John Paul Jones nimitettiin Yhdysvaltojen vapaussodan alussa siirtokuntien Euroopan-laivaston komentajaksi väliaikaisen kommodorin arvoisena. Hän sai vakituisen kommodorin arvon voitettuaan fregattinsa Bonhomme Richardin avulla huomattavasti voimakkaamman brittifregatti Serapisin Flamborough Headin taistelussa. 

Näin John Paul Jonesista tuli ensimmäinen oikea yhdysvaltalainen merisankari ja arvostettu taistelukomentaja. Hän palveli myöhemmin Venäjän merivoimissa amiraalina osoittaen taitonsa.

Jones ei ollut läheskään yhtä taitava poliitikkona kuin merisotilaana ollessaan laivaston komentajana aikakaudella, jolloin politiikka määräsi kannatuksen, tuen ja yleisen menestyksen taistelujen välillä. Tämä päti sekä Yhdysvalloissa että ulkomailla. 

Hänet oli alun perin haudattu Pariisiin, vietettyään viimeiset vuotensa ulkomailla, mutta lopulta hänet haudattiin Yhdysvaltojen laivaston akatemiassa, joka oli "sopiva" paikka "Amerikkalaisen laivaston isälle" (engl. *Father of the American Navy*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
	+ 2
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Lahjaharjun kappeli.
**Lahjaharju** on pienalue Jyväskylässä Lohikosken kaupunginosassa. Alueelta on noin kolme kilometriä Jyväskylän keskustaan. Lohikosken kaupunginosan palvelukeskusta sijoittuu (Paloniemen pienalueen lisäksi) osittain Lahjaharjun länsiosaan: alueella sijaitsee Lohikosken koulu, Lohikosken kirkko, kirjasto ja skeittipuisto. Lahjaharjun itäosassa sijaitsee myös kappeli, hautausmaa ja paloasema.

Lahjaharjun asuinrakennuskanta koostuu pääosin pientaloista, joista enemmistö on jälleenrakennuskaudella rakennettuja rintamamiestaloja, mutta alueella on myös rivi- ja kerrostaloja. Kerrostalot ovat enimmäkseen 1970-luvulla valmistuneita. Lahjaharju on rakennettu muita Lohikosken asuinalueita tiheämmin.

Kuvia
-----

* Lohikosken kirkkoLohikosken kirkko
* Alueen omakotitaloja.Alueen omakotitaloja.
* Seppälän paloasemaSeppälän paloasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jyväskylän karttapalvelu *kartta.jkl.fi*.  Arkistoitu 22.11.2020. Viitattu 3.11.2017.
2. ↑  Jyväskylän kaupunki: Yhteystiedot *www.jyvaskyla.fi*. Viitattu 3.11.2017.
3. 1 2  Jyväskylän omakotialueita *www3.jkl.fi*.  Arkistoitu 11.1.2018. Viitattu 3.11.2017.
**Celemony Software GmbH** on saksalainen ohjelmistoja valmistama yritys, joka on erikoistunut digitaalisen äänen muokkausohjelmien tuottamiseen. Yhtiön tunnetuin ohjelma on Melodyne, joka on suosittu äänenkorkeuden muokkaustyökalu. Se on samankaltainen kuin Auto-Tune. 

Celemonyn perustivat lokakuussa 2000 Peter Neubäcker, Hildegard Sourgens ja Carsten Gehle. Yrityksen kotipaikka on Münchenissä, Saksassa.

Vuonna 2009 Melodyne voitti MIPA-palkinnon innovatiivisimmasta tuotteesta. Vuonna 2011 Celemony julkaisi Capstanin, äänen korjausohjelmiston, jolla voi poistaa huojuntaa digitaalisista äänityksistä.

Lokakuussa 2011 Celemony ja PreSonus esittelivät Audio Random Access (ARA) -rajapinnan. VST- ja AU- plugineihin verrattuna ARA mahdollistaa syvemmän tiedonvaihdon audiosekvenssiohjelmiston ja ARA-rajapintaa käyttävän pluginin välillä.

Melodyne
--------

Melodyne-logo.
Kolme vuotta ennen Celemonyn perustamista Peter Neubäcker työskenteli ääniin liittyvässä tutkimuksessa, joka toimi perustana Melodyne-ohjelmistolle. 

Melodynesta on tullut työkalu, jota suuri määrä musiikin tuottajia käyttää ympäri maailmaa virittääkseen ja muokatakseen audiosignaaleja, tyypillisesti laulua. 

Vireenkorjauksen lisäksi Melodyne sisältää toimintoja äänen venyttämiseen ja melodioiden uudelleenrakentamiseen. Sen avulla voidaan myös luoda taustalauluja olemassa olevasta päälaulusta. 

Tammikuusta 2016 lähtien nykyinen viimeinen versio on Melodyne 4. 

### Direct Note Access

 Kaavio polyfonisen nuotin erottelusta ja käsittelystä 
Direct Note Access (DNA) mahdollistaa sointujen ja polyfonisten äänien sisältämien nuottien riippumattoman käsittelyn.

Katso myös
----------

* Auto-Tune, samankaltainen tuote

Lähteet
-------

1. ↑  Auto-Tune vs Melodyne  March 2007. Sound on Sound.
2. ↑  About Celemony. Viitattu 26.7.2014.
3. ↑  Winners MIPA Award.  Arkistoitu 19.7.2011. Viitattu 9.10.2009.
4. ↑  Capstan Celemony. Viitattu 28.2.2012.
5. ↑  Celemony introduces ARA Audio Random Access KVR Audio. Viitattu 17.7.2012.
6. ↑  Melodyne  November 2001. Sound on Sound.  Arkistoitu 17.9.2011. Viitattu 10.10.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Celemony Softwaren virallinen kotisivu
* Melodynen keksijä Peter Neubäckerin haastattelu
**Inga Grigorjevna Voronina**  (ven. Инга Григорьевна Воронина, o.s. **Artamonova**, ven. Артамонова, 29. elokuuta 1936 Moskova – 4. tammikuuta 1966 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen pikaluistelija.

Voronina voitti urallaan useita mitaleja yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa; kultaa vuosina 1957, 1958, 1962 ja 1965. Hopeaa hän saavutti vuosina 1963 ja 1964. Maansa yleisluistelukisoista hän saavutti yhdeksän mitalia: viisi kultaa ja neljä hopeaa.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Vuosi* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 44,9 | Alma-Ata, Medeo | 27. tammikuuta 1962 |
| **1 500 m** | 2.19,0 | Alma-Ata, Medeo | 27. tammikuuta 1962 |
| **3 000 m** | 5.06,0 | Alma-Ata, Medeo | 27. tammikuuta 1962 |

Elämä päättyi aviomiehen murhaamana
-----------------------------------

Hänen aviomiehensä Gennadi Voronin, itsekin pikaluistelija ja vaimonsa luisteluvalmentaja. Aviopuoliso Gennadi surmasi vaimonsa Ingan 29-vuotiaana.

Lähteet
-------

* Inga Voronina SkateResults.com -tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)

Viitteet
--------

1. ↑  Oleg Shamonajev: Пьяная драка или месть спецслужб? Тайна смерти советской фигуристки Артамоновой *sport-express.ru*.  19.4.2020. Viitattu 21.2.2023. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Venäjä

 |

 |
**Bidz** tai Bitzer on eteläsuomalainen keskiaikainen rälssisuku jonka juuret ovat Saksassa.

Kort Bitzer ja hänen vaimonsa Kristina Magnusdotter ostivat 21. helmikuuta 1394 maata Gennarbyssä, Tenholan pitäjästä Länsi-Uudeltamaalta. Vaimo Kristina oli turkulaisen maisterin Henrik Magnin sisar. Heille syntyivät tytär Anna (n. 1390–1419 jälkeen) ja poika Henrik (n. 1393–1395).

Henrik Bitzer tai Bidz syntyi aikaisintaan vuonna 1393 ja kuoli vuonna 1458. Hän oli kihlakunnantuomari Halikon pitäjässä Varsinais-Suomessa vuonna 1437. Hänet lyötiin ritariksi kuningas Kristofferin kruunajaisissa vuonna 1441. Hän oli linnanpäällikkö Turun linnassa vuonna 1442 ja Etelä-Suomen laamanni vuonna 1455, Turun maaoikeuden jäsen, valtaneuvos vuonna 1457. Hän oli naimisissa Anna Clausdotterin (Klasintytär) Djäknin, joka oli Klaus Lydekenpoika Djäknin ja Kristina Jönsdotter Garpin tytär. Heidän lapsiaan olivat: Turun piispa Kort (tai Konrad), Klaus, Erik ja Birgitta.

Anna Kortsdotter Bitz nai valtaneuvos Sune Sunesson Illen (n. 1360 – k. vuoden 1448 jälkeen). Tämä sai kuningas Erik XIII:lta rälssikirjan tiluksiinsa 7. joulukuuta 1407. Omisti tiloja lähinnä Varsinais-Suomessa: Henelax (Prästkulla) Tenholassa, Sunila Mynämäellä ja Kahiluoto Taivassalossa. Sune Sunesson oli tuomarina Vehmaan käräjillä vuonna 1390, valtaneuvos vuonna 1435 ja Etelä-Suomen laamanni vuosina 1437-1446. Heille syntyivät lapset Walborg (n. 1410–1463, nai 1. Bengt Mårtenssonin ja 2. Per Olofsson till Mälkilä), Jeppe (n. 1420–1439) ja Anders (nai Margareta Stigulfsdotter Finskilän).

Todisteena siitä, että Sune Sunesson Ille oli myöhemmin naimisissa Annan veljentyttären Birgitta Henriksdotter Bitzin kanssa, on tieto Ylistarossa Kokemäellä Ala-Satakunnassa sijaitsevasta tilasta perinnönjaossa vuodelta 1463, jossa paikalla olivat Birgitan veljet piispa Konrad Bitz ja laamanni Erik Bitz.

Lähteet
-------

* Äldre svenska frälsesläkter: ättartavlor. Bd 1. H. 2, sivut 119-122.
**Silisidi** on piin ja jonkin piitä elektropositiivisemman alkuaineen muodostama yhdiste. Silisidien rakenne ja ominaisuudet vaihtelevat runsaasti.

Alkalimetallien ja maa-alkalimetallien silisidit ovat ominaisuuksiltaan Ioniyhdisteiden kaltaisia. Pii on näissä negatiivisesti varautuneina anioneina, joiden rakenne voi olla esimerkiksi Si4-, Si26-, Si44- tai Si46-. Yhdteistä ionirakenteisille silisideille on, että ne ovat sähköneristeitä ja reagoivat veden tai happojen kanssa hajoten silaaniksi.

Eräät metallit, esimerkiksi vismutti muodostavat molekyylirakenteisia silisidejä. Useat siirtymämetallit muodostavat silisidejä, jotka ovat kovia ja stabiileja korkeissakin lämpötiloissa. Ne johtavat sähköä tai ovat puolijohteita. Toisinaan näiden siirtymämetallisilisidien katsotaan olevan metalliseoksia.

Silisidejä valmistetaan kuumentamalla piitä ja metallia tai pelkistmällä piidioksidin ja metallioksidin seosta hiilellä tai alumiinilla. Siirtymämetallisilisideillä on käyttöä rakennemateriaaleina ja elektroniikkateollisuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 552. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 335–336. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
3. ↑  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 983. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2  Werner Zulehner, Bernd Neuer & Gerhard Rau: "Silicon", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
5. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 834–835. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 2.10.2023). (englanniksi)
6. 1 2  Gerhard Sauthoff: "Intermetallics", teoksessa *Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2006.
**Yhdistyneen kuningaskunnan vallanperimyslaki** (engl. *Act of Settlement 1701*) vuodelta 1701 on laki, joka määrittelee, miten päätetään, kuka nousee Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kansainyhteisömaan valtionpäämieheksi. Se on osa Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden Kansainyhteisön jäsenmaiden perustuslakia.

Laki hyväksyttiin Englannin parlamentissa Vilhelm III Oranialaisen ollessa kuninkaana. Hän ja edesmennyt vaimonsa Maria II olivat lapsettomia, joten kruunun oli määrä siirtyä seuraavaksi Marian sisarelle Annalle. Annan viimeinen henkiin jäänyt lapsi kuoli vuonna 1700, ja oli epätodennäköistä, että hän saisi enempää lapsia. Tuolloisen perustuslain mukaan vallanperimys päättyi Mariaan ja Annaan, joten tarvittiin uusi laki, joka huolehtisi siitä, että seuraavakin hallitsija olisi vakaumukseltaan protestantti ja torjuisi syrjäytetyn Jaakko II:n ja hänen poikansa haaveet vallasta. 

Uuden lain mukaan valta menisi Hannover-suvun prinsessalle Sofialle, joka oli Jaakko I:n lapsenlapsi, ja sellaisille hänen jälkeläisilleen, jotka eivät olleet katolisia eivätkä naimisissa katolisen kanssa. Lisäksi laki määritteli, että on parlamentin asia päättää vallanperijästä, ei hallitsevan monarkin.

Tämä laki johti Skotlannin kuningaskunnan liittämiseen Englantiin ja Walesiin. Skotlannin parlamentti ei ollut tyytyväinen siihen, vaan vahvisti oman lain, joka antoi Skotlannille oikeuden valita eri seuraaja Skotlannin kuningatar Annalle. Tästä seurasi, että Englannin parlamentti totesi, että parlamentit ja valtiot on yhdistettävä, ennen kuin kuningatar Anna kuolisi. 

Nykyisin laista ja etenkin sen katolisuus-pykälästä käydään keskustelua. Englannin katolinen arkkipiispa on huomauttanut, että on outoa, että Prinssi William saa naida hindun tai muslimin, muttei perienglantilaista katolista.

2011 perimysjärjestystä ehdotettiin muutettavaksi niin, että esikoinen perii aina huolimatta sukupuolesta. Lisäksi katolilaisen kanssa avioituminen ei enää poistaisi kruununperimyksestä. Katolinen ei kuitenkaan edelleenkään voisi olla Britannian monarkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Royal equality act will end succession of first born male - rather than older sister
Wood kilpailemassa W Seriesissä vuonna 2019.
**Caitlin Wood** (s. 15. tammikuuta 1997 Maitland, Australia) on australialainen autourheilija.

Wood aloitti kartingin harrastamisen seitsenvuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuun vuonna 2005. Hän aloitti kilpailemisen Australian Formula Ford -sarjassa vuonna 2013 ja siirtyi vuonna 2015 Australian Formula 4 -sarjaan ensimmäisenä naiskuljettajana. Kaudella 2016 hän ajoi GT4 European Series -sarjassa ja siirtyi sen jälkeen kaudeksi 2017 GT3-luokkaan ensin GT World Challenge Europe Sprint Cupiin ja sitten GT World Challenge Europe Endurance Cupiin. Seuraavalla kaudella hän ajoi Lamborghini Super Trofeo -sarjassa.

Kaudeksi 2019 Wood liittyi uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui sarjassa esikoiskaudellaan kolmanneksitoista jääden siten vaille 12 parhaalle jaettavaa automaattista sarjapaikkaa seuraavalle kaudelle. Koronaviruspandemian vuoksi kautta 2020 ei ajettu, ja kaudella 2021 Wood oli sarjan varakuljettaja. Hän ajoi neljässä kauden kahdeksasta kilpailusta ja sijoittui kuudenneksitoista.

Kaudella 2022 Wood ajoi Nürburgring Langstrecken Serie -kestävyyskilpasarjassa.

W Series -tulokset
------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Hitech GP | HOC10 | ZOL11 | MIS14 | NOR11 | ASS5 | BRH11 |  |  | **11** | **13.** |
| 2021 | Puma W Series Team | RBR  | RBR  | SIL  | HUN17 | SPA5 | ZAN  |  |  | **11** | **16.** |
| W Series Academy |  |  |  |  |  |  | COA13 | COA10 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Caitlin Wood Motorsport Stats. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Caitlin Wood W Series.  Arkistoitu 5.4.2019. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Caitlin Wood set for Formula 4 debut  7.9.2015. Speedcafe. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Wood impresses in European GT4  22.7.2016. Speedcafe. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
5. ↑  Caitlin Wood switches to Blancpain Endurance Series  18.5.2017. Speedcafe. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
6. ↑  Caitlin Wood to debut in Lamborghini Super Trofeo  17.4.2018. Velocity Motorsport Magazine. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
7. ↑  Caitlin Hungry for W Series Comeback in Budapest  27.7.2021. W Series.  Arkistoitu 7.6.2023. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
8. ↑  Strebelow, Vivien: Caitlin Wood makes NLS debut as 2022 season gets underway at the Green Hell  28.3.2022. Racers. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Caitlin Wood** Wikimedia Commonsissa
Mart Tarmak ja Tarja Halonen 2010.
**Mart Tarmak**, ent. *Muttikas* (s. 10. huhtikuuta 1955 Tallinna) on virolainen diplomaatti. Hän oli Viron Suomen-suurlähettiläs 2010–2014 ja sitä ennen ja sen jälkeen suurlähettiläänä Portugalissa (2006–2010), Marokossa (2008–2011), Brasiliassa (vuodesta 2014), Chilessä (2015–2022), Kolumbiassa (2017–2021) ja Perussa (vuodesta 2015–2021).

Tarmak on valmistunut 1978 Tarton yliopistosta pääaineenaan kemia ja Vilnan yliopistosta, jossa hän opiskeli liettuan kieltä ja journalismia. Vuosina 1991–1992 Tarmak opiskeli portugalin kieltä Lissabonin yliopistossa. Hän oli 1990–1992 Viron väliaikainen asiainhoitaja Vilnassa, 1992–1993 ulkoministeriön neuvonantaja. Hän työskenteli 1995–1997 puolustusministeriön neuvonantajana. Vuosina 2000–2003 Tarmak työskenteli freelance-tulkkina. Vuodesta 2003 hän työskenteli ulkoministeriön politiikanosastolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mart Tarmak *Esbl*.  30.12.2014. Viitattu 9.8.2014. (viroksi)
2. ↑  Estonian Ambassador to Portugal *Estonian Review*.  Ajankohta 6.9.2006 Arkistoitu. Viitattu 9.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Dustin Diamond vuonna 2012
**Dustin Neil Diamond** (7. tammikuuta 1977 San José, Kalifornia – 1. helmikuuta 2021 Florida) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka muistetaan parhaiten Samuel "Screech" Powersin roolista televisiosarjassa *Saved by the Bell* (1989–1993).

Dustin Diamond syntyi San Joséssa 1977. Hän kävi Anaheimissa Zion Lutheran Schoolia, ja hänen vanhempansa työskentelivät tietokonealalla.

Diamond aloitti elokuvauransa jo nuorena, sillä vuonna 1987 hän näytteli televisioelokuvassa *Yogi’s Great Escape* ja yhdessä televisiosarjan *It’s a Living* jaksossa. Diamond sai vuonna 1988 roolin 5 000 hakijan joukosta Disney Channelin komediasta *Good Morning, Miss Bliss*. Diamond näytteli sarjassa Samuel "Screech" Powersia, jota hän esitti myös sarjaa seuranneessa komediassa *Saved by the Bell*, jota esitettiin neljän kauden ajan 1989–1993. Diamond jatkoi samassa roolissa myös sarjoissa *Saved by the Bell: The College Years* (1993–1994) ja *Saved by the Bell: The New Class* (1994–2000).

*Saved by the Bellin* jälkeen Diamond esiintyi omana itsenään monissa elokuvissa ja sarjoissa. Hän sai myös vuonna 2006 julkisuutta seksinauhasta *Screeched — Saved by the Smell*. Hän myönsi vuonna 2013, että todellisuudessa 52 minuuttia kestäneellä nauhalla oli "stunt-esiintyjä", jonka kasvot muutettiin editointivaiheessa. Sen jälkeen Diamond oli mukana monissa tositelevisio-ohjelmissa, kuten *Celebrity Big Brotherissa* ja *Celebrity Boxing 2:ssa*.

Diamond oli vuosina 2009–2013 naimisissa Jennifer Misnerin kanssa. Diamond ilmoitti tammikuussa 2021 sairastuneensa syöpään. Hän kuoli sairauteensa 1. helmikuuta 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Näyttelijä Dustin Diamond, 44, on kuollut – sai syöpädiagnoosin vain muutama viikko sitten *Ilta-Sanomat*.  1.2.2021. Viitattu 1.2.2021.
2. 1 2 3 4  Mike Barnes: Dustin Diamond, Screech on 'Saved by the Bell,' Dies at 44 *The Hollywood Reporter*.  1.2.2021. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Eli Countryman: Dustin Diamond, ‘Saved by the Bell’ Actor, Dies at 44 *Variety*.  1.2.2021. Variety Media, LLC. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Näyttelijä Dustin Diamondilta lohduton päivitys: Sairastaa syöpää *www.iltalehti.fi*. Viitattu 18.1.2021.
5. ↑  Dustin Diamond Dead at 44 From Stage 4 Lung Cancer *TMZ*.  1.2.2021. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dustin Diamond** Wikimedia Commonsissa

* Dustin Diamond Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**William Beckford** (1709 Jamaika – 21. kesäkuuta 1770) oli englantilainen poliitikko ja plantaasin omistaja. Hän toimi Lontoon Cityn pormestarina 1762–1763 ja 1769–1770, ja hän omisti laajoja maa-alueita Jamaikalta sekä tiloja Englannissa.

Nuoruus ja suku
---------------

Beckford syntyi Jamaikalla vuonna 1709, ja hänet kastettiin 19. joulukuuta. Hänen isänsä Peter Beckford oli Jamaikan rikkaimpia ja vaikutusvaltaisimpia miehiä, joka omisti paljon maata ja orjia sekä istui Jamaikan siirtomaan parlamentissa. Williamin isoisä Peter Beckford oli perustanut Jamaikalle sukudynastian ja toiminut saaren kenraalikuvernöörinä.

Opiskelu ja ura
---------------

William Beckford opiskeli Balliol Collegessa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1732. Hän oli opiskellut edellisenä vuonna Leidenin yliopistossa lääketiedettä, ja sieltä hän oli mennyt hakemaan kokemusta Pariisin Hôtel des Invalidesista. Beckford palasi Jamaikalle vuonna 1736 hänen isänsä kuoltua. Jamaikalla hän ajautui perheen sisäisiin perintöriitoihin. Tuomioistuin myönsi Peter Beckfordin Clarendonin maat Willamille, joka valittiin vuonna 1737 Clanrendonista myös Jamaikan parlamenttiin.

Beckfordit omistivat vuonna 1754 Jamaikalla yhteensä 170 neliökilometriä maita. Niistä Williamin omistuksessa oli noin 90 neliökilometriä. Hän osti vuonna 1745 Englannin Wiltshirestä Fonthillin tilan. Hän hankki Englannista myös asunnon Lontoosta sekä vanhan luostarin ja kartanon. Beckford hankki varoillaan tilojen lisäksi myös taidetta ja kirjallisuutta. Hänen kirjastossaan oli yli 1 500 teosta.

Englannin politiikkaan Beckford siirtyi vuonna 1747, jolloin hän sai paikan parlamentista. Lontoon Cityn oltermanniksi hänet valittiin vuonna 1752 ja seriffiksi vuonna 1755. Cityn pormestarina hän toimi kahdesti 1762–1763 ja 1769–1770. Beckford ajoi politiikassa merkittävästi Lontoon Länsi-Intian-asioita. Hän myös tuki radikaalipoliitikko John Wilkesia.

Perhe
-----

Beckford sai yhdeksän lasta. Niistä kahdeksan oli aviottomia lapsia kolmen eri naisen kanssa. Beckford meni vuonna 1756 naimisiin Maria Marchin kanssa. Heidän ainoa lapsensa oli kirjailija William Beckford. Beckford vanhempi kuoli vuonna 1770 matkallaan Fonthillistä Lontooseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Beckford, William *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 1.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Alderman William Beckford *Legacies of British Slave-ownership database*. UCL Department of History. Viitattu 1.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Beckford** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Sam Chatmon Mississippi Delta Blues and Heritage Festival -tapahtumassa Greenvillessä, Mississippissä.
**Sam Chatmon** (s. 10. tammikuuta 1897 Bolton, Mississippi – 2. helmikuuta 1983 Hollandale, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi ja laulaja. Hän oli Mississippi Sheiks -yhtyeen jäsen ja Charlie Pattonin velipuoli.

Chatmon syntyi Boltonissa musikaaliseen perheeseen ja hän oli nuorena perheen kielisoitinyhtyeen jäsen. Chatmonien yhtye soitti ragtimea, balladeja ja suosittuja tanssikappaleita. Kaksi Samin veljistä, viulisti Lonnie Chatmon ja kitaristi Bo Carter esiintyivät yhdessä kitaristi Walter Vinsonin kanssa Mississippi Sheiks-yhtyeenä.

Sam Chatmon soitti banjoa, mandoliinia ja huuliharppua kitaran ohella. Hän esiintyi juhlissa ja kadunkulmissa pienellä palkalla ja juomarahoilla. 1930-luvulla hän levytti sekä Mississippi Sheiksin että Lonnie Chatmanin kanssa (nimellä Chatman Brothers).

Chatmon muutti Hollandaleen 1940-luvun alkupuolella ja työskenteli kasvimailla Hollandalessa. Chatmon löydettiin 1960-luvulla bluesin uudelleentulemisen myötä ja vuonna 1960 hän teki levytyssopimuksen Arhoolie-levymerkin kanssa. 1960- ja 1970-luvuilla hän levytti eri merkeille, soitti klubeilla ja festivaaleilla ympäri Yhdysvaltoja aina kuolemaansa asti.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Sam Chatmon: The Mississippi Sheik (Blue Goose, 197?)
* Hollandale Blues (Albatros, 1977)
* Sam Chatmon's Advice (Rounder, 1979)
* Sam Chatmon & His Barbecue Boys (Flying Fish, 1981)

### Kokoelmat

* Sam Chatmon 1970–1974 (Flyright, 1999)
* Field Recordings from Hollandale, Mississippi (1976–1982) (Mbirafon, 2009)

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Sam Chatmon Allmusicissa[vanhentunut linkki]
* Kuvitettu diskografia

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Raptori Moe!** (VHS- ja DVD-julkaisuissa nimellä Raptori Moe! - disvertikaalinen livevideo) on suomalainen Hannu Peltomaan ohjaama vuonna 1990 valmistunut musiikkidokumenttielokuva.

Taustaa elokuvalle
------------------

Hyvinkääläislähtöinen rap-yhtye Raptori teki vuoden 1990 aikana suuren menestyksen radioasemilla, tanssilavoilla ja albumilla. Kesällä 1990 julkaistu debyyttialbumi *Moe!* ylitti nopeasti 50 000 myydyn kappaleen eli platinalevyn rajan. Elokuvaa varten tehtiin ensin musiikkivideo keväällä 1990, jonka jälkeen rakennettiin jatkoksi konserttikollaasi, joka sisälsi kaikki albumin kappaleet, lavashowta, yleisön reaktioita ja osallistumista sekä kuvaa yhtyeen jäsenten keikkamatkoilta. Elokuvaa varten kuvaa kuvattiin yhtyeen keikoilta ympäri Suomea lavoilla, diskoissa ja ravintoloissa. Studiokuvaukset tehtiin Nokian vanhalla kaapelitehtaalla. Elokuva sai ensiesityksensä Helsingin elokuvateatteri Illusionissa 6. joulukuuta 1990, joka kuitenkin jäi katsojaluvuiltaan vaisuksi. Elokuva julkaistiin myös VHS-julkaisuna, joka menestyi huomattavasti paremmin, ja tämän myötä ohjaaja Peltomaa teki yhtyeestä vuonna 1991 jatkoelokuvan *Ajopuutaheinää*, joka julkaistiin suoraan VHS-kasetille.

Paikkakunnat
------------

Lauluesitykset on koostettu eri paikkakunnilla kuvatuista konserttitaltioinneista, jotka kuvattiin kesä-syyskuussa 1990.

Konserttipaikkakunnat: Helsinki, Kuopio, Kajaani, Loviisa, Espoo, Lappeenranta, Savonlinna, Mäntsälä, Suonenjoki, Hämeenlinna

Kappaleet
---------

### Musiikkivideot

* Raptori (musiikkivideo)
* Minä ja ryhmä (musiikkivideo)

### Livetaltioinnit

* Oi beibi
* Rane
* Esko A.
* Debi Gibson
* Jutka ja Kunkka
* Rattijuoppo
* Tuhansien Sulojen maa
* Olviräppi
* Armeija
* Oi beibi ("Auringonpimennysversio")

Julkaisut
---------

VHS-julkaisu sisältää myös paperilehtisen, jossa on tietoa yhtyeen historiasta. Elokuva julkaistiin DVD-formaatissa vuonna 2010, joka sisältää myös vuonna 1991 valmistuneen elokuvan *Ajopuutaheinää*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Raptori Moe! *Kansallinen audiovisuaalinen instituutti*. Viitattu 18.8.2023.
2. ↑  Raptori – Ajopuutaheinää *discogs.com*. Viitattu 18.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Discogs.com: Raptori – Moe! Disvertikaalinen Livevideo

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hannu Peltomaa |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 
* Taikapeli (1984)
* Kumma juttu (1989)

 |
|  |
| Dokumentti- ja lyhytelokuvat (ohjaus) | 
* Huuto (1970)
* Rantojen miehet (1972)
* Tiedon lähteillä (1975)
* Balladi Sallista (1982)
* Otoksia valokuvaajan päivästä (1983)
* Kasvattava vapaus (1987)
* Kansanopetus Suomessa (1987)
* Rusinoita (1987)
* Raptori Moe! (1990)
* Tie Tammioon (1990)
* Sulku - Sulg (2003)
* Monoliitti (2008)

 |

 |
**Harri Hietala** (s. 1982) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2008–2009 Kempeleen Lentopallon riveissä, Lentopallon SM-liigassa. Hietala oli nuoruudessaan huippulahjakas keihäänheittäjä. Hän kilpaili tasaväkisesti muun muassa MM-kultamitalisti Tero Pitkämäen kanssa.

Yleisurheilu
------------

Hietala oli yleisurheilussa nuorena huippulahjakkuus. Hän keskittyi etenkin keihäänheittoon, jossa hän oli yksi suomen parhaimmista heittäjistä ikäluokassaan. Hietala voitti muun muassa monta kertaa Tero Pitkämäen. Vuonna 2001 Hietala loukkaantui pahasti. Juuri ennen loukkaantumista hän oli heittänyt yli 70 metriä ja tarvitsi vain pari metriä lisää että paikka EM-kisoihin aukeasi 73 metrin heitolla. Hietalan heitettyä viimeisen heittonsa hän laittoi kaikki peliin*selvennä* ja hänen kyynärpäänsä rusahti rikki.

Hietala yritti kuntouttaa kättään kolme vuotta mutta käsi ei parantunut takaisin parhaimpaansa ja näin hän joutui jättämään yleisurheilun.

Lentopallo
----------

Lentopallon Hietala aloitti vuonna 2003 päätoimisesti. Hietala pelasi kauden 2003–2004 1-sarjassa Himangan Roiman väreissä. Ensimmäisen kautensa jälkeen 1-sarjassa Hietala nousi pelaamaan SM-liigaan, kun hän teki sopimuksen Oulun Ettan kanssa. 

Hietala oli Oulun Ettan paras pistemies kaudella, sekä SM-liigan pistepörssissä kahdeksannellatoista sijalla.

Kauden jälkeen Hietala teki paluun lentopallon 1-sarjaan, kun Kempeleen Lentopallo hankki hänet joukkueeseen. Kempele nousi seuran historian ensimmäisen kerran SM-liigaan kaudeksi 2006–2007. Nousun jälkeen Hietala teki kaksivuotisen sopimuksen 1-sarjaan tippuneen Oulun Ettan kanssa.

Kaudella 2006–2007 Etta oli 1-sarjassa neljännellä sijalla, ja kirkasti sijan kaudella 2007-2008 kun joukkue voitti runkosarjan ilman ainuttakaan häviötä, ja eteni liigakarsintoihin.

Kauden 2008 jälkeen Hietala palaa Kempeleen Lentopalloon, SM-liigaan.

Saavutukset
-----------

* SM-liiganousu 2006
* Ykkössarjan pohjoislohkon voitto 2008

Joukkueet
---------

* 2003-2004 Himangan Roima
* 2004-2005 Oulun etta
* 2005-2006 Kempeleen Lentopallo
* 2006-2007 Oulun Etta
* 2007-2008 Oulun Etta
* 2008-2009 Kempeleen Lentopallo

Lähteet
-------

1. ↑  Olympiafinaalin katsominen haikeutti[vanhentunut linkki]
2. ↑  Arvostus uralla[vanhentunut linkki]
3. ↑  Paino putosi sydämeltä[vanhentunut linkki]
4. ↑  Onnistuminen SM-liigassa antanut intoa[vanhentunut linkki]
**Teksti** eli **kirjoitelma** on luettavaksi tarkoitettua kirjoitusta, jolla ilmaistu sisältö muodostaa asiakokonaisuuden, kuten artikkelin, novellin, runon tai romaanin. Tekstejä voidaan lajitella eri tekstityyppeihin niiden esteettisten normien tai esimerkiksi käyttötarkoitusten mukaan. 

Esimerkiksi sanomalehdissä olevat artikkelit noudattavat yleensä tiettyjä yleiseisesti käytössä olevia rakenteita ja tehokeinoja, kuten otsikkoa, ingressiä ja leipätekstiä, mutta se tarkoittaa myös ei-fiktiivistä tekstiä, joka on usein uutinen. Vastaavasti esimerkiksi proosa on fiktiivistä ja vapaamuotoista tekstiä ja runous pyrkii tyypillisesti maksimaaliseen estetiikkaan yli kieliopillisten sääntöjen ja määritteiden. Eri tekstilajeilla voi siis olla erilaisia rakenteita ja painotuksia. 

Aina yksittäinen teksti ei kuulu selvästi yhteen tekstilajiin, vaan siinä voi olla aineksia useammasta tekstilajista, josta yksi esimerkki on esimerkiksi proosaruno. Yhdestä aiheesta on myös mahdollista laatia monen eri tekstilajin tekstejä. Myös puheesta voidaan tehdä tekstiä translitteroimalla ja koostamalla se luettavaan muotoon.

Kirjoitettu teksti
------------------

### Otsikko

Otsikko on tekstin tärkein osa, joka kertoo tekstin ydinajatuksen tai vihjaa siitä. Sanomalehdissä otsikolla on tarkoitus houkutella lukijaa lukemaan juttu. Markkinointitekstillä sillä pyritään yleensä havahduttamaan lukija. Usein otsikon koolla annetaan osviittaa jutun suuruudesta ja tärkeydestä.

### Leipäteksti

Leipäteksti on varsinaista tekstiä. Nimi johtuu siitä, että toimittajien ajatellaan saavan siitä varsinaisen palkkansa, eli rahaa leipään.

### Ingressi

Ingressi eli johdanto on tekstissä lyhyt yhteenveto siitä aiheesta, mistä artikkelin leipätekstin on tarkoitus kertoa.

### Ladonta

Tekstien ladonnassa on käytetty huomioarvon parantamiseksi myös erilaisia kirjasimia.*lähde?* Otsikko, ingressi ja leipäteksti voivat olla eri kirjasinlajeilla toteutettuja.

Tekstitetty puhe
----------------

Televisioissa vieraskielisen ohjelman alle kirjoitetaan käännös. Usein käännös on lyhyempi kuin puhutut sanat*lähde?* alkuperäismuodossaan. Monilla pienillä kielialueilla ei puhuttua sanaa korvata katselijan ymmärtämän kielen*lähde?* sanoilla dubbaamalla, vaan käännös tehdään tekstityksenä ruudun alalaitaan.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vesa Haapala, Inkeri Hellström, Janna Kantola, Tuomas Kaseva, Riitta Korhonen, Heidi Kärki, Minna Maijala, Harri Mustonen, Janne Saarikivi, Merja Salo, Juhana Torkki: *Särmä - Suomen kieli ja kirjallisuus*, s. 30,338,352. Otava, 2016. ISBN 978-9511-28914-2.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Teksti**.
* Kirjoittajan ABC-kortti. Oulun yliopisto.
**Luke Jordan** (28. tammikuuta 1892, Appomattoxin piirikunta tai Campbellin piirikunta, Virginia tai Bluefield, West Virginia – 25. kesäkuuta 1952, Lynchburg, Virginia) oli yhdysvaltalainen Piedmont blues -muusikko, kitaristi ja laulaja.

Jordan äänitti 12 kappaletta Victor Recordsille kahdessa sessiossa vuosina 1927 ja 1929, näistä kymmenen on säilynyt mukaan lukien klassiset "Church Bell Blues," "Pick Poor Robin Clean" ja "Cocaine Blues". Jordan oli merkittävä hahmo musiikkipiireissä elinympäristössään Virginian Lynchburgissa ja hänelle on pystytetty muistomerkki kaupunkiin. 

Jordanin hautakiven mukaan hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Hänet on haudattu Forest Hillin hautausmaalle Lynchburgiin.

Jordanin säilynyt tuotanto löytyy Documentin albumeilta *The Songster Tradition: Complete Works, 1927-1935* ja *"Too Late, Too Late": Newly Discovered Titles, Alternate Takes & Supplements, Vol. 8.*.

Kaikki tunnetut äänitteet
-------------------------

### Äänitetty tiistaina 16. elokuuta 1927, Charlotte, Pohjois-Carolina

* 39819-1. "Church Bells Blues." Vi julkaisematon
* 39819-2. "Church Bells Blues." Vi 21076
* 39820-1. "Pick Poor Robin Clean." Vi julkaisematon
* 39820-2. "Pick Poor Robin Clean." Vi 20957
* 39821-2. "Cocaine Blues." Vi 21076
* 39822-1. "Traveling Coon." Vi 20957

### Äänitetty maanantaina 18. marraskuuta 1929, New York City

* 57703-1. "My Gal's Done Quit Me." Vi V38564
* 57704-3. "Won't You Be Kind?" Vi V38564

### Äänitetty tiistaina 19. marraskuuta 1929, New York City

* 57705-. "If I Call You Mama." Vi 23400
* 57706-2. "Look Up, Look Down." Vi julkaisematon
* 57707-. "Tom Brown Sits in His Prison Cell." Vi 23400
* 57708-2. "That's A Plenty." Vi julkaisematon

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2
3. ↑
4. ↑  Blues & Gospel Records, 1890-1943, 4th ed.

Aiheesta muualla
----------------

* Luke Jordan AllMusicissa (englanniksi)
* Kuvitettu diskografia
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* Ainoa tunnettu valokuva Jordanista (englanninkielinen Wikipedia)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Prisma** oli Helsingissä vuonna 1956 perustettu taiteilijaryhmä, jonka jäsenet olivat kiinnostuneita älyllisyydestä, kansainvälisestä modernismista, kirkkaista ja voimakkaista väreistä. Ryhmän muodostamisen tavoitteena oli myös järjestää kattavia yhteisnäyttelyitä kohtuullisin kustannuksin ja tavoittaa yleisön huomio yhteinäisenä rintamana. 

Yngve Bäck, Gösta Diehl, Ragnar Ekelund, Torger Enckell, Unto Pusa, Sigrid Schauman ja Sam Vanni olivat ryhmän jäseniä.

Yhteisnäyttelyitä ryhmä piti täysilukuisena vuosina 1956–1959, 1961 ja 1963. Ryhmän aktiivisen toiminnan päätyttyä se esiintyi vielä 1970-luvulla.

Prisman jäsenet vaikuttivat uuteen taiteilijapolveen taideteoreettisilla julkaisuillaan sekä opetustoiminnalla.

Tausta
------

Prisma on nähty vastakohtana kansallista ekspressionismia edustaneelle 1940-luvulla toimineelle Lokakuun ryhmälle. 

Toisen maailmansodan jälkeistä Suomen taide-elämää leimasi jaukautuminen kansalliseksi miellettyyn ekspressionismiin ja kansainväliseen modernismiin. Prisman perustajat olivat jo varttuneita taiteilijoita, jotka edustivat modernismin vakiintuneita suuntauksia abstraktista konkretismista impressionisteilta perityvään kolorismiin. Prisma oli kansainvälisesti suuntautunut taiteilijaryhmä, joka järjesti näyttelyitä myös Tukholmassa ja Göteborgissa, Pariisissa, Fuldassa ja Berliinissä, Länsi-Saksassa.

Katso myös
----------

* Modernismi
* Kolorismi
* Abstrakti taide

Lähteet
-------

1. ↑  *Taiteen Pikkujättilainen*, WSOY 1991 s. 528.
2. ↑  Riitta Konttinen ja Liisa Laajoki, *Taiteen sanakirja* Otava 2000 s. 348