recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tygyn Darhan** (k. ennen 1639) oli legendaarinen jakuuttien Hangalassin ulusin päällikkö 1600-luvulla, joka tunnetaan monista tarinoista.

Tygyn Darhan hallitsi alueita Tuimaadan laaksossa Lenan vasemmalla rannalla ilmeisesti nykyisen Hatyn-Jurjahkoje-tien varrella. Paikka oli ihanteellinen karjankasvatukseen ja teki Hangalassin heimosta mahtavimman. Joidenkin historioitsijoiden mukaan hän olisi ollut jakuuttiheimojen yhdistäjä, toisten mukaan hän ajoi kilpailijansa maanpakoon, mikä johti suurempaan hajaannukseen.

Tygyn mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä vuonna 1631, jolloin hän oli mahdollisesti jo kuollut.

Osassa legendoja hänet on kuvattu jättiläiskokoisena sankarina.
Tarinoissa luodit eivät Tygynia haavoittaneet ja myös hänen hevosellaan oli myyttisiä ominaisuuksia.

Tygyn eli aikana jolloin venäläiset kasakat etenivät pohjoiseen, mikä johti neuvotteluihin ja yhteenottoihin. Etnografi Jacob Lindenau kirjoitti että kasakat ottivat Tygynin panttivangiksi ja hän kuoli linnoituksessa,

Vuosina 1636-1637 Tygynin pojat maksoivat venäläisille jasakkiveroa.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4 5  Parfenov, O; Sivtseva, S; Okorokova, M.: Yakut leader Tygyn as a phenomenon of ethnic culture, North-Eastern Federal University, Advances in Social Science, Education and Humanities Research, volume 359,
2. ↑   Линденау Я. И. Описание народов Сибири (первая половина XVIII века). — Магадан, 1983. — С. 21.
**Valtteri Olin** (s. 12. helmikuuta 1999) on suomalainen maajoukkuejudoka. Olin ottelee alle 73 kilon sarjassa. Hän edustaa Keravan Bodonosta ja häntä valmentaa Rok Draksic. Olin valittiin osaksi judoliiton huippuryhmää vuonna 2021.

Olinin saavutuksiin kuuluvat Oceania Open -hopea, kaksi Suomen-mestaruuta sekä kolme mitalia nuorten Eurooppa Cup -kilpailuista. Olin opiskelee liikunnanohjaajan perustutkintoa Kisakallion Urheiluopistossa. Opinnot hän suorittaa urheiluakatemia Urheassa.

Lähteet
-------



1. ↑  Taina: Top Team *Suomen Judoliitto ry*. Viitattu 19.4.2023.
2. ↑  Anski: Valtteri Olin *Suomen Judoliitto ry*. Viitattu 19.4.2023.
3. ↑  Robert Monstovics: Keravan Bodonoksen Valtteri Olin Judoliiton huippuryhmään *Keski-Uusimaa*.  5.1.2021. Viitattu 19.4.2023.
4. ↑  JudoInside - Valtteri Olin Judoka *www.judoinside.com*. Viitattu 19.4.2023.
5. ↑  Aamusandaaleilla koulupäivään – Valtteri Olin tasapainoilee huippujudon ja liikuntaopintojen välillä *Etelä-Suomen Sanomat*.  21.12.2022. Viitattu 19.4.2023.
Ritarikunnan tunnuksia
**Vilhelmin sotilasritarikunta** (holl. *Militaire Willems-Orde*) on alankomaalainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1815 pian Waterloon taistelun jälkeen. Kuningas Vilhelm II (tuolloin vielä prinssi) oli ensimmäinen, jolle ritarikunta myönnettiin. Ritarikuntaa myönnetään tunnustuksena rohkeudesta taisteluissa.

Ritarikunnan jäsenyys tuo mukanaan muutamia erityisoikeuksia: kaikkien Alankomaan sotilashenkilöiden tulee tervehtiä ritarikunnan jäseniä myös niissä tapauksissa, joissa ritarikunnan jäsen on sotilasarvoltaan alempi.

Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa:

* Suurristi
* Komentaja
* III luokan ritari
* IV luokan ritari

Lähteet
-------

1. ↑  Militaire Willems-Orde - Onderscheidingen *Ministerie van Defensie*.  25.6.2018. Viitattu 1.5.2023. (hollanniksi)
2. 1 2  Willems-Orde al uitgereikt aan elf andere eenheden *NOS*.  8.2.2016. Viitattu 1.5.2023. (hollanniksi)
3. ↑  ODM of The Netherlands: Military Order of William *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 1.5.2023. (englanniksi)
Bosnian beylerbeyitä esittävä maalaus vuodelta 1657.
**Beylerbeyi** (osmaniksi بكلربكی‎; "Herrojen herra") oli Osmanien valtakunnassa alun perin sotavoimien ylipäälliköstä käytetty arvonimi, joka laajeni myöhemmin tarkoittamaan provinssien eli eyaletien kenraalikuvernööriä. Arvonimi oli käytössä myös Osmanien valtakuntaa edeltäneessä Rumin sulttaanikunnassa sekä safavidien Persiassa ja Kalatin kaanikunnassa Intiassa, joskin se säilyi pisimpään osmanien käytössä. 1800-luvun loppupuoleen mennessä beylerbeyin arvonimi oli korvattu muilla, ja sitä käytettiin enää vain nimellisenä kunnia-arvona. Beylerbeyin kantasana on ajanjaksosta ja tapauksesta riippuen joko päällikköä tai herraa tarkoittava bey.

Alkuperä ja käyttö muualla
--------------------------

Arvonimeä käyttivät ensimmäisenä seldžukit vaihtoehtona arabiankieliselle armeijan ylipäällikköä tarkoittaneelle arvonimelle *malik al-umara*. Mongolien Il-kaanien valtakunnassa titteliä käytettiin arvonimen *amir al-ulus* rinnalla valtion emiiristä. Egyptin mamelukit käyttivät sitä myös armeijan ylipäällikön arvonimenä *atabak al-asakir*in rinnalla, joskin mahdollisesti vasta osmanien vallattua Egyptin.

Käyttö Osmanien valtakunnassa
-----------------------------

Kerrotaan, että Murad I antoi arvonimen Lala Šahinille sen jälkeen, kun tämä valtasi Edirnen (aik. Adrianopolis). Šahin oli luultavasti ensimmäinen arvonimeä kantanut. Hänen seuraajakseen armeijan ylipäälliköksi tuli Timurtaš. Myös Osmanien interregnumina tunnettuna perimyssotien aikana (1402–1413) veljensä Mehmedin liittolainen Musa Çelebi nimitti beylerbeyin Balkanilla kokoamansa armeijan ylipäälliköksi. Mehmedin hallintoajan lopulla valtakunnassa olikin kaksi beylerbeyitä, toinen sen itäisessä osassa Anatoliassa ja toinen läntisessä osassa, Euroopan puoleisessa Rumeliassa. Murad II:n aikana Rumelia ja Anatolia oli erotettu omiksi provinsseikseen, joita beylerbeyit johtivat. Anatolia ja Rumelia oli myös jaettu pienempiin piireihin sancakeihin, joita hallitsivat piiriherrat eli sancak-beyt. Valtakunnan laajetessa ja uudelleen organisoituessa sancakien määrä kasvoi ja beylerbeyin arvo muuttui tarkoittamaan nimenomaan provinssia hallitsevaa kenraalikuvernööriä. Mehmed II:n aikana myös sulttaanin hoviin nimitettiin oma beylerbeyinsa, jonka tehtävä oli toimia sulttaanin sijaisena yleensä toisarvoisissa tehtävissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Joskus myös muodossa *beylerbey*, *beglerbeg* tai *beglerbegi*. Teoksessa *The Encyclopaedia of Islam* hakusana on *Beglerbegi*, joskin myös muodot *beylerbey* ja *beglerbeg* esiintyvät yleisesti teossarjan muissa artikkeleissa.
2. 1 2 3  H.A.R. Gibb, J.H. Kramers, E. Levi-Provencal, J. Schacht (Artikkeli V. L. Ménage): *Encyclopaedia of Islam (vol. 1 A-B)*, s. 1159-1160. E.J. Brill, 1986. ISBN 90-04-08114-3.
Jataganeja Topkapin palatsin museossa.
**Jatagan** (turk. *yatağan*) on turkkilainen sapelityyppi, jota käytettiin osmanien valtakunnan aikana 1500-luvun puolivälistä 1800-luvun loppuun. 

Tyypillisen jataganin terä on 60-80 cm pitkä, yksipuolinen ja kaartuu selvästi eteenpäin. Teräpuoli on karkaistu kovaksi, mutta tylsä selkäpuoli on yleensä pehmeämpi. Kahva koostuu kahdesta vastakkaisesta levystä, jotka on kiinnitetty ruodon läpi. Kahvan pää on leveä ja muistuttaa muodoltaan korvaa. Kahvalevyjen välinen rako on yleensä täytetty koristellulla metallinauhalla. Terän ja kahvan välissä olevassa helassa ei tavallisesti ole suojaa tai väistintä. Kahvalevyt on yleensä valmistettu luusta, norsunluusta, sarvesta tai hopeasta. Kahvan leveä korvamainen takaosa estää leikatessa veitsen putoamisen tai luistamisen. 

Miekan rakenteessa oli alueellisia eroja. Esimerkiksi Balkanin alueen malleissa kahvan korvamainen peräosa oli suurempi ja kahvalevyt olivat tavallisesti valmistettu luusta tai norsunluusta, kun anatolialaisissa jataganeissa kahvan peräosa oli pienempi ja kahvalevyt valmistettu sarvesta tai hopeasta. Huotra valmistettiin puusta, kankaasta, nahasta ja metallista, ja se kiinnitettiin siihen liitetyn koukun avulla vyönä toimivaan kankaaseen.

Suurin osa jataganeista valmistettiin 1750-1860 välillä ja niitä käytettiin sekä paraatiaseina sekä taistelussa. Yleensä koristeellisimmat jataganit toimivat sotilaiden ja myös siviilien mukanaan kantamina statussymboleina.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jatagan**.
* Turkish cultural foundation: Yatagan, The Turkish Sword

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Hui hai hiisi** on Yle TV2 -kanavalla vuosina 1999–2000 ensiesitetty lastenohjelmasarja, jossa kolme lasta auttavat Hiisivuoressa asuvaa Mattia ja Berenikeä. Ohjelman juoneen kuuluu, että lapset saapuvat paikalle auttamaan kaksikkoa kaikenlaisissa pulmissa. Lopulta lapset palkitaan karhunhammaskoruilla, jotka pujotetaan heidän kaulaansa Hiisivuoren keskellä. Ohjelmaa esitettiin ensimmäisen kerran perjantaisin 1. lokakuuta 1999 lähtien vuoteen 2000 asti. Uusintana sarjaa nähtiin vuosina 2003, 2005 sekä 2009–2010.

Hahmot
------

### Matti Menninkäinen

Matti (Riku Suokas) on Hiisivuoren menninkäinen ja hän pelkää lähes kaikkea. Matti joutuu selittelemään Hiidelle usein lapsien ääniä ja muuta vastaavaa. Matti ei aluksi pidä siitä, että lapsia tuodaan Hiisivuoreen, koska Hiisi on uhannut syödä Matin, jos näkee yhdenkin ihmislapsen. Tästä huolimatta Matti myöntyy aina auttamaan Berenikeä ja lapsia purkamaan Hiiden lumouksia.

### Berenike Tähtikilpi

Berenike (Anu Tuomi-Nikula) on Hiisivuoren keiju ja hän tykkää pohtia sekä kirjoitella asioita. Berenikellä on paljon pulmia ja hän kutsuu avukseen lapsia, jotka saavat auttaa häntä tehtävissä, joiden ratkaiseminen auttaisi purkamaan Hiiden lumoukset. Berenike poltti muinoin siipensä lennettyään liian lähelle aurinkoa.

### Hiisi

Hiisi (Asko Sahlman) on Hiisivuorta hallitseva ilkeä jättiläinen. Hiisi kutsuu Matin aina luokseen selittelemään lasten hajuja, ääniä tai tavaroita. Hiisi on hyvin suurikokoinen mieshenkilö, josta näkyvät sarjassa kokonsa vuoksi vain jalat. Hiidellä on myös muutamia sinikaapuisia vartijoita, joista kaksi (Herkku Hernesniemi ja Esa Rantanen) seisovat yleensä hänen vierellään. Hiisi ei pidä lapsista lainkaan ja on uhannut syödä Matin, jos löytää luolasta lapsia.

### Kivijätti

Kivijätti on kivinen hahmo, joka herää henkiin aina erään lorun lopussa. Sillä on punaiset silmät ja hyvin möreä ääni. Sen tehtävänä on auttaa Berenikeä ja lapsia tehtävässään, oli se mikä tahansa. Kivijätti ei ole paha, vaikka se näyttää pelottavalta. Kivijätin äänenä oli Riku Suokas.

### Peikkoluolan ovi

Puhuva ovi, jonka Matti yrittää saada auki, kun hänen tarvitsee päästä Bereniken ja lasten avuksi aloittamaan tehtävä. Ovi ei haluaisi päästää Mattia läpi, mutta Matti onnistuu kuitenkin aina saamaan oven auki tavalla tai toisella.

### Quupeikko

Quupeikko (Ilari Johansson) on keksijäpeikko, joka keksii toisinaan enemmän ja vähemmän hyödyllisiä asioita. Matti vierailee hänen luonaan usein, jolloin hän usein sotkee Quupeikon keksintöjä.

### Tietäjä

Tietäjä (Eriikka Magnusson) on äkkipikainen tietäjä, joka osaa tehdä loitsuja ja taikakeitoksia ja ennustaa. Taikasanalla "Skrabe!" hän pystyy siirtämään itsensä paikasta toiseen.

### Peikko Kamulainen

Peikko Kamulainen (Miia Mäki-Jyllilä) on peikko, jonka hammasta alkaa särkeä, jos hän ei saa kahvia.

Katso myös
----------

* Syrhämä

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Hui Hai Hiisi
* Hui hai hiisi Yle Areenassa
* Ylen Elävä arkisto: Hui Hai Hiisi -ohjelman Matti Menninkäinen oli selitysten mestari
Ranskankerma on eräs hapankermatuote. Kuvassa ranskankermaa ja hunajaa mansikoiden kera.
**Hapankerma** on kermasta hapattamalla valmistettu hapanmaitotuote. Hapankermatuotteita ovat esimerkiksi kermaviili, ranskankerma ja smetana.

Valmistus
---------

Hapankerma hapatetaan tavallisimmin maitohappobakteerihapatteilla, joskus lisäämällä kermaan happoa.

Hapankerma homogenoidaan sitä voimakkaammin, mitä matalampi sen rasvapitoisuus on. Runsasrasvaisimmat hapankermat homogenoidaan joskus hyvin lievästi tai ei ollenkaan. Homogenoinnilla pyritään vaikuttamaan hapankermatuotteen proteiineihin ja lisäämään sen viskositeettia. Toisaalta homogenointi huonontaa hapankerman kuumennuksenkestävyyttä ruoanlaitossa.

Hapankerma pastöroidaan 90–95 asteessa. Kuumennuksen kesto voi olla vain joitain kymmeniä sekunteja, mikä on vähemmän kuin muissa hapanmaitotuotteissa. Joskus hapatettu kerma voidaan lisäksi jälkipastöroida esimerkiksi säilyvyyden parantamiseksi.

Hapankermatuote voidaan valmistaa kokonaan ilman lisäaineita. Lisäaineita käyttämällä tuotteen rakennetta voidaan muokata ja parantaa sen kuumuudenkestävyyttä, jotteivät sen proteiinit saostuisi kuumennettaessa.

Hapankermaa kypsytetään mesofiilisillä hapatteilla 20–30 asteessa enimmillään 24 tuntia. Erilaiset aromibakteerit tuovat tuotteeseen erilaisia makuvivahteita. Hapatus tehdään tankissa tai myyntipakkauksessa. Jälkimmäisellä tavalla saadaan lohkeava ja epätasainen tuote, joka voidaan sekoittaa lusikalla tasaiseksi massaksi paketin avaamisen jälkeen.

Hapankermatuotteita
-------------------

Hapankermoista käytetään eri nimityksiä rasvapitoisuuden, hapatekantojen ja lisäaineiden suhteen.

Kermaviili on perinteisesti sisältänyt noin 12 % rasvaa. Nykyisin sen rasvapitoisuus vaihtelee Suomessa 2–10 prosentin välillä. Kermaviili valmistetaan pakkauksessa kypsyttämällä.

Ranskankerman *(crème fraîche)* rasvapitoisuus vaihtelee Suomessa 12–28 prosentin välillä. Ranskankerma valmistetaan pienien purkkien sijaan suurissa astioissa. Se voidaan kypsyttää tankissa tai pakkauksessa.

Smetanan rasvapitoisuus vaihtelee 10:stä 70:een prosenttiin. Suomessa valmistettava smetana on yleensä 40 % rasvaa sisältävää kermaviiliä. Smetana kypsytetään pakkauksessa, eikä lisäaineita käytetä.

Rømme on norjalainen hapankermatuote, jota ei homogenoida.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Aho, Johanna & Hildèn, Tiina: *Maidon matkassa*, s. 110–112. Opetushallitus, 2007. ISBN 978-952-13-3363-7.
2. 1 2 3  Hapankermatuotteet *helsinki.fi*. Viitattu 7.5. 2007.
3. ↑  Hva bør du velge? *Side2*.  25.2. 2009.  Arkistoitu 5.1.2011. Viitattu 7.4.2010. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hapankerma** Wikimedia Commonsissa
**Metodologia** on Suomalaisen metodologiayhdistyksen kaikkien tieteenalojen metodologiaa käsittelevä tiedejulkaisu. Lehti julkaisee vuosittain vertaisarvioituja artikkeleita ja esseitä metodologian, tieteenfilosofian sekä menetelmien praktisten soveltamisen alueilla. Lehdessä julkaistaan myös meta-analyysejä, teoria-artikkeleita, kirja-arvioita, metodien sovellusartikkeleita sekä yleistieteellisiä kannanottoja. Metodologia käyttää CC-BY 4.0 mukaista creative commons -lisenssiä.

Historia
--------

Lehden perusti Suomalainen metodologiayhdistys (Finnish methodology society) vuonna 2020. Ensimmäinen lehden julkaisu ajoittuu samalle vuodelle. Metodologialle myönnettiin Jufo 1 -luokitus Julkaisufoorumin toimesta.

Lehden filosofia
----------------

Lehden filosofiana ja kantavana ajatuksena on avoimuus, kattavuus ja suomalaisen metodologian alueen kehittäminen. Lehdessä julkaistaan tämän vuoksi myös metodologisia käännösartikkeleita, jotta kansallisella tasolla olevat metodologiset ajatukset voidaan saada globaalin tiedemaailman piiriin.

Päätoimittajat
--------------

* 2020–Juha-Matti Huusko

Lähteet
-------

* Metodologia
* Suomalainen metodologiayhdistys
Suomen pienin kauppamuseo
**Suomen pienin kauppamuseo** on Loviisan Skinnarbyssä sijaitseva yksityinen museo.

Museo sijaitsee vuonna 1958 rakennetussa kyläkaupparakennuksessa, joka on edelleen alkuperäisessä ulkoasussaan, vaikka kauppa oli toiminnassa 1980-luvulle asti. Museossa on esillä pääosin 1950- ja 1960-lukujen kauppatavaraa, mutta kokoelmasta löytyy myös uudempia ja vanhempia esineitä. Museon valikoimiin kuuluvat erilaiset tuotepakkaukset tupakkarasioista sukkahousuihin ja sillipurkkeihin. Esillä on myös laaja kokoelma esimerkiksi kahvipurkkeja ja leivontaan liittyviä tuotteita.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen pienin kauppamuseo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Suomen pienin kauppamuseo (Q115730030)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Loviisa |
|  |
|  |

 |
**Charles "Chuck" Beatty** (s. 8. helmikuuta 1946 Midlothian, Texas) on yhdysvaltalainen poliitikko ja entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja (takapuolustaja). Hän pelasi National Football Leaguessa (NFL) seuroinaan Pittsburgh Steelers (1969–1972) ja St. Louis Cardinals (1972).

Beatty syntyi Midlothianissa, mutta kasvoi enimmäkseen läheisessä Waxahachiessa. Hän opiskeli Waxahachie High Schoolissa ja Pohjois-Texasin osavaltionyliopistossa (nyk. Pohjois-Texasin yliopisto). Hänet varattiin NFL:n vuoden 1969 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella. NFL-uransa jälkeen hän pelasi vuonna 1974 Florida Blazersissa World Football Leaguessa.

Beatty on työskennellyt vuosikymmeniä Boy Scouts of Americassa. Vuonna 1995 hänet valittiin Waxahachien kaupunginvaltuustoon. Vuonna 1997 hänet nimitettiin Waxahachien pormestariksi, jona hän toimi seuraavien viiden vuoden ajan. Tämän jälkeen hän on palvellut Pohjois-Texasin yliopiston *board of regentsissä* ja jatkanut työtään kaupunginvaltuustossa. Hän on afroamerikkalainen. Hän on leski, ja hänellä on kaksi lasta. Hänet otettiin Texas Black Sports Hall of Fameen vuonna 2002 ja University of North Texas Sports Hall of Fameen vuonna 2003.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chuck Beatty
**Israelissa** pidettiin **parlamenttivaalit** 2. marraskuuta **1965.** Vaaleissa valittiin 120 edustajaa maan parlamenttiin Knessetiin. Noin 1 500 000 äänioikeutetusta äänesti 1 244 756 eli noin 83 %. Äänioikeutetuista 9 % oli arabeja ja druuseja.

Marokkolaissyntyinen, 105-vuotias mies äänestämässä Israelin parlamenttivaaleissa marraskuussa 1965 
Kahden työväenpuolueen Mapai – Ahdut Avoda -vaaliliitto voitti vaalit. Se sai 45 paikkaa. Toiseksi eniten ääniä sai Kansallisen Herut-puolueen ja liberaalien liitto, joka sai 26 paikkaa. Kansallinen uskonnollinen puolue sai 11 paikkaa, Ben Gurionin uusi puolue Rafi 10 paikkaa, Mapam eli vasemmistososialistit 8 paikkaa, riippumattomat liberaalit 5 paikkaa, uskonnollinen puolue Agudat Israel 4 paikkaa, kommunistit 4 paikkaa, uskonnollinen puolue Poalei Agudat Israel 2 paikkaa ja muut 1 paikan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Käki, Matti & Kojo, Pauli & Räty, Ritva: *Mitä Missä Milloin 1967. Kansalaisen vuosikirja*, s. 117. Otava, 1966.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Israel Vaalit ja kansanäänestykset Israelissa |
| --- |
|  |
| Knesset | 
* 1949
* 1951
* 1955
* 1959
* 1961
* 1965
* 1969
* 1973
* 1977
* 1981
* 1984
* 1988
* 1992
* 1996
* 1999
* 2001
* 2003
* 2006
* 2009
* 2013
* 2015
* 2019 I
* 2019 II
* 2020
* 2021
* 2022

 |
|  |
| Pääministeri | 
* 1996
* 1999
* 2001

 |
|  |
| Kunnallisvaalit | 
* 1950
* 1955
* 1959
* 1965
* 1969
* 1973
* 1978
* 1983
* 1989
* 1993
* 1998
* 2003
* 2008
* 2013
* 2018
* 2023

 |

 |
**Youssef Safri** (arab. يوسف سفري‎‎, s. 3. tammikuuta 1977 Casablanca, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Safri edustaa Qatarin pääsarjassa Qatar SC:tä.

Saavutukset
-----------

* Marokon mestaruus: 1999, 2000, 2001
* Afrikan Mestarien liiga: 1999
* CAF Super Cup: 2000
* Qatarin Kruunun prinssi cup: 2009

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams (englanniksi)

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 Bagui |
2 Benmahmoud |
3 Roumani |
4 Ouaddou |
5 Fahmi |
6 Naybet |
7 Lafoui |
8 El Brazi |
9 Hadda |
10 Ramzi |
11 Zerouali |
12 Boukhari |
13 El Assas |
14 Bassir |
15 Safri |
16 El Jarmouni |
17 Amzine |
18 Chippo |
19 Chihab |
20 Rokki |
21 al-Kaddouri |
22 Benzekri |
Valmentaja Coelho

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Fouhami |
2 Regragui |
3 Roumani |
4 Ouaddou |
5 el-Karkouri |
6 Naybet |
7 Zaïri |
8 Kissi |
9 Baha |
10 Hidioued |
11 Moha |
12 Jermouni |
13 Kharja |
14 Bidoudane |
15 Safri |
16 el-Mokhtari |
17 Chamakh |
18 Alla |
19 Alioui |
20 Hadji |
21 Chihab |
22 Lamyaghri |
Valmentaja Zaki

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2006
1 Jarmouni |
2 Regragui |
3 Kacemi |
4 Ouaddou |
5 el-Karkouri |
6 Naybet |
7 Zaïri |
8 Ouchla |
9 Boussaboun |
10 Madihi |
11 Moha |
12 Chadili |
13 Kharja |
14 Abdessadek |
15 Safri |
16 Erbate |
17 Chamakh |
18 Chippo |
19 Aboucherouane |
20 Hadji |
21 al-Kaddouri |
22 Lamyaghri |
23 Armoumen |
Valmentaja Fakhir

Marokon joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Lamyaghri |
2 Basser |
3 Mahdoufi |
4 Ouaddou |
5 el-Karkouri |
6 Erbati |
7 Alloudi |
8 Kissi |
9 el-Moubarki |
10 Sektioui |
11 Zerka |
12 Fouhami |
13 Kharja |
14 Chahiri |
15 Safri |
16 el-Mokhtari |
17 Chamakh |
18 Kabous |
19 Alioui |
20 Hadji |
21 al-Kaddouri |
22 Bagui |
23 Aboucherouane |
Valmentaja Michel
Macfadden esittää Michelangelon veistosta "Daavid" 1905
**Bernarr Macfadden** (16. elokuuta 1868 Mill Spring, Missouri, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1955) oli liikuntakulttuurin edustaja. Hän yhdisti kehonrakennukseen ravitsemuksen ja terveyttä koskevia teorioita. Hän perusti lehtiyhtiö Macfadden Publicationsin.

Elämänvaiheet
-------------

Bernarr Macfadden oli alkuperäiseltä nimeltään Bernard Adolphus McFadden, mutta hän muutti nimensä saadakseen siihen vaikutelman suuremmasta voimasta. Macfadden perusti *Physical Culture* -nimisen lehden 1899 ja loi myöhemmin kustannuskonsernin, johon kuului muun muassa elokuvalehti Photoplay ja roskalehti The New York Graphic. Hän oli aikansa kuuluisuuksia, jonka tuttavapiiriin kuuluivat Shirley Temple, Clark Gable, Franklin D. Roosevelt, Will Rogers ja Rudolph Valentino. Uransa huipulla hän omisti hotelleja ja kerrostalon New Yorkissa.

Hän yritti perustaa uskonnon, jonka taustana olisi ollut liikuntakulttuuri. Hän väitti, että hänen elämänohjeitaan noudattamalla ihminen voi elää 150-vuotiaaksi. Hän oli naimisissa neljä kertaa ja hänellä oli seitsemän lasta. Hän kuoli virtsateiden tulehdukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Macfadden, Mary & Gauvreau, Emile: *Dumbbells and Carrot Strips: the Story of Bernarr Macfadden*. New York: Holt, 1953. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Anna Kozak** (s. 22. kesäkuuta 1974) on valkovenäläinen 400 metrin juoksija.

Kozak karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 2001 400 metrin välierissä ajalla 52,13. Kolme vuotta myöhemmin Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän oli mukana Valko-Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Kozak karsiutui Helsingin MM-kisoissa 2005 400 metrin välierissä, mutta oli seuraavana vuonna Moskovan sisäratojen MM-kisoissa mukana voittamassa viestissä MM-pronssia. Myöhemmin samana vuonna Göteborgin EM-kisoissa hän oli mukana Valko-Venäjän 4 x 400 metrin viestihopeaa voittaneessa joukkueessa. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän voitti hopeaa 4×400 metrin viestissä.

Ennätykset
----------

* 400 metrin juoksu: 51,36 (2005)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anna Kozak Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), s. 113
5. ↑  Valencia 2008 –Naisten 4×400 metrin viestin tulokset, IAAF (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Lucien Leduc** (s. 30. joulukuuta 1918 – 17. heinäkuuta 2004) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän teki pitkän elämäntyön jalkapallon parissa toimien pelaajana ja valmentajana 54 vuoden ajan.

Ura pelaajana
-------------

Leducin pitkä peliura alkoi vuonna 1930 Stade Portelois'n joukkueessa. Hän pelasi vuosikymmenten läpi useissa ranskalaisseuroissa tehden ainoan ulkomaanvisiittinsä SSC Veneziaan 1949–1951. Hän lopetti virallisesti peliuransa 1956 FC Annecyssa 37-vuotiaana. 

Ranskan maajoukkueessa Leduc pelasi ainoastaan neljä maaottelua. Hän teki ainoan maalinsa Englantia vastaan vuonna 1946.

### Meriitit pelaajana

* Ranskan mestaruus: 1947
* Coupe de France: 1949
	+ Hopeaa (2): 1942, 1946

Ura valmentajana
----------------

Leduc aloitti valmennusuransa FC Annecyn pelaajavalmentajana 1951. Valmennettuaan SSC Veneziaa ja toistamiseen Annecya hän siirtyi 1958 AS Monacon päävalmentajaksi. Ruhtinaskuntalaisseurassa hän teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana luotsaten seuran kahdesti Ranskan liiga- ja cupmestariksi.

1963 Leduc siirtyi sveitsiläisen Servetten peräsimeen. Hänen johdollaan geneveläisseura oli lähellä mestaruutta niin liigassa kuin cupissakin, mutta joutui tyytymään hopeaan. 1966 hän jätti Servetten ja siirtyi marraskuussa Algerian maajoukkueen päävalmentajaksi. 

Tammikuussa 1969 Leduc jätti tehtävänsä Algeriassa ja palasi Ranskaan. Valmennettuaan kauden 1969/70 SCO Angersia hän siirtyi Olympique de Marseillen päävalmentajaksi. Ensimmäinen kausi Marseillessa päättyi loisteliaasti mestaruuteen, mutta kausi 1971/72 oli vaikeampi ja maaliskuussa 1972 Leduc sai potkut tehtävistään.

Syyskuussa 1972 Leduc palasi valmennustehtäviin siirryttyään Stade de Reimsin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kaksi kautta jättäen tehtävänsä kesällä 1974.

Tammikuussa 1976 hän korvasi hollantilaisen Cor Van der Hartin belgialaisseura Standard Liègen päävalmentajana. Hän siirtyi kesällä 1976 seurasta marokkolaisen Wydad Casablancan valmentajaksi palaten kuitenkin jo syksyllä Ranskaan ja AS Monacoon.

Monaco oli pudonnut Division 2:een, mutta palasi Leducin johdolla takaisin pääsarjatasolle kauden 1976/77 päätteeksi. Seuraavalla kaudella seura juhlikin jo Ranskan mestaruutta 60-vuotiaan Leducin johdolla. Hän jätti Monacon 1979.

Oltuaan nelisen vuotta sivussa valmennustehtävistä Leduc palasi vielä kaudeksi 1983/84 Paris Saint-Germainin päävalmentajaksi. Hän lopetti pitkän uransa PSG:ssä 65-vuotiaana.

### Meriitit valmentajana

* Ranskan mestaruus (4): 1961, 1963, 1971, 1978
* Coupe de France (2): 1960, 1963
* Ranskan Division 2: 1977
* Sveitsin mestaruushopeaa: 1966
* Sveitsin cuphopeaa: 1965, 1966

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Louis PirroniArmand Forchério** | **AS Monacon päävalmentaja**1958–19631976–1979 | Seuraaja:**Roger CourtoisGérard Banide** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mario Zatelli** | **Olympique de Marseillen päävalmentaja**1970–3/1972 | Seuraaja:**Mario Zatelli** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Georges Peyroche** | **Paris Saint-Germainin päävalmentaja**1983–1984 | Seuraaja:**Georges Peyroche** |
Ely S. Parker eli *Donehogawa*, intiaani joka nousi armeijan upseeriksi ja intiaaniasiamieheksi 1800-luvulla.
**Ely Samuel Parker** (1825 – 31. elokuuta 1895) oli seneca-heimoon kuulunut intiaani, josta tuli Yhdysvaltain armeijan upseeri ja vähäksi aikaa intiaaniasiain komissari.

Ely Parkerin alkuperäinen intiaaninimi oli *Hasanoanda*, mutta paremmin tunnettu on hänen myöhemmin ottamansa nimi *Donehogawa* "Läntisen oven pitäjä". Parker syntyi vuonna 1825 Tonawandan reservaatissa New Yorkin osavaltiossa William ja Elizabeth Parker -nimisten seneca-intiaanien lapseksi. Kun nuori Ely Parker oli töissä varuskunnassa, sotilaat pilkkasivat tätä, kun hän ei osannut englantia. Parker lähti tämän jälkeen kristilliseen kouluun ja opiskeli lakimieheksi, muttei saanut alan työpaikkaa, koska ei ollut virallisesti Yhdysvaltain kansalainen. Tämän jälkeen Parker hankkiutui ystäviensä avulla tekniseen opistoon ja opiskeli insinööriksi, jossa ammatissa työskenteli Yhdysvaltain sisällissotaan asti. Muun muassa Erien kanava laajennettiin ja ylläpidettiin Parkerin ohjauksessa. Toisaalta vuonna 1852 Parkerista tuli seneca-heimon ylipäällikkö. Parker tutustui Ulysses Grantiin, tulevan sisällissodan kuuluisaan johtajaan ja ystävystyi tämän kanssa. Parker yritti armeijaan pohjoisvaltioiden puolelle kun sisällissota syttyi, mutta alussa hänelle sanottiin, ettei sota ole intiaanien, vaan valkoisten sota. Parker pääsi sotaan vasta Grantin tukemana alussa adjutantiksi. Parker oli mukana muun muassa Vicksburgissa, Chattanoogassa ja Appomattoxissa. Parker jatkoi armeijassa vielä sisällissodan jälkeen vuoteen 1869 ja päätti sotilasuransa prikaatinkenraalina.

Parker avioitui Minnie Orton Sackettin kanssa 1867. Heillä oli yksi tytär joka syntyi 1878.

Intiaaniasiain komissaari
-------------------------

Parker pyrki tukemaan intiaaneja toimiessaan 1869-1871 intiaaniasiain komissaarina, jona nyt oli poikkeuksellisesti intiaani. Kun Parker tuki intiaaneja, hän hankki itselleen vihamiehiä valkoisten amerikkalaisten parista. Kun Parker hankki intiaaneille ruokaa luotolla, mikä hieman rikkoi säännöksiä, Parker joutui hallinnon kuultavaksi. Parkeria ei syytetty mistään mutta tapaus huononsi hänen mainettaan valkoisten parissa. Lopulta Parker päätti hakea virastaan eroa ja saikin sen. Tämän jälkeen Parker hakeutui liikealalle ja alussa rikastuikin. Sitten hän menetti omaisuutena pörssikurssien muutosten takia ja eli loppuvuotensa köyhänä miehenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biography of Ely Samuel Parker The Newberry Library.  Arkistoitu 22.7.2012. Viitattu 16.9.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ely S. Parker**.
* Biography, "Ely S. Parker", *The Civil War*, PBS
* National Park Service: Ely Parker- A Real American"

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Timo Erkki Prihti** (8. huhtikuuta 1944 Kiikka – 4. joulukuuta 2021 Pori) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1999.

Prihti kävi Lavian keskikoulun ja valmistui insinööriksi Porin teknillisestä opistosta. Hän aloitti Rosenlew-yhtymässsä 1969, jossa hän kohosi puimureiden tuotantojohtajaksi. Prihti osti 1991 osti puimuriliiketoiminnan Rosenlewin osakekannan omistaneelta Rauma Oy:ltä ja perusti Sampo-Rosenlew -konsernin. Vuonna 2009 Prihtin poika Jali Prihti tuli isänsä seuraajaksi Sampo-Rosenlewin toimitusjohtajaksi. Timo Prihti siirtyi tuolloin yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi.

Kokoomuslainen Prihti valittiin vuonna 2021 Porin kaupunginvaltuustoon, mutta hän luopui valtuustopaikastaan ja muista luottamustehtävistään jäätyään kiinni rattijuopumuksesta. Vuonna 2013 Prihti sai ehdollisen vankeusrangaistuksen törkeästä rattijuopumuksesta.

Timo Prihtin veli oli talousvaikuttaja Aatto Prihti.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 9.10.2023.
2. 1 2  Aatto Prihti, Jali Prihti: Timo Prihti 1944–2021  10.1.2022. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.10.2023.
3. ↑  Katri Kallionpää: Isältä pojalle, verettömästi  7.6.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.10.2023.
4. ↑  Antti Laakso: Teollisuusneuvokselle ehdollista vankeutta rattijuopumuksesta  4.7.2013. Yle. Viitattu 9.10.2023.
5. ↑  Veera Luoma-aho: Herra ja erilainen herra  27.10.2013. Helsingin Sanomat. Viitattu 9.10.2023.
Aleksandre Roinašvili 1897
**Aleksandre Roinašvili** (georg. ალექსანდრე როინაშვილი, tunnettu myös venäläistetyllä nimellään Aleksandr Solomonovitš Roinov, ven. Александр Соломонович Роинов; 1846–1898) oli Georgian ensimmäinen ammattimaisesti toiminut valokuvaaja. Hänet tunnetaan Kaukasuksen alueen maisemakuvista ja ajan georgialaisten intellektuellien muotokuvista.

Roinašvili syntyi Dušetin vuoristokylässä Georgian itäosassa, joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan. Hän otti valokuvaustunteja Khlamovin studiolla Tbilisissä. Hän aloitti uransa kaupungissa vuonna 1865 ja perusti pian oman studion. Roinašvili oli läheisesti tekemisissä maan kansallisliikkeen kanssa ja dokumentoi Georgian kulttuuriperintöä. Hän perusti myös liikkuvan valokuvamuseon, joka kiersi ympäri Kaukasusta ja Venäjää.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannavy, John: *Encyclopedia of Nineteenth-century Photography*, s. 494. CRC Press, 2008. ISBN 0415972353.
2. ↑  Gersamia, Giorgi: Alexander Roinashvili The Georgian Museum of Photography.  Arkistoitu 19.12.2010. Viitattu 15.3.2009.
3. ↑  Henisch, Heinz K. & Henisch, Bridget Ann: *The Photographic Experience, 1839-1914*, s. 348-9. Penn State Press, 1994. ISBN 0271009306.

Aiheesta muualla
----------------

* A. Roinašvilin kuvia (Arkistoitu – Internet Archive). Georgian valokuvamuseo.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Adam Ptáček** (s. 8. lokakuuta 1980) on tšekkiläinen seiväshyppääjä.

Ptáček voitti 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa pronssia tuloksella 520. Vuonna 2002 hän voitti Tšekin mestaruuden ja sijoittui Münchenin EM-kisoissa kuudenneksi tuloksella 570. Seuraavana vuonna hän karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän voitti Tšekin sisäratojen mestaruuden ja MM-hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa. 2005 hän hyppäsi toiseksi Euroopan cupissa ja 2006 kolmanneksi Euroopan cupin ykkösliigassa, mutta karsiutui samana vuonna Göteborgin EM-kisoissa. Hän karsiutui myös Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 2007.

Ptáček pitää ennätyksellään hallussaan seiväshypyn Tšekin-ennätystä.

Ennätykset
----------

* Seiväshyppy: 580 (2002)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Adam Ptáček Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Arkadi Jakovlevitš Tugarinov** (ven. Арка́дий Я́ковлевич Туга́ринов, 1880 Saratov – 1948 Leningrad) oli venäläinen lintutieteilijä.

Tugarinov tunnetaan parhaiten Siperian linnuston asiantuntijana. Vuodesta 1907 hän toimi 20 vuotta Krasnojarskin alueellisen museon johtajana, ja hänen lukuisat tutkimusmatkansa kattoivat koko valtavan Jenisein valuma-alueen. Hänen ensimmäinen suuri työnsä, yhdessä Sergei Buturlinin kanssa julkaistu Jenisein kuvernementin linnustoa käsittelevä *Materialy po ptitsam Jeniseiskoi gubernii* (1911) on yhä perustavanlaatuinen tutkimus. Kahden Mongoliaan suuntautuneen tutkimusmatkan tuloksista Turganov laati katsauksia maan pohjois- ja itäosien linnustosta.

Tugarinov työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian eläintieteen instituutin lintutieteellisessä osastossa 1926–1948 ja toimi osaston johtajana 1940–1948.
Hän osallistui *Fauna SSSR* -sarjan tekemiseen katsauksillaan vesilinnuista (1941), pelikaanilinnuista, haikaralinnuista ja flamingosta (1947). Hän myös kirjoitti useita kappaleita neuvostoliittolaiseen määritysoppaaseen *Ptitsy SSSR* (1951–1953).

Tugarinov oli systemaattisen paleo-ornitologisen tutkimuksen uranuurtaja Venäjällä. Hän kuvaili neogeenikauden ja ihmisen sukupuuttoon tappamia lintujen fossiileja, jotka löytyivät Siperiasta sekä Ukrainan, Krimin ja Kazakstanin aroilta. Hän myötävaikutti suuresti lintujen muuton tutkimukseen. Hän kuvaili talvehtivia ja muuttavia lintuja Kaspianmeren länsipuolella ja pani alulle Venäjän rengastustoimiston tietokannan tieteellisen analysoinnin. Hän osoitti, että sorsilla, etenkin sinisorsalla ja jouhisorsalla, on paikallisia eri muuttoreittejä käyttäviä populaatioita. Tugarinovin aloitteesta pidettiin ensimmäinen lintujen muuttoa käsittelevä tieteellinen kokous eläintieteen instituutissa 1946.

Hän kuvaili muun muassa sepelhanhen alalajin *orientalis* 1941.

Lähteet
-------

1. 1 2  Venäjän Tiedeakatemia
2. ↑  Damisela

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sergei Konstantinovitš Klevtšenja** (ven. Сергей Константинович Клевченя, s. 21. tammikuuta 1971 Barnaul, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen pikaluistelija.

Klevtšenja saavutti Lillehammerin olympialaisissa 1994 hopeaa 500 metrillä ajalla 36,39 ja pronssia 1 000 metrillä ajalla 1.12,85. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli 1 000 metrillä yhdeksäs. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Hamarissa 1996 ja 1997 ja sai MM-hopeaa Calgaryssä 1994. Lisäksi hän oli kuudes 1995. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti Hamarissa 1996 kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,30 ja hopeaa 500 metrillä. Varsovassa 1997 hän oli 500 metrillä neljäs. Salt Lake Cityssä 2001 hän sai pronssia 1 000 metrillä ja oli kuudes 500 metrillä.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 35,00 | Salt Lake City | 10. maaliskuuta 2001 |
| **1 000 m**  | 1.08,41 | Salt Lake City | 16. helmikuuta 2002 |
| **1 500 m** | 1.49,24 | Calgary | 9. joulukuuta 2001 |

Lähteet
-------

* Tulokset SkateResults.com-sivustolla[vanhentunut linkki] (englanniksi)
* Ennätykset www.sskating.comsivustolla (englanniksi)
Neljä vapautta kaiverrettuna Franklin Delano Roosevelt Memorial -muistomerkkiin (sijainti 38°53′2″N, 77°2′40″W).
**Neljä vapautta** (engl. *Four Freedoms*) olivat neljä Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Rooseveltin vuonna 1941 esittelemää vapautta, jotka hänen mukaansa kuuluivat kaikille maailman ihmisille. Roosevelt esitteli vapaudet 6. tammikuuta 1941 Kansakunnan tila -puheessaan Yhdysvaltain kongressille. Vapaudet ovat:

1. Sananvapaus (Freedom of speech and expression)
2. Uskonnonvapaus (Freedom of worship)
3. Oikeus riittävään elintasoon (Freedom from want)
4. Oikeus elää ilman pelkoa (Freedom from fear)

Rooseveltin esittelemät neljä vapautta toimivat osaltaan innoittajina Rooseveltin vaimon Eleanor Rooseveltin ajamalle Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistukselle.*lähde?*

Alkuperäinen puhe
-----------------

Roosevelt puhui Neljästä vapaudesta ensimmäisen kerran Kansakunnan tila -puheessaan seuraavasti:

> »In the future days, which we seek to make secure, we look forward to a world founded upon four essential human freedoms. The first is freedom of speech and expression—everywhere in the world. The second is freedom of every person to worship God in his own way—everywhere in the world. The third is freedom from want—which, translated into world terms, means economic understandings which will secure to every nation a healthy peacetime life for its inhabitants—everywhere in the world. The fourth is freedom from fear—which, translated into world terms, means a world-wide reduction of armaments to such a point and in such a thorough fashion that no nation will be in a position to commit an act of physical aggression against any neighbor—anywhere in the world. That is no vision of a distant millennium. It is a definite basis for a kind of world attainable in our own time and generation. That kind of world is the very antithesis of the so-called new order of tyranny which the dictators seek to create with the crash of a bomb.»   
> (Franklin D. Roosevelt, ote Kansakunnan tila -puheesta, 6 tammikuuta 1941)
> 
>

Lähteet
-------

* FDR's "Four Freedoms" Speech: Freedom by the Fireside (englanniksi)
* The "Four Freedoms" - Franklin D. Roosevelt's Address to Congress (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***The Four Freedoms speech*** (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Four freedoms
**Viktor Aleksejevitš Savin** (ven. Виктор Алексеевич Савин), kirjailijanimeltään **Ńobdinsa Vittor** (komiksi Нёбдiнса Виттор; 21. marraskuuta 1888 – 11. elokuuta 1943) oli komilainen kirjailija.

Viktor Savin syntyi nykyisen Komin tasavallan Kortkerosin piirin Njobdinon kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän työskenteli kirjurina, halonhakkaajana ja toimi seitsemän vuotta konttorityöntekijänä Ukrainan kaivoksilla.

Savinia pidetään yhtenä kominkielisen kirjallisuuden perustajista. 1920- ja 1930-luvuilla hän kirjoitti lukuisia runoja, kertomuksia ja kuvauksia. Monista hänen runoistaan on tehty lauluja. Savinin näytelmiä ovat *Šondi petigön dźoridź kośmis* ("Auringon noustessa kukka lakastui", 1919), *Rajyn* ("Taivaassa", 1922), *Inaśtöm lov* ("Rauhaton sielu", 1927), *Kulömdinsa bunt* ("Ust-Kulomin kapina", 1928). Vuonna 1921 Savin oli järjestämässä ensimmäistä komilaista näyttelijäseuruetta ja vuonna 1930 hän perusti teatterin, jonka perustalle syntyi vuonna 1936 Komin kansallisteatteri. Savin toimi myös Komin proletaarikirjailijoiden liiton johtajana.

Vuonna 1937 Savin pidätettiin ja tuomittiin pakkotyöleirille. Hän kuoli vuonna 1943 pakkotyöleirillä lähellä Tomskin rautatien Itatkan asemaa. Savinin maine palautettiin vuonna 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Viktor Savinin lyhyt elämäkerta ja katkelmia tuotannosta (venäjäksi), (komiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Siegfried Wolfgang Fehmer** (10. tammikuuta 1911 – 16. maaliskuuta 1948) oli saksalainen Gestapon upseeri ja SS-mies toisen maailmansodan aikana miehitetyssä Norjassa. Hän oli arvoltaan *Kriminalrat* ja toimi pahamaineisen Abteilung IV:n päämajassa Oslossa. Sotilasarvoltaan hän oli SS-Hauptsturmführer. Hän oli syntynyt Münchenissä. Fehmer liittyi natsipuolueeseen 1930 ja Gestapoon 1934.
Toisessa maailmansodassa hänet lähetettiin Norjaan 1940. Hän työskenteli siellä vastavakoilun ja vastarintaliikkeen tukahduttamisen parissa. Hänet tunnettiin hyvin Oslossa, jossa hänellä oli tapana kävellä SS-univormussa saksanpaimenkoiransa kanssa. Fehmeriä pidettiin sekä hurmaavana naistenmiehenä että psykopaattisena kiduttajana. Häntä vastaan tehtiin useita murhayrityksiä, mutta selvisi niistä kaikista, vaikka häntä jopa ammuttiin rintakehään. Sodan lopussa Fehmer yritti paeta Ruotsiin, mutta jäi kiinni. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla Akershusin linnoituksessa vuonna 1948.

Fehmerin hahmo esiintyy vuoden 2008 elokuvassa *Max Manus*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Jimmy Giuffre** (26. huhtikuuta 1921 Dallas, Texas, Yhdysvallat – 24. huhtikuuta 2008 Pittsfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen klarinetisti, säveltäjä ja sovittaja. Hänellä on sisilialaisia sukujuuria.

Giuffrella oli omia trioja, jotka soittivat kamarijazzia. Tärkein oli kokoonpano, jossa olivat mukana pianisti Paul Bley ja basisti Steve Swallow, joka koottiin uudestaan 1989. Hän levytti 30 albumia. Hänen säveltämänsä on Woody Hermanin big bandin esittämä maineikas "Four Brothers". Klarinetin lisäksi hän soitti alkuaikoina tenori- ja baritonisaksofonia. Hänet nähdään vuoden 1958 Newport Jazz Festivalilla kuvatussa elokuvassa *Jazzin juhlaa* (*Jazz on a Summer's Day*).

Myöhemmin hän siirtyi opettajaksi New Yorkin yliopistoon ja toimi 20 vuotta Bostonissa New England Conservatoryssa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Jazzin juhlaa* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

* Helsingin Sanomat 30.4.2008 s. C7, muistokirjoitus Artikkelin verkkoversio

Aiheesta muualla
----------------

* The Quiet Class of Jimmy Giuffre (englanniksi)
* Creative Music Archive, elämäkerta (englanniksi)
* Rex Butters: Jimmy Giuffre: Cry Freedom (englanniksi)
* New York Times muistokirjoitus (englanniksi)
* Jazz Police muistokirjoitus (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Arthur William "Bill" Hoglund** (4. syyskuuta 1926 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 1. toukokuuta 2008 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen professori ja amerikansuomalaisten vaiheiden tutkija.

Hoglund vietti lapsuutensa New Yorkin osavaltion amerikansuomalaisessa maaseutuyhteisössä, josta hänen vanhempansa ostivat maatilan. Hän opiskeli Cornellin yliopistossa ja Wisconsinin yliopistossa ja väitteli 1957 Wisconsinin yliopistossa aiheenaan *Finnish Immigrants in America: 1880–1920*. Hoglund työskenteli Connecticutin yliopistossa 1961–1997, viime vaiheissa historian professorina. Hän oli keväällä 1998 Suomen tutkimuksen vierailevana professorina Minnesotan yliopistossa. Hän keräsi amerikansuomalaisista tutkimusaineistoa, joka on tallennettu Minnesotan yliopiston siirtolaisuustutkimuskeskukseen Immigration History Research Centeriin.

Hoglundille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki 2004.

Teokset
-------

* Finnish Immigrants in America, 1880–1920, 1960
* Union list of Finnish newspapers published by Finns in the United States and Canada, 1876–1985, 1985
* Immigrants and their children in the United States : a bibliography of doctoral dissertations, 1885–1982, 1986.

Lähteet
-------

1. ↑  The Hoglund, A. William collection
2. ↑  IHRC News Online

* Immigrant History Research Center
* Migration Institute
* Helsingin Sanomat 27.5.2008 s. C7 muistokirjoitus Artikkelin verkkoversio[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |

 |