recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1993** oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Kontulan Urheilijat, hopeaa Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssia Tampereen Ilves.

Kausi pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Toiseksi viimeinen joukkue pelasi yksinkertaisen karsintasarjan I divisioonan kolmen lohkovoittajan kanssa, mistä kaksi parasta selvisi SM-sarjaan. Viimeinen joukkue putosi suoraan I divisioonaan.

Edelliskaudella sarjassa pelanneet Herttoniemen Toverit ja Mikkelin Palloilijat luopuivat sarjapaikastaan, tilalle nostettiin FC Kuusysi ja Porrassalmen Urheilijat -62.

Sarjataulukko
-------------

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kontulan Urheilijat | 18 | 16 | 1 | 1 | 77 | 11 | +66 | **49** |
| 2 | Helsingin Jalkapalloklubi | 18 | 16 | 0 | 2 | 69 | 13 | +56 | **48** |
| 3 | Tampereen Ilves | 18 | 12 | 2 | 4 | 39 | 15 | +24 | **38** |
| 4 | Puistolan Urheilijat | 18 | 12 | 1 | 5 | 47 | 21 | +26 | **37** |
| 5 | Porrassalmen Urheilijat -62 | 18 | 8 | 2 | 8 | 31 | 33 | −2 | **26** |
| 6 | Turun Pyrkivä | 18 | 6 | 1 | 11 | 34 | 60 | −26 | **19** |
| 7 | Esbo Bollklubb | 18 | 5 | 2 | 11 | 15 | 41 | −26 | **17** |
| 8 | Malmin Palloseura | 18 | 2 | 4 | 12 | 12 | 51 | −39 | **10** |
| 9 | Turun Toverit | 18 | 2 | 3 | 13 | 23 | 62 | −39 | **9** |
| 10 | FC Kuusysi | 18 | 2 | 2 | 14 | 18 | 58 | −40 | **8** |

Karsintasarja
-------------

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | FF Jaro | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 3 | +4 | **9** |
| 2 | Tampereen Pallo-Veikot | 3 | 2 | 0 | 1 | 10 | 3 | +7 | **6** |
| 3 | Tikkurilan Palloseura | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 7 | −3 | **3** |
| 4 | Turun Toverit | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 10 | −8 | **0** |

Lähteet
-------

1. ↑  Finland - List of Women League First Level Tables *rsssf.com*. Viitattu 9.10.2013.

  

Kansallinen Liiga -kaudet
1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979   
 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989   
 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999   
 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009   
 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019  
2020 | 2021 | 2022 | 2023

*(1971–1973 epävirallinen naisten SM-kilpailu, 1974–2006 Naisten SM-sarja, 2007–2019 Naisten Liiga)*
**Fedor Ivanov** (s. 1. joulukuuta 2000) on suomalainen lentopalloilija, jonka kasvattajaseura on Pielaveden Sampo. Sammon lisäksi Ivanov on pelannut Suomessa muun muassa Savo Volleyssa. Kesän kynnyksellä 2022 Ivanovin uutisoitiin siirtyvän Euroopan kentille TSV Giesen Grizzlysin riveihin Saksan Bundesliigaan.

Ivanov on toisen polven lentopalloilija, sillä hänen isänsä Sergei Ivanov pelasi aikoinaan Suomessa muun muassa Pielaveden Sammossa ja Raision Loimussa voittaen myös Suomen mestaruuden. Isänsä tavoin Fedorin pelipaikka on passari. Ivanovin äiti Lena on niin ikään entinen huippu-urheilija koripallossa. Ivanovin nuorempi veli Ilja pelaa myös lentopalloa huipputasolla.

Fedor Ivanov debytoi Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa toukokuussa 2018. Sittemmin hän on pelannut lukuisia A-maaotteluita. Ensimmäisen ottelu miesten Mestaruusliigassa Ivanoville kirjattiin lokakuussa 2017.

Saavutukset
-----------

* Suomen Cupin voitto 2021
* Suomen Cupin hopea 2019
* Kuukauden pelaaja Mestaruusliigassa 1/2022

Ura
---

* 2018–2022 Savo Volley
* 2022– Helios Grizzlys Giesen

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mestaruusliiga: Mestaruusliigan pelaajarekisteri  2023. Mestaruusliiga. Viitattu 30.6.2023.
2. ↑  "Savolaisveljekset" tarttuivat heti toimittajan haasteeseen – Severi Savonsalmi ja Fedor Ivanov ovat maajoukkueen todelliset ilopillerit *Yle Urheilu*.  17.6.2022. Viitattu 30.6.2023.
3. ↑  Urheilijapari löysi oman kodin Papinkalliolta *Savon Sanomat*.  13.6.2008. Viitattu 30.6.2023.
**Pohjanmaan radikaalipietismi** oli 1720-luvulta 1760-luvulle Laihialla alkanut ja Pohjanmaalla vaikuttanut kristillinen liike. Pohjanmaan radikaalipietistit saivat vaikutteita Kälviän Erikinpoikien uskonliikkeeltä ja oli kooltaan muutamien kymmenien ihmisten kokoinen. Liike säilytti elinvoimaisuutensa tukahdtuttamispyrkimyksistä huolimatta aina 1760-luvulle saakka.

Radikaalipietismin kannattajia oli Laihian lisäksi myös muualla Pohjanmaan rannikolla, esimerkiksi Vöyrillä, Ähtävällä ja Uudessakaarlepyyssä.

Liikkeen vaikutus
-----------------

### Kälviä

*Pääartikkeli: Erikinpoikien uskonliike*
Erikinpoikien uskonliike eli Kälviän separatismi oli Kokkolan seudulla vaikuttanut radikaalipietistinen liike, jota johtivat veljekset Jaakko ja Erik Erikinpoika. Erikinpoikien perimästä Penttilän tilasta tuli Pohjanmaan separatismin keskus suuren Pohjan sodan jälkeen. Vuonna 1733 Erikinpojat tuomittiin maanpakoon, mutta heidän tuomiot eivät kuitenkaan estäneet radikaalien ajatusten leviämistä.

### Uusikaarlepyy

Radikaalipietistisen liikkeen merkittävimpiä johtajia oli uusikaarlepyyläinen Katarina Asplund, joka astui separatistiryhmän johtoon Erikinpoikien karkotusvuoden jälkeen vuonna 1736. Asplund oli naimisissa nimismies Lorenz Nordmanin, jonka kuoltua Katarina-leski joutui oikeustoimien kohteeksi. Katarinan lisäksi separatisteiksi todettiin Asplundin poika Erik Nordman sekä talon palvelusväkeä.

### Ähtävä

*Pääartikkeli: Ähtävän herätys*
Ähtävällä syntyi vuonna 1738 separatistinen Ähtävän herätys, josta syntyi Suomen ensimmäinen vapaaseurakunta. Liikkeen perusti ruotsista vaikutteita saanut laivuri Matts Rönnqvist ja liike oli radikaalipietistinen vaihtoehto kansankirkolle. Liike tuli tunnetuksi Abraham Achreniuksen saarnasta helluntaina 1740.

### Laihia

*Pääartikkeli: Pohjanmaan mystikot*
Liikettä johti Laihialla kappalaistalon vuokraaja Jaakko Kärmäki ja liikkeeseen kuului noin kolmekymmentä laihialaista. Liikkeen jäsenet olivat hartaita kristittyjä, mutta kirkon oppi ja menot eivät heitä tyydyttäneet. Liikkeen jäsenet kaipasivat sielunrauhaa, jota kirkko ei kyennyt tarjoamaan. Liikkeen johtaja Kärmäki sai lopulta seitsemän vuoden vankeustuomion.

Katso myös
----------

* Radikaalipietismi

Lähteet
-------

* Kakkuri, Teemu: *Suomalainen herätys*. Herätyskristillisyyden historia nälkävuosista Nokia-missioon. Helsinki: Kirjapaja, 2014. ISBN 978-952-288-134-2.
* Mäkinen Anssi, Murtorinne Eino & Hanka Heikki: *Kristinuskon historia 2000*. Kristinusko Suomessa. Espoo: Weilin Göös, 2000. ISBN 951-35-6550-5.
* Näsman, Nils: *Svenska Österbottens historia II*. Det religiösa livet. Vaasa: Svenska Österbottens Landskapsförbund, 1979. ISBN 951-99097-7-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Mäkinen, Murtorinne & Hanka, s. 82
2. ↑  Kakkuri 2014, s. 79
3. ↑  Näsman 1979, s. 52
4. ↑  Alanen, Aulis J.: Laihian historiaa *Santeri Alkio*. Viitattu 29.6.2022.
**Pohjansaha** (ruots. *Norrsågen*) on Merikarvialla sijaitseva kylä. Se sijaitsee Pohjanmaan rantatien varrella Merikarvian ja Porin rajan tuntumassa noin 15 kilometriä kunnan keskustaajaman eteläpuolella. 

Alun perin Ahlaisiin kuulunut Pohjansaha on saanut nimensä Uksjoen rannalle vuonna 1756 perustetusta sahasta. Sen ensimmäiset omistajat olivat porilaiset kauppiasveljekset Olof ja Henrik Inberg. Omistajiin kuuluivat vuosien varrella myös muun muassa ruukinpatruuna Berndt Johan Hastfer sekä asessori Jonas Beckman, kreivi Samuel af Ugglas ja maaherra Erik af Wetterstedt. Saha jatkoi toimintaansa 1860-luvulle saakka, kunnes Prinsjärven ja Sahajärven kuivaaminen vähensivät Uksjoen virtaamaa. Lisäksi Pohjansahassa oli muun muassa puutavaran lastauspaikka sekä laivaveistämö. Pohjansahan edustalla sijaitsevassa Haminaholman saaressa puolestaan toimi höyrysaha 1800–1900-lukujen vaihteessa.

Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918 kylässä käytiin Pohjansahan taistelu.

Lähteet
-------

1. ↑  Waldenström, Stellan: *Vittisbofjärds svenska ortnam och bebyggelsehistoria*. Björneborg: Svenska kulturfonden i Björneborg, 2009. ISBN 978-952-92598-0-9.
2. ↑  Heino, Ulla: *Ahlaisten historia*, s. 216-217, 225. Pori: Porin kaupunki, 1979. ISBN 951-99220-1-6.
3. ↑  Uusi-Seppä, Niina: *Satakunnan kulttuuriympäristöt : eilen, tänään, huomenna*, s. 274. Pori: Satakunnan Museo, 2012. ISBN 978-952-67018-9-9.
4. ↑  Roselius, Aapo: *Amatöörien sota : rintamataisteluiden henkilötappiot Suomen sisällissodassa 1918*, s. 65–66. Helsinki: Valtioneuvoston kanslia, 2006. ISBN 952-53549-2-X. Teoksen verkkoversio (PDF).
Géza Röhrig
**Géza Röhrig** (s. 1967 Budapest) on unkarilainen näyttelijä ja runoilija. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi esiintymällä pääosassa (Saul) elokuvassa *Son of Saul*, joka sai parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2016. Röhrig sai tästä esiintymisestään Kossuth-palkinnon. Hän on esiintynyt myös esimerkiksi Matthew Broderickin rinnalla elokuvassa *To Dust*.

Röhrig kasvoi orpokodissa 4-vuotiaasta lähtien ja tuli adoptoiduksi 12-vuotiaana. Hänen heprealainen syntymänimensä oli Rafael Zvi. Röhrig joutui 16-vuotiaana erotetuksi lukiosta kommunisminvastaisesta toiminnasta ja perusti maanalaisen punkyhtyeen, joka esiintyi vaihtelevilla nimillä, jotta viranomaiset eivät pysyisi selvillä sen esiintymisistä. Vuonna 1987 Röhrig muutti Krakovaan, jossa opiskeli Jagellon yliopistossa puolankielistä kirjallisuutta. Hän suoritti myös unkarin ja puolan opintoja Eötvös Loránd -yliopistossa. Vuonna 1989 hän aloitti opiskelun Budapestin teatteri- ja elokuva-akatemiassa István Szabón johdolla; hän valmistui vuonna 1993. 1990-luvulla Röhrig vietti aikaansa myös Jerusalemissa, minkä jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta hasidilaisessa ješivassa Yhdysvalloissa. Vuodesta 2000 Röhrig on asunut New Yorkissa, jossa hän sai Jewish Theological Seminaryssa maisterinarvon juutalaisessa kasvatuksessa. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.

Röhrig on julkaissut lukuisia runokokoelmia. Hän aloitti teosten julkaisemisen 1990-luvun puolessavälissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  CSP SUNDAY CONVERSATION FEATURING GÉZA RÖHRIG (Arkistoitu – Internet Archive) Jewish Federation of Orange County
2. 1 2  ‘Son of Saul’ Star Hungarian Actor Géza Röhrig Volunteers as Ambulance Assistant in New York Hungary Today
3. 1 2 3 4  Son of Saul (Arkistoitu – Internet Archive) Balassi Institute
4. 1 2 3  Who is the punk-rock-poet-actor behind the pathos of ‘Son of Saul’? The Times of Israel

Aiheesta muualla
----------------

* Géza Röhrig Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Audi A4 B6** (Typ 8E) on Audi A4:n toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2000–2004, cabrioletia vuoteen 2006 saakka. Se korvasi edeltäneen B5-mallin, ja sedan- ja farmarimallien seuraajaksi tuli vuonna 2004 Audi A4 B7, joka ei ollut kokonaan uusi malli, vaan perusteellisen kasvojenkohotuksen läpikäynyt versio B6:sta.

Audi A4 B6 (2000–2006)
----------------------

Toisen sukupolven Audi A4 esiteltiin syksyllä 2000. Sen ulkonäössä oli paljon samankaltaisia piirteitä kuin muutamaa vuotta aikaisemmin esitellyssä suuremmassa Audi A6 (C5) -mallissa.

Audi A4 B6 Avant
Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä A4 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Bensiinimoottorivalikoimassa olivat aluksi 1,6- (102 hv), 1,8- (150 hv) ja 2,0-litraiset (130 hv) nelisylinteriset sekä 3,0-litrainen V6 (220 hv). Nelivetoisina quattro-malleina oli valittavissa kaikki bensiinimoottorit 1,6-litraista lukuun ottamatta. Dieselvaihtoehdot olivat nelisylinterinen 1,9-litrainen (130 hv) ja 2,5-litrainen V6 (180 hv). 2,5-litraisen yhteydessä oli aina neliveto, ja se oli valittavissa myös 1,9-litraiseen. Joidenkin etuvetoisten yhteyteen oli valittavissa portaaton *Multitronic*-automaattivaihteisto perinteisen viisivaihteisen automaatin sijaan.

Audi A4 B6 Cabriolet
Keväällä 2001 1,9-litraisesta dieselistä tuli tarjolle 100-hevosvoimainen versio, 2,5-litraisesta puolestaan 155-hevosvoimainen. Molempien moottorien yhteydessä oli aina etuveto.

Farmarimalli Avant tuli markkinoille syksyllä 2001 ja kangaskattoinen cabriolet keväällä 2002. A4 Cabriolet korvasi vanhaan Audi 80 -malliin pohjautuneen Audi Cabrioletin, jonka valmistus oli päättynyt vuonna 2000.

Kesällä 2002 155-hevosvoimaisen 2,5 TDI:n teho nousi 163 hevosvoimaan ja 1,8-litraisen bensiinimoottorin 150:stä 163 hevosvoimaan. Uutena moottorina oli suorasuihkutteinen 2,0 FSI, joka oli 150-hevosvoimainen. Saman vuoden lopulla 1,8-litraisesta tuli saataville 190-hevosvoimainen versio.

Kesällä 2004 1,9 TDI:stä tuli tarjolle 115-hevosvoimainen tehoversio 100- ja 130-hevosvoimaisten rinnalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Audi A4 2001 Euro NCAP. Viitattu 22.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Audi A4 (B6)** Wikimedia Commonsissa
Instituutin vanha rakennus.
**Ahmed Baban instituutti** (ransk. *L'Institut des hautes études et de recherches islamiques Ahmed Baba*, engl. *Ahmed Baba Institute of Higher Learning and Islamic Research*) on Malissa Timbuktun kaupungissa sijaitseva kirjasto ja tutkimuskeskus. Se perustettiin Yhdistyneiden Kansakuntien tiede- ja kulttuurijärjestön Unescon aloitteesta vuonna 1973. Rahoitus saatiin pääosin Kuwaitista. Instituutti on nimetty 1600-luvulla vaikuttaneen timbuktulaisen oppineen Ahmad Baba al Massufin mukaan. Se toimii nykyään uudessa, vuonna 2009 valmistuneessa rakennuksessa.

Kokoelmat
---------

Tähtitiedettä käsittelevä käsikirjoitus.
Ahmed Baban instituutin kokoelmissa on noin 30 000 tieteellistä kirjaa ja käsikirjoitusta, joista suurin osa on 1300–1500-luvuilta. Nämä niin sanotut Timbuktun käsikirjoitukset käsittelevät muun muassa tähti-, lääke-, ja kasvitieteitä sekä matematiikkaa ja biologiaa. Ne ovat suurimmaksi osaksi arabiankielisiä, mutta joukossa on tekstejä myös muualta Pohjois-Afrikan sekä Välimeren maiden alueelta. Instituutin kokoelmaa on alettu tallentamaan digitaaliseen muotoon Unescon johdolla. Yhteensä vanhoja käsikirjoituksia on Timbuktussa arvioitu olevan eri kokoelmissa noin 700 000 kappaletta.

Malin sisällissodan aiheuttamat tuhot
-------------------------------------

Malin sisällissodan aikana vuonna 2012 Timbuktu joutui ääri-islamilaisen Ansar al Dine -ryhmittymän haltuun. Ranskan johtaman liittouman joukot vapauttivat kaupungin tammikuun lopulla 2013. Ahmed Baban instituuttia yhtenä tukikohtanaan pitäneet islamistit sytyttivät vetäytyessään rakennuksen tuleen ja suuren määrän sen kokoelmista arvellaan tuhoutuneen.

Lähteet
-------

* Tombouctou Manuscripts Project – Ahmed Baba Institute of Higher Learning and Islamic Research (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2  Retreating rebels burn Timbuktu's science manuscripts  28.1.2013. New Scientist. Viitattu 29.1.2013.
**Audi Q4 e-tron** on Audin vuodesta 2021 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen ID.3 ja Škoda Enyaq.

Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä Q4 e-tron sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Q4 e-tron sijoittuu kooltaan mallistossa polttomoottorikäyttöisten Q3- ja Q5-mallien väliin. Autosta on saatavana myös Sportback-versio, jonka kattolinja on muotoiltu viistommaksi. Akkukokoja on kaksi erilaista ja mallivaihtoehtoja yhteensä kolme. Perusmalli on 35, jossa on 51 kilowattitunnin akku ja 170 hevosvoiman tehoinen sähkömoottori. 40-mallissa on 77 kilowattitunnin akku ja 204-hevosvoimainen sähkömoottori. Malliston huipulla on nelivetoinen 50 quattro, jossa on 77 kilowattitunnin akku ja molemmilla akseleilla oma sähkömoottorinsa, joiden yhteisteho on 299 hevosvoimaa. Toimintamatkat ovat 333 (35), 508 (40) ja 480 kilometriä (50 quattro).

Audi Q4 Sportback e-tron

Lähteet
-------

1. ↑  Audi Q4 e-tron 2021 Euro NCAP. Viitattu 12.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Maistiainen: Audi Q4 e-tron – nyt loksahti palikat kohdalleen *Moottori*.  31.5.2021. Viitattu 12.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Audi Q4 e-tron** Wikimedia Commonsissa
**Géza Lakatos** (30. huhtikuuta 1890 Budapest, Unkari – 21. toukokuuta 1967 Adelaide, Australia) oli unkarilainen kenraali, joka toimi Unkarin pääministerinä toisen maailmansodan aikana elokuusta lokakuuhun 1944.

Lakatos oli Unkarin sotilasattašeana Prahassa 1928–1934. Toisessa maailmansodassa hän toimi elokuusta 1943 alkaen Unkarin toisen armeijan sekä huhti–toukokuussa 1944 lyhyesti ensimmäisen armeijan komentajana. Hänen sotilasarvonsa oli kenraalieversti.

Unkarin uusi pääministeri, kenraali Géza Lakatos, vannoo virkavalaansa Unkarin parlamentissa Budapestissä 29. elokuuta 1944.
Lakatosista tuli pääministeri, kun saksalaismielinen Döme Sztójay syrjäytettiin valtionhoitaja Miklós Horthyn tuella 29. elokuuta 1944. Lakatos perusti sotilashallituksen, joka muun muassa määräsi pysäyttämään Sztójayn käynnistämät Unkarin juutalaisten kuljetukset Saksaan. Lakatos aloitti rauhantunnustelut länsiliittoutuneiden ja lopulta myös Neuvostoliiton kanssa. Horthy julisti 15. lokakuuta Unkarin tehneen aselevon liittoutuneiden kanssa. Saksalaiset kuitenkin vastasivat tähän kaappaamalla hänen poikansa Miklós Horthy nuoremman panttivangiksi ja kiristivät Horthyn antautumaan heille. Tämän seurauksena äärioikeistolainen Nuoliristi-puolue suoritti 16. lokakuuta saksalaisten tukeman vallankaappauksen, ja perusti Unkariin nukkehallituksen, joka jatkoi sotaa. Lakatos jäi saksalaisten vangiksi.

Sodan jälkeen Lakatos asui Unkarissa, kunnes vuoden 1956 kansannousun aikana hän pääsi lähtemään maasta. Hän asettui Australiaan ja asui siellä loppuikänsä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Géza Lakatos
**Chenla** (kiinaksi) tai **Kambuja** tai **Kambudža** (khmeriksi) oli khmerien ensimmäinen kuningaskunta nykyisen Kambodžan ja Thaimaan kaakkoisosien alueilla. Chenla syntyi 400-luvulla, itsenäistyi 500-luvulla ja alkoi hajota pienempiin kuningaskuntiin 700-luvulta alkaen. 

Chenla mainitaan ensimmäisen kerran kiinalaisissa kronikoissa, joiden mukaan Chenlan kuninkaat olivat 400-luvulla Funanin kuningaskunnan vasalleja. Chenla itsenäistyi Funanista 500-luvun puolivälin tienoilla. 600-luvun puoliväliin mennessä oli Chenla valloittanut koko Funanin kuningaskunnan. Funanin valloituksen myötä Chenlaan tuli myös intialaistunut kulttuuri, uskonnot ja keinokastelutaito.

600-luvulla Chenlalla oli hyvät suhteet Champan kuningaskuntaan. Kuningas Ishanavarman (hallitsi 616–635) tytär avioitui cham-prinssin kanssa ja heidän poikansa hallitsi Champaa 653–683. Champalla oli suuri vaikutus Chenlan arkkitehtuuriin.

Chenlan yhtenäisen kuningaskunnan viimeiseksi kuninkaaksi jäi Jayavarman I (hallitsi 657-681). Hänen kuoltuaan Chenla jakautui kahteen osaan, joille kiinalaiset kronikoitsijat antoivat nimet Maa-Chenla ja Vesi-Chenla. Maa-Chenla sijaitsi Laosin nykyisen Champasak-provinssin alueella ja Vesi-Chenla puolestaan käsitti suurin piirtein entisen Funanin alueen (nyk. Kambodža). 715 Chenla alkoi jakaantua useiksi pieniksi kuningaskunniksi, joista merkittävin oli Shambpupura.

Vesi-Chenla joutui Jaavan, Sumatran ja Malakan niemimaan merirosvojen hyökkäysten kohteeksi 700-luvun lopulla. Noin 790 Sailendra valloitti Vesi-Chenlan ja hallitsi sitä 12 vuotta, kunnes Jayavarman II vapautti Vesi-Chenlan Sailendran vallasta 802 ja perusti Chenlan kuningaskunnan raunioille Khmerien valtakunnan.

Lähteet
-------

* Heikkilä-Horn, Marja-Leena: *Kaakkois-Aasia eilen ja tänään*. Helsinki: Yliopistopaino, 1991. ISBN 951-570-084-1.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Heikkilä-Horn 1990, 30-31
2. 1 2 3  Chenla (Pre-Angkor Area) 550 AD - 8th Century www.cambodia-travel.com. Viitattu 29.9.2010. (englanniksi)
3. ↑  The Successor State of Chenla US Library of Congress. Viitattu 30.9.2010. (englanniksi)
4. ↑  Beginnings to 1500: The Old Kingdoms and the Coming of Islam *Serajah Indonesia*. Viitattu 2.10.2010. (englanniksi)
Ahmed Izzet pašša
**Ahmed Izzet pašša** (myöhemmin **Ahmed Furgaç**; 1864 Monastir, Makedonia, Osmanien valtakunta – 31. maaliskuuta 1937 Istanbul, Turkki) oli albanialaissyntyinen turkkilainen sotamarsalkka, joka toimi Osmanien valtakunnan suurvisiirinä syksyllä 1918 ja ulkoministerinä vuosina 1921–1922. Hänen lyhytikäisen hallituksensa aikana Osmanien valtakunta irtaantui ensimmäisestä maailmansodasta.

Izzet valmistui esikuntaupseerikoulusta vuonna 1887 ja toimi jonkin aikaa samassa oppilaitoksessa maantieteen opettajana. Hänestä tuli osmanien armeijan sotilasneuvonantajana toimineen saksalaisen kenraali Colmar von der Goltzin adjutantti ja vuonna 1891 hän matkusti Saksaan täydentämään sotilasopintojaan. Kreikan–Turkin sodassa vuonna 1897 Izzetillä oli keskeinen rooli Dömeken ja Çatalcan taisteluiden suunnittelussa. Sen jälkeen hän palveli Syyriassa ja Jemenissä, kunnes sai ylennyksen kenraaliksi vuonna 1904. Hän rauhoitti Jemenin uudelleen vuoden 1911 kapinan jälkeen. Balkanin sotien aikana Izzet nimitettiin pääesikunnan päälliköksi ja vuonna 1913 sotaministeriksi. Enver pašša tuli hänen tilalleen sotaministeriksi seuraavana vuonna.

Izzet vastusti Osmanien valtakunnan liittymistä maailmansotaan, eikä hän toiminut komentajana sodan ensimmäisinä vuosina. Vuonna 1916 hän kuitenkin tuli komentajaksi Kaukasukselle. Hänen johtamansa operaatiot päättyivät epäonnistumiseen. Uudeksi hallitsijaksi heinäkuussa 1918 tullut Mehmed VI kuitenkin suosi Izzetiä tämän poliittisen maltillisuuden vuoksi. Erotettuaan sodan lopussa Enver ja Talaat paššan johtaman hallituksen sulttaani Mehmed nimitti Izzetin suurvisiiriksi 14. lokakuuta. Izzet vapautti sotavankina olleen brittiläisen kenraali Charles Townshendin ja neuvotteli tämän kanssa aselepoehdot. Mudroksen aselepo solmittiin 30. lokakuuta 1918. Izzet joutui eroamaan suurvisiirin paikalta jo marraskuun alussa, sillä hänen hallituksessaan oli liikaa vanhaan hallintoon yhdistettyjä nuorturkkilaisten johtajia. Myöhemmin hän toimi ulkoministerinä Ahmed Tevfik paššan hallituksessa. Turkin itsenäisyyssodassa hän pyrki tasapainoilemaan sulttaanin ja Atatürkin kilpailevien hallitusten välillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ahmet İzzet Paşa (Furgaç) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Turkey's war.com. Viitattu 5.2.2014.
2. ↑  Ahmed Izzet Pasha (englanniksi) Firstworldwar.com. Viitattu 5.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ahmed Izzet pašša** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
Chenjerai Hove (2007)
**Chenjerai Hove** (9. helmikuuta 1956 Mazvihwa, Rhodesia – 12. heinäkuuta 2015 Stavanger, Norja) oli zimbabwelainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti.

Elämä
-----

Hove syntyi Rhodesian maaseudulla lähellä Zvishavanen kaivoskaupunkia paikallisen päällikön poikana. Hän opiskeli kotimaansa katolisissa kouluissa, sitten yliopistoissa Etelä-Afrikassa ja Hararessa. Opintojensa jälkeen Hove työskenteli opettajana ja kustannustoiminnassa. Vuonna 1984 hänestä tuli Zimbabwen kirjailijaliiton ensimmäinen puheenjohtaja, jona hän toimi vuoteen 1992. Vuonna 1990 hänestä tuli Zimbabwen ihmisoikeusjärjestön perustavan johtokunnan jäsen.

Toimiessaan Zimbabwen PEN:in puheenjohtajana Hove sai osakseen Robert Mugaben hallinnon vihamielisyyden. Hän asui maanpaossa vuodesta 2000-luvun alkuvuosista lähtien. Hove matkusti laajalti ja toimi yliopistojen residenssikirjailijana länsimaissa. Aluksi hän pakeni Ranskaan ja sitten Yhdysvaltoihin. Välillä hän vietti aikaansa myös Alankomaissa, mutta lopulta hän siirtyi Norjaan, jossa kuoli 59-vuotiaana maksan vajaatoimintaan. Leskeksi jäi vaimo Tekla. Hovella oli myös kuusi lasta.

Kirjallisuus
------------

Hoven tuotantoon kuuluu romaaneja, runoja, näytelmiä ja esseitä. Hän kirjoitti sekä äidinkielellään shonaksi että englanniksi. Kansainväliseen näkyvyyteen hän nousi ensimmäisellä englanninkielisellä romaanillaan (*Bones*, 1988), joka toi hänelle Noma-palkinnon julkaisusta Afrikassa ja josta on tehty käännökset lukuisille kielille. *Bones* sijoittuu aiheeltaan Rhodesiaan ennen maan itsenäistymistä Zimbabwena. Runokokoelmia Hove julkaisi neljä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Chenjerai Hove obituary The Guardian
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Appreciation: Chenjerai Hove, 1956-2015 The Guardian


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hubert Dupont** (s. 13. marraskuuta 1980 Lyon) on ranskalainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään mäkimies. Hän aloitti ammattilaisuransa R. A. G. T. Semences -joukkueessa 2005 ja edusti Ag2r-tallia koko lopun ammattilaisuransa 2006–2019.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives

2004
Baby Giro, 5. etapin voitto
2006
Baskimaan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2007
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s
2010
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
2011
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s, 13. etapilla kolmas
2012
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
2014
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
Espanjan ympäriajo, 7. etapilla kolmas
2016
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s
2017
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s
2018
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hubert Dupont *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 30.3.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Hubert Dupont *cyclingarchives.com*. Viitattu 30.5.2016. (englanniksi)
3. ↑  Contador kahden vuoden pannaan, menetti Tourin ja Giron voitot *procycling.fi*.  6.2.2012.  Arkistoitu 9.2.2012. Viitattu 16.3.2012.
Pakistanin ilmavoimain päivitetty hävittäjä on tyypiltään F(J)-7 PG. Kuva vuodelta 2009.
**Chengdu J-7** (*Jian-7*, muualla: **F-7**, Nato-raportointinimi *Fishcan*) on Kiinassa valmistettu yliääninen suihkuhävittäjä, joka kykenee 2.0 Machin huippunopeuteen. Sen pääkäyttäjä on ollut Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat. Konetyyppi on lähes suora kopio MiG-21:stä, jota Kiina on päivittänyt edelleen. Ensilento tapahtui 17. tammikuuta 1966.

Kuvan J-7I on museoituna Kiinassa.Konetta on toimitettu lisäksi Bangladeshille, Pakistanille, Albanialle sekä joillekin Afrikan maille kuten Egyptille ja Iranille. Vuosina 1965–2013 valmistettiin yli 2 400 konetta. Konetyyppi on ollut ainakin vuoteen 2021 Pohjois-Korean ilmavoimien käytössä.

Sen aseistuksena ovat infrapunahakuiset ilmataisteluohjukset PL-2, PL-5 tai PL-8 ja tykkiaseistus (1-2x 30mm NR-30). Eräs merkittävin jatkokehitelmä lienee Guizhou JL-9.

Lähteet
-------

1. ↑  J-7 / F-7 Fighter Aircraft *Airforce Technology, airforce-technology.com*. Viitattu 20.10.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chengdu J-7** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Chengdu J-7
Howard W. Hunter

**Howard William Hunter** (14. marraskuuta 1907 – 3. maaliskuuta 1995) oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon 14. profeetta ja presidentti. Hän seurasi virassaan Ezra Taft Bensonia. Hunterin yhdeksän kuukauden kausi MAP-kirkon johdossa on kirkon lyhyin presidenttikausi. Howard W. Hunter oli ensimmäinen kirkon presidentti, joka oli syntynyt 1900-luvulla.

Elämäkerta
----------

Hunter syntyi Boisessa Idahossa, Yhdysvalloissa. Hänen isänsä ei ollut MAP-kirkon jäsen (hän tosin liittyi kirkkoon Hunterin aikuisiällä), joten hän ei sallinut poikansa ottaa vastaan kastetta ja liittyä kirkon jäseneksi ennen tämän 12. ikävuotta. Nuoruudessaan Howard W. Hunter oli innokas partiolainen. Hän piti musiikista ja opetteli soittamaan pianoa, viulua, saksofonia, rumpuja, klarinettia ja trumpettia. 

Hunterin ensimmäinen vaimo oli nimeltään Clara May Jeffs. Hänen kuoltuaan Hunter meni naimisiin Inis Stantonin kanssa ollessaan jo kahdentoista apostolin koorumin jäsen. 

Hunter kutsuttiin kirkon apostoliksi 51 vuoden iässä. Hän palveli kirkon yleisauktoriteettina yli 35 vuoden ajan. Tuona aikana hän muodosti kirkon 2000. vaarnan. Hän myös hankki kirkon omistukseen maa-alueen Jerusalemista. Tälle alueelle rakennettiin sittemmin Brigham Youngin yliopiston Jerusalem-keskus, jonka Hunter myös vihki käyttöön. Hunter oli myös mukana muotoilemassa vuoden 1995 perhejulistusta. 

Vuonna 1985 Hunter nimitettiin kahdentoista apostolin koorumin virkaatekeväksi presidentiksi, koska vanhuudenheikkous esti koorumin presidenttiä Marion G. Romneytä suorittamasta tehtäviään. Romneyn kuoltua 1988 Hunter nimitettiin kahdentoista apostolin koorumin presidentiksi. 

Hunter sairastui toimiessaan kahdentoista apostolin koorumin presidenttinä. Hän kärsi sydäninfarkteista ja munuaisten vajaatoiminnasta. Hänelle tehtiin myös ohitusleikkaus. 

Kirkon presidenttinä toimiessaan Hunter kehotti myöhempien aikojen pyhien Kristuksen kaltaiseen elämään. Samalla hän korosti myös temppelityön merkitystä. Presidenttinä ollessaan Hunter vihki temppelit Orlandossa Floridassa ja Bountifulissa Utahissa. 

Hunteria seurasi MAP-kirkon presidenttinä Gordon B. Hinckley.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ezra Taft Benson** | **Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti**1994–1995 | Seuraaja:**Gordon B. Hinckley** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Howardin yliopiston kirjasto kellotorneineen.
**Howardin yliopisto** on yksityinen yliopisto Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa. Se on perustettu 1867 erityisesti afroamerikkalaisten tarpeisiin, ja nykyisinkin yli 90 prosenttia sen opiskelijoista on mustia. Undergraduate-opintojen lisäksi Howardissa voi suorittaa graduate-tason opintoja kauppatieteissä, hoitotieteessä, tekniikassa, farmasiassa, oikeustieteessä, sosiaalityössä, kasvatustieteessä, viestinnässä, teologiassa sekä lääke- ja hammaslääketieteessä.

Vuonna 2016 *U.S. News & World Report* -⁠lehden rankingissä Howardin yliopisto sijoitettiin 124. sijalle yhdysvaltalaisyliopistojen joukossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Howard University enrollment up after decline last year, WJLA 28.9.2013. Viitattu 22.10.2016.
2. ↑  Howard University (Arkistoitu – Internet Archive), *U.S. News & World Report* 2016. Viitattu 22.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Howardin yliopisto** Wikimedia Commonsissa
**Distria Krasniqi** (s. 10. joulukuuta 1995) on kosovolainen judon olympiavoittaja, Euroopan-mestari ja MM-mitalisti. Hän kilpailee 52 kg:n sarjassa kilpailtuaan välillä, syksystä 2018 vuoteen 2021, 48-kiloisissa.

Krasniqi saavutti 52 kg:n painoluokassa alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 2012 ja 2013 sekä alle 21-vuotiaiden EM-pronssia 2013 ja 2015. Hän voitti alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2015 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2016 ja 2017.

Krasniqi sijoittui vuonna 2017 seitsemänneksi sekä Varsovan EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Hän saavutti Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hopeaa hävittyään 52-kiloisten loppuottelussa venäläiselle Natalja Kuzjutinalle. Hän voitti samana vuonna kultaa Välimeren kilpailuissa.

Krasniqi saavutti 48 kg:n painoluokassa MM-pronssia Tokiossa 2019 ja EM-pronssia Prahassa 2020. Hän voitti saman sarjan Euroopan-mestaruuden Lissabonissa 2021 kukistettuaan loppuottelussa ukrainalaisen Darja Bilodidin. Budapestin MM-kilpailuissa hän oli samana vuonna viides. Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa kukistamalla loppuottelussa japanilaisen Funa Tonakin.

Krasniqi saavutti 52 kg:n painoluokassa vuonna 2022 EM-pronssia Sofiassa ja MM-pronssia Taškentissa. Välimeren kilpailuissa hän voitti kultaa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän oli viides.

Krasniqi on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa viisitoista turnausvoittoa, yhdeksän kakkossijaa ja kahdeksan kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran ensimmäinen, toinen ja kolmas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Distria Krasniqi judoka *judoinside.com*. Viitattu 13.5.2023. (englanniksi)
**Hubert Beuve-Méry** (5. tammikuuta 1902 Pariisi – 6. elokuuta 1989 Fontainebleau) oli ranskalaisen toimittaja ja sanomalehti Le Monden ja sen sisarlehden Le Monde diplomatiquen perustaja.

Ensimmäisen maailmansodan aiheuttamista vaikeuksista lapsuus- ja nuoruusiässä sekä erittäin vaatimattomista lähtökohdista hän sai kuitenkin ulkopuolista tukea ja pääsi opiskelemaan yliopistoon. Valmistumisen jälkeen hän matkusti Prahaan, jossa hän opetti lakia kaupungin Ranskan instituutissa (Institut français de Prague). Siellä ollessaan hän perehtyi nousevaan sotilaalliseen vaaraan Euroopassa ja samalla hän toimi useiden pariisilaisten sanomalehtien kirjeenvaihtajana.

Vuosina 1940–1941 hän toimi opetuksen johtajana École des cadres d'Uriage -oppilaitoksessa. Vichyn hallitus perusti tämän oppilaitoksen Ranskan antautumisen jälkeen ja sen tarkoituksena oli valmistaa ranskalaisia loppututkinnon suorittaneita nuoria tehtäviin valtakunnan hallinnon parissa. Pääministeri Pierre Laval sulki koulun vuonna 1942 ja melkoinen osa sen henkilökunnasta siirtyi Ranskan valtarintaliikkeeseen.

Beuve-Méry kirjoitti Esprit-lehdessä vuonna 1941 artikkelin aiheesta "Kansalliset vallankumoukset, inhimillinen vallankumous". Kirjoituksessaan hän julisti: "Vallankumous vaatii johtajan, päälliköitä, joukkoja, uskon tai myytin. Kansallisella vallankumouksella on johtajansa ja hänen ansiostaan sillä on myös toimintapolitiikkansa suuret linjat. Mutta sille etsitään vielä päälliköitä". Kansallisella vallankumouksella Beuve-Méry tarkoitti Wichyn hallituksen toimintaohjelmaa ja sen ajankohdan analyysia.

Maihinnousun jälkeen
--------------------

Sodan aikana oli arvostettu ranskalainen sanomalehti Le Temps lakkautettu. Vuonna 1944 kenraali Charles de Gaulle pyysi Beuve-Méryä perustamaan uuden lehden tukemaan vapaan Ranskan hallitusta. Näin syntyi sanomalehti Le Monde, jonka johtotehtävissä Beuve-Méry toimi aina eläköitymiseensä saakka. Hän käytti lehdessään nimimerkkiä Sirius.

Beuve-Mérylle myönnettiin vuonna 1972 Vapauden kultainen kynä.

Lähteet
-------

1. ↑  L'école de cadre d'Uriage, Musée de la Résistance et de la déportation de l'Isère. (ranskaksi) Internet Archivessa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Huayna Capac. Poma de Ayalan piirros.
**Huayna Capac** (ketšuaksi *Wayna Qhapaq* ’loistava nuorukainen’) oli inkojen yhdestoista hallitsija eli Sapa Inca. Hän hallitsi vuosina 1493–1527. Huayna Capacin valloitussotien seurauksena inkavaltio laajeni merkittävästi etelään, nykyisen Chilen ja Argentiinan alueille. Huayna Capac oli viimeinen kiistaton inkavaltias. Hänen kuolemansa jälkeen syttyi vallanperimyssota, eivätkä seuraavat Sapa Incat enää pitäneet hallussaan koko valtakuntaa.

Huayna Capacin aikana inkavaltio oli laajimmillaan. Hänen pitkä valtakautensa oli enimmäkseen rauhan aikaa. Huayna Capac kuoli vuonna 1527 espanjalaisten tuomaan isorokkoon, joka oli levinnyt Väli-Amerikasta Etelä-Amerikkaan. Myös hänen vanhin poikansa ja vallanperijänsä Ninan Cuyochi kuoli tautiin. Huayna Capacin äkillinen kuolema laukaisi vallanperimyssodan, joka heikensi inkavaltiota ratkaisevalla tavalla juuri kun espanjalaiset valloittajat olivat tulossa.

Populaarikulttuuri
------------------

Huayna Capac on inkojen sivilisaation johtaja *Civilization IV* -tietokonepelissä.

Lähteet
-------

* Grimberg, Carl: *Kansojen historia*, osa 11. WSOY, 1982. ISBN 951-0-09739-X.

### Viitteet

1. 1 2  The Inca Empire *Discover Peru*. Discover Peru. Viitattu 16.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  Grimberg 1982, s. 262–264.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Túpac Inca Yupanqui** | **Sapa Inca**  | Seuraaja:**Huascar** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Bakassin niemimaa kartalla.
Niemimaa satelliittikuvassa.
**Bakassin niemimaa** on niemimaa Kamerunissa sen Nigerian vastaisella rajalla. Kamerun ja Nigeria ovat kiistelleet alueesta. Kamerun on hallinnut sitä vuodesta 2006 Kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistua kiistan Kamerunin hyväksi vuonna 2002.

Maantiede
---------

Bakassin niemimaa sijaitsee Kamerunin ja Nigerian vastaisella rajalla. Merellä sijaitsee Guineanlahti ja lähellä Nigerjoen suisto. Alueen pinta-ala on noin 665 km². Vuodesta 2006 niemimaata on hallinnut Kamerun.

Historia
--------

Nykyinen kiista Bakassin niemimaan hallinnasta on perua Afrikan siirtomaa-ajoilta. Euroopan suurvalloista Iso-Britannia ja Saksa sopivat Länsi-Afrikan siirtomaidensa rajoista 1800-luvulla. Bakassin niemimaasta tuli tuolloin osa brittien hallitsemaa Nigeriaa. Vuonna 1913 rajoja muutettiin kuitenkin uudelleen siten, että niemimaasta tuli osa Saksan Kamerunia.

1960-luvulla niemimaasta tuli kiistakapula, kun Nigeria ja Kamerun alkoivat kiinnittää siihen lähempää huomiota öljyesiintymien takia. 1990-luvun alussa Nigeria julisti niemimaan osaksi Nigeriaa ja Kamerun vastasi lähettämällä alueelle omia joukkojaan. Kamerunia tuki myös Ranska, joka lähetti vahvistuksia tukikohtiinsa Kamerunissa. Tilanteen kärjistyessä saatiin lopulta aikaan kansainvälinen välitys. Kiista otettiin Kansainvälisen tuomioistuimen käsittelyyn. Se päätti vuonna 2002, että niemimaa kuuluu Kamerunille. Molemmat maat alkoivat vetää joukkojaan alueelta joulukuussa 2004 ja viimein elokuussa 2006 Nigeria luovutti koko niemimaan Kamerunin hallintaan.

Kansainvälisen tuomioistuimen päätös ei ole päättänyt jännitteitä alueella täysin. Esimerkiksi vuonna 2007 nigerialaiset asemiehet surmasivat kamerunilaisia sotilaita ja heinäkuussa 2017 kamerunilaiset sotilaat tappoivat 97 nigerialaista kalastajaa.

Väestö
------

2000-luvulla niemimaan asukasluvuksi arvoitiin noin 300 000 henkilöä. Valtaosa heistä oli nigerialaisia kalastajia. Nigerian luovuttua alueesta tuhansia heistä on muuttanut Cross Riverin osavaltion puolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Toyin Falola, Ann Genova ja Matthew M. Heaton: *Historical Dictionary of Nigeria*, s. 68. 2. painos. Rowman & Littlefield, 2018. ISBN 9781538113141. (englanniksi)
2. 1 2  Nigeria cedes Bakassi to Cameroon *BBC News*. BBC. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
**Parallelismi** (*psykofyysinen parallelismi*) on mielenfilosofinen oppi, jonka mukaan henkiset ja aineelliset tapahtumat sattuvat rinnakkaisesti ilman, että niiden välillä on vuorovaikutusta. Parallelismin mukaan Jumala pitää huolen siitä, että henkiset ja fysikaaliset tapahtumat ilmenevät koordinoidusti.

Esimerkiksi kun Pekka päättää kävellä huoneen poikki (henkinen tapahtuma), samalla hänen ruumiinsa lähtee kävelemään (ruumiillinen tapahtuma), ilman että hänen mielensä olisi millään kausaalisella tavalla vaikuttanut ruumiiseen. 

Parallelismi on esiintynyt filosofian historiassa ennen kaikkea kahdessa muodossa: joko Jumala on säätänyt tapahtumien koordinoinnin etukäteen (Gottfried Leibnizin ennalta-asetetun harmonian periaate), tai Jumala säätää koordinoinnin tapahtumien sattuessa (Nicolas Malebranchen okkasionalismi).

Aiheesta muualla
----------------

* Chalmers, David & Bourget, David (toim.): Bibliography on Psychophysical Parallelism *MindPapers. A Bibliography of the Philosophy of Mind and the Science of Consciousness*. Australian National University.  (englanniksi)
* Walker, Leslie: Psycho-Physical Parallelism *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Parallelism (philosophy)
Johnny Depp fedorassaan.
**Fedora-hattu** eli **fedora** on pehmeästä huovasta tehty lierihattu. Fedorahatut saavuttivat suuren suosion länsimaissa 1900-luvun alkupuolella ja näyttäytyivät säännöllisesti mm. 1950-luvun Hollywood-elokuvissa. Fedora yhdistetään usein myös Indiana Jonesiin. Fedoralla onkin melko vanhanaikaisen päähineen maine ja se on nykyisin harvinaistunut käytössä. Ortodoksijuutalaiset, etenkin haredit, kuitenkin käyttävät fedoraa edelleen hyvin yleisesti.

Fedora-hattu sai nimensä Victorien Sardoun näytelmän *Fédora* (1882) sankarittaren hatusta.

Käyttö
------

Vaikka fedora jättää korvat paljaiksi, se varaa lämpöä kupuunsa ja on siksi melko lämmin talvellakin. Sen lieri myös suojaa sateelta ja auringonpaisteelta. Fedora on muodollisempi kuin sitä kapealierisempi trilby-hattu, mutta rennompi kuin knalli tai silinterihattu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fedora-hattu | Keikari.com Fedora-hattu | Klassisesta miesten tyylistä, eleganssista ja kauniista elämästä. *keikari.com*. Viitattu 5.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Jody Shields, John Dugdale – "Hats: A Stylish History and Collector's Guide" (Published by Clarkson Potter) 1991
3. ↑  Encarta Dictionary, Microsoft Encarta Premium Suite 2004.
4. ↑  Roetzel, Bernhard. "Täydellinen herrasmies" Tandem Verlag GmbH, 2009, s. 212.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fedora-hattu** Wikimedia Commonsissa
**Eero Valkonen** on turkulainen rumpali ja kulttuuritutkija. Hän teki filosofian lisensiaatintyönsä kulttuurihistoriasta Turun yliopistossa vuonna 1997 aiheenaan jääkiekko viihdeliiketoimintana.

Valkosen muusikonura alkoi joulukuussa 1970 Puolalanmäen yhteislyseon puurojuhlassa, jossa hän soitti instrumentaalista bluesia triokokoonpanolla. Tämän jälkeen hän siirtyi yhtyeseen Wälirauha. Sen jälkeen seurasivat muun muassa yhtyeet Kaamos, Kopra, Yellow, Dead End 5, The Streets, Okko Band, RA, SIG ja Ismo & Electrick Elephants. Hollannissa asuessaan 2000-luvulla Valkonen soitti kahdessa yhtyeessä. Uransa varrella hän on säestänyt muun muassa Irwiniä ja Mikko Alataloa sekä soittanut Pekka Pohjolan,Tommy Mansfieldin ja Vesa-Matti Loirin kanssa jameissa.

Julkaisuja
----------

* *Kuka kontrolloi peliä? Kansainvälisen jääkiekkotoiminnan kehitys olympia-aatteesta suurvaltapolitiikan ja kaupallisuuden kautta ammattilaisviihteeksi.* Turun yliopisto 1997.
* *Turun kulttuurisektorin sosiaaliset vaikutukset*, Turun kaupunki 1997.

Lähteet
-------

1. ↑  Lisensiaatin työt (Arkistoitu – Internet Archive), Turun yliopisto, viitattu 27.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* YouTube
* Youtube
**Federico Peluso** (s. 20. tammikuuta 1984) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Sassuoloa.

|  |
| --- |
|  |

Ura
---

### Alkuvuodet

Peliso aloitti uransa lapsena ASD Petriana -nimisessä joukkueessa, mutta siirtyi Lazioon jo juniorina.
Vuonna 2001 liittyi Pro Vercelli, jossa hän pelasi kolme täyttä kautta. Vuoden 2004 kesällä hän liittyi Ternanaan kahdeksi kaudeksi, kunnes hänet osti AlbinoLeffe. Toisella kaudellaan AlbinoLeffessä Pelusolla oli vaikeuksia mahtua joukkueen pelaavaan kokoonpanoon, ja tammikuussa 2009, siirtyi pelaamaan Atalantaan, josta toiseensuuntaan siirtyi Karamoko Cissé

8. maaliskuuta 2009 Peluso teki Serie A -debyyttinsä, kun Atalanta pelasi AC Milania vastaan.  25. lokakuuta, teki Peluso ensimmäisen maalinsa Parmaa vastaan.

### Juventus

Vuoden 2013 alussa Peluso siirtyi Juventukseen lainalle kuudeksi kuukaudeksi. Kesäkuussa 2013 Juventus käytti optionsa Pelusosta ja osti tämän pysyvästi joukkueeseensa noin 4,8 miljoonan euron hinnalla. Peluso allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen. Kesällä 2014 Peluso siirtyi Sassuoloon.

### Maajoukkue

10. elokuuta 2012 Italian manageri Cesare Prandelli kutsui Peluson (kuten myös Andrea Consiglin, Manolo Gabbiadinin ja Ezequiel Schelotton) mukaan Italian jalkapallomaajoukkueen kokoonpanoon. Viisi päivää myöhemmin Peluso teki maajoukkuedebyyttinsä Italian tappioon päättyneessä ottelussa Englantia vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa Peluso teki 11. syyskuuta, kun Italia kohtasi Maltan.

Lähteet
-------

1. ↑  Peluso all Atalanta, Cissé all Albinoleffe Tuttomercatoweb. Viitattu 6.8.2013.
2. ↑  "Milan – Atalanta – Match Report"[vanhentunut linkki] Lega Serie A. Viitattu 6.8.2013.
3. ↑  "Atalanta - Parma – Match Report"[vanhentunut linkki] Lega Serie A. Viitattu 6.8.2013.
4. ↑  Juve sign Peluso football-italia. Viitattu 6.8.2013.
5. ↑  "SONO 8 LE NOVITÀ DI PRANDELLI PER L’AMICHEVOLE CON L’INGHILTERRA" (Arkistoitu – Internet Archive) figc.it Viitattu 6.8.2013.
6. ↑  "GLI AZZURRI BATTONO 2-0 MALTA, DECIDONO I GOL DI DESTRO E PELUSO" (Arkistoitu – Internet Archive) figc.it Viitattu 6.8.2013.