recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Julius August Gottfried Disselhoff** (24. lokakuuta 1827 Soest, Saksa - 14. heinäkuuta 1896) oli saksalainen evankelinen teologi, pappi, kirjailija ja diakonialaitoksen johtaja.

Disselhoff kävi koulua syntymäkaupunkinsa lukion jälkeen Hallessa, jossa hän opiskeli filosofiaa ja kirjallisuuden historiaa. Hän toimi vuosina 1850-1852 Teodor Fliednerin apulaisena Kaiserwerthin diakonialaitoksessa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1853 ja pari vuotta myöhemmin hänet kutsuttiin uudelleen Kaiserswerthin diakonialaitoksen palvelukseen. Laitoksen perustaja ja ensimmäinen johtaja Teodor Fliedner kuoli 1864 ja Disselhoffista tuli Fliednerin seuraaja. Tässä tehtävässä hän toimi 30 vuotta.

Hänet tunnetaan myös kirjailijana ja runoilijana Saksassa. Hän käytti pseudonyymiä Julius von Soest syntymäkaupunkinsa mukaan.

Hän julkaisi 1866 laulukirjan *Diakonissen-Liederbuch*. Yksi sen lauluista "Prister und König, tritt in unsre mitte" on säilynyt käytössä. Sitä lienee laulettu 1879, kun Kaiserwerthissä vietettiin uuden sisarkodin, diakonissojen lepokodin vihkiäisiä. Laulu käännettiin ruotsiksi ja sen teksti on julkaisuvuonna 1879 Kaiserwerthin "sisarlaitoksen" 25 vuotisjuhlassa Salemissa, Tukholman lähellä. Laulu "Jesus, Guds Son, träd in i denna skara" tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan vuonna 1937, ja on nykyisessä, vuoden 1986 virsikirjassa virsi 93, jossa se on Anders Frostensonin muokkaamana.

Laulun suomensi Niilo Mantere Oulun Diakonissakodin vihkiäisjuhlaan vuonna 1896. Virttä on laulettu Helsingin Diakonissaalaitoksessa useiden vuosikymmenien aikana diakoniavihkimyksissä. Siitä on Lauri Pohjanpään käännös vuodelta 1922 ns. Luulajan virsikirjassa "Kuningas, Pappi, astu keskellemme" sekä Hengellisissä lauluissa ja virsissä Niilo Mantereen (J. N. Merenheimon) suomennos "Oi Ylipaimen, astu keskellemme". Ruotsin kirkon virsikirjan suomenkielinen käännös "Herramme Jeesus, astu keskellemme" on Pekka Kivekkään tekemä 1998.

Lähteet
-------

1. ↑  Julius Diisselhoff *deutsche-digitale-bibliothek.de*. Viitattu 17.2.2022. (saksaksi)
2. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 156. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
3. ↑  Julius August Gottfried Disselhoff *lexikon-westfaelischer-autorinnen-und-autoren.de*. Viitattu 17.2.2022. (saksaksi)
4. ↑  Paui Vaalas: *Laulujen lähteillä*, s. 14. Suomen Lähetysseura, 1973. ISBN 951-642-126-3.
5. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja* 
Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*. Verbum / Kyrkliga centralförlaget* 
Tukholma, 1972.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Christiansonin oireyhtymä** on X-kromosomin SLC9A6-geenin mutaatiosta johtuva harvinainen oireyhtymä, joka aiheuttaa muun muassa kehitysvammaisuutta. X-kromosomaalisen periytymistavan takia oireyhtymä ilmenee lähinnä miespuolisilla. Naispuoliset voivat olla oireettomia tai vähäoireisia aiheuttajamutaation kantajia. Naispuolilla on harvinaisissa tapauksissa todettu lievä kehitysvamma, mutta miespuolisilla kehitysvammaisuuden aste on vaihdellut keskivaikeasta syvään.

Christiansonin oireyhtymälle tyypillisiä ulkonäköpiirteitä ovat mikrokefalia, korostunut nenä ja usein avoimena oleva suu, josta kuolaneritys on runsasta. Pää on paitsi pieni, myös tyypillisesti pitkä ja kapeanomainen. Pään ja aivojen koko jääkin jälkeen normaalijakaumasta myös lapsen kasvaessa. Epilepsiakohtauksia ilmenee usein 1–3 ikävuodesta alkaen. Myös hypotonia ja vaikeat kehitysviiveet kuuluvat oirekuvaan. Kävelytaidon saavuttaminen on mahdollista, mutta puhumaan oppiminen harvinaista. Christiansonin oireyhtymään liittyy opittujen taitojen taantuminen, joten mahdolliset opitut sanat ja kävelytaito usein häviävät oireiston edetessä. Ataksia ja dystonia ovat tyypillisiä. Käsien ja jalkojen liikkeet ovat poikkeavia sekä koordinaatio- ja tasapainopulmat tyypillisiä. Myös imemis- ja nielemisvaikeudet ovat yleisiä. Epilepsia usein pahenee ennen kuin yleensä viidentoista kuukauden ja 16 ikävuoden väliin ajoittuva kehityksen taantuminen ilmenee. Christiansonin oireyhtymään liittyy usein autistisia piirteitä ja yliaktiivisuutta. Hypotonian, nielemisvaikeuksien ja motorisen yliaktiivisuuden seurauksena kehittyy usein kakeksia. Christiansonin oireyhtymää sairastavat usein hymyilevät ja naurahtelevat ilman selkeää aihetta. Tässä mielessä Christiansonin oireyhtymä muistuttaa Angelmanin oireyhtymää. Muita Christiansonin oireyhtymän yhteydessä kuvattuja piirteitä ovat olleet korottunut kipukynnys, ummetus, refluksitauti ja poikkeavat silmänliikkeet.

Christiansonin oireyhtymän esiintyvyydestä ei ole tarkkaa tietoa, mutta sen on vaihtelevasti arvioitu sijoittuvan 1/16 000:n – 1/100 000:n väliin. Oireisto saattaa siis kuulua yleisimpiin X-kytkeytyneisiin kehitysvammoihin. Christiansonin oireyhtymän diagnoosi varmistetaan perimän tutkimuksella. Tutkimuksissa on todettavissa poikkeava aivosähkökäyrä. Muita tyypillisiä löydöksiä ovat neljännen aivokammion laajentuma, aivosiltakulman (*angulus pontocerebellaris*) laajentuma, suurentunut aivo-selkäydinnesteontelo pikkuaivojen yläpuolella, pikkuaivojen ja aivosillan vajaakasvu sekä ohentunut aivokurkiainen. Tyvitumakkeissa voidaan todeta kasvaneet glutamaatti-/glutamiinipitoisuudet. Christiansonin oireyhtymän mahdollisia erotusdiagnooseja ovat Angelmanin oireyhtymä ja spinoserebellaarinen ataksia (tyyppi 29). Christiansonin oireyhtymän hoito on oireenmukainen. A. L. Christianson kuvasi oireiston ensimmäisenä vuonna 1999, ja oireyhtymä yhdistettiin aiheuttajamutaatioonsa vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Christiansonin oireyhtymä Tukiliitto 12.10.2022, viitattu 24.7.2023
Toulonin laivastotukikohta
**Arsenal de Toulon** eli Toulonin laivastotukikohta on Ranskan merivoimien tärkein tukikohta, joka sijaitsee Toulonissa Välimerellä. Tukikohtaan on sijoitettu pääosa laivastosta kuten lentotukialus *Charles de Gaulle* sekä ydinkäyttöiset hyökkäyssukellusveneet. Kaikkiaan yli 60 % laivaston tonnistosta on sijoitettuna tukikohtaan.

Rade
----

Ranskan sana *rade* on johdos englannin sanasta *road*, joka tarkoittaa rannan lähellä olevaa suojaisaa ankkuripaikkaa, mutta ei kuitenkaan varsinaista satamaa. Suomen sana *redi* on samaa perua. Rade de Toulon on eräs maailman parhaista luonnon muovaamista ankkuripaikoista, jonka suojana on Giensin ja Saint Mandrier sur Merin niemimaat. Paikkaa on käytetty sotalaivojen ankkuripaikkana jo 1400-luvulla. Redi suojaa Saint Mandrier sur Merin, La Seyne sur Merin sekä varsinaista Toulonin laivastotukikohtaa ja kaupallista satamaa.

Historia
--------

Ludvig XII rakensi vuonna 1514 Toulonin suojaksi Tour Royalen linnakkeen. Varsinainen arsenaali ja telakka rakennettiin 1599, ja pieni linnoitettu satama, Veille Darse, valmistui 1604–1610 suojaamaan aluksia tuulelta ja mereltä. Kardinaali Richelieu laajensi telakkaa merkittävästi pyrkiessään luomaan Ranskan laivastosta Välimeren mahdin. Vuonna 1680 Ludvig XIV:n meri- ja talousministeri Jean-Baptiste Colbert aloitti linnoituksista vastaavan Vaubanin johtamana sataman ja telakan laajennuksen, joka sai nimen Darse Vauban tai Darse Neuve.

Vuonna 1697 Vauban valmisti 20 metriä leveän ja 320 metriä pitkän köydenpunomon, joka on edelleen olemassa. Köysien valmistuksen työvoimana olivat läheisen vankilan asukit. Voitonportti, eli nykyinen merimuseo, valmistui 1738.

Satamaa laajennettiin edelleen 1800- ja 1900-luvuilla. 1700-luvun lopulla aloitettiin varsinaisen Toulonin arsenaalin laajennuksen Arsenal de Mourillonin rakennustyöt redin itärannikolle. 1900-luvulle tultaessa Mourillonissa oli puuvarastoja laivaston alusten rakentamiseksi. Vuosisadan lopulla telakka valmisti Ranskan laivaston ensimmäiset panssarifregatit ja myöhemmin sukellusveneitä.

Tukikohta
---------

Sotilasalue on jaettu neljään pääosaan, joihin kuhunkin on oma reittinsä mereltä. Idästä länteen osat ovat:

* Castigneau
* Malbousquet
* Missiessy
* Milhaud

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Military port of Toulon
**Oikeusinstituutio** (lat. *īnstitū'tiō*, järjestely) eli oikeussäännöstö on niiden oikeussäännösten kokonaisuus, jotka kuuluvat tiettyihin oikeussuhteisiin. Oikeusinstituutioon kuuluvilla säännöksillä tulee olla keskinäinen joko säädännäinen tai muu yhteys. Esimerkiksi avioliittoa, pesänselvitystä, kiinteistön kauppaa tai ryhmäkannetta käsittelevät oikeussäännökset muodostavat kukin oikeusinstituution. Oikeudellisessa kielenkäytössä instituutti ja instituutio olivat aiemmin usein synonyymejä, mutta nykyisin instituutti viittaa yleensä tutkimus- tai muuhun laitokseen.

Säädöksellä voidaan eriyttää tapaoikeudellinen käytäntö omaksi instituutiokseen. Esimerkiksi irtaimiston kauppaa koskeva lainsäädäntö on syntynyt tapaoikeudelliselle perustalle. Toisaalta avioliittolakiin perustuvan avioliittoinstituution ulkopuolinen avoliitto muodostaa oman instituutionsa. Säädöksillä voidaan perustaa uusia instituutioita tai lakkauttaa olemassa olevia. Esimerkiksi yksityishenkilön velkajärjestelyyn ja yrityssaneeraukseen liittyneen oikeusinstituution perustamisen liittyi akordin lakkauttaminen.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1960–1965
2. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palstat 731–732
Axel Olson
**Axel Olson** (1899–1986) oli ruotsalainen kuvataiteilija. Hän kasvoi Halmstadissa merimiesperheessä ja opiskeli piirtämistä teknisen koulun iltakurssilla. Vuonna 1915 Olson perusti Gnistan-ryhmän yhdessä veljiensä ja serkkujensa kanssa. Hän teki maalausmatkoja Italiaan ja Saksaan mesenaattinsa turvin vuonna 1922. Olson muutti Berliiniin vuonna 1923 ja sai taideopetusta Alexander Archipenkolta, joka oli venäläinen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Ruotsiin palattuaan Olson opetti maalausta amatööriryhmälle ja elätti itseään mm. maalaamalla muotokuvia. Hän liittyi Halmstadin taiteilijaryhmään *Halmstadsgruppen* vuonna 1929. Olson matkusti Pariisiin vuonna 1948 ja Provenceen 1950-luvun alussa.

Taide
-----

Axel Olson kiinnostui Berliinissä asuessaan avantgardesta, italialaisesta futurismista, venäläisestä konstruktionismistä ja ranskalaisesta kubismista. Hän luopui puhtaasta maisemamaalauksesta ja siirtyi kokeelliseen abstraktiin taiteeseen. 1930-luvun puolivälissä Olson siirtyi taiteessaan surrealistisempaan suuntaan. Pariisin matkan seurauksena hän siirtyi taiteessaan nonfiguratiivisempaan suuntaan ja Provencen matka toi väripalettiin kirkkautta. Olsonin taiteessa näkyy Hallandin rannikon vaikutus mm. veneinä, kalastusvälineinä, simpukkoina ja näkinkenkinä 1970 ja 1980 -luvuilla.

Julkinen taide
--------------

Axel Olssonin taidetta on nähtävillä Tukholman kansallis- ja modernintaiteen museoissa, Göteborgin taidemuseossa sekä Malmön, Gävlen, Eskilstunan ja Halmstadin museoissa. Ulkomailla hänen taulujaan on New Yorkissa.

Lähteet
-------

* Ruotsin kuvataiteilijamatrikkeli, Konstnärlexikonett Amanda
* Mjellby konstmuseum

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Agnes** on Minna Canthin novelli, joka sai ensijulkaisunsa kirjoittamisvuonnaan 1892 kokoelmassa *Novelleja 2*. Sen aiheena ovat naisen vapaudenkaipuun ilmenemismuodot. 

Otava julkaisi novellin kokoelmassa *Novelleja 2*. Sittemmin novelli on ilmestynyt myös itsenäisenä satasivuisena versiona (1911). Vuonna 1983 Karisto julkaisi sen yhteisniteenä *Kauppa-Lopon* ja eräiden muitten teosten kanssa, ja vuonna 1999 SKS julkaisi sen yhdessä *Kauppa-Lopon* kanssa. Se on ilmestynyt myös Canthin *Valituissa teoksissa* ja *Kootuissa teoksissa*. 

Novellin *Agnes* nimihenkilö elää kaksoiselämää, osittain Pietarissa ylläpidettynä naisena ja osittain kotona. Hän rohkaisee arastelevaa kertojaminää: "Pieni kiihoitus avioliitossa on suuresta tärkeydestä, levollinen jokapäiväisyys on rakkauden kuolema." Canthista lisensiaattityön tehnyt Riitta Uosukainen toteaa: "Naispäähenkilö nakkaa siinä sopivalla tavalla päätään pystyyn." Päähenkilö on Canthin sankarittarista kaikkein modernein. Novellin keskeinen teema on traaginen vapaudenhalu. Se saa Agneksen ryhtymään ylläpidetyksi naiseksi.

Canth aloitti *Agneksen* dramatisoinnin noin vuonna 1896, mutta muokkaustyö näytelmäksi jäi kesken. Keskeneräisenä se ilmestyi teoksessa *Suomalainen näyttämö 18 13/10 72 – 18 13/10 97* (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1897). Suomen Kansallisteatteri lahjoitti käsikirjoituksen 2011 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuusarkistolle, ja sitä säilytetään siellä Minna Canthin arkistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  O. E. Tudeer, Minna Canthin novellikokoelma Valvoja 1892. S. 567–572 (Wikiaineistossa)
2. ↑  Pekka Matilainen, Minna Canth raivasi tien, Yliopisto-lehti 8/97
3. ↑  Minna Maijala, Minna Canth, Sukupuolentutkimuslaitos, Helsinki.fi
4. ↑  Agnes, (Arkistoitu – Internet Archive) Minnan Salonki

Aiheesta muualla
----------------

* Agnes Project Runebergissa (useita tallennusmuotoja)
**Frans Axel Lindebäck** (8. syyskuuta 1841 Vähäkyrö – 31. lokakuuta 1917 Hämeenlinna) oli suomalainen tilanomistaja ja virkamies, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Lindebäckin vanhemmat olivat verkatehtailija, maanmittari Frans Emil Lindebäck ja Amanda Maria Weissman von Weissenstein ja puoliso 1871–1911 Laimi Lovisa Evelina Granfelt. Lindebäck kävi maanviljelyskoulua Viipurissa 1860–1862 ja maanviljelysopistoa Mustialassa 1869–1871. Hän oli Metsähallituksen palveluksessa Hämeen läänin itäisen osan virkatalojen tarkastaja 1871–1907 ja sen ohessa Suomen Hypoteekkiyhdistyksen arviomies Hämeen läänissä. Lindebäck oli myös Vähän Paturin tilan, sittemmin Ellilän kartanon, omistaja Hattulassa 1882–1905. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai eläkkeelle jäädessään 1908. Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 3. luokan ritarimerkin Lindebäck oli saanut jo 1892.

Lähteet
-------

1. 1 2  Axel Lindebäck *Biografiasampo*. Viitattu 23.6.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 2.11.1917, nro 256, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 23.6.2022.
**Eurobest** (virallisesti *Eurobest The European Festival of Creativity* tai *Eurobest The Festival of European Creativity*, aiemmin *European Advertising Festival*) on mainonnan ja markkinointiviestinnän festivaali, joka järjestetään vuosittain vaihtuvassa Euroopan kaupungeissa. Tapahtuma muodostuu luovien töiden kilpailusta, kilpailun palkintojenjaosta, luennoista, seminaareista, näyttelyistä ja muusta ohjelmasta. Suomessa Eurobest-kilpailua edustaa Marketing Finland. 

Ensimmäisen kerran festivaali järjestettiin Tukholmassa joulukuussa 2008, mutta Eurobest-mainoskilpailu on järjestetty ensimmäisen kerran jo 1988. Vuosina 2011–2013 tapahtuma järjestettiin kolmasti peräkkäin Lissabonissa ja joulukuussa 2014 Helsingissä.

Festivaalin järjestää myös Cannesin vuosittaisen mainosfestivaalin järjestävä pörssiyhtiö Ascential (ent. EMAP).

Kilpailusarjat
--------------

Eurobestissä jaetaan palkintoja 14 kategoriassa: PR, mainoselokuva, printtimainonta, ulkomainonta, suoramarkkinointi, Promo & Activation, media, vuorovaikutteinen markkinointi, mobiilimainonta, radiomainonta, muotoilu, Craft sekä integroitu ja brändätty sisältö ja viihde. Integrated and Branded Content & Entertainment.

Kullekin palkintokategorialle kootaan kansainvälinen tuomaristo, joka valitsee aluksi shortlistin eli palkintoehdokkaiksi pääsevät työt, ja jakaa näistä parhaille sitten Grand Prix’n tai kultaisen, hopeisen tai pronssisen palkinnon. Palkinnot jaetaan festivaalin päätösgaalassa.

Young Creatives Competition
---------------------------

Tapahtuman yhteydessä järjestettävvässä Young Creatives -kilpailussa alle 29-vuotiaat mainonnan suunnittelijat 2–4 hengen ryhmissä saavat tehtäväkseen suunnitella integroidun markkinointikampanjan tehtävänannossa määritellylle yleishyödylliselle järjestölle tai aatteelle 48 tunnin kuluessa.

Festivaalikaupungit
-------------------

* 2008: Ruotsi Tukholma
* 2009: Alankomaat Amsterdam
* 2010: Saksa Hampuri
* 2011: Portugali Lissabon
* 2012: Portugali Lissabon
* 2013: Portugali Lissabon
* 2014: Suomi Helsinki
* 2015: Belgia Antwerpen
* 2016: Italia Rooma
* 2017: Yhdistynyt kuningaskunta Lontoo

Lähteet
-------

1. ↑  Pia af Hällström Eurobestin tuomaristoon *Markkinointi & Mainonta*.  25.10.2017. Viitattu 24.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Eurobest-verkkosivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Eurobest European Advertising Festival
**Oikeussuoja** tarkoittaa kansalaisen suojaa valtion ja toisten kansalaisten tekemiä oikeudenloukkauksia vastaan. Hyväkään oikeussuoja ei kuitenkaan takaa täydellistä oikeusturvaa, sillä oikeusturvaan liittyy myös eettisiä näkökohtia. Oikeusvaltiolla tulee olla riittävät keinot oikeussuojan takaamiseksi. Lainsäädäntö määrittelee kansalaiselle kuuluvat oikeudet ja edut sekä sen, millaiset oikeudenloukkaukset ovat sallittuja yleisen edun nimissä. Lainsäädäntö sisältää myös oikeudenloukkauksista seuraavat rangaistukset ja vahingonkorvaukset. Oikeussuojan takaaminen edellyttää oikeusvaltiolta konkreettisia toimintamahdollisuuksia viranomaisia ja toisia kansalaisia vastaan sekä mahdollisuuksia loukatun oikeustilan palauttamiseksi. Oikeusvaltion oikeuslaitos täytäntöönpanoelimineen hoitaa tällaisia tehtäviä.

EU:n perusoikeuskirjan 47 artikla - "Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen" käsittelee oikeussuojaa unionin alueella.

Katso myös
----------

* Perusoikeudet
* Ihmisoikeudet

Lähteet
-------

1. ↑  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa VII palstat 838–839.
2. ↑  EU perusoikeuskirja *fra.europa.eu*.
Axel Löwenin muotokuva, ilmeisesti Olof Areniuksen maalamana.
**Axel Löwen** (1. marraskuuta 1686 – 25. heinäkuuta 1772 Stralsund) oli ruotsalainen hallintomies ja kenraali. Hän oli Ruotsin Suomessa olleiden joukkojen ylipäällikkö vuosina 1737–1739 ja Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööri vuosina 1748–1766.

Löwenin vanhemmat olivat maaherra Otto Wilhelm von Löwen ja Helena Tott. Vuosina 1702–1712 hän osallistui Espanjan vallanperimyssotaan, pääasiassa Alankomaissa. Vuonna 1713 hänestä tuli Ruotsin saksalaisalueiden päämajoitusmestari, joka valvoi linnoitustöitä. 

Suuressa Pohjan sodassa Löwen osallistui muun muassa Stralsundin taisteluihin ja Norjan retkeen ja joutui kahdesti vangiksi. Sodan jälkeen hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1719, Ruotsin linnoituskonttorin johtajaksi hän tuli jo 1715. Löwen oli jäsen Uudenkaupungin rauhan rajanmäärityskomissiossa. Hän laati suunnitelman Suomen linnoittamiseksi ja esitti sen valtiopäiville vuonna 1723. Suunnitelmassa, jota ei sellaisenaan koskaan hyväksytty, hän ehdotti muun muassa laivastoeskaaderin perustamista Saimaalle. 

Löwen korotettiin vapaaherraksi 1731 ja nimitettiin Ruotsin Suomen joukkojen ylipäälliköksi 1737. Samana vuonna hän laati uuden suunnitelman Suomen puolustamiseksi. Suunnitelmaan kuului muun muassa Haminan ja Lappeenrannan linnoitusten parantaminen, linnoitetun sataman rakentaminen Helsinkiin ja kaleerilaivaston perustaminen. Löwenin suunnitelmaa käsiteltiin vuosien 1738–1739 valtiopäivillä, ja huhtikuussa 1739 säädyt hyväksyivät suunnitelmat. 

Löwen nousi valtaneuvokseksi vuonna 1739. Hänen jälkeensä Suomen joukkojen ylipäälliköksi nimitettiin Carl Cronstedt. Myöhemmin Löwen toimi Pommerin kenraalikuvernöörinä vuoteen 1766 asti. Löwen oli Greifswaldin yliopiston kansleri vuosina 1747–1766. Hän oli Ruotsin tiedeakatemian jäsen ja sai kreivin arvon vuonna 1751.

Löwenin ensimmäinen puoliso vuodesta 1723 oli kreivitär Sofia Karolina Piper (k. 1732) ja toinen vuodesta 1735 kreivitär Eva Horn (k. 1790).

Lähteet
-------

* Dietmar Gohlisch: *Catalogus Bibliothecae Praetoris Axel von Löwen.* Scheunen-Verlag, Kückenshagen 2000. (Veröffentlichung des Stadtarchivs Stralsund Band 13) ISSN 3-929370-86-7
* Mickwitz, Joachim & Paaskoski, Jyrki: *Itärajan vartijat 4 – 1700-luku*, s. 88–92, 92–95. Schildts, 2005. ISBN 951-50-1530-8.
* Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 293–294. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*, s. 486–487. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Eurobarometri** on Euroopan komission rahoittama, kaikissa Euroopan unionin jäsenmaissa samanaikaisesti tehtävä kyselytutkimus, jolla komissio mittaa ja analysoi julkisen mielipiteen kehitystä kaikissa jäsenvaltioissa sekä ehdokasmaissa. Kyselytutkimus on seurannut mielipiteiden kehitystä vuodesta 1973 lähtien ja tutkimus toteutetaan kahdesti vuodessa. Kyselytutkimuksessa käsitellään keskeisiä EU-kansalaisuuteen liittyviä teemoja. Osa kysymyksistä on pysyviä ja osa vaihtuu kulloinkin valitun erityisteeman mukaan. Kysely järjestetään yhdenmukaisesti kaikissa unionin jäsenmaissa, ja sen otos edustaa unionin kansalaisia.

Toteutus
--------

Kysely järjestetään kahdesti vuodessa yhdenmukaisesti kaikissa unionin jäsenmaissa, ja sen otos edustaa unionin kansalaisia. Tutkimukset toteutetaan käyntihaastatteluina, joissa käytetään säännöllisesti toistettavia kysymyksiä ja kunakin ajankohtana tärkeäksi katsottujen aihealueiden kysymyksiä.

Tutkimuksessa käsitellään keskeisiä EU-kansalaisuuteen liittyviä kysymyksiä. Toistuvissa kysymyksissä kartoitetaan vastaajien mielipiteitä Euroopan yhteisöstä/unionista, parlamentista sekä vastaajien omasta yhteiskunnasta ja sen demokratian toimivuudesta. Vaihtuvissa kysymyksissä aiheena on ollut muun muassa työllisyys, työttömyys, sukupuoliroolit, ekologia, energiapolitiikka, lasten ja nuorten asema, köyhyys, terveys, bioteknologia, alueellinen kehitys, kulutustottumukset sekä koulutus.

Käyttö
------

Euroopan parlamentin mukaan mielipidetutkimukset ovat tärkeä apuväline päätöksenteossa ja Euroopan parlamentin työn valmistelussa ja arvioinnissa.

Historia
--------

Ensimmäinen eurobarometri kerättiin vuonna 1974, minkä jälkeen se on toteutettu EU:n jäsenmaissa vähintään kahdesti vuodessa. Suomessa barometri on kerätty kokonaisuudessaan vuodesta 1995 alkaen ja EU-aiheisten kysymysten osalta vuodesta 1993 alkaen. Kerääjänä on Suomessa toiminut TNS Gallup.

Myös joistain EU:n ulkopuolisista Euroopan maista on joinain vuosina kerätty aineistoa. Lisäksi on täydennykseksi kerätty suppeita puhelinhaastatteluja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wiberg, Matti: *Politiikan sanakirja*, s. 98. Toimittanut Kalevi Koukkunen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Siltala, 2011. ISBN 978-952-234-048-1.
2. 1 2 3 4 5  Eurobarometrit  2013. Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto, Tampereen yliopisto.  Arkistoitu 14.4.2014. Viitattu 13.4.2014.
3. ↑  Erkkilä, Tero & Tiilikainen, Teija: *Avain EU-käsitteisiin*, s. 19. UM:n Eurooppatiedotus, 2012. ISBN 978-952-281-017-5.
4. ↑  Eurobarometri: Euroopan parlamentin mielipidetutkimukset Euroopan parlamentti. Viitattu 13.4.2014.
**Oikeussäännös** on oikeusjärjestykseen sisältyvä käsky, kielto tai ohje, jolla oikeusyhteisön jäsenen eli oikeusalamaisen käsketään toimia jotenkin, häntä kielletään toimimasta jotenkin tai hänen sallitaan toimia jotenkin.[1][2] Oikeussäännös on oikeustieteellinen nimitys, joka eroaa moraalisista säännöistä ja tapanormeista.[3]

Oikeussäännöksiä julkaistaan julkisen vallan antamissa noudatettaviksi tarkoitetuissa säädöksissä. Säädöksen sisältö voidaan jäsentää useaksi oikeussäännökseksi. Nykyajan lainsäädännössä on tavallista, että oikeussäännöksille annetaan oma otsikko, esimerkiksi rikoslain 28 luvun pykälien otsikkoina on varkaus, törkeä varkaus, näpistys ja niin edelleen.[4]

Katso myös
----------

* Säännös

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
2. ↑  Kielitoimiston sanakirja, Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006
3. ↑  Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1995
4. ↑  Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1999, osa VII, p. 839–840
Agnes Börjesson, kuva teoksesta *Svenskt Porträttgalleri XX*
Agnes Björnesson: *Italialainen nainen kaivolla* (Taormina)
**Agnes Börjesson** (1. toukokuuta 1827 Uppsala, Ruotsi – 26. tammikuuta 1900 Alassio, Italia) tunnettu myös etunimellä **Agneta** oli ruotsalainen taidemaalari. Hän maalasi kuvia arkielämästä, historiasta sekä interiöörejä. Häneltä tilattiin myös joitain muotokuvia. 

Böjessonin isä oli pappi ja kirjailija Johan Börjesson ja äiti vapaaherratar Fredika Gustafva Fock. Vuodet 1852–1853 Börjesson opiskeli Kööpenhaminassa Constatin Hansenin oppilaana ja vuodet 1858–1862 Tukholman käsityökoulussa. Hän opiskeli taidetta hyvänä opettajana pidetyn Johan Christoffer Bocklundin yksityisoppilaana, sillä taideakatemia ei vielä hyväksynyt naisoppilaita. Hänelle myönnettiin matkastipendi ja hän matkusti Düsseldorfiin opiskellakseen sikäläisessä taideakatemiassa. Hän matkusti myös Pariisiin, mutta opiskeli Düsseldorfissa vuodet 1868–1871 ja 1873–1874. Osa hänen matkoistaan suuntautui Marokkoon ja Italiaan. 

Näyttelyitä Börjesson piti Göteborgissa ja Tukholmassa. Göteborgin taideyhdistys osti hänen töitään. Häneltä tilattiin Kvillen kirkon altaaritaulu ja hän sai töitään näytteille taideakatemiaan. Suuri kunnia oli saada töitä esille vuoden 1897 yleiseen taide- ja teollisuusnäyttelyyn joka pidettiin Tukholmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Agneta Fredrika (Agnes) Börjesson *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*. Viitattu 9.4.2021. (englanniksi) tai (ruotsiksi)
2. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agnes Börjesson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Killa** (m.kreik. Κίλλα, lat. *Cilla*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta.

Strabon sijoitti Killan Adramyttionin ja Antandroksen lähelle. Sen arvellaan sijainneen sisämaahan nykyisistä Edremitistä ja Akçaystä. Kaupungin läheltä virtasi Ida-vuorelta alkunsa saanut Killos-joki, joka tunnettiin myös nimillä Zellete ja Zikeli. Strabonin mukaan Gargaran ja Antandroksen välillä oli Killaion-niminen vuori. Killasta sai nimensä myös Lesboksen Killaionin kukkula.

Nimi Killa mainitaan jo Homeroksen *Iliaassa* Khrysen ja Tenedoksen ohella.
 Tämä Killa, joka sijoitetaan Troakseen, ei kuitenkaan ilmeisesti ollut sama kuin myöhempi Killan polis, vaikkakin sekä sitä että mainittuja muita paikkoja yhdisti Apollonin kultti.

Historiallisen ajan Killa oli yksi Aioliin dodekapoliin kahdestatoista kaupungista (ja myöhemmin yhdestatoista kaupungista). Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Killaios* (Κιλλαῖος). Killassa oli Apollon Killaiokselle omistettu temppeli. Strabonin mukaan aiolialaiset rakensivat sen alun perin Kolonaihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "814 Killa", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4 5 6  Smith, William: "Cilla", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Killa *Pleiades*. Viitattu 6.5.2019.
4. 1 2  Killa (Aiolis) 12 Akcay? - Κίλλα *ToposText*. Viitattu 6.5.2019.
5. ↑  Strabon: *Geografia* 13.1.62.
6. ↑  Homeros: *Ilias* 1.36.
7. ↑  Herodotos: *Historiateos* 1.149.
**Arsenjevin lentokonetehdas "Progress", nimetty N. I. Sazykinin mukaan** (ven. Арсеньевская авиационная компания «Прогресс» им. Н.И.Сазыкина) on lentokoneiden valmistaja Arsenjevissa Primorjen aluepiirissä. Se kuuluu Russian Helicopters/Vertoljoty Rossii-holding-yhtiölle.

Tehdas on Kamovin suunnitteleman Ka-52-taisteluhelikopterin valmistaja.

Tehdas perustettiin lentokoneiden korjauspajaksi №116 Semjonovkan kylään 150 km Ussuriyskista ja 250 km Vladivostokista vuonna 1936 Neuvostoliiton työ- ja puolustusneuvoston määräyksellä. Tehdas on nyttemmin nimetty pitkäaikaisen johtajansa, sosialistisen työn sankari Nikolai Ivanovitš Sazykinin (1909–1976) mukaan.

Vuodesta 1948 tehdas valmisti Jak-18-harjoituskonetta.
Nikolai Sazykin tuli johtajaksi 1959. Tehdas alkoi valmistaa Bereznjakin suunnittelutoimiston P-15 Termit, P-15U, P-15M, P-20, P-21 ja P-22-meritorjuntaohjuksia. Vuodesta 1980 valmistettiin Radugan kehittämää P-270 Moskit -ohjusta.
Tehdas valmisti myös Antonovin An-14-rahtikonetta ja A-15-purjekonetta ja moottorikelkkoja merkeillä Sever-2 ja Ka-30.

Tehdas aloitti Mi-24-helikopterien valmistuksen 1969 ja valmisti Jak-50-urheilukonetta 1973–1986 ja sen seuraajaa Jak-54. V-80/Ka-50/Ka-52-helikopterien tuotanto alkoi 1988.

Lähteet
-------

1. ↑  Рыбарь *Telegram*. Viitattu 7.1.2023.
2. ↑  Вертолёты России - Арсеньевская авиационная компания «Прогресс» им. Н.И.Сазыкина *www.rhc.aero*. Viitattu 7.1.2023.
Maronimiehiä Surinamessa 1900-luvun alkupuolella.
**Maronit** (myös *maroonit*) on Karibianmeren alueen paenneista orjista ja heidän jälkeläisistään käytetty nimitys.

Nimitys perustuu espanjankieliseen termiin *cimarrón*, joka puolestaan on peräisin tainonkielisestä sanasta. Sitä käytettiin alun perin Hispaniolan saarella vuoristoon karanneesta karjasta, mutta nimitys siirtyi tarkoittamaan espanjalaisilta siirtomaaherroilta karanneita intiaaneja ja myöhemmin paenneita afrikkalaisia orjia. Maronien jälkeläisiä asuu nykyään Jamaikalla, Surinamessa, Ranskan Guayanassa ja Belizessä.

Maronit asettuivat asumaan plantaasien lähistölle ja kaukaisille luoksepääsemättömille seuduille. He säilyttivät afrikkalaisia voodooperinteitä ja loivat uusia synkretistisiä uskontoja. Jamaikalla maroneiksi kutsutaan espanjalaisten brittiläisvalloituksen yhteydessä vuonna 1655 vapauttamia ja heihin myöhemmin liittyneitä orjia. Saarella käytiin vuosina 1720–1739 ensimmäinen maronisota, jonka tuloksena entiset orjat saivat kaksi itsehallinnollista aluetta Sinisillä vuorilla ja Cockpit Countryssa.

Jamaikan ja Hispaniolan lisäksi maroniryhmiä oli myös Pohjois- ja varsinkin Etelä-Amerikan mannermaalla. Yksi erikoisimmista ryhmistä olivat Floridaan paenneet seminolemaronit 1700- ja 1800-luvulla. Maroniyhteisöjä on nykyään varsinkin Surinamessa ja Ranskan Guayanassa, jossa heitä lasketaan olevan yhteensä 60 000 henkeä. Surinamen maronit pakenivat hollantilaisten plantaasiviljelmiltä 1600- ja 1700-luvuilla ja solmivat rauhansopimuksia entisten isäntiensä ja ranskalaisten kanssa vuosina 1762 ja 1860. Surinamen maroneilla on erityisen rikas afrikkalaisperäinen kulttuuriperintö.

Aikaisemmin eristäytyneinä eläneet maroniyhteisöt ovat talouden ja matkailun vaikutuksesta länsimaalaistuneet. Yhdessä laajempien intiaanijärjestöjen kanssa he ovat kehittäneet valistusohjelmia kulttuurinsa ylläpitämiseksi ja tallentamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiltunen, Sinikka: *Etninen sanasto*, s. 189. Tampere: Tampere University Press, 1998. ISBN 951-44-5702-1. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4 5  Saunders, Nicholas J.: *The Peoples of the Caribbean: An Encyclopedia of Archaeology and Traditional Culture*, s. 174–178. Santa Barbara: ABC Clio, 2005. ISBN 1-57607-701-2.
**Arsiniini** eli **arsabentseeni** (C5H5As) on heterosyklinen aromaattinen yhdiste ja rakenteeltaan pyridiinin ja fosforiinin arseenianalogi.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa arsiniini on väritön kaasu tai neste, jolla on sipulinkaltainen haju. Se pystytään tislaamaan normaalissa ilmanpaineessa, mutta se reagoi helposti ilman happeen muuttuen punaiseksi. Arsiniini on suhteellisen stabiili heikkojen happojen tai emästen aiheuttamaa hydrolyysiä vastaan. Arsabentseenin rakenteessa kaikki sidokset ovat lähes yhtä pitkiä ja NMR-, UV-, fotoelektroni- ja mikroaaltospektroskooppiset tutkimukset ja laskennalliset tutkimukset vahvistavat yhdisteellä olevan aromaattista luonnetta.

Arsiniini reagoi pyridiinistä poiketen helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla o- ja p-asemiin. Arsiniini on bentseeniin verrattuna noin 1 000 kertaa reaktiivisempi. Se reagoi myös erittäin elektrofiilisten alkyynien kuten heksafluori-2-butyynin kanssa Diels–Alder-reaktiolla. Arsiniini muodostaa kompleksiyhdisteitä eräiden siirtymämetallien kanssa.

Valmistus
---------

Arsiniinin synteesin ensimmäinen vaihe on 1,4-pentadiyynin reaktio dibutyylistannaanin kanssa, minkä tuotteena muodostuu 1,1-dibutyylistannasykloheksa-2,5-dieeniä. Tämä syklinen välituote reagoi arseenitrikloridin kanssa muodostaen heterosyklisen arseeniyhdisteen. Tästä yhdisteestä eliminoituu vetykloridia kuumennettaessa tai emäksen kuten DBU:n vaikutuksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Arsabenzene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 27.5.2015.
2. 1 2 3 4 5  Jane E. Macintyre: *Dictionary of Organometallic Compounds*, s. 227. CRC Press, 1994. ISBN 9780412430602. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.5.2015). (englanniksi)
3. 1 2  G. O. Doak, G. Gilbert Long & Leon D. Freedman: *Arsenic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 27.5.2015
4. 1 2  N. N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 593. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
5. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 744, 757. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.5.2015). (englanniksi)
6. 1 2  Peter Atkins, Tina Overton, Jonathan Rourke, Mark Weller, Fraser Armstrong: *Shriver and Atkins' Inorganic Chemistry*, s. 395. Oxford University Press, 2010. ISBN 978-0199236176. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.5.2015). (englanniksi)
7. 1 2 3  P. Powell: *Principles of Organometallic Chemistry*, s. 144. Springer, 2013. ISBN 978-94-010-7032-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.5.2015). (englanniksi)
Delhin rautapylväs
**Delhin rautapylväs** sijaitsee Delhissä Quwwat-ul-Islam-Mashidin (Islamin vallan moskeija) sisäpihalla, ja kuuluu Qutub Minarin rakennusryhmään. Rautapylväs on rakennettu 400-luvulla, ennen moskeijaa. Rautapylväässä olevan piirtokirjoituksen, sanskritin mukaan pylväs on tuotu paikoilleen muualta.

Pylväs on noin seitsemän metriä korkea ja painaa arvioiden mukaan 6 000 kilogrammaa. Se on valmistettu tuon ajan tapaan puhtaasta raudasta (99,7 %), joka on estänyt pylvästä ruostumasta. Pylväs itsessään on taottu yhdestä kappaleesta. Tutkijat eivät ole selvittäneet miten rakentajat ovat tuona aikana pystyneet työstämään ja pitämään raaka-aineen noin puhtaana, laadun siitä kärsimättä.

Tarinan mukaan jos on selkä päin pylvästä, ulottaa kätensä pylvään ympäri niin, että sormenpäät koskettavat toisiaan, ja jos tämän saa onnistumaan ensi yrittämällä, saa onnellisen tulevaisuuden.

Lähteet
-------

* Genzmer, Herbert & Hellenbrand, Ulric: *Mysteria*. Helsingin Kirjatukku Oy, 2007. ISBN 978-1-4075-1208-2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Delhin rautapylväs** Wikimedia Commonsissa

* Delhin rautapylväs
**Marondera**, aikaisemmalta nimeltään **Marandellas**, on kaupunki Zimbabwen koillisosissa. Kaupungissa oli vuonna 2002 51847 asukasta ja vuonna 2012 61998 asukasta.

Marondera perustettiin alun perin vuonna 1890 majapaikaksi Salisburyn (nykyisen Hararen) ja Umtalin (nykyisen Mutaren) väliä kulkeneille ihmisille. Paikka nimettiin määräysvaltaa pitäneen barozwikansan päällikön, Maronderan mukaan. Paikka tuhoutui kuitenkin šonakansan vastarinnan myötä vuonna 1896 ja se siirrettiin noin 6 km pohjoiseen, Salisburysta (Hararesta) Beiraan johtaneen rautatien varteen. Maronderasta tuli kylä vuonna 1913 ja kaupunki vuonna 1943. Toisen buurisodan aikaan Marondera toimi brittiläisten sotatoimien näyttämönä ja toisessa maailmansodassa se toimi ilman asuinpaikkaa jääneiden puolalaisten turvapaikkana.

Nykyisin Marondera on metsäteollisuuden sekä maatalouden paikkakunta ja siellä tuotetaan markkinoille puutavaraa, tupakkaa, maissia, lihaa sekä maitotaloustuotteita. Marondera on myös koulutuksen keskus ja siellä sijaitsee Grasslands Research Station, joka on yksi Zimbabwen maatalouden tutkimusasemista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Marondera (Zimbabwe) *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 5.1.2022. (englanniksi)
**Dragan Labović** (serb. Драган Лабовић, s. 20. huhtikuuta 1987 Prokuplje) on serbialainen koripalloilija, joka on edustanut vuodesta 2015 lähtien suomalaista BC Nokiaa.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Labović varttui KK Zdravljen juniorijoukkueissa ja debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2001–2002. Kaudeksi 2002–2003 Labović siirtyi FMP:n organisaatioon ja pelasi siellä lähes yhtäjaksoisesti vuoden 2009 loppuun asti. Kauden 2005–2006 hän vietti kuitenkin Borac Čačakissa.

FMP:n ja Labovićin välinen pelaajasopimus purettiin joulukuussa 2009, jolloin hän siirtyi kuukautta myöhemmin ensimmäistä kertaa ulkomaille ja allekirjoitti sopimuksen kreikkalaiseen Thsessaloniki Arisiin. Ainoastaan kaksi kuukautta tämän jälkeen, maaliskuussa 2010, hän siirtyi loppukaudeksi saksalaiseen Skyliners Frankfurtiin.

Kaudet 2010–2013 Labović vietti Venäjällä ja alkukauden 2013–2014 puolalaisessa AZS Koszalinissa. Tammikuussa 2014 hän siirtyi Turkin liigan Aliağa Petkimiin, josta hän siirtyi huhtikuussa 2014 edelleen libanonilaiseen Al Riyadiin.

Labović aloitti kauden 2014–2015 Romanian Asesoft Ploieștissa, mutta lähti joukkueesta helmikuussa 2015. Kauden 2015–2016 hän aloitti turkkilaisessa İstanbul BB:ssä, mutta pelasi ainoastaan neljä peliä. Joulukuussa 2015 Labović siirtyi BC Nokialle.

### Maajoukkueet

Maajoukkuetasolla Labović on edustanut maansa alle 16-, 18- sekä 20-vuotiaiden maajoukkueita. Hän voitti alle 16-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2003, alle 18-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2005 sekä alle 20-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2006.

Aikuismaajoukkueissa Labović edusti Serbiaa vuoden 2007 EM-kilpailuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Labovic, Dragan *euroleague.net*. Viitattu 8.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  Yahaabeyoglu, Fersu: Istanbul Buyuksehir Belediyesi lands Dragan Labovic *eurobasket.com*.  8.4.2015. Viitattu 8.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Meritoitunut serbijätti BC Nokian vahvuuteen *basket.fi*.  3.12.2015. Viitattu 8.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Delije vuonna 2007
**Delije** (suom. *Sankarit*) on serbialaisen Crvena Zvezdan ultras-ryhmä.

Historia
--------

Delijen historia alkaa jo vuodesta 1948, jolloin oli olemassa Crvena Zvezdan kannattajien oma osasto. Ennen 1970-lukua kannattajat ottivat kotiotteluihin vain lippuja mukaan, mutta 1970-luvulla otteluihin alettiin tuota banderolleja ja huiveja. Samalla kannattajat alkoivat viettää aikaa keskenään. 1980-luvulla toiminta kasvoi entisestään ja kaupungissa toimivat fanijoukot *Ultras* sekä *Red Devils*. Paineet yhtenäisen fanijoukon perustamiseen kasvoivat ja joulukuussa 1989 eri fanijoukot kokoontuivat. Tällöin perustettiin uusi ryhmittymä nimellä Delije. Faniryhmä osallistui tämän jälkeen Crvena Zvezdan jalkapallo- ja koripallo-otteluihin.

Vuonna 1990 Delije vieraili NK Dinamo Zagrebin luona, jolloin väkivaltaisuuksissa loukkaantui yli 60 ihmistä. Jugoslavian hajoamissodissa Delije oli merkittävä apu serbeille. Muun muassa Crvena Zvezdan kannattajat olivat mukana puolisotilaallisissa joukoissa. Yksi tällaisista oli Arkanin johtama *Tiikerit*, joka koostui lähinnä seuran kannattajista. 2000-luvulla Delije on saanut huomiota jalkapallohuliganismistaan. Vuonna 2007 seuran kannattajat hakkasivat poliisin, joka joutui ampumaan ilmaan varoituslaukauksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannula, Tommi: Soihdulla poliisia suuhun.  *Helsingin Sanomat*, 6.4.2011.
2. ↑  Прича Delije. Viitattu 20.5.2011. (serbiaksi)
3. ↑  Hannula, Tommi: Jalkapallohuligaanit oikeassa sodassa.  *Helsingin Sanomat*, 6.4.2011.
4. ↑  Injured police officer in stable condition B92.  Arkistoitu 29.10.2009. Viitattu 20.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Delije**.
* Virallinen kotisivu (serbiaksi)
**Drag-On** on kuusamolainen 1990-luvun taitteessa perustettu melodista heavymusiikkia soittanut yhtye. Yhtyeen perustamiseen vaikutti suuresti bändin perustajien perheiden vahvasti musiikkivaikutteiset isät, kuusamolaiset lauluntekijä-muusikot Juha Poussu sekä Kari Alajuuma.

Yhtye muun muassa voitti ja menestyi muutenkin hyvin osallistumissaan bändikisoissa. Yhtyeen kappaleita julkaistiin muun muassa yhdysvaltalaisen Showcase Recordsin kokoelmalevyllä. Muuten kansainvälistä toimintaa ei yhtyeellä juuri ollut, ja keikkailu rajoittui Suomen rajojen sisäpuolelle, pääasiallisesti Pohjois- ja Itä-Suomeen sekä Kainuun alueelle.

Historia
--------

Yhtye aloitti alun perin nimellä Dragon, kokoonpanolla Jukka Poussu (laulu, kitara), Jarkko Poussu (basso), Juho Alajuuma (rummut) ja Ville Alajuuma (koskettimet). Myöhemmin rumpujen taakse asettui Mika Tuovila, ja kokoonpano oli jonkin aikaa kolmihenkinen. Kitaran varressa nähtiin myös Heikki Alajuuma. Sittemmin kokoonpanoksi vakiintui Jukka Poussu (laulu, kitara, koskettimet), Toni Kyllönen (kitara, koskettimet), Jarkko Poussu (basso) ja Juha Alajuuma (rummut).

Yhtyeen soittokämppinä toimivat muun muassa samat tilat kuin useiden muittenkin kuusamolaislähtöisten bändien treenipaikat: "Rauhala" (Zero Nine), "Tonterin kämppä" (A.R.G.), "Räkälä" (Morphosis, Sacred Crusifix) sekä "Tetrahallin kellari".

Julkaisuja
----------

* One life to live
* Rehearsal Track
* few years of our lives...

### Kappaleita

* The False Ones
* One Life To Live
* Absense makes the heart go yonder
* I'm dreaming of you
* Living alone
* Forbidden Faith
* In memoriam
* Lullaby
* Sight of the blindman
* Fortune teller
* Perpetual healer
* Why dont you follow me
* Entrance into eternity

Aiheesta muualla
----------------

* Facebook
* Mikseri.net
**Castle Clinton** on yksi linnoituksista, joita rakennettiin New Yorkin sataman suojaksi ennen vuoden 1812 sotaa. Nykyisin rakennus toimii vapaudenpatsaalle ja Ellis Islandille suuntautuvien lauttamatkojen lippujen ostopaikkana. Hiekkakivestä rakennettu pohjaltaan pyöreä linnoitus sijaitsee Manhattanin saaren eteläkärjessä Battery Park -puistossa.

Linnoituksen rakentaminen aloitettiin 1808 ja se valmistui 1812. Alun perin nimellä The South West Battery tunnettu linnoitus nimettiin uudelleen Castle Clintoniksi 1817 New Yorkin silloisen pormestarin DeWitt Clintonin mukaan. Täysin varustetusta linnoituksesta ei kuitenkaan koskaan ammuttu vihollista kohti.

Linnoitusrakennus siirrettiin New Yorkin kaupungin haltuun 1823 ja se muutettiin kesäravintolaksi ja huvikeskukseksi ja nimettiin Castle Gardeniksi. 1840-luvulla Castle Garden sai suojakseen katon. Se toimi oopperatalona ja teatterina vuoteen 1854 asti.

Castle Gardenissa toimi maahanmuuttajien käsittelykeskus vuosina 1855–1890. Kaksi kolmasosaa yli 8 miljoonasta tuona aikana Yhdysvaltoihin muuttaneesta siirtolaisesta tulivat maahan Castle Gardenin kautta. Castle Gardenin toiminnan loputtua maahanmuuttajien käsittelykeskus siirtyi Ellis Islandille.

Rakennukseen tehtiin jälleen muutoksia, ja joulukuussa 1896 siinä avattiin New Yorkin akvaario (*New York City Aquarium*). Akvaariosta tuli kaupungin suosituimpia nähtävyyksiä. Akvaario lopetti toimintansa linnoituksessa 1941. Linnoitus välttyi sitä uhanneelta purkamiselta ja se entisöitiin alkuperäiseen ulkoasuunsa. Vuonna 1975 avattiin yleisölle nimellä Castle Clinton National Monument. Lauttalippujen myyntipaikkana Castle Clintonissa vierailee nykyisin yli 3 miljoonaa henkilöä vuodessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Castle Clinton National Monument - History & Culture U.S. National Park Service. Viitattu 28.7.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Castle Clinton** Wikimedia Commonsissa
**Vishwanath Mahadeshwar** (15. huhtikuuta 1960 – 9. toukokuuta 2023) oli intialainen poliitikko, joka toimi Mumbain pormestarina vuosina 2017–2019. Hän työskenteli rehtorina ennen poliittista uraansa. Ennen pormestariksi pääsyä hän toimi kolme kautta Mumbain kaupunginhallituksessa. Hänet valittiin ensimmäiselle kaudelleen vuonna 2002. Seuraavissa vaaleissa vuonna 2007 hän asettui ehdolle alhaiskastisille varatulta kiintiöpaikalta, joka johti oikeudenkäyntiin siitä oliko hänellä oikeutta asettua ehdolle kiintiöpaikalla. Mumbain korkein oikeus otti tapaukseen kantaa vuonna 2010 ilmoittaen, että Mahadeshwar ei ollut ilmoittamaansa kastia.

Vuoden 2017 Mumbain kunnallisvaaleissa Shiv Sena sai eniten paikkoja voittamalla 84 paikkaa 227:stä. Intian kansanpuolue jäi kaksi paikkaa jälkeen ja päätti sen vuoksi hyväksyä Shiv Senan nimittämän pormestariehdokkaan. Mediatietojen mukaan kansanpuolueen Devendra Fadnavis antoi Shiv Senan pitää Mumbain pormestarin viran itsellään, jotta Shiv Sena ei lopettaisi hänen osavaltiohallituksensa tukemista. Fadnavis kiisti väitteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Chaitanya Marpakwar: Former Mumbai mayor Vishwanath Mahadeshwar dies of cardiac arrest *The Times of India*.  9.5.2023. Bennett, Coleman & Co. Ltd. Viitattu 9.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Ghadyalpatil, Abhiram: Shiv Sena’s Vishwanath Mahadeshwar is new Mumbai mayor *Livemint*.  8.3.2017. Viitattu 18.12.2019.
3. ↑  Phadke, Manasi: Shiv Sena’s mayoral candidate is 3-time corporator, soft-spoken academician *Hindustan Times*.  5.3.2017. Viitattu 18.12.2019.
4. ↑  BMC: Shiv Sena's Vishwanath Mahadeshwar is the new mayor as BJP extends support *India Today*.  8.3.2017. Viitattu 18.12.2019.
**Vishva Hindu Parishad** (lyh. **VHP**) eli maailman hinduneuvosto on hindunationalistinen järjestö, joka perustettiin vuonna 1964. Järjestön perustajat olivat muun muassa Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön johtajia, jotka halusivat uudella järjestöllä auttaa hindulaisuutta puolustautumaan vieraita uskontoja ja aatteita vastaan sekä vahvistamaan hindulaista identiteettiä. VHP:n suurimpina uhkina pitämät uskonnot ja aatteet olivat kristinusko, islam ja kommunismi. Vuonna 2018 Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA luokitteli VHP:n ja sen nuorisojärjestön Bajrang Dalin militanteiksi uskonnollisiksi järjestöiksi, mitä VHP:n johto on ankarasti vastustanut.

1980-luvulla VHP alkoi yhdessä RSS:n kanssa osallistumaan politiikkaan Intian kansanpuolueen puolella. Vishva Hindu Parishad saavutti julkisuutta varsinkin vaatimuksellaan Raman temppelin rakentamiseksi Ayodhyaan Baburin moskeijan paikalle. Moskeijan hävittäminen vuonna 1992 ei, järjestön pettymykseksi, johtanut temppelin rakentamiseen. Vuosien 1999–2004 hindunationalistinen hallitus ei ajanut temppeliasiaa eteenpäin, minkä vuoksi VHP siirtyi kritisoimaan pääministeri Atal Bihari Vajpayeeta.

Intiassa VHP on harjoittanut runsaasti hyväntekeväisyyttä, perustanut suojapaikkoja lehmille, terveyskeskuksia ja kouluttanut hindupappeja sekä avustanut luonnononnettomuuksien uhreiksi joutuneita osavaltioita. Sosiaalisen työnsä osalta järjestö on sotkeutunut myös uskonnollisiin väkivaltaisuuksiin, jotka ovat kohdistuneet enimmäkseen muslimeita ja kristittyjä vastaan.

Vishva Hindu Parishadin naisjärjestö tunnetaan nimellä Durga Vahini eli suomeksi Durgan armeija.

Lähteet
-------

1. ↑  Rao, Rajyasri: Profile: The Vishwa Hindu Parishad *BBC*.  7.3.2002. Viitattu 16.11.2019.
2. 1 2 3 4  Katju, Manjari: 50 years of the VHP: Where it's coming from and what it wants for India *Scroll*.  30.8.2014. Viitattu 16.11.2019.
3. ↑  Bajrang Dal, Vishva Hindu Parishad are militant orgnisation: CIA Factbook *Financial Express*.  15.6.2018. Viitattu 16.11.2019.
4. ↑  Inside an Indian camp for radical Hindu women *BBC*.  9.11.2014. Viitattu 16.11.2019.