recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Christine Brewer** (s. 26. lokakuuta 1955 Springfield, Illinois) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Brewer opiskeli McKendreen yliopistossa Illinoisin Lebanonissa, josta valmistui kunniamaininnoin vuonna 1976. Hänen lauluopettajiensa joukossa oli Birgit Nilsson. Vaikka Brewer saavutti huomattavaa menestystä jo 1990-luvulla ja 2000-vuosikymmenellä, hän täydensi lauluopintojaan Christine Armisteadin johdolla Washington University in St. Louisissa. Vuonna 1989 Metropolitan-ooppera valitsi Brewerin National Council Auditions -voittajaksi. 

Brewer esiintyi Metropolitan-oopperassa ensimmäisen kerran vuonna 2003 Ariadnen roolissa Richard Straussin *Ariadne auf Naxos* -oopperan esityksessä. Hän on esiintynyt myös muun muassa Covent Gardenissa, Lyonin oopperassa, New Yorkin kaupunginoopperassa ja San Franciscon oopperassa. Kapellimestareihin, joiden johdolla hän on työskennellyt, ovat kuuluneet Michael Tilson Thomas, Lorin Maazel, Leonard Slatkin, Kurt Masur, Simon Rattle, Robert Shaw, Charles Mackerras ja Donald Runnicles. Brewer on tehnyt esiintymisiä myös sinfoniaorkestereiden kanssa eri puolilla maailmaa. Resitaaliesiintymisiä hän on tehnyt esimerkiksi Lontoon Wigmore Hallissa ja Amsterdamin Concertgebouwissa.

Oopperoita, joissa Brewerillä on ollut rooleja, ovat olleet *Ariadne auf Naxoksen* ohella muiden muassa Christoph Willibald Gluckin *Alceste*, Richard Straussin *Nainen vailla varjoa* ja Benjamin Brittenin *Albert Herring*. Vuonna 2013 Brewer loi Minnesotan oopperassa Sister Aloysiuksen roolin Douglas J. Cuomon oopperan *Doubt* kantaesityksessä. Hän on tehnyt levytyksiä Naxokselle, Chandos Recordsille, Telarcille ja EMI:lle. Brewer on tehnyt opetustyötä muun muassa Websterin yliopistossa.

BBC Music Magazine lisäsi Brewerin sopraanojen kaikkien aikojen Top 20 -listalle vuonna 2007. Grammy-palkinnon Brewer sai vuonna 2006 albumista *Songs of Innocence and Experience*. 29. huhtikuuta 2015 hän sai pronssisen tähden St. Louis Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Christine Brewer AllMusic
2. 1 2 3 4  Christine Brewer Colbert Artists Management
3. 1 2  Christine Brewer St. Louis Walk of Fame

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Christine Candolin** (s. 17. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija.

Christine Candolin opiskeli Taideteollisessa Korkeakoulussa 1975-1982. Candolinin installaatioiden materiaalit vaihtelevat raskaasta kivestä ja teräksestä lasiin. Hän käyttää myös kevyempiä elementtejä, kuten perunajauho ja vesi tai videoprojisoinnit ja ääni-installaatiot. Candolinin teoksia on ollut esillä Alvar Aallon Pohjolan talossa Reykjavikissa Islannissa että Tarton taidemuseossa Eestissä. ja hän on tuottanut ryhmänäyttelyitä vuosina 2002-2017 välillä (Desire to See sekä The Sjählö9-ryhmät) Suomessa ja ulkomailla.

Candolinille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019 ja Stina Krookin tunnustuspalkinto vuonna 2001.

Julkaisut
---------

* Suomen taiteen historia, Keskiajalta nykyaikaan Schildts 1998.
* Punainen potkukelkka ja muita kuvallisia kohtaamisia. Pro Artibus 2000.
* Mystiikan portit, Tampereen taidemuseo Karisto 2003.

Julkinen teos
-------------

* Perhosvaikutus, Toukola Helsinki.

Lähteet
-------

1. ↑  Juuti, Mikko: 542 haki ylimääräistä taiteilijaeläkettä.  *Ilta-Sanomat*, 15.3.2019. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Christine Candolin instagramissa
* Candolin taiteilijamatrikkelissa
* Christine Candolin Kansallisgallerian kokoelmissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Turkkilaisia Rebab-piikkiviuluja
**Piikkiviulu** on piikkiluuttujen ryhmä. Piikkiviuluja soitetaan jousella. Piikkiviuluissa kielet kiinnitetään yleensä pyöreään keppiin, joka lävistää kaikukopan. Kielisiltoja varressa ei ole.

Piikkiviulujen on arveltu olevan varhaisimpia viulusoittimia ja ne ovat olleet olemassa jo ennen kaulaluuttuja, jotka ovat nykyisten eurooppalaisten viulujen esiasteita.

Piikkiviuluja soitetaan erityisesti Mongoliassa, Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Mongoliassa, Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa kaikukoppana käytetään useimmiten kalvolla peitettyä sylinteriä. Tämäntyyppiset piikkiviulut tunnetaan myös nimellä *hu ch’in*. Islamilaisilla alueilla Pohjois-Afrikassa, Keski-Aasiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Indonesiassa kaikukoppana toimii kalvolla peitetty puolipallo tai kolmio. Tämäntyyppisiä piikkiviuluja ovat muun muassa *rabab*, *rebab*, *džosa*, *kemānĝe* ja *tro khmer*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suuri Musiikkitietosanakirja 5 O-See*, s. 82. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4729-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piikkiviulu** Wikimedia Commonsissa
**Rafael Cabral Barbosa** (s. 20. toukokuuta 1990) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa SSC Napolia. Cabral on pelannut myös kolme ottelua Brasilian jalkapallomaajoukkueessa.

Seurajoukkueura
---------------

Cabral on Santos FC:n kasvatti. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueessa liigassa vuonna 2010 ja nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Vuonna 2013 Cabral siirtyi Serie A:n huippuseuraan SSC Napoliin. Ensimmäisellä kaudellaan hän ei saanut paljoa vastuuta, sillä joukkueen ykkösmaalivahti oli Liverpool FC:stä lainalla ollut espanjalainen Pepe Reina. Hän debytoi kauden aikana kuitenkin Mestareiden liigassa. Kaudeksi 2014-15 Cabral otti ykkösvahdin tontin, sillä Reina palasi lainaltaan takaisin Liverpooliin ja siitä eteenpäin Bayern Müncheniin.

Maajoukkueura
-------------

Cabral debytoi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2012. Samana vuonna hänet valittiin vuoden 2012 kesäolympialaisiin ykkösmaalivahdiksi, mutta hän loukkaantui ja joutui katselemaan sivusta, kun Brasilia voitti hopeaa. Cabralia pidetään suurimpana ehdokkaana uudeksi maajoukkuemaalivahdiksi, kun Júlio César lopetti maajoukkueuransa 2014 MM-kisojen jälkeen.

Lähteet
-------

* Rafael Cabral Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
*
**Dune** on Cryo Interactiven kehittämä ja Virgin Gamesin julkaisema seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 1992 Amigalle, DOS:lle ja Sega CD:lle.

Peli perustuu Frank Herbertin kirjaan *Dyyni*.
Pelin arvosteluissa on kiinnitetty huomiota Stéphane Picqin ääniraitaan.

Pelaaminen
----------

Peli yhdistää seikkailupeliä ja strategisia elementtejä.
Pelissä on myös managerointia ja hieman taistelua.

Pelaaja ohjaa Paul Atreidesia, joka tutustuu palatsin salaisuuksiin ja ansaitsee Fremenien luottamuksen. Fremen-heimoista voi tulla rohdon kerääjiä, sotilaita tai myöhemmin ekologeja. Rohtoa tarvitaan varusteiden hankintaan ja maksuksi keisarille, joka lähettää ryhmänsä tappamaan Paulin mikäli maksua ei tapahdu.

Kehitys
-------

Pelin kehitys alkoi Cryo Interactivella vuonna 1989 ja se keskeytettiin vuonna 1990 johdon vaihduttua Virgin Interactivella. Virgin ei ollut tyytyväinen pelin estetiikkaan ja sen yhdistelmään seikkailua ja strategiaa, jonka johdosta lisenssi annettiin Westwood Studiosille *Dune II:n* kehitykseen. Cryo kuitenkin jatkoi pelin kehitystä salassa.

Peli perustuu Herbertin kirjaan, mutta osa sen estetiikasta on peräisin David Lynchin elokuvasovituksesta *Dyyni*. Pelin päähenkilö muistuttaa Kyle MacLachlania, joka esitti päähenkilöä Paul Atreidesia elokuvassa ja Pohjois-Amerikan julkaisussa on myös hänen kuvansa pelin kannessa.

Ääniraita
---------

Pelin ääniraita on julkaistu nimellä *Dune: Spice Opera*.
*Tilt*-lehti (ranskalainen lehti) myönsi Stéphane Picqille Golden Tilt -palkinnon.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut *CU Amiga* -lehden arvostelussa arvosanaksi 83%.

Peli on saanut *The One* -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.

Peli oli kaupallinen menestys myyden 300 000 kappaletta vuoteen 1997 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Lennart "TaxOwlbear" Bachman: Dune *hardcoregaming101.net*.  2.2.2019. Viitattu 5.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Dune Soundtrack *greatestgamemusic.com*. Viitattu 5.7.2021. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑  Interview with Stéphane Picq the composer of Lost Eden *eklecty-city.fr*. Viitattu 6.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Dune review *amr.abime.net*. Viitattu 5.7.2021. (englanniksi)
6. ↑  Dune review *amr.abime.net*. Viitattu 5.7.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Dune* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Dune* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
**Andrew Talansky** (s. 23. marraskuuta 1988 Miami) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 2008–2017.

Talansky voitti Pariisi–Nizza-ajossa 2013 kolmannen etapin. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi 55 sekuntia Richie Portelle hävinneenä ja voitti nuorten kilpailun. Hän voitti 2014 Critérium du Dauphiné kokonaiskilpailun 27 sekunnin erolla Alberto Contadoriin

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives

2010
Joe Martin Stage Race, 1. etapin (aika-ajo) voitto
Volta Ciclista Provincia Tarragona, 2. etapin voitto
Tour des Pays de Savoie, 2. etapin voitto
Aika-ajon alle 23-v. Yhdysvaltojen-mestaruus
Tour de l'Avenir , kokonaiskilpailussa toinen
2012
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa toinen
Tour de L'Ain, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs
2013
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 14. etapilla kolmas
2014
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailun voitto
2015
Aika-ajon Yhdysvaltojen-mestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdestoista
2016
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Tour of Utah, kokonaiskilpailussa kolmas, 6. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
2017
Kalifornian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 5. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrew Talansky *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 29.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Andrew Talansky *cyclingarchives.com*. Viitattu 19.5.2017. (englanniksi)
3. ↑  The Cyclingnews guide to 2017-2018 rider transfers *cyclingnews.com*.  19.12.2018. Viitattu 7.2.2018. (englanniksi)
4. 1 2  Porte seals Paris-Nice title with win on Col d’Èze *cyclingnews.com*.  10.3.2013.  Arkistoitu 2.5.2013. Viitattu 11.3.2013. (englanniksi)
5. ↑  Talansky holds off Contador to win Critérium du Dauphiné as Froome cracks *Cyclingnews*.  15.6.2014. Viitattu 16.6.2014. (englanniksi)
Jenny von Westphalen noin vuonna 1830.
**Jenny von Westphalen** (12. helmikuuta 1814 Salzwedel, Preussin kuningaskunta – 2. joulukuuta 1881 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta), myöhemmin **Jenny Marx**, tunnetaan saksalaisen filosofin ja yhteiskuntatieteilijän Karl Marxin vaimona. Hän syntyi aristokraattiseen sukuun, mutta meni naimisiin Marxin kanssa, joka kuului vastaavasti alempaan porvaristoon. Avioliitosta syntyi seitsemän lasta: Jenny, Laura, Edgar, Heinrich, Franziska, Eleanor ja yksi, joka kuoli ennen nimen antamista. Vain Jenny, Laura ja Eleanor selviytyivät teini-ikäisiksi asti. Jenny kuoli syöpään juuri ennen isäänsä. Eleanor Marx teki itsemurhan 1898 – alun perin tarkoituksena oli tehdä kaksoisitsemurha "sulhasen" Edward Awelingin kanssa, mutta tämä jätti oman myrkkynsä juomatta. Laura ja hänen miehensä Paul Lafargue tekivät itsemurhan pari vuotta ennen Venäjän vallankumousta.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Marx.  *Tuohus: Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton äänenkannattaja*, 1.4.1908, nro 3–4, s. 4–10. Kansalliskirjasto. Viitattu 21.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jenny von Westphalen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jennyn teehuoneeksi** kutsuttu yleinen käymälä oli Helsingin Olympiastadionin edessä olevassa puistikossa Paavo Nurmen patsaan ja Messuhallin kyljessä olevan poliisiaseman välissä. Se oli 1960- ja 1970-luvuilla keskeinen miespuolisten homojen tapaamispaikka, kun homoille erityisesti suunnattuja tapaamispaikkoja oli vähän tai ei lainkaan. Amerikkalaisessa homojen alakulttuurin slangissa metroasemien käymälöitä kutsuttiin nimellä *tearooms* ("teehuone"); *toilet-rooms*, lyhennettynä *t-rooms*.

Ulkotapaamispaikkojen merkitys väheni kun homojen omat tapaamispaikat alkoivat yleistyä ja Seta aloitti oman diskotoimintansa. Muita salanimiä Helsingissä 1960- ja 1970-luvulla tunnetuille ulkotapaamispaikoille olivat esimerkiksi *Marttala*, *Pääkonttori* ja *Fazerin katiska*.

Jennyn teehuone purettiin keväällä 1987.

Lähteet
-------

1. ↑  Olli Stålström: Homohistoriaa Helsingin pömpeleissä ja puistoissa *ranneliike.net*. Viitattu 17.4.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* *Rakkauden rajoilla. Miesten välinen seksi ja hiv Suomessa*[vanhentunut linkki]
* Stålström, Olli: *Merkintöjä aids-ilmiön esihistoriasta*
* Vantaan kaupunginmuseon homohistorian näyttely[vanhentunut linkki]
**Andrey Amador Bikkazakova** (s. 29. elokuuta 1986 San Ramón, Alajuelan maakunta) on costaricalainen maantiepyöräilijä. Hänen isoisänsä on espanjalainen ja äitinsä venäläinen.

Amador aloitti ammattilaisuransa Caisse d'Epargne -joukkueessa 2009, ja edusti samaa tallia, nimeltään sittemmin Movistar Team vuoteen 2019 saakka. Vuosina 2020–2021 hän ajoi Ineos Grenadiers -joukkueessa ja vuodesta 2022 EF Education–EasyPost -tallissa.

Amador joutui ryöstetyksi ja pahoinpidellyksi kotimaassaan joulukuussa 2010. Häntä puukotettiin, ja hänet jätettiin tajuttomana joen rannalle useiksi tunneiksi. Hän sai munuais- ja keuhkovammoja, joista toipuminen kesti useita kuukausia.

Amador voitti Italian ympäriajossa 2012 Cervinian nousuun päättyneen etapin ennen Jan Bártaa ja Alessandro De Marchia. Kaksi päivää aiemmin hän oli sijoittunut kolmanneksi Sestri Levanteen päättyneellä etapilla. Hänestä tuli ensimmäinen suuren ympäriajon etapin voittanut costaricalaispyöräilijä.

Amador sijoittui Italian ympäriajon 2015 kokonaiskilpailussa neljänneksi. Hän sai saman vuoden Richmondin MM-kilpailuissa 2015 pronssia joukkueaika-ajossa.

Amador sai Italian ympäriajossa 2016 kokonaiskilpailun johtajan pinkkipaidan 13. etapin jälkeen ensimmäisenä costaricalaisena pyöräilijänä. Hän menetti paidan seuraavan etapin jälkeen ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kahdeksanneksi.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2007
Vuelta a Navarra, 5. etapin voitto
2008
Tour de l'Avenir, prologin voitto
2012
Italian ympäriajo, 14. etapin voitto, 12. etapilla kolmas, mäkikirikilpailussa kolmas
2013
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kahdeksas
Gent–Wevelgem, kymmenes
2014
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
2015
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia
2016
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, 11. etapilla toinen, 1. etapilla (aika-ajo) kolmas
2017
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s
2018
Klasika Primavera de Amorebieta, voitto
2019
Trofeo Matteotti, toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Andrey Amador *procyclingstats.com*. Viitattu 21.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Andrey Amador *cyclingarchives.com*. Viitattu 13.5.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3  Amador puts nightmare behind him with Giro d'Italia stage win *cyclingnews.com*.  19.5.2012. Viitattu 13.5.2015. (englanniksi)
4. ↑  Stage 13: Nieve salvages Sky’s Giro *velonews.com*.  20.5.2016.  Arkistoitu 21.5.2016. Viitattu 21.5.2016. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee jääkiekkovalmentajaa. Muita Don Cherry -nimisiä on täsmennyssivulla.*
Cherry vuonna 2010
**Donald Stewart "Don" Cherry** (s. 5. helmikuuta 1934) on kanadalainen entinen jääkiekkovalmentaja ja tv-kommentaattori. Hän aloitti pelaajana, mutta ura NHL:ssä jäi yhteen Boston Bruinsin otteluun vuonna 1955. 

Cherry toimi Boston Bruinsin (1974–1979) sekä Colorado Rockiesin (1979–1980) päävalmentajana ja sai vuoden 1976 Jack Adams Awardin. Hänen kansallisen ikonin asema maassa on niin vakiintunut, että vuonna 2004 hän ylsi *The Greatest Canadian* -äänestyksessä seitsemännelle sijalle.

Valmentajana Don Cherry tunnettiin räväkkänä ja sanavalmiina johtajana, joka arvosti fyysistä pelaamista. Hän oli omalta osaltaan luomassa myyttiä Isosta, Pahasta Bruinsista, jota Cherry valmensi viisi kautta valmentajaurallaan. Kovuudestaan tunnetuimpia pelaajia Cherryn alaisuudessa olivat muun muassa Terry O'Reilly, Stan Jonathan ja John Wensink. Don Cherry valmensi myös kahden kauden ajan legendaarista puolustajaa Bobby Orria, jolle Cherry oli omien sanojensa mukaan lähinnä avaamassa vaihtopenkin luukkua.

Valmennusuransa jälkeen Don Cherry on herättänyt ihastusta ja vihastusta lukuisilla värikkäillä kommenteillaan, mutta on saanut kuitenkin kiitosta lajituntemuksestaan ja työstään lajin parissa. Aikaisempina vuosina Cherry tunnettiin eurooppalaisten NHL-pelaajien vihaajana, mutta nyttemmin hän on alkanut arvostaa useitakin eurooppalaistaustaisia pelaajia. Don Cherry on muun muassa puolustanut Anaheim Ducksin hyökkääjää Saku Koivua ja arvostanut Calgary Flamesin suomalaismaalivahdin Miikka Kiprusoffin NHL:n parhaimmaksi maalivahdiksi. 

Cherryä on syytetty esimerkiksi rasismista ja kaukaloväkivallan ihannoimisesta. Marraskuussa 2019 hän esitti televisiossa mielipiteen, joka herätti Kanadassa tuohtumusta. Cherryn mielestä osa maahanmuuttajista ei kunnioita maansa historiaa, kun nämä eivät hanki muistopinssiä sotaveteraanien ja kaatuneiden muistopäivänä. Televisiokanava Sportsnet sekä juontaja Ron MacLean pyysivät kommentteja anteeksi, mutta Cherry ei suostunut perääntymään. Cherry sai kohun seurauksena potkut Sportsnetiltä 11. marraskuuta 2019.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Bob Pulford** | **Jack Adams Awardin voittaja**1976 | Seuraaja:**Scotty Bowman** |

Lähteet
-------

1. ↑  Tommy Douglas crowned 'Greatest Canadian'
2. ↑  Tommi Seppälä: Kommentti: Kanadassa kuohuttaa – jääkiekkokommentaattori Don Cherryn sanat tv-lähetyksessä *yle.fi, urheilu*.  11.11.2019. Viitattu 11.11.2019.
3. ↑  Kiistelty NHL-kommentaattori Don Cherry sai potkut maahanmuuttajia koskevien kommenttiensa vuoksi *Helsingin Sanomat*.  12.11.2019. Viitattu 18.11.2019.
4. ↑  Tv-kasvo sai potkut yli 30 vuoden jälkeen – jääkiekkoikoni Don Cherryn puheet nostivat valtavan kohun Kanadassa *iltalehti.fi*. Viitattu 11.11.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Jalkapallon maakuntasarja vuonna 1938** pelattiin cup-systeemin mukaisesti. Ensin suoritettiin piireissä karsinnat alueellisiin loppukamppailuihin pääsystä, minkä jälkeen Palloliitto järjesti loput ottelut. Lohkovoittajiksi selvisivät Helsingin Pallo-Pojat, Vaasan Pallo-Veikot, Viipurin Pallokerho ja Jyväskylän Palloilijat. Lohkovoittajat ja PIF, HIK, TKV, PoKä, Isku, MP nousivat 1939 Itä-Länsi-sarjaan. Täydennykseksi nostettiin myös KaPa, KPV, LPM, OPS, Tor ja ViPS. Pohjois-Suomen joukkueet eivät osallistuneet maakuntasarjaan, vaan ne pelasivat Pohjois-Suomen mestaruudesta. Mestaruuden voitti Oulun Palloseura.

Ottelut
-------

### Itä

#### Eteläinen

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Heinolan Isku | **3-4** | **Viipurin Pallokerho** |

#### Pohjoinen

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| **Jyväskylän Palloilijat** | **5-0** | Mikkelin Palloilijat |
| Värtsilän Teräs | **2-4** | **Jyväskylän Palloilijat** |

### Länsi

#### Eteläinen

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Hangö IK | **1-4** | **Pargas IF** |
| Pargas IF | **1-2** | **Pallo-Pojat** |

#### Pohjoinen

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Vaasan Pallo-Veikot | **4-0** | Porin Kärpät |
| Tampereen Kisa-Veikot | **2-9** | **Vaasan Pallo-Veikot** |

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Palloliiton toimintakertomus 1938 (pdf) (Arkistoitu versio 16. maaliskuuta 2016) *urheilumuseo.fi*.  Arkistoitu 16.3.2016. Viitattu 11.10.2012.
**Oiva Lommi** (30. kesäkuuta 1922 Vehkalahti – 23. heinäkuuta 2000 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja ja olympiamitalisti. Yhdessä serkkunsa Veikko Lommin ja kahden muun miehen kanssa hän oli saavuttamassa maansa ensimmäistä soudun olympiamitalia.

Oiva Lommi oli kymmenlapsisen perheen viidenneksi nuorin. Hän oli nuorena innokas urheilemaan, mutta hiihtoura ei edistynyt, kun köyhällä kodilla ei ollut varaa hankkia kunnollisia suksia. Sotavuodet kuluivat rintamalla, ja sodan jälkeen hän meni töihin Sunilan tehtaille, jossa hän työskenteli vuosikymmeniä autonkuljettajana.

"Oippa" Lommi aloitti soutuharrastuksen omaksi huvikseen, mutta hänen serkkunsa Veikko Lommi houkutteli hänet vuonna 1945 perustetun soudun erikoisseuran, Sunilan Soutajien perämiehelliseen neloseen, johon Lommien lisäksi tulivat veljekset Osrik ja Helge Forsberg sekä perämies Veli Autio. Tämä venekunta kilpaili Lontoon 1948 olympialaisissa mutta ilman suurempaa menestystä.

Vuonna 1949 Lommin serkukset alkoivat harjoitella yhdessä Kauko Wahlsténin ja Lauri Nevalaisen kanssa. Kaksi ensimmäistä vuotta olivat tekniikan harjoittelua ja pohjakunnon luomista. Kesällä 1951 Suomessa vieraili saksalainen valmentaja Georg Hartung, ja yhdessä nelikon johtohahmon, Veikko Lommin kanssa hän laati heille kovan valmennusohjelman, joka sisälsi soudun lisäksi oikeita lihaksia vahvistavaa juoksua ja hiihtoa. Talvella harjoitettiin tekniikkaa allassoudulla.

Helsingin 1952 olympialaisissa Lommit, Wahlstén ja Nevalainen sijoittuivat perämiehettömän nelosen alkuerässä helposti toiseksi, mutta välierässä vene ei pysynyt kurssillaan ja suomalaiset jäivät viimeiseksi. Keräilyeränsä he voittivat ylivoimaisesti. Loppukilpailussa suomalaiset epäonnistuivat lähdössä mutta olivat 500 metrin kohdalla Britannian venekunnan kanssa johdossa, ja puolimatkassa brititkin olivat jääneet taakse. Jugoslavia meni ohi 1 500 metrin kohdalla, ja Ranskakin nousi parisataa metriä ennen maalia toiseksi. Suomi hävisi Jugoslavialle 7,3 sekuntia ja Ranskalle 4,4 sekuntia ja sai pronssia. Se oli maan kaikkien aikojen ensimmäinen soudun olympiamitali.

Oiva Lommi oli näistä "Sunilan nelosista" kookkain, 183-senttinen ja 90-kiloinen. Suomen mestaruuksia hän saavutti eri luokissa yhteensä 11 kappaletta. Vuoden 1952 jälkeen hän lopetti soutu-uransa.

Oiva Lommin serkuista myös Sulo Lommi voitti soudussa Suomen mestaruuden (perämiehellisessä nelosessa 1940).

Saavutuksia
-----------

* Olympiapronssia Helsingissä 1952 (perämiehetön nelonen)
* SM-kultaa kahdeksikossa 1946, 1950 ja 1951
* SM-kultaa perämiehellisessä nelosessa 1945, 1946, 1947, 1949, 1950 ja 1951
* SM-kultaa perämiehettömässä nelosessa 1952
* SM-kultaa sisähankanelosessa 1949

Lähteet
-------

* Rinne, Pekka (toim.): *Kultaa, kunniaa, kyyneleitä, III osa*, s. 478–485. Pohjanlahden Kustannus Oy, 1980. ISBN 951-95416-5-9.

### Viitteet

1. ↑  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 12.  *Urheilutietäjän kesä*, 2007, s. 40.
2. 1 2 3 4  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 5.  *Urheilutietäjän joulu*, 2003, s. 45.
**Oiva "Oissu" "Sutki" Sutinen** (27. tammikuuta 1933 Koria – 12. elokuuta 1990) oli suomalainen pesäpalloilija 1950–1960-luvuilla. Hänen kasvattajaseuransa oli Korian Ponsi, ja mestaruussarjassa hän joukkueensa oli Kouvolan Pallonlyöjät. Sutki Sutinen pelasi muun muassa neljä Itä-Länsi-  ja neljä liitto-lehdistö -ottelua. Hänet muistetaan monista pesäpallokentillä tekemistään kepposista, joista ainakin kaksi johti aikoinaan jopa sääntömuutoksiin.

Sutinen oli yllätyksellinen peluri, joka pelasi suurimman osan aikaa ykkösvahtina ja jonka erikoislyöntejä olivat ns. ykköspiikkilyönnit. Juuri ykkösrajaan suunnattujen piikkilyöntien vuoksi syöttölautasta siirrettiin sääntömuutoksella taaksepäin. Toinen Sutisen aiheuttama sääntömuutos oli eräässä pelissä sattunut tapahtuma, jossa hän oli ykköspesällä pallo räpylässään, kun hän yhtäkkiä kutsui lukkarin ja kolmosvahdin luokseen neuvonpitoon. Sutinen antoi pallon salaa kolmosvahdin räpylään. Kun lukkarina toiminut Antero Viherkenttä teki valesyötön, irtosi vastustajajoukkueen pelaaja kakkospesältä kohti kolmospesää, jolloin kolmosvahti nosti pallon esiin räpylästään ja poltti pelaajan, ja Sutisen edustama joukkue voitti kyseisen ottelun. Vastapuoli teki tapauksesta protestin, joka ei mennyt läpi, koska mainitunlaista pallon piilottelua ei vielä tuolloin ollut säännöissä kielletty.

Sutinen kirjoitteli runoja, näytelmätekstejä, laulunsanoja, sketsejä, kronikoita jne. Hän esiintyi usein myös itse erilaisissa juhlissa luontaisten näyttelijäntaitojensa sekä hyvän lauluäänensä vuoksi. Hän oli myös menestyksekäs kaisa-biljardin pelaaja.

Ammatiltaan Sutinen oli ensin Kymi-yhtiön portinvartija, myöhemmin tiemestari sekä sittemmin kuolemaansa asti rakennusosaston työnjohtaja.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 1 SM-hopea: 1955
* 2 SM-pronssia: 1954, 1959
* 4 Itä-Länsi-ottelua: 1954, 1956, 1957, 1959

Lähteet
-------

* Kouvolan pallonlyöjät
* Suomen Biljardiliitto SBiL ry

### Viitteet

1. 1 2  Oiva Sutinen (s. 1933) (arkistoitu sivu) *Vähintään neljä Itä-Länttä pelanneet KPL-kasvatit*. Kouvolan Pallonlyöjät. Viitattu 22.4.2014.
2. 1 2  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto. Viitattu 14.4.2018.
3. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 24.4.2018.
**Charlotte Maria Lydecken** (18. elokuuta 1833 Viipuri – 10. tammikuuta 1916 Viipuri) oli suomalainen seminaarinjohtaja ja käsityön opettaja.

Lydeckenin vanhemmat olivat vaskiseppä Johan Friedrich Lydecken ja Juliana Eleonora Blindsell. Hän kävi Viipurin saksalaisen tyttökoulun ja tuli 17-vuotiaana opettajaksi Ruokolahdelle ja sitten Parikkalaan. Muutamaa vuotta myöhemmin hän perusti Viipuriin valmistavan koulun ja opetteli samalla suomen kielen taidon. Uno Cygnaeuksen avulla hän pääsi Berliiniin kahdeksi vuodeksi harjoittamaan pedagogisia opintoja. 1863 hänestä tuli Jyväskylän naisseminaarin ensimmäinen historian, maantiedon ja käsityön opettaja, vuosina 1867–1893 hän toimi koulun johtajana. 1889 Lydecken oli jäsen naisten käsityöopetusta pohtineessa komiteassa, 1892 hän julkaisi teoksen *Tyttöjen käsitöiden johtamisen ohjeita kansakouluja varten.*

Lydecken kuoli naimattomana.

Lähteet
-------

* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 479.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen elämäkerrasto

Aiheesta muualla
----------------

* Charlotte Lydecken, Biografiasampo

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Suora, puolisuora ja jana.
**Puolisuora** eli **säde** on geometriassa suoran puolikas. Se voidaan määritellä esimerkiksi niin, että valitaan ensin kaksi pistettä A ja B, josta A valitaan alkupisteeksi ja B kauttakulkupisteeksi. Puolisuora piirretään asettamalla viivain kulkemaan pisteiden kautta ja vetämällä viiva aloittaen pisteestä A ja jatkaen pisteen B kautta eteenpäin. Toinen tapa määritellä se on valita suora ja siltä haluttu piste A. Suora katkaistaan pisteen kohdalta, jolloin syntyy kaksi puolisuoraa. Puolisuora merkitään usein \overline {AB}, jos alkupiste on sovittu A:ksi, tai {\displaystyle {\overrightarrow {AB}}}, jos halutaan korostaa suuntaa. Merkinnät luetaan silloin *"puolisuora AB"*.

Ominaisuuksia
-------------

Puolisuoralla on lähes kaikki suoran ominaisuudet, mutta suoralta puuttuu alkupiste. Puolisuoraa käytetäänkin tilanteissa, jossa halutaan aloittaa suora tietystä pisteestä ja osoittaa suoralle suunta siitä eteenpäin. Alkupiste saattaa olla origo, josta leviää ympärille säteitä, tai kolmion kärki, josta sivujen jatkeet erkanevat.

### Puolisuora lukusuoralla

Lukusuoralla puolisuoraa voidaan pitää puoliavoimena välinä. Puolisuoran pisteet voidaan ilmaista samanlaisella yhtälöllä kuin janalla ja suoralla. Silloin puolisuoran pisteen x-koordinaatti ilmaistaan alkupisteen x\_{1}-koordinaatin ja kauttakulkupisteen x\_{2}-koordinaatin avulla

{\displaystyle x=(1-\lambda )x\_{1}+\lambda x\_{2}}
missä {\displaystyle 0\leq \lambda .} Janalla \lambda :n suurin arvo on 1, ja suoralla \lambda  saa kaikki reaalilukuarvot.

### Puolisuora tasolla

Tasolla oleva puolisuora

{\displaystyle x=(1-\lambda )x\_{1}+\lambda x\_{2}}
{\displaystyle y=(1-\lambda )y\_{1}+\lambda y\_{2},}
missä {\displaystyle 0\leq \lambda .}

### Puolisuora avaruudessa

Avaruudessa eli tilassa käytetään yleisesti kolmea koordinaattia (x,y,z) pisteiden paikan esittämisessä. Janan pisteet voidaan esittää vastaavasti

{\displaystyle x=(1-\lambda )x\_{1}+\lambda x\_{2}}
{\displaystyle y=(1-\lambda )y\_{1}+\lambda y\_{2},}
{\displaystyle z=(1-\lambda )z\_{1}+\lambda z\_{2},}
missä {\displaystyle 0\leq \lambda .}

Katso myös
----------

* suora (suora viiva ilman päätepisteitä)
* jana (suora viiva, jolla on molemmat päätepisteet)

Lähteet
-------

* Tammi: Matematiikan teoriakirja Kolmio 2009
* Väisälä K.: *Geometria*. Porvoo: Wsoy, 1959. Teoksen verkkoversio (pdf).

### Viitteet

1. 1 2 3  Weisstein, Eric W.: Ray (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
2. ↑  Väisälä: Geometria, ss. 2
3. 1 2  Weisstein, Eric W.: Line (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
4. ↑  Weisstein, Eric W.: Interval (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Kivelä, Simo K.: *Algebra ja geometria*. Espoo: Otatieto, 1989. ISBN 951-672-103-6.
**Rafael Ángel Calderón Fournier** (s. 14. maaliskuuta 1949 Diriamba, Nicaragua) on costaricalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä 1990–1994. Hän oli PUSC-puolueen presidenttiehdokas myös vuoden 2010 vaaleissa, mutta peruutti ehdokkuutensa lokakuussa 2009, kun hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen kahdesta korruptiosyytteestä.

Calderón Fournier syntyi Nicaraguassa, missä hänen isänsä, entinen presidentti Rafael Calderón Guardia, oli maanpaossa sisällissodan takia. Vuonna 1958 hän palasi Costa Ricaan.

Poliittinen ura
---------------

Calderón Fournier oli nuorisopoliitikko PUN-puolueessa (Partido Unificacion Nacional). Hänet valittiin kansanedustajaksi vuonna 1974 ja hän palveli kaksi peräkkäistä toimikautta sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana. Valiokunta valmisteli maahan kansaneläkejärjestelmän.

Vuonna 1982 hän oli presidenttiehdokas ja hävisi Luis Alberto Mongelle. Vuonna 1986 hän yritti uudestaan, mutta hävisi jälleen, tällä kertaa Óscar Ariasille. Vihdoin vuoden 1990 vaaleissa hänet valittiin.

Vuonna 1991 hän sai kunniatohtorin arvon Houstonin yliopistosta.

Presidenttikaudellaan Calderón Fournier edisti liberaalia politiikkaa kaikilla talouden aloilla.

Korruptioskandaalit, oikeudenkäynti ja tuomio
---------------------------------------------

Calderón Fournier pidätettiin lokakuussa 2004 syytettynä korruptiosta. Hänet vapautettiin vankilasta, ja asetettiin kotiarestiin.

Calderón Fournierin syytettiin ottaneen vastaan rahaa suomalaisen Instrumentariumin yhteistyökumppanilta vastineeksi sopimuksista. Rikokset liittyvät Instrumentariumin vuonna 2003 tekemään kauppaan, jossa yhtiö myi sairaalalaitteita 40 miljoonalla dollarilla Costa Ricaan. Oikeudenkäynti alkoi 3. marraskuuta 2008, ja kuulemiset päättyivät syyskuussa 2009. Huolimatta syytteistä, hän ilmoitti asettuvansa ehdokkaaksi vuoden 2010 vaaleissa. 5. lokakuuta 2009 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen ja suuriin korvauksiin. Calderón Fournier valitti tuomiosta, mutta valitus hylättiin 2011. Tuomiota kuitenkin lyhennettiin viidestä vuodesta kolmeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Rafael Angel Calderón salió de la cárcel on purgar prisión domiciliaria (espanjaksi)
2. ↑  Instrumentarium-jupakka vei Costa Rican ex-presidentin vankilaan *Taloussanomat*.  2009. Viitattu 26.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rafael Ángel Calderón Fournier
Charlotte Dawson vuonna 2013.
**Charlotte Dawson** (8. huhtikuuta 1966 – 22. helmikuuta 2014 Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilaissyntyinen televisiopersoona. Hän tuli tunnetuksi muun muassa yhtenä *Australian huippumalli haussa* -ohjelman tuomareista vuosina 2007–2013. Masennuksesta kärsinyt Dawson teki itsemurhan 47-vuotiaana.

Dawson syntyi Uudessa-Seelannissa, ja hänet adoptoitiin vauvana. Vuosi adoption jälkeen adoptioisä kuoli sydänkohtaukseen. Koulunkäyntinsä lopetettuaan Dawson aikoi ryhtyä sihteeriksi mutta pääsikin malliksi. Hän teki 1980-luvulla mallin töitä kansainvälisesti ja muutti Australiaan Sydneyyn. Vuosituhannen vaihteessa hän oli lyhyen aikaa naimisissa australialaisen olympiauimarin Scott Millerin kanssa.

Mallin töiden jälkeen Dawson työskenteli muotitoimittajana australialaisen Nine Networkin *Today Show'ssa*, minkä lisäksi hän teki töitä *Women's Day* ja *New Idea* -lehdissä sekä Ten- ja Seven-televisioyhtiöissä. Vuosina 2007–2013 hän oli yksi tuomareista tositeleviosarjassa *Australian huippumalli haussa*.

Vuoden 2012 elokuussa Dawson joutui sairaalaan yritettyään itsemurhaa. Hän oli joutunut Twitter-viestipalvelussa häirinnän kohteeksi; jotkut kommentoijat olivat kehottaneet häntä tappamaan itsensä. Itsemurhahyrityksen jälkeen Dawson kertoi avoimesti mielenterveysongelmistaan, ja hän kampanjoi kiusaamista vastaan. 22. helmikuuta 2014 hänet löydettiin itsemurhan tehneenä asunnostaan Sydneyssä.

Lähteet
-------

1. ↑  From top models to Twitter trolls *smh.com.au*.  21.10.2012. Viitattu 18.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  O'Brien, Natalie ; Ralston, Nick: Stress and rays of sunshine: Charlotte Dawson's final days *Illawaramercury.com.au*.  22.2.2014. Fairfax Media. Viitattu 18.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Charlotte Dawson, former model and television personality, found dead in Sydney apartment *abc.net.au*.  22.2.2014. Viitattu 18.4.2016. (englanniksi)
4. ↑  Mark, David: TV presenter in hospital after vicious Twitter attacks *Abc.net.au*.  30.8.2012. Viitattu 18.4.2016. (englanniksi)
5. ↑  Australian TV personality Charlotte Dawson commits suicide *Foxnews.com*.  23.2.2014. Viitattu 18.4.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charlotte Dawson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Dragsfjärden** on Kemiönsaaren kuntaan kuuluva järvi Kemiönsaarella. Se sijaitsee etelässä olevan Taalintehtaan ja pohjoisessa olevan Dragsfjärdin kirkonkylän välissä, mutta myös järven itä- ja länsipuolilla on asutusta. Järvi oli aiemmin Dragsfjärdin kunnan tärkein raakavesilähde, kunnes vedenotto lopetettiin vedenlaadun huononnuttua. Dragsfjärden on humuspitoinen ja suhteellisen syvä, sillä sen suurin syvyys on 16 metriä ja keskisyvyys 8,2 metriä.

Maantiede ja asutus
-------------------

Dragsfjärden-järvi on muodoltaan pitkulainen, ja sen erottaa etelässä olevasta merenlahdesta kapea kannas. Järvessä on kuusi saarta, joista *Långholmen* on suurin. Valuma-alueeseen kuuluu kallioisia kangasmetsiä ja viljeltyä peltomaata. Alueella on parisataa ympärivuotista asuntoa ja kuutisenkymmentä vapaa-ajan asuntoa, ja näiden lisäksi järven pohjoisosassa toimii kunnan uimaranta.

Vedenlaatu ja kasvillisuus
--------------------------

Dragsfjärdeniin on aikojen saatossa kertynyt paljon ravinteita, joten sen ekologinen tila on tyydyttävä. Pohjassa olevat fosfori ja typpi ruokkivat kasvillisuutta, ja järvessä onkin ilmennyt sinilevää vuosittain. Järveen tuleva ulkoinen ravinnekuormitus on kasvanut viime vuosikymmeninä, koska ympäristön kesämökeistä ja pelloilta on johdettu sinne jätevesiä.

Vuonna 1990 Dragsfjärdenistä tehtiin kasvillisuuskartoitus, jonka perusteella se luokiteltiin karuksi järveksi. Kasvillisuus vaihtelee huomattavasti järven eri osissa, ja pohjoisosassa lajeja esiintyy enemmän kuin eteläosassa. Myös kasvillisuuden tiheys on siellä suurempaa. Ravintopitoisille vesistöille tyypillisten kasvien joukossa ovat tähkä-ärviä ja osmankäämit, mutta toisaalta järvessä viihtyvät myös ravintoköyhien vesistöjen kasvit kuten nuottaruoho ja rantaleinikki.

Järven viipymä on pitkä, noin seitsemän vuotta. Vesi on kirkasta, ja sen pH-arvo on vaihdellut vuonna 2010 tehdyissä mittauksissa välillä 6,7–7,0. Pintaveden happipitoisuus on pysynyt melko tasaisena ja hyvänä, mutta alusvedessä on melko voimakasta happikatoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dragsfjärden *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 26.1.2013.
2. ↑  Teppo, Anni: Huoli järven kunnosta vaivaa edelleen Dragsfjärdissä. Vihdoinkin puhdasta juomavettä.  *Turun Sanomat*, 25.6.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.1.2013.
3. 1 2  Kull, Tomas: Förändringar i sjön Dragsfjärdens vattenkvalitet 1969–2006  31.8.2007. Dragsfjärdin kunta. Viitattu 26.1.2013. [vanhentunut linkki]
4. 1 2 3  Dragsfjärden (92.113.1.001) Valtion ympäristöhallinto. Viitattu 26.1.2013.
5. 1 2 3 4  Joki-Heiskala, Päivi: Dragsfjärden-järven tila ja hoitosuositukset *daphnia.fi*.  20.9.2010.  [vanhentunut linkki]
6. 1 2 3 4  Dragsfjärden. Din sjö – sinun järvesi Kemiönsaaren luonto ry. Viitattu 26.1.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Dragsfjärdenin suojelua varten perustettu yhdistys: Daphnia Dragsfjärd ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Laver Cup** on kansainvälinen tennisturnaus miehille, joka pelataan kovilla sisäkentillä kahden joukkueen − Euroopan ja maailman − välillä. Ensimmäinen turnaus järjestettiin vuonna 2017, ja se on tarkoitus järjestää vuosittain (paitsi olympiavuosina) kaksi viikkoa Yhdysvaltain avointen jälkeen. Kilpailupaikka vaihtuu myös joka vuosi. Turnaus on nimetty australialaisen tennispelaajan Rod Laverin mukaan.

O2 Arena Prahassa ensimmäisen Laver Cupin aikana.
Kolme päivää kestävässä turnauksessa pelataan joka päivä kolme kaksinpeliä ja yksi nelinpeli. Ensimmäisenä päivänä voitosta tienaa yhden pisteen, toisena päivänä kaksi pistettä ja viimeisenä päivänä kolme pistettä. Turnaukseen valitaan kuusi huippupelaajaa Euroopasta, jotka pelaavat kuutta vastustajaa vastaan muualta maailmasta.

Ensimmäisenä kolmena järjestyskertana joukkueiden kapteeneina toimivat entiset tennispelaajat Björn Borg Ruotsista (Eurooppa) ja John McEnroe Yhdysvalloista (maailma).

Vuoden 2017 turnaus
-------------------

Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran 22.−24. syyskuuta 2017 Prahassa seuraavilla joukkueilla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Team Europe (Borg) |
| --- |
| Pelaaja | Ranking |
| Espanja Rafael Nadal | 1 |
| Sveitsi Roger Federer | 2 |
| Saksa Alexander Zverev | 4 |
| Kroatia Marin Čilić | 5 |
| Itävalta Dominic Thiem | 7 |
| Tšekki Tomáš Berdych | 19 |

 | 

| Team World (McEnroe) |
| --- |
| Pelaaja | Ranking |
| Yhdysvallat Sam Querrey | 16 |
| Yhdysvallat John Isner | 17 |
| Australia Nick Kyrgios | 20 |
| Yhdysvallat Jack Sock | 21 |
| Kanada Denis Shapovalov | 51 |
| Yhdysvallat Frances Tiafoe | 72 |

 |

Tulokset
--------

| Vuosi | Voittaja | Pisteet | Häviäjä | Paikka | Sijainti | Euroopan kapteeni | Maailman kapteeni |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Euroopan unioni **Team Europe** | 15–9 |  Team World | O2 Arena | Tšekki Praha, Tšekki | Ruotsi Björn Borg | Yhdysvallat John McEnroe |
| 2018 |  |  |  | United Center | Yhdysvallat Chicago, Yhdysvallat | Ruotsi Björn Borg | Yhdysvallat John McEnroe |

Lähteet
-------

1. ↑  Dynamic Doubles Duo: Roger Federer, Rafael Nadal to team up in inaugural Laver Cup *Tennis.com*. Viitattu 26.9.2017.
2. ↑  Christopher Clarey: In Laver Cup’s Debut, Europe Towers Over the World *The New York Times*.  21.9.2017. Viitattu 26.9.2017. (englanniksi)
3. ↑  Charlie Eccleshare: What is the Laver Cup, why are Roger Federer and Rafael Nadal playing and how excited should we be about it? *The Telegraph*.  19.9.2017. Viitattu 26.9.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
**Rafael Bergström** (2. syyskuuta 1898 Helsinki – 1933) oli suomalainen näyttelijä. Teatteriuransa hän teki lähinnä Viipurissa ja Helsingissä.

Sukutausta
----------

Bergström oli huomattavan näyttelijäsuvun ensimmäinen teatterikoulun käynyt näyttelijä. Hänen isänsä maanviljelijä Johan Fredrik Bergström oli Emmi Jurkan ja Arvi Tuomen setä. Rafael Bergströmin vanhempi sisar Ertta Virtamo puolestaan oli sukunsa ensimmäinen ammattimainen näyttämötaiteilija.

Ura
---

Bergström suoritti Suomen Näyttämöopiston ensimmäisen kurssin 1920–1922. Ammattiuransa hän aloitti Viipurin Näyttämöllä vuonna 1922. Vuonna 1929 hän siirtyi Helsinkiin Kansan Näyttämölle. Bergströmin ura jäi lyhyeksi, sillä hän sairastui ja kuoli 1933.

Bergströmin merkittäviä rooleja olivat muun muassa Juhanin, Timon, Simeonin ja Laurin roolit näytelmässä *Seitsemän veljestä* sekä Jussi ja Salttu kansannäytelmässä *Pohjalaisia*. Hänen rooleistaan mainittakoon myös Pietari von der Pahlen näytelmässä *Patriootti*.

Muuta
-----

Rafael Bergström avioitui näyttelijä Martta Suonion kanssa 1925. Bergströmin appi Evert Suonio vaikutti olennaisesti siihen, että hänen serkkunsa Arvi Tuomi uskaltautui ammattimaisen teatterityön pariin.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
* Meri, Lauri: *Tuntematon tähti : Jussi Jurkka*. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2015. ISBN 978-951-1-26596-2.

### Viitteet

1. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 32
2. 1 2 3 4  Meri, s. 17 ja 18

Aiheesta muualla
----------------

* Suomenmuseotonline.fi: Esityskuva (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bruno Gröning** (31. toukokuuta 1906 Danzig, Saksa – 26. tammikuuta 1959 Pariisi, Ranska) oli saksalainen parantaja, jonka opin mukaan jokainen ihminen voi saada uutta energiaa uskomalla hyvään ja tahtomalla tulla terveeksi. Gröningin opin perustana oli aina henkisten voimien vaikutus ihmiseen. Tässä opissa henkisiin voimiin kuuluivat erityisesti ajatukset.

Gröning ei parantanut eikä väittänyt parantavansa ihmisiä lääketieteellisessä mielessä. Gröningin toiminta perustui uskonesitelmiin, joita on tallennettu ääninauhalle ja kirjattu muistiin. Gröningillä ei ollut lääketieteellistä koulutusta, vaan hän työskenteli muun muassa puuseppänä, tehdas- ja satamatyöläisenä, sähkelähettinä ja heikkovirta-asentajana. Toisen maailmansodan jälkeen hän asui Länsi-Saksassa, jossa häntä vastaan nostettiin useita oikeusjuttuja.

Gröningin tuttava Grete Häusler (1922–2007) perusti vuonna 1979 *Bruno Gröningin ystäväpiirin* (*Bruno Gröning-Freundeskreis*), joka levittää Gröningin oppeja. Ystäväpiirit järjestävät tapaamisia sekä julkaisevat kirjoja, CD- ja DVD-levyjä. Ystäväpiirin toiminta on kaikista uskontokunnista riippumatonta. Ystäväpiirin jäsenet, jotka työskentelevät lääketieteellisissä ammateissa, voivat liittyä Bruno Gröningin ystäväpiirin Lääketieteelliseen erikoisryhmään (*MWF*). Ystäväpiirit ovat levinneet Saksasta muualle maailmaan, ja toimintaa on myös Suomessa ei-rekisteröitynä yhdistyksenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bruno Gröningin ystäväpiiri Uskonnot Suomessa -hanke.  Arkistoitu 31.3.2016. Viitattu 14.8.2012.
2. 1 2 3  Yleiskatsaus Bruno Gröningin ystäväpiiriin Bruno Gröning-Freundeskreis. Viitattu 14.8.2012.
3. ↑  Bruno Gröning - epätavallinen ihminen Bruno Gröning-Freundeskreis. Viitattu 14.8.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Bruno Gröningin ystäväpiirin kotisivut (useita kieliversioita)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Don Antonio de Ulloa** oli Espanjan laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Velasco-luokka*
Alus tilattiin laivastontelakalta Cadizista, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1887 ja se valmistui vuonna 1889.

Palvelus
--------

Pian valmistumisensa jälkeen alus siirrettiin vuonna 1890 Karoliineille torjumaan Saksan keisarikunnan siirtomaapolitiikan aiheuttamaa uhkaa. Myöhemmin samana vuonna alus siirrettiin Filippiineille, jossa se korvasi taifuunissa tuhoutuneen sisaraluksensa *Gravinan*.

Alus otti osaa Filippiinien kansannousun tukahduttamiseen vuosina 1896-1897. Alus muun muassa kuljetti maihinnousujoukon Zamboangaan vuonna 1897. Aluksen propulsiojärjestelmä oli keväällä 1898 huollon tarpeessa eikä se voinut osallistua sotatoimiin. Alus makasi ankkurissa Cavitessa ja sen rannikon puoleiset tykit oli siirretty rannikkolinnakkeisiin. Aluksen miehistöön kuului ainoastaan puolet, mikä riitti merenpuoleisten tykkien käyttöön.

Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa huhtikuussa 1898 alus oli edelleen samassa tilassa. Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain laivaston Aasianlaivue hyökkäsi 1. toukokuuta, mistä seurasi Manilanlahden taistelu. Alukseen osui joitakin kranaatteja, joista pahin oli kannelle osunut raskas kranaatti. Osuman seurauksena sai surmansa yhdeksän miestä ja haavoittui kymmenen. Aluksella ei ollut ketään laskemassa taistelulippua ja Deweyn laivasto-osasto tulitti alusta upottaen sen. Aluksen hylystä löytyi neljä kahdeksan tuuman, kolme kuuden tuuman, yksi viiden tuuman ja 25 kappaletta 47 ja 37 millimetrin osumaa.

Taistelun jälkeen *USS Petrelin* lähettämä valtausosasto sytytti hylyn tuleen. Sotatoimien päätyttyä Yhdysvaltain laivasto tutki hylyn todeten sen korjauskelvottomaksi. Hylky romutettiin.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Don Antonio de Ulloa

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002 s. 383

*Velasco*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Velasco* - *Gravina* - *Infanta Isabel* - *Isabel II* - *Cristóbal Colón* - *Don Juan de Austria* - *Don Antonio de Ulloa* - *Conde de Venadito* |
| Edeltäjä: Aragón-luokka – Seuraaja: Isla de Luzón -luokka |