recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arno Kasvi** (tunnetaan myös etunimellä **Aarno**) (s. 1941 Halikko) on suomalainen kasvitieteilijä ja puutarhaneuvos, joka toimi Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan pitkäaikaisena ylipuutarhurina. Kasvin etunimi on kirjoissa Arno, mutta Turun yliopiston tiedoissa Aarno.

Ura
---

Kasvi oli töissä Turun kasvitieteellisessä puutarhassa jo 1960-luvun alussa, sekä myös Naantalin Kultarannassa Suomen tasavallan presidentin kesäasunnolla. Kasvi muutti Ruotsiin 1960-luvulla ja työskenteli useassa eri paikassa puutarhurina. Vuonna 1983 hän palasi Turun kasvitieteelliseen puutarhaan, jossa hän eteni urallaan ylipuutarhuriksi asti.

Kasvi on tullut tutkimustyönsä lisäksi tunnetuksi suurelle yleisölle puutarha-alan opaskirjoistaan, opastustyöstään, tv- ja radiosarjoissa esiintymisestä, lehtiin kirjoittamistaan asiantuntija-artikkeleista, sekä lukuisista luennoistaan ja messuesiintymisistä. Kasvi on esiintynyt muun muassa televisio-ohjelmissa *Viherpeukalo* (1986–1998), *Tässä on itua* (1999) ja *Puutarhassa* (Trädgårdsrutan, 1989–1996).

Kasvi sai kesällä 2009 puutarhaneuvoksen arvonimen.

Hän jäi eläkkeelle ylipuutarhurin virasta 1. lokakuuta 2009 mutta sai jatkaa asumistaan Ruissalon kasvitieteellisen puutarhan virka-asunnossa, jossa hän järjesti myös esitelmiä ja ryhmäkierroksia. Turun yliopisto irtisanoi Kasvin vuokrasopimuksen vuoden 2019 lopussa, sillä yliopisto tarvitsi lisätilaa tutkimuskäyttöä varten. Näin ollen Kasvi joutui muuttamaan pois Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan "Sinisestä talosta", jossa hän oli asunut yli 30 vuotta.

Kasvin kirjoittamia kirjoja
---------------------------

* Kasvi, Arno & Laine, Simo: *Arnon keittiökasvit*. Tammi, 2008. ISBN 978-951-31-4256-8.
* Kasvi, Arno & Laine, Simo: *Puutarhasi parhaaksi*. Tammi, 1996. ISBN 9789513107178, ISBN 9513107175.
* Kasvi, Arno: *Rivitalon puutarha*. Tammi, 1998. ISBN 951-30-6987-7.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun yliopisto purkaa puutarha­legenda Aarno Kasvin vuokra­sopimuksen työn­tekijöiden yhden­vertaisuuden takia *hs.fi*.  30.10.2019. Viitattu 24.9.2022.
2. 1 2 3 4  Björksten, Tuomo: Aarno Kasvi: Kasvimaan ylivartija (Internet Archivessa, tallennettu 3.2.2010)  17.4.2009. Aamulehti.  Arkistoitu 3.2.2010. Viitattu 18.7.2010.
3. 1 2  Puutarhan lumossa varttunut ylipuutarhuri Aarno Kasvi elää hortikulttuurille *yle.fi*. Viitattu 15.7.2018.
4. 1 2 3  Kalpa, Tiina: Aarno Kasvi jättää yliopiston, mutta ei puutarhaa  24.9.2009. Turun Sanomat.  Arkistoitu 15.7.2018. Viitattu 25.10.2016.
5. ↑  Arno Kasvi Ruissalon puutarhan karuista alkuvuosista: Puolet kasveista kuoli *Yle Uutiset*. Viitattu 15.7.2018.
6. ↑  Yliopisto häätää puutarhalegenda Aarno Kasvin yli 30 vuoden kodistaan Ruissalosta: "Ovat miettineet, mikä vanha kääkkä siellä asuu" *is.fi*.  30.10.2019. Viitattu 24.9.2022.

Muualla
-------

* Aarno Kasvi radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, Yle 14.10.2017.
* Viherpeukalo-televisiosarja opasti aloittelijaa puutarhanhoidon saloihin – tekijät muistelevat. Yle Elävä arkisto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Raja tuntemattomaan** (*Flatliners*) on yhdysvaltalainen
Joel Schumacherin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1990. Siinä viisi uhkarohkeaa lääketieteen opiskelijaa kokeilee toisiinsa sydämen pysäyttämisestä seuraavaa parin minuutin mittaista kliinistä kuolemaa, jonka avulla pääsee matkalle omaan menneisyyteensä.

Vastaanotto
-----------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa mielenkiintoisena ja paikoin jännittävänäkin tutkielmana kuolemasta, mutta tarinaltaan epäuskottavana. Hän antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota "hyvä". *Helsingin Sanomien* Pertti Avola sen sijaan piti elokuvaa hölmöimpänä, mitä oli pitkään aikaan nähnyt. Hänestä lääketieteelliset faktat ovat ihan pielessä, käsikirjoitus venyttää asioita kauas uskottavuuden tuolle puolen ja ohjaaja Schumacher yrittää pelastaa elokuvaa kikkailevilla kamerakulmilla ja kauhufilmikliseillä. Hänestä nuoret lahjakkaat näyttelijät Sutherland, Roberts ja Bacon tuhlaavat tässä kykyjään.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kiefer Sutherland  | … |  Nelson Wright
  |
|  Julia Roberts  | … |  Rachel Mannus
  |
|  Kevin Bacon  | … |  David Labraccio
  |
|  William Baldwin  | … |  Joe Hurley
  |
|  Oliver Platt  | … |  Randy Steckle
  |
|  Kimberly Scott  | … |  Winnie Hicks
  |
|  Joshua Rudoy  | … |  Billy Mahoney
  |
|  Benjamin Mouton  | … |  Rachelin isä
  |
|  Hope Davis  | … |  Anne Coldren
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. ↑  Avola, Pertti: Matkoja kuoleman rajan taakse.  *Helsingin Sanomat*, 3.11.1990, s. 106. Näköislehti (maksullinen).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Flatliners
Jussi Muilu vuonna 1930.
**Johannes (Jussi) Muilu** (27. kesäkuuta 1901 Lapua – 24. lokakuuta 1976 Lapua) oli eteläpohjalainen maanviljelijä, joka otti aktiivisesti osaa Lapuan liikkeen toimintaan 1930-luvun alussa. 

Muilun vanhemmat olivat Juho Muilu ja Liisa Malkamäki. Muilu oli kiinnostunut koneista ja jo 1920-luvulla hän omisti T-mallin Fordin ja ajoi myös tilausajoja linja-autolla. Lapuan liikkeessä toimiessaan Muilu tuli nopeasti tunnetuksi innokkaana kyyditysten järjestäjänä ja hänen nimestään johdettiin Lapuan liikkeen harrastamia pakkokyydityksiä kuvaava teonsana muiluttaa.

Kerrotaan, että sanan *muiluttaja* olisi keksinyt Martti Pihkala, joka nähtyään ulkomuodoltaan komean Jussin seisomassa autonsa, mainitun Fordin, vieressä olisi tokaissut: "Taidatte olla aikamoinen kyyditsijä, oikein muiluttaja." Tätä nimenselitystä pidetään Jussi Muilun itsensä kertomana. Autoa käyttäen tapahtuvan kaappauksen toimintamalli oli tässä yhteydessä nimenomaan Jussi ja Jaakko Muilun käyttöönottama.

Lähteet
-------

* Muilu, Jaakko: Muilujen kyydissä pahamaineisessa Muilunkylässä.  *Helsingin Sanomat*, 14.8.2022, s. A 10-A 12.

### Viitteet

1. ↑  Muilu 2022, A 11
**Tarja Marjut Liljeström** (s. 14. toukokuuta 1946 Helsinki) on suomalainen uimahyppääjä. Hänen merkittävimmät kansainväliset kilpailusaavutuksensa olivat seuraavat.

Meksikon olympialaiset (1968): 14. sija naisten 3 metrin ponnahduslautahypyissä ja 17. sija naisten 10 metrin kerroshypyissä.
EM-kilpailut (Utrecht 1966): 6. sija naisten 10 metrin kerroshypyyissä ja 11. sija naisten 3 metrin ponnahduslautahypyissä.
Universiaadit (Tokio 1967): 5. sija naisten 10 metrin kerroshypyissä.
PM-kilpailuissa hän saavutti kaksi kultamitalia (3 metrin ponnahduslautahypyissä 1963 ja kerroshypyissä 1965), yhden hopeamitalin kerroshypyissä 1967 ja yhden pronssimitalin 3 metrin ponnahduslaudalla 1965.

Seuratasolla hän edusti Helsingin Uimareita. SM-kilpailuissa hän sai 3 metrin ponnahduslaudalla kuusi kultamitalia (1961, 1962, 1963, 1964, 1966 ja 1968) ja kaksi hopeamitalia (1960 ja 1965) sekä kerroshypyissä viisi kultamitalia (1964, 1965, 1966, 1967 ja 1968), kaksi hopeaa (1962 ja 1963) ja yhden pronssimitalin (1961). Suomen hallimestaruuskisoissa hän sai vuosina 1960–1968 yhteensä 10 kultamitalia, yhden hopamitalin sekä yhden pronssimitalin.

Masters MM-kilpailuissa hän sai vuosina 1992–2008 yhteensä 20 mitalia ja Masters EM-kilpailuissa yhteensä 27 mitalia (1989–2007).

Varsinaisen aktiiviuran jälkeen hän toimi uimahyppyvalmentajana vuosina 1970–1985 Helsingin Uimareissa, Uimahyppääjien kerho Härvelissä sekä Tapiolan Uimareissa.

Suomen Uimaliitossa hän toimi uimahyppyjen johtoryhmän puheenjohtajana 1976–1983 sekä Uimaliiton johtokunnan jäsenenä 1980–1983. Euroopan Uimaliiton (LEN) masters-komitean jäsenenä hän oli 1994–2008 ja Kansainvälisen Uimaliiton (FINA) masters-komitean jäsenenä 1997–2009.

Hän on toiminut uimahyppytuomarina lukuisissa kansainvälisissä kilpailuissa, muun muassa Moskovan olympialaisissa (1980) ja Los Angelesin olympialaisissa (1984).

Liljeström on koulutukseltaan tähtitieteilijä. Vuonna 2001 hän väitteli tohtoriksi radioastronomiasta.

Lähteet
-------

* Pertti Mustonen : Sata altaassa: Suomen Uimaliitto 1906–2006 (Edita, Helsinki), ISBN 951-37-4490-6.
* Sulevi Pellinen: Suurseuraksi syntynyt : Helsingin UImarit 1916–2016 (Edita, Helsinki; Julkaisija: Helsingin Uimarit).

### Viitteet

1. ↑  Tarja Liljeström *Olympedia*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Mustonen, s. 123
**Arshad Nadeem** (urduksi ‏ارشد ندیم‎, s. 2. tammikuuta 1997) on pakistanilainen keihäänheittäjä.

Arshad saavutti Etelä-Aasian kisoissa 2016 pronssia Pakistanin ennätystuloksella 78,33. Hän oli samana vuonna kolmas myös alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailuissa tuloksella 73,40. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2017 hän sijoittui kolmanneksi Islamic Solidarity Games -tapahtumassa ja seitsemänneksi Aasian-mestaruuskilpailuissa.

Arshad sijoittui kahdeksanneksi Kansainyhteisön kisoissa 2018. Karsinnassa hän heitti Pakistanin ennätyksen 80,45. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän saavutti pronssia jälleen maansa ennätyksellä 80,75. Hän sijoittui 2019 Aasian-mestaruuskilpailuissa kuudenneksi. Hän karsiutui Dohan MM-kilpailuissa loppukilpailusta Pakistanin ennätystuloksella 81,52. Hän paransi maansa ennätyksen samana vuonna lukemiin 83,65 Peshawarissa 14. marraskuuta ja lukemiin 86,29 Kathmandussa 7. joulukuuta.

Arshad heitti Pakistanin ennätyksen 86,38 Iranissa huhtikuussa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 84,62. Hän oli viides myös Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 86,16. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa Pakistanin ennätystuloksella 90,18. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti hopeaa tuloksella 87,82. Kyseessä oli Pakistanin ensimmäinen mitali yleisurheilun maailmanlaajuisissa arvokilpailuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arshad Nadeem Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Arshad Nadeem Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
3. ↑  Yllättävä haastaja suomalaisille - Pakistanin keihäsmies jysäytti komean kaaren *etusuora.com*.  12.4.2021. Viitattu 12.4.2021.
4. ↑  Ottaako jättiläismäinen urheilun lilliputtimaa tänään todella harvinaisen mitalin? *etusuora.com*.  27.8.2023. Viitattu 30.8.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Park Bom** (kor. 박봄; s. 24. maaliskuuta 1984) on eteläkorealainen pop-laulaja ja vuonna 2016 lopettaneen 2NE1-yhtyeen jäsen. 

Bom on syntynyt Etelä-Korean pääkaupungissa Soulissa mutta asui suuren osan nuoruudestaan Yhdysvalloissa. 

Vuonna 2009 Bom saavutti suuren suosion yhdessä tyttöryhmä 2NE1:n jäsenten kanssa. Tätä ennen hän oli esiintynyt yhdessä muiden YG Entertainmentin artistien kanssa. 

Bom on julkaissut kaksi soolokappaletta, "You and I" (2009) ja "Don't Cry" (2011). "You and I" saavutti Koreassa suurta suosiota ja pääsi ensimmäiselle sijalle Korean Gaon Chart -listalla, sekä voitti "Best Digital Single" -tittelin Mnet Asian Music Awardseissa vuonna 2010. 

Bom soittaa muun muassa selloa ja pianoa.

Lähteet
-------

1. ↑  2NE1 Members Profile Kprofiles.com. Viitattu 8.9.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Park Bom Melon-palvelussa (koreaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Stephanie Venier** (s. 19. joulukuuta 1993 Innsbruck) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sportverein Oberperfuss -seuraa.

Nuorten MM-kilpailuissa Venier saavutti Le Massifissa vuonna 2013 kultaa supersuurpujottelussa ja hopeaa syöksylaskussa sekä Jasnássa 2014 hopeaa supersuurpujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa syöksylaskussa ja sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 Venier oli syöksylaskun neljäs. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui syöksylaskussa seitsenänneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Venier kilpaili ensimmäisen kerran St. Antonin syöksylaskussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujottelussa marraskuussa 2013 oltuaan 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 oltuaan kymmenes Lake Louisen syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2017. Helmikuussa hän oli kolmas Crans-Montanan supersuurpujottelussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi.

Venier sijoittui kaudella 2018−2019 Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa kolmanneksi ja voitti Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskun. Hän sijoittui syöksylaskucupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Lake Louisen ja Crans-Montanan syöksylaskussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa toiseksi. Hän voitti Cortina d'Ampezzon ensimmäisen syöksylaskun ja sijoittui supersuurpujottelussa toiseksi. Hän voitti Crans-Montanan supersuurpujottelun. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi sekä syöksylasku- ja supersuurpujottelucupeissa neljänneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Steffi Venier: So fesch ist unsere Sensationsdame *krone.at*.  12.2.2017. Viitattu 12.2.2017. (saksaksi)
2. 1 2 3 4  Stephanie Venier Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stephanie Venier** Wikimedia Commonsissa

* Stephanie Venierin kotisivut
Opetusministeri Kustaa Vilkuna jakamassa äitien­päivän­kunnia­merkkejä touko­kuussa 1958.
**Äitienpäivänkunniamerkki** on äitienpäivänä annettava Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan mitali kultaristein. Se on myönnetty vuodesta 1946 saakka, ja sen myöntäjänä on tasavallan presidentti ritarikuntien esityksestä. Tasavallan presidentti itse luovuttaa ne äitienpäivänä Helsingissä Säätytalossa. 

Kunniamerkin saajat ovat yleensä suurperheen äitejä, mutta vuoden 1997 jälkeen lasten lukumäärä ei ole ollut enää tärkeimpiä perusteita myöntämiselle. Merkin voivat saada myös muut lasten ja nuorten hyväksi merkittävää työtä tehneet kasvattajat. Kunniamerkin saajaksi voi esittää 40 vuotta täyttänyttä biologista äitiä, adoptioäitiä sekä sijaisäitiä. Ammatissaan kasvattajina toimiville kunniamerkkiä ei kuitenkaan myönnetä. Kerran sen on saanut mies; nykyisin merkki myönnetään vain naisille. 

Kunniamerkkiä voivat ehdottaa lapset tai yhteisöt. Perheen tekemän hakemuksen puoltajiksi vaaditaan vähintään kaksi järjestöä tai yhteisöä. Vuoteen 1992 viralliset esitykset kunniamerkeistä teki ja juhlan järjesti Väestöliitto. Sen jälkeen esitysten tekeminen siirtyi lääninhallituksille, vuodesta 2010 aluehallintovirastoille. Hakuaika päättyy vuosittain marraskuussa. Juhlan järjestäminen on ollut vuodesta 1993 Mannerheimin lastensuojeluliiton vastuulla. Palkitsemisesta vastaa sosiaali- ja terveysministeriö. Kunniamerkkejä jaetaan vuosittain 30–40.

Lähteet
-------

* Kunniamerkkien suosio hiipuu. *Helsingin Sanomat* 4.11.2010.
* Äitienpäivän kunniamerkkien saajia etsitään jo *Etelä-Saimaa*.  21.10.2010.  Arkistoitu 3.5.2014. Viitattu 4.11.2010.
* Etelä-Suomen aluehallintovirasto pyytää esityksiä äitienpäivän kunniamerkkien saajiksi *Etelä-Suomen aluehallintovirasto*.  1.10.2010. Viitattu 4.11.2010. [vanhentunut linkki]
**Filip Zubčić** (s. 27. tammikuuta 1993 Zagreb) on kroatialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Koncar -seuraa. Hän on parisuurpujottelun MM-mitalisti ja on voittanut suurpujottelussa kolme maailmancupin osakilpailua.

Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Zubčić sijoittui pujottelussa 30:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli suurpujottelussa 28:s ja keskeytti pujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän keskeytti suurpujottelussa. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui pujottelussa 13:nneksi ja suurpujottelussa 16:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa 19:s, supersuurpujottelussa 31:s ja keskeytti alppiyhdistetyn. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi, suurpujottelussa 24:nneksi sekä keskeytti pujottelun ja supersuurpujottelun.Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa parisuurpujottelussa ja oli neljäs suurpujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa kymmenenneksi ja pujottelussa 18:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli suurpujottelussa kahdeksas ja pujottelussa yhdestoista.

Alppihiihdon maailmancupissa Zubčić kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Åren suurpujottelussa joulukuussa 2014 oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan runsas viikko myöhemmin seitsemäs Alta Badian suurpujottelussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2020. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Naeban suurpujottelussa helmikuussa 2020. Saman kauden suurpujottelucupissa hän oli kolmas. Zubčić voitti joulukuussa 2020 Santa Caterinan ensimmäisen suurpujottelun ja sijoittui toisessa kolmanneksi. Tammikuussa 2021 hän sijoittui toiseksi Adelbodenin molemmissa suurpujotteluissa. Helmikuussa 2021 hän voitti Banskon ensimmäisen suurpujottelun. Maaliskuussa hän oli Lenzerheiden suurpujottelussa toinen. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa pujottelussa oltuaan kolmas Val d'Isèressa joulukuussa 2021. Hän oli toinen Alta Badian ensimmäisessä suurpujottelussa joulukuussa 2023. Hän oli kolmas Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2024. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Filip Zubčić Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Holma, Joel: Lähes kahden vuoden tauon jälkeen maailmancupin pisteille laskenut Samu Torsti kertoo mokastaan, mikä ei tv-kuvissa näkynyt: "Vauhdit menivät nollille"  5.12.2020. Yle. Viitattu 13.2.2022.
**Stanislav Šesták** (s. 16. joulukuuta 1982 Prešov, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa Bundesliigan VfL Bochumissa ja Slovakian maajoukkueessa.

Seurajoukkueura
---------------

Šesták aloitti uransa Tatran Prešovissa kaudella 2000–2001. Sieltä hän siirtyi tammikuussa 2002 Slovan Bratislavaan ja tammikuussa 2004 edelleen MŠK Žilinaan.

Žilinassa Šestákin maalimäärät kasvoivat huomattavasti. Kaudella 2005–2006 hän teki 17 maalia ja kaudella 2006–2007 hän oli 15 maalillaan Corgoň Ligan toiseksi paras maalintekijä Žilinan voittaessa sarjan mestaruuden.

Heinäkuussa 2007 Šesták siirtyi saksalaisseura VfL Bochumiin 750 000 euron kaupassa.

Maajoukkueura
-------------

Slovakian maajoukkueessa Šesták on pelannut vuodesta 2004 lähtien. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kilpailuiden ja vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsinnoissa. Jälkimmäisissä hän onnistui kahdesti maalinteossa San Marinoa vastaan.

Vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa Šesták oli suuremmassa roolissa. Hän oli kuudella maalillaan Slovakian paras maalintekijä, kun joukkue voitti lohkonsa ja selvitti tiensä arvokilpailuihin ensimmäistä kertaa historiassaan. Šesták teki muun muassa Puolaa vastaan loppuhetkillä kaksi maalia, jotka käänsivät ottelun Slovakian tappiosta voitoksi. Hän teki maalin myös molemmissa otteluissa rakasta vihollista Tšekkiä vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Transferdaten Transfermarkt.  Arkistoitu 26.9.2009. Viitattu 15.10.2009. (saksaksi)
2. ↑  Slovakia 2006/07  2.8.2007. RSSSF. Viitattu 15.10.2009. (englanniksi)
3. ↑  Slovakia – Record International Players  16.7.2009. RSSSF. Viitattu 15.10.2009. (englanniksi)
4. 1 2  Player Statistics FIFA.  Arkistoitu 25.4.2013. Viitattu 15.10.2009. (englanniksi)
5. ↑  History UEFA. Viitattu 15.10.2009. (englanniksi)
6. ↑  Top Scorers FIFA.  Arkistoitu 11.7.2010. Viitattu 15.10.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Stanislav Šestákin esittely VfL Bochumin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)

Slovakian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Mucha |
2 Petráš |
3 Škrtel |
4 Čech |
5 Zabavník |
6 Štrba |
7 Weiss |
8 Kozák |
9 Šesták |
10 Sapara |
11 Vittek |
12 Perniš |
13 Hološko |
14 Jakubko |
15 Stoch |
16 Ďurica |
17 Hamšík |
18 Jendrišek |
19 Kucka |
20 Kopúnek |
21 Saláta |
22 Kuciak |
23 Pekarík |
Valmentaja Weiss

Slovakian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Mucha |
2 Pekarík |
3 Škrtel |
4 Ďurica |
5 Gyömbér |
6 Greguš |
7 Weiss |
8 Duda |
9 Šesták |
10 Stoch |
11 Nemec |
12 Novota |
13 Hrošovský |
14 Škriniar |
15 Hubočan |
16 Saláta |
17 Hamšík |
18 Švento |
19 Kucka |
20 Mak |
21 Ďuriš |
22 Pečovský |
23 Kozáčik |
Valmentaja Kozák
**Shayna Jack** (s. 6. marraskuuta 1998 Sunnybank, Australia) on australialainen uimari. Hän on voittanut viesteissä useita arvokilpailumitaleja vuodesta 2017 alkaen. Ensimmäisen henkilökohtaisen MM-mitalinsa hän sai 2023.

Jack antoi heinäkuussa 2019 positiivisen dopingnäytteen ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.

Arvokilpailut
-------------

Jack saavutti ensimmäiset arvokisamitalinsa Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän sijoittui 13:nneksi 50 metrin vapaauinnissa. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti kultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Fukuokan MM-kilpailuissa 2023 hän voitti maailmanmestaruuden naisten 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, kaikki maailmanennätysajoilla. Lisäksi hän saavutti hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Dohan MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, neljä muuta viestimitalia sekä pronssia 100 metrin vapaauinnissa.

Vuonna 2018 Jack voitti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä maailmanennätysajalla 3.30,05. Hän sijoittui sekä 50 metrin että 100 metrin vapaauinnissa neljänneksivapaauintiviestissä. Lisäksi. Birminghamissa 2022 hän voitti niin ikään 4 × 100 metrin vapaauintiviestin ja sai lisäksi hopeaa 100 ja pronssia 50 metrin vapaauinnissa. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 Tokiossa hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Shayna Jack *Gold Coast 2018*.  Arkistoitu 14.1.2019. Viitattu 14.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Shayna Jack Swimming Australia. Viitattu 14.1.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  Shayna Jack *fina.org*. Viitattu 28.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  CAS decision in the arbitration Shayna Jack / Swimming Australia / Sports Integrity Australia (pdf)  16.11.2020. CAS. Viitattu 16.11.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Australian Women's Register

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Romanian kaupungista. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*


  

  

  

  

  

  

  

  

**Călărași** (kələˈraʃʲ) on Călărașin piirikunnan pääkaupunki, Munteniassa, Romaniassa. Kaupungin väkiluku vuonna 2011 oli 57 118 asukasta.

Väestö
------

Vuoden 1900 väestölaskennan mukaan kaupungissa asui 11 024 asukasta. Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan kaupungissa asuu 57 118 asukasta, mikä on 16 705 asukasta vähemmän kuin vuoden 2007 väestölaskennassa.

* Romanialaisia 95,05 %
* Romaneja 3,59 %
* Muut 1,36 %

Călăraşin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 285 050 asukasta.

Maantiede
---------

Kaupunki sijaitsee alangolla Tonavan varrella. Kaupunki on risteysasema valtateille DN3, DN21 ja DN3B.
Kaupunki sijaitsee 120 kilometrin etäisyydellä Romanian pääkaupungista Bukarestista sekä 144 km:n etäisyydellä Mustanmeren turistikohteesta Constanțasta.

Historia
--------

Ensimmäisen kerran alue mainitaan asiakirjoissa 1. kesäkuuta 1541, kun prinssi Radu Paisie liitti osan maa-alasta Crăceanin-kylään. Alueelle rakennettiin pyhän Nikolaos Ihmeidentekijän kirkko, jonka ympärille alkoi muodostua Lichireștin kylä. Aluetta kansoitti pieni joukko maanviljelijöitä, lähinnä Bulgarian turkkilaisia. Kylä oli Bukarest–Konstantinopoli-kauppareitin varrella ja kylään muutti joukko ratsumiehiä: "ștafetarieja". Pian kylä tulikin tunnetuksi Călărașin nimellä. Vuonna 1791 Itävaltalaisessa kartassa mainittiin Călăraș kaupunkina.
1. marraskuuta 1833 kaupunkissa tehtiin ensimmäinen budjetti. Noin 8000 leillä oli tarkoitus rakentaa katuja ja kouluja sekä korjata vuoden 1829 maanjäristyksessä vahingoittunut kirkko.
24. syyskuuta 1852 Valakian prinssi Barbu Dimitrie Ştirbei antoi kaupungille vapaan kaupungin julistuksen. Tämän kunniaksi vuosien 1881–1885 välillä kaupungin nimenä oli Ştirbei.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Bulgaria Silistra, Bulgaria
* Italia Napoli, Italia
* Moldova Călăraşi (Moldova), Moldova
* Serbia Zaječar, Serbia
* Kiina Hengyang, Kiina
* Yhdysvallat Royal Palm Beach, Yhdysvallat
* Ranska Rivery, Ranska
* Kanada Levy, Kanada
* Bulgaria Razgrad, Bulgaria
* Puola Bielsk Podlaski, Puola
* Italia Rooma, Italia
* Bulgaria Dve Mogili, Bulgaria

Lähteet
-------

1. ↑   Ennakkotulokset vuoden 2011 väestönlaskennasta.(viitattu 25.9.2012)
2. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive) Ennakkotulokset vuoden 2011 väestönlaskennasta.(viitattu 25.9.2012) (romaniaksi)
3. 1 2   Kaupungin viralliset nettisivut. (viitattu 25.9.2012) (romaniaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Călărași (Romanian kaupunki)**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Rebecca Smith** (s. 14. maaliskuuta 2000 Red Deer, Alberta) on kanadalainen uimari, joka on saavuttanut arvokisamitaleja viesteissä.

Smith kilpaili pitkän radan MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran Budapestissa 2017, jossa hän perhosuintiosuuden uimarina saavutti pronssia sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia naisten kaikissa kolmessa viestikilpailussa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Kanadan joukkueen kolmannen osuuden uimarina. Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kolme viestikultaa ja oli toinen 200 metrin vapaauinnissa. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän sai pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, Dohassa 2024 naisten 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä.

Smith saavutti vuonna 2018 yhden viestihopean Kansainyhteisön kisoissa ja kaksi viestipronssia Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa. Kansainyhteisön kisojen 2022 viesteistä hän sai yhden hopean ja kaksi pronssia. Henkilökohtaisilla perhosuintimatkoilla hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa 50 metrillä viidenneksi ja 100 metrillä kuudenneksi sekä Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 100 metrillä neljänneksi. Nuorten MM-kilpailuissa vuosilta 2015–2017 hänellä on viesteistä kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi sekä henkilökohtaisilta perhosuintimatkoilta yksi hopea ja yksi pronssi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rebecca Smith Canadian Olympic Committee. Viitattu 26.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Rebecca Smith FINA. Viitattu 27.7.2022. (englanniksi)
Fidget spinner
Pyörivä Fidget Spinner
**Fidget spinner** eli **spinneri** tai **sormihyrrä** on stressiä lievittäväksi tarkoitettu lelu, joka on suosittu erityisesti varhaisnuorten keskuudessa. Sen keskellä on tyypillisesti laakeri, joka voi koostua eri materiaaleista, kuten messingistä, ruostumattomasta teräksestä, titaanista, kuparista tai muovista. Hyrrän suosio kasvoi vuonna 2017 sosiaalisen median kautta. Hyrrällä voi tehdä temppuja, ja sen suosiota on verrattu 1990-luvun jojoon.

Hyrrän keksijäksi on sanottu yhdysvaltalaista Catherine Hettingeriä, joka alkoi vuonna 1993 myydä kehittämäänsä hyrrää. Lelukaupat eivät kuitenkaan ottaneet sitä myyntiin, eikä hyrrä menestynyt. Sen patentti raukesi vuonna 2005. Toisten lähteiden mukaan Hettingerin kehittämä hyrrä ei kuitenkaan ole sama kuin fidget spinner. Monet valmistajat ovatkin alkaneet valmistaa useita eri muotoisia ja tyylisiä spinnereitä.

Tavallisesti laakerin materiaalina käytetään keramiikkaa, metallia (ruostumatonta terästä tai kromia) ja sekoitusta. Erilaiset laakerit vaikuttavat värinään, ääneen ja pyörimisaikaan. 

Lelun tarkoitus on helpottaa keskittymistä ja mikroliikuntaa toimimalla laitteena, johon stressin voi purkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ristmeri, Aliisa: Hankittiinko teillekin hittilelu spinneri ja nyt pitäisi tietää, mitä sillä tehdään? 14-vuotiaat sipoolaiset tubettajat auttavat *Helsingin Sanomat*.  2.6.2017. Viitattu 3.6.2017.
2. ↑   "Spinning toy"  (May 28, 1993).
3. ↑  Calfas, Jennifer: Meet the Woman Who Invented Fidget Spinners, the Newest Toy Craze Sweeping America *Money*.  3.5.2017. Time Inc..  Arkistoitu 14.6.2017. Viitattu 3.6.2017.
4. ↑  Brustein, Joshua: How the Fidget Spinner Origin Story Spun Out of Control *Bloomberg.com*.  11.5.2017. Viitattu 3.6.2017.
5. ↑  Arnett, Dugan: Need to focus? Fidget toys may help. *Boston Globe*.  March 31, 2017. Viitattu 9.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fidget spinner**.
* Keski-Korpela, Nina: ADHD-apuvälineestä tuli hitti – kohta sinunkin lapsesi haluaa fidget spinnerin *yle.fi*.  3.5.2017. Yle Uutiset.
* Parkkinen, Tommi: Viallinenkin spinneri kelpaa – lapset siivoavat jopa kadun kiitokseksi hittilelusta *yle.fi*.  30.5.2017. Yle Uutiset.
James Weldon Johnson vuonna 1932.
**James Weldon Johnson** (17. kesäkuuta 1871 – 26. kesäkuuta 1938) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kouluttaja, asianajaja, diplomaatti, lauluntekijä ja kansalaisoikeusaktivisti. Johnson muistetaan parhaiten työstään NCAAP-järjestön johdossa. Hän oli järjestön ensimmäinen tummaihoinen johtaja vuosina 1920–1930. Johnson tuli aluksi tunnetuksi kirjailijana ja kirjoitti muun muassa runoja, romaaneja ja kokoelmateoksia. 

Johnson oli New Yorkin yliopiston ensimmäinen tummaihoinen professori. Myöhemmin hän toimi luovan kirjallisuuden ja kirjoittamisen professorina Fiskin yliopistossa.

Elämä
-----

Johnson syntyi 1871 Jacksonvillessä, Floridassa. Hänen äitinsä oli Helen Louise Dillet ja isä James Johnson. Helen Louise Dillet oli kotoisin Nassausta, Bahamalta. Johnsonin oli yksi veli, säveltäjä John Rosamond Johnson. Perheen äiti oli ammatiltaan muusikko ja opettaja ja hän toimi veljesten opettajana. 16-vuotiaana Johnson aloitti opinnot Clark Atlantan yliopistossa, joka oli perinteisesti tummaihoisille suunnattu oppilaitos. 

Perheen isä toimi luksushotelli St. James Hotelin päätarjoilijana aikana, jolloin Jacksonville oli yksi Floridan ensimmäisiä talvenviettopaikkoja. Tämä innosti Johnsonia opettelemaan käytännön ammatin. Johnson tiesi, että häneen kohdistui suuria odotuksia tummaihoisten oikeuksien edistämisen suhteen. 

Johnson muutti veljensä kanssa New Yorkiin osana 1900-luvun alun mustien suurta muuttoliikettä.

Johnson työskenteli neljän vuosikymmenen aikana useissa julkisissa viroissa muun muassa opettajana, diplomaattina ja kansalaisoikeusaktivistina. Vuonna 1904 hän osallistui Theodore Rooseveltin menestyksekkääseen presidentinvaalikampanjaan. Presidentti Roosevelt nimitti Johnsonin Yhdysvaltain konsuliksi Puerto Cabelloon Venezuelaan vuosiksi 1906–1908. Vuosina 1909–1913 Johnson työskenteli konsulina Nicaraguassa. 

Johnson avioitui Grace Nailin kanssa vuonna 1910.

Palattuaan Nicaraguasta New Yorkiin Johnson osallistui Harlemin renessanssiin. 

Johnson kuoli vuonna 1938 ollessaan lomalla Mainen Wiscassetissa, kun hänen kuljettamansa auto osui junaan. Johnsonin hautajaisiin Harlemissa osallistui yli 2 000 ihmistä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:James Weldon Johnson
**Emir Sulejmanović** (s. 13. heinäkuuta 1995) on suomalais-bosnialainen koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Sulejmanović syntyi Bosnia ja Hertsegovinassa, mutta muutti perheensä kanssa Suomeen 2-vuotiaana. Hän asui ensin Jyväskylässä, mutta muutti neljä vuotta myöhemmin Kaarinaan. Sulejmanović aloitti koripallon Kaarinan Urassa, jossa hän pelasi seuran juniorijoukkueissa. Vuonna 2011 hän siirtyi KK Union Olimpijaan, jossa hän pelasi kauden 2011–2012 seuran junioriakatemiassa. Kaudeksi 2012–2013 Sulejmanović teki Olimpijan kanssa monivuotisen sopimuksen ja siirtyi pelaamaan myös edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Euroliiga-ottelussa Real Madridia vastaan joulukuussa 2012. Heinäkuussa 2013 Sulejmanović siirtyi FC Barcelonaan. Hän pelasi myös seuran reservijoukkueessa. Huhtikuussa hän siirtyi loppukaudeksi lainalle Italian pääsarjan Orlandina Basketiin.

Kesällä 2016 Sulejmanović siirtyi kroatialaiseen Cibona Zagrebiin. Kesällä 2017 hän siirtyi Espanjan pääsarjaseura Fuenlabradaan. Sieltä hänet lainattiin kakkossarja Leb Oroon Cafés Candelas Breogániin, jossa hän johdatti joukkueensa pääsarja ACB:en ja Emir valittiin sarjan MVP:ksi. Emir jatkoi seurassa vielä kauden 2018-2019. Kaudeksi 2019-20 hän teki sopimuksen ACB-liigan RETAbet Bilbao Basketiin. *lähde?*

### Maajoukkue

Sulejmanović edusti maajoukkuetasolla Suomen nuorisomaajoukkueita. Hän on kuitenkin ilmoittanut edustavansa miesten tasolla Bosniaa vaikka saikin kutsun Suomen koripallomaajoukkueeseen. Merkittäväksi syyksi Sulejmanović kertoi, ettei itse kykene maksamaan maajoukkuematkojaan Bosniasta Suomeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Welling, Jari: Sulejmanovic hylännee Suomen maajoukkueen.  *Turun Sanomat*, 20.7.2013, s. 20.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Nuorten maajoukkuemies Emir Sulejmanovic Union Olimpija Ljubljanaan  2.9.2011. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 13.12.2012.
3. ↑  Union Olimpija promotes Sulejmanovic  14.8.2012. Euroliiga. Viitattu 13.12.2012. (englanniksi)
4. ↑  Sulejmanovic, Emir Euroliiga. Viitattu 13.12.2012. (englanniksi)
5. ↑  Emir Sulejmanovic siirtyy koripalloilemaan Barcelonaan  12.7.2013. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 1.1.2014. Viitattu 20.7.2013.
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Kaarina-lehti: Raha ratkaisi - huippulupaus ei valinnut Suomea  18.9.2013. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 19.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Emir Sulejmanovic (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
Ludvig XIV ja hänen imettäjänsä.
**Imettäjä** on nainen, joka imettää vauvaa tämän äidin puolesta.

Syitä imettäjän käytölle
------------------------

Imettäjä täydentää tai korvaa vauvan oman äidin suorittamaa imettämistä vauvan rintaruokinnan aikana. Syitä tähän voi olla vähäinen rintamaidon eritys, äidin sairaus tai haluttomuus imettää - toisinaan jopa imetyspelko. Äidin päihdeongelmat saattavat myös olla este imetykselle.

Äidin synnyttäessä useamman lapsen kerralla voi imettäjän käyttö olla perusteltua riittävän maitomäärän takaamiseksi kaikille lapsille.

Imettäjän rooli
---------------

Imettäjän käyttö on nykyään harvinaista teollisuusmaissa. Suomessa on lisäksi kattava sairaaloiden ja sairaanhoitopiirien äidinmaitokeskusten verkosto. Imettäjiä esiintyy sitä vastoin edelleen kehitysmaissa. Kätilön avustaessa kotisynnytyksessä, hän voi toimia samalla myös imettäjänä.

Yleinen käsitys on, ettei nainen pysty imettämään ilman raskauden läpikäyntiä. Naisella maidon eritys on toisinaan mahdollista käynnistää säännöllisellä nännipihan ja nännin hierontakäsittelyllä. Samalla periaatteella aikaisemmin synnyttänyt nainen saattaa pystyä aktivoimaan maidon erityksen.

Historia
--------

Imettäjinä toimineita naisia mainitaan jo muinaisissa egyptiläisissä ja heprealaisissa kirjallisissa lähteissä, kuten myös Raamatussa. Aikojen saatossa imettäjän käyttöön on usein liittynyt käsitys imettämisen sopimattomuudesta henkilön arvolle. Imettäjän käyttö on saattanut toimia osoituksena perheen vauraudesta. Myös tietoisuus imetyksen raskautta ehkäisevästä vaikutuksesta on saattanut olla syy imettäjän käyttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Tieteen kuvalehti: Rinnoista voi erittyä maitoa ilman raskauttakin
2. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 2/2014, s.13

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Imettäjä** Wikimedia Commonsissa
**Tuomo Suni** (s. 1977) on suomalainen barokkiviulisti. Hän aloitti viulunsoiton nelivuotiaana. Vuodesta 1996 alkaen Suni on erikoistunut barokkiviulun soittoon, opettajinaan ensin Kreeta-Maria Kentala ja myöhemmin Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa Enrico Gatti. Vuonna 1997 Suni oli Euroopan unionin barokkiorkesterin (EUBO) jäsen. Vuonna 2005 hän päätti opintonsa Haagissa ja suoritti maisterintutkinnon. Nykyään Suni asuu Glasgowissa.

Vuonna 2002 Sunin yhtye Opera Quarta voitti kansainväliset vanhan musiikin kilpailut The International Van Wassenaer Competition ja Il Premio Bonporti – Concorso internazionale di Violino barocco, ja vuonna 2007 se sai Jean-Marie Leclairin teoksia sisältävästä levystään *Recréation en musique* (ORF Alte Musik CD 491) Diapason d'Or -tunnustuspalkinnon. 

Tuomo Suni on The English Concert'in kakkosviulujen äänenjohtaja ja Vox Luminis'in orkesterin sekä The Reykjavik International Baroque Orchestran konserttimestari.

Opera Quartan lisäksi Suni konsertoi seuraavissa yhtyeissä: Capriccio Stravagante, Ricercar Consort, Ensemble Masques,The English Concert, B‘Rock, Holland Baroque Society, Gabrieli Consort & Players, Helsingin barokkiorkesteri, Vox Luminis ja Suomalainen barokkiorkesteri. Näiden lisäksi hän on työskennellyt muiden muassa , The King’s Consortin, Il Complesso Baroccon, Les Muffattin, L’Arpeggiatan ja Bach Collegium Japanin kanssa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Musta Leski** (engl. *Black Widow*) on nimitys usealle eri Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvälle hahmolle.

Claire Voyant
-------------

*Pääartikkeli: Musta Leski (Claire Voyant)*
**Claire Voyant** oli supervoimainen naispuolinen sankari, joka tekiensiesiintymisensä *Mystic Comics* -lehden numerossa 4 elokuussa 1940. Hän tappoi rikollisia ja toimitti näiden sielut paholaiselle. Tämä hahmo eroaa täysin Marvel Comicsin myöhemmissä sarjakuvissa esiintyvistä koodinimeä Musta Leski käytetyistä vakoojista.

Natalia Romanova / Natasha Romanoff
-----------------------------------

*Pääartikkeli: Musta Leski (Natasha Romanoff)*
**Natalia Alianovna Romanova / Natasha Romanoff** oli ensimmäinen Mustan Lesken koodinimeä kantanut moderni Marvel Comicsin hahmo. Hahmon loivat Stan Lee, Don Rico ja Don Heck, ja teki ensiesiintymisensä *Tales of Suspense* -lehden numerossa 52 huhtikuussa 1964. Hahmo on ollut tekemisissä Marvel-universumin supersankariryhmien ja järjestöjen kanssa, kuten Kostajien, Puolustajien, YPKVV:n ja Ukonnuolten. Scarlett Johansson on näytellyt hahmoa elokuvissa *Iron Man 2*, *The Avengers*, *Captain America: The Return of the First Avenger*, *Avengers: Age of Ultron*, *Captain America: Civil War*, *Avengers: Infinity War*, *Avengers: Endgame* ja *Black Widow*.

Yelena Belova
-------------

*Pääartikkeli: Musta Leski (Yelena Belova)*
**Yelena Belova** on toinen Mustan Lesken koodinimeä kantanut moderni Marvel Comicsin hahmo. Hahmo teki lyhyesti ensiesiintymisensä *Inhumans* -lehden numerossa 5 maaliskuussa 1999 ja esiintyi kokonaan samana Marvel Knightsin minisarjassa *Black Widow*. Hän esiintyi vuonna 2001 toisessa *Black Widow* -minisarjassa Natasha Romanoffin ja Daredevilin kanssa sekä seuraavana vuonna Marvel MAXin tekemässä aikuisille suunnatussa kolmiosaisessa tarinassa *Black Widow: Pale Little Spider*, joka kertoi hahmon menneisyydestä. Florence Pugh on näytellyt hahmoa elokuvissa *Black Widow* ja *Thunderbolts\**, sekä Disney+-sarjassa *Hakweye*.

Lähteet
-------

1. ↑  Gerber, Jamie: 20 Weird Things About Black Widow Even Hardcore Fans Might Not Know - 3 *ScreenRant*.  27.6.2018.  Arkistoitu. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
2. ↑  *Wolverine: Origins* Vol. 1 #16 Daniel Way (kirjoittaja). Steve Dillon (taiteilija). Marvel Comics. lokakuu 2007.
3. ↑  De Blieck Jr. Augie: Revisiting Marvel's Beezer & Belova *Comic Book Resources*.  16.7.2013.  Arkistoitu. Viitattu 27.6.2019. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee islamilaista adoptiota. Persianlahden arabimaiden siirtotyöläisistä katso kafala-järjestelmä.*
**Islamilainen adoptio** eli **kafala** poikkeaa länsimaisesta adoptiokäytännöstä, sillä islamilaisen šarialain mukaan sijaisperheessäkin kasvatuslapsi säilyttää biologisen sukunsa. 

Kasvatuslapsi ei muodollisesti jätä biologista perhettään, jos se on tiedossa. Vaikka orpolapsen kasvattaminen on hyve lapsesta ei kuitenkaan tule ottovanhempiensa lasta. Koska lapsi säilyttää biologisen sukunsa, ei lasta ei voi nimetä ottoisänsä mukaan. Täten lasta ei koske myöskään lähisukulaisia koskeva avioliittokielto Mahram. Kasvatuslapsi ei siis ole esimerkiksi estynyt solmimasta avioliittoa ottovanhempansa lapsien kanssa.

Profeetta Muhammadilla oli adoptoitu lapsi. Muhammadilla itsellään oli adoptioäiti, joka imetti hänet vauvana .

Lähteet
-------

1. ↑  Adoption in Islam
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  About adoption in Islam (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Islamilainen adoptio (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jaan Toomik** (s. 1961 Tartto, Viro) on Tallinnasta käsin toimiva virolainen videotaiteilija ja maalari. Häntä pidetään Viron kansainvälisesti kuuluisimpana taiteilijana.

Toomik tuli tunnetuksi maalarina 1980-luvun loppupuolella Virossa ja vuodesta 1990 eteenpäin installaatio- ja videotaiteilijana. Hänet tunnetaan erityisesti kansainvälistä mainetta niittäneistä videoteoksistaan kuten *Isä ja poika* (1998). Hän on osallistunut São Paulo biennaaliin (1994), ARS 95 -näyttelyyn (1995), Manifesta 1 -festivaaliin (1996), Venetsian biennaaliin (1997 ja 2003) sekä muihin kansainvälisesti merkittäviin näyttelyihin. 

Toomik on johtanut Viron taideakatemian monialaisen taiteen ohjelmaa ja toimii tällä hetkellä*milloin?* maalaustaiteen professorina.. Hänen teoksiaan on Suomessa muun muassa Valtion taidemuseon kokoelmista.

Lähteet
-------

1. ↑  East Art Map: Contemporary Art and Eastern Europe - Sivu 206 ISBN 978-1-84638-022-8
2. ↑  "Staff" (henkilökunta) Viron Taideakatemia. Viitattu 8.11.2011.
3. ↑  Toomik, Jaan Valtion Taidemuseo. Viitattu 8.11.2011. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Toomikin taiteilija-CV verkossa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Taiteilijan esittely Berliinin Biennalin yhteydessä[vanhentunut linkki] (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gustaf Evert Havu**, sukunimi vuoteen 1906 *Falck* (2. huhtikuuta 1864 Ilomantsi – 22. kesäkuuta 1935 Turku) oli suomalainen juristi ja Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos ja varapresidentti.

Havun vanhemmat olivat kanavankaitsija Gustaf Falck ja Amanda Wilhelmina Åkerman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1883 Viipurin ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1889. Havu sai varatuomarin arvon 1892. 

Havu toimi asianajajana 1894–1903. Hän oli Turun hovioikeudessa asessorina 1903–1905 ja 1909–1910, hovioikeudenneuvoksena 1905–1907 ja 1910–1932 sekä varapresidenttinä 1932–1935.

Havu oli naimisissa 1894–1907 Anna Wallinin (k. 1907) kanssa ja vuodesta 1911 opettaja Alma Selina Antervon kanssa. Hänen pokansa ensimmäisestä avioliitosta oli filosofian tohtori Ilmari Havu. Gustaf Evert Havun veli Johan Viktor Havu oli Turun hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena ja varapresidenttinä 1911–1932.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Gustaf Evert Havu
2. 1 2 3  Aikalaiskirja 1934
3. ↑  70-vuotias. Varapresidentti G. E. Havu, Helsingin Sanomat, 01.04.1934, nro 87, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Johan Viktor Havu

Aiheesta muualla
----------------

* Hovioik. neuvos G. E. Havu 60-vuotias, Uusi Aura 02.04.1924 nro 91, s. 2, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Walter William Skeat
**Walter William Skeat** (1835–1912) oli englantilainen kielitieteilijä ja Cambridgen yliopiston professori vuodesta 1878. Hän perusti 1864 tieteellisen seuran Early English Text Society, jonka toimittamassa sarjassa hän julkaisi joukon muinais- ja keskienglanninkielisiä tekstejä. Hänen suurin tekstikriittinen työnsä on kuusiosainen Chaucer-laitos selityksineen (1894). Skeatin merkittävimpiä julkaisuja on myös laaja etymologinen sanakirja *Etymological dictionary of the English language* (1882), josta ilmestyi suppeampi laitos *Concise etymological dictionary of the English language* (1888). Skeat julkaisi etymologisten tutkimustensa tuloksia kaksiosaisena teoksena *Principles of English etymology* (18912).

Lähteet
-------

1. ↑  Skeat, Walter William, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1473–1474. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Walter William Skeat** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |