recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Heidinkämmekät** (*Calanthe*) on kämmekkäkasvisuku (heimo *Orchidaceae*), johon kuuluu noin 150 lajia. Lajeja tavataan laajalla alueella Afrikassa, Aasiassa ja Australaasiassa. Heidinkämmeköitä kasvaa lähinnä Aasiassa, joitakin myös Etelä-Afrikassa.

Tuntomerkit
-----------

Heidinkämmekät jakaantuvat kahteen tyyppiin. Toinen on ikivihreä, toinen pudottaa lehtensä syksyisin. Heidinkämmekät kasvavat maassa ja suosivat kasvuympäristönään kalkkikallion päällä olevaa paksua humusta. Ne kukkivat tyypillisesti joulukuussa.

Heidinkämmekät ovat enimmäkseen maassa kasvavia. Niillä on suuri valesipuli, josta lähtee kookkaita, ohuita ja laskoksellisia lehtiä, jotka joillakin lajeilla kuihtuvat tropiikin kuivan kauden ajaksi.

Kukat ovat keltaisia, valkoisia tai vaaleanpunaisia, ja ne sijaitsevat terttumaisissa kukinnoissa, joiden varret kasvavat valesipulien tyveltä. Kukissa on pitkänomainen, alaspäin osoittava huuli, jossa on 3–4 eri suuntiin siirottavaa liuskaa.

Lajeja
------

Kaikkiaan heidinkämmeköitä tunnetaan noin 260 lajia. Siroheidinkämmekkä (*Calanthe vestita*) ja somaheidinkämmekkä (*Calanthe* Vestita-ryhmä) ovat huonekasveja. Suomenkielisellä nimellä tunnetaan myös rusoheidinkämmekkä (*Calanthe sylvatica*).

Käyttö huonekasvina
-------------------

Heidinkämmeköitä kasvatetaan huonekasveina. Huonekasvina suvun lajit vaativat talvisin lepokauden kuivana, huoneenlämmössä. Ne tarvitsevat runsaasti vettä, mutta eivät suvaitse jatkuvaa kasvualustan kosteutta. Kasvupaikka on lämmin eikä liian aurinkoinen. Heidinkämmeköitä lisätään jakamalla suuria bulbiryhmiä.

Lähteet
-------

* Botanica. The illustrated A-Z of over 10,000 garden plants. Cologne, 1999. ISBN 3-8290-3068-1
* Räty ja Alanko 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9
* Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website.

### Viitteet

1. 1 2 3  Enkvist-Lundberg, Marie: *Calanthe vestita*.  *Orkidealehti*, 2000, 33. vsk, nro 1.  Suomen Orkideaseura. ISSN 0359-2022.
2. 1 2  Botanica, s. 166.
3. ↑  Stevens 2001
4. ↑  Räty ja Alanko 2004, s. 38.

Aiheesta muualla
----------------

* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Calanthe*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133768
* Wikispecies: Calanthe
* APDB: 188966
* APNI: 94260
* CoL: 8VVV3
* EoL: 20993
* EPPO: 1CLPG
* FoC: 105024
* GBIF: 2794881
* GRIN: 1865
* iNaturalist: 83467
* IPNI: 325898-2
* IRMNG: 1336621
* ITIS: 564943
* NCBI: 38206
* NZOR: 216a77cb-3e11-4f15-8621-6d9f59119f76
* Open Tree of Life: 193312
* PLANTS: CALAN3
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:325898-2
* Tropicos: 40034432
* WFO: wfo-4000005961

 |

 |
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Englantilainen puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Englantilainen puolustus** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot

1.d4 e6
2.c4 b6
Usein englantilainen puolustus muuntuu myös englantilaisesta avauksesta siirroilla 1.c4 e6 2.d4 b6.

Valkea rakentaa usein ison sotilaskeskustan pelaamalla e4. Tämän jälkeen musta painostaa valkeaa siirroilla Lb7 ja Lb4 ja joskus jopa pelaamalla Dh4 ja f5. Avauksessa musta rikkoo yleensä perinteisiä avausperiaatteita kehittämällä lähetit ennen ratsuja ja tuomalla kuningattaren aikaisin peliin. Silti avausta näkee joskus yllätysaseena jopa suurmestaritasolla. Useat englantilaiset suurmestarit, kuten Tony Miles, Jon Speelman ja Raymond Keene, käyttivät avausta 1970-luvulla.

Englantilainen puolustus luokitellaan ECO-koodistolla koodille A13.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* Lawton, Geoff (2003). Tony Miles:It’s Only Me. Batsford, 281. ISBN 0-7134-8809-3. (englanniksi)
* Plaskett, James. Foxy Openings Volume 22: English Defence [DVD]. (englanniksi)
* English Defense: be the victor, not the victim! (englanniksi)
* ECO codes (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo kirjasta. M/S Mare Balticum on myös autolautta, myöhemmältä nimeltään M/S ARV 1.*

**Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa** on tietoteos, joka kertoo Itämeren vaiheista idän ja lännen, pohjoisen ja etelän ristiaallokoissa. 

Suomen kirjataiteen komitea on valinnut teoksen vuoden 1995 kauneimmaksi kirjaksi.

Teoksen alkusanat on kirjoittanut professori Matti Klinge. Sen jälkeen teos koostuu Itämerta ja sen historiaa käsittelevistä artikkeleista, joiden kirjoittajina ovat ruotsalainen kartografian asiantuntija Ulla Ehrensvärd, suomalainen karttahistorian asiantuntija Pellervo Kokkonen sekä John Nurmisen Säätiön hallituksen puheenjohtaja Juha Nurminen. Ehrensvärd ja Kokkonen kertovat alueen kartoista ja Nurminen esittelee artikkeleissaan seikkaperäisesti alueen merenkulun, kaupan, navigoinnin ja laivojen historiaa.

Teoksen kartat ja kuvat ovat peräisin kokoelmista eri puolilta maailmaa, ja osa niistä on julkaistu ensimmäisen kerran tässä teoksessa.

Teos on julkaistu paitsi suomeksi, myös ruotsiksi, englanniksi ja saksaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  John Nurmisen Säätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Mare Balticum, päällyksen takakansi
Animaatio heijastintähtäimestä. Huomaa tähtäyspisteen säilyminen katsomiskulman muuttumisesta huolimatta.
**Heijastintähtäin** on hävittäjälentokoneiden ja tykistön käyttämä tähtäintyyppi. Se keksittiin vuonna 1900. Tähtäin koostuu optisesta kollimaattorista, ja lasista, jolle ristikko tai muu tähtäinkuvio heijastetaan. Sen muodostama tähtäyspiste on äärettömän kaukana, joten kuva on riippumaton tähtääjän pään tarkasta asennosta, toisin kuin metallisissa ristikkotähtäimissä. Lisäksi se ei haittaa tähtääjän näkyvyyttä.

Historia
--------

Idean heijastintähtäimestä esitti ensimmäisenä irlantilainen optikko Sir Howard Grupp vuonna 1900 patentissaan numero 12108. Grupp esitti tähtäimensä olevan parempi vaihtoehto vaikeasti käytettäville metallitähtäimille ja suppeanäkökenttäisille kiikaritähtäimille. 

Tämän jälkeen todettiin pian, että heijastintähtäin oli hyvä vaihtoehto avotähtäimiin ja kartoitus- ja mittauslaitteisiin. Ensimmäisen kerran heijastintähtäin asennettiin saksalaisiin hävittäjiin jo vuonna 1918 ja pommikoneissa sitä alettiin käyttää 1930-luvulla. Toisessa maailmansodassa heijastintähtäin oli jo lähestulkoon ainoa lentokoneissa käytetty tähtäintyyppi. Sitä käytettiin laajasti myös esimerkiksi ilmatorjunta-aseissa.

Saksalaisen Revi C12 -tähtäimen poikkileikkaus vuodelta 1937.

Moderni heijastintähtäin
------------------------

Nykyään heijastintähtäimeen verrattavaa tekniikkaa on HUD, eli heijastusnäyttö. Siinä lentäjän eteen heijastetaan läpinäkyvälle lasille tarvittavia tietoja, kuten keinohorisontti, nopeus- ja korkeuslukemat ja tähtäimet. Etuna on lentäjän työmäärän vähentyminen, kun lukemia ei tarvitse erikseen tarkistaa mittaristosta.
Heidi Widmer
**Heidi Widmer** (s. 28. helmikuuta 1991) on kanadalais-sveitsiläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edustaa SAS Bern -seuraa. Widmer edusti Kanadaa kevääseen 2015 saakka, josta lähtien hän on edustanut Sveitsiä. Hänen isänsä on sveitsiläinen ja äitinsä kanadalainen, ja hänellä on molempien maiden kansalaisuus.

Sotšin olympialaisissa 2014 Widmer oli vapaan hiihtotavan sprintissä 43:s, 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 52:s ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 57:s. Maastohiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2008 Canmoren sprintissä. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 oltuaan Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Parhaimmillaan hän on ollut 29:s Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.

Widmer lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heidi Widmer Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  About heidi-widmer.com. Viitattu 19.12.2015. (englanniksi)
3. ↑  Big names retiring in Cross-Country Skiing - FIS-SKI *FIS-SKI*.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 10.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Heidi Widmerin kotisivut
Gusevin vaakuna.
**Gusev** (ven. Гу́сев) on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pissajoen rannalla 115 kilometriä Kaliningradista itään. Kaupunki on Gusevin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kaliningradin ja Vilnan välinen rautatie (Gusevin asema). Asukkaita on 28 000 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on syntynyt 1200-luvulla. Vuonna 1724 siitä tuli kaupunki, joka vuoteen 1945 saakka kuului Saksan Itä-Preussiin nimellä **Gumbinnen**. Vuonna 1946 se nimettiin uudelleen seudun taisteluissa menehtyneen kapteeni Sergei Gusevin mukaan. Nykyään kaupungissa on laite- ja elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 114. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Gusevin piirin sivusto (venäjäksi)
* Gusevin kaupungille omistettu sivusto (venäjäksi), (saksaksi)

Kaliningrad alueen vaakunaKaliningradin alueen kaupungit

|  |
| --- |
| **Hallinnollinen keskus: Kaliningrad**
Bagrationovsk | Baltijsk | Gurjevsk | Gusev | Gvardeisk | Krasnoznamensk | Laduškin | Mamonovo | Neman | Nesterov | Ozjorsk | Pionerski | Polessk | Pravdinsk | Slavsk | Sovetsk | Svetlogorsk | Svetlyi | Tšernjahovsk | Zelenogradsk |
Billy Zane vuonna 2010.
**William George "Billy" Zane Jr.** (s. 24. helmikuuta 1966 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan luultavasti parhaiten Caledon Hockleyn roolista elokuvasta *Titanic* sekä miespääosasta elokuvassa *Mustanaamio* (1996). Hän on näytellyt urallaan kymmenissä elokuvissa sekä vieraillut lukuisissa tv-sarjoissa, muun muassa sarjassa *Twin Peaks* (1990). Hän on ollut naimisissa Lisa Collinsin kanssa vuosina 1988–1995.

Aiheesta muualla
----------------

* Billy Zanen viralliset nettisivut
* Billy Zane Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Billy Zane NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Spiritin laskeutumisalue sijaitsee melko lähellä keltaisen ellipsin keskipistettä
**Gusev-kraatteri** on venäläisen tähtitieteilijän Matvei Gusevin mukaan nimetty kraatteri Marsissa lähellä päiväntasaajaa. Kraatterin halkaisija on 160 km.

Spirit-luotain laskeutui kraatteriin 3. tammikuuta 2004. Mönkijän tekemät havainnot viittaavat siihen, että kraatterissa on ollut muinoin järvi. Kiertoradalla olevien luotainten kuvissa näkyy 900 kilometriä pitkä muinainen laakso (joenuoma, kuvassa alhaalla), joka johtaa Guseviin.

Lähteet
-------

1. ↑  Lucy-Ann McFadden, Paul Weissman & Torrence Johnson: *Encyclopedia of the Solar System*, s. 335. Academic Press, 2006. ISBN 9780080474984. (englanniksi)
2. ↑  Gunter Faure & Teresa M. Mensing: *Introduction to Planetary Science: The Geological Perspective*, s. 245-246. Springer, 2007. ISBN 9781402055447. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gusev-kraatteri**.
* Yle Teema: Gusev-kraatteri
* Wired: Water Flowing on Mars (englanniksi)
**Jonathan Castroviejo Nicolás** (s. 27. huhtikuuta 1987 Getxo) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etupäässä aika-ajoissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Euskaltel-Euskadi-joukkueessa 2010, edusti Team Movistaria 2012–2017 ja on vuodesta 2018 kilpaillut Team Sky / Team Ineosissa.

Castroviejo sai Espanjan ympäriajossa 2012 kokonaiskilpailun johtajan paidan ensimmäisen päivän joukkueaika-ajon jälkeen. Hän tuli ensimmäisenä maaliin etapin voittaneen joukkueensa Movistarin ajajista. Hän piti paitaa kahden etapin ajan. Hän voitti aika-ajon Espanjan-mestaruuden 2013, 2015, 2017, 2018, 2019 ja 2023. Richmondin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkueaika-ajossa pronssia ja oli henkilökohtaisessa aika-ajossa neljäs. Hän voitti 2016 aika-ajon Euroopan-mestaruuden ja sai MM-kilpailujen aika-ajossa pronssia. Hän saavutti aika-ajon EM-hopeaa 2018.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives

2009
Tour du Haut Anjou (alle 23-v.), 3. etapin voitto
Ronde de l'Isard d'Ariège (alle 23-v.), prologin voitto
Tour de l'Avenir, 5. etapin voitto
2010
Katalonian ympäriajo, sprinttikilpailun voitto
2011
Tour de Romandie, prologin voitto
Vuelta a la Comunidad de Madrid, 1. etapin (aika-ajo) voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa 11:s
2012
Vuelta a la Comunidad de Madrid, 1. etapin (aika-ajo) voitto
Olympialaiset, aika-ajossa yhdeksäs
2013
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa 14:s
2014
MM-kilpailut, aika-ajossa kymmenes
2015
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa neljäs, joukkueaika-ajossa pronssia
2016
Olympialaiset, aika-ajossa neljäs
Espanjan ympäriajo, 19. etapilla (aika-ajo) toinen
EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa
MM-kilpailut, aika-ajossa pronssia
2017
Volta ao Algarve, 3. etapin (aika-ajo) voitto
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa 14:s
2018
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
EM-kilpailut, aika-ajossa hopeaa
Espanjan ympäriajo, 16. etapilla (aika-ajo) kolmas
MM-kilpailut, aika-ajossa kuudes
2019
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
2020
Italian ympäriajo, 9. etapilla toinen
2022
Ranskan ympäriajo, 9. etapilla toinen
2023
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nicolas Jonathan Castroviejo *cyclingbase.com*. Viitattu 20.8.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Jonathan Castroviejo Nicolás *cyclingarchives.com*. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Movistar wins Vuelta a Espana team time trial opener *cyclingnews.com*.  18.8.2012. Viitattu 20.8.2012. (englanniksi)
4. 1 2 3  Jonathan Castroviejo *Pro Cycling Stats*. Viitattu 24.7.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
Rupertsbergin luostari 30-vuotisen sodan aikana.
**Rupertsbergin luostari** oli Hildegard Bingeniläisen perustama luostari. Hildegard päätti erota silloisesta Disibodenbergin luostaristaan ja alkoi vuonna 1147 tai 1148 rakentaa lähistöllä olevaan Rupertsbergiin omaa luostaria, jonne hän muutti 1150 muutamien muiden aatelisten luostarinaisten kanssa, syistä joita ei tunneta tarkoin. Osin syynä on saattanut olla nunnien aatelisten perheiden halu saada tyttärilleen oma laitos. Kun Hildegard oli jo kuuluisa ja nunnilla oli huomattavaa varallisuutta, Disibodenbergin luostarin apotti ja munkkikunta vastustivat lähtöä.

Hildegard perusti vuonna 1165 sivuluostarin tyhjillään olleeseen augustinolaisluostariin Rüdesheimin Eibingeniin. Luostari oli tarkoitettu alemmista väestöluokista peräisin oleville naisille, joita Hildegard ei halunnut Rupertsbergiin. Kun menettelyn kristillisyyttä arvosteltiin, Hildegard vastasi, ettei härkiä, vuohia ja sikojakaan suljeta samaan karjasuojaan. Hildegard oli molempien luostarien abbedissa. Hän kuoli Rupertsbergissa 81-vuotiaana 17. syyskuuta 1179.

Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 29. marraskuuta 1631 abbedissa Anna Lerch von Dirmstein ja hänen nunnansa joutuivat pakenemaan Rupertsbergista Kölniin. Heidän elämänsä oli hyvin ankaraa. Mainzin ja Bingenin vapauduttua vuonna 1636 ruotsalaisten vallasta nunnat palasivat raunioituneeseen Rupertsbergiin. Eibingenissä oli Rupertsbergin vuonna 1570 itsenäistynyt sivuluostari, joka oli 1603 jälleen yhdistetty Rupertsbergiin. Se oli säästynyt sotien hävitykseltä, ja nunnat muuttivat sinne. Vuonna 1636 Rupertsbergin luostarioikeudet siirtyivät Eibingenin luostarille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arno Forsius, Hildegard Bingeniläinen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Rupersbergin luostari (saksaksi)
* Hildegard.org Josef Krasenbrink: Der Rupertsberg (saksaksi)
* Regionalgeschichte.net (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Palanen valaantraania ja siihen kiinnittynyt nahka. Nahka on tummaa ja raidallista, traani keltaista ja rakeista. Vieressä öljypisara.Valaantraania.
Kulhollinen muktukia eli paloiteltua traania ja nahkaa.Traanista valmistettua muktukia.
**Traani** on kaikkien merinisäkkäiden nahan alla oleva paksu rasvakerros, joka säilöö energiaa, lämmittää eläintä ja helpottaa kellumista. Esimerkiksi hylkeiden, valaiden ja mursujen koko keho on nahan alla traanin peitossa. Myös saukoilla ja pingviineillä on nahan alla traania. Mustavalailla on nahkansa alla jopa yli 30 cm paksuinen kerros traania. Traani on muita rasvoja paljon paksumpaa, ja siinä on paljon enemmän verisuonia kuin maalla elävissä eläimissä olevassa rasvassa. Jotkut meribiologit eivät pidä traania rasvana, koska se on muihin rasvoihin verrattuna niin erilaista. Heidän mielestään se on omanlaistaan kudosta, joka yhdistää eläimen nahan ja sisäelimet.

Traanista voi valmistaa keittämällä hylje- tai valasöljyä, ja se muodostikin valaanpyynnin perustan. Traanin painosta 50–80 % on jalostettavissa öljyksi. Inuiitit ovat perinteisesti saattaneet käyttää hyljeöljyä ruoan paistamisessa ja valasöljyä öljylampuissa. Myös traani on ollut inuiiteille perinteisesti tärkeä ravinnonlähde ainakin muktukin muodossa. Esimerkiksi valaan traani koostuu 70-prosenttisesti kertatyydyttymättömistä rasvahapoista ja lähes 30-prosenttisesti omega-3-rasvahapoista.

Lähteet
-------

1. ↑  How Does a Penguin Stay Warm? *www.uen.org*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  blubber | National Geographic Society *education.nationalgeographic.org*.  Arkistoitu 28.8.2022. Viitattu 28.8.2022.
3. ↑  Nahka ja öljy hyötykäyttöön *ts.fi*.  20.5.2007. Viitattu 28.8.2022.
4. ↑  Whale oil *Britannica*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
5. 1 2  The Inuit Paradox *Discover Magazine*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo taruolennosta. Traakkipuut ovat kasveja.*
Kultainen traakki yhdistetään usein Wessexin kuningaskuntaan
**Traakki** (tai **draakki**) on lohikäärmeen pienempikokoinen sukulainen. Toisin kuin lohikäärmeellä, traakilla on vain kaksi raajaa ja siivet. Usein traakit eivät voi syöstä tulta, kun taas lohikäärmeet voivat.

Traakeista kertovia taruja on ollut muun muassa Kiinassa, Egyptissä, Etiopiassa, Skandinaviassa ja asteekkien keskuudessa. Traakki-sana on väännös ruotsinkielisestä sanasta *drake* ja tämä taas latinalaisesta *draco*. Traakki on suosittu vaakunaeläin Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa, missä sitä kutsutaan englanninkielisellä nimellä *wyvern*.

Keskiajan Euroopan traakin hengitys löyhkää rikiltä ja raadolta ja sen nenästä loimuaa tuli. Se tuhoaa kokonaisia kyliä yhdellä hännän pyyhkäisyllä ja murskaa uhrit hännällä kuristamalla.

Vaakunaeläimenä traakki edustaa voimaa ja valtaa, mutta myös pahuutta ja kateutta.

Traakit ovat tarinoiden mukaan myös lohikäärmeitä, joilla ei ole erillisiä etujalkoja. 

Ruumiinosat: Nahkasiivet, suomupeitteinen pää, vankat jalat, pitkä häntä.
*Tämä artikkeli käsittelee Apua! Orkesteri -yhtyeen kappaletta. Artistit Auttavat Aasiaa–2005 -ryhmän kappaletta käsittelee artikkeli Maksamme velkaa (vuoden 2005 kappale).*

| "Maksamme velkaa"Apua! Orkesteri |
| --- |
| Singlen "Maksamme velkaa" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 1985 |
|  Formaatti | 12" maxisingle |
|  Tyylilaji | suomirock |
|  Kesto | 07.25 |
|  Levy-yhtiö | Poko Rekords |
| Listasijoitukset |
| Suomi 1. (huhtikuu 1985) |

**Maksamme velkaa** oli vuonna 1985 ilmestynyt Apua! Orkesterin single. 

Kyseessä oli Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama hyväntekeväisyyskappale, jolla kerättiin varoja Etiopian nälänhädän uhreille. Sen esikuvina toimivat vuonna 1984 ilmestynyt brittiläisen Band Aid -projektin single *Do They Know It's Christmas?* sekä amerikkalaisten artistien keväällä 1985 levyttämä *We Are the World*.

Kappaleen soolo-osuudet laulavat (esiintymisjärjestyksessä) Heinäsirkka, Pate Mustajärvi, Tiina Tiikeri, Pave Maijanen, Tuula Amberla, Martti Syrjä, Ismo Alanko ja Neumann.*lähde?*

Single nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle, myyden yhteensä yli 13 000 kappaletta, saavuttaen kultalevyrajan. Laulu on myöhemmin julkaistu myös useilla Poko Rekordsin kokoelmalevyillä. Levyn *Maksamme velkaa* levytti uudelleen vuonna 2005 Artistit Auttavat Aasiaa–2005 -niminen suomalaismuusikoista koostunut ryhmä. Tuotto luovutettiin Aasian tsunamiuhrien auttamiseksi.

Kappaleet
---------

**A-puoli**

1. Maksamme velkaa – 3.50 (säv. Juice Leskinen, san. Juice Leskinen, sov. Anssi Tikanmäki)

**B-puoli**

1. Etiopiumia kansalle – 3.35 (säv. Juice Leskinen, san. Juice Leskinen, sov. Anssi Tikanmäki)

Lähteet
-------

1. 1 2  Listalevyt: Apua! Orkesteri
2. ↑  APUA-orkesteri (Arkistoitu – Internet Archive) Musiikkituottajat. Viitattu 30.1.2014.
3. ↑  Yleisradion Fono-äänitetietokanta Viitattu 30.1.2014.
4. ↑  Maksamme velkaa -single julkaistaan kuun lopulla  10.11.2011. Mesta-net.  Arkistoitu 1.2.2014. Viitattu 30.1.2014.
**Eprem Mtsire** tai **Efraim Pieni** (georg. ეფრემ მცირე, k. noin 1101/1103) oli georgialainen munkki Antiokiasta, teologi ja kreikankielisen patristisen kirjallisuuden kääntäjä. 

Epremin elämästä ei ole juuri säilynyt tietoja. Hän sai varhain elämässään kattavan hellenistisen koulutuksen, luultavasti Konstantinopolissa, jonne hänen oletettu isänsä Vatše Karitšisdze, georgialainen aatelinen Taosta, oli muuttanut vuonna 1027. Sen jälkeen Epremistä tuli munkki Mustalle vuorelle Antiokian lähelle. Vuorella asui eloisa georgialainen luostariyhteisö, joka koostui noin 70 munkista. Myöhemmin Epremistä tuli Kastalian luostarin igumeni Dafnessa Antiokian ulkopuolella. 

Epremin hellenofiilinen käännöstekniikka osoittautui perustavanlaatuisen tärkeäksi myöhemmälle georgialaiselle kirjallisuudelle. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka teki georgiaksi kirjaimellisia käännöksiä, ja hän tutustutti georgialaiset lukijat kommentaareihin (*scholia*) ja sanastoihin. Hänen huomattaviin käännöksiinsä kuuluu Pseudo-Dionysios Areopagitan, Basileios Suuren, Efraim Syyrialaisen ja Johannes Damaskoslaisen teoksia. Epremin alkuperäinen teos *Utsqebaj mizezsa kartvelta moktsevisasa* (georg. უწყებაჲ მიზეზსა ქართველთა მოქცევისასა, "kertomus georgialaisten kääntymisen syystä") on manifesti Georgian ortodoksisen kirkon autokefalian puolesta, sillä se oli antiokialaisten ja georgialaisten kirkonmiesten kiistan kohteena 1000-luvulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Fedwick, Paul Jonathan: *Basil of Caesarea: Christian, Humanist, Ascetic. A Sixteen-Hundredth Anniversary Symposium*, s. 499. Pontifical Institute of Mediaeval Studies, 1981.
2. ↑  Chelidze, Edisher: *The Two Georgian Translations of the Homilies of St. Gregory Nazianzen*. Sivu 507, teoksessa Livingstone, Elizabeth A.: *Studia Patristica vol. XXXIII*. Peeters Publishers, 1997. ISBN 9068318683.
**Discovery Channel** (puhekielessä usein myös pelkkä *Discovery*) on dokumenttiohjelmien tuotantoyhtiö, jonka perusti John Hendricks 17. kesäkuuta 1985. Lisäksi Discovery ylläpitää viittä omaa kansainvälistä kanavaansa: **Discovery Channel**, **Discovery World**, **Discovery Science**, **Discovery Travel & Living**, **Animal Planet** ja teräväpiirtoinen **Discovery HD**. Discovery tunnetaan dokumenttiohjelmistaan, jotka käsittelevät niin historiaa, nykypäivää, kuin tulevaisuuttakin. Aiheet voivat olla hyvin teknisiä tai esimerkiksi luontoon liittyviä. Kanava on vuosituhannen vaihteen jälkeen siirtynyt lähes täysin tosi-tv -formaattiin.

Ohjelmia
--------

* *Metsurit suolla*
* *Rämeveljet*
* *Hiilikaivos*
* *Myytinmurtajat*
* *American Chopper*
* *American Hotrod*
* *Valmistuksen salat*
* *Smash Lab*
* *Miten se syntyi?*
* *American Hotrod*
* *Likaiset työt*
* *Viitosvaihde*
* *Rakentajien raskassarjalaiset*
* *Hiuskarvan varassa*
* *Selviytyjä*
* *Hummerimiehet*
* *Tosi kelmien kerho*
* *Selvisin Hengissä*
* *Miami Ink*
* *London Ink*
* *Hengenvaarallinen saalis*
* *Nasan suurimmat avaruuslennot*
* *Discovery project earth*
* *Aikavääristymä*
* *Myrskynmetsästäjät*
* *Mahdoton tehtävä*
* *Fight Quest*
* *Tuhottu sekunneissa*
* *Tulevaisuuden aseet*
* *Mahtavista mahtavin*
* *Massiiviset masiinat*
* *Uskomaton netti*
* *Suurimmat tankkitaistelut*
* *Curiosity*

Maailmalla
----------

Discovery Channel toimii 220 maassa.*lähde?*

Suomessa Discoveryn kanavia välitetään kaapeliverkossa ja satelliitin kautta. Kaikki ohjelmat on tekstitetty tai puhuttu suomeksi. 1. syyskuuta 2007 lähtien kanavista yhtä on välitetty myös Suomen digitaalisessa antenniverkossa. Kanavat ovat maksullisia. Discoveryn tuottamia sarjoja ja ohjelmia on nähty Suomessa myös ilmaisilla pääkanavilla. Näitä ovat olleet muun muassa MTV3:lla *Myytinmurtajat*, Nelosella *American Chopper* ja Jimillä *Miami Ink*, *London Ink*, *American Hotrod* ja *Likaiset työt*. Discoveryn ohjelmia nähdään Suomessa myös maksuttomilla TV5 ja Kutonen -kanavilla, jotka ovat Discoveryn tytäryhtiön Discovery Networks Finlandin omistamia.

Discoveryn kaikki kanavat maailmalla
------------------------------------

* Discovery Channel
* Animal Planet
* Animal Planet ja Animal Planet HD
* Discovery Travel & Living
* Discovery World
* Discovery Science
* Discovery Real Time
* Discovery Real Time Extra
* Investigation Discovery
* Discovery Home & Health
* Discovery Channel Radio
* Discovery HD
* Discovery Knowledge
* Discovery Turbo
* OWN (Oprah Winfrey Network) aloitti toimintansa vuonna 2009.

Lähetysajat ja muuta
--------------------

Discovery lähetti ohjelmaa kello 18–05 (vuosina 1985–2002) ja vuosina 2002–2005 kello 18–00 tai vaihdellen. 29. elokuuta 2005 alkaen Discovery Channel on lähettänyt ohjelmaa ympäri vuorokauden. Kanava tunnettiin myös nimellä *The Discovery Channel* aloittaessaan.

Katso myös
----------

* Animal Planet

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Discovery Channel**.
* Discoveryn Suomen kotisivut
* Discovery Channelin kotisivut
* Discovery Channel Europen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Harris Corporation** oli yhdysvaltalainen aseteollisuus-, ilmailu- televiestintä- ja informaatiotekniikan yritys, jonka päämaja sijaitsee Melbournessa Floridassa. Yrityksen liikevaihto on noin viisi miljardia dollaria ja sillä on yli 15 000 työntekijää.
Yritys sulautui L3 Technologiesin kanssa vuonna 2019 uudeksi yritykseksi L3Harris Technologies.

Yrityksen tuotteita ovat muun muassa pimeänäkölaitteet. Muita tuotteita ovat muun muassa Night Hawk -sarjan tietokoneet.

Historia
--------

Yritys on perustettu vuonna 1926 nimellä Harris-Seybold-Potter Company ja se aloitti pienenä kirjapainokoneiden valmistajana. Vuonna 1957 yritys yhdistyi Intertypen kanssa ja vuonna 1967 Harris-Intertype yhdistyi elektroniikkalaitteita valmistavan Radiation-yrityksen kanssa. Tämän jälkeen yritys osti RF Communicationsin ja osallistui Apollo-ohjelman tiedonkäsittelyn järjestelmiin. Vuonna 1972 yritys osti General Electricin televisiolaitteiden valmistuksen ja vuonna 1974 Datacraftin. 1970-luvun lopulla yritys teki sopimuksen ranskalaisen Matran kanssa ja siirtyi 1980-luvulla yhä enemmän elektroniikkaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mergers: Commission approves acquisition of L3 Technologies by Harris Corporation, subject to conditions *ec.europa.eu*. Viitattu 30.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Harris Corporation *defence-and-security.com*. Viitattu 30.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  L3Harris Technologies Merger Successfully Completed *l3harris.com*.  1.7.2019. Viitattu 30.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  Harris Corporation and L3 Technologies to Combine in Merger of Equals to Create a Global Defense Technology Leader *businesswire.com*.  14.10.2018. Viitattu 30.8.2022. (englanniksi)
5. ↑  Harris adds Power to Night Hawk computers FlightGlobal. Viitattu 16.1.2017. (englanniksi)
6. 1 2 3 4 5  Harris Corporation History *fundinguniverse.com*. Viitattu 30.8.2022. (englanniksi)
**BMW G06** on BMW X6:n kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2019 lähtien. Se korvasi edeltäneen F16-mallin.

BMW X6 (G06) 2019–
------------------

BMW G06 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi 26 millimetriä pituutta ja 15 millimetriä leveyttä, mutta on kuusi millimetriä aiempaa matalampi. Auto perustuu samalle modulaariselle CLAR-pohjalevylle kuin useimmat valmistajan mallit.

Urheilullinen X6 M esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019 yhdessä sisarmallinsa X5 M:n kanssa. Auton moottorina on kaksoisturboahdettu 4,4-litrainen V8 teholtaan 600 hevosvoimaa. Competition-versiossa teho on nostettu 625 hevosvoimaan.

BMW X6 M Competition G06

Lähteet
-------

1. ↑  New 2019 BMW X6 revealed at Frankfurt *Auto Express*.  10.9.2019. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  2019 LA Auto Show: BMW X6 M Competition looks stunning *BMW Blog*.  20.11.2019. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW X6 (G06)** Wikimedia Commonsissa
**Vinylmania** oli joulukuun 1993 ja kesäkuun 1995 välillä ilmestynyt levyjenkeräilijöille suunnattu aikakauslehti. Lehteä kustansi Vinylmania Oy, ja sen päätoimittajana toimi Kimmo Pekari.

Vinylmania ilmestyi kerran kuukaudessa. Lehden yksi keskeinen tarkoitus oli tarjota levyjenkeräilijöille julkaisu, jota kautta ostaa ja myydä keräilylevyjä. Enimmillään lehden sisällöstä yli puolet oli levyjen myynti-ilmoituksista.

24-sivuisena julkaisuna aloittanut Vinylmania laajeni nopeasti 48–56-sivuiseksi lehdeksi, jossa toimituksellisen materiaalin osuus kasvoi. Lehdessä julkaistiin säännöllisesti muun muassa *Suomi-rockin parhaat palat* -keräilylevypalstaa sekä musiikillisia elämäkertatekstejä menneiden vuosikymmenien musiikkialan vaikuttajista, mutta myös haastatteluita ja uutisia musiikkimaailman ajankohtaisista aiheista ja levyarvosteluita.

Lehden viimeinen, kesäkuussa 1995 ilmestynyt, numero oli nimetty "Rolling Stones Specialiksi". 56-sivuinen lehti sisälsi artikkeleita vain kyseisestä yhtyeestä.

Lehden julkaisun lisäksi Vinylmania Oy järjesti levymessuja ja harrasti levyjulkaisutoimintaa. Sen julkaisi muun muassa Absoluuttisen Nollapisteen albumin *Neulainen Jerkunen* sekä CD-uusintapainoksen alun perin vuonna 1970 julkaistusta Charlies-yhtyeen *Julisteiden liimaajat* -albumista.
**Interaktiivinen taide** on taidetta, johon kokija voi vaikuttaa. Interaktiivinen taide voi esimerkiksi kutsua kokijan kävelemään sen lävitse tai ympäri, tai kutsua kokijoita osallistumaan taideteokseen.  Interaktiivinen taide liittyy ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen (human-computer interaction eli HCI) tiedekenttään. 

Interaktiivisen taiteen tietotekniset elementit sisältävät usein tietokoneita, käyttöliittymiä tai sensoreita jotka reagoivat liikkeisiin, lämpöön, tai ympäristön muutoksiin (esim. säähän). Taideteoksen sisältämä tietokone on koodattu reagoimaan näihin ärsykkeisiin. 

Aikaisimmat interaktiiviset taideteokset on tehty 1920-luvulla. Interaktiivinen taide huomioitiin virallisesti taidekentällä vasta 1990-luvun loppupuolella. 

Interaktiivinen taide on usein immersiivistä. Immersiivinen taide on upottavaa, ja voi sisältää esimerkiksi audiota ja videokuvaa.

Suomalaiset interaktiiviset taiteilijat
---------------------------------------

Suomalisiin interaktiivisiin taiteilijoihin kuuluvat mm. WAUHAUS-kollektiivi, Ekho Collective, sekä Kaiken Keskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Joan Soler-Adillon: El material intangible de l'art interactiu: agència, comportament i emergència.  *Artnodes*, 21.12.2015, nro 16. doi:10.7238/a.v0i16.2744. ISSN 1695-5951. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Kristina Höök, Phoebe Sengers, Gerd Andersson: Sense and sensibility: evaluation and interactive art.  *Proceedings of the SIGCHI Conference on Human Factors in Computing Systems*, 5.4.2003, s. 241–248. New York, NY, USA:  Association for Computing Machinery. doi:10.1145/642611.642654. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2 3  Paul, Christiane: Digital art.  *Digital Art*, 2003.  London, UK: Thames & Hudson Ltd..
4. ↑  Immersiivinen taide kutsuu käyttämään kuvittelukykyä *www.taike.fi*. Viitattu 9.2.2023.
5. ↑  Condé Nast: The Rise of "Immersive" Art *The New Yorker*.  10.2.2022. Viitattu 9.2.2023. (englanniksi)
**Harrison Hagan "Jack" Schmitt** (s. 3. heinäkuuta 1935) on ainoa Kuussa Yhdysvaltojen Apollo-avaruusohjelman aikana käynyt geologi. Suurin osa Apollo-astronauteista oli nimittäin taustaltaan Korean sodassa taistelleita ilmavoimien ja laivaston lentäjiä.

Schmitt opiskeli geologiksi Caltechissa Pasadenassa ja väitteli filosofian tohtoriksi Harvardissa vuonna 1964. Hän toimi kenttägeologina sekä Norjassa että Yhdysvalloissa. Vuonna 1965 hänet valittiin avaruusohjelmaan ensimmäisten tiedemiesastronauttien joukossa. Hän antoi astronauteille geologian koulutusta sekä osallistui avaruusalusten geologisen tutkimusvälineistöjen kehittämiseen. Samalla hän hankki astronautille välttämättömän lentäjän pätevyyden.

Hän osallistui viimeiselle Apollo-lennolle (Apollo 17 joulukuussa 1972) yhdessä Eugene Cernanin ja Ronald Evansin kanssa ja tutustui ennätyspitkillä retkillä Kuun geologisiin piirteisiin sekä kokosi talteen poikkeuksellisen paljon näytteitä. Matkalla hän ilmeisesti otti kuuluisan Sininen marmorikuula -valokuvan Maasta, mutta kuvan ottajasta ei ole täyttä varmuutta.

Schmitt erosi NASAn palveluksesta vuonna 1975. Sen jälkeen hän on ehtinyt olla senaattori ja Yhdysvaltain senaatin tiede- ja avaruusvaliokunnan puheenjohtaja. Schmitt on saanut lukuisia tunnustuksia, ja hän on moninkertainen kunniatohtori.

Harrison Schmitt Kuussa 1972. Hänen avaruuspukunsa on yltä päältä Kuun regoliitissä.
Harrison Schmitt kävi Suomessa 17.–18.4.2009. Hän esiintyi Joensuussa ja Helsingin Pasilan kirjastossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Harrison H. Schmitt (Ph.D.) - Nasa Astronaut (former) *National Aeronautics and Space Administration - Lyndon B. Johnson Space Center*. Viitattu 13.05.2018.
2. ↑  Howell, Elizabeth: Reference: Harrison Schmitt: Geologist on the Moon *SPACE.com*.  23.4.2013. Viitattu 13.05.2018.
3. ↑  Berger, Erin: The Mystery Behind Who Took the Blue Marble Photo *Outside online*.  5.12.2017. Viitattu 13.05.2018.
4. ↑  Behind the Blue Marble: The Story Behind the Iconic Image *The Photographer*.  9.12.2013. Viitattu 13.05.2018.
5. ↑  Blue Marble - Image of the Earth from Apollo 17 *NASA*.  30.11.2007, päivitetty 22.2.2018. Viitattu 13.05.2018.
6. ↑  Sakari Nummila: Viimeinen Kuussa käynyt vierailee Suomessa *Tähdet ja avaruus -lehti*.  16.04.2009. Viitattu 13.05.2018.
7. ↑  Öhberg, Jari: Aito avaruusgeologi vieraili Suomessa *Geologian tutkimuskeskus*.  13.05.2018.  Arkistoitu 14.5.2018. Viitattu 13.05.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harrison Schmitt**.
* H. Schmitt Suomessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* DBLP

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
Harriet Whitney Frishmut: *Vauhti* vuodelta, 1922.
**Harriet Whitney Frishmut** (17. syyskuuta 1880 - 1. tammikuuta 1980) oli yhdysvaltalainen pronssiveistoksistaan tunnettu kuvanveistäjä.

Elämänvaiheita
--------------

Kun Harriet Whitney Frishnut oli teini-ikäinen, hänen vanhempansa erosivat. Hän muutti äitinsä ja sisarustensa kanssa Pariisiin, missä pääsi opiskelemaan kuvanveistoa Auguste Rodinin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä Cuno von Uechtritz-Steinkirchin oppilaana. Hän jatko opintojaan vielä palattuaan Yhdysvaltoihin New Yorkin Art Students League of New Yorkin taidekoulussa opettajnaan Gutzon Borglum ja Hermon Atkins MacNeil. Lisäksi hän työskenteli kuvanveistäjä Karl Bitterin avustajana. 

Ensimmäiset tilauksensa Fishmut sai vuonna 1910. Hän muotoili koristefiguureja, kirjapidikkeittä ja tuhkakuppeja. Hänen maineensa kasvoi vähitellen ja hänestä tuli tunnettu naishahmojen muotoilija.Hänen mallinaan oli usein tanssija Desha Deltell. Hänen pieniä pronssitöitää ostivat sekä keräilijät että museot. Hänen suuria pronssitöitään sijoitettiin puistoihin ja suihkulähteisiin. Hän oli myös opettajana ja hänen oppilaitaan olivat Maude Sherwood Jewett ja Eleanor Mary Mellon.  

Frishmut piti uransa aikana useita näyttelyitä. Näyttelyitä oli National Academy of Designissa, Pennsylvania Academy of the Fine Artsissa, Pariisissa, National Association of Women Artistsissa ja Golden Gate International Expositionissa vuosina 1939- 1940. Vuonna 1929 alkanut lama vaikutti heikentävästi hänen toimeentuloonsa ja hän muutti takaisin Philadelphiaan suljettuaan New Yorkin ateljeensa. Philadelpiassa hän oli mukana kymmenen naistaiteilijan näyttelyssä. 

Frismuth sai uransa varrella useita taidealan huomionosoituksia. Nousevaa modernia taidetta hän kritisoi hengettömäksi. Aikakauden dokumenttien mukaan hän jakoi elämänsä naiskumppaninsa Ruth Talcottin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
	+ 2
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Interferenssikuvio** on aaltojen muodostama kuvio, joka muodostuu usean interferoivan aallon yhteisvaikutuksesta. Kuvion maksimit muodostuvat kohtiin, joissa kahden interferoivan aallon sekä huippukohdat että pohjakohdat kohtaavat. Kuvion minimit puolestaan ovat kohdissa, joissa huippu- ja pohjakohdat kohtaavat, mutta aallot eivät interferoi. Sen sijaan minimikohdissa kaksi aaltoa ovat amplitudiltaan samanlaisia. Kun kuvion kaikkien interferoivien aaltojen korkeudet mitataan kaikissa pisteissä ja ne lasketaan yhteen, saadaan selville summa-aalto, joka perustuu superpositioperiaatteeseen. Interferenssikuvio syntyy, kun on jotakin ainetta valoa läpäisevä kerros ja valo heijastuu sekä kerroksen päältä että pohjasta. Eri värien erilaiset heijastumiset vaikuttavat interferenssikuvioon. Kuvion syntymisilmiön tyypillinen tutkimusmenetelmä on kaksoisrakokoe. Siinä aalto ensin diffraktoituu kaden vierekkäisen raon läpäistyään. Tämän jälkeen aallot lähtevät molemmista raoista samassa vaiheessa ja varjostimelle syntyy maksimi. Joskus revontulien yhteydessä voidaan nähdä pyöreitä interferenssikuvioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Toni Tran: Interferenssi ja diffraktio *Omaan tahtiin fysiikka*.  2019-2021. Eiran aikuislukio.  Arkistoitu 26.1.2022. Viitattu 29.7.2022.
2. ↑  Kamera-lehti Teknofokus.  Arkistoitu 4.5.2015. Viitattu 29.7.2022.
**Jyrki Käkönen** (s. 23. tammikuuta 1943) on suomalainen rauhan- ja konfliktintutkija.

Käkösen isän toiveena oli pojan ryhtyminen upseeriksi, mutta Käkönen valitsi yliopistouran. Hänen maailmankuvansa muokkautui vasemmistolaiseksi Vietnamin sodan ja kolmanteen maailmaan liittyneiden teemojen myötä. Käkönen kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1964. Filosofian kandidaatin arvon hän sai vuonna 1971, ja valtiotieteen tohtoriksi hän väitteli vuonna 1986. Käkönen oli Turun yliopistossa assistenttina (1976), apulaisprofessorina (1982) ja yliassistenttina (1983) ennen vuonna 1987 sinne saamaansa nimitystä kansainvälisen politiikan dosentiksi. Vuonna 1988 Käkösestä tuli myös Joensuun ja Oulun yliopistojen dosentti. Hän oli professorina Tampereen yliopistossa vuosina 1998–2007 ja Tallinnan yliopistossa (kansainväliset suhteet, Eurooppa-opinnot) vuosina 2007–2015.

Käkönen työskenteli Tampereen rauhan- ja konfliktintutkimuslaitoksen tutkijana vuodesta 1983 ja johtajana vuosina 1988–1998. Hän oli Suomen rauhantutkimusyhdistys ry:n puheenjohtaja vuosina 1986–1988 ja jatkoi sen jälkeen toimimista sen johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1992 hänestä tuli European Peace Universityn (Itävalta) johtokunnan jäsen.

Käkönen on julkaissut lukuisia kirjoja. Vuonna 2020 hän julkaisi Palladium Kirjat -kustantamon kautta vuosina 1966–1969 kirjoittamaansa runoutta kokoelmassa *Paikkani maailmassa*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kun nuoren miehen pään sisällä myrskysi, Jyrki Käkönen tarttui kynään ja alkoi kirjoittaa – "Runot ovat aikansa kuvausta, jota ei saa siivota puhtaammaksi" Nokian Uutiset
2. 1 2 3 4 5  Maailma muokkasi rauhantutkijaksi, ei upseeriksi Helsingin Sanomat
3. ↑  Jyrki Käkönen Akateeminen Webshop
4. 1 2  Jyrki Käkönen arkistot (Arkistoitu – Internet Archive) Politiikasta
The Old Schools, Harrow School. Vasemmalla Fourth Form Room.
**Harrow School** on Lontoon luoteisosassa, Harrowin kaupunginosassa sijaitseva yksityiskoulu (public school). Se on Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimpia kouluja. Harrow Schoolin perusti John Lyon vuonna 1572. Toimiluvan koululle myönsi kuningatar Elisabet I. Koulu ottaa oppilaikseen vain poikia, ja siellä on noin 800 oppilasta, iältään 13–18 vuotta. Ollessaan ulkosalla Harrowin oppilaat käyttävät perinteisiä olkihattuja.  

Harrow School on yksi alkuperäisistä ns. suurista yksityiskouluista, ja yksi niistä seitsemästä yksityiskoulusta, jotka mainitaan vuoden 1868 Public Schools Actissa.  Muut perinteiset suuret yksityiskoulut ovat Charterhouse School, Eton College, Merchant Taylors' School, Rugby School, St Paul's School, Shrewsbury School, Westminster School ja Winchester College. 

Harrow Schoolin edelleen käytössä olevat vanhat päärakennukset on rakennettu 1800-luvulla, lukuun ottamatta Fourth Form Roomia, joka on peräisin 1600-luvulta. Fourth Form Roomin tammipaneeleihin on kaiverrettu koulun maineikkaimpien alumnien nimet.

Harrowin entisiä oppilaita kutsutaan nimellä Old Harrovians (OHs). Heihin kuuluvat muun muassa lordi Byron, Sir Robert Peel ja Winston Churchill sekä J. Bruce Ismay, Spencer Perceval, Jawaharlal Nehru, John Profumo, Jordanian kuningas Hussein, Benedict Cumberbatch ja James Blunt .

Lähteet
-------

1. ↑  Harrow School *Harrow Schoolin verkkosivut*. Viitattu 18.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Harrow School *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 20.12.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Public school *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Viitattu 6.1.2018. (englanniksi)
4. ↑  Public Schools Act 1868 *Education in England*. Derek Gillard. Viitattu 6.1.2018. (englanniksi)
5. ↑  Old Boy Achievements *Harrow Schoolin verkkosivut*.  Arkistoitu 22.12.2017. Viitattu 18.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Harrow School** Wikimedia Commonsissa
**M/S Emanuele d'abundo primo** (IMO 7215290) on Tanskassa vuonna 1972 nimellä M/S Scania valmistunut autolautta. Sen rakensi Aalborg Værft A/S Aalborgissa. Aluksen valmistuttua se luovutettiin 11. toukokuuta 1972 malmölaiselle Svenska Rederi Ab Öresundille. Liikenne aloitettiin Juutinraumassa välillä Limhamn (Malmö) – Dragør (Kööpenhamina). Alus siirtyi vuonna 1977 AB Sundfartin omistukseen, sitten vuonna 1981 Scandinavia Ferry Linesille ja 1991 se rekisteröitiin SweFerry AB:lle. Lokakuussa 1999 virolainen Saaremaa Laevakompanii osti aluksen. Viimeisen vuoronsa Juutinraumassa se ajoi 30. lokakuuta. Keväällä 2000 alus lähti Viroon oltuaan talven aikana laiturissa Helsingborgissa. Liikenne aloitettiin toukokuussa 2000 välillä Rohuküla – Heltermaa ja Virtsu – Kuivastu. Huhti-kesäkuussa 2001 alus on aikarahdattuna Färsaarilla, sen jälkeen se palasi Viroon aiemmille reiteille. Sama toistui myös seuraavana kesänä. Vuoden 2005 toukokuusta elokuuhun laiva ajoi reitillä Ventspils – Mõntu, sen jälkeen kuukauden ajan Rohuküla – Heltermaa, josta palasi edellä mainitulle reitille. Vuonna 2010 alus myytiin italialaiselle Medmar Navi Spa:lle ja se sai uuden nimen Emanuele d'abundo primo. Se aloitti liikenteen välillä Napoli – Ischia.

*Emanuele d’abundo primo* (etualalla) Napolissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Details for the ship Scania Vesseltracker.com. Viitattu 24.8.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om fartyg – tietoa ja kuvia M/S Scaniasta (ruotsiksi)
* M/S Scania SSC Ferriesin sivuilla (aikatauluja) (englanniksi)
**Rymättylän kunnantalo** eli kunnantupa on vuonna 1914 valmistunut kunnantalo, joka toimi Rymättylän hallintorakennuksena vuoden 2008 loppuun, jonka jälkeen Rymättylän kunta liitettiin Naantalin kaupunkiin. Kunnantalo sijaitsee Rymättylän kirkonkylässä. Kookkaan kaksikerroksisen hirsirakennuksen on suunnitellut arkkitehti Adrian Thomander ja se edustaa jugend-tyyliä. Kunnantalo kuuluu Rymättylän kirkon valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön. Kunnantalon rakennuksessa oli myös säästöpankki vuoteen 1943 saakka sekä puhelinkeskus 1960-luvun alkuun. Kunnantalossa toimi kuntaliitoksen jälkeen päiväkoti, jonka lopetettua kiinteistö myytiin yksityiseen omistukseen vuonna 2017.

Kunnantalo rakennettiin vanhan kunnantuvan paikalle Rymättylän kirkon yläpuoliseen rinteeseen. Varsin kookas ja vinkkelinmallinen kunnantalon rakennus on hirsirunkoinen ja se on perustettu harkkokivelle. Talossa on kellarikerros ja peltikatto. Ulkopuolen vaihtelevan suuntaista laudoitusta jaksottaa pysty- ja vaakalistat. Ikkunat ovat T-mallisia, jossa yläosat on jaettu pienempiin ikkunaruutuihin. Huoneistoala on 494 neliömetriä. Kunnantalon salissa on kasettikatto ja sotien jälkeen sinne rakennettiin näyttämö. Huonejako on 1980-luvulta.

Tontilla sijaitsee myös muita vanhoja rakennuksia. Paikalla sijainneesta Tolpon torpasta on jäljellä hyvin pieni asuinkäyttöön tarkoitettu hirsimökki 1900-luvun alusta. Kaksikerroksinen hirsiaitta, joka rakennettiin lainajyvästöksi 1890-luvulla, muutettiin kahvilaksi 1960-luvulla ja samalla siihen rakennettiin lisäsiipi kotiseutumuseon varastoksi. 1930-luvulla valmistui piirilääkärille ruumiinavausrakennus, joka sittemmin toimi leikkaussalina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Närhi, Johanna & Moilanen, Mari: Rymättylän kirkonkylän taajamaosayleiskaava – Kaavaselostuksen liite 5c. Rakennusinventointikohteet, taulukko (pdf)  3.1.2011. Naantalin kaupunki. Viitattu 24.8.2020.
2. 1 2 3 4  Rymättylän kunnantalo siirtyi Meripalolle (ISSN: 0356-133X) *ts.fi*.  11.12.2017. Turun Sanomat Oy. Viitattu 24.8.2020.
3. ↑  Rymättylän kirkko *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 3.9.2020.
4. 1 2 3 4 5  Brusila, Heljä et al: "Rymättylän kylät ja vanhat rakennukset: Taipale", *Rymättylän kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*, s. 325. sarja: Varsinais-Suomen rakennuskulttuuri 7. Turku: Rymättylän kunta, Varsinais-Suomen liitto, Turun maakuntamuseo, 2001. ISBN 951-595-070-8.