recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mrs. Patrick Campbellia Eliza Doolittlen roolissa esittävä kuva näytelmän ohjelmalehdestä.
**Pygmalion** (suomeksi myös *Kukkaistyttö*) on George Bernard Shaw’n näytelmä, joka esitettiin yleisölle ensimmäistä kertaa vuonna 1913. Näytelmä on saanut nimensä antiikin mytologiassa esiintyvän Pygmalionin mukaan.

Näytelmässä englantilainen fonetiikan professori Henry Higgins lyö vetoa, että pystyy kouluttamaan Eliza Doolittle -nimisen kukkien katukauppiaan esiintymään herttuattarena suurlähettilään puutarhajuhlissa.

*Pygmalionista* tuli Shaw’n suosituin näytelmä. Siitä tehty useita sovituksia, kuten musikaali *My Fair Lady* sekä brittiläinen vuoden 1938 elokuva *Pygmalion*, joka toi Shaw’lle parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon.

Näytelmän on suomentanut Kari Heiskanen nimellä *Kukkaistyttö*.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuoden 1939 Oscar-palkinnot *oscars.org*. Viitattu 21.11.2014. (englanniksi)
2. ↑  George Bernard Shaw: Kukkaistyttö Helsingin kaupunginteatteri. Viitattu 21.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pygmalion** Wikimedia Commonsissa

* Pygmalion Internet Broadway Databasessa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Pygmalion (play)
Teos 1 aka NobleTeos 1 aka Noble. 
Teos 2 by Olavi FellmanTeos 2
**Olavi Fellman** (s. 1956 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, graafikko, kuraattori, taide- ja kulttuurialan järjestövaikuttaja ja ympäristöaktiivi. 

Fellmanin teoksia on ollut esillä 1980-luvun jälkipuoliskolta alkaen. 
Hän on organisoinut näyttelyjä ja ympäristö- sekä monitaidetapahtumia. Espoossa asuva Fellman toimii myös taideryhmien ohjaajana ja opettajana. Koulutukseltaan Fellman on filosofian maisteri (Helsingin yliopisto 2004), sosionomi (Tampereen yliopisto 1981) ja kuvataiteilija (Taidekoulu Maa 1986-1990).

Fellmanin tuotannossa on ilmastonmuutos-teemaa ja yhteiskunnallisia aiheita. Teosten kuvasto ulottuu poliittisista myyttisiin hahmoihin, filosofeista diktaattoreihin ja taiteilijoihin.

Fellman on toiminut muun muassa Suomen taiteilijaseuran ja Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton edustajistossa, PAND Taiteilijat Rauhan Puolesta - ryhmän hallituksessa, Espoon Kaupunginteatterisäätiön valtuustossa sekä Helinä Rautavaaran etnografisen museon hallituksessa. Tällä hetkellä hän toimii kuvataidetaloyhdistys Suna ry:n puheenjohtajana.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

* *Nuorison sosiaalistuminen. Yhteiskunnallinen opetusjaosto.* Tutkielma, Tampereen yliopisto 1981

* *Elämys ja luovuus uskontona – tulkinta taideuskonnosta.* Pro gradu, Helsingin yliopiston estetiikan laitos 2004

Lähteet
-------

Suomen taiteilijaseura, kuvataiteilijamatrikkeli,

Taiteilijan kotisivut
**Pitkä lounas** on Reijo Mäen vuonna 2002 julkaisema rikosromaani.

Juoni
-----

Kirja kertoo dekkarikirjailija Vertti Hietasesta, jonka viisi rikoskomisario Malmi -kirjaa ovat myyneet hyvin mutta novellikokoelma *Pandakarhujen rakkauselämästä* ei. Hietanen on alkoholisoitunut eikä ole kyennyt kirjoittamaan neljään vuoteen mitään. Hänen nykyinen ja entinen vaimonsa käyvät puhelinpalavereja miehen toimettomuuden johdosta. Hietasen salainen tyttöystävä Niina Nyyssölä on murhattu mutta kirjailija ei muista tapahtumaillasta mitään. 
Hietanen on kotoisin Laviasta ja muuttanut vuonna 1982 Turkuun opiskelemaan kauppatieteitä. Hietanen on käynyt lukiota Kankaanpäässä Ninan kanssa ja menettänyt hänet aikanaan kenkätehtailijan pojalle, koska tällä on ollut satapiikkinen Honda ja Hietasella vain käynnistysvikainen mopo. Hietanen pitää ratkaisua ymmärrettävänä.

Tyyli
-----

Teos on kirjoitettu minämuodossa. Se vastaa miljööltään ja teemoiltaan Mäen Vares-kirjoja. Kirjaa on kuvattu viiston itseironiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Aitio, Tommi: Rikosromaani haukkoo ajan henkeä Reijo Mäen lounaalla nautitaan totuutta fiktiolla laimennettuna *Helsingin Sanomat*.  17.11.2002. Viitattu 1.9.2018.
**Stanley Lloyd Miller** (7. maaliskuuta 1930 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat – 20. toukokuuta 2007 National City, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka käänteentekevillää elämän syntyä koskevilla tutkimuksillaan osoitti, että elämän kannalta tärkeitä molekyyleja voidaan yksinkertaisilla kemiallisilla prosesseilla tuottaa epäorgaanisista aineista.

Elämä ja ura
------------

Miller suoritti kemian perusopinnot Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, minkä jälkeen hän väitteli tohtoriksi Chicagon yliopistossa. Miller siirtyi Columbian yliopistoon vuonna 1955. Vuonna 1960 hänen Chicagon yliopiston opettajansa Harold Urey palkkasi hänet Kalifornian yliopiston uudelle San Diegon kampukselle, jossa hän vietti uransa loppuosan. Hänestä tuli siellä kemian laitoksen professori vuonna 1968.

Vuonna 1953 Miller, joka oli tuolloin 23-vuotias jatko-opiskelija, ja Urey suorittivat Chicagon yliopistossa kuuluisan Millerin-Ureyn kokeen, joka silloisen tiedon mukaan simuloi varhaisen maapallon ilmakehän koostumusta. Miller ja Urey onnistuivat tuottamaan koelaitteistollaan useita elämän kannalta tärkeitä molekyyleja, kuten aminohappoja, sokereita ja nukleotidiemäksiä.

San Diegossa Miller kehitti kuuluisaa koettaan ja osoitti, miten yhä useammat elämän käyttämät peruskemikaalit olisivat voineet syntyä luonnollisissa olosuhteissa. Hän tai muut eivät kuitenkaan kyenneet osoittamaan uskottavasti, kuinka nämä kemikaalit olisivat voineet muodostua eläviksi soluiksi tai makromolekyyleiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stanley Miller 1930–2007 *Nature Chemical Biology*.  2007. Viitattu 18.12.2021.
2. 1 2 3 4  Stanley Miller, Who Examined Origins of Life, Dies at 77 *The New York Times*.  2007. Viitattu 18.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stanley Miller** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Sandi Morris** (s. 8. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä.

Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Morris sijoittui seiväshypyssä jaetulle neljännelle sijalle tuloksella 470 cm. Hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Portlandissa 2016 tuloksella 485 cm. Rio de Janeiron olympialaisissa Morris saavutti hopeaa tuloksella 485 cm. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa tuloksella 475. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Birminghamissa 2018 tuloksella 495. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa tuloksella 490. Vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 480 cm. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa tuloksella 485 cm.

Morris voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden ulkoradoilla 2017, 2018, 2019 ja 2022 sekä sisäradoilla 2016, 2017, 2020 ja 2022 sekä NCAA:n sisäratamestaruuden 2015.

Morris hyppäsi Brysselin timanttiliigan osakilpailussa vuonna 2016 ulkoratojen ennätyksensä 500 cm. Hän oli kolmas nainen, joka ylitti seiväshypyssä viiden metrin rajan. Häntä ennen viisi metriä olivat ylittäneet ulkoradoilla Jelena Isinbajeva ja sisäradoilla Jennifer Suhr. Sisäradoilla Morrisin ennätys on 495 cm (2016).

Katso myös
----------

* Luettelo viisi metriä ylittäneistä naisseiväshyppääjistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sandi Morris Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑  Pole Vault Women, 15th IAAF World Championships IAAF. Viitattu 8.2.2016. (englanniksi)
3. ↑  Sandi Morris Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sandi Morris** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Pwanin alue** on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan itäosassa Intian valtameren rannalla. Pwanin alue ympäröi Dar es Salaamin kaupungin ympärille rajattua pientä Dar es Salaamin aluetta. Pwanin alue on saanut nimensä swahilin kielen rannikkoa tarkoittavasta sanasta 'pwani'.

Pwanin alue jakaantuu kuuteen ala-alueeseen (wilaya eli district), jotka ovat Bagamoyo, Kibaha, Kisarawe, Mafia, Mkuranga ja Rufiji.

Alueen pinta-ala on 32 547 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 1 098 668 asukasta. Alueen pääkaupunki on Kibaha.

Tansanian ainoa merenrannalle sijoittuva kansallispuisto, Saadanin kansallispuisto, sijaitsee osittain Pwanin ja osittain Tangan alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Emerging Opportunities for PHE in Tanzania: USAID Tanzania Supports Pwani Integrated Coastal Management and Human Well-Being Project (Arkistoitu versio)
2. 1 2  Pwani *citypopulation.de*. Viitattu 29.12.2020. (englanniksi)
3. ↑  Tanzania in Figures 2019 (pdf) (s. 3, 19) Tanzania National Bureau of Statistics. Viitattu 29.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pwanin alue** Wikimedia Commonsissa
**Fiat CR.42** *Falco* ("Haukka") oli yksipaikkainen, kaksitasoinen, italialainen hävittäjälentokone, joka palveli toisessa maailmansodassa. Koneen pääkäyttäjän, Italian ilmavoimien lisäksi sitä käyttivät Belgian, Ruotsin ja Unkarin ilmavoimat.

Suunnittelu
-----------

CR.42 perustui aikaisempaan CR.32:een, joka taas oli peräisin Fiat CR.30:stä. CR.32 oli ollut Espanjan sisällissodassa suuri menestys, joten Fiat alkoi kehittää uutta konetta. Koneen moottori oli ilmajäähdytteinen ahdettu Fiat A.74R1C.38 tähtimoottori. Koneen potkuri oli kolmilapainen Fiat-Hamilton Standard 3D.41-1. Runko rakennettiin duralumiinista ja teräksestä, siivet oli päällystetty kankaalla. Kone saavutti huippunopeuden 438 km/h ja nousuajan yksi minuutti ja 25 sekuntia tuhanteen metriin ja seitsemän minuuttia 20 sekuntia 7 000 metriin.

Käyttö
------

### Regia Aeronautica

Museoitu keneyksilö Regia Aeronautican väreissä.
Kone otettiin palvelukseen toukokuussa 1939. Italian maailmansotaan liittymiseen mennessä noin 300 konetta oli ehditty toimittaa. Kone taisteli brittien Gloster Gladiatoreja, ja myöhemmin Hawker Hurricaneja vastaan, joskus suurellakin menestyksellä.

### Malta

Maltalla koneet kohtasivat Hurricaneja ensimmäisen kerran 3. heinäkuuta 1940. Tuolloin eräs brittilentäjä ampui alas SM.79-pommittajan lähellä Kalafarnaa. Hän joutui Falcojen yllättämäksi, ja hänen koneensa vaurioitui pakkolaskukuntoon. Pian brittilentäjät huomasivat CR.42:n olevan vaarallinen ja ketterä vastus.

### Unkari

Unkarin ilmavoimat tilasi 52 konetta vuonna 1938. Koneet saatiin vuoteen 1940 mennessä. Koneita tuhoutui palveluskäytössä 25, yksi vioittui korjauskelvottomaksi ja yksi tuhoutui maassa.

### Belgia

Belgian ilmavoimat osti vuonna 1939 40 konetta hintaan 40 miljoonaa frangia. Ensimmäinen Fiat saapui 6. maaliskuuta 1940 (yksi kone tuhoutui laskeutumisonnettomuudessa). Saksan hyökättyä Belgiaan koneet joutuivat taistelemaan ylivoimaista Messerschmitt Bf 109 -kalustoa vastaan. Kaikkiaan Fiatit ampuivat alas kahdeksan Dornier Do 17:ää, neljä Messerschmittiä ja yhden Junkers Ju 52:n.

### Ruotsi

Ruotsin ilmavoimat hankki 72 konetta vuosina 1940–1941. Ne oli varustettu 20 mm selkäpanssarilla ja suksilaskutelineellä. Niitä operoi yksikkö **J11** aluksi Kiirunasta, myöhemmin Luulajasta. Koneet kärsivät monia onnettomuuksia, johtuen materiaalien huonosta laadusta.

Yksi ruotsalaisten käyttämä koneyksilö on säilynyt, ja se on nykyään museoituna.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Falco Unkari (englanniksi)
3. ↑  Falco Belgia (englanniksi)
4. ↑  Falco Ruotsi (englanniksi)
**PyTorch** on avoimen lähdekoodin sovelluskehys koneoppimiseen, joka perustuu Torch-ohjelmakirjastoon. Torch on kirjoitettu C-kielellä ja PyTorch on alun perin kirjoitettu käyttämään Torchia Python-kielestä. Kirjasto tukee grafiikkaprosessorin (GPU) käyttöä syväoppimiseen. Python-edustaosion lisäksi PyTorchille on edustaosio C++-kielellä käyttämiseen.
PyTorch on julkaistu 3-lauseisella BSD-lisenssillä sekä Apache Contributor License Agreement -lisenssillä.

Syyskuussa 2022 Meta ilmoitti PyTorch Foundation -säätiön perustamisesta, joka sijoitetaan Linux Foundationin alle ja projektin kehitys siirtyy säätiöön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Serdar Yegulalp: Facebook brings GPU-powered machine learning to Python *infoworld.com*.  19.1.2017. Viitattu 15.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  The C++ Frontend *pytorch.org*. Viitattu 15.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Thomas Claburn: PyTorch gets lit under The Linux Foundation *theregister.com*.  12.9.2022. Viitattu 15.9.2022. (englanniksi)
4. ↑  Sharon Goldman: PyTorch has a new home: Meta announces independent foundation *venturebeat.com*.  12.9.2022. Viitattu 15.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkosivut (englanniksi)
**Mestari-Heikin maja** on Ilveskorven kylässä Vihannissa sijaitseva luonnonkivistä rakennettu asumus jonka rakensi omaksi asunnokseen *Mestari-Heikiksi* kusuttu Heikki Kilpua-Myllymäki (1854–1934) sen jälkeen kun hänen entinen asuntonsa oli tuhoutunut tulipalossa. Mestari-Heikki asui majassaan kesäisin ja talvisin hän asusteli lähiseudun taloissa. Hän työskenteli nuoruudessaan paimenena ja myöhemmin hän tuli tunnetuksi erityisesti uudispellon raivaajana ja suurien suo-ojien kaivajana. Hän kaivoi muun muassa yksin 4–5 kilometriä pitkän kuivatusojan Leinosenjärvestä Vihanninjokeen. Heikki sai 1928 Oulun Talousseuran 100-vuotisjuhlissa raivauspalkinnon tunnustuksena työstään.

Majan oviaukon vieressä on suuri luonnonkivi joka muodostaa osan majan seinästä. Oviseinän yläosa on lasia. Majan jyrkkä vesikatto on tehty pitkistä leveistä päreistä. Majassa on kaksi huonetta ja kolme tulisijaa.

Lähteet
-------

* Raahen kaupunki : matkailunähtävyyksiä : Mestari-Heikin maja (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomi-Tour : Mestari-Heikin maja
* Kirjastovirma : Samuli Paulaharjun kirjoitus Mestari-Heikistä, ilmestynyt alun perin Nuori Suomi-lehdessä 1923 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kirjastovirma : Iikka Niemelän kirjoitus Eräs Mestari-Heikin merkillinen mietelmä – atomipommi, ilmestynyt Kalevassa 3.5.1947 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Leena Alatalo : Meku-Jussi paarmuskana: ja muita tarinoita entisajan ihmisista ja tapahtumista, luku 3 Tarinaa Mestari-Heikistä (Google Books)
Fiat 1500
Fiat 1500 C
**Fiat 1300** ja **1500** ovat italialaisen Fiatin vuosina 1961–1967 valmistamia automalleja. Ne sijoittuivat 1100- ja 1800/2100-mallien väliin. Fiat 1300 ja 1500 eroavat toisistaan vain moottorin ja takavalojen perusteella. Fiat 1300:n seuraajaksi tuli Fiat 124, ja Fiat 1500:n Fiat 125.

Fiat 1300/1500 oli perinteinen neliovinen sedan, johon asennettiin 1 300-kuutioinen (65 hv) tai 1 500-kuutioinen (72 hv) moottori. Moottoria käytettiin myöhemmin useissa Fiatin lisenssituotteissa, Daewoo-FSO Polonezissa 2000-luvulle asti. Moottoria pidettiin aikanaan urheilullisena ja nykyaikaisena – siinä oli puolipallon muotoiset palotilat, läpihengittävä sylinterikansi ja urheilullisesti muotoiltu pakosarja. Nokka-akselin sijainti sylinteriryhmässä ja kolme runkolaakeria olivat moottorin vanhana pidetyt piirteet.

Vuoden 1961 lopussa esiteltiin myös farmariversio, joka oli teknisesti hyvin yhteneväinen sedan-version kanssa. Mallista valmistettiin myös avoautoversiota.

Vuonna 1962 esiteltiin 1500 Taxi, joka oli Fiat 1500:n moottorilla varustettu Fiat 1800. Tämä tuotti myyntiin myös tavallisille ostajille suunnatun version Fiat 1500L, joka vastasi Taxi-versiota, paitsi että Taxi-versiossa oli matalampi viritysaste (60 hv).

Fiat 1500 sai valikoimiinsa uudistetun 1500C-mallin, jossa oli tehokkaampi moottori (75 hv), pidempi akseliväli, tehokkaammat jarrut ja muita pienempiä muutoksia. Sama moottori tuli myös Fiat 1500L -malliin. 1300-malli säilyi ennallaan.

* Fiat 1300Fiat 1300
* Fiat 1300Fiat 1300
* Fiat 1300Fiat 1300

Lähteet
-------

1. 1 2  Fiat 1300/1500 Carsfromitaly.net. Viitattu 2.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fiat 1300 ja 1500** Wikimedia Commonsissa

Fiatin automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset mallit | 
* Argo
* Cronos
* Doblò
* Ducato
* Fiorino
* Mobi
* Panda
* Pulse
* Scudo
* Strada
* Tipo
* Toro
* 500
* 500C
* 500X
* 500e

 |
| Entiset mallit | 

|  |  |
| --- | --- |
|  1899–1945 | 
* 3,5HP
* 4 HP
* 6 HP
* 8 HP
* 10 HP
* 12 HP
* Brevetti 10–12 HP
* Brevetti tipo 2 15–25 HP
* 24 HP
* 60 HP
* 1T
* 1
* Zero
* 2B
* 70
* 508C
* 508
* 503
* 502
* 509
* 518
* 510
* 514
* 519
* 520
* 524
* 527
* 574 Corsa
* 1100
* 2800
* Mod 5
* 500 "Topolino"

 |
|  1945– | 
* Albea
* Argenta
* Barchetta
* Bravo (2007)
* Bravo/Brava
* Campagnola
* Cinquecento
* Coupé
* Croma
* Croma (2005)
* Daily
* Dino
* Duna/Prêmio
* Elba
* Freemont
* Fullback
* Grand Siena
* Idea
* Linea
* Marea
* Multipla
* Oggi
* Ottimo
* Palio
* Panorama
* Punto
* Regata
* Ritmo/Strada
* Sedici
* Seicento/600
* Siena
* Stilo
* Talento
* Tempra
* Tipo
* Ulysse
* Uno
* Uno (2010)
* Viaggio
* 124
* 124 Sport Coupé
* 124 Sport Spider
* 124 Spider (2015)
* 125
* 126
* 127
* 128
* 130
* 131
* 132
* 133
* 147
* 238
* 241
* 242
* 500
* 500L
* 600
* 850
* 1000
* 1100
* 1300
* 1400
* 1500
* 1800/2100
* 2300
* X1/9

 |

 |
| Konseptimallit | 
* Fiat Phylla
* Turbina

 |
| Hyötyajoneuvot | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Sotilasajoneuvot | 
* L6/40
* L3/35
* 3000
* M11/39
* M13/40
* M14/41

 |

 |
| Tulevat mallit |  |
Yleinen esimerkki Sandmeyer-reaktiosta
**Sandmeyer-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa aromaattinen diatsoniumsuola reagoi kupari(I)suolan läsnä ollessa muodostaen aromaattisen halogenidin tai nitriilin. Sandmeyer-reaktio on nimetty löytäjänsä sveitsiläisen kemistin Traugott Sandmeyerin mukaan joka raportoi reaktion vuonna 1884. Sandmeyer-reaktio on yksi käytetyimmistä tavoista valmistaa aryylihalogenideja.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Elektrofiilina Sandmeyer-reaktioissa toimii aromaattinen diatsoniumsuola. Koska diatsoniumsuolat ovat hyvin usein epästabiileja, valmistetaan ne tyypillisesti *in situ* aniliinijohdannaisesta ja typpihapokkeesta. Reaktion nukleofiili on kupari(I)suola kuten kupari(I)kloridi, -bromidi tai -syanidi. Käytettäessä kloridisuolaa muodostuu aromaattinen kloridi, bromidisuola ja diatsoniumsuolan reaktiotuotteena muodostuu aryylibromidi ja kupari(I)syanidin käyttö johtaa bentsonitriilijohdannaiseen. Käytettäessä kupari(I)syanidia on reaktio suoritettava neutraalissa pH:ssa, jotta ehkäistään erittäin myrkyllisen vetysyanidin muodostuminen. Kupari(I)fluoridilla ja kupari(I)jodidilla reaktio toimii huonosti. Teollisuudessa kupari(I)suolan ja diatsoniumsuolan suhteena Sandmeyer-reaktioissa käytetään 1:10–1:5. Sandmeyer-reaktion sivutuotteina voi muodostua atsoyhdisteitä ja bifenyylijohdannaisia.

Sandmeyer-reaktion mekanismista ei ole täyttä varmuutta ja sille on esitetty useita mekanismeja. Yleisesti esitetyn mekanismin mukaan ensimmäisessä vaiheessa kupari(I)ioni pelkistää diatsoniumsuolan, jolloin muodostuu typpeä, CuX2-suola ja fenyyliradikaali. Seuraavassa vaiheessa fenyyliradikaali vastaanottaa halogeeni- tai syanidi atomin kupari(II)suolalta ja pelkistää sen takaisin kupari(I)suolaksi, jolloin reaktio on kuparisuolan katalysoima. Tuotteena muodostuu aromaattinen halogenidi tai nitriili. Toisen yleisesti esitetyn mekanismin mukaan Sandmeyer-reaktiossa tapahtuu hapettava additio ja muodostuu orgaaninen kupari(III)kompleksi, joka hajoaa luovuttaen halogeeniatomin aromaattiselle yhdisteelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 984–985. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)
2. 1 2 3  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Advanced Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 1030. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
3. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-81. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2  Klaus Forstinger & Hans Joachim Metz: *Diazo Compounds and Diazo Reactions, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Viitattu 27.10.2014

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sandmeyer-reaktio** Wikimedia Commonsissa
**Sandford Fleming** (7. tammikuuta 1827 Kirkcaldy, Skotlanti – 22. heinäkuuta 1915 Halifax, Kanada) oli skotlantilais-kanadalainen rautatieinsinööri. Hän ensimmäisenä edisti maailmanlaajuisten aikavyöhykkeiden, päämeridiaania ja 24 tunnin kellon käyttöä, ja vaikutti näin voimakkaasti koordinoidun yleisajan luomiseen.

Elämä ja ura
------------

Fleming muutti vuonna 1845 Skotlannista Kanadaan, jossa hän sai insinöörin koulutuksen. Vuonna 1857 hänestä oli tullut Ontario, Simcoe and Huron Railwayn (nykyään osa Canadian National Railwayta) pääinsinööri. Vuonna 1863 Kanadan hallitus valitsi hänet laatimaan selvityksen, joka koski Atlantilta Tyynellemerelle suunnitellun rautatien ensimmäistä reittiä Quebec Citystä Halifaxiin. Hän vastasi tämän selvityksen tuloksena syntyneen Intercolonial Railwayn rakentamisesta. Vuonna 1871 hänestä tuli ehdotetun Canadian Pacific Railwayn pääinsinööri, ja hänen kartoittamansa reitit auttoivat suuresti Kanadan länsiosien ja mantereenvälisten rautateiden rakentamista preerioiden ja Kalliovuorten halki seuraavina vuosikymmeninä.

Eläkkeelle jäätyään Fleming toimi Queen's Universityn kanslerina vuosina 1880–1915 ja omistautui tieteellisille hankkeille ja kirjoittamiselle. Rautatieliikenne suurten etäisyyksien yli Kanadassa ja Yhdysvalloissa oli tehnyt käytännön, jossa alueet asettivat kellonsa paikallisesti, vanhentuneeksi. Tutkiessaan ratkaisuja tähän ongelmaan Fleming ehdotti ensimmäisenä maailmanlaajuista aikajärjestelmää vuonna 1876. Hän ehdotti sellaisten kellojen käyttöönottoa, jotka osoittaisivat 24-tuntista yleisaikaa ja joihin oli lisätty osoitin, joka näytti paikallisaikaa lähimpään tuntiin pyöristettynä. Vuosina 1878–1879 hän laati ehdotuksestaan muunnelmia, joka perustuivat Greenwichin meridiaaniin. Hänen ponnistelunsa auttoivat Washingtonissa vuonna 1884 pidetyn kansainvälisen meridiaanikonferenssin koolle kutsumisessa, jossa hyväksyttiin nykyinen kansainvälisesti hyväksytty aikavyöhykejärjestelmä.

Fleming kannatti myös voimakkaasti brittiläisen imperiumin lennätinjärjestelmän kehittämistä, jonka ensimmäinen yhteys oli Kanadan ja Australian välinen Tyynenmeren kaapeli vuonna 1902. Lisäksi Fleming suunnitteli Kanadan ensimmäisen postimerkin vuonna 1851. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1897.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fleming, Sandford *The Canadian Encyclopedia*.  2008. Viitattu 02.06.2022.
2. 1 2 3 4  Sandford Fleming (1827–1915) *Queen's Encyclopedia*.  2022. Viitattu 02.06.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sandford Fleming** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Sandhoffin tauti** on lysosomaalinen kertymäsairaus, joka aiheuttaa etenevän hermostorappeuman. Tauti johtuu kromosomin 5 HEXB-geenin mutaatiosta ja periytyy peittyvästi autosomissa.

Sandhoffin taudista tunnetaan lapsuudessa, nuoruudessa ja aikuisiällä alkavat tautimuodot. Lapsuusiässä alkavassa tautimuodossa kehitys on normaalia 3–6 ensimmäisen elinkuukauden ajan. Ensimmäisenä oireena voi olla ataksia tai dystonia, ja lapsen oireisto on nopeasti etenevä. Muita Sandhoffin taudin oireita ovat etenevä motorinen ja älyllinen heikkeneminen, syömisvaikeudet, yleinen heikkous, sokeutuminen, hepatomegalia, splenomegalia ja makrokefalia. Potilaiden kasvonpiirteitä on kuvattu "nukkemaiseksi". Sandhoffin taudin oireet ovat hyvin lähellä Tay–Sachsin taudin oireita. Sandhoffin tautia sairastavaa tutkittaessa voidaan huomata virtsan korkea oligosakkaridipitoisuus ja usein verkkokalvon kirsikanpunaiset pilkut. Myöhemmin puhkeavissa tautimuodoissa oirekuva on erittäin vaihteleva.

Jos Sandhoffin taudin oireet alkavat varhaislapsuudessa, sairastuneella on korkea riski kuolla jo neljänteen ikävuoteen mennessä, monesti hengitystieinfektion seurauksena. Elinajanodote kuitenkin vaihtelee huomattavasti taudin alkamisiän ja yksilöllisen taudinkuvan mukaan. Sairauden hoito on oireenmukaista, sillä parannuskeinoa ei tunneta. Euroopassa Sandhoffin taudin yleisyydeksi on arvioitu 1/130 000, ja tautia pidetään yhtä yleisenä miehillä ja naisilla. Konrad Sandhoff kuvasi mukaansa nimetyn sairauden ensimmäisenä vuonna 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Sandhoffin tauti Tukiliitto 21.1.2022, viitattu 25.6.2023
**Mestarien liiga -hymni** (engl. *UEFA Champions League Anthem*) on Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n Mestarien liigan virallinen tunnushymni. Hymnin nykyisen version on sovittanut ja siihen sanat on tehnyt englantilainen säveltäjä Tony Britten vuonna 1992. Alun perin hymni on osa saksalais-englantilaisen säveltäjän Georg Friedrich Händelin *Zadok the Priestiä*, joka julkaistiin vuonna 1727. Hymnissä lauletaan kolmella eri eurooppalaisella kielellä, englanniksi, saksaksi ja ranskaksi. Nykyisin Mestarien liiga -hymniä soitetaan aina ennen Mestarien liigan otteluita stadioneilla ja tv-lähetyksissä.

Sanat
-----

Laulussa on 21 säettä. Englanniksi säkeistä lauletaan säkeet 3, 7, 10, 14, 17 ja 21, saksaksi säkeet 2, 4, 5, 9, 11, 12, 16, 18 ja 19 ja ranskaksi säkeet 1, 6, 8, 13, 15 ja 20.

|  |  |
| --- | --- |
| **Alkuperäiset sanat:**
*Ce sont les meilleures équipes*
*Es sind die allerbesten Mannschaften*
*The main event*
*(Kerto)*
*Die Meister*
*Die Besten*
*Les grandes équipes*
*The champions*
*Une grande réunion*
*Eine grosse sportliche Veranstaltung*
*The main event*
*(Kerto)*
*Die Meister*
*Die Besten*
*Les grandes équipes*
*The champions*
*Ils sont les meilleurs*
*Sie sind die Besten*
*These are the champions*
*(Kerto)*
*Die Meister*
*Die Besten*
*Les grandes équipes*
*The champions* | **Suomennokset:**
*Nämä ovat parhaat joukkueet*
*Nämä ovat kaikista parhaat joukkueet*
*Suurin tapahtuma*
*(Kerto)*
*Mestarit*
*Parhaat*
*Suuret joukkueet*
*Mestarit*
*Valtava jälleennäkeminen*
*Suuri urheilutapahtuma*
*Suurin tapahtuma*
*(Kerto)*
*Mestarit*
*Parhaat*
*Suuret joukkueet*
*Mestarit*
*He ovat parhaat*
*He ovat parhaat*
*Nämä ovat mestarit*
*(Kerto)*
*Mestarit*
*Parhaat*
*Suuret joukkueet*
*Mestarit* |

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Auringonpilari.
**Auringonpilari** on toiseksi yleisin haloilmiö. Se havaitaan Suomessa keskimäärin jopa 110 kertaa vuodessa. Auringonpilari näyttää Auringosta joko ylös- tai alaspäin lähtevältä pystysuoralta pilarilta. Pilari voi näkyä vain, kun aurinko on matalalla. Jos aurinko on hyvin matalalla, pilari on väriltään punainen. Muutoin pilari on tavallisesti valkea, sillä säteet heijastuvat laattakiteistä. Myös pylväskiteet voivat muodostaa auringonpilarin, jonka kanssa näkyy 22 asteen sivuava kaari.

Auringonpilarin pituus vaihtelee parista asteesta aina pariinkymmeneen asteeseen.

Talvisin katuvaloilla jääsumussa voi näkyä lampun värisiä keinovalopilareita.

Katso myös
----------

* Luettelo yleisimmistä haloilmiöistä

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2  Riikonen, Marko: *Halot: Jääkidepilvien valoilmiöt*, s. 43–44. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2011. ISBN 978-952-5329-89-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auringonpilari** Wikimedia Commonsissa
Kolme rysää näytteille viritettynä hollantilaisessa museossa

**Rysä** on katiskan sukua oleva kalanpyydys, joka on Suomessa ollut käytössä jo 1500-luvulla. Rysän malli on pysynyt perinteisenä vuosisadasta toiseen. Rysässä oli alun perin puiset kaaret eli vanteet. Näiden vanteiden ympärille pingotettiin verkko. Rysässä on vaihteleva määrä nieluja ja myös malli on vaihdellut kalastusolosuhteiden mukaan. Ns. isorysien suuaukko, uloin vanne, on yli 1,5 metriä, pienemmät rysät ovat yleensä n. metrin vanteella varustettuja.

Rysiä käytettiin yleensä patorakennelmien yhteydessä. Suuaukko kiinnitetään pohjaan pystyseipäillä. Isorysä on Kustaa Vilkunan mukaan suomalainen kalastusneuvo, alkuaan Pohjanlahden rannikolta, Oulun ja Kemin alueelta*lähde?*.

Sisävesien rysät voidaan jakaa kahteen ryhmään, pienemmät luokki- eli vemmelrysät, sekä isommat ns. potkurysät. Potku eli siipi on suuaukosta lähtevä verkkoaita, joka ohjaa kalat rysään. Hauen ja mateen pyyntiin käytetään luokkisrysiä, samoin joissa nousukalojen pyyntiin. Suomukalojen pyynnissä käytetään potkurysiä. Erikoisemmat pystyrysät mateiden pyyntiin ja pienet ankeriasrysät lisäävät rysätyyppien määrää. Merellä silakanpyynnissä käytetään ns. paunetti- eli avorysää, jonka avoimeen peräosaan mahtuu suurikin saalis ehjänä. Lohiloukku on Merenkurkun alueella käyttöönotettu avorysä lohenpyyntiin. Ponttonirysä eli push up -rysä on hylkeenkestävä rysätyyppi, joka suunniteltiin alun perin lohen kalastukseen. 

Paras rysäkalastuksen aika on viileiden vesien aikaan alkukesästä*lähde?*. Myöhemmin vesien lämmettyä rysät likaantuvat ja saalismäärät laskevat.

Rysäpyynti ei vahingoita kaloja ja rysästä on helppo päästää alimittaiset kalat takaisin kasvamaan.

Katso myös
----------

* Katiska
* Merta

Lähteet
-------

* Tapiola, suuri suomalainen eräkirja
**Opel Antara** on Opelin vuosina 2006–2017 valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se perustuu samalle Theta-pohjalevylle kuin sisarmallinsa Chevrolet Captiva, mutta on siitä poiketen viisipaikkainen ja ulkonäöltään varsin erilainen. Tekniikka on kuitenkin autoissa moottoreita myöten sama. Antara täytti Opel-mallistossa katumaasturiluokassa olleen aukon, joka syntyi kun Fronteran valmistus loppui vuonna 2003. Isossa-Britanniassa mallin nimenä oli **Vauxhall Antara**, Pohjois-Amerikassa Saturn Vue, Etelä-Amerikassa **Chevrolet Captiva Sport**, Australaasiassa Holden Captiva ja Lähi-idässä **GMC Terrain**. 

Euroopan markkinoilta Antara poistui vuoden 2015 jälkeen. Sen korvaajaksi tuli vuonna 2017 esitelty Opel Grandland X.

Opel Antara (2006–2017)
-----------------------

Antaran muotoilu perustuu Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2005 esiteltyyn kaksioviseen Antara GTC -konseptiautoon. Tuotantomallin ensiesittely tapahtui seuraavana vuonna Pariisin autonäyttelyssä. 

Euroopassa Antaran bensiinimoottorit olivat 2,4 Ecotec (140 hv) ja 3,2 V6 Ecotec (227 hv). Ainoa dieselmoottori oli 2,0-litrainen CDTI (150 hv). Mallivuodelle 2008 valikoimaa täydennettiin CDTI-dieselin 127-hevosvoimaisella versiolla. Muilla markkinoilla tarjolla on erilaisia vaihtoehtoja aina 3,6-litraiseen V6-moottoriin asti.

Facelift-mallin Opel Antara.
Antara koki kevyen kasvojenkohotuksen vuoden 2010 lopussa. Ulkoasuun tehtiin pieniä muutoksia ja sisällä keskikonsolin säilytystiloja laajennettiin aikaisempaa monikäyttöisemmiksi. Samalla auton keulalle tuli myös uusi Opelin logo. Sähköinen käsijarru ja mäkilähtöavustin tulivat vakiovarusteiksi.

2,0 litran dieselin korvasi uusi Euro 5 -normit täyttävä 2,2-litrainen (160/181 hv) moottori ja 2,4 Ecotecin teho nousi uudistusten myötä 165 hevosvoimaan.

Lähteet
-------

1. ↑  TM vertailu: Dieselmoottoriset katumaasturit *Tekniikan Maailma*.  3.1.2008. Viitattu 30.9.2015.
2. ↑  Opel Antara on menevän näköinen citymaasturi *Iltalehti*.  3.11.2006. Viitattu 30.9.2015.
3. ↑  Autoarvio: Koeajossa Opel Antara 2.0 CDTI Enjoy 110 kW Autotalli.com. Viitattu 30.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Opel Antara** Wikimedia Commonsissa

Opelin automallit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset henkilöautomallit | 
* Astra
* Crossland
* Corsa
* Grandland
* Insignia
* Mokka

 |
| Nykyiset pakettiautot | 
* Combo
* Movano
* Vivaro

 |
| Konseptiautot | 
* Aero GT
* Opel Antara GTC
* CD
* Diesel Rekordwagen
* Eco Speedster
* Frogster
* Frua Diplomat
* G90
* GT 2
* Insignia
* Maxx
* OPC X-Treme
* Snowtrekker
* Trixx

 |
| Entiset mallit | 
* Adam
* Admiral
* Agila
* Ampera
* Ampera-e
* Antara
* Arena
* Ascona
* Blitz
* Calais
* Calibra
* Campo
* Captain
* Cascada
* Commodore
* Darracq
* Diplomat
* Frontera
* Gemini
* GT
* GT (2007)
* Kadett
* Kapitän
* Karl
* Laubfrosch
* Lutzmann
* Manta
* Meriva
* Monterey
* Monza
* Olympia
* Omega
* Rekord
* Senator
* Signum
* Sintra
* Speedster
* Tigra
* Vectra
* Zafira

 |
**Kai Vainiomäki** (s. 13. syyskuuta 1979) on Kirkkonummelta kotoisin oleva suomalainen Aku Ankka -sarjakuvien tekijä. Hän käsikirjoitti Aku Ankka -lehden vuoden 2005 numeroon 24 tarinan *Ei perheen pienimmille*. Tarina on julkaistu myös albumissa "Villi pohjola". Tarinan piirsi norjalainen Arild Midthun. 

Ankka-piirtäjänä Vainiomäki aloitti, kun hän kirjoitti ja piirsi kymmensivuisen Aku Ankka -tarinan maaliskuussa 2003. Egmont-yhtiön johtaja Byron Erickson ei pitänyt piirroksista, mutta innostui käsikirjoituksesta ja osti tarinan heti. Tuon sarjakuvan on sittemmin piirtänyt puhtaaksi brasilialainen Euclides Miyaura, mutta tarinaa ei ole vielä julkaistu Suomessa. Vainiomäki on aiemmin opiskellut jonkin verran graafista suunnittelua, ja hän on työskennellyt esimerkiksi postissa, pizzeriassa ja puhelinhaastattelijana.

Suomessa julkaistut tarinat
---------------------------

* *Ei perheen pienimmille*
* *Onnettoman onnekas*
* *Kohteliaisuus kannattaa*
* *Sadetanssi*
* *Moukkia ja kirjatoukkia*
* *Ankstrologiaa*
* *Eilen, tänään ja huomenna*
* *Ain' uinuen työtäs tee...*
* *Kyllä maalla on mukavaa*
* *Onni onnettomuudessa*
* *Laiskamato koukussa*
* *Nappisuoritus*
* *Mehevä makuelämys*
* *Palveluskoira*
* *Tuplasti apua*
* *Sittenkin pieleen*
* *Liikuttavat linssit*
* *Kyseenalaista kauneudenhoitoa*
* *Vanhuksessa vara parempi*
* *Lämpöä luotolla*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Pohjoismaista Ankka-yhteistyötä*. Aku Ankka 24/2005.
Auringon pyramidi (takavasemmalla) ja Teotihuacanin pääkatu kuvattuna Kuun pyramidilta
Kuun pyramidi kuvattuna Auringon pyramidilta
Auringon pyramidi edestä
**Auringon ja Kuun pyramidit** ovat kaksi suurta pyramidia Teotihuacánissa, Keski-Meksikossa. Pyramidit rakennettiin vaiheittain vuosisatojen aikana, ja ne valmistuivat 200-luvulla.

Nimet
-----

Pyramidit saivat nykyiset nimensä asteekeilta, jotka asuttivat Meksikon laaksoa satoja vuosia Teotihuacánin autioitumisen jälkeen. He liittivät Teotihuacániin myyttisiä merkityksiä, ja heidän luomismyytissään pyramidit ovat Auringon ja Kuun luomisen muistomerkkejä.

Mitat ja rakenne
----------------

Kuun pyramidi sijaitsee Teotihuacánin pääkadun pohjoispäässä. Vanhempi ja suurempi Auringon pyramidi sijaitsee pääkadun itäpuolella melko lähellä Kuun pyramidia.

Auringon pyramidin sivut ovat 215 metriä pitkät, ja se on nykyisin 60 metriä korkea. Temppeleineen se saattoi olla 76 metriä korkea. Auringon pyramidi on koko Amerikan toiseksi korkein pyramidi – vain Cholulassa sijaitseva pyramidi on sitä korkeampi (66 m).

Auringon pyramidin sisällä ovat aiemman pyramidin jäänteet. Pyramidin sisus koostuu aurinkokuivatusta tiilestä ja sorasta. Pyramidin huipulla sijaitsi temppeli, jolle pääsi portaita pitkin. Pyramidin alle johtaa käytävä, jonka kammiot on tyhjennetty jo kauan sitten. Käytävä saattaa olla luonnollinen luola, joka edustaa Mesoamerikan mytologiassa kohtua, josta ihminen tuli maailmaan. Tällöin koko pyramidi on saatettu rakentaa varta vasten luolan yläpuolelle ja sen suuntaisesti.

Kuun pyramidin sisällä on kuusi vanhempaa versiota, joista jokainen on seuraajaansa pienempi. Se on hiukan Auringon pyramidia pienempi. Sen alla ei ole kammioita. Pyramidin portaiden juurelta on kaivauksissa löydetty miehen luuranko, kivestä tehtyä hautaesineistöä ja uhrattujen eläinten jäännöksiä.

Rakentaminen
------------

Auringon pyramidi valmistui Tzacualli-kaudella myöhäisen esiklassisen kauden lopussa. Tutkijoiden mukaan sen ensimmäinen vaihe valmistui 300 eaa. – 1 jaa. Toisessa vaiheessa 100 jaa. tehtiin ensi kertaa melko suuri pyramidi, jonka sivut olivat 184 metriä ja korkeus 46 metriä. Nykymuotoonsa Auringon pyramidi tehtiin 150–225 jaa.

Auringon pyramidin teko vaati arviolta miljoona kuutiometriä rakennusmateriaalia eli 30 miljoonaa korillista. Tämä olisi vaatinut arviolta 6 miljoonaa työpäivää, eli rakentaminen olisi 6000 työläiseltä vienyt noin 10 vuotta.

Kuun pyramidi valmistui Auringon pyramidin jälkeen klassisen kauden alussa noin vuonna 250.

Lähteet
-------

* *Tieteen kuvalehti*, nro 10/2007, s. 46
* Scarre C: *Maailman seitsemänkymmentä ihmettä*. Otava, 2000. ISBN 951-1-16713-8.

### Viitteet

1. ↑  Townsend, Richard F.: *The Aztecs*, s. 37. Thames & Hudson, 2009. ISBN 978-0-500-28791-0.
2. 1 2 3 4 5  Coe, Michael D. & Koontz, Rex: *Mexico: From the Olmecs to the Aztecs*, s. 106–108. Thames & Hudson, 2008. ISBN 978-0-500-28755-2.
3. 1 2  Scarre s. 116.
4. 1 2 3  Teotihuacan: Pyramids of the Sun and the Moon *Heilbrunn Timeline of Art History*.  10/2001. Viitattu 3.3.2017.
5. ↑  Scarre s. 119.
Scott Hoying
**Scott Hoying** (s. 17. syyskuuta 1991) on yhdysvaltalainen laulaja ja a cappella -yhtye Pentatonixin jäsen. Hänen äänialansa on baritoni. Hoyingia pidetään yhtyeen keulahahmona ja perustajana yhdessä tenori Mitch Grassin ja mezzo-sopraano Kirstie Maldonadon kanssa. Hoying on myös toinen osapuoli youtuber-duosta SUPERFRUIT, jonka hän muodostaa yhdessä ystävänsä ja bänditoverinsa Grassin kanssa. Ennen Pentatonixia Hoying lauloi SoCal VoCal -nimisessä a cappella -yhtyeessä Kalifornian yliopistossa.

Hän on kotoisin Arlingtonista, Texasista. Hänen vanhempansa ovat Rick ja Connie Hoying. Hänellä on muun muassa saksalaisia sukujuuria. Hoying on laulanut kahdeksanvuotiaasta saakka, ja 13-vuotiaana paikallisen The Next Big Star Contest -kilpailun seurauksena hän pääsi jopa levyttämään oman country-albuminsa "Arms Around the World".

Lähteet
-------

1. ↑  PTX Official. Twitter.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scott Hoying** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä. Elokuvasta kerrotaan artikkelissa Auringon lapset.*

**Auringon Lapset** on suomalainen popyhtye, joka on virallisesti perustettu vuonna 2012. Yhtyeen on perustanut lauluntekijä Sauli Vuoti (laulu, kitara, koskettimet). Vaikka yhtye on virallisesti perustettu vasta 2012, kappaleita yhtyeelle on tehty jo vuodesta 2005 alkaen.

Yhtye julkaisi Youtubessa ja Spotifyssä ensimmäisen virallisen kappaleensa "Jotain bassojuttua" vuonna 2014. Kappale sai yleisöltä loistavaa palautetta ja keräsi Youtubessa yli 100 000 katselua. Sen jälkeen yhtye teki keikkamyyntisopimuksen My Music Agencyn kanssa. Yhtyeen ensimmäinen keikka oli Indican lämmittely Tavastialla vappuna 2014. Välittömästi keikan jälkeen yhtye ilmoitti solmineensa levytyssopimuksen Riku Pääkkösen omistaman Ranka Kustannuksen kanssa.

Ranka Kustannus julkaisi yhtyeen debyyttisinglen "Elokuun tyttö" heinäkuussa 2014. Yleisö äänesti kappaleen heinäkuun 2014 ja syyskuun 2014 välillä Suomipopin Top10-listalle yli 30 kertaa.

Yhtyeen debyyttilevy *Raketilla kuuhun* julkaistiin 2015. Albumin tuotantovastuun on bändin kanssa jakanut Mika Haapasalo. Yhtye on myös kuvannut musiikkivideon levyn nimikkokappaleesta "Raketilla kuuhun". Musiikkivideo oli ehdolla Oulun musiikkivideofestivaaleilla 2014. Albumilta julkaistiin vielä singlet Raketilla Kuuhun ja Jotain Bassojuttua, jotka saivat osakseen runsasta radiosoittoa. Albumilla vieraili Kauko Röyhkä.

Yhtye on julkaissut vuosina 2016-2018 seitsemän singleä. Silhoue, Taukki, Valkoinen on uusi musta, Päiväkorento, Vedenpinta nousee, Mä diggaan sua ja Poikaystävä. Kappaleita on striimattu mm. Apple Musicissa, Spotifyssä ja Youtubessa yhteensä reilusti yli miljoona kertaa. Auringon Lapset on kertonut mediassa valmistelevansa toista albumia, johon on valmiina jo toistakymmentä kappaletta. Albumilla yhtye tekee yhteistyötä mm. Puolan Radion Sinfoniaorkesterin kanssa.

Diskografia
-----------

* Raketilla kuuhun (2015 Ranka kustannus)
* Suomipop 2.0 (2020)
* Määränpäätä ei ole asetettu (2022)

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑
11. ↑
12. ↑
**Vsevolod Mihailovitš Bobrov** (ven. Всеволод Михайлович Бобров, 1. joulukuuta 1922 Moršansky – 1. heinäkuuta 1979 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, jalkapalloilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän oli yksi parhaista molempia lajeja pelanneista venäläisistä urheilijoista.

Palveltuaan Neuvostoliiton armeijassa toisessa maailmansodassa Bobrov liittyi armeijan urheiluseuraan, Moskovan TsDKA:han vuonna 1945. Hän pelasi jalkapalloa TsDKA:ssa vuoteen 1953 asti. Bobrov pelasi myös seuroissa VVS ja Spartak. Hän voitti neljä Neuvostoliiton mestaruutta ja teki 97 maalia 116 pelissä. Hän voitti mestaruussarjan maalikuninkuuden 24 maalilla vuonna 1945 ja 14 maalilla vuonna 1947. Bobrov oli vieraspelaajana Moskovan Dynamon kiertueella Isossa-Britanniassa. Hän teki kuusi maalia otteluissa Chelseaa, Arsenalia ja Rangersia vastaan.

Bobrov pelasi kolme ottelua Neuvostoliiton maajoukkueessa vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa. Hän teki kisoissa kaikkiaan viisi maalia, joukossa hattutemppu Jugoslaviaa vastaan.

Jääkiekkoilijana Bobrov menestyi vielä jalkapallouraansakin paremmin. Hän aloitti jääkiekon pelaamisen TsDKA:ssa vuonna 1947 ja jatkoi vuoteen 1957. Vuodet 1950–1953 hän edusti VVS Moskovaa. Neuvostoliiton mestaruuden jääkiekossa hän voitti seitsemän kertaa. Bobrov voitti maansa mestaruussarjan maalikuninkuuden vuosina 1948, 1951 ja 1952 sekä teki yhteensä 254 maalia 130 ottelussa. Hän voitti olympiakultaa Neuvostoliiton joukkueessa vuonna 1956 Cortina d'Ampezzon talviolympialaisissa sekä lisäksi maailmanmestaruuden vuonna 1954, jolloin hänet valittiin myös kisojen parhaaksi hyökkääjäksi. Hän teki maajoukkueurallaan 89 maalia 59 maaottelussa. Venäjän kiekkoilussa Bobrov-kerhoon pääsee pelaaja joka tekee vähintään 250 maalia urallaan.

Bobrov toimi peliuransa aikana VVS:n jalkapallojoukkueessa pelaajavalmentajana. Hän jatkoi pelaamisen lopetettuaan molemmissa lajeissa valmentajana. Bobrov valmensi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkuetta vuoden 1972 Summit Series -sarjassa ja maailmanmestaruuteen vuosina 1973 ja 1974.

Bobrovin mukaan on nimetty yksi KHL-liigan neljästä divisioonasta.

Erikoispalkinto
---------------

* kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF Hall of Fame vuonna 1997

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 720. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
* Vsevolod Bobrovin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 20.7.2011. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Sports Reference LLC
2. 1 2  Arponen, ym. s. 720


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Phạm Tuân.
**Phạm Tuân** (14. helmikuuta 1947 Quốc Tuấn) on vietnamilainen insinööri ja Vietnamin ensimmäinen avaruuslentäjä.

Phạm Tuân (vietnamin kielessä sukunimi tulee ensimmäisenä) opiskeli insinööriksi ja liittyi sen jälkeen silloisen Pohjois-Vietnamin ilmavoimiin. Hän osallistui Vietnamin sotaan ja ampui 27. joulukuuta 1972 MiG-21-hävittäjälentokoneella Yhdysvaltain ilmavoimien B-52 Stratofortress -pommikoneen alas Hanoin ilmatilassa. Hänet palkittiin Ho Tši Minh -palkinnolla ja "Armeijan sankari" -kunniamaininnalla, koska kyseisessä sodassa saavutettiin hyvin harvoja ilmavoittoja kummallakaan puolella. Hän pääsi jatkokoulutukseen Juri Gagarinin nimeä kantavaan Neuvostoliiton ilmavoimien sotilasakatemiaan Moninossa, josta valmistui vuonna 1979.

Huhtikuussa 1979 Phạm valittiin kosmonauttikoulutukseen Interkosmos-ohjelman puitteissa. 23. heinäkuuta 1980 hän lensi avaruuteen Saljut 6 -avaruusasemalle, josta palasi 31. heinäkuuta 1980. Tästä hän sai Lenin-palkinnon ja Neuvostoliiton sankarin kunniamaininnan.

Hän jatkoi Vietnamin ilmavoimissa yleten kenraaliluutnantiksi. Hän toimi myös ministerinä. 2000-luvun alussa hän oli puolustusministeriön palveluksessa ja myös kansanedustaja.

Phạm on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.

Lähteet
-------

* Peter Stache: *Raumfahrer von A bis Z.* Berlin: Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik 1988, ISBN 3-327-00527-3

Aiheesta muualla
----------------

* Phạm Tuânin elämäkerta Spacefacts.de-sivustolla (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Scott Dann vuonna 2013
**Scott Dann** (s. 14. helmikuuta 1987 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja ja hän edustaa Crystal Palacea, johon hän siirtyi tammikuussa 2014.

Seurajoukkueura
---------------

Jalkapallon pelaamisen Dann aloitti Walsallin juniorikoulussa. Hän myös aloitti aikuisten uransa seurassa pelaten 63 ottelua, joissa viimeisteli kahdeksan maalia. Vuosien 2005 ja 2006 aikana hän kävi seurastaan pelaamassa lainalla Køge BK:ssa (2 ottelua), Redditch Unitedissa (11 ottelua, 1 maali) ja Hednesford Townissa (3 ottelua) ennen kuin siirtyi pelaamaan Coventry Cityn riveissä. Coventryssä hän pelasi vuosina 2008-2009 kaikkiaan 51 ottelua, joissa viimeisteli neljä maalia. Vuonna 2009 Dunn siirtyi Birmingham Cityyn, jossa pelasi vuoteen 2011 saakka. Näiden vuosien aikana hänen tililleen Birminghamissa kertyi 60 ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Vuodesta 2011 lähtien Dannin seurana oli Blackburn Rovers, ennen kuin tammikuussa 2014 hän siirtyi Crystal Palaceen. Blackburnissa hän pelasi 106 ottelua, joissa viimeisteli seitsemän maalia. Crystal Palacessa Dann on kauden 2018–2019 loppuun mennessä pelannut 149 ottelua, joista 133 ottelua Valioliigassa. Näissä otteluissa hän on tehnyt 15 maalia, joista 12 maalia Valioliigassa.

Maajoukkueura
-------------

Dann on pelannut kaksi ottelua Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

  

Crystal Palace – Englannin Valioliiga
2 Ward |
3 Mitchell |
4 Milivojević |
5 Tomkins |
6 Guéhi |
7 Olise |
8 Lokonga |
9 Ayew |
10 Eze |
11 Zaha |
13 Guaita |
14 Mateta |
15 Schlupp |
16 Andersen |
17 Clyne |
18 McArthur |
19 Hughes |
21 Johnstone |
22 Édouard |
26 Richards |
28 Doucouré |
29 Ahamada |
36 Ferguson |
41 Whitworth |
43 Balmer |
44 Riedewald |
47 Wells-Morrison |
63 Goodman |
77 Ozoh |
78 Rodney |
Manageri Vieira

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Scott Dann