recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Enos Edward "Yakima" Canutt** (29. marraskuuta 1895 – 24. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen rodeoratsastaja, näyttelijä, sijaisnäyttelijä sekä second unit -ohjaaja. Hän käytti taiteilijanimeä Yakima Canutt hänen kotiosavaltiossaan Washingtonissa virtaavan Yakimajoen mukaan.

Canutt alkoi kesyttää villejä tai puolivillejä hevosia 12-vuotiaana ja osallistui rodeokilpailuihin teini-ikäisestä lähtien voittaen useita mestaruuksia. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän koulutti hevosia Ranskan armeijan käyttöön. Canuttin ensimmäinen vaimo Kitty Canutt oli naisten rodeoratsastuksen mestari Pendletonin rodeossa vuonna 1916.

Canutt esiintyi mykkäelokuvissa 1920-luvun alkuvuosina, mutta hänen äänensä ei sopinut hyvin äänielokuvaan. Hän siirtyi sijaisnäyttelijäksi muun muassa John Waynen, Clark Gablen ja Errol Flynnin elokuviin. John Wayne on sanonut jäljitelleensä Canuttin puhe- ja kävelytyyliä omissa elokuvarooleissaan. Canuttin tunnetuimpia temppuja oli putoaminen laukkaavien hevosten väliin, raahautuminen ja otteen irti päästäminen niin että vankkurit ajoivat hänen ylitseen. Tämän hän teki muun muassa John Fordin elokuvassa *Hyökkäys erämaassa*. 

1940-luvulla Canutt alkoi ohjata second unit -otoksia elokuvatuotannoissa. Hän jatkoi työntekoa 1970-luvun puoliväliin saakka.

Elokuvia
--------

### Näyttelijänä

* *Romance and Rustlers* (1924)
* *Ridin’ Mad* (1924)

### Sijaisnäyttelijänä

* *Vapauttajan nuoruus* (1939)
* *Hyökkäys erämaassa* (1939)
* *Tuulen viemää* (1939)
* *He olivat urheita miehiä* (1941)

### Second unit -ohjaajana

* *Ivanhoe* (1952)
* *Pyöreän pöydän ritarit* (1953)
* *Ben-Hur* (1959)
* *Spartacus* (1960)
* *El Cid – kuninkaan soturi* (1961)
* *Paukkurauta-Kati* (1965)
* *Khartum* (1966)
* *Kotkat kuuntelevat* (1968)
* *Mies hevosena* (1970)
* *Rio Lobo* (1970)
* *Särkyneen sydämen sola* (1975)

Palkinnot
---------

* Oscar-kunniapalkinto (1967)

Lähteet
-------

1. 1 2  Yakima Canutt, Rodeo Rider Who Became Film Stunt Man, Dies *Los Angeles Times*. Viitattu 4.6.2020. (englanniksi)
2. ↑  Pictures Of Cowgirls - Famous Cowgirls *CowboyWay*. Viitattu 4.6.2020. (englanniksi)
3. ↑  Action Heroes Owe Everything to Stunt Pioneer Yakima Canutt *Wired*. Viitattu 4.6.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yakima Canutt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Linda Catlin Smith** (s. 1957 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän varttui New Yorkissa, mutta asettui sittemmin Torontoon, Kanadaan. Hän opiskeli musiikkia sekä New Yorkissa että kanadalaisessa Victorian yliopistossa.

Smithin musiikkia ovat esittäneet muiden muassa Eve Egoyan, Elinor Frey, Philip Thomas, Colin Tilney, Vivienne Spiteri ja Jamie Parker. Smith on toiminut paitsi vapaana säveltäjänä, myös torontolaisen Arraymusic-kokoonpanon taiteellisena johtajana vuosina 1988–1993 ja monia taiteenaloja yhdistelevän performanssiryhmä URGE:n taiteellisena johtajana 1992–2006. Hän opettaa sävellystä yksityisesti ja Wilfrid Laurierin yliopistossa, Kanadan Waterloossa.

Smithin tuotantoon kuuluu esitettynä noin 75 minuutin kestoinen ooppera *Facing South* (2001). Hän on säveltänyt myös lukuisia teoksia orkesterille, kamarikokoonpanoille, barokkisoittimille, vokalisteille ja soolosoittimille. Kamarimusiikkiteosten joukossa on gamelanyhtyeelle ja jousikvartetille sävelletty *In the High Branches* (2008).

Lähteet
-------

1. ↑  Canadian Music Centre: Linda Catlin Smith: Biography (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Linda Catlin Smith


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Southland** on yhdysvaltalainen rikossarja, joka kertoo Los Angelesin poliisivoimista (LAPD). Sarjaa tehtiin vuosina 2009–2013 yhteensä viisi tuotantokautta ja 43 jaksoa. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3.

Sarja kuuluu tyylilajiltaan karun realistisiin poliisisarjoihin, kuten esimerkiksi myös *Hill Street Blues* ja *NYPD Blue*. Sarjassa käsitellään muun muassa Los Angelesin jengiväkivaltaa, erilaisia julmia väkivaltarikoksia sekä poliisin vaikeuksia saada kostoa pelkääviä silminnäkijöitä todistajiksi oikeuteen ja epäonnisia yrityksiä suojella todistajia. Sarjan päähenkilöitä ovat muun muassa juuri poliisikoulusta valmistunut järjestyspoliisi Ben Sherman (Benjamin McKenzie), hänen ohjaajanaan toimiva selkäkivuista ja lääkeriippuvuudesta kärsivä John Cooper (Michael Cudlitz) ja rikosetsivä Sammy Bryant (Shawn Hatosy), jonka kotihuolet häiritsevät hänen työntekoaan.

*Southlandin* alkuperäinen esityskanava NBC hyllytti sarjan ensimmäisen tuotantokauden jälkeen, kun toisen tuotantokauden jaksoista oli kuvattu kuusi, mutta ei vielä esitetty yhtäkään. TNT kuitenkin osti sarjan oikeudet NBC:ltä ja jatkoi sen esittämistä. Huhtikuussa 2010 TNT ilmoitti tilanneensa sarjasta kymmenjaksoisen kolmannen tuotantokauden. Tuotantobudjettia supistettiin samalla yli kolmanneksella, mikä tarkoitti muun muassa, että sarjan päärooleja karsittiin. Kaikkiaan viiden tuotantokauden jälkeen TNT ilmoitti toukokuussa 2013, ettei se uusi sarjaa enää kuudennelle kaudelle.

Lähteet
-------

1. ↑  NBC cancels 'Southland' *Entertainment Weekly*.  8.10.2009. Viitattu 21.9.2015. (englanniksi)
2. ↑  Schneider, Michael: TNT picks up ‘Southland’ *Variety*.  2.11.2009. Viitattu 21.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Rice, Lynette: TNT orders third season of 'Southland' *Entertainment Weekly*.  26.4.2010. Viitattu 21.9.2015. (englanniksi)
4. ↑  Andreeva, Nellie: 'Southland' Facing Budget & Cast Trims *Deadline*.  18.5.2010. Viitattu 21.9.2015. (englanniksi)
5. ↑  Andreeva, Nellie: TNT’s ‘Southland’ Cancelled After Five Seasons *Deadline*.  10.5.2013. Viitattu 21.9.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Southland (televisiosarja)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Southland* MTV:n verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Zébala** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Koutialasta itään. Kunnassa on 17 300 ja keskuskylässä 6 200 asukasta (vuonna 2009).

Zébalan kunta rajoittuu koillisessa Koutialan piirin Zanfiguén, luoteessa Gouadji Kaon, lännessä Logouanan, lounaassa Nafangan ja kaakossa Yorosson piirin Karanganan kuntiin.

Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita, fulbeja ja moseja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 12.3.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 12.3.2018.
3. 1 2  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Zébala 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 12.3.2018.
*Tämä artikkeli käsittelee avaruuslentoa. Otsikon muita merkityksiä käsitellään täsmennyssivulla.*
**Apollo 18** oli Apollo-avaruusohjelman peruutettu lento. Muut peruutetut lennot olivat Apollo 19 ja Apollo 20.

Ennen peruutusta (*NASA OMSF, Manned Space Flight Weekly Report* – 28, heinäkuuta, 1969) Apollo 18:n suunniteltiin laskeutuvan Kuussa Vallis Schröteriin helmikuussa 1972. Muut Nasan lähteet listaavat laskeutumispaikaksi Kopernikuksen kraatterin.

Suunniteltu miehistö
--------------------

* Richard Francis Gordon Jr. komentaja
* Vance DeVoe Brand, komentomoduulin pilotti
* Dr. Harrison Hagan (Jack) Schmitt, kuumoduulin pilotti

Nasan peruutettua Apollo 18 -lennon Schmitt siirrettiin tiedeyhteisön painostuksesta Apollo 17 -lennolle. Geologi Schmitt oli ensimmäinen tiedemies Kuussa ja kahdestoista Kuussa kävellyt ihminen.

Monissa lähteissä myös Apollo–Sojuz-yhteislennon (1975) Apollo-alusta kutsutaan nimellä Apollo 18. Se oli viimeinen USA:n miehitetty avaruuslento ennen avaruussukkulan ensilentoa 1981.

Apollo-ohjelma

|  |  |
| --- | --- |
| Miehittämättömät testilennot: | SA-1 - SA-2 - SA-3 - SA-4 - SA-5 - A-101 - A-102 - A-103 - A-104 - A-105 Pad Abort Test-1 - Pad Abort Test-2 - QTV - A-001 - A-002 - A-003 - A-004 - AS-201 - AS-203 - AS-202 - Apollo 4 - Apollo 5 - Apollo 6 |
| Muut | Apollo 1 |
| Miehitetyt lennot: | Apollo 7 - Apollo 8 - Apollo 9 - Apollo 10 - Apollo 11 - Apollo 12 - Apollo 13 - Apollo 14 - Apollo 15 - Apollo 16 - Apollo 17 |
| Peruutetut lennot: | Apollo 18 - Apollo 19 - Apollo 20 |
| Muuta | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Alukset | Apollo-avaruusalus - Kuumoduuli |
| Saturn-rakettiperhe | Saturn I - Saturn IB - Saturn V |
|  Muut | Vehicle Assembly Building - Crawler-transporter - Mobile Launcher Platform |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee keisarillisen Japanin laivaston saattuetukialusta. TaiYo on Taideyliopiston ylioppilaskunnan lyhenne.*
*Taiyō*
**Taiyō** oli keisarillisen Japanin laivaston Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Taiyō-luokka*
Matkustaja-alus *Kasugamaru* tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta jqa sen köli laskettiin vuonna 1938. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1940. Vielä varustettavana ollut alus siirrettiin toukokuussa 1941 Sasebon laivastontelakalle muutettavaksi saattuetukialukseksi. Alus otettiin palvelukseen 2. syyskuuta 1941 nimellä *Taiyō*.

Palvelus
--------

Sodan aikana alus osallistui lukuisiin lentokoneidenkuljetustehtäviin. Alukseen osui sodan aikana useita torpedoita. Ensin Yhdysvaltain laivaston sukellusvene *USS Trout* torpedoi aluksen Trukin edustalla 28. syyskuuta 1942, *USS Tunny* 9. huhtikuuta 1943 ja *USS Cabrilla* 24. syyskuuta 1943. Joka kerta alus korjattiin. Alus upposi Cape Bolinaon lähistöllä 18. elokuuta 1944, kun *USS Rasher* torpedoi aluksen sen ollessa matkalla Manilaan. Torpedo-osuma aiheutti polttoaineräjähdyksen. Aluksen 1 200 hengen miehistöstä 747 hukkui ja 400 selvisi hengissä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Taiyo-class Escort Carrier CombinedFleet.com. Viitattu 18.9.2016. (englanniksi)
* Taiyo *World War II Database*. Viitattu 18.9.2016. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1987, s. 185.
**Apollo-teatteri** (engl. *Apollo Theater*) on New Yorkin Harlemissa sijaitseva konserttisali, joka on 1930-luvulta asti toiminut Yhdysvaltojen afroamerikkalaisen musiikkikulttuurin yhtenä tärkeimmistä keskuspaikoista. Apollo sijaitsee osoitteessa 253 West 125th Street, Adam Clayton Powell Jr. Boulevardin (aiemmin 7. avenue) ja Frederick Douglass Boulevardin (aiemmin 8. avenue) välissä.

1500-paikkainen teatteri rakennettiin vuosina 1913–1914 alun perin irlantilaisen väestönosan music halliksi ja burleskiteatteriksi, jonne oli pääsy vain valkoihoisilla. 1920- ja 1930-luvuilla Harlemista tuli maan suurin mustan väestönosan asuinalue, ja vuonna 1934 sali nimettiin Apolloksi ja siitä tuli mustien eräänlainen kulttuurikeskus.

1930-luvulta alkaen Apollo-teatterista radioitiin paikallisesti ja valtakunnallisesti monia musiikkiohjelmia, jotka toivat ensi kertaa kaikkien Yhdysvalloissa asuvien tietoisuuteen sellaisia artisteja kuin Lionel Hampton, Billie Holiday, Ella Fitzgerald ja vielä 1970-luvullakin muun muassa Luther Vandross, Gladys Knight, Donna Summer ja Michael Jackson. Kuuluisin näistä radio-ohjelmista oli Ralph Cooperin keskiviikkoiltaisin lähetetty *Amateur Nights*.

Apollo-teatteri vuonna 2010.
Apollo-teatterin suosio ja talous kärsivät 1970-luvulla, kun musiikkiartistit ansaitsivat yhä paremmin levytyksillään ja alkoivat esiintyä entistä vähemmän. Samaan aikaan Apollo-teatteri korotti vuokrahintojaan ja menetti kilpailukykyään Madison Square Gardeniin ja Lincoln Centeriin verrattuna. Vuoden 1975 Smokey Robinsonin konsertissa sattui ampumavälikohtaus, joka tahrasi Apollon mainetta rauhallisena turvasatamana väkivaltaisella asuinalueella. Apollo myytiin eräälle seurakunnalle, mutta se vei konserttisalin konkurssiin muutamaa vuotta myöhemmin. Vuonna 1982 Apollo-teatterin otti kuitenkin haltuunsa Harlem Urban Development Corporation, ja seuraavana vuonna sali suojeltiin National Historic Landmark -statuksella, mikä osaltaan varmisti sen tulevaisuuden. Vuodesta 1991 sen toimintaa on hallinnoinut säätiö nimeltä The Apollo Theater Foundation, Inc.

Vuosina 1987–2008 Apollo-teatterista televisioitiin Yhdysvalloissa valtakunnallisesti lähes 1 100 jaksoa musiikkiohjelmaa nimeltä *Showtime at the Apollo*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sykes, Marc: Apollo Theatre (Arkistoitu – Internet Archive), *St. James Encyclopedia of Popular Culture*, Gale 2000. Vaatii HighBeam-tilauksen.
2. ↑  Apollo Mission, Honoring the Legacy, Advancing the Path, Apollo Theater. Viitattu 26.6.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Apollo-teatteri** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Apollo Theater
**Kalliojärvi** on kylä Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Kylän asutus ja viljelykset sijaitsevat kolmen järven: Kalliojärven, Sorsajärven ja Pohjajärven ympärillä.

Kylällä sijaitseva Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Se on lähes umpeenkasvava, rehevä lintujen suosima lintujärvi.

Historia
--------

Kalliojärvi on aikoinaan kuulunut Karhunpään kylään. Sotien jälkeen Kalliojärvelle rakennettiin useita siirtoväen ja rintamamiesten asutustiloja. Väkiluvun kasvaessa kylästä muodostui Kalliojärven kylä. Siitä tuli elinvoimainen, maatalousvaltainen kylä. Parhaimmillaan kylällä oli kaksi kauppaa ja koulussa oli yli sata oppilasta. Nykyään kylä on osittain autioitunut ja väkimäärä vähentynyt.

Nähtävyydet
-----------

Kalliojärvi ja Sorsajärvi: kaksi lintujärveä. Kalliojärvi on matala, ruohikkoinen, rehevä järvi, jossa on avovettä vain siellä täällä. Se on muodostunut lintujärveksi järvenlaskun seurauksena. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Kalliojärven pesimälinnustoon ovat kuuluneet mm. mustakurkku-uikku, laulujoutsen ja pikkulokki. Kalliojärvellä on kaksi lintutornia, luontopolku ja kota.

Matkailuyrityksiä
-----------------

* Matkailutila Linnut ja Luonto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Nevalan Talo (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Valtimon kylät:Kalliojärvi (Arkistoitu – Internet Archive)

Kirjallisuutta
--------------

* Valtimo: Kotiseututeos Karjalan ja Kainuun kauniista rajakunnasta (1994, ISBN 952-90-6060-2)
* Pohjois-Karjalan Ympäristökeskus: Hottola Petri: Valtimon Kallio- ja Sorsajärven linnustoselvitys 1993. (1997)

Valtimon kylät

* Elomäki
* Haapakylä (kirkonkylä)
* Halmejärvi
* Hirsikangas
* Kalliojärvi
* Karhunpää
* Koiravaara
* Koppelo (Koppelojärvi)
* Maanselkä
* Nuolijärvi
* Pajukoski
* Puukari
* Rasimäki
* Rumo
* Sivakkajoki
* Puukari
* Sivakkavaara
* Verkkojoki
* Ylä-Valtimo
*Tämä artikkeli käsittelee Pireuksen kaupunginosaa. Zea on myös maissien suvun tieteellinen nimi*

**Zéa** (kreik. Ζέα) on Pireuksen kaupungin kaupunginosa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se sijaitsee Fálironlahden rannalla Pireuksen niemen itäosassa. Antiikin aikana paikalla sijainnut **Zean satama** oli yksi antiikin Pireuksen satamista ja antiikin Ateenan pääsotasatama. Se toimi alueella sijaitsevassa luonnonsatamassa, joka on satamana myös nykyään.

Nykyistä Zéan satamaa.
Zean satama oli yksi antiikin Pireuksen kolmesta satamasta Kantharoksen ja Munikhian ohella. Satama oli Ateenan trieereistä eli kolmisouduista koostuneen laivaston pääsatama, ja siellä kerrotaan olleen yhteensä 196 laivasuojaa sotalaivoja varten. Yhdelle laivalla tarkoitettujen suojien pituus oli noin 50 metriä, leveys noin 6 metriä ja korkeus noin 8 metriä. Osa oli tarkoitettu kahdella laivalle. Zeassa oli myös suuri tarvikevarasto (*skeuothēkē*) purjeiden ja köysien säilyttämistä varten. Sen arkkitehdiksi mainitaan Filon. Sataman rakennuksista on tehty joitakin löytöjä. Sataman arkeologisia tutkimuksia on suorittanut Tanskan Ateenan-instituutti yhdessä Kööpenhaminan yliopiston ja kreikkalaisten arkeologien kanssa. Projekti toimii nimellä *Zea Harbour Project*.

Nykyinen Zéan satama (Λιμένας Ζέας, *Liménas Zéas*) on pääasiassa huvi- ja pienvenesatamana. Sen satama-altaan halkaisija on noin 400 metriä ja ympärysmitta noin 1,2 kilometriä. Nykyaikana satama on tunnettu vanhastaan myös nimellä *Pasalimáni* (Πασαλιμάνι, "Paššan satama").

Sataman länsipuolella sijaitsi antiikin aikana Zean teatteri, jonka rauniot ovat näkyvissä. Niiden vieressä sijaitsee nykyisin Pireuksen arkeologinen museo. Munikhian satama sijaitsi (ja sen paikalla nykyisin oleva Mikrolímanon satama sijaitsee) noin kilometrin itään Zéasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Peiraeus, Attica", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Zea", *Antiikin käsikirja*, s. 639. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2  Huge Greek 2,500-Year-Old Naval Base Discovered In Piraeus, The Harbor City Of Athens *Message to Eagle*. Viitattu 20.3.2017.
4. ↑  About Zea Harbour Project.  Arkistoitu 10.2.2013. Viitattu 20.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zéa** Wikimedia Commonsissa

* Zea Harbour Project (Arkistoitu – Internet Archive). Sataman arkeologinen tutkimusprojekti. (englanniksi)
**Henri Hans Mikael Vogt** (s. 6. elokuuta 1967) on suomalainen valtio-opin professori Turun yliopistossa. Hänen erityisalaansa on kansainvälinen politiikka.

Vogt on toiminut Turun yliopiston kansainvälisen politiikan professorina vuodesta 2010. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Ulkopoliittisen instituutin erityistutkijana ja vierailevana Eurooppa-professorina Saarlandin yliopistossa.

Koulutukseltaan Vogt on valtiotieteen tohtori. Hän on valmistunut valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 ja väitellyt valtiotieteen tohtoriksi Oxfordin yliopiston St Antony's Collegesta vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. ↑  Vogt, Henri, 1967- *The Library of Congress*. Viitattu 19.9.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  D.Phil. (Oxon.) Henri Vogt *UTU Tutkimustietojärjestelmä*. Viitattu 19.9.2020.
3. ↑  Vogt, Henri 1967– *Encyclopedia.com*. Viitattu 19.9.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Velikaja Voda** (ven. Великая Вода) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Bežanitsyn piirissä. Järven nimessä *Velikaja* tarkoittaa *suurta* ja *Voda* tarkoittaa *vettä*. Järven nimi voisi olla suomeksi "Isovesi". Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,4 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,685 neliökilometriä eli 269 hehtaaria. Järven keskisyvyys on 11 metriä ja sen syvänteessä on 36 metriä vettä. Järvessä on kolme pientä saarta järven rantojen tuntumassa. Yksi saarista sijaitsee itärannasta työntyvän niemen rannassa. Niemi erottaa itärannassa kaksi lahtea. Erikoisin lahti sijaitsee pohjoispäässä. Sen lahdensuu on alle 20 metriä leveä, mutta lahti on kapeana noin 800 metriä pitkä. Järven itä- ja eteläpuolella on veljelty maata jasiellä on sijainnut Roštševon (ven. Рощево) ja Grišinon (ven. Гришино) kylät. Niiden rakennuskanta on hävinnyt yhtä lukuun ottamatta ja pellot on pusikoitunut niityiksi. Järven ympäristö on lähes autiota metsämaata, jota laajat niittymaat katkaisevat järven kaakkoispuolella.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää lahna, salakka, sorva, muikku, hauki, pasuri, säyne, karppi, pasuri, made, simppu, suutari, toutain, mutakala, rantanuoliainen, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kaloja ja runsaslukuinen jokirapu. Järvellä on kivikkoista hiekkapohjaa, jossa on mutaakin. Rannat ovat kivistä hiekkarantaa, jossa hiekan joukossa on savea.

Vesistösuhteita
---------------

Velikaja Voda sijaitsee Aloljan sivujoen Kopytovkan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järven etelärantaan laskee metsäoja, jonka valuma-alueella on pari pientä lampea. Myös itärannan lahteen laskee lyhyt metsäoja. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 19  tai 16,4 neliökilometriä. Järven laskuoja lähtee sen luoteiskulmasta ja se laskee viereiseen Kamennojeen järveen. Sen laskujoki on Kamenka (ven. Каменка), joka yhtyy kauempana Kopytovkaan ja tämä laskee lopuksi Bardovoon. Bardovo on Aloljan läpivirtausjärvi.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 29 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 6.5.2020
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 6.5.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3 4  Velikaja Voda (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 6.5.2020. (venäjäksi)
4. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
5. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000, viitattu 6.5.2020
**Zëri** ("*Ääni*") on kosovolainen päivittäin ilmestyvä albaniankielinen sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1999. Lehteä julkaisee NPIB "Zëri". Päätoimittajana toimii Lavdim Hamidi.

Historia
--------

Toimittajat Blerim Shala, Halil Matoshi ja Bardh Hamzaj perustivat sanomalehden vuonna 1999 nimellä **Zëri i Ditës**. Lehteä julkaisi lahjoittajien tuella Zëri Publishing Enterprise.

Tammikuussa 2006 lehden nimeksi vaihdettiin Zëri. 

Index Kosovan ja Gallup Internationalin vuonna 2006 tekemän mielipidetiedustelun mukaan Zëri oli Kosovon kolmanneksi luetuin sanomalehti. Vuonna 2009 omistajat myivät lehden Remzi Ejupille ja Lazim Destanille.

Vuonna 2018 Remzi Ejupi omisti Zëristä 50 % ja Lazim Destani 50 %. Ejupi omistaa myös matkatoimisto Eurokohan, FC Pristina -jalkapalloseuran ja hänellä on liiketoimia Saksassa. Destani omistaa myös tekstiiliyritys Kosovatexin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Media integrity report: Media ownership and financing in Kosovo *MediaObservatory*.  30.11.2015. Viitattu 10.2.2018. (englanniksi)
2. ↑  Impresum - Zëri *Zëri*. Viitattu 10.2.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Behance *www.behance.net*. Viitattu 10.2.2018.
4. ↑  Article: Kosovo poll shows Koha Ditore most read newspaper, RTK most … *BBC Monitoring International Reports (archive.is)*.  25.9.2006 (arkistossa 2012-07-16). Financial Times Ltd.  Arkistoitu 16.7.2012. Viitattu 10.2.2018.
**Henri Schouteden** (3. toukokuuta 1881 Bryssel – 15. marraskuuta 1972 Bryssel) oli belgialainen eläintieteilijä, joka tutki Keski-Afrikan linnustoa.

24-vuotiaana Schouteden väitteli filosofian tohtoriksi Brysselin yliopistossa. Samaan aikaan hän oli sekä Belgian eläintieteellisen yhdistyksen että Hyönteistieteellisen seuran pääsihteeri, ja oli julkaissut jo 30 tieteellistä kirjoitusta. Sittemmin hän toimi Tervurenissa sijaitsevan Musée Royal de l’Afrique Centralen johtajana vuodesta 1927 alkaen. Vuonna 1911 hän ryhtyi julkaisemaan *Revue de Zoologie et de Botanique Africaines*-julkaisua, jota hän toimitti yhä ennen kuolemaansa. Schouteden julkaisi yli 500 kirjoitusta, erityisesti etiopialaiselta eläinmaantieteelliseltä alueelta.

Nuorena Schouteden tutki *Hemiptera*-lahkon hyönteisiä. Myöhemmin hän ryhtyi tutkimaan Belgian Kongon linnustoa yhdessä James Chapinin kanssa. Hän kasvatti Tervurenin museon kokoelmia alkuaan 1 600 näytteestä 35 000:een näytteeseen 35 vuotta myöhemmin. Vuonna 1972 kokoelmassa oli jo yli 100 000 näytettä.

Schouteden nimesi linnuista keltaharjalepinkäisen (*Prionops alberti*), sieppotimalin (*Kupeornis chapini*) ja afrikanviitapöllön (*Phodilus prigoginei*), viimeksimainitun oppilaansa Alexandre Prigoginen kunniaksi.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Ibis*)[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  North Dakota State University
2. ↑  Danster Who's Who[vanhentunut linkki]
3. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lauhakastikka** (*Calamagrostis deschampsioides*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, kastikoiden (*Calamagrostis*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Lauhakastikka on kasvutavaltaan löyhästi mätästävä. Sen varret ovat haarattomia ja kasvavat 10–60 cm korkeiksi, yleensä 15–45 cm korkeiksi. Varsissa on yleensä yksi tai kaksi solmua. Lehtien kieleke voi olla 0,5–3 mm pitkä, tavallisesti 1–2,5 mm pitkä. Lehtilavat ovat 2–15 cm pitkiä ja 1–3 mm leveitä, tavallisesti 3–8 cm pitkiä ja 1,5–2,5 mm leveitä. Kukintona oleva röyhy on pyramidimainen, 3–12 cm pitkä, 1–4,5 cm leveä, pysty ja avoin. Röyhyn väri vaihtelee vihreästä tummanviolettiin. Tähkylät ovat 4–7 mm pitkiä ja kaleet ovat pyöreitä. Heteiden ponnet ovat noin 2 mm pitkiä.

Lauhakastikka on arktisten alueiden halofyytti, joka kasvaa rannikon dyyneillä, rantasoraikoilla sekä marskimailla. Lauhakastikkaa tavataan toisinaan lähellä meren rannan vesirajaa yhdessä islanninsaran (*Carex lyngbyei*) kanssa. Lauhakastikan levinneisyysalue on sirkumpolaarinen, ja sitä tavataan sekä Euraasian että Pohjois-Amerikan pohjoisrannikoilla sekä Japanissa.

Lähteet
-------

* Flora of North America: *Calamagrostis deschampsioides* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Lauhakastikka (*Calamagrostis deschampsioides*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15485124
* CoL: PCFG
* EoL: 1114251
* EUNIS: 190961
* GBIF: 2704860
* GrassBase: imp01801
* iNaturalist: 159631
* IPNI: 394417-1
* IRMNG: 11116092
* ITIS: 40531
* NatureServe: 2.137647
* NCBI: 669640
* Open Tree of Life: 507698
* Plant List: kew-402603
* PLANTS: CADE3
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:394417-1
* Tropicos: 25510830
* VASCAN: 7491
* WFO: wfo-0000857218
* WoRMS: 593124

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaista televisiosarjaa. Brittiläisestä Panttilainaamo-sarjasta on eri artikkeli.*

**Panttilainaamo** (engl. *Pawn Stars*) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, joka kertoo Las Vegasissa sijaitsevasta Harrisonin perheen omistamasta World Famous Gold & Silver Pawn Shop -panttilainaamosta. Ohjelmassa ihmiset tuovat arvokkaiksi luulemiaan tavaroita pantattavaksi tai myytäväksi panttilainaamoon, minkä jälkeen Harrisonit pyrkivät selvittämään tavaran aitouden, sen arvon ja sopimaan sen hinnasta.

Ohjelmaa esittää Yhdysvalloissa History Channel ja Suomessa Jim. Panttilainaamo on erityisesti Yhdysvalloissa ollut hyvin suosittu ja se on nykyisin History Channelin suosituin ohjelma.

History Channel esittää kesällä 2014 Panttilainaamon spin-off-tietokilpailuohjelmaa *Pawnography*, jossa Harrisonit ja mukaan valitut kilpailijat vastaavat tietovisakysymyksiin.

Jimillä esitetään sarjan spin-offia, autonrakentaja Danny "Count" Kokerin isännöimää Counting Carsia, nimellä *Panttilainaamon autospesialistit*.

Sarjassa esiintynyt Richard Benjamin Harrison kuoli 25. kesäkuuta 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  Hurmas, Mira: Panttilainaamo-sarjan tähti on kuollut *Ilta-Sanomat*.  25.6.2018. Viitattu 19.7.2018.
Velikije Lukin piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla.
**Velikije Lukin piiri** (ven. Великолу́кский райо́н, *Velikolukski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen kaakkoisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 960 neliökilometriä ja asukkaita on 22 121 henkeä (2010).

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Velikije Lukin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Velikije Lukin piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa:

* Borki (ven. Борки)
* Bukrovskaja (ven. Букровская; keskuspaikka Bukrovo-2, ven. Букрово-2)
* Goritskaja (ven. Горицкая; keskuspaikka Rusanovo, ven. Русаново)
* Kupui (ven. Купуй)
* Lytšovo (ven. Лычёво)
* Marjinskaja (ven. Марьинская; keskuspaikka Kartsevo, ven. Карцево)
* Pereslegino (ven. Переслегино)
* Poretšje (ven. Поречье)
* Šelkovo (ven. Шелково)
* Tšerpessa (ven. Черпесса)
* Uspenskoje (ven. Успенское)

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa maitoa, lihaa, munia, viljaa, vihanneksia, pellavaa ja perunaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Velikije Lukin piiri**.
* Velikije Lukin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Pihkovan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
*Pihkova* • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
*Velikije Luki* • 
Velikije Luki
Granaattiomena
Viikuna
Oliiveja
**Tu bišvat** (hepr. ‏ט"ו בשבט‎) eli puiden uusivuosi (ראש השנה לאילנות) on juutalainen juhla. Se on yksi Mišnassa mainituista neljästä juutalaisten uudenvuoden juhlasta. Nimi tulee juhlan päivämäärästä: sitä vietetään 15. päivänä (15 = ט"ו, "tu") ševat-kuuta (שבט).

Toora käskee juutalaisia pidättäytymään puun hedelmien syömisestä sen kolmen ensimmäisen elinvuoden ajan. Neljännen vuoden sato on uhrattava Herralle, ja vasta viidentenä vuonna hedelmäpuun satoa saa nauttia. (3. Moos. 19:23-25). Koska kaikkien puiden istutusajankohdista olisi vaikea pitää kirjaa, tu bišvat määrittelee ajankohdan, jolloin kaikki puut täyttävät vuosia. Tu bišvat auttoi muinaisia juutalaisia ilmeisesti myös erottamaan edellisen ja seuraavan vuoden sadot toisistaan: tämä oli tärkeää sadosta luovutettavia kymmenyksiä määriteltäessä.

Puut olivat israelilaisille tärkeitä, ja Toorakin kehottaa heitä istuttamaan runsaasti puita Luvattuun maahan. Jokaiselle syntyneelle lapselle oli tapana istuttaa oma puu: pojalle setri, tytölle sypressi. Hääparin perinteisen hääkatoksen valmistamiseen saatetaan käyttää heidän nimikkopuidensa oksia. 

Tu bišvat -juhlaa vietetään yhä myös Israelin ulkopuolella. Silloin syödään erilaisia usein Israeliin ja Tooraan liittyviä hedelmiä kuten viinirypäleitä, viikunoita, taateleita, granaattiomenoita ja oliiveja. Israelissa istutetaan myös puita.

Lähteet
-------

* Ruth Kozodoy: *Juutalaiset juhlapäivät*. ISBN 951-719-922-8.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tu bišvat**.
* Tu bišvat (englanniksi)
* Tu bišvat (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Juutalaiset juhlapäivät
Sapatti | Roš hašana | Jom kippur | Sukkot | Simhat Tora | Hanukka | Tu bišvat | Purim | Pesah | Šavuot | Lag ba’omer | Tiša be'av

**Israelin kansalliset juhlapäivät**

Jom hašoa | Jom hazikaron | Jom ha'atsma'ut | Jom Jerušalajim
**Ken Uston** (12. tammikuuta 1935 New York City, Yhdysvallat – 19. syyskuuta 1987 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen blackjack-ammattilainen, liikemies ja kirjailija. Hänen on arvioitu olleen yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä kortinlaskijoita, mutta hänen aggressiivinen ja huomiota herättävä pelityylinsä vaikeutti muiden blackjack-ammattilaisten menestystä.

Ura
---

Uston aloitti yliopisto-opinnot 16-vuotiaana Yalen yliopistossa ja suoritti sitten MBA-tutkinnon Harvardin yliopistossa. Hän työskenteli aluksi liikkeenjohdon konsulttina ja siirtyi sitten Pacific Stock Exchange -pörssin varatoimitusjohtajaksi. Vuonna 1974 Uston tapasi blackjack-ammattilaisen Al Francescon ja kiinnostui korttien laskemisesta. Francesco oli kehittänyt korttien laskemiseen "big player" -strategian, jossa ryhmä kortinlaskijoita seuraa pakasta pelattuja kortteja ja kutsuu salaa pöytään ryhmään kuuluvan, isoja panoksia pelaavan pelaajan pakan koostumuksen käännyttyä tilastollisesti pelaajille otolliseksi.

Uston omaksui strategian nopeasti ja siirtyi täyspäiväiseksi blackjack-ammattilaiseksi. Uransa ensimmäisen kuuden kuukauden aikana Uston voitti Nevadan kasinoissa ryhmänsä kanssa 150 000 dollaria (nykyrahassa noin 660 000 euroa). Eräänä iltana hän voitti 27 600 dollaria (nykyrahassa noin 122 000 euroa) 45 minuutissa.

Ustonin suuret panokset, voitot ja pöydästä pöytään siirtyminen herättivät kasinon työntekijöiden huomion. Hänelle annettiin pian porttikielto Nevadan kasinoihin. Uston jatkoi pelaamista Atlantic Cityn kasinoilla, joihin hän myös sai pian porttikiellon. Uston yritti kiertää porttikieltoja naamioitumalla ja käyttämällä peitenimiä. Toisinaan hän joutui kasinon turvamiesten pahoinpitelemäksi kiinni jäätyään. Ustonin voittojen vuoksi kasinot alkoivat kiinnittää enemmän huomiota kortinlaskijoihin ja pyrkivät vaikeuttamaan näiden pelaamista sääntömuutoksilla ja tarkkailulla.

Uston kirjoitti useita kirjoja blackjackista. Hän oli myös jazz-muusikko ja soitti pianoa ja bassoa hotelleissa.

Uston kuoli sydänkohtaukseen Pariisissa 19. syyskuuta 1987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Las Vegas To Wall Street: 3 Card Sharks Who Used Their Math Skills To Beat The Market *Forbes*.  18.10.2016. Viitattu 17.4.2020.
2. 1 2 3 4 5  Blackjack Wizard Ken Uston Fights the Vegas Casinos Over Their Decision to Ban Him *People*.  9.10.1978. Viitattu 17.4.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Team Darfur** on kansainvälinen urheilijoiden humanitaarinen organisaatio, joka kampanjoi Darfurin konfliktin ihmisoikeuksien puolesta. YK:n mukaan Darfurin kriisi on tämän hetken pahin humanitaarinen kriisi. Darfurissa on kuollut yli 200 000 ihmistä ja 2,5 miljoonaa on ajettu kotiseudultaan viiden vuoden väkivaltaisuuksissa. Järjestön perustaja on Torinon vuoden 2006 kisojen pikaluistelun olympiavoittaja Joey Cheek. Mia Farrow on esiintynyt hänen kanssaan

Kiina
-----

Team Darfur –järjestö vaatii Kiinaa painostamaan Sudania lopettamaan Darfurin väkivalta. Kiina on Sudanin tärkeimpiä asemyyjiä ja öljynostajia. Järjestö keräsi ennen Pekingin kesäolympialaisia 2008 yli 360 urheilijan kannattajalistan. Listalla on yksi suomalainen, kisoista loukkaantumisen vuoksi poisjäänyt telinevoimistelija Annamari Maaranen.

Amerikkalainen ohjaaja Steven Spielberg oli sovittu avajaisten taiteelliseksi neuvonantajaksi. Maaliskuussa 2007 Mia Farrow kirjoitti Wall Street Journalissa, haluaako Spielberg historiaan Pekingin kisojen Leni Riefenstahliksi? Riefenstahl ohjasi natsisaksan olympiafilmin vuonna 1936. Vaikka Spielberg ei ollut ennakkoon ajatellut kisoihin liittyvää propagandaa ja Kiinan ihmisoikeuskysymyksiä, häneltä vei vain neljä päivää kirjoittaa avoin kirje Kiinan presidentille Hu Jintao:lle. Spielberg vetosi, että Kiina käyttäisi vaikutusvaltaansa lopettamaan Darfurin kärsimykset. Vetoomuksen johdosta Peking lähetti korkea-arvoisen diplomaatin Sudaniin neuvottelemaan YK-joukkojen hyväksymisestä. Spielbergin mielestä Kiina ei tehnyt riittävästi kriisin ratkaisemiseksi ja hän luopui olympialaistehtävistä helmikuussa 2008.

Katso myös
----------

* Kesäolympialaisten 2008 kritiikki

Lähteet
-------

1. 1 2  Kiinaan sydämistynyt Steven Spielberg hylkäsi Pekingin olympialaiset YLE 13.2.2008
2. 1 2  Bush aikoo vielä kerran moitti Kiinaa ihmisoikeuksista, Neljäs vierailu muistuttaa Bushin Kiina-suhteen muutoksista ja USA:n omista ihmisoikeusongelmista, Helsingin Sanomat 7.8.2008
3. ↑  Johan Lagerkvist, Kina i globaliserings mitt, Bokförlaget DN, Stockholm 2007, Spielberg s.210

Aiheesta muualla
----------------

* Team Darfur -kotisivu
Ken Read vuonna 2006.
**Kenneth John "Ken" Read** (s. 6. marraskuuta 1955 Ann Arbor, Michigan, Yhdysvallat) on kanadalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.

Read sijoittui syöksylaskussa viidenneksi Innsbruckin olympialaisissa 1976 ja 14:nneksi Schladmingin MM-kilpailuissa 1982. Hän oli syöksylaskun maailmancupin kokonaispisteissä toinen kaudella 1979–1980 sekä neljäs kausilla 1977–1978 ja 1978–1979. Hän voitti kaikkiaan viisi maailmancupin syöksylaskukilpailua, sijoittui kolme kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi.

Maailmancupin osakilpailuvoitot
-------------------------------

Lähde: FIS

| Päivä | Kilpailupaikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 7. joulukuuta 1975 | Ranska Val d’Isère | syöksylasku |
| 11. helmikuuta 1978 | Ranska Les Houches | syöksylasku |
| 10. joulukuuta 1978 | Itävalta Schladming | syöksylasku |
| 12. tammikuuta 1980 | Itävalta Kitzbühel | syöksylasku |
| 18. tammikuuta 1980 | Sveitsi Wengen | syöksylasku |

Lähteet
-------

1. ↑  Ken Read *sports-reference.com*.  Arkistoitu 4.3.2010. Viitattu 16.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Ken Read Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Daisenryō-kofun, Sakai, Osakan prefektuuri
**Daisenryō-kofun** (jap. 大仙陵古墳), myös **Daisen-kofun** (jap. 大仙古墳) tai keisari Nintokun hauta, on Japanissa sijaitseva kofun-hauta, joka on lajissaan suurin. Daisenryō-kofun sijaitsee Sakaissa, Osakan prefektuurissa. Kumpuhauta on ilmasta katsottuna avaimenreiän muotoinen saari vallihautojen keskellä. Se on yksi antiikin suurimmista muistomerkeistä.

Kummun mitat
------------

Kumpu on 35,8 m korkea. Kummun etuosan leveys 305 m ja pituus 486 m. Kummun ala 32,3 ha ja tilavuus noin 1,388 miljoonaa m³. Kumpua saatettiin rakentaa esimerkiksi tuhannen miehen voimin neljä vuotta. Toisen arvion mukaan kofunin rakentaminen olisi vienyt tuhannelta 31 vuotta 6 kuukautta. Nykyisellä tekniikalla kummun teko veisi pari kuukautta .

Avaimenreikähaudat
------------------

Avaimenreiän muotoiset haudat (*zempō-kōen-fun*) ovat eräs japanilaisten hautakumpujen, kofunien alalaji. Yamato-valtion keskusalueelle rakennettiin 400-luvulla jaa. suuria avaimenreikähautoja, *kofuneja*. Daisenryō-kofunin lähellä on 15 muuta suurta avaimenreikähautaa. Tätä hauta-aluetta kutsutaan Mozun hauta-alueeksi (Mozun kofungun). Monien mielestä Daisen kofun on Japanin 16. keisarin Nintokun hauta. Japanin keisarillisen viraston nimi keisarihaudalle on *Mozu no mimihara no naka no misasagi* (jap. 百舌鳥耳原中陵).

Lähteet
-------

* Chris Scarre (toimittanut): *Maailman seitsämänkymmentä ihmettä*. Otava, 2000. ISBN 951-1-16713-8.

### Viitteet

1. ↑  Daisenryo Kofun (Emperor Nintoku's tomb)
2. 1 2 3  Scarre 2000, s 74
3. ↑  Various shapes of kofun | Towards World Cultural Heritage Inscription of Mozu-Furuichi Kofungun, Ancient Tumulus Clusters *www.mozu-furuichi.jp*. Viitattu 26.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Daisenryō-kofun**.
* 仁徳天皇 百舌鳥耳原中陵 (japaniksi)
|  |
| --- |
| Suksametoni |
| Suksametoni |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| Trimetyyli-[2-[4-okso-4-[2-(trimetyyliatsaniumyyli)etoksi]butanoyyli]oksietyyli]atsaniumdikloridi |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 306-40-1 |
| ATC-koodi | M03AB01 |
| PubChem | 22475 |
| DrugBank | DB00202 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C14H30N2Cl2O4 |
| Moolimassa | 361,30 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika | renaalinen |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | intravenoosi, intramuskulaarinen |

**Suksametoni** eli **sukkinyylikoliini** (lääkenimiä: *Midarine*, *Myolaxin*, *Sukolin*, Ruotsissa *Celocurin* sekä Norjassa *Curacit*) on lihasrelaksantti. Se on siis herpauttaja, lihastonusta laskeva eli relaksoiva lääke. Suksametoni on esiintynyt lääkeaineena lähinnä kirurgian puolella, anesteettisessa käytössä etenkin leikkaussaleissa. Lääkettä annostellaan joko intravenoosisesti taikka intramuskulaarisesti. Lääkeainetta on saatettu antaa myös ECT-hoidon yhteydessä, lihasten voimakkaasta jännittymisestä aiheutuvien mahdollisten vaurioitten kuten luunmurtumien välttämistä varten. Suksametonin eduiksi on katsottu nopea vaikuttavuus. Suksametoni ei kasvata verenpainetta, eikä imeydy istukan läpi synnytyksen aikana.

Vasta-aiheita ja varotoimia
---------------------------

Kliinisiä vasta-aiheita ovat olleet: maksavaurio, huono yleistila, uniapnea, nestetasapainon häiriöt. Glaukoomasta eli silmänpainetaudista kärsivillä potilailla on käyttöä varottava, sillä sukkinyylikoliini kasvattaa silmän sisäistä painetta. Samanaikainen morfiinin vaikutus voi johtaa hengityselinlamaan ja sitä kautta seuraavaan kuolemaan. Lääkettä annettaessa on varmistettava potilaan hengitys sekä mahdolliset aputoimet, kuten esimerkiksi hapen saanti maskin kautta tai jopa intubointi. Suksametonille ei ole tunnettua vasta-ainetta.

Lähteet
-------

* Halldin, Matts: *Nukutus ja puudutus*. Wsoy/SHKS, Helsinki/Porvoo 1971. Ei isbn-tunnusta. Alkuteos ruotsiksi: *Narkos och bedövning*. (s. 194–196, 197–199.)

### Viitteet

1. 1 2  Olli-Tuomi-Alfering: *Lääkkeet ja niiden käyttö*. Shks/Wsoy, 1976. s. 191. ISBN 951-0-06936-1.
2. 1 2 3 4  Halldin, M. 1971: s. 199
3. ↑  Halldin, M. 1971: s. 198

Kirjallisuutta
--------------

* Rosenberg, Per & Takkunen, Olli (toim.): *Anestesiaopas*, Duodecim, 1993, Helsinki/Vammala, Vammalan Kirjapaino Oy. ISBN 951-8917-37-X.
* Koulu, Tuomisto (toim.): *Farmakologia ja toksikologia*, 6. painos, 2001, Kuopio, Medicina Oy.
**Metsänhoitomaksu** oli vuoteen 2015 asti yksityisiltä puuntuottajilta perittävä vero jolla rahoitettiin muun muassa metsänhoitoyhdistyksien toimintaa. Veron tuotosta 98 prosenttia tilitettiin metsänhoitoyhdistyksille. Puuntuottajalta perittävä vero jakautui kaikilta metsänhoitoyhdistyksen jäseniltä perittävään perusmaksuun ja hehtaari maksuun. Metsänhoitomaksua ei tarvinnut maksaa, mikäli tuottaja oli saanut maksuvapautuksen. Metsänhoitomaksua ei peritty pieniltä metsätiloilta. Etelä-Suomessa raja oli neljä hehtaaria, Lapin läänissä 12 hehtaaria, Oulun läänissä seitsemän hehtaaria ja Ahvenanmaalla kaksi hehtaaria. Vuonna 2009 perusmaksu oli koko maassa 25,63 euroa ja Ahvenanmaalla 15,30 euroa. Hehtaarimaksun kukin metsänhoitoyhdistys määritteli itse omalla alueella vuodeksi eteenpäin.

Metsäteollisuus ry oli esittänyt metsänhoitomaksun muuttamista vapaaehtoiseksi tai vaihtoehtoisesti metsänhoitoyhdistysten harjoittaman liiketoiminnan erottamista selkeästi erilleen lakisääteisistä hallinnollisista tehtävistä. Maa- ja metsätalousministeriö on puolestaan esittänyt ainoastaan tarkennusta metsänhoitoyhdistyksiä säätelevään asetukseen, jonka mukaan hallinnollisia tehtäviä ei voi rahoittaa metsänhoitomaksuista kertyvillä tuloilla.

Maa- ja metsätalousministeriö valmisteli lakiuudistuksen, jonka mukaan metsänhoitomaksun pakottavuudesta luovutaan. Lakiuudistus tuli voimaan 1. tammikuuta 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laki metsänhoitoyhdistyksistä muuttuu  14.5.2014. Maa- ja metsätalousministeriö.  Arkistoitu 20.4.2015. Viitattu 17.6.2014.
2. ↑  Laki metsänhoitoyhdistyksistä *Finlex.fi*.  10.7.1998. Suomen valtio. Viitattu 23.10.2015.
3. ↑  Metsänhoitomaksu vuodelta 2009  1.5.2010. Verohallinto.  Arkistoitu 5.10.2006.
4. ↑  Islander, Anu: Metsänhoitoyhdistysten roolia on selkeytettävä  22.3.2011. Metsäteollisuus ry.  [vanhentunut linkki]
5. ↑  Kammonen, Teemu: 730 000 suomalaisen pakkomaksu: "Vapaaehtoiseksi" *Uusi Suomi*.  22.2.2012. Viitattu 1.3.2012.
Dainis Kūla latvialaisessa postimerkissä vuodelta 1996Dainis Kūla latvialaisessa postimerkissä vuodelta 1996
**Dainis Kūla** (s. 28. huhtikuuta 1959) on latvialainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja ja MM-pronssimitalimies. Kansainvälisellä tasolla hän edusti Neuvostoliittoa.

Moskovan olympiavuonna 1980 Kūla heitti jo alkukesästä 90,30, ja juuri ennen kisoja 92,06. Suurin ennakkosuosikki olympiakultaan oli kuitenkin Unkarin voimakas Ferenc Paragi, joka huhtikuussa oli heittänyt uuden maailmanennätyksen 96,72.

Moskovan olympialaisten keihäsfinaalissa 21-vuotias Kūla herätti huomiota jo alkukierroksilla, mutta ei niinkään hyvien heittojensa ansiosta. Hän oli astunut kaksi ensimmäistä heittoaan yli, ja pääsy loppukierroksille oli näin kolmannen heiton varassa. Kolmannella heitollaan hänen keihäänsä liiteli kuin ilmavirtojen saattelemana pitkälle ja putosi maahan täysin lappeelleen. Tästä huolimatta virkailija nosti valkoisen lipun ja heitto mitattiin, mikä varmisti pääsyn jatkokierroksille. Neljännellä heitollaan Kūla heitti 91,20 metriä, mikä jäi koko kilpailun ainoaksi 90 metrin ylitykseksi ja riitti näin olympiakultaan. Hopealle sijoittui Neuvostoliiton kaksoisvoiton varmistanut Aleksandr Makarov. Ennakkosuosikki Paragi heitti parhaallaan vain 79,52 metriä, mikä ei riittänyt jatkokierroksille.

Kūla voitti toisen arvokisamitalinsa, väriltään pronssisen 1983 Helsingin MM-kisoista. Paras heitto kantoi tuolloin 85,60 metriä, mikä jäi vain kaksi senttimetriä amerikkalaisen Tom Petranoffin hopeaheitosta. 

189-senttinen ja 94-kiloinen Kūla jatkoi uraansa vielä useiden vuosien ajan. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kolmesti vuosina 1982–1984. Kansainvälisissä kisoissa hän oli mukana vielä 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa edustaen Latviaa, mutta ilman mainittavampaa menestystä heittojen jäädessä alle 74 metrin.

Lähteet
-------

1. ↑  Past results IAAF.  Arkistoitu 14.2.2010. Viitattu 17.8.2012.

  

Miesten keihäänheiton olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1908: Eric Lemming (tavallinen) - Eric Lemming (vapaa tyyli) |
1912: Eric Lemming (yhden käden) - Julius Saaristo (molemmat kädet) |
1920: Jonni Myyrä |
1924: Jonni Myyrä |
1928: Erik Lundqvist |
1932: Matti Järvinen |
1936: Gerhard Stöck |
1948: Tapio Rautavaara |
1952: Cyrus Young |
1956: Egil Danielsen |
1960: Viktor Tsybulenko |
1964: Pauli Nevala |
1968: Jānis Lūsis |
1972: Klaus Wolfermann |
1976: Miklós Németh |
1980: Dainis Kūla |
1984: Arto Härkönen |
1988: Tapio Korjus |
1992: Jan Železný |
1996: Jan Železný |
2000: Jan Železný |
2004: Andreas Thorkildsen |
2008: Andreas Thorkildsen |
2012: Keshorn Walcott |
2016: Thomas Röhler |
2020: Neeraj Chopra |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Latvia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |