recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tiikeri** on lasten leikki, jota leikitään ulkona pimeällä.

Pelin kulku
-----------

Leikissä yksi valitaan (tai on vapaaehtoinen) olemaan ensimmäinen tiikeri. Tiikeri piiloutuu sovitulle alueelle, joka voi olla melko suuri. Tiikeri piiloutuu sillä aikaa kun muut laskevat kotipesässä silmät suljettuina sekä korvat peitettyinä johonkin lukuun asti, kuten vaikka 50:een. Luvun täytyttyä laskijat kääntyvät ja huutavat pimeyteen "Onko tiikeri piilossa?". Mikäli vastausta ei kuulu, on tiikeri piiloutunut, ja kotipesällä olevat lähtevät etsimään tiikeriä. Tarkoitus on liikkua yksittäin, ei ryhmissä. Mikäli tiikeri kuitenkin vastaa "Ei!", laskevat etsijät uudestaan, tällä kertaa kuitenkin huomattavasti vähemmän.

Etsijöiden lähtiessä liikkeelle tiikerillä on kaksi toimintavaihtoehtoa: joko syöksyä esiin arvaamatta, tai odottaa, että joku etsijöistä löytää hänet. Tiikerin tavoitteena on koskettaa etsijää, jolloin tästä tulee vuorostaan tiikeri. Etsijä, joka näkee tiikerin, huutaa kovaan ääneen "tiikeri, tiikeri", jolloin kaikki etsijät juoksevat kotipesälle, jossa ovat turvassa. Mikäli tiikeri ei saa yhtäkään etsijää kiinni ennen kuin he ehtivät kotipesälle, joutuu tiikeri piiloutumaan uudelleen.

Olisi suotavaa, että leikkialue on joko melko pimeä tai pimeähkö. Alue, jossa on monia rakennuksia sekä pihavaloja luomassa vahvoja varjoja, on erityisen hyvä. Valoja ei saa kuitenkaan olla liikaa, sillä enin osa alueesta pitää olla joko erittäin hämärä tai täysin pimeä. Kotipesän pitää kuitenkin olla valaistu, jotta tiikeri näkee, ketkä ovat kotipesällä, ja jotta etsijät olisivat huonommassa asemassa mennessään etsimään tiikeriä pimeästä. Kotipesälle hyvä paikka on esimerkiksi omakotitalon etuoven edusta.

Huomion arvoista
----------------

* Leikkiä varten tulee olla pimeää.
* Tiikerin tavoitteena on kiinniottamisen ohella myös säikäyttää etsijät.
* Huutoon "Onko tiikeri piilossa?" kuuluu rytmi, jossa sanat täytyy huutaa tavuittain onko-sanaa lukuun ottamatta puolinopeasti*selvennä*.*lähde?* Lisäksi etsijät useimmiten vastaavat hiljaisuuteen itse "On!", ja näin tiikeri tietää etsijöiden lähtevän liikkeelle.
* Huudon pitää olla niin kova, että se kantautuu alueen kaukaisimpiinkin kolkkiin.
**Suomenlahti-vuosi 2014** oli Suomen, Viron ja Venäjän yhteinen teemavuosi, joka kokosi asiantuntijat, päättäjät ja kansalaiset yhteistyöhön terveemmän ja turvallisemman Suomenlahden puolesta. Teemavuoden tavoitteena oli tuottaa tutkimustietoa poliittisen päätöksenteon tueksi sekä kannustaa ihmisiä Suomenlahden suojeluun. 

Kansainvälinen tutkimustyö jakautui viiteen teemaan: biologinen ja geologinen monimuotoisuus, ekosysteemin terveys, merialuesuunnittelu, merenkulun turvallisuus sekä kalat ja kalastus. Tutkimusteemat valittiin tukemaan kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön sekä kansainvälisten suojelusopimusten toteuttamista. Käytännön työssä yhteinen laaja havaintoverkosto, data-aineiston käyttö ja samanlaiset mittausmenetelmät olivat jo teemavuoden suunnittelussa keskeisessä asemassa.

Tasavallan presidentti Sauli Niinistö avasi Suomenlahti-vuoden 21.1.2014. Niinistö korosti puheessaan teemavuoden kattavuutta:

*"Suomenlahden teemavuosi ei ole vain tutkijoita, poliitikkoja ja virkamiehiä varten. Kaikissa kolmessa osallistujamaassa olemme jo havainneet, että monet sidosryhmät, kuten kunnat, yritykset, kansalaisjärjestöt ja koulut haluavat osallistua teemavuoden tapahtumiin. Heidän panoksensa on erittäin tervetullut."*

Korkean poliittisen tason ja tutkimuksen lisäksi vuoden viettoon liittyi runsaasti kaupunkien ja monien muiden tahojen järjestämiä kansalaistapahtumia eri puolella Suomenlahden rannikkoa. Teemavuoteen kuului merkittävänä osana ympäristökasvatus, jota tehtiin sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla. Ympäristökasvatuksessa tuotettiin uusia Suomenlahti-aineistoja ja niitä hyödynnettiin kouluissa ja yleisötapahtumissa.

Suomenlahti-vuoden toteutuksesta vastasi Suomen ympäristökeskus SYKE.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suomen ympäristökeskus > Suomenlahti-vuosi 2014 *www.syke.fi*. Viitattu 25.9.2022.
2. 1 2  Vuosi 2014 on Suomenlahden teemavuosi *Helsingin ilmastoteot*.  2.1.2014. Viitattu 25.9.2022.
3. ↑  Tasavallan presidentti Sauli Niinistön avaussanat Suomenlahti-vuoden avajaistilaisuudessa 21.1.2014 *Presidentti*. Viitattu 25.9.2022.
**BBC Four** on BBC:n omistama ilmainen televisiokanava. Kanava on nähtävissä Isossa-Britanniassa digitaalisen televisioverkon alueella. BBC Four aloitti lähetyksensä BBC Knowledge -kanavan tilalla 2. maaliskuuta 2002.

BBC Fourin vuosittainen budjetti on noin 63 miljoonaa puntaa (2013-14), mikä on noin 4,4 prosenttia BBC:n pääkanavan BBC Onen vuosibudjetista. Kanavan katsojaosuus oli maaliskuussa 2017 noin 0,91 %.

Ohjelmisto
----------

BBC Four otti ensimmäisenä ohjelmistoonsa koomikko Larry Davidin *Seinfeldin* seuraajasarjan *Jäitä hattuun*, Armando Iannuccin poliittisen satiirin *The Thick of Itin* ja *Flight of the Conchordsin*.

Kanavan ohjelmisto koostuu taiteesta, tiededokumenteista, klassikkodraamasta ja ei-englanninkielisistä tuotannoista.

Arkipäivisin klo 19.00 BBC Fourilla esitetään puoli tuntia kestävä kansainvälinen uutisohjelma, *World News Today*, jota lähetetään myös BBC Worldillä.

Draamasarjat ovat kuuluneet kanavan suosituimpiin ohjelmiin. Sarjat kuten *Alan Clark Diaries* (2003) ja *Kenneth Williams: Fantabulosa!* (2006) ovat olleet BBC Fourin korkeimpia katsojalukuja saaneita sarjoja; kummatkin keräsivät lähes joka jaksolle katsojia noin 800 000. 18. maaliskuuta 2008 kanavan esittämää *The Curse of Steptoeta* katsoi enimmillään noin 1,41 miljoonaa ihmistä, mikä on BBC Fourin katsojaennätys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Monthly viewing summary *BARB*. Viitattu 7.5.2017. (englanniksi)
2. ↑  How does the BBC spend its £3.7bn in licence fee money? *Telegraph*. Viitattu 7.5.2017. (englanniksi)
3. ↑  BBC4 breaks rating record *The Guardian*.  19.8.2007. Viitattu 26.3.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* BBC Fourin kotisivut. (englanniksi)
* BBC Fourin ohjelmatiedot. (englanniksi)
**Jakob Stenius vanhempi** eli **Korpi-Jaakko** (14. maaliskuuta 1704 Pirkkala – 20. tammikuuta 1766 Pielisjärvi) oli suomalainen talousmiehenä tunnettu Pielisjärven kirkkoherra.

Steniuksen vanhemmat olivat Ulvilan pitäjänapulainen Mårten Stenius ja Kristina Polviander. Hän kävi Porin ja Rauman triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1724. Stenius opiskeli Turun Akatemiassa ja hänet vihittiin papiksi 1729. Stenius valittiin Myrskylän kirkkoherran apulaiseksi 1729. Artjärven kappalaiseksi 1739 ja viimeksi hän oli Pielisjärven kirkkoherrana 1740–1766.

Stenius raivautti Pielisjärvellä soita ja korpia niityiksi ja pelloiksi saaden tästä lisänimensä. Omista tiloistaan, Nurmeksen pitäjän Hyvärilästä, Kuokkasten­koskesta ja Särkivaarasta, hän kehitti esikuvatiloja. Hän edisti myös kansanopetusta hankkimalla Pielisjärvelle pitäjänkoulumestarin ja pyrki parantamaan kansan lukutaidon omaksumista jopa jalkapuurangaistusten uhalla. Stenius valittiin Ruotsin tiedeakatemian jäseneksi 1740 ja hän oli valtiopäivämiehenä 1760–1762.

Jakob Stenius oli naimisissa vuodesta 1731 Anna Elisabet Printzin kanssa. Heidän poikiaan olivat isäänsä Pielisjärven kirkkoherrana seurannut Jakob Stenius nuorempi eli Koski-Jaakko sekä  Sulkavan kirkkoherra Karl Stenius (1742–1810).

Katso myös
----------

* Stenius suku

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Jakob Stenius vanhempi. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Risto Husan puhe Korpi-Jaakko muistolaatan paljastustilaisuudessa Pirkkalassa 2.10.2004
* Pielisen museo: Korpi-Jaakko ja Koski-Jaakko (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Pentti Laasonen: / Stenius, Jakob (1704–1766) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Bantu Holomisa vuonna 2019.
Kenraalimajuri **Bantubonke Holomisa** (myös **Harrington Holomisa**, s. 25. heinäkuuta 1955 Mqanduli, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen upseeri ja poliitikko. Hän johti Transkein bantustania vuosina 1987–1994.

Holomisa oli yksi ensimmäisiä mustia eteläafrikkalaisia, jotka pääsivät opiskelemaan Etelä-Afrikan sotilasakatemiaan vuonna 1984. Hän toimi nimellisesti itsenäisen Transkein puolustusvoimien komentajana vuoteen 1987 asti, jolloin osallistui maan aikaisemman johtajan Kaizer Matanziman vastaiseen vallankaappaukseen. Vuosien 1988 ja 1989 aikana Holomisa laillisti Transkeissa noin 33 erilaista edellisen hallituksen kieltämää järjestöä ja hänen hallintonsa toimi läheisessä yhteistyssä apartheidia vastustaneiden vapautusliikkeiden kanssa.

Holomisa kuului vuoden 1994 ensimmäisten vapaiden vaalien ANC:n vaalikomiteaan ja valittiin maan parlamenttiin suurella äänimäärällä. Hän toimi kansallisen yhtenäisyyden hallituksessa ympäristö- ja turismiapulaisministerinä vuoteen 1996 asti. Vuonna 1996 hänet erotettiin ANC:tä sen jälkeen kun hän väitti Totuuskomission istunnossa ANC:n ministerin, Stella Sigcaun, ottaneen vastaan 50 000 randin lahjuksen Matanziman hallitukselta.

Nykyisin Holomisa toimii kansanedustajana edustaen entisen Kansallispuolueen poliitikon, Roelf Meyerin kanssa perustamaansa United Democratic Movement -puoluetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Bantu Holomisa Who’s Who Southern Africa.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 14.4.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Résumé of Mr HB Holomisa, MP; President of the United Democratic Movement United Democratic Movement.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 8.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* United Democratic Movement:Bantu Holomisa (Arkistoitu – Internet Archive)
* ANC:THE RISE AND FALL OF BANTU HOLOMISA\* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Banryū** (jap. 蟠龍) oli Tokugawa-shōgunaatin ja myöhemmin Ezon tasavallan vuonna 1856 vesillelaskettu rautarunkoinen höyrykoneella varustettu prikantiinitakiloitu potkurijahti.

Valmistus
---------

Alus tilattiin R. & H. Greeniltä Blackwallista, missä köli laskettiin 24. toukokuuta 1856 telakkanumerolla 339. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 29. marraskuuta. Amiraliteetin päätöksellä alus nimettiin 27. helmikuuta 1857 *Emperoriksi*. Se valmistui 22. huhtikuuta 1857. Valmistuskustannukset olivat 14 849 puntaa rungon maksaessa 6 370 puntaa ja John Penn and Sonsin toimittaman höyrykoneen maksettua 3 840 puntaa.

Palvelus
--------

Kuningatar Viktorian shōgunille lahjoittama alus luovutettiin heinäkuussa 1858 Shinagawassa. Lahjoitettu alus sai nimen *Banryū*, joka siirtyi keisarillisen Japanin laivastolle maaliskuussa 1868.

*Chōyōn* upotus Hakodatenlahden taistelussa.
Boshin-sodassa alus osallistui 28. tammikuuta 1868 Awan taisteluun, joka oli samalla ensimmäinen kahden höyrykonein varustetun laivaston välinen meritaistelu. Ezon kapinalliset valtasivat aluksen lokakuussa 1868. Aluksen piti maaliskuussa 1869 osallistua Miyakonlahden taisteluun, mutta vaurioiduttuaan myrskyssä alus joutui palaamaan Hokkaidolle. Hakodatenlahden taisteluun toukokuussa alus osallistui, ja se upotti keisarillisen Japanin laivaston *Chōyōn*. *Banryū* kuitenkin vaurioitui niin pahoin, että se upposi hieman myöhemmin.

Yhdysvaltalainen yritys nosti aluksen nimeten sen *SS Emperoriksi*. Alus palautettiin 1873 Japanille ja nimettiin *Raidenmaruksi*. Alus siirrettiin 1877 keisarillisen Japanin laivastolle nimellä *Raiden*, joka palveli nelitykkisenä tykkiveneenä ja myöhemmin kuljetusaluksena. Alus myytiin 1888 muutettavaksi valaanpyyntialukseksi *Raidenmaru*. Se romutettiin 1899 Osakassa.

Lähteet
-------

* Lyon, David & Winfield, Rif: *Sail & Steam Navy List – All the Ships of the Royal Navy 1815–1889*. Lontoo: Chatham Publishing/National Maritime Museum, 2004. ISBN 1-86176-032-9. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Lyon & Winfield 2004, s. 246.
2. ↑  Gardiner 2002, s. 236.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Banjō*** | **Keisarillisen Japanin laivaston tykkiveneet** | Seuraaja:**Maya-luokka** |
**Vilho Nikodemus Kettunen** (10. elokuuta 1899 Viipuri – 12. tammikuuta 1940) oli suomalainen jääpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä.

Kettunen edusti 1920-luvun alussa Viipurin Reipasta, jolloin hän nousi maajoukkueeseen niin jalka- kuin jääpallossa. Hän edusti Suomea jääpallossa vuonna 1922. Tämä jäi hänen ainoaksi jääpallon maaotteluedustukseksi. Jalkapallossa hän edusti Suomea maaotteluissa Unkaria ja Viroa vastaan.

Vuonna 1925 Kettunen siirtyi Viipurin jääpallon ykkösseuran Susien riveihin ja oli voittamassa vuonna 1925 Suomen mestaruuden. Jalkapallossa hän ei saavuttanut Suomen mestaruutta, vaikka oli kolme kertaa eli vuosien 1918, 1919 ja 1922 loppuottelussa Reippaan riveissä. 

Kettunen työskenteli Hovinmaan paperitehtaassa Vahvialassa ja Ahlström-konsernin palveluksessa Varkaudessa. Hän siirtyi 1930-luvun alussa Helsinkiin agentuurialalle ja edusti vielä silloin Helsingin Palloseuraa.

Kettunen osallistui vuoden 1918 sisällissotaan valkoisten puolella. Hän oli mukana talvisodassa ensin Laatokan Karjalassa, josta hänet siirrettiin pian Sallan rintamalle JR 40:n riveihin vänrikkinä joukkueen johtajaksi. Tammikuussa 1940 hän haavoittui vakavasti kranaatista ja kuoli matkalla joukkosidontapaikalle.

Saavutuksia
-----------

**Jalkapallo:**

* kolme SM-hopeaa 1918, 1919 ja 1922
* kaksi maaottelua

**Jääpallo:**

* yksi SM-kulta 1925
* yksi maaottelu

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arponen, Antti O.; Kasila, Markku; Peltola Veli-Matti: *He antoivat kaikkensa – Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*, s. 81-82. Auditorium, 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.
2. ↑  Anttinen, Pekka: *Karjalan narukerä kierii - viipurilaisen jääpallon historia*, s. 18–22, 31. Cosmoprint, 2010.
**World Monuments Fund (WMF)** on yksityinen yleishyödyllinen yhteisö, jonka tarkoituksena on historiallisen arkkitehtuurin ja kulttuuriperinnön säilyttäminen. Se perustettiin 1965, ja sen nimi oli alkujaan **International Fund for Monuments**.

WMF:n toimintaan kuuluu viisi keskeistä ohjelmaa. Järjestön tavoitteina ovat yleisen tietouden lisääminen kulttuuriperinnön suojelemisen tärkeydestä, käsityöläisten ja asiantuntijoiden kouluttaminen, arkkitehtonisten merkkiteosten ja kulttuuriperinnön suojeleminen antamalla taloudellista avustusta ja asiantuntija-apua, yhteisöjen auttaminen rakentamaan tarvittavaa infrastruktuuria kohteiden tulevan suojelun helpottamiseksi ja vastata nopeasti suurten onnettomuuksien aiheuttamaan tuhoon.

WMF julkaisee kahden vuoden välein World Monuments Watch -listan, johon se kirjaa rakennuksia ja merkittäviä kulttuurimaisemia, jotka vaativat järjestön mukaan nopeaa huolenpitoa. WMF on julkaissut listaa vuodesta 1996, jonka jälkeen järjestö on kerännyt 50 miljoonaa dollaria vuoteen 2009 mennessä uhanalaisille kulttuurikohteille. Vuoden 2010 listassa on 93 kohdetta 47 valtiosta.

Hadrian Award -palkinto on WMF:n jakama huomionosoitus johtajalle, joka on toiminnallaan edistänyt taiteen ja arkkitehtuurin ymmärtämistä, kunnioitusta ja suojelua. Palkinto annetaan vuosittain varainkeräystilaisuudessa New Yorkissa. Sitä on jaettu vuodesta 1988.

Lähteet
-------

1. ↑  Core Programs New York:  World Monuments Fund. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
2. ↑  Bierig, Aleksandr: World Monuments Fund Announces 2010 Watch List *Architectural Record*.  15.10.2009. The McGraw-Hill Companies, Inc. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)
3. ↑  Hadrian Award New York:  World Monuments Fund. Viitattu 8.2.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Järjestön kotisivut (englanniksi)
2K12 Kub alias SA-6 Gainful
**2K12 Kub** (ven. 2К12 "Куб", suomeksi *Kuutio*) on neuvostoliittolainen liikuteltava ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Sen NATO-raportointinimi on **SA-6 Gainful**. Vientiversion nimi on **Kvadrat** eli "Квадрат" (suom. *Neliö*).

Asejärjestelmä alustana on tela-ajoneuvo. Ohjuksessa (nimeltään 3M9) on kaksivaiheinen moottorimekanismi. Ensivaihe käyttää kiinteätä polttoainetta, ja ajomoottori on patoputkimoottori. Kehittely alkoi jo vuonna 1958 ja koki viivytyksiä. Ensimmäiset koelaukaisut toteutuivat vuonna 1962. Asejärjestelmä hyväksyttiin Neuvostoliiton armeijan sotavarustukseen tammikuussa 1967, kaksi vuotta Krugia myöhemmin. Sitä valmistettiin Neuvostoliitossa 1968–1985. Erilaisia kehitysversioita oli neljää eri tyyppiä. Perusversion jälkeen kehitettiin M1-versio (1973), M3 (1976) ja viimeisimpänä M4-versio (1978). Kehittelyllä haluttiin pienentää katvealueita ja parantaa asejärjestelmän häirinnänsietoa, eli lisätä näin sen tuhoamistodennäköisyyttä.

Ohjustyyppiä on käytetty muun muassa Jom Kippur -sodassa, missä sillä pudotettiin lukuisia israelilaisia sotilaslentokoneita, ja Balkanin sodassa. Asejärjestelmää on käytetty 25 maassa Euroopassa, Lähi-idässä sekä Afrikassa. 2K12 Kub -ohjusjärjestelmää käytettiin keskietäisyyksien alueilmatorjuntaan ja se on 2K11 Krug -järjestelmää keveämpi sekä paremmin liikuteltavissa muttei niin ulottuva. Kub-järjestelmän korvasi myöhemmin Buk M1, jonka ohjusosaa (9M38) jo Kub M4 käytti.

Ohjusjärjestelmän ominaisuuksia/teknisiä tietoja
------------------------------------------------

* ohjusten lukumäärä aselavettia kohden 3
* alkunopeus 1,5 Machia
* matkanopeus 2,8 Machia
* laukaisupaino 600 kg
* taistelukärki 56 kg (sirpaloituva HE-panos, sytytin: isku- ja heräte-)
* pituus 5,70 m
* läpimitta 335 mm
* kärkiväli 1 524 mm (1,52 m)
* kantama 24 km
* enimmäistorjuntakorkeus 12 000 m (12 km) - viimeisimmässä versiossa M4: 14 000 m (14 km)

Lähteet
-------

* Hogg, Ian: *Tykistö- ja ohjusaseet*, Suom. Petri Kortesuo, s. 225, Hämeenlinna: Karisto, 2011 ISBN 978-951-23-5456-6
* Lappi, Ahti: *Ilmatorjunta kylmässä sodassa*, s. 197–199, Helsinki: Ilmatorjuntasäätiö, 2003. ISBN 951-95594-4-2

### Viitteet

1. ↑  ZRK-SD Kub 3M9, SA-6 Gainful. *FAS – Military Analysis Network*.  Arkistoitu 19.2.2012. Viitattu 23.3.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lappi, s. 199
3. ↑  Hogg: s. 225

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **2K12 Kub**.
* ZRK-SD Kub 3M9, SA-6 Gainful *GlobalSecurity.org*.  24.7.2014. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
* Kopp, Carlo: NIIP 2K12 Kub/Kvadrat – Self Propelled Air Defence System / SA-6 Gainful – НИИП Cамоходный Зенитный Ракетный Комплекс 2К12 Куб/Квадрат *Air Power Australia*.  27.1.2014. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
Adalbert Gyrowetz
**Adalbert Gyrowetz** (alun perin *Vojtěch Matyáš Jírovec*; 20. helmikuuta 1763 – 19. maaliskuuta 1850) oli böömiläinen säveltäjä. Wolfgang Amadeus Mozart johti erään hänen sinfoniansa esityksen, ja myöhemmin (1818) nuori Frédéric Chopin teki debyyttinsä esittämällä Gyrowetzin säveltämän konserton. 1790-luvulla Gyrowetz asui kolmen vuoden ajan Lontoossa, jossa tapasi Joseph Haydnin. Lisäksi hän matkusti Pariisiin ja useisiin Italian kaupunkeihin.

Gyrowetz sai varhaisimman musiikkiopetuksensa isältään. Hän opiskeli Prahassa filosofiaa ja oikeustiedettä ennen musiikkiuransa aloittamista viulistina. Gyrowetz sai paikan toisena *Kapellmeisterina* Wienissä vuonna 1804. Hän sävelsi paljon sekä italiankielisiä oopperoita että Singspielejä. Selvästi suurin osa tuotannosta on kuitenkin soittimellista; yksi säveltäjän erikoistumisala oli jousikvartetto. Gyrowetz tapasi Franz Schubertin varmuudella viimeistään Ludwig van Beethovenin hautajaisissa, joissa molemmat toimivat arkunkantajina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  HOASM: Adalbert Gyrowetz
2. 1 2  Hyperion Records: Adalbert Gyrowetz

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Adalbert Gyrowetz: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee rakennelmaa. Shakkinappulasta kerrotaan artikkelissa Torni (shakki).*
Eiffel-torni - yksi maailman tunnetuimpia torneja
**Torni** on ihmisen tekemä korkea rakennus tai rakennelma tai korkea rakennuksen osa. Tornilla on selvästi enemmän korkeutta kuin leveyttä. Tornit voivat rakenteesta riippuen olla joko rakennuksia tai rakennelmia.

Mastoista torni eroaa siten, että torni on itseään tukeva rakenne, eikä sen pystyssä pitämiseen tarvita haruksia eli tukivaijereita. Korkeista rakennuksista torni eroaa sisätilojensa käyttötarkoituksen mukaan; tornin tilavuudesta suurin osa on ihmisen oleskeluun kelpaamatonta tilaa kuten vartta. Sen sijaan rakennuksessa sisätila on johonkin toimintaan tai oleskeluun tarkoitettua. Tornin määritelmä myös edellyttää korkeudelle jotakin edellytystä, kuten näköalaa tai signaalin kantavuutta. Näillä perusteilla esimerkiksi radiomastot luokitellaan rakennelmiksi sekä tornitalot ja niiden erikoistapaukset pilvenpiirtäjät rakennuksiksi.

Sotilaallisiin tarkoituksiin on tehty torneja, usein kaupungin muuriin tai porttien vierelle, joiden suojasta voitiin pommittaa hyökkääjiä. Korkeat, kauas näkyvät tornit ovat tärkeitä monien kirkkojen arkkitehtuurissa. Torniin nostettu kello kuuluu ja näkyy kauas. Muun muassa Ranskassa ja Saksassa torni kuuluu usein kaupungintalon rakenteeseen. Teräksen käyttö kantavissa rakenteissa teki mahdolliseksi paljon entistä korkeampien tornien rakentamisen.

Vuonna 2017 viisi maailman kymmenestä korkeimmasta tornista oli Kiinassa. Korkein on kuitenkin Japanin 634 metriä korkea Tokyo Skytree.

Tornityyppejä
-------------

* Kellotorni
* Näkötorni
* Palotorni
* Rondelli (rundeli) on vankka, pyöreä, yleensä matalahko tykkitorni
* Tornilinna
* Linkkitorni
* Tähtitorni
* Vartiotorni
* Vesitorni
* Kampaniilit eli italialainen kellotorni

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Torni**.

Kuuluisia torneja
-----------------

* Elisabetin torni (Lontoo, Englanti)
* CN Tower (Toronto, Kanada)
* Eiffel-torni (Pariisi, Ranska)
* Näsinneula (Tampere, Suomi)
* Pisan torni (Pisa, Italia)
* Hotelli Torni (Helsinki, Suomi)
* Space Needle (Seattle, Yhdysvallat)
* Tokyo Skytree (Tokio, Japani)

Lähteet
-------

1. 1 2  Tower *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 7.6.2017.
2. ↑  Rakennusluokitus 1994, Luokituksen kuvaus Tilastokeskus. Viitattu 28.12.2018.
3. ↑  10 Tallest Towers In The World *World Atlas*. Viitattu 7.6.2017.
**M’Pessoba** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Koutialasta luoteeseen. Kunnassa on 35 300 ja kylässä 9 900 asukasta (vuonna 2009).

M’Pessoban kunnan pinta-ala on 896 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Koutialan piirin Taon ja Fakolon, etelässä N’Golonianasson ja N’Tossonin, lännessä Karagouana Mallén ja Kafo Fabolin sekä pohjoisessa Zaninan ja Ségoun alueen Blan piirin Beguenén ja Samabogon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot. Kasvillisuus on pensassavannia.

Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.

M’Pessoban kautta kulkee Koutialan ja Blan välinen maantie RN12. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, maissi, durra ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.

Kunnassa toimivat M’Pessoban maatalousoppilaitos ja N’Tarlan agronominen tutkimusasema.

Paikallinen nähtävyys on M’Pessoban vanha moskeija, joka on rakennettu pian Djennén suurmoskeijan jälkeen. Viranomaiset estivät sen purkamisen huhtikuussa 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.3.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de M’Pessoba 2006-2008 *fsg.afre.msu.edu*.  2006.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 10.3.2018.
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.3.2018.
4. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.3.2018.
5. ↑  Note de presentation du Centre d’apprentissage agricole (CAA) de M’Pessoba *cuoreaperto.org*.  2010. Viitattu 10.3.2018. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Rama sauve la mosquée de M’Pensoba de la démolition *Maliweb*. Viitattu 10.3.2018.
**Torkkilan kansakoulu** oli Angelniemellä vuosina 1904–1964 toiminut kansakoulu. Se sijaitsi Torkkilan kylässä. Torkkilan koulu palveli Angelniemen länsiosaa, jonne se muodosti Pyhäloukkaan koulupiirin.

Koulupiiriasetuksen myötä todettiin, että Angelniemen mantereen puoleiseen osaan oli perustettava Kokkilan kansakoulun lisäksi toinen kansakoulu. Hanketta aluksi vastustettiin, mutta kun valtio myönsi rakentamista varten lainan ja koululle lahjoitettiin tontti, alettiin koulua rakentaa Torkkilan kylään vuonna 1902. Torkkilan koulu aloitti toimintansa vuonna 1904.

Oppilasmäärä väheni Angelniemellä rajusti 1950- ja 1960-lukujen taitteessa. Kunnan neljästä kansakoulusta lakkautettiin kaksi, mikä kasvatti Kokkilan ja Torkkilan koulujen oppilasmäärää. Torkkilan koulun toimintaa piti kuitenkin pian supistaa ja koulu lakkautettiinkin vuonna 1964. Angelniemelle jäi vain yksi koko kunnan käsittävä koulupiiri. Muutaman vuoden ajan Torkkilan koulua käytettiin Kokkilan koulun opetustilana, kunnes sitä ei enää tarvittu.

Lähteet
-------

1. ↑  Reijo Hinkka: *Halikon historia II*, s. 173. , 1984. ISBN 951-99607-1-6.
2. ↑  Reijo Hinkka: *Halikon historia II*, s. 398. , 1984. ISBN 951-99607-1-6.
**Zeuksen temppeli** oli antiikin aikainen Zeus Olympiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Historia
--------

Zeuksen temppeli rakennettiin hellenistisen kauden alussa 300-luvun ja 200-luvun eaa. taitteessa. Sen arkkitehdiksi oletetaan Pytheos (tai Pythios), koska rakennus muistuttaa paljon hänen suunnittelemaansa Prienen Athenen temppeliä. Zeuksen temppelin myöhemmästä historiasta ei tiedetä juuri mitään. Rakennus tulkittiin tutkimuksen alkuvaiheessa virheellisesti Asklepieioniksi eli Asklepioksen temppeliksi läheltä löytyneen piirtokirjoituksen vuoksi.

Rakennus
--------

Temppeli pyhäkköalueineen sijaitsi Prienen agoran itäpuolella ja kytkeytyi sen rakennuksiin. Temppeliä ympäröineen temenos-alueen koko oli noin 30 × 29,7 metriä. Sen sisäänkäynti oli itäsivulta.

Temppeli edusti joonialaista tyyliä ja oli monin tavoin Athenen temppelin pienempi versio. Se oli malliltaan tetrastyyli prostyyli, toisin sanoen sen edessä oli neljä pylvästä. Temppelin koko oli noin 11,8 × 8,5 metriä. Sen sisäosan naoksen eli cellan koko oli noin 6 × 5,2 metriä. Temppelissä ei ollut takaosan opisthodomosta. Erityisesti temppelin pylväiden kapiteelit olivat samanlaiset kuin Athenen temppelissä. Entablementissa oli kolmesta fascia-nauhasta koostunut arkkitraavi, mutta ei friisiä. Temppelin koristeosat ovat nykyisin Pergamon-museossa Berliinissä.

Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Sen koko oli noin 4,8 × 3,6 metriä. Temenos oli ympäröity doorilaista tyyliä edustaneilla stoilla eli pylväshalleilla.

Pyhäkköalueen paikalla on myös myöhempiä, bysanttilaisaikaisen linnoituksen ja kirkon raunioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Priene, Temple of Zeus (Building) *Perseus*. Viitattu 4.11.2019.
2. 1 2 3 4 5  Zeus Temple *Priene.net*.  Arkistoitu 14.5.2021. Viitattu 4.11.2019.
3. ↑  Priene (Ionia) 118 Gullubahce - Πριήνη *ToposText*. Viitattu 4.11.2019.
Vuoden 1952 Nash Rambler -farmarimalli.
**Nash** oli Yhdysvalloissa vuosina 1917–1957 valmistettu automerkki. Autotehtaan perusti Charles W. Nash ostamalla Jeffery Motor Companyn vuonna 1916. Jeffery oli valmistanut ensimmäiset Rambler-nimiset autonsa jo 1897, ja valmisti 1910-luvulla enimmäkseen kuorma-autoja. Tehtaan nimi muuttui 1917 Nash Motors Companyksi ja samana vuonna valmistuivat ensimmäiset Nash-autot.

Nash otti tuotantoon nelipyöräjarrut jo 1924. 1925 Nash-tehdas otti käyttöön Ajax-automerkin halvempaa automallia varten, mutta oltuaan vuoden tuotannossa Ajax-merkki hylättiin ja auton nimeksi tuli Nash Light Six.

Nash Motors Company valmisti Nash-merkkisiä autoja Yhdysvalloissa vuosina 1917–1937. Vuosina 1937–1954 Nash-autoa valmisti Nash-Kelvinator Corporation ja viimeiset kolme vuotta 1954–1957 American Motors Corporation. American Motors Corporation (AMC) syntyi 1954 Nash- ja Hudson-autotehtaiden yhdistyessä. AMC kuitenkin lopetti 1957 sekä Nashin että Hudsonin valmistuksen ja valmisti 1958–1965 vain Rambler-merkkisiä autoja.

Nash Motorsin pääsuunnittelijana vuodesta 1917 ja Nash-Kelvinator Corporationin teknillisenä johtajana vuoteen 1952 asti toimi suomalaissyntyinen Nils Erik Wahlberg.

Lähteet
-------

Mobilisti 3/2008

### Viitteet

1. ↑  Mobilisti 3/2008, sivu 50
2. ↑  Hurjat amerikansuomalaiset. Bruno Nordberg, Nils Erik Wahlberg, Emil Hurja ja Gus Hall – tunnetut amerikansuomalaiset.[vanhentunut linkki] Ismo Söderlingin esitelmä Tieteen päivillä 19.10.2013. Turun yliopisto. Viitattu 25.8.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Nash Motors cars, 1916 to 1954, Allpar
Angela Hewitt vuonna 2017.
**Angela Mary Hewitt** (s. 26. heinäkuuta 1958 Ottawa, Ontario) on kanadalainen pianisti. Hänet tunnetaan erityisesti Bach-tulkinnoistaan. Hewitt on saanut monia tunnustuksia.

Elämä ja ura
------------

Hewitt on englantilaissyntyisen katedraaliurkuri Godfrey Hewittin tytär. Hän varttui Ottawassa, aloitti pianonsoiton kolmevuotiaana ja sai ensimmäisen stipendinsä viiden vuoden iässä. Yhdeksänvuotiaana hän piti ensimmäisen resitaalinsa Toronton kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa, jossa hän opiskeli vuosina 1964–1973 Earle Mossin ja Myrtle Guerreron johdolla. Hän opiskeli myös viulunsoittoa 1970–1974 Walter Prystawskin johdolla, nokkahuilunsoittoa sekä tanssia ja suoritti opintoja Ranskassa ja Ottawan yliopistossa. Hän asui vuosina 1978–1985 Ranskassa.

Hewittin kansainvälinen ura käynnistyi kansainvälisen Bach-kilpailun voitosta Torontossa toukokuussa 1985. Palkinnon osana Hewittille tuli mahdollisuus julkaista sooloalbumi Deutsche Grammophon -levymerkillä. Hän teki samana vuonna myös Lontoon-debyyttinsä Wigmore Hallissa. New Yorkissa hän oli debytoinut jo 1984. Vuonna 1987 Hewitt esitti kaikki Maurice Ravelin soolopianoteokset Lontoossa ja Kanadassa. Hänen merkittäviin esiintymisiinsä kuuluvat Johann Sebastian Bachin kaikkien preludien ja fuugien tulkinnat vuodelta 2000. Vuonna 2005 Hewitt oli perustamassa Trasimeno-musiikkijuhlia Italian Umbriassa.

Hewitt on levyttänyt Bachin tuotantoa myös Hyperion Recordsille. Hänen muita levytyshankkeitaan ovat olleet Robert Schumannin pianoteosten ja Ludwig van Beethovenin sonaattien tulkinnat. *The Guardianin* toimittaja*selvennä* on pitänyt Hewittiä aikansa johtavana Bach-pianistina, mutta hän on tulkinnut myös muiden muassa François Couperinin ja Olivier Messiaenin teoksia. Kanadalaisista säveltäjistä Hewitt on esittänyt Barbara Pentlandin, Oskar Morawetzin, Gary Kuleshan, Patrick Cardyn, David McIntyren ja Alexina Louien teoksia. Säveltäjät Steven Gellman ja Gary Hayes ovat omistaneet teoksiaan hänelle. Hewitt on asunut vuodesta 1985 pääasiassa Lontoossa, mutta hänellä on asunnot myös Ottawassa ja Umbriassa.

Hewitt on saanut levytyksistään monia tunnustuksia, kuten Juno-palkintoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Angela Hewitt. *The Canadian Encyclopedia*. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Ritva

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Nantucketin lentoasema** (engl. *Nantucket Memorial Airport*; IATA: **ACK**, ICAO: **KACK**) on lentoasema Nantucketin saaren eteläosassa Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Se on Massachusettsin toiseksi vilkkain lentoasema Loganin kansainvälisen lentoaseman jälkeen.

Asema on levittäytynyt 4,9 neliökilometrin laajuiselle alueella, ja siihen kuuluu kolme asfalttipäällysteistä kiitotietä. Asemalta on lentoyhteydet muun muassa Washingtoniin, Bostoniin, New Yorkiin ja Martha's Vineyardiin, mutta osa lennoista on vain kausittaisia.

Aseman historia alkoi 1930-luvulla, kun paikallinen maanviljelijä Leslie Holm tasoitti maitaan maatalonsa eteläpuolelta lentokenttää varten. Hän muodosti ystävänsä David Raubin kanssa Nobadeer Flying Service -lentoyhtiön. Nantucketin kunta osti maat Holmilta vuonna 1941. Kunta sai samana vuonna Civil Aeronautics Administrationilta 274 000 dollaria, jotka käytettiin kahden päällystetyn kiitotien ja muihin aseman rakennustöihin. Yhdysvaltain laivasto otti aseman käyttöönsä toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen se palautettiin jälleen Nantucketin kunnalle, ja vuonna 1946 se nimettiin uudelleen sodassa kuolleiden 11 nantucketilaismiehen muistolle.

Reittilennot
------------

JetBlue Airwaysin Embraer 190 Nantucketissa.

| **Lentoyhtiö** | **Kohteet** |
| American Eagle  | New York–LaGuardia, Washington–National |
| Cape Air | Boston, Hyannis, Martha's Vineyard, White Plains |
| Delta Connection | New York–JFK, New York–LaGuardia |
| JetBlue Airways | Boston, New York–JFK, Washington–National |
| Nantucket Airlines | Hyannis, New Bedford |
| Rectrix Shuttle | Hyannis |
| Reliant Air | Danbury, White Plains |
| Tradewind Aviation | Teterboro, White Plains |
| United Express | Newark |

Lähteet
-------

1. ↑  Monthly Enplanement Record (pdf) Nantucket Memorial Airport. Viitattu 9.3.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Nantucket Memorial Airport, Massachusetts, USA *airport-technology.com*. Net Resources International. Viitattu 9.3.2011. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Lentoaseman kotisivut (englanniksi)
* Nantucketin lentoasema (Form 5010 PDF) (englanniksi)
**Kidderminster** on noin 56 000 asukkaan kaupunki Worcestershiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Birminghamista länsilounaaseen. Se on Wyre Forestin hallintopiirin suurin kaupunki ja Worcestershiren kolmanneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Stourjoen ja Staffordshiren–Worcestershiren kanavan varrella. Kidderminster on kuuluisa perinteikkäästä mattoteollisuudestaan, joka tuottaa merkittävän osan Isossa-Britanniassa valmistetuista matoista – kaupungin suurin työllistäjä onkin mattovalmistaja Brintons.

Kidderminster on saksalaisen Husumin ystävyyskaupunki.

Historia
--------

Kidderminsteristä käytettiin nimeä *Stour-in-Usmere*, kun Mercian kuningas Ethelbald luovutti vuonna 736 sen maat päällikkö Cyneberghtille. Myöhemmin se päätyi Worcesterin piispalle ja edelleen vuonna 816 Mercian kuninkaalle Coenwulfille. Anglosaksit kutsuivat sitä nimellä *Chiderminster*; saksin kielen sana *chid* tarkoittaa ’kukkulaa’ ja *dur* ’vettä’ ja loppuosa *minster* viittaa puolestaan siihen, että kylässä oli kirkko. Domesday Bookissa (1086) alkuperäinen nimi oli vääntynyt muotoon Kidderminster. Paikalla oli kuninkaallinen kartano Henrik II:n valtakaudelle (1154–1189) saakka, jolloin kuningas luovutti kartanonherruuden Bassettin suvulle.

Brintonsin vanha mattotehdas Kidderminsterissä.
Kidderminster sai pitkään vaurautensa kangaskaupasta, josta varhaisin kirjallinen maininta on vuodelta 1334. Vuodesta 1735 alkaen matot alkoivat syrjäyttää villatuotteet kaupungin tärkeimpänä kauppatavarana. Mattoteollisuus lähti kunnolla nousuun, kun William Brinton avasi Kidderminsteriin ensimmäisen tehtaansa 1785, ja nousua kiihdyttivät entisestään uudet kutomakoneet sekä kaupungin keskeinen sijainti ja sen keskustaan rakennettu Staffordshiren–Worcestershiren kanava. Mattoteollisuus kärsi 1970-luvulla halpatuonnista ja tuotantokustannusten kasvusta, mutta se on silti onnistunut pysymään kaupungin tärkeimpänä työllistäjänä.

Kuuluisia asukkaita
-------------------

* Richard Baxter (1615–1691), puritaanipappi, aloitti papinvirkansa Kidderminsterissä 1641.
* Rowland Hill (1795–1879), opettaja ja englannin postilaitoksen uudistaja, syntyi kaupungissa.
* Peter Collins (1931–1958), kilpa-autoilija ja F1-kuljettaja, syntyi kaupungissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kidderminster *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 30.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Brinkhoff, Thomas: Kidderminster (Worcestershire, West Midlands, United Kingdom) – Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information *City Population*. Viitattu 30.12.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  A Guide to Kidderminster, Worcestershire *Information Britain*. Viitattu 11.3.2019. (englanniksi)
**Jean Kambanda** (s. 1955) on ruandalainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä 9. huhtikuuta – 19. heinäkuuta 1994.. Kambanda on etniseltä taustaltaan hutu. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen toimistaan Ruandan kansanmurhan aikana.

Kambanda nousi valtaan edeltäjänsä Agathe Uwilingiyimanan jouduttua salamurhan uhriksi. Kambanda oli Ruandan kansanmurhan keskeisiä tekijöitä. Hän piti pääministerinä radiokuulutuksia, joissa hän kiihoitti hutuja vahingoittamaan tai tappamaan tutseja ja maltillisia hutuja. Kambanda määräsi myös tiesulkuja, joilla estettiin tutsien pakeneminen maasta.

Kambanda pidätettiin 18. heinäkuuta 1997 Nairobissa ja hänet siirrettiin samana päivänä Ruanda-tuomioistuimeen. Hän tunnusti oikeudenkäyntinsä alussa 1. toukokuuta 1998 syyllisyytensä. Hän olikin ensimmäinen henkilö, joka on tunnustanut kansainvälisessä oikeudessa syyllisyytensä kansanmurhasta.

Ruanda-tuomioistuin tuomitsi syyskuussa Kambandan elinikäiseen vankeuteen kansanmurhasta, salaliitosta kansanmurhan suorittamiseksi, kansanmurhaan yllyttämisestä, osallisuudesta kansanmurhaan ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Kambanda pyörsi kuitenkin tunnustuksensa vedoten siihen, että hänet oli pakotettu tunnustamaan, ja vaati muutosta tuomioon. Vetoomostuomioistuin vahvisti tuomioistuimen päätöksen ja totesi Kambandan olleen täysin tietoinen tunnustamisensa seurauksista. Kambanda oli pidätettynä Tansaniassa, mistä hänet siirrettiin kärsimään tuomiotaan Maliin Bamakon keskusvankilaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Afrikanet[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Ann M. Simmons: Rwandan Ex-Premier Gets Life Term  5.9.1998. Los Angeles Times. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Jean Kambanda  7.6.2016. TRIAL International.  Arkistoitu 19.10.2016. Viitattu 1.5.2017. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |

 |
**Naoko Takahashi** (jap. 高橋 尚子, *Takahashi Naoko*, s. 6. toukokuuta 1972 Gifu, Japani) on entinen japanilainen kestävyysjuoksija.

Takahashi juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 1997 sijoittuen Osakan maratonilla seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti maaliskuussa Nagoyan maratonin Japanin ennätysajalla 2.25.48. Joulukuussa 1998 hän juoksi Aasian kisojen voittajaksi parantaen Japanin ennätystä lukemiin 2.21.47. Vuonna 2000 hän voitti jälleen Nagoyan maratonin sekä Sydneyn olympialaisten maratonilla olympiakultaa ajalla 2.23.14.

2001 Takanashi voitti ensin helmikuussa 30 kilometrin katujuoksukilpailun Japanin ennätysajalla 1.41.57. Syyskuussa hän juoksi Berliinin maratonilla maailmanennätyksen 2.19.46. Se oli ensimmäinen kerta, kun naisjuoksija alitti 2.20:n haamurajan. Catherine Ndereba paransi ennätystä kuitenkin jo viikon päästä. Takahashi voitti Berliinin maratonin myös vuonna 2002. 2003 hän sijoittui Tokion maratonin toiseksi ja voitti sen vuonna 2005 ajalla 2.24.39. Takahashi tunnettiin erityisesti kovasta harjoittelustaan. Hän juoksi parhaimmillaan jopa 350 kilometriä viikossa.

Takahashi lopetti uransa vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Takahashi, Marathon barrier-breaker, announces retirement  29.10.2008. IAAF. Viitattu 10.11.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Naoko Takahashi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Naisten maratonin olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1984: Joan Benoit |
1988: Rosa Mota |
1992: Valentina Jegorova |
1996: Fatuma Roba |
2000: Naoko Takahashi |
2004: Mizuki Noguchi |
2008: Constantina Tomescu |
2012: Tiki Gelana |
2016: Jemima Sumgong |
2020: Peres Jepchirchir |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani
* Korea

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Transkriptointi** tarkoittaa musiikin ylöskirjaamista, jollain notaatiojärjestelmällä, esimerkiksi nuotteina taikka tabulatuurina*lähde?*. Tuotettu **transkriptio** on siten oma tulkinta soivasta musiikista.

Termillä saatetaan tarkoittaa taidemusiikin yhteydessä myös musiikin sovittamista, esimerkiksi sävellyksen instrumentin vaihtamista toiseen tai sovittamista muulle kuin alkuperäiselle kokoonpanolle.

Taustaa
-------

Niin kauan kuin ihmiset ovat puhuneet, on myös ollut eräänlaista transkriptointia olemassa, esimerkkinä puhutun sanan kirjaamista luolien seiniin. Musiikin saralla on siten oletettavasti tehty alusta asti samalla tavalla, tosin nykyinen nuotitus on ulkoasultaan ja esitystavaltaan ollut hyvin erilainen tuhat vuotta sitten.

Ranskalainen säveltäjä Olivier Messiaen transkriboi linnun viserrystä ja käytti sitä sävellyksissään.

Tietokonesovellukset
--------------------

Tietokonesovelluksilla voidaan hidastaa äänilähteen toistonopeutta, jolloin esimerkiksi nopeatempoiset kohdat ovat helpommin kuultavissa. Myös eri taajuuksia voidaan tarvittaessa muuttaa.

Soivaa äänilähdettä ei kuitenkaan välttämättä tarvitse itse kirjoittaa nuoteiksi, vaan apuna voidaan käyttää eräitä tietokonesovelluksia. Periaatteena on, että tietokoneelle tallennetaan johonkin muotoon (esimerkiksi .wav) ääntä, jonka ohjelma prosessoi ja josta se tuottaa midi-tiedoston, jonka voi joko tulostaa nuotteina paperille tai kuunnella. Ongelmana transkriptointisovelluksissa on erilaisten häiriöäänten, esimerkiksi rumpujen iskujen, tuottamat turhat sävelet ja epätarkkuudet.

Lähteet
-------

1. ↑  Andante, Klassisen musiikin tietosanakirja. WSOY 2002.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Diakourouna** on maalaiskunta Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Diakourouna Nerisso sijaitsee 55 kilometriä Sanista lounaaseen. Kunnassa on 11 700 asukasta (vuonna 2009).

Diakourounan kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Niamanan ja Diélin, idässä Karaban ja Kavan, etelässä Kanieguén ja Tourakolomban, luoteessa Blan piirin Yangasson sekä lännessä Sikasson alueen Koutialan piirin Niantagan kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymäalueeseen.

Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita ja fulbeja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsien hyödyntäminen ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, riisi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siat ja siipikarja.
N’Togosso Sinsinguesson kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat kolme julkista koulua, kuusi kyläkoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus, kaksi koraanikoulua ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 29.6.2015. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 29.6.2015. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 29.6.2015. (ranskaksi)
4. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Diakourouna 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 29.6.2015. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Translocalis-tietokanta** on Kansalliskirjaston Digitaalisten Aineistojen aineistokokoelma, johon on kerätty suomenkielisessä lehdistössä vuoteen 1885 mennessä julkaistut, eri paikkakunnilta ja paikoista kirjoitetuista lukijakirjeet. Translocaliksessa on noin 72 000 lukijakirjettä Suomesta ja ulkomailta. Kokoelman nimen sana *trans* viittaa jonkin yli, läpi tai halki menevään ja *localis* puolestaan tilaan tai paikkaan liittyvään. Yhdessä Translocalis ilmaisee uutta ylipaikallisuuden kokemusta, jota 1800-luvun puolivälin suomenkielisen lehdistön paikalliskirjeet aikalaisille edustivat. 

Digitaalinen Translocalis-tietokanta on koottu käymällä läpi kaikki Kansalliskirjaston Digitaalisissa aineistoissa olevat suomenkielisen lehdistön vuosikerrat läpi vuodesta 1775 alkaen vuoden 1885 loppuun saakka. Kokoelmaan on sisällytetty kaikki sellaiset lukijakirjeet, joista ilmenee paikallinen kokemus. Kokoelmaan on talletettu itse kirjeet, niiden kirjoittajien nimet ja nimimerkit sekä tieto siitä, onko kirje jossain toisessa lehdessä julkaistu toisinto tai jatkokirje, mikäli nämä tiedot ovat olleet kirjeissä saatavilla. Tietokannassa on kuvailutietoina myös selville saatuja tietoja kirjoittajien henkilöllisyyksistä sekä ammateista, asemista ja sukupuolesta.

Translocalis perustuu historiantutkija FT Heikki Kokon alkuperäisideaan ja se on toteutettu vuosina 2021–2023 Alfred Kordelinin säätiön rahoittamana Suurena kulttuurihankkeena. Translocalis on toteutettu yhteistyössä Tampereen yliopistossa toimivan Suomen Akatemian Kokemuksen historian huippuyksikön (HEX) ja Kansalliskirjaston kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Translocalis-tietokanta