recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Porvarinlahti** (ruots. *Borgarstrandsviken*) on Suomenlahden lahti Itä-Helsingissä. Ennen vuoden 2009 alueliitosta se oli Helsingin ja Vantaan, suullaan osittain Helsingin ja Sipoon rajana. Se oli ainoa Vantaan kaupungin mereen rajoittuva alue. Porvarinlahti ja Vartiokylänlahti ovat jäänteitä salmesta, joka aikoinaan erotti Vuosaaren mantereesta.

 Melojan näkymä Porvarinlahdelle loppukesällä 2004
Lahden pituus on noin kaksi kilometriä ja vesi on pysynyt melko puhtaana. Sen reunoilla kasvaa ruovikkoa ja rantaniittyjä. Lahdella pesii noin 40 lintulajia, joista esimerkkeinä mainittakoon kirjokerttu, ruisrääkkä ja viiksitimali. Lähialueilla asuvia petolintuja käy saalistamassa lahdella säännöllisesti. Lahden perukka on kasvanut lähes umpeen.

Porvarinlahti on arvokasta luonnonsuojelualuetta. Sen kanssa vierekkäin sijaitsee Mustavuoren suojelualue. Koko alue kuuluu Natura 2000-ohjelmaan ja sen pinta-ala on 36,6 hehtaaria, josta vettä on 0,13 hehtaaria. Lahti on osa Östersundomin lintuvesiä ja kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. 

Lahden merenpuoleiseen suuhun valmistui vuonna 2008 Vuosaaren satama, ja lahden alitse on louhittu kallioon nelikaistainen tieyhteys Kehä III:lta Vuosaaren satamaan. Lahden ylittää sillalla Vuosaaren satamarata.

Lähteitä
--------

* Tietopaketti Helsingin kaupungin sivuilla[vanhentunut linkki]

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Porvarinlahti**.
* Lausunto Helsingin satamahankkeen ympäristövaikutusten arviointiselostuksesta[vanhentunut linkki]
* Mustavuoren lehto ja Östersundomin lintuvedet
**George Frederick Boyle** (29. kesäkuuta 1886 Sydney, Australia – 20. kesäkuuta 1948 Philadelphia, Yhdysvallat) oli australialaissyntyinen pianisti ja säveltäjä.

Boylen vanhemmat olivat ammattimuusikkoja. Hän muutti Australiasta pysyvästi vuonna 1905 mutta oli jo sitä ennen ehtinyt kiertää laajasti Australiassa ja Uudessa-Seelannissa ja säveltää soolosoitin- sekä kamarimusiikkia. Australiasta lähdettyään Boyle suuntasi Berliiniin, jossa hän opiskeli viiden vuoden ajan Ferruccio Busonin johdolla. Tämän jälkeen hän loi uran Yhdysvalloissa. Hän opetti Peabody Institutessa (1910–1922), Curtis Institute of Musicissa (1922–1924) ja Institute of Musical Artsissa (1923–1940). Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Aaron Copland ja Samuel Barber.

Boylen sävellystyyli on lähinnä myöhäisromanttinen. Hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi pianokonsertto ja -sonaatti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  George Frederick Boyle Hyperion Records

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Georges Boucher suunnilleen vuonna 1915.
**Georges "Buck" Boucher** (19. elokuuta 1896 – 17. lokakuuta 1960) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelannut Boucher edusti Ottawa Senatorsia, Montreal Maroonsia ja Chicago Black Hawksia National Hockey League -ammattilaisliigassa. Ottawassa syntynyt Buck Boucher oli yksi kuudesta veljeksestä. Näistä Frank, Bobby ja Billy pelasivat NHL:ssä. Heidän isänsä Tom Boucher pelasi rugbyä ja saavutti lajissa Kanadan mestaruuden vuosina 1894, 1896, 1897 ja 1901. 

Georges Boucher aloitti uransa ammattilaisurheilijana kanadalaisen jalkapallon parissa pelipaikkanaan *halfback* Ottawa Rough Ridersissa Canadian Football League -sarjassa. Kolmen jalkapallovuoden jälkeen hän vaihtoi jääkiekkoon.

Hän pelasi jääkiekkoa aluksi amatöörinä Ottawa Aberdeensin, New Edinburghsin ja Royal Canadiansin joukkueissa sarjanaan Ottawa City Hockey League. Tuolloisessa NHA:ssa pelanneeseen Ottawa Senatorsiin hän siirtyi 1915. Tuolloin Boucherin pelipaikka oli hyökkääjä.

Kaikkiaan Boucher pelasi 449 NHL-ottelua, joissa teki 117 maalia ja antoi 87 maaliin johtanutta syöttöä, yhteensä 204 tehopistettä. Jäähyminuutteja kertyi 838. Pudotuspeleissä hän esiintyi 28 ottelussa, joissa maaleja syntyi viisi ja syöttöjä kolme eli kahdeksan tehopistettä. Jäähyminuutteja Boucher sai pudotuspeleissä 88.

Saavutuksia ja palkintoja
-------------------------

* Hockey Hall of Fameen 1960

Aiheesta muualla
----------------

* Legends of Hockey Boucherista
* Georges Boucher The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Photo
**Masahiko Inoha** (s. 28. elokuuta 1985 Miyazaki, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2011-2013.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2011 | 9 | 1 |
| 2012 | 7 | 0 |
| 2013 | 4 | 0 |
| Yhteensä | 20 | 1 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2007
1 Kawaguchi |
2 Konno |
3 Komano |
5 Tsuboi |
6 Abe |
7 Endō |
8 Hanyū |
9 Yamagishi |
10 S. Nakamura |
11 Satō |
12 Maki |
13 Suzuki |
14 K. Nakamura |
15 Mizuno |
18 Narazaki |
19 Takahara |
20 Yano |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawashima |
24 Hashimoto |
28 Ōta |
29 Inoha |
Valmentaja Osim

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2011
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 Iwamasa |
4 Konno |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endo |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Maeda |
12 Moriwaki |
13 Hosogai |
14 Fujimoto |
15 T. Honda |
16 Kashiwagi |
17 Hasebe |
18 K. Honda |
19 Lee |
20 Nagata |
21 Nishikawa |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Havenaar |
12 Nishikawa |
13 Hosogai |
14 Nakamura |
15 Konno |
16 Kurihara |
17 Hasebe |
18 Maeda |
19 Inui |
20 Takahashi |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Kawashima |
2 Uchida |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Kakitani |
12 Nishikawa |
13 Ōkubo |
14 Aoyama |
15 Konno |
16 Yamaguchi |
17 Hasebe |
18 Ōsako |
19 Inoha |
20 Saitō |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni
**Masaba** on mandelaista bambaran kieltä varten Malin Kaartan alueella kehitetty omaperäinen tavukirjoitus. Kielitieteilijät löysivät sen vuonna 1978. Kirjoitusjärjestelmää koskevat tiedot perustuvat kokonaan Gérard Galtierin julkaisemaan artikkeliin.

Masaban laatija oli Sandarén Assatiémalan kylässä asunut kaksikymmentävuotias Woyo Couloubayi. Hän sai yöllä mietiskelleessään ilmestyksen ja tuotti kirjoituksen ensimmäisen version seuraavana aamuna vuonna 1930. Seuraavina vuosina Couloubayi muokkasi kirjoitusjärjestelmää ystävänsä Lamine Konatén avulla.

Masaba koostuu 123 tavumerkistä, joita kirjoitetaan vasemmalta oikealle. Sen nimi perustuu kolmeen ensimmäiseen merkkiin *ma*, *sa* ja *ba*. Merkit eivät osoita tooneja, vokaalien pituutta ja nasaalivokaaleja, joskin niitä varten oli tarkoitus lisätä joukko tarkkeita. Välimerkkejä on vain yksi ja numeraalit kirjoitettiin sanoina.

Masabaa käytettiin yksityisessä kirjeenvaihdossa ja muistiinpanoissa viiden kylän alueella. Sen opetus oli avointa kaikille. 1970-luvun lopulla kiinnostus kirjaimistoa kohtaan oli vähenemässä, mikä liittyi omaksumisvaikeuksiin, valtion aloittamaan lukutaito-opetukseen sekä lisääntyneeseen maaltamuuttoon. Nykyisestä käytöstä ei ole tietoa.

Kirjaimiston keksijä oli lukutaidoton. Muslimina hän oli tietoinen arabialaisesta ja mahdollisesti myös latinalaisesta kirjaimistosta. Hän ei tuntenut vai-kirjoitusta tai muita länsiafrikkalaisia tavukirjoitusjärjestelmiä, joilla on eräitä yhteisiä piirteitä. Gérard Galtierin oletusta tavukirjoitusten muinaiseen Ghanaan ulottuvista juurista ei voida todistaa.

Lähteet
-------

* *Jazyki mira: jazyki mande*. Sankt-Peterburg: Nestor-Istorija, 2017. ISBN 978-5-4469-0824-0.

### Viitteet

1. ↑  Jazyki mira, s. 1102.
2. 1 2 3  Jazyki mira, s. 1103.
3. 1 2 3 4  Kelly, Piers: "The invention, transmission and evolution of writing: Insights from the new scripts of West Africa", *Paths into Script Formation in the Ancient Mediterranean*, s. 195–196. Roma: Edizioni Quasar, 2018. ISBN 978-88-7140-898-9.
4. ↑  Jazyki mira, s. 1094.

Aiheesta muualla
----------------

* Gérard Galtier: Un exemple d'écriture traditionnelle mandingue: le «masaba» des Bambara-Masasi du Mali (ranskaksi)
**Agony** on Art & Magicin kehittämä ja Psygnosis-pelitalon julkaisema shoot 'em up. Peli on julkaistu vuonna 1992 Amigalle.

Kehitys
-------

Belgialainen studio Art & Magic kehitti aiemmin Amigalle pelin *Unreal*, joka oli graafisesti edistyksellinen. *Agony* oli studion tekninen mestariteos. Studion tavoitteena oli ylittää toinen Psygnosiksen julkaisema peli *Shadow of the Beast*.

Pelin ohjelmoija Yves Grolet kehitti tekniikan kolmelle päällekkäiselle kerrokselle, joka oli uutta tuolloin. Pelin demoa esiteltiin Psygonisille vuonna 1991 ECTS-messuilla, jonka jälkeen he tekivät sopimuksen.
Peliin oli tekeillä taustatarinan kertova alkuanimaatio, johon graafikko Marc Albinet oli jo tehnyt työtä, kun se päätettiin jättää pois: animaatio olisi vaatinut ylimääräisen levykkeen, joka olisi nostanut kustannuksia. Taustatarina jäi lopulta lyhyeksi tekstiksi.
Pelin latausruuduissa käytetään Franck Sauerin töitä.

Pelissä käytetään Amigan apusuorittimen toimintoa, jolla väripalettia vaihdetaan joka toiseen kuvaan: liikkuvassa kuvassa efekti näyttää sulavammalta värien gradianttina, mutta joka taas ei näy hyvin emulaattoreilla tai kuvakaappauksissa.

Musiikki
--------

Pelin valikkomusiikin on tehnyt Tim Wright. Musiikkia plagiarisoitiin Dimmu Borgirin julkaisemassa kappaleessa "Sorgens Kammer", joka jätettiin tästä johtuen pois yhtyeen albumilta *Stormblåst*.

Pelin aikana kuultavan musiikin on tehnyt Jeroen Tel.

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut *CU Amiga* -lehden arvostelussa arvosanaksi 85%.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Willem Elbers: Agony *hardcoregaming101.net*.  29.7.2021. Viitattu 11.8.2021. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Stormblåst (Storm Blown) *punktv.ca*.  Arkistoitu. Viitattu 11.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Agony review *amr.abime.net*. Viitattu 11.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Agony* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Agony* Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
* Franck Sauerin sivu pelistä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Agnéby-Tiassan alue** (ransk. *région de l’Agnéby-Tiassa*) on Lagunesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon eteläosassa. Sen hallinnollinen keskus on Agboville. Alueen pinta-ala on 9 080 neliökilometriä. Asukkaita on 606 900 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).

Agnéby-Tiassan alue rajoittuu pohjoisessa Bélierin ja Moronoun ja idässä La Mén alueisiin, etelässä Abidjanin autonomiseen piirikuntaan ja Grands-Pontsin alueeseen sekä idässä Lôh-Djibouan ja Gôhin alueisiin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Hyötykaivannaisia ovat kulta ja mangaani.

Ilmasto on subekvatoriaalinen kaksine sadekausineen. Tärkein vesistö on Bandama. Kasvillisuus on metsää ja pohjoisessa savannia.

Alue käsittää Agbovillen, Sikensin, Taabon ja Tiassalén departementit. Aliprefektuureja on 16. Kantaväestö on eri ryhmiin kuuluvia akaneja. Lisäksi on muun muassa bauleja, senufoja, kruja ja betejä.

Väestön pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat banaani ja keittobanaani, jamssit ja kassava. Vientiä varten tuotetaan kahvia, kaakaota, kautsua ja palmuöljyä. Teollisuutta edustaa maataloustuotteiden ja puunjalostus. Alueella sijaitsee Taabon pato, joka tuottaa 35 prosenttia Norsunluurannikon sähköstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Présentation d’Agneby-Tiassa *Côte d’Ivoire politique*. Viitattu 5.2.2022.
2. ↑  Répertoire des localités: Région de l’Agneby-Tiassa *Institut national de la statistique*. Viitattu 5.2.2022.
Ernest Reyer
**Louis-Étienne-Ernest Reyer** (1. joulukuuta 1823 – 15. tammikuuta 1909) oli ranskalainen säveltäjä.

Reyer opiskeli musiikkia Marseillessa, mutta vanhempiensa toivomuksesta hän otti vastaan hallinnollisen työpaikan. Siitä hän kuitenkin luopui saatuaan teokselleen *Messe pour l'arrivée de Duc d'Aumale à Alger* (1847) Algerissa hyvän vastaanoton. Reyer keskittyi jatkossa säveltämään varsinkin näyttämömusiikkia – oopperoita ja baletteja. Yksinäytöksinen ooppera *Maître Wolfram* sai kehut Hector Berlioz'lta kantaesityksensä (1854) yhteydessä. Reyerin ensimmäinen täysimittainen ooppera, Tuhannen ja yhden yön taruihin pohjautuva *La statue* (1861), saavutti myös huomattavan menestyksen. Vuonna 1862 säveltäjä sai Kunnialegioonan merkin.

Oopperan *Erostrate* (1862) jälkeen Reyerin tuotannon luomistahti hidastui huomattavasti; seuraava suurimuotoinen teos oli vasta vuoden 1884 ooppera *Sigurd*. Sen jälkeen säveltäjältä ilmestyi enää yksi merkittävä teos, viisinäytöksinen ooppera *Salammbô* (1890). Reyerin tyyliin vaikutti varsinkin Carl Maria von Weber. Vaikka Reyer ihaili suuresti Richard Wagneria, tyylillistä yhteneväisyyttä heidän välillään ei paljon ole. Näyttämömusiikin ohella Reyer sävelsi joitain pianokappaleita, kantaatteja, kohtauksia lauluäänille ja orkesterille, yksinlauluja ja orkesteriteoksen *March tzigane* (1865).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ernest Reyer AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ernest Lehman** (8. joulukuuta 1915 New York, Yhdysvallat – 2. heinäkuuta 2005 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän työskenteli toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina Hollywoodin tärkeimpien ohjaajien, kuten Alfred Hitchcockin ja Billy Wilderin kanssa. Hän sai vuonna 2001 erikois-Oscarin elämäntyöstään ensimmäisenä näin palkittuna käsikirjoittajana. Hänen käsikirjoituksensa oli ollut Oscar-ehdokkaana neljä kertaa, ja kaksi kertaa hänen käsikirjoittamansa elokuva oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi.

Lehman asui lapsuutensa New Yorkissa ja opiskeli luonnontieteitä. Hän ei tehnyt ikinä koulutustaan vastaavaa työtä, vaan erilaisia hommia journalismin ja showbusineksen ympärillä. Vuosina 1944–1946 hän julkaisi 32 novellia. Vuonna 1952 hänet kutsuttiin Hollywoodiin.

Lehman työskenteli 20 vuoden aikana lähes kaikille elokuvastudioille. Hän kirjoitti monien menestyselokuvien käsikirjoitukset ja kaksi romaania.

Lähteet
-------

1. ↑  Margalit Fox: Ernest Lehman, 89, Who Wrote 'North by Northwest,' Dies  6.7.2005. NY Times. Viitattu 25.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  Ernest Lehman Allmoviessa (englanniksi)
3. 1 2  Christopher Reed: Ernest Lehman  7.7.2005. Guardian. Viitattu 25.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ernest Lehman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Jasta 11:n Albatros D.III -hävittäjiä Douaissa Ranskassa.
**Albatros D III** oli saksalaisen Albatros Flugzeugwerke -lentokonetehtaan valmistama yksipaikkainen tiedusteluhävittäjä, jonka suunnittelun Robert Thelen aloitti jo ennen kuin edeltäneet Albatros D.I ja D.II oli kunnolla saatu tuotantoon. Konetyypin valmistamiseen vaikuttivat ranskalaisesta Nieuport Scoutista saadut testitulokset. Saksan keisarillisten ilmavoimien *Luftstreitkräften* ja Itävalta-Unkarin *Luftfahrtruppen* ensimmäisessä maailmansodassa koneita valmistivat Albatrosin tehtaan lisäksi Ostdeutsche Albatros Werke ja itävaltalainen Oesterreichische Flugzeugfabrik. Vuonna 1917 valmistukseen saatua konemallia käyttivät miltei kaikki Saksan hävittäjäyksiköt ja -lentäjät, muun muassa hävittäjä-ässät Manfred von Richthofen, Ernst Udet, Erich Löwenhardt, Kurt Wolff ja Karl Emil Schäfer.

Suorituskyvyltään useimpiin liittoutuneiden koneisiin nähden ylivoimaisella Albatrosilla oli tärkeä osa Saksan niin sanotun "verisen huhtikuun" (saks. *Blutigen April*) aikana saavuttamassa ilmaherruudessa. Koneessa oli kuitenkin rakenteellisia vikoja, joista pahin oli alatasojen heikko rakenne.

Ne korvattiin kesästä 1917 alkaen Albatros D V -koneilla ja hieman myöhemmin Fokker D.VII -koneella.*lähde?*

*Albatros D III* -koneita kuljetettiin myös Zeppelin LZ 80/L 35 -ilmalaivassa vuonna 1918 – pyrkimys oli saada ilmalaivalle oma hävittäjäsuoja.*lähde?*

Tekniset tiedot
---------------

Albatros D.III
*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&&07.03300007,33 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.0500009,05 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&02.09800002,98 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&020.050000020,50 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&&0661.&&&&00661 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&&0886.&&&&00886 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 × Mercedes D.IIIa

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0175.&&&&00175 km/h 1 000 metrissä
* **Lentoaika:** 2
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&&05500.&&&&005 500 m
* **Nousuaika:** yhteen kilometriin: 4 minuuttia

**Aseistus**  

* 2 × 7,92 mm LMG *08/15* -konekivääriä eturungossa

Lähteet
-------

* Grey, Peter ja Thetford, Owen: *German Aircraft of the First World War*. Lontoo: Putnam, 1987. ISBN 0-85177-809-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gray, Peter & Thetford, Owen s. 45–47
2. ↑  Gray, Peter & Thetford, Owen s. 48

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Albatros D.III** Wikimedia Commonsissa
**Juho Albanus Jurva** (9. kesäkuuta 1865 Turtola – 4. heinäkuuta 1926 Amerikka) oli suomalainen urkujenrakentaja.

Jurva työskenteli Bror Axel Thulén johtamassa Kangasalan urkutehtaassa 1881–1886. Eteenpäin pyrkivänä ihmisenä hän hankkiutui valtion apurahan turvin ammattioppiin ulkomaille eli Etelä-Saksaan Ludwigsburgiin Eberhard Friedrich Walckerin (1794–1872) vuonna 1820 perustamaan urkurakentamoon kaudeksi 1887–1893. Walckerin urkutehdas valmisti Suomeen 1846–1965 kaikkiaan 45 urut.

Jurva palasi Suomeen 1890-luvulla ja perusti urkurakentamon Lahteen. Ensimmäiset urkunsa hän valmisti Lahden kirkkoon 1895. Lahden-rakentamonsa Jurva myi Lahden Urkutehdas Oy:lle, joka oli aloittanut toimintansa 1902. Jurva perusti 1903 uuden urkurakentamon Hollolaan, mutta vuokrasi sen 1910 Walckerille, ja jäi rakentamon johtajaksi. Lahden Urkutehdas teki konkurssin 1909, ja Walcker lopetti yhteistyönsä Jurvan kanssa 1912, minkä jälkeen Jurva jatkoi joitakin vuosia itsenäisenä urkujen rakentajana. Kun liiketoimet vaikeutuivat, päätti Jurva 1920 muuttaa Amerikkaan.

Lahden seudun urkuteollisuuden tuotteet eli Albanus Jurvan, Lahden Urkutehtaan ja Walckerin sivuliikkeen valmistamat urut muistuttivat toisiaan monilta osin, sillä niiden ilmalaatikot, palkeet, pillit ja soittopöydät olivat pääosin Walckerin tuotantoa. Rakentamojen johtajat olivat opiskelleet Walckerilla ja tekivät sen kanssa avointa yhteistyötä, ja tämän vuoksi on urkuja tutkimalla vaikea selvittää, mitkä urut on Jurvan omissa nimissään rakentamia, mitkä Lahden Urkutehtaan tai Walckerin rakentamia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Urkujenrakentajia. *Suomen historiallisia urkuja*. Helsinki:  Sibelius-Akatemia. Viitattu 10.8.2019.
2. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto*, s. 461. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
Hiuvet

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
65°07′58″N, 25°07′32″E, OuluSuomi |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Hiuvet** on saari Perämerellä Oulun kaupungin (entisen Haukiputaan kunnan) vesialueella. Saari sijaitsee Virpiniemen edustalla noin viiden kilometrin päässä mantereelta, ja se on asumaton joitakin kesäasuntoja lukuun ottamatta. Hiuvet muodostuu maankohoamisen vuoksi yhteen kasvaneista Hoikka-Hiukeen, Iso-Hiukeen, Maijanleton sekä Rantinleton saarista.

Saarella on monipuolinen kasvisto. Merkittävimmät harvinaiset kasvilajit ovat upossarpio ja ruijanesikko. Linnusto on paikoin runsasta, ja saarella esiintyviin lintulajeihin kuuluvat pikkutiira, punajalkaviklo, suokukko, tukkasotka, pikkukoskelo, kalalokki, kalatiira ja lapintiira. Saarella on tehty havaintoja myös merikotkasta. Saaren kaakkoisosassa on pieni lampi. Saari on pääosin koivumetsää, harmaaleppää sekä joitakin mäntyjä ja kuusia kasvaa saaren sisäosissa. Saaressa on myös tavattu kauriita ja hirviä.
**Hiyō** (jap. 飛鷹) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 palvelukseenotettu Hiyō-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Hiyō-luokka*
Nippon Yusen Kaisha eli Japanin postihöyrylaivayhtiö tilasi aluksen vuoden 1938 lopulla Kawasakin Kōben telakalta ja sen köli laskettiin 30. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 660. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1941 nimellä *SS Izumomaru* ja se myytiin 10. helmikuuta 1942 keisarillisen Japanin laivastolle lentotukialukseksi muutettavaksi. Alus liitettiin muutostöiden jälkeen laivastoon 31. heinäkuuta 1942.

Palvelus
--------

Alus osallistui Guadalcanalin taisteluun, ja sen oli tarkoitus osallistua Santa Cruzin saarten taisteluun, mutta sähköpalo esti tämän. Alukseen osui vuonna 1943 Yhdysvaltain laivaston sukellusvene *USS Triggerin* laukaisema torpedo, ja se vietti kolme kuukautta telakalla korjattavana. Alus upposi Filippiinienmeren taistelussa 20. kesäkuuta vuonna 1944, kun alukseen osui *USS Belleau Woodin* lentokoneiden pudottama torpedo, mikä aiheutti myöhemmin polttoaineen kaasuuntumisen laivan rungossa ja räjähdyksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hiyo *World War II Database*. Viitattu 18.9.2016. (englanniksi)
| "Kuka pelkää Paulaa"Paula Koivuniemi |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Yöperhonen* |
|  A-puoli | "Kuka pelkää Paulaa" |
|  Julkaistu | 2006 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.42 |
|  Levy-yhtiö | Edel Records |
| muut singlet |
|  | "Kuka pelkää Paulaa" |  |

**Kuka pelkää Paulaa** on suomalaisen iskelmätaiteilija Paula Koivuniemen musiikkikappale vuodelta 2006. Sen sävelsi ja sovitti Mika Toivanen, sanoituksen tekivät Ilkka Vainio ja Mika Toivanen. Se julkaistiin CDr-promosinglenä mainokseksi vuonna 2006 ilmestyneelle studioalbumille *Yöperhonen*.

"Kuka pelkää Paulaa" -kappaleen rakenne on intro - säkeistö - kertosäkeistö - välisoitto - säkeistö - kertosäkeistö - outro. Laulu viittaa esittäjäänsä, sanoitus on suora kysymys läsnäolevalle yleisölle: "Kuka pelkää Paulaa?", "Tänään täällä laulaa nainen tää aikuinen".

Lähteet
-------

1. ↑  Paula Koivuniemi – Kuka Pelkää Paulaa *Discogs.com*. Viitattu 31.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Paula Koivuniemi – Yöperhonen *Discogs.com*. Viitattu 31.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Kuka pelkää Paulaa Lyrics *Jiosaavn.com*. Viitattu 31.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ChordU: Chords for Paula Koivuniemi - Kuka pelkää Paulaa
**Kuka kukin on 1909** on vuonna 1908 julkaistu ensimmäinen suomalainen Kuka kukin on  -hakuteos, joka sisältää alanimensä mukaisesti julkisuudessa esiintyvien suomalaisten henkilö- ja elämäkertatietoja.

Teoksen julkaisi kirjankustantamo Kansa, joskin sivut 211-357 eli henkilöesittelyt M-alkuisista sukunimistä Ö-alkuisiin on painettu Raittiuskansan Kirjapainossa. Teoksen toimittajia ei kerrota eikä avustajia. Henkilöesittelyjen muodon toimitus toteaa olevan vielä epäyhtenäisen ja ettei kaikkien teokseen esille haluttujen kansalaisten tietoja saatu hankittua. Esimerkiksi Juho Kusti Paasikivi ja K. J. Ståhlberg puuttuvat teoksesta.

Osa kahdelle palstalle painetuista henkilöesittelyistä sisältää valokuvan, esittelyjen pituus vaihtelee muutamasta rivistä lähes sivuun. Ensimmäinen teokseen listattu henkilö on nimimerkki *A-a*, kirjailija Alma Suppanen, ja varsinaisesti esitelty henkilö näyttelijä Ida Aalberg eli teoksen mukaan "paroonitar, näyttelijätär Aalberg-Uexkull-Güldenband, Ida Emilia". Vastaavasti, teoksen viimeinen listattu henkilö on Arnold Öhrnberg eli kirjakauppias Arnold Kotkavuori. Varsinaisesti viimeinen esitelty henkilö on virkamies, opettaja ja kirjailija Johannes Öhquist, teoksen mukaan "yliopistonlehtori Öhqvist, Johannes Wilhelm". Kaiken kaikkiaan teoksessa esitellään lähes parituhatta henkilöä (1752 nimeä). Yhdellä sivulla on tyypillisesti esillä viidestä seitsemään henkilöä. Esimerkiksi taiteilija Sigrid Granfeltista (s. 84) kerrotaan molemmat etunimet, syntymäaika ja -paikka sekä vanhemmat viittauksella samalla sivulla esiteltyyn veljeen George Granfeltiin. Myös toinen veli Hjalmar Granfelt todetaan. Sigrid Granfeltin taiteellista toimintaa kuvataan sanomalla, että hän on "erittäinkin eläinmaalauksen alalla työskennellyt".

Seuraava Kuka kukin on -teos ilmestyi vuonna 1920. Sitä varten vuoden 1909 kirjan toimitus suunnittelee sekä henkilöesittelyjen eli "elämäkerrallisten tiedonantojen" muotoa henkilön sukunimestä puolison ja tämän vanhempien nimiin, samoin kuin julkista huomiota herättävään asemaan joutuneiden henkilöiden ohella katettavaksi tiettyjä muita henkilöitä. Sellaisiksi esitetään senaatin virkamiehet protokollasihteeristä alkaen, keskusvirastojen päälliköt, hovioikeuksien jäsenet, tuomarit, kaupunkien pormestarit, eduskunnan jäsenet, kirjailijat, taiteilijat, sanoma- ja aikakauslehtien päätoimittajat, suurimmat kustantajat, ylempien oppikoulujen johtajat, yliopiston opettajat sekä tiedemiehet.

Vuonna 1920 julkaistu Aikalaiskirja toteutettiin kuitenkin edeltäjästään riippumattomasti, teos pyrittiin saamaan muita vastaavia "helppokäyttöisemmäksi ja laajemmillekin kansalaispiireille soveliaaksi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 357. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
2. ↑  Tänään maanantaina. Jukka Kemppinen. Kuuluisien miesten elämäkertoja. *Helsingin Sanomat*, 7.5.1990, s. 25.
3. ↑  Henkilöhakemistoja painettuihin julkaisuihin. Suomen Sukututkimusseura (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 26.9.2018)
4. ↑  *Aikalaiskirja. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista. Alkusanat*. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1920.
Selebon kihlakunnan sijainti Södermanlandin läänin kartalla.
**Selebon kihlakunta** (ruots. *Selebo härad*) oli kihlakunta Södermanlandin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 377,71 neliökilometriä ja asukasluku 5 754 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Taxinge, Kärnbo, Ytterenhörna, Överenhörna, Toresund, Ytterselö, Överselö ja Aspö.

Kihlakunnan tuolloisista kunnista Taxinge kuuluu nykyään Nykvarnin kuntaan Tukholman läänissä, Ytterenhörna ja Överenhörna Södertäljen kuntaan myös Tukholman läänissä ja muut kuuluvat Strängnäsin kuntaan.

Lähteet
-------

1. ↑  I. Areal och folkmängd inom särskilda förvaltnings­områden m.m. befolk­nings­agglomera­tioner (PDF) (Tab. 1. Areal, folkmängd efter kön och civilstånd samt folkmängdstäthet i kommuner, församlingar, municipalsamhällen, härad och län den 31 december 1945, enligt indelningen den 1 januari 1946) *Folkräkningen den 31 december 1945*.  24.3.1947. SCB: Historisk statistik:  Statistiska centralbyrån. Viitattu 3.10.2015. (ruotsiksi)
**Selebi-Pikwe** on kaivoskaupunki itäisessä Botswanassa. Vuonna 2001 siellä oli 49 849 asukasta. Nikkelikaivos aloitti toimintansa 1973 ja se on ollut siitä lähtien kaupungin tärkein työnantaja.

Alkuaan alueella oli kaksi pientä paikkakuntaa, Selebi ja Pikwe, joiden kallioperässä oli laaja tutkimaton kupari- ja nikkeliesiintymä. Maanalaiset rikkaudet tutkittiin 1960-luvulla. Kaivos ja pikkukaupunki rakennettiin metsään näiden kahden paikkakunnan väliin, ja alueelle annettiin yhdistelmänimi Selebi-Pikwe.

Seudun tärkein työnantaja on Bamangwato Concessions Ltd. -yhtiön (BCL) kaivos, jossa nikkoliittimalmia louhitaan useasta kaivoskuilusta ja avolouhoksesta. Se tarjoaa työtä 4200 hengelle. Malmi kuljetetaan kaivoksesta rautateitse sulatettavaksi. Hämmästyttävää kyllä kuljetuksessa käytettävät veturit ovat höyryvetureita, jotka on ostettu Zimbabwen (National Railways of Zimbabwe, NRZ) ja Etelä-Afrikan rautateiltä (South African Railway, SAR). Veturit aiotaan korvata dieselvetureilla 2015 jälkeen.

Kaivosyhtiö aiotaan pitää toiminnassa vuoteen 2010. Nikkelin korkea hinta saattaa aikaansaada toiminnan jatkumisen pidempäänkin. Ei kuitenkaan ole aivan varmaa avataanko uusia kaivoskuiluja, mutta nykyisistä kuiluista malmi on louhittu muutamassa vuodessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Selebi Phikwe *Botswana Tourism*. Viitattu 23.12.2015.
2. ↑  BCL *BCL*. Viitattu 23.12.2015.
3. ↑  Botswana - Steam on the ore line *geoffs-trains.com*.  Arkistoitu 24.12.2015. Viitattu 23.12.2015.
**Joshua Hill** (1773 – 1844?) oli yhdysvaltalainen seikkailija. Hän saapui vuonna 1832 Pitcairnin saarille, jonne brittiläisen HMS Bounty-laivan kapinalliset ja heidän tahitilaisten puolisonsa olivat 1790-luvulla asettuneet asumaan. Kapinallisten perilliset olivat muuttaneet Tahitille viimeisen Bounty-laivan kapinallisen, John Adamsin kuoltua, mutta olivat palanneet muutamia viikkoja enne kuin Hill saapui Tahitille. Hill hyötyi saarella vallinneista epävakaista mielialoista, ja hänet nimitti itsensä saaren presidentiksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1837 saakka. Hänen hallintonsa perustui tyranniaan, ja hän vangitsi valtakaudellaan useita saaren asukkaita. Hänet erotettiin ja karkotettiin saarelta vuonna 1838, ja sen jälkeen alkuperäisten asukkaiden jälkeläiset ottivat saaren jälleen haltuunsa.

Viimeinen maininta Hillistä on vuodelta 1844, jolloin hän laati valituksen lähetyssaarnaajien toiminnasta Tahitilla, missä hän oli käynyt 12 vuotta aikaisemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  HILL, Joshua The dictator of Pitcairn from 1832 to 1837; (Text from Mutiny and Romance in the South Seas: A Companion to the Bounty Adventure by Sven Wahlroos.) *Pitcairn encyclopedia*. Viitattu 18.3.2018.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
Kaarinan muinaispuku
**Kaarinan muinaispuku** on rekonstruktio muinaispuvusta, joka perustuu Kaarinassa, nykyisin Turussa sijaitsevan Kaarinan Kirkkomäen kalmiston viikinkiaikaisen haudan 1/1950 löytöihin.

Puku koostuu kaksivärisestä alusmekosta, kaksiosaisesta hameesta, liehukkeesta, esiliinasta, päähineestä ja viitasta. Kaksiosaisessa alusmekossa on luonnonharmaa paitaosa ja tummansiniset alaset eli näkymättömiin jäävä alempi kappale. Hame on vaalean sinivihreää kangasta ja koostuu kahdesta kappaleesta, jotka kiinnitetään olalta soljin. Hameen etukappaleen yläosassa on ommeltua koristeruudukkoa. Oikealta takaolalta riippuu vaaleansinivihreä liehuke. Esiliina on tummahkon sinivihreä ja kiinnitetään punaruskealla lautanauhalla. Esiliinan reunaa kiertävät pronssispiraalikoristeet. Tummansininen päähine on kehystetty pronssispiraalikoristein. Hapsullinen vaippa eli viitta on punaharmaa.

Sidokseltaan kankaat ovat 4-vartisia bataviatoimikkaita. Päähine on murtotoimikasta. Kankaissa on ontelomaiset putkihulpiot ja ne on päätelty huolittelunauhoin. Loimen ja kuteen tiheydet vaihtelevat välillä 5–11 lankaa senttimetrillä. 

Kokonaan viikinkiajan tekniikoin tehty pukuversio Kaarinan puvusta kuuluu Turun museokeskuksen kokoelmaan tunnisteella TMM22593. Puku on valmistettu vuosina 1990–1999. Puku on valmistettu luonnonkuiduista pystykangaspuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jenny Kangasvuo: Suomalainen muinaispuku - myöhäisrautakautinen vai nykyaikainen juhlapuku? *jek.kapsi.fi*.
2. ↑  Finna.fi, Museovirasto

Kirjallisuutta
--------------

* *Tarina Kaarinan muinaispuvusta* (1992)
* Willberg, Ulla: *Muinaispuku muinoin* (2002)
* *Euran muinaispuku, naisella värttinä*
* Bergström, Matti: *Tarina Kaarinan muinaispuvusta* (2009)
* Bergström Matti: *Euran muinaispuku, istuva nainen etuviistosta*

Aiheesta muualla
----------------

* Kaarinan muinaispuku Finna.fi-sivustolla
Kaarinanpolku
**Kaarinanpolku** on 60 kilometrin pituinen vaellusreitti Kangasalla. Polku kuuluu Pirkanmaan ulkoilureittiverkostoon Pirkan Taipaleeseen. Polku on avattu vuonna 2001.

Pohjoinen lähtöpiste sijaitsee Säynäjärventiellä Lihasulassa. Vaellusreitillä on yhteys Lempäälän Birgitan polulle.

Kohteita reitin varrella
------------------------

Reitin varrella on viisi laavua: Norojärven laavu, Personlaavu (tai Personkolon laavu), Mustijärven laavu, Katajajärven laavu ja Vähä-Riutan laavu. Muuta nähtävää on esimerkiksi Haralanharjun näkötorni. Reitin varrella on myös Shell Kangasala Ruutana, josta löytyy myymälä ja ravintola.

* PersonlaavuPersonlaavu
* Mustijärven laavuMustijärven laavu
* Katajajärven laavuKatajajärven laavu
* Haralanharjun näkötorniHaralanharjun näkötorni

Lähteet
-------

1. 1 2  Vaellusreitit *Kangasalan kunta*.  Arkistoitu 20.12.2017. Viitattu 14.12.2017.
2. ↑  Valitus *Suomen luonnonsuojeluliitto*.  28.11.2012.  Arkistoitu 14.12.2017. Viitattu 14.12.2017.
3. ↑  Pirkanmaan retkeilyalueet *Taivaltajat Sporttisaitti*. Viitattu 14.12.2017.
4. ↑  Kaarinanpolku (Kartta) *Kangasalan kunta*. Viitattu 14.12.2017.
5. 1 2  Kaarinanpolun hoito- ja käyttösuunnitelma *Kangasalan kunta*. Viitattu 1.6.2023.
6. ↑  Shell Kangasala Ruutana *St1*. Viitattu 2.6.2023.
Duki
**Mauro Ezequiel Lombardo** eli **Duki**  (s. 24. kesäkuuta 1996 Almagro, Argentiina) on argentiinalainen rap-artisti, laulaja-lauluntekijä ja muusikko.

Elämäkerta
----------

Duki kiinnostui rapista ja trap latinosta seitsemän vuoden ikäisenä. Hän kuunteli monenlaista musiikkia, mutta etenkin amerikkalaista räppiä, mikä vaikutti hänen tulevaisuuteensa. Hänen huomionsa kiinnittyi freestyleen rap-taistelun seuraamisen jälkeen ja hän aloitti vuonna 2013 kilpailut. Hänen menestyksensä alkoi hänen osallistuttuaan El Quinto Escalóniin, joka on yksi tunnetuimmista freestyle-kilpailuista Buenos Airesissa. Vuonna 2017 "Rip Duki" aloitti ensimmäisten trap latino -kappaleidensa kaupallisen tallentamisen allekirjoittamalla sopimuksen levy-yhtiön MUEVA RECORDS kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  El pibe que en un año se convirtió en leyenda ¿Quién es Duki? *pronto.com.ar*.  Arkistoitu 4.6.2020. Viitattu (espanjaksi).
2. ↑  DUKI vs NACHO - FINAL Fecha 6 (Torneo 2016) - El Quinto Escalon *youtube.com*. Viitattu (espanjaksi).
3. ↑  Duki. Biografía, carrera, canciones y videos de Duki. Lo mejor de Duki. *muchotrap.com*. Viitattu (espanjaksi).
4. ↑  Duki, el trapero argentino *gladyspalmera.com*. Viitattu (espanjaksi).
5. ↑  15 cosas que aprendimos de gira con Duki *lanacion.com.ar*. Viitattu (espanjaksi). [vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Argentiina

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Duldurgan piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
**Duldurgan piiri** (ven. Дульдургинский район, *Duldurginski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1941 perustetun piirin pinta-ala on 7 200 neliökilometriä. Asukkaita on 16 100 henkeä (vuonna 2009).

Duldurgan piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšitan ja Karymskojen, idässä Aginskojen, kaakossa Ononin, etelässä Akšan ja lännessä Uljotyn piireihin.

Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Alhanai, Ara-Ilja, Balzino, Duldurga, Ilja, Taptanai, Toktšin, Tšindalei, Uzon ja Zutkulei. Hallinnollinen keskus on Duldurgan kylä.

Asukkaista 55 % on burjaatteja ja 43 % venäläisiä.

Duldurgasta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 192 kilometriä.

Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon, lampaiden hoitoon sekä viljan ja rehukasvien viljelyyn. Lisäksi on metsä- ja elintarviketeollisuutta.

Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen *Leninets* ("Leniniläinen").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Duldurgan piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)

Taka-Baikalian piirit ja *kaupunkipiirit*
Aginskoje¹ • 
*Aginskoje*¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
*Gornyi* • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
*Petrovsk-Zabaikalski* • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
*Tšita* • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk

¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
Duketios.
**Duketios** (m.kreik. Δουκέτιος, k. ~440 eaa.) oli kreikkalaistunut sikulien johtaja, joka yhdisti Itä-Sisilian alkuperäisheimot voimakkaaksi mutta lyhytikäiseksi liittoumaksi. Hän nousi valtaan 460-luvulla eaa. kun tyrannia oli kukistettu Syrakusassa ja muissa Sisilian kreikkalaisissa kaupunkivaltioissa. Demokratiaan siirtyneen Syrakusan tuella hänen onnistui ajaa Hieronille uskolliset kreikkalaiset pois Katanesta ja palauttaa kaupunki khalkislaisille perustajilleen. Tämän jälkeen hän laajensi valtaansa myös muihin kaupunkeihin ja perusti Palikeen hallintopaikakseen.

Duketios oli hallitsijana omavaltainen, mikä johti siihen, että Syrakusa ja Akragas liittoutuivat nopeasti häntä vastaan. Hän valloitti kreikkalaisilta Inessan kaupungin ja saavutti muita pieniä voittoja, mutta jo vuonna 450 eaa. hänen joukkonsa nujerrettiin ja hän menetti asemansa sikulien johtajana. Vanhojen liittolaissuhteidensa ansiosta hänen onnistui kuitenkin saada turvapaikka Syrakusasta, josta hänet karkotettiin Korinttiin.

Duketios palasi Sisiliaan vuonna 446 eaa. ja perusti sikulien ja kreikkalaisten kanssa saaren pohjoisrannikolle Kale Akten siirtokunnan. Sieltä käsin hän yritti vielä laajentaa sikulien valtaa mutta onnistui tässä vain osittain ennen kuolemaansa vuonna 440.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Editors of Encyclopaedia: Ducetius *Encyclopedia Britannica*.  8.11.2019. Viitattu 31.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Ducetius, king of the Sicels, fl.461-440 BC *www.historyofwar.org*. Viitattu 31.12.2021.
**Joshua Blake Kennedy** (s. 20. elokuuta 1982 Victoria, Australia) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Kotimaansa seurojen lisäksi hän edusti useita saksalaisseuroja sekä japanilaista Nagoya Grampusta. Australian maajoukkueessa hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä 16 maalia vuosina 2006–2014.

Kansainvälinen ura
------------------

Vuonna 1999 Kennedy edusti maataan alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja kaksi vuotta myöhemmin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Argentiinassa.

Kennedy pelasi ensimmäisen maaottelunsa 7. kesäkuuta 2006 näytösottelussa Liechtensteinia vastaan ja teki ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Hän osallistui MM-kilpailuihin 2006 ja pääsi kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa vaihtopelaajana mutta ei onnistunut tekemään yhtäkään maalia.

Loukkaantumiset estivät Kennedyä osallistumasta Aasian-mestaruuskilpailuihin vuonna 2007.

6. helmikuuta 2008 vuoden 2010 MM-kilpailujen karsinnoissa Kennedy onnistui maalinteossa toista kertaa maajoukkueurallaan Qataria vastaan pelatussa ottelussa. Samoissa karsinnoissa hän teki vielä kaksi maalia: toisen uudelleen Qataria vastaan pelatussa ottelussa ja toisen hän puski Uzbekistanin verkkoon.

Perhe
-----

Kennedy on naimisissa australialaisen koripalloilijan Jacinta Hamiltonin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 95. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.
2. ↑  Australia – Record International Players  5.7.2018. rsssf. Viitattu 29.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Kuusela, Martti, ym.: *Jalkapallon MM-kisat Saksa 2006*, s. 54, 57, 93, 95. Intereuropean Publications Ltd Oy, 2006. ISBN 952-99551-1-1.

Aiheesta muualla
----------------

Joshua Kennedyn profiili FIFAn sivuilla *fifa.com*.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 7.7.2010. (englanniksi)

  

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Schwarzer |
2 Neill |
3 Moore |
4 Cahill |
5 Čulina |
6 Popović |
7 Emerton |
8 Skoko |
9 Viduka |
10 Kewell |
11 Lazaridis |
12 Čović |
13 Grella |
14 Chipperfield |
15 Aloisi |
16 Beauchamp |
17 Thompson |
18 Kalac |
19 Kennedy |
20 Wilkshire |
21 Sterjovski |
22 Milligan |
23 Bresciano |
Valmentaja Hiddink
**Julie Coin** (s. 2. joulukuuta 1982) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 60 heinäkuussa 2009. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä.

Tennisura
---------

### 2008

Coinin läpimurto tapahtui Yhdysvaltain avoimissa 2008, jonne hän lähti maailmanlistan 188:ntena. Hän pääsi mukaan pääsarjaan voittamalla karsinnoissa Amanda McDowellin, Sesil Karatantchevan ja Elena Baltachan. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän pääsi pääsarjaan WTA-turnauksessa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Casey Dellacquan 7–6(6), 7–6(4). Toisella kierroksella hän teki jättiyllätyksen voittamalla maailmanlistan ykkösen ja turnauksen ykköseksi sijoitetun Ana Ivanovićin 6–3, 4–6, 6–3.. ESPN ja Sports Illustrated kutsuivat voittoa tennishistorian mahtavimpana yllätyksenä. Kolmannella kierroksella Coin ei pystynyt enää yllättämään, vaan hävisi Amélie Mauresmolle 4–6, 4–6.

### 2009

Brisbanen turnauksessa Coin hävisi Amélie Mauresmolle toisella kierroksella. Naiset pelasivat noin 3 tuntia, ja Mauresmo voitti ottelun 5–7, 6–2, 7–6(11).
Coin voitti Elena Vesninan 6–4, 4–6, 6–1 ensimmäisellä kierroksella Australian avoimissa.

### 2010

Australian avointen 1. kierroksella Coin hävisi australialaiselle Alicia Molikille 3–6, 7–6, 6–3 ja Ranskan avoimissa Kateryna Bondarenkolle. Wimbledonin avauskierroksella hän hävisi Sara Erranille ja US Openissa Alexandra Dulgherulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Julie Coin WTA:n sivuilla (englanniksi)
2. ↑  "Former Clemson Women's Tennis Standout Julie Coin Advances At US Open" *clemsontigers.cstv.com*.  Arkistoitu 5.9.2008. Viitattu 3.5.2010. (englanniksi)
3. ↑  "Ivanovic stunned in second round; Venus, Nadal easily advance" *sportsillustrated.cnn.com*. Viitattu 3.5.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Julie Coin WTA:n sivuilla (englanniksi)
**Pesah** oli kasaarien sotapäällikkö. Nimen perusteella hän oli juutalainen ja mitä ilmeisimmin kasaarien aluepäällikkö Krimillä Kertšin niemimaan alueella. Hänen tittelinsä oli "balgitsi", joka oli kasaarien keskuudessa armeijakunnan komentaja tai verojen kerääjä.*lähde?*

Rusien sotajoukot hyökkäsivät vuonna 941 Bysantin kehotuksesta Krimille kasaarien alueelle "Helga"-nimisen sotapäällikön johdolla (ilmeisesti ruhtinas Oleg Moravialainen). Pesahin ollessa poissa rusit valloittivat Samkertsin kaupungin. Kostoksi Pesah hyökkäsi Krimillä bysanttilaisten kaupunkien kimppuun. Hän valloitti kolme kaupunkia ja lukuisia kyliä ja viimein piiritti alueen mahtavinta kaupunkia Khersonia eli Khersonesosta, jota ei kuitenkaan pystynyt valtaamaan. Sitten hän hyökkäsi rusien kimppuun Samkertsissä ja pakotti rusien sotapäällikön tekemään sotilasliiton kasaarien kanssa Bysanttia vastaan. Hänen voittoaan rusien sotajoukosta luonnehditaan myös kasaarien voitoksi Kiovan Rusista.*lähde?*

Pesahiin liittyvät tiedot on mainittu Cambridgen dokumentissa, joka on tärkein tietolähde kasaarien armeijasta, josta islamilaiset lähteet mainitsevat sen olleen ennen kaikkea palkka-armeija.*lähde?*

Antisemitistiset historioitsijat ovat luonnehtineet Pesahia "juutalaiseksi uhkaksi".

Katso myös
----------

* Rusien–Bysantin sota (941–944)

Lähteet
-------

1. ↑  *Шнирельман В. А.* Подарок судьбы или божье наказание (О двух подходах к хазарской проблеме в русской историографии) // Еврейска iстория та культура в краiнах Центральной та Схiдной Европi. Киiв, 1998.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Песах (хазарский полководец)
Josh Weinstein vuonna 1994
**Josh Weinstein** (s. 1966) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan työstään animaatiosarja *Simpsoneissa* sekä yhteistyöstään Bill Oakleyn kanssa. Weinstein ja Oakley olivat *Simpsonien* vastaavina tuottajina (*showrunner*) sarjan 7. ja 8. tuotantokaudella vuosina 1995–1997. Sitä ennen he kuuluivat sarjan käsikirjoittajiin vuodesta 1992 ja kirjoittivat yhdessä 12 jaksoa. He kirjoittivat muun muassa kaksiosaisen rikosmysteeritarinan "Kuka ampui johtajan?"

Lähdettyään *Simpsoneista* Weinstein ja Oakley kehittivät yhdessä eräitä vähemmän menestyneitä tv-sarjoja, kuten *Mission Hill*. Heidän yhteistyönsä päätyttyä Weinstein on kirjoittanut jaksoja animaatiosarjoihin *Futurama* ja *Gravity Falls* sekä toiminut tuottaja-käsikirjoittajana brittiläisessä lastenohjelmassa *Strange Hill High*. Weinstein on myös kehittänyt Netflix-sarja *Disenchantmentin* yhdessä *Simpsonien* luojan Matt Groeningin kanssa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |