recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vsevolod Krestovski.
**Vsevolod Vladimirovitš Krestovski** (ven. Все́волод Влади́мирович Кресто́вский; 23. helmikuuta (J: 11. helmikuuta) 1840 Kiovan läänin Taraštšan kihlakunnan Malaja Berezjankan kylä – 30. tammikuuta (J: 18. tammikuuta) 1895 Varsova) oli venäläinen kirjailija.

Vsevolod Krestovski syntyi aatelisperheeseen ja opiskeli Pietarin yliopistossa. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1857. Aluksi hän myötäili edistyksellistä nuorisoa, mutta siirtyi vuonna 1863 taantumuksen leiriin. Kirjailijan tunnetuin teos on Pietarin alamaailmaa ja ylimystöä sensaatiomaisesti kuvaava romaani "Pietarin mysteriot" (oikeammin "Pietarin slummit", ven. *Peterburgskije truštšoby*, 1864–1867). "Nihilisminvastaisen" dilogian *Krovavyi puf* ("Verinen isku") muodostavat viihderomaanit *Panurgovo stado* ("Panurgin lauma", 1869) ja *Dve sily* ("Kaksi voimaa", 1874) esittävät Venäjän 1860-luvun vallankumousliikkeen puolalaisten nationalistien juonittelun tuloksena. Myöhemmin Krestovski julkaisi avoimen juutalaisvastaisen trilogian *Tma Jegipetskaja* ("Egyptin pimeys", 1888), *Tamara Bendavid* (1889–1890) ja *Toržestvo Vaala* ("Baalin juhlat", 1891–1892). Vuodesta 1892 lähtien hän työskenteli Varsovassa ilmestyneen virallisen *Varšavski dnevnik* -lehden päätoimittajana.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Pietarin ajurit*. Hamina: Juho Häkkänen, 1898.
* *Pietarin mysteriot taikka kylläiset ja nälkäiset*. Suom. Närhi. Hamina: Juho Häkkänen, 1895[–1898].
* *Pietarin ajurit*. Helsinki: H. Nurhonen, 1909.

Lähteet
-------

1. ↑  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 5.5.2011. (venäjäksi)
2. ↑  Entsiklopedija "Krugosvet" *krugosvet.ru*. Viitattu 5.5.2011. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Venäjä

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Karhulan Hovi
**Karhulan Hovi** eli **Karhulan kartano** on Kotkan Karhulassa Kymijoen varrella sijaitseva kartanomainen rakennus. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1887, ja sen suunnitteli arkkitehti Carl Ricardo Björnberg.

Historia
--------

Nykyisen Karhulan Hovin paikalla oli alkujaan maalaistalo, joka oli 1600- ja 1700-luvuilla haminalaisten kauppiaiden omistuksessa. 1800-luvun puolivälissä omistajasukuina olivat Nordmannit ja Londénit. 1873 tila päätyi Knut Hjalmar Casselille, joka toimi kuninkaallisen hovimarsalkanviraston sihteerinä ja oli naimisissa varakkaan loviisalaisen Adelina Sundmanin kanssa. Vuonna 1874 Cassel perusti Karhulaan kaksiraamisen höyrysahan, joka teki konkurssin vuonna 1881 ja päätyi William Ruthin omistukseen. Vuonna 1888 hän meni naimisiin Fanny Standertskjöldin kanssa.

Nykyistä rakennusta alettiin rakentaa 1887, ja se valmistui 1892. Kivisen rakennuksen arkkitehtuuri edustaa uusrenessanssia ja gotiikkaa, ja se jäljittelee ranskalaista aatelislinnaa. Hovin pinta-ala on 917 m² ja huoneita on 30. Nuori patruunatar halusi Karhulan Hovin muistuttavan mahdollisimman paljon Karlbergin kartanoa, jonka omisti hänen veljensä Hugo Standertskjöld.

William Ruthin kuoltua 1913 perustettiin Fanny ja William Ruthin lahjoitusrahasto, joka oli tarkoitettu käytettäväksi Suomen pienviljelijöiden hyväksi. A. Ahlström Oy osti Karhula Oy:n tehtaat 1915 ja Hovi oli osana kauppaa. 

Ahlströmiin fuusioidun Karhula Oy:n toimitusjohtajat ja isännöitsijät asuivat talossa vuoteen 1966, jonka jälkeen sitä on käytetty edustustilana. Rakennuksessa on toiminut myös NEXT Hotel Karhulan Hovi. Kartanon alueella toimii nyt Kartanohotelli Karhulan Hovi, jota operoi kotkalaisen perheyrityksen omistama Kotkan Saaret Oy.

Lähteet
-------

1. 1 2  Karhulan Hovi *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
2. ↑  Ahlström kauppaa historiallista kartanoa *Kymen Sanomat*.  2.12.2015.  Arkistoitu 4.12.2015. Viitattu 12.1.2016.
**Erskine Hawkins** (26. heinäkuuta 1914 Birmingham, Alabama – 11. marraskuuta 1993 Willingboro, New Jersey) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hänet tunnetaan muun muassa jazzstandardi "Tuxedo Junctionin" säveltäjänä. Hawkins aloitti trumpetin soittamisen 13-vuotiaana. Tätä ennen hän oli jo harjoitellut rumpujen- ja pasuunansoittoa. Opiskellessaan Alabama State Teachers Collegessa Hawkins aloitti toiminnan Bama State Collegians -yhtyeen johtajana ja trumpetistina. Myöhemmin tämän kokoonpanon pohjalta kehittyi Erskine Hawkins Orchestra, joka teki ensilevytyksensä vuonna 1936. Tähän swing-yhtyeeseen kuuluivat myös Dud Bascomb, Paul Bascomb, Julian Dash, Haywood Henry ja Avery Parrish.

Ennen toista maailmansotaa Hawkins yhtyeineen julkaisi kolme merkittävää jazz-/pophittiä. Nämä olivat "Tuxedo Junction", "After Hours" ja "Tippin' In". "Tuxedo Junctionin" alkuperäisversio nousi vuonna 1940 listoilla seitsemänneksi. Glenn Millerin orkesterin versio siitä nousi listaykköseksi, ja omat coverversionsa kappaleesta tekivät myös Duke Ellington, Harry James, Andrews Sisters, Stan Kenton, Quincy Jones, Chet Atkins, King Curtis, Floyd Cramer, Gene Krupa, Duane Eddy, Joe Jackson ja Manhattan Transfer.

Hawkins löysi useita ensiluokkaisia jazzmuusikoita, joihin lukeutuivat Parrish, Henry, Bascombit ja Sammy Lowe sekä laulajat Ida James, Delores Brown ja Della Reese. Hawkinsin myöhemmät levytykset ovat tyylillisesti enemmän kallellaan rhythm and bluesiin kuin jazziin. Hän oli yksi Ray Charlesin tärkeimmistä musiikillisista vaikuttajista.

Vuonna 1948 Hawkinsin sävellys "Gabriel's Heater" pääsi Top 30 -listalle. Yhtye teki paluun vuonna 1971 ja julkaisi albumin *Live at Club Soul Sound*. Hawkins otettiin Alabama Jazz Hall of Fameen ensimmäisten muusikkojen joukossa vuonna 1978. Hänet otettiin myös Alabama Music Hall of Fameen vuonna 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alabama Music Hall of Fame: Erskine Hawkins (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Salmisaari B
Salmisaaren voimalaitos ilmasta
**Salmisaaren voimalaitos** on Helenin omistama voimala Helsingin Salmisaaressa. Vuonna 1953 toimintansa aloittanut **Salmisaari A** tuotti ensin sähköä ja vuodesta 1957 myös kaukolämpöä. Kaukolämpöä se tuotti ensimmäisenä laitoksena Helsingissä. Vuodesta 1984 lähtien käytössä ollut kivihiiltä käyttävä **Salmisaari B** tuottaa 160 megawattia sähkötehoa ja 300 megawattia kaukolämpöä. Vanhempi A-voimala kykenee nykyään tuottamaan kaukolämpöä 180 MW. Tätä käytetään yleensä vain tarvittaessa. Kaukolämmön kulutushuippujen varalle Salmisaaressa on lisäksi 120 MW:n tehoinen raskasta polttoöljyä käyttävä kattila. Voimalan läheisyydessä sijaitsee myös Kellosaaren kaasuturbiinivoimala.

Voimalaitoksen yhteydessä on neljä maanalaista hiilivarastoa. Siilovarastoista jokainen on 62 metriä korkea ja 42 metriä leveä. Yhteensä säiliöiden tilavuus on 530 000 kuutiometriä.

Salmisaaren voimalaitos toimii nykyisin niin sanotusti kolmoistuotannossa, eli sähkön ja kaukolämmön lisäksi se tuottaa energian myös kaukojäähdytysjärjestelmään. Voimalaan rakennettiin vuonna 2014 pellettijärjestelmä, ja ensimmäiset koepoltot aloitettiin seuraavana vuonna. Pellettejä käytetään kivihiilen rinnalla ja niistä tulee 5–7 prosenttia polttoaineesta.

Salmisaaren voimalaitoksen piippu on 150 metriä korkea, mikä tekee laitoksesta Helsingin korkeimman rakennelman.[vanhentunut linkki]

Sulkeminen
----------

Vuonna 2022 uutisoitiin, että Helsingin kaupunki oli päättänyt sulkea Salmisaaren B-voimalan viimeistään huhtikuussa 2024. Seuraavana vuonna käyttöä päätettiin kuitenkin huoltovarmuussyistä jatkaa yhdellä vuodella 1. huhtikuuta 2025 asti.

Katso myös
----------

* Hanasaaren voimalaitos
* Luettelo Suomen korkeimmista rakennuksista ja rakennelmista

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Salmisaari Helen. Viitattu 22.4.2014.
3. ↑  Ensimmäinen lämmityskausi pelletinpolttoa takana Salmisaaressa Helen.  Arkistoitu 4.6.2015. Viitattu 11.8.2015.
4. ↑  Pellettisiiloja rakennetaan Salmisaaren voimala-alueelle  10.12.2013. Helsingin Sanomat. Viitattu 22.4.2014.
5. ↑  Tässä ovat Helsingin korkein ja matalin rakennelma!  2012. Radio City. Viitattu 22.4.2014.
6. ↑  Perttu, Jukka: Merenrannassa 120 metrin syvyydessä piilottelee luolasto, josta Helsinki on riippuvainen – Nyt siitä uhkaa tulla vanhan jäänne *Helsingin Sanomat*.  27.1.2022. Viitattu 21.2.2022.
7. ↑  Salmisaaren B- voimalaitoksen tuotantokäyttöä jatketaan toimitus- ja huoltovarmuuden turvaamiseksi  28.2.2023. Helsingin kaupunki. Viitattu 2.3.2023.
8. ↑  Airaksinen, Annastiina: Salmisaaren B- voimalaitoksen tuotantokäyttöä jatketaan toimitus- ja huoltovarmuuden turvaamiseksi *Tekniikka&Talous*.  27.1.2022. Viitattu 2.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salmisaaren voimalaitos** Wikimedia Commonsissa

* Salmisaaren voimalaitos Helenin internet-sivuilla
Vsevolod Zaderatskin hautakivi
**Vsevolod Petrovitš Zaderatski** (ven. Всеволод Петрович Задерацкий; 21. joulukuuta 1891 Rovno – 1. helmikuuta 1953 Lviv) oli neuvostoliittolainen säveltäjä.

Zaderatski opiskeli Moskovan valtionyliopistossa oikeustiedettä ja suoritti Moskovan konservatoriossa musiikkiopintoja Mihail Ippolitov-Ivanovin, Henryk Pachulskin sekä Sergei Tanejevin johdolla. Vuosina 1915–1916 hän itse antoi musiikkikasvatusta Aleksei Nikolajevitš Romanoville. Venäjän sisällissodassa Zaderatski taisteli aluksi valkoisella puolella, mutta loikkasi punaisiin ammuttuaan valkoisen upseerin, joka oli teloittamassa punavankeja.

1920-luvulla Zaderatski toimi modernistisäveltäjien piireissä. Hän työskenteli useissa venäläiskaupungeissa sekä Kazakstanissa ja Ukrainassa. Hän oli pari kertaa vangittuna jo ennen joutumistaan vuonna 1937 lähetetyksi työleirille Stalinin vainoissa. Zaderatski vietti työleirillä kahden vuoden ajan, ja loppuiäkseen häneltä estettiin pääsy suurimpiin kaupunkeihin. Hänen musiikkiaan ei julkaistu eikä esitetty. Zaderatskin kohtaama vaino liittyi sekä taustaan sisällissodan valkoisella puolella että musiikillisiin suuntauksiin. Hän kuitenkin jatkoi säveltämistä ja opettamista maakuntakeskuksissa asuen. Viimeisinä vuosinaan hän opetti Lvivissä, jossa hänen opiskelijoidensa joukossa oli Veniamin Basner.

Zaderatskin tuotannon joukossa on pianolle sävelletty Johann Sebastian Bachin esikuvan mukainen *24 preludia ja fuugaa*, jonka hän sävelsi ollessaan työleirillä vuosina 1937–1939. Siihen sisältyvät kappaleet edelsivät Dmitri Šostakovitšin vastaavan muodon teosta. Vuotta 1928 edeltäneistä teoksista harva on säilynyt, sillä sekä Zaderatskin sävellykset että kirjoitukset tuhottiin pidätyksen yhteydessä. Zaderatski olikin pitkään laajalti tuntematon, mutta 1990-luvulla alkoi häneltä säilyneiden teosten julkaisu hänen poikansa tekemän työn tuloksena. Hänen elämäänsä on myös tutkinut pianisti-musikologi Jascha Nemtsov, joka on esittänytkin hänen teoksiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Zaderatsky, Vsevolod Petrovich Grove Music Online
2. 1 2 3 4 5 6  Bach in the Gulag The Jerusalem Post

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Salmijärvi** on Vihdin kaakkoisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 1,2 neliökilometrin laajuinen matala ja luonnostaan rehevä järvi. Etäisyys Nummelasta on yksitoista kilometriä itäkoilliseen ja Helsingin keskustasta 31 kilometriä luoteeseen. Salmijärvi on Vihdin kahdeksanneksi laajin järvi.

Maantiede
---------

Salmijärven pituus on 2,7 kilometriä ja tilavuus 1,87 miljoonaa kuutiometriä. Järven keskiosan leveys on noin 700 metriä. Järven keskiosassa sijaitsee viiden hehtaarin laajuinen Lammassaari ja länsirannan tuntumassa muutaman aarin laajuinen Sikasaari. Rannoilla on levittäytyy tavanomainen eteläsuomalainen kulttuurimaisema. Lammassaaren eteläpuolella sijaitseva Lautmäen niemi on metsäistä, kuten Lammassaari. Myös länsirannan Kutumäki on metsämaata, sen korkeustaso on noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella, eli 50 metriä Salmijärven pinnan yläpuolella.

Salmijärven läheisyydessä on useita järviä ja lampia. Lännessä on Poikkipuoliainen ja Iso-Parikas, pohjoisessa Otalampi ja etelässä muun muassa Lummukas. Salmijärven länsipuolella sijaitsee Salmen ulkoilualue, ja sen itäpuolitse kulkee seututie 120.

Salmijärveen virtaa vettä useasta laskuojasta. Järven luoteiskolkasta lähtee Härkälänjoki itään kohti Vantaanjokea.

Salmijärvi (21.045.1.007) kuuluu Härkälänjoen valuma-alueeseen (21.045), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Salmijärvi on Härkälänjoen valuma-alueen laajin vakavesi ja Vantaanjoen vesistön lounaisia vakavesiä.

Muuta
-----

Salmijärvi on runsasravinteinen, sen ekologinen tila on huono ja kemiallinen tila hyvä. Maa- ja metsätalous sekä haja-asutus kuormittavat järveä. Yleisimmät kalat ovat särki ja hauki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Salmijärvi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4 5 6 7  Salmijärvi. Järviwiki. Viitattu 6.3.2021.
3. ↑  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 17.3.2021.
4. ↑  Salmen ulkoilualueen kartta *Helsingin kaupungin liikuntavirasto*. Viitattu 15.3.2022.
5. ↑  Vantaa (21). Järviwiki. Viitattu 6.3.2021.
Frankie Sullivan, Sweden Rock Festivalilla 2013.
**Frankie M. Sullivan III** (s. 1. helmikuuta 1955 Chicago), lyhyemmin **Frankie Sullivan**, on yhdysvaltalainen kitaristi ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten Survivorin toisena perustajajäsenenä ja ainoana sen jäsenenä, joka on ollut yhtyeessä sen perustamisesta lähtien.

Yhdessä entisen Survivorin jäsenen, Jim Peterikin, kanssa Sullivan sävelsi monia hittikappaleita, kuten "Eye of the Tiger" ja "Burning Heart" elokuvista *Tiikerinsilmä – Rocky III* ja *Rocky IV*.

Ura muusikkona
--------------

### Survivor

Yhdessä Jim Peterikin kanssa Sullivan perusti Survivorin vuonna 1977. Yhtyeeseen liittyivät pian myös Dave Bickler, Gary Smith ja Dennis Johnson. Aluksi Survivor harjoitteli pienessä kellarissa, ja pian Sullivan ja Peterik alkoivatkin säveltämään yhtyeelle omia kappaleita. Albumit *Survivor* ja *Premonition* eivät olleet kovin suuria menestyksiä, mutta läpimurto tapahtui, kun Sylvester Stallone pyysi musiikkia elokuvaansa *Tiikerinsilmä – Rocky III*. Sullivan ja Peterik sävelsivät kappaleen "Eye of the Tiger", josta tuli menestys. Kappale nousi Billboardin listalla heti ensimmäiseksi ja siitä tuli maailmankuulu. "Eye of the Tiger" pysyi listaykkösenä kokonaiset seitsemän viikkoa. Se nousi myös Britannian top 40:ään kuudeksi viikoksi ja Australian listaykköseksi neljäksi viikoksi. Lisäksi Survivor voitti sillä Grammy-palkinnon. Myös seuraava albumi *Caught in the Game* oli hyvin suosittu. Sullivan ja Peterik ovat säveltäneet lähes kaikki Survivorin kappaleet, tosin Peterik erosi yhtyeestä jo vuonna 1996. Sullivan onkin ainoa Survivorin jäsen, joka on ollut siinä sen perustamisesta lähtien.

Diskografia
-----------

* Survivor (1980)
* Premonition (1981)
* Eye of the Tiger (1982)
* Caught in the Game (1983)
* Vital Signs (1984)
* When Seconds Count (1987)
* Too Hot to Sleep (1988)
* Reach (2006)

Lähteet
-------

* Survivorin virallinen kotisivu

Aiheesta muualla
----------------

* Survivorin virallinen kotisivu
* Frankie Sullivan Allmusicissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**SC Magna Wiener Neustadt** on itävaltalainen vuonna 2008 perustettu jalkapalloseura Wiener Neustadtin kaupungista Ala-Itävallasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 2008, kun seura sai talousvaikeuksiin ajautuneen SC Schwanenstadtin paikan Itävallan 1. divisioonassa. Toukokuussa 2008 itävaltalais-kanadalainen liikemies, autoteollisuusyritys Magna Internationalin Frank Stronachista tuli seuran ensimmäinen puheenjohtaja. 

Seura pelasi ensimmäisen ottelunsa kesäkuussa 2008 FC Wacker Innsbruckia vastaan ja hävisi 0–3. Kokonaisuutena kausi kuitenkin sujui loistavasti ja lopulta SC Wiener Neustadt voitti 1.divisioonan mestaruuden ja nousi Bundesliigaan. Kauden aikana seura yhdisti toimintansa FC Magnan kanssa ja heinäkuussa 2009 seuran uudeksi viralliseksi nimeksi tuli SC Magna Wiener Neustadt.

Ensimmäisellä Bundesliiga-kaudellaan seura menestyi mukavasti sijoittuen viidenneksi. Se eteni myös Itävallan cupin loppuotteluun, jossa hävisi SK Sturm Grazille 1–0.

Saavutukset
-----------

* Itävallan 1. divisioona: 2009
* Itävallan cup
	+ Hopeaa: 2010

Entisiä päävalmentajia
----------------------

* Itävalta Helmut Kraft (2008–12/2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Frankies** oli suomalainen lokakuussa 1966 perustettu levylaulaja Johnny Liebkindin säestysyhtye. Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui jatkuvasti muutoksia koko sen toiminnan ajan, mutta pysyvät jäsenet loppuun saakka olivat Jorma Kalenius ja Antero Päiväläinen. Helmikuussa 1968 Frankies teki ainoan singlensä "Päiväuneksija/Tuuleen kadonnut", jolla solistina oli Arto Lönnfors. Singlen A-puoli "Päiväuneksija" on käännös The Monkeesin kappaleesta "Daydream Believer". Kappaleen on suomentanut Arto Sotavalta. Singlen B-puoli "Tuuleen" on The Rascalsin kappale "Groovin'", jonka tekstin on kääntänyt suomeksi Pertti Reponen.

Johnny hajotti yhtyeen alkuvuonna 1969.

Kokoonpanot
-----------

### Ensimmäinen kokoonpano

* Johnny Liebkind – laulu
* Hasse Walli – kitara
* Jorma Kalenius – basso
* Timo Lindstrom – urut
* Antero Päiväläinen – rummut

### Kokoonpano helmikuussa 1968 (Single Päiväuneksija/Tuuleen kadonnut)

* Arto Lönnfors - kitara ja laulu
* Mårten Enqvist - kitara
* Jorma Kalenius - basso
* Esa Helasvuo - piano
* Antero Päiväläinen - rummut

### Kokoonpano kesällä 1968 (Suoraan sydämeen -show)

* Johnny Liebkind – laulu
* Arto Lönnfors – kitara ja laulu
* Mats Huldén – kitara
* Jorma Kalenius – basso
* Esa Helasvuo – urut
* Erkki Lehtola – saksofoni ja huilu
* Ilpo Aaltio – saksofoni
* Antero Päiväläinen – rummut

### Viimeinen kokoonpano

* Johnny Liebkind – laulu
* Pepe Willberg – kitara ja laulu
* Jorma Kalenius – basso
* Erkki Lehtola – saksofoni ja huilu
* Antero Päiväläinen – rummut

Diskografia
-----------

* "Päiväuneksija / Tuuleen kadonnut" (1968, KS 744)

Aiheesta muualla
----------------

* Frankiesin tuotanto Suomen äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kinematiikkakaavio SCARA-rakenteesta
**SCARA** (*lyhenne sanoista Selective Compliant Assembly Robot Arm* tai *Selective Compliant Articulated Robot Arm*) on yksi käsivarsirobottien perusrakenteista.

Historia
--------

Vuonna 1981 Sankyo Seiki, Pentel ja NEC esittelivät täysin uuden konseptin kokoonpanoroboteille. Robotti oli kehitetty Yamanashin yliopiston professori Hiroshi Makinon ohjauksessa. Robottia kutsuttiin nimellä Selective Compliance Assembly Robot Arm, SCARA. Sen varsi oli jäykkä Z-akselin suuntaan ja notkea XY-tasossa, joten se pystyi mukautumaan XY-tason reikiin.[1]

Rinnakkaisten akseliensa vuoksi käsivarsi antaa hieman myöten XY-suunnassa, mutta on jäykkä Z-suunnassa, mistä tulee sen nimi Selective Compliant (valikoivasti taipuisa). Tästä on hyötyä monentyyppisessä kokoonpanotehtävässä, kuten pyöreän tapin asettamisessa reikään ilman kanttausta.

Toinen SCARA-robotin piirre on kahden nivelvarren sijoittelu niin, että se muistuttaa ihmisen kättä, mistä nimitys Articulated (nivel-). Tämä mahdollistaa käsivarren yltämisen ahtaisiin paikkoihin sekä vetäytymisen tai väistämisen pieneen tilaan. Tästä on hyötyä kun osia siirretään yhdestä suljetusta robottisolusta toiseen.

SCARA-robotit ovat yleisesti nopeampia kuin karteesiset järjestelmät. Ne vaativat vain vähän lattiatilaa yhden kiinnityspisteen vuoksi. Toisaalta SCARA-järjestelmät voivat olla kalliimpia kuin vastaavat karteesiset systeemit, ja ohjausjärjestelmä vaatii käänteistä kinematiikkaa lineaariliikkeitä varten. Tämä ohjelmisto on tyypillisesti kuitenkin robotin ohjausjärjestelmässä ja näkymätöntä käyttäjälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Westerland, Lars (2000). *The Extended Arm of Man, A History of the Industrial Robot*. ISBN 91-7736-467-8.
Vladimir Kolokoltsev
**Vladimir Aleksandrovitš Kolokoltsev** (ven. Влади́мир Алекса́ндрович Колоко́льцев; s. 11. toukokuuta 1961 Nižni Lomov, Penzan alue) on venäläinen poliitikko. Siviiliammatiltaan hän on poliisi.

Kolokoltsev liittyi Neuvostoliiton sisäministeriön palvelukseen vuonna 1982 ja sai ensimmäisen nimityksensä Moskovaan laitokselle, jonka toimenkuvaan kuului diplomaattisen edustuston suojeleminen. Vuonna 1985 hän pääsi Neuvostoliiton sisäministeriön korkeamman politiikan kouluun, josta hän valmistui vuonna 1989. Kolokoltsev eteni urallaan Moskovan poliisipiireissä, kunnes sai vuonna 2007 siirron poliisipäälliköksi Orjolin alueelle. Vuonna 2009 hän palasi Moskovaan, ja 7. syyskuuta 2009 hän sai nimityksen Moskovan poliisipäälliköksi. 10. kesäkuuta 2010 hänet ylennettiin poliisin kenraaliluutnantiksi.

21. toukokuuta 2012 Kolokoltsev sai nimityksen Venäjän sisäministeriksi. Häntä edelsi tässä tehtävässä Rašid Nurgalijev. Vuonna 2013 Kolokoltsev ilmaisi tukensa kuolemanrangaistuksen käyttöön palautukselle. Vuonna 2018 Yhdysvallat lisäsi Kolokoltsevin ja 23 muuta venäläistä virkamiestä pakotelistalleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Russia’s new Interior Minister: Vladimir Kolokoltsev In Moscow's Shadows
2. ↑  Venäjän sisäministeri palauttaisi kuolemanrangaistuksen Yle
3. ↑  Kolokoltsev Vladimir Spisok Putina
**Ruusuturrinappi** (*Iliamna remota*) on malvakasvien (Malvaceae) heimoon ja turrinappien (*Iliamna*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Ruusuturrinapin mättäinä kasvavat varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja voivat kasvaa 120–180 senttimetriä korkeiksi. Lehdet ovat seitsemänliuskaisia, hieman vaahteroiden lehtiä muistuttavia ja halkaisijaltaan enintään 15 cm. Kukat kehittyvät tähkämäisiin kukintoihin. Kukat ovat viisiterälehtisiä ja halkaisijaltaan enintään 6,5 cm muistuttaen ulkonäöltään malvojen kukkia. Kukat ovat yleisväritykseltään vaaleanpunertavia tai sinertävänpunertavia, mutta keskustasta lähes valkoisia. Ruusuturrinappi kukkii alkukesällä ja kukinnan jälkeen kehittyvät palkoja muistuttavat hedelmät.

Ruusuturrinappi on löydetty ensimmäisen kerran vuonna 1872 Langham Islandilta, joka on soraikkoinen saari Kankakeejoessa lähellä Altorfia Illinois'ssa. Ruusuturrinappi kasvaa yhä tuolla paikalla, eikä sen tunneta kasvavan luontaisena missään muualla maailmassa. Niinpä ruusuturrinappi on yksi harvinaisimmista Amerikan luontaisista kasvilajeista.

Ruusuturrinappia voi kasvattaa koristekasvina, mutta sitä on hyvin hankalaa löytää mistään myytävänä. Ruusuturrinappi kasvaa helposti keskiravinteisessa, keskikosteassa ja hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa.

Lähteet
-------

* Missouri Botanical Garden: *Iliamna remota* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Ruusuturrinappi (*Iliamna remota*)
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Iliamna remota* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Iliamna remota* (englanniksi)
* Flora of North America: *Iliamna remota* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15375635
* Wikispecies: Iliamna remota
* CoL: 3PG5G
* FNA: 250101065
* GBIF: 6377799
* GRIN: 315251
* iNaturalist: 319412
* IPNI: 128174-2
* IRMNG: 10201504
* ITIS: 21811
* MoBotPF: 282595
* NatureServe: 2.157006
* NCBI: 139629
* Open Tree of Life: 960019
* Plant List: kew-2861699
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:128174-2
* Tropicos: 19601009
* WFO: wfo-0000729965

 |

 |
**Li Nina** (kiin.: 李妮娜; s. 10. tammikuuta 1983 Benxi) on kiinalainen freestylehiihtäjä. Hän voitti hypyissä kolme maailmanmestaruutta ja saavutti kahdesti olympiahopeaa.

Li osallistui olympialaisiin neljä kertaa. Salt Lake Cityssä 2002 hän sijoittui viidenneksi, Torinossa 2006 ja Vancouverissa 2010 hän saavutti hopeaa edellään ensin sveitsiläinen Evelyne Leu ja jälkimmäisellä kerralla australialainen Lydia Lassila, ja Sotšissa 2014 hän sijoittui neljänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuihin Li osallistui viisi kertaa. Whistlerissä 2001 hän sijoittui hypyissä 15:nneksi ja Deer Valleyssa 2003 11:nneksi. Rukalla 2005, Madonna di Campigliossa 2007 ja Inawashirossa 2009 hän voitti kultaa.

Li kilpaili maailmancupissa vuosina 2001–2014. Hän voitti hypyissä 18 osakilpailua, joista ensimmäisen helmikuussa 2004 ja viimeisen tammikuussa 2014. Hän voitti hyppyjen maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2004–2005, 2009–2010 ja 2013–2014 sekä freestylehiihdon kokonaiscupin kausilla 2004–2005 ja 2009–2010.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Li Nina *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Li Nina Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Maxime Jacques Marcel Verhagen** (s. 14. syyskuuta 1956 Maastricht) on hollantilainen poliitikko, joka edustaa Kristillisdemokraattista puoluetta (CDA).

Verhagen opiskeli historiaa Leidenin yliopistossa, josta valmistui maisteriksi vuonna 1986. Kristillisdemokraattiseen puolueeseen hän oli liittynyt vuonna 1976. Verhagen oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1989–1994. Hän istui vuodet 1994–2007 Alankomaiden edustajainhuoneessa. Verhagen nimettiin 22. helmikuuta 2007 Balkenenden neljännen hallituksen ulkoministeriksi. Hän otti lisäksi hoidettavakseen kehitysyhteistyöministerin tehtävät 2010. Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa kristillisdemokraatit koki merkittävän tappion, minkä seurauksena puoluejohtaja Jan Peter Balkenende luopui kristillisdemokraattien johtajuudesta parlamentin alahuoneessa ja Verhagen siirtyi hänen paikalleen. 

Verhagen nimitettiin 14. lokakuuta 2010 pääministeri Mark Rutten hallituksen talous-, maatalous- ja innovaatioministeriksi ja samalla Alankomaiden varapääministeriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maxime Verhagen *government.nl*. Alankomaiden hallitus.  Arkistoitu 12.7.2012. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maxime Verhagen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
**Derrick: Metsätie** (saks. *Waldweg*) on saksalaisen rikossarjan *Derrickin* pilottijakso. Jakso on uusittu Saksassa useita kertoja, ja se on vuodesta 2010 asti ollut saatavilla DVD-muodossa. Jakso sai ensi-iltansa Saksassa sunnuntaina 20. lokakuuta 1974, jolloin se keräsi yli 31 miljoonaa katsojaa.

Juoni
-----

Ellen Theiss, nuori opiskelijatyttö palaa myöhään illalla junalla Münchenistä. Hän huomaa kuitenkin polkupyöränsä renkaan olevan puhki, joten hänen on taluutettava pyörä metsän läpi. Ellen on peloissaan, sillä toinen tyttö on surmattu lähialueella puoli vuotta sitten. Metsässä Ellen törmää Rudolf Mangeriin, yhteen opettajistaan, ja tämä houkuttelee tytön kotiinsa luvaten lainata polkupyörän pumppua. Manger kuristaa Ellenin talossaan, ja toimittaa ruumiin metsään. Ruumis löydetään vielä samana yönä, ja poliisitutkinta alkaa.

Tuotantoryhmä
-------------

Jakson, kuten koko sarjan, on käsikirjoittanut Herbert Reinecker ja tuottanut Helmut Ringelmann. Ohjaajana toimii Dietrich Haugk. Päärooleja näyttelevät Lina Carstens, Herbert Boetticher, Karl Lieffen, Hilde Weissner sekä Wolfgang Kieling, joka esiintyi aiemmin eräässä Alfred Hitchcockin elokuvassa.

Sensuuri
--------

Jakson murhakohtausta on leikelty ensiesityksen jälkeen, ja se on lyhennetty myös DVD-julkaisuun. Alkuperäinen murhakohtaus pyöri ainakin Ranskan televisiossa vuoteen 2010 asti, mutta sittemmin siitä on luovuttu kokonaan.

Lähteet
-------

* Derrick-Blog
* Derrick Fanclub
**Silentium**  on Wolfgang Murnbergerin ohjaama rikoselokuva vuodelta 2004. Se perustuu Wolf Haasin rikosromaaniin *Silentium!* vuodelta 1999. 

Tarinassa Wienin poliisista potkut saanut poliisi Simon Brenner työskentelee Salzburgissa yksityisetsivänä. Hän selvittää omintakeiseen tyyliinsä julmaa rikossarjaa mustan huumorin sävyttämässä rikoselokuvassa. *Silentium* on toinen Murnbergerin Haasin romaanin pohjalta tekemä elokuva. Edellinen oli *Komm, süsser Tod*. Kolmas on *Der Knochenmann* (*Kananlihalla*) 2009.

Elokuvan lajityyppi on rikoselokuva, vaikka se joissakin kohdissa eroaa tavanomaisesta, kuten päähenkilö Brennerin, huumorin käytön sekä elokuva loppuratkaisun ja sisältämänsä kritiikin suhteen.

Murnberger on sanonut, että edellisessä Haasin romaanissa ja hänen siitä tekemässään filmatisoinnissaan *Komm, süßer Tod* oli enemmän toimintaa mutta että tässä hän halusi kallistua enemmän realismin suuntaan ja antaa enemmän tilaa tunnelmalle, kuten jännitykselle, uhkaavuudelle. Jäljellä olevan huumorin pitäisi Murnbergerin mukaan hiukan satuttaa. 

Elokuva sai Österreichischer Filmpreis -palkinnon 2005. Palkinto myönnetään itävaltalaiselle elokuvalle joka on saanut Itävallassa eniten katsojia. Ohjaaja Wolfgang Murnberger oli palkintoehdolla Tokion kansainvälisillä elokuvajuhlilla.

Tuotanto
--------

Käsikirjoituksen teko alkoi marraskuussa 2002, ja yhteistyössä oli paljolti mukana myös sen pohjana olevan romaanin kirjoittaja Wolf Haas sekä ohjaaja Wolfgang Murnberger ja Josef Hader. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2003 ja kestivät 39 kuvauspäivää. Elokuvan tuotantoyhtiö on Dor Film, joka on merkittävimpiä itävaltalaisia tuotantoyhtiöitä. Budjetti oli kolme miljoonaa euroa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Josef Hader  | … |  Simon Brenner
  |
|  Simon Schwarz  | … |  Berti
  |
|  Joachim Król  | … |  Sportpräfekt Fitz
  |
|  Maria Köstlinger  | … |  Konstanze Dornhelm
  |
|  Udo Samel  | … |  Festspielpräsident
  |
|  Jürgen Tarrach  | … |  oopperalaulaja
  |
|  Rosie Alvarez  | … |  Di Ding
  |
|  Georg Friedrich  | … |  talonmies Josef
  |
|  Anne Bennent  | … |  apteekkari
  |
|  Luka Omoto  | … |  neito
  |
|  Johannes Silberschneider  | … |  tarkastaja Stronegger
  |
|  Joachim Bißmeier  | … |  Regens
  |
|  Karl Fischer  | … |  tappaja Max
  |
|  Wolfgang S. Zechmayer  | … |  tappaja Moritz
  |
|  Christoph Schlingensief  | … |  oopperaohjaaja
  |

Lähteet
-------

1. 1 2  Suikkanen, Päivi: Wolf Haasin dekkaritrilogia: Tule, suloinen kuolema, Silentium ja Kananlihalla *Yle TV1*.  27.7.2014 / Päivitetty 29.9.2014. Viitattu 17.9.2014.
2. 1 2 3  Schiefer, Karin: Interview: Wolfgang Murnberger im Gespräch über Silentium *AFC – Austrian Films*.  2004. Viitattu 16.9.2014. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Silentium, Austrian Film Commission[vanhentunut linkki]
**Joonas Sarelius** (s. 2. heinäkuuta 1979 Espoo) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Nykyään Sarelius toimii Helsingin Jalkapalloklubissa tyttöjen valmennuspäällikkönä ja edustusjoukkueen managerina.

Sarelius on FC Hongan kasvatti, josta hän siirtyi USA:n yliopistosarjaan Georgia State Universityyn. Suomeen palattuaan Sarelius pelasi Kakkosta Sepsi-78:ssa, FC Espoossa ja LePassa sekä Ykköstä FC Hongassa. Tämän jälkeen Sarelius siirtyi Belgiaan KSK Tongereniin ja sieltä Ranskaan Lantoniin. 

Parhaiten Sarelius tuli tunnetuksi Viikinkien pelaajana. Viikingeissä hän pelasi kaudet 2004-2009. Sarelius teki 17 maalia Ykkösen kaudella 2006 joukkueen noustessa Veikkausliigaan. Hän oli sarjan kolmanneksi paras maalintekijä ja voitti myös Veikkauspörssin 23 pisteellä. Veikkausliigakaudella 2007 Sarelius pelasi Veikkausliigan Tähdistöottelussa. Maaleja hän teki kyseisellä kaudella neljä.

Pelaamisen ohessa Sarelius toimi myös Viikinkien markkinointipäällikkönä.

Sareliuksen aktiiviura päättyi kauteen 2009. Hän on nykyään Helsingin piirin 90min-lehden sekä suositun jalkapallosivuston Kymppipaikka.fi:n päätoimittaja. Sarelius kirjoitti yhdessä Tuomas Peltosen kanssa vuonna 2012 Veikkausliigan tarinat ja sankarit -kirjan. Sen ensimmäinen painos myytiin loppuun jo muutamassa viikossa. Sareliuksen Kymppipaikka-sivu palkittiin vuonna 2015 Captains´Ball -gaalassa vuoden jalkapallotoimittajana.

Vuodesta 2015 eteenpäin Sarelius on toiminut HJK:n naisten ja tyttöjen valmennuspäällikkönä. Sarelius on palkittu työstään Palloliiton naisjalkapallon edistämisestä jaettavalla Kaijan Kannulla 2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Sarelius FC Viikinkien kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. 1 2  Joonas Sarelius on palkittu Kaijan Kannulla HJK. Viitattu 28.9.2020.
**Li Huanzhi** (kiin. 李煥之; 1919 Hongkong – 2000) oli kiinalainen säveltäjä.

Li pääsi vuonna 1936 Shanghain musiikkikonservatorioon, jossa opiskeli sävellystä Xiao Youmein johdolla. Kiinan–Japanin sodan (1937–1945) aikana hän muun muassa sävelsi Japanin vastaisia propagandalauluja ja vietti vuosia Shaanxissa. Tällä ajanjaksolla oli suuri vaikutus hänen sävellystyyliinsä. Yan’anin Lu Xun -taideakatemian musiikin laitoksella Li suoritti sävellys- ja orkesterinjohto-opintoja Xian Xinghain johdolla. Valmistuttuaan hän toimi samassa oppilaitoksessa Xianin avustajana.

Li sai aktiivisen roolin vuonna 1949 perustetun Kiinan kansantasavallan musiikkielämässä. Hän toimi eri musiikkiyhtyeiden johdossa ja pääsi maan muusikoiden liiton puheenjohtajaksi. Lin sävellystuotantoon kuuluu lauluja, orkesterimusiikkia ja oopperaa. Hän sävelsi sekä länsimaiselle orkesterille että kiinalaisille perinnesoittimille. Kiinalaisia soittimia hyödyntävään tuotantoon kuuluu esimerkiksi konsertto zhengille. Yksi esitetyimmistä kiinalaisista orkesteriteoksista on Lin 1950-luvulla säveltämä *Kevätfestivaalialkusoitto*, joka on hänen *Kevätfestivaalisarjansa* ensimmäinen osa. Nie Erin vuonna 1935 säveltämästä *Vapaaehtoisten marssista* tuli Kiinan kansallislaulu, ja Zhou Enlai hyväksyi siitä virallisesti käyttöön otettavaksi Lin tekemän orkestraation.

Li joutui vaimonsa kanssa vangituksi kulttuurivallankumouksessa, mutta pääsi sen päätyttyä palaamaan musiikillisen työnsä ääreen. Hän alkoi keskittyä aiempaa enemmän kiinalaisiin perinnesoittimiin ja muinaisiin kiinalaismelodioihin. 1990-luvulla Li sai syöpään kemoterapiaa, jonka seurauksena menetti suurimman osan kuuloaististaan. Hän silti jatkoi säveltämistä kunnes sairastui vuonna 1999 haimasyöpään. Lin tuotantoon kuuluu myös hänen kirjoittamiaan teoreettisia teoksia. Chang’e-1-luotaimen mukana vuonna 2007 Kiinasta lähetettiin kohti Kuuta Lin *Kevätfestivaalialkusoiton* levytys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Huan Zhi Li Naxos
2. 1 2 3 4  Li Huanzhi: The Man Who Orchestrated China’s National Anthem China Plus
3. 1 2  Spring Festival Overture LA Phil


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Simon Child** (s. 16. huhtikuuta 1988 Auckland) on uusiseelantilainen maahockeypelaaja, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa NHL:ssä pelaavaa Southern Auckland -seuraa. Child on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa. 

Child debytoi Uuden-Seelannin maajoukkueessa vuonna 2005 Malesiaa vastaan. Vuonna 2007 hän saavutti hopeaa Champions Challenge -turnauksesta. Child on osallistunut kaksiin kesäolympialaisiin, vuonna 2008 Pekingissä ja vuonna 2012 Lontoossa. Seitsemänteen sijaan päättyneessä Pekingin turnauksessa Child teki kuudessa pelissä neljä maalia ja yhdeksänteen sijaan päättyneessä Lontoon turnauksessa hän teki kuudessa pelissä kolme osumaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Simon Child Hockey New Zealand.  Arkistoitu 23.11.2015. Viitattu 22.11.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Simon Child Sports Reference.  Arkistoitu 4.11.2012. Viitattu 22.11.2015. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Derrick Sharp** (s. 5. lokakuuta 1971 Orlando) on yhdysvaltalais-israelilainen entinen koripalloilija.

Ura
---

Sharp pelasi Brevardin collegessa koripalloa vuosina 1989–1991, mutta siirtyi kahdeksi kaudeksi Etelä-Floridan yliopistoon, jossa hän pelasi yliopistokoripalloa. Sharp aloitti ammattilaisuransa Maccabi Haderassa Israelin toisella sarjatasolla. Vuonna 1994 hän siirtyi samalla sarjatasolla pelanneeseen Hapoel Migdal-HaEmekiin, joka putosi kaudeksi 1995–1996 kolmannelle sarjatasolle. Tästä huolimatta Sharp siirtyi vuonna 1996 pääsarjan Maccabi Tel Aviviin. Hän voitti joukkueen paidassa Israelin mestaruuden vuosina 1996–2007, 2009 ja 2011. Lisäksi Sharp voitti Suproleaguen vuonna 2001 ja Euroliigan vuosina 2004 ja 2005. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän lopetti ammattilaisuransa ja siirtyi Maccabi Tel Avivin apuvalmentajaksi.

Sharp on saanut myös Israelin kansalaisuuden. Tämän ansiosta hän on edustanut maata vuosien 2001 ja 2003 EM-kilpailuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sharp, Derrick Euroliiga. Viitattu 20.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Maccabi's Sharp retires, named assistant coach  20.7.2011. Euroliiga. Viitattu 20.8.2011. (englanniksi)
3. ↑  דרק שארפ Safsal.  Arkistoitu 31.5.2012. Viitattu 20.8.2011. (hepreaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Marcus Wallenberg
**Marcus Wallenberg** (5. lokakuuta 1899 Tukholma – 13. syyskuuta 1982 Tukholma) oli ruotsalainen yritysjohtaja, joka sai suomalaisen vuorineuvoksen arvon.

Wallenbergin vanhemmat olivat samanniminen pankkiiri Marcus Wallenberg ja Amalia Hagdahl ja puolisot 1924–1935 Dorothy (Doie) Helen MacKay (Hambro) ja vuodesta 1936 vapaaherratar Marianne (Jana) de Geer af Leufsta. Peter Wallenberg oli Marcus Wallenbergin poika ensimmäisestä avioliitosta.

Wallenberg valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta 1920 ja harjoitteli sitten ulkomailla pankkialaa. Ruotsiin hän palasi 1925, toimien suvun omistaman pankin ja liikeyritysten johdossa. Wallenberg oli myös muun muassa perustamassa lentoyhtiö SAS:ää. Wallenbergien Stockholms Enskilda Bank -pankin toimitusjohtaja hänestä tuli 1940-luvun puolivälissä ja pankin fuusioiduttua Skandinaviska Bankenin kanssa 1971 uuden Skandinaviska Enskilda Bankenin johtokunnan puheenjohtaja. Hän toimi lisäksi useissa Wallenbergien yrityksissä ja talouselämän järjestöissä sekä perusti omaa ja vaimonsa nimeä kantavan säätiön ja rahastoja. Hän sai useita huomionosoituksia, mukaan lukien Urho Kekkosen myöntämän vuorineuvoksen arvon 1973. Wallenbergin arvonimi oli poikkeus, koska hän ei ollut Suomen kansalainen. Nuoruudessaan myös tenniksen pelaajana tunnettu Wallenberg oli ensimmäinen ruotsalainen, joka pelasi Wimbledonin centre court -kentällä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biografia-sampo: Marcus Wallenberg Viitattu 23.8.2021.
2. ↑  Kuolleita. Marcus Wallenberg teki Ruotsin taloushistoriaa. *Helsingin Sanomat*, 15.9.1982, s. 20.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mardaitit** (kreik. Μαρδαΐται, arab. Jarajima‎) oli nimitys Amanusvuorten asukkaille. Heidät tunnetaan historiallisissa lähteissä etenkin sotilaspalveluksestaan Bysantin valtakunnassa arabeja vastaan käytyjen sotien aikana. Arabit valloittivat heidän tukikohtansa Jurjuman vuonna 707/8, minkä jälkeen heidät siirrettiin eri puolille Syyriaa.

Historia
--------

Mardaitit asuttivat Amanusvuoria Taurusvuorten alueella. Heidän tarkkaa alkuperäänsä ei tunneta. Heidän on esitetty olleen taustaltaan esimerkiksi armenialaisia tai persialaisia. He olivat kristittyjä ja todennäköisesti miafysiittejä tai monotelisteja. Arabilähteet käyttävät mardaiteista nimitystä *Jarajima*.

Mardaitteja toimi ajoittain arabien rajavartioina palkkasotureina, mutta he tulivat tunnetummaksi palveluksestaan Bysantin valtakunnan alaisuudessa. Bysantin valtakunnan keisarien alaisuudessa he järjestivät sotaretkiä muslimien valtaamaan Syyriaan. Vuonna 677 heidän sotajoukkonsa sanotaan edenneen aina Jerusalemiin saakka. Heidän joukkojensa mainitaan tuolloin käsittäneen useita tuhansia ja heihin liittyi paikallisen väestön lisäksi esimerkiksi orjuudesta pakenevia kreikkalaisia. Mardaitien sotaretki Konstantinos IV:n valtakaudella pakotti arabit luopumaan Konstantinopolin piirityksestä, minkä johdosta umaijadikalifi Muawija I suostui muslimeille epäedullisiin rauhanehtoihin Bysantin kanssa.

Justinianus II kannusti mardaitit tekemään toisen sotaretken 680-luvulla puolella, mikä pakotti kalifi Abd al-Malikin solmimaan edeltäjänsä solmiman sopimuksen kaltaisen sopimuksen Bysantin keisarin kanssa. Hän suostutteli kuitenkin samalla keisarin asuttamaan mardaitit muualle. Osa mardaiteista asutettiin Epeiroksen, Kefalonián, Peloponnesoksen ja Vähä-Aasian alueelle. Esimerkiksi Theofanes Tunnustaja tuomitsi keisarin toteuttaman väestönsiirros, mutta osa mardaiteista oli jäänyt vanhoille alueilleen. Myöhemmin he jatkoivat sotaretkien tekemistä arabien hallitsemille alueille, kunnes Maslama ibn Abd al-Malik valtasi heidän tukikohtanaan tunnetun Jurjuman vuonna 707/8. Valtauksesta selvinneet asutettiin eri puolille Syyriaa, mutta heidän sallittiin säilyttää kristinuskonsa. Heidän ei myöskään tarvinnut maksaa jizya-veroa ja varsin edulliset rauhanehdot merkitsevät todennäköisesti sitä, että he muodostivat edelleen huomattavan tekijän, jonka mahdollista kapinointia pelättiin ja jonka palveluksia tarvittiin. Myöhemmin mardaiteja palveli arabien armeijoissa ja heidät mainitaan Maslaman sotaretkellä Irakissa 720-luvulla. Irakissa varuskunnissa palvelleet mardaitit mainitaan ajoittain myös myöhemmin. Abbasidikalifi al-Wathiq vahvisti heidän vapautuksensa jizya-verosta, mutta kalifi al-Mutawakkil asetti heidät sen alaiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Alexander P. Kazhdan: *The Oxford Dictionary of Byzantium*, s. 1297. Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V.L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 456–457. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
**Vainion työväentalo** oli Hollolan Vainion kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Vainion työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui vuonna 1910; sen tupaantuliaisia vietettiin helluntaina. Vuonna 1926 kerrottiin lehdissä talon tonttiin liittyvistä epäselvyyksistä ja häätöuhasta. Ilmeisesti yhdistys sai kuitenkin pysyä talossaan. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenmäärä oli noin 10–15.

Tammikuussa 1932 talolle murtauduttiin ja sen irtaimistoa tuhottiin. Ulko-ovet irrotettiin, sisäovet rikottiin, samoin kuin kaikki talon ikkunat. Näyttämön esirippu ja kalusto, lamput ja seinäkuva oli samoin tuhottu, ja lisäksi kaikki talon penkit sekä kamiina heitetty rikotuista ikkunoista pihalle.

Vuonna 1962 talolla oli vähällä syttyä tulipalo. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talon tupaantuliaisissa vuonna 1910 ohjelmassa oli torvisoittoa, yhteislaulua, runonlausuntaa, puheita, näytelmä ja tanssia. Talolla toimi myös Vainion työväenyhdistyksen voimisteluseura Yritys. Se järjesti kesäjuhlat elokuussa 1911. Ohjelmassa oli polkupyöräilykilpailu, estejuoksua sekä 4-ottelu; illalla talolla pidettiin iltamat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. 1 2  Raivaaja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  11.5.1910, no 52. Viitattu 15.12.2022.
3. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.5.1926, no 50 D. Viitattu 15.12.2022.
4. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  27.1.1932, no 26. Viitattu 15.12.2022.
5. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  6.3.1962, no 63. Viitattu 15.12.2022.
6. ↑  Raivaaja *digi.kansalliskirjasto.fi*.  16.8.1911, no 186. Viitattu 15.12.2022.
Svendelinin talo helmikuussa 2010.
**Svendelinin talo** on Oulussa, osoitteessa Rantakatu 3, sijaitseva kolmekerroksinen liiketalo, joka on rakennettu vuonna 1884. Rakennuksessa on sijainnut historiansa aikana Svendelinin kauppahuone, Oulun klassinen lyseo, Oulun ruotsalainen klassinen lyseo, sekä Oulun yliopiston arkkitehtuurin osasto. Nykyisin rakennus toimii lähinnä toimistotiloina.

Historia
--------

Tontti tuli kauppias J.G. Svendelinin haltuun 1850-luvulla, jolloin tontilla oli useita pienempiä puutaloja. Vuoden 1882 Oulun palossa suurin osa rakennuksista tuhoutui, ja Svendelin rakennutti tontille nykyisen, uusrenessanssia edustavan kaksikerroksisen kivitalon. Rakennus siirtyi valtion omistukseen vuonna 1888, ja siinä aloitti toimintansa suomenkielinen lyseo. Suomenkielisen lyseon tilat kävivät pieniksi jo vuonna 1890, ja se vaihtoi paikkaa ruotsinkielisen lyseon kanssa, joka sijaitsi Pokkitörmällä Tuomiokirkkoa vastapäätä. Rakennusta laajennettiin vuosina 1900 ja 1922, jolloin siihen lisättiin myös kolmas kerros Pakkahuoneenkadun puolelle. Arkkitehtinä laajennustöissä toimi K. Sandelin. Vuonna 1959 talo siirtyi Oulun yliopiston käyttöön, aluksi kansliana ja sittemmin arkkitehtuurin osastona. 

### Voimistelusali

Svendelinin talon itäpuolella sijaitsee vuonna 1896 rakennettu Oulun ruotsalaisen klassisen lyseon voimistelusali, jonka on suunnitellut W.A. Tötterström

Lähteet
-------

1. ↑  Kulttuuriympäristön palveluikkuna *www.kyppi.fi*. Viitattu 25.11.2022.
2. ↑  Kalajoki, Atte: Tässä talossa aloitti Oulun Yliopisto.  *Oulu-lehti*, 13.11.1964.  Joutsen Media.

Aiheesta muualla
----------------

* *Oulun Yliopiston arkkitehtuurin osaston kortteli - Rakennushistoriaselvitys*
	+

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Svendelinin talo**.
**Marcus Vinicius** oli roomalainen poliitikko. Hän oli naimisissa keisari Caligulan siskon Julia Livillan kanssa. 

Viniciuksen isän isä, jonka nimi myös oli Marcus Vinicius, kuului ritarisäätyyn ja oli kotoisin Campaniasta. Hänestä tuli keisari Augustuksen hyvä ystävä ja hänet tunnettiin erinomaisena sotilaana. Hän toimi muun muassa vuoden 19 eaa. konsulina (suffectus) ja hänelle myönnettiin ornamenta triumphalia. Viniciuksen isä Lucius Vinicius oli vuoden 2 jaa. konsuli, muttei ansioitunut sotilaana. Hänet tunnettiin kuitenkin oraattorina ja kirjallisuuden ystävänä.

Marcus Vinicius oli myös kiinnostunut kirjallisuudesta ja hän oli historioitsija Velleius Paterculuksen sponsori. Vinicius oli vuoden 30 konsuli. Lucius Annius Vinicianus oli ehkä Viniciuksen siskonpoika. Caligulan murhan jälkeen Vinicius oli yksi potentiaalinen ehdokas hänen seuraajakseen eikä ole täyttä varmuutta mikä rooli Viniciuksella oli Caligulan murhan takana olleessa salaliitossa.

Lähteet
-------

* Anthony A. Barrett: *Caligula: The Corruption of Power*. Yale University Press, 1990. ISBN 978030007429-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Barrett s. 33–34
2. ↑  Barrett s. 108
3. ↑  Barrett s. 174