recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Hakusana "modus" ohjaa tänne. Automallista katso artikkeli Renault Modus.*
**Tapaluokka** eli **modus** on verbien taivutuksen kategoria. Modus ilmaisee puhujan suhtautumista predikaatin kuvaamaan toimintaan.

Suomen kielessä
---------------

Suomen yleiskielessä käytetään neljää tapaluokkaa, jotka ovat

* indikatiivi eli tositapa,
* imperatiivi eli käskytapa,
* konditionaali eli ehtotapa ja
* potentiaali eli mahtotapa (harvinainen).

Harvinaisempia (lähinnä murteissa ja vanhassa kielessä) suomessa esiintyviä tapaluokkia ovat eventiivi, optatiivi (ja aggressiivi). Joissakin kieliopeissa verbin 3. persoonan ja passiivin imperatiivimuodoista käytetään nimitystä jussiivi.

Ruotsin kielessä
----------------

Nykyruotsissa käytetään kolmea tapaluokkaa, jotka ovat

* indikatiivi
* imperatiivi ja
* konjunktiivi.

Näistä konjunktiivi on erittäin harvinainen, ja sen korvaavat usein muut ilmaukset. Mm. konditionaali muodostetaan ruotsin kielessä apuverbillä *skulle*.

Viron kielessä
--------------

Viron kielessä käytetään neljää tai viittä tapaluokkaa (riippuen siitä, lasketaanko jussiivi omaksi luokakseen), jotka ovat

* indikatiivi,
* imperatiivi ja jussiivi,
* konditionaali ja
* kvotatiivi.

Muissa kielissä
---------------

Romaanisissa kielissä tunnetaan myös subjunktiivi (jota latinan, italian, saksan ja portugalin kieliopeissa kutsutaan konjunktiiviksi). Muita harvinaisempia moduksia ovat esimerkiksi miratiivi ja partisipiaali.

Katso myös
----------

* Persoonamuoto
* Aikamuoto eli tempus
* Aspekti

Lähteet
-------

1. ↑  Tapaluokat Finnlectura. Viitattu 21.7.2020.
2. ↑  § 1590 Modukset ja niiden suhde modaalisuuden lajeihin *Iso suomen kielioppi*. Viitattu 21.7.2020.
3. ↑  Modes of verbs in Finnish *jkorpela.fi*. Viitattu 21.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Määritelmät: jussiivi *Iso suomen kielioppi*. Viitattu 21.7.2020.
5. ↑  Seija Tiisala: I Muoto-oppi *jyu.fi*.  1.1.2007.  Arkistoitu 20.9.2017. Viitattu 20.7.2020.
6. ↑  Kõneviis (MORFOLOOGIA MORFOLOOGILISED KATEGOORIAD Pöördsõna) *EESTI KEELE KÄSIRAAMAT 2007*. Eesti Keele Instituut. Viitattu 21.7.2020. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Iso suomen kielioppi: § 1590 Modukset ja niiden suhde modaalisuuden lajeihin
**Eugénie** (koko nimeltään **Charlotta Eugénie Augusta Amalia Albertina Bernadotte**; 24. huhtikuuta 1830 Tukholma – 23. huhtikuuta 1889 Tukholma) oli Ruotsin ja Norjan prinsessa. Hän oli kuningas Oskar I:n ja Josefinan tytär. Eugénie peri vanhempiensa kiinnostuksen musiikkiin ja sävelsi useita pianokappaleita. Hän oli myös taitava vesivärimaalari ja kuvanveistäjä. Eugénie oli läheinen veljensä Gustafin kanssa, ja tämän kuolema vuonna 1852 järkytti häntä syvästi. Eugénie oli myös filantrooppi, joka perusti lasten- ja hoitokoteja, sekä eläinten oikeuksien puolustaja. Vuonna 1864 hän julkaisi kirjan *Les princesses de la Suède*, jossa hän esitteli Ruotsin historiallisia prinsessoja. Lisäksi hän kirjoitti runoja.

Kuvia
-----

* Oikealla Eugénien Kaarle XV:n kruunajaisissa käyttämä kruunu.Oikealla Eugénien Kaarle XV:n kruunajaisissa käyttämä kruunu.
* Eugénien säveltämän Fåglarnas morgonlof -dueton kansilehti. Hän käytti pseudonyymiä E******.Eugénien säveltämän *Fåglarnas morgonlof* -dueton kansilehti. Hän käytti pseudonyymiä E\*\*\*\*\*\*.
* Eugénien perustama hoitokoti Eugeniahemmet Solnassa.Eugénien perustama hoitokoti Eugeniahemmet Solnassa.
* Eugénien monogrammi.Eugénien monogrammi.

Lähteet
-------

1. ↑  Björklund, Ingegerd: Eugénie, prinsessa *Svenskt kvinnobiografiskt lexikon*.  8.3.2018. Viitattu 19.4.2024. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eugénie (Ruotsin ja Norjan prinsessa)** Wikimedia Commonsissa
Juho Vuori**Juho Viktor Vuori** (21. elokuuta 1889 – 30. huhtikuuta 1918) oli akaalainen räätäli ja Toijalan punakaartin lentävän komppanian päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän komensi yhdessä rykmentinpäällikkö Otto Laxin kanssa punakaartilaisjoukkoa, joka suoritti puhdistuksia Toijalassa ja sen ympäristökunnissa, ja Marko Tikan tutkimusten mukaan tappoi noin satakunta valkoista tai muuten punaisten vastustajaksi tiedettyä henkilöä Toijalan teloituksissa. Ensimmäinen surmattu oli käräjätuomari August Kärävä. Vuoren joukkion tunnetuin surma oli Honkolan kartanon isännän asessori Elis Furuhjelmin, tämän veljen everstiluutnantti Otto Furuhjelmin ja kahden kartanosta vangitun valkoisen lakimiehen ampuminen. Sodan jälkeen Vuori jäi kiinni, joko Hämeenlinnassa tai Nuutajärvellä, jonka jälkeen hänet heti ammuttiin.

Katso myös
----------

* Kalle Tanner
* Toijalan teloitukset 1918
* Valdemar Niemenström
* H. F. Forsell

Lähteet
-------

1. ↑  Tikka, Marko: *Terrorin aika : Suomen levottomat vuodet 1917–1921*, s. 82. Helsinki: Ajatus kirjat, 2007. ISBN 951-20-7051-0.
Iranilainen Baklava
**Baklava** (turk. kreik. μπακλαβάς, *baklavás*) on erittäin makea Lähi-idän ja Balkanin ruokaperinteeseen kuuluva leivonnainen. Baklava valmistetaan kerrostamalla voilla siveltyjä ja pähkinärouheella täytettyjä filo-taikinan lehtiä jotka paistetaan kullanruskeiksi ja sivellään sen jälkeen siirapilla.

Baklavaa syödään esimerkiksi Turkissa ja Kreikassa sekä muilla entisillä Osmanien valtakunnan alueilla ja myös Etelä-Aasiassa.

Baklavaa myyntitiskissä Puolassa.
Baklavan pääraaka-aineet ovat filo-taikinan ja voin lisäksi pähkinät ja siirappi. Pähkinät voivat olla esimerkiksi jalopähkinöitä, pistaasipähkinöitä tai pinjansiemeniä. Siirappina käytetään sokerisiirappia, hunajaa tai taatelisiirappia. Siirappi voidaan maustaa esimerkiksi sitruunalla, vaniljalla tai ruusuvedellä.

Baklava-leivos on usein vinoneliön tai suorakaiteen muotoinen, ja sen ohuiden taikinakerrosten väleissä on hienoksi murskattua pähkinää. Jotkin baklavat ovat pieniä vihreitä rullia. Niiden väri johtuu pistaasipähkinästä, jota arvokkaimmissa baklavissa on runsaasti. Joskus taikinakerrosten väliin ja päälle ripotellaan kaakaota. Baklava on kosteaa, rapeaa ja hyvin makeaa.

Baklavan alkuperän on esitetty olevan muinaisessa Assyriassa, jossa vastaavanlaisia leivonnaisia on valmistettu viimeistään 700-luvulla eaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Baklava.
2. ↑  Jacob: Is Baklava Vegan? Exploring a Plant-Based Alternative - Food Sense *foodsense.is*.  1.8.2023. Viitattu 9.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Jacob: Is Baklava Vegan? Exploring a Plant-Based Alternative - Food Sense *foodsense.is*.  1.8.2023. Viitattu 9.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Cloake, Felicity: How to make the perfect baklava *The Guardian*.  26.2.2015. Viitattu 18.6.2018.
5. ↑  The History of Baklava *Libanais Sweets*.  Arkistoitu 20.6.2018. Viitattu 18.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baklava** Wikimedia Commonsissa
Seppä **Jaakko Högman** (alun perin *Hökkä*, 25. heinäkuuta 1750 Karjalankylä, Ii – 2. heinäkuuta 1806 Laukaa) tunnetaan erityisesti Paavo Ruotsalaisen hengellisen herätyksen isähahmona. Tytär Margareta Högman vaikutti ystäväliikkeenä tunnetun herätysliikkeen johtohahmona.

Jaakko Hökkä muutti nuorena Yli-Iin Karjalankylästä Illinsaareen Iin kirkonkylään ja sieltä 1788 Pielavedelle, josta noin 1794 Jyväskylään. Nimensä hän muutti Hökästä Högmaniksi noin vuonna 1791.

Seppä Högman tunnettiin valistuneena ja hengellisenä miehenä, joten synnintunnosta kärsinyt Paavo Ruotsalainen käveli Nilsiän Aholansaaresta jalan yli 200 kilometrin matkan tapaamaan tätä Jyväskylään. Seppä antoi tälle Thomas (Tuomas) Wilcocksin kirjan *Kallihit hunajan-pisarat*, joka vaikutti Ruotsalaiseen syvästi. Tapaamisesta on jäänyt erityisesti elämään sepän siteeraus kirjasta: "Yksi sinulta puuttuu ja sen mukana kaikki*"*.

Tämän yhden on usein ymmärretty olevan kirjassa myöhemmin mainittu *... "*Kristuksen sisällinen tunto*"*. Sitä kuvataan kuitenkin *Suometar*-lehdessä 1856:22 toisin: Paavolta puuttuikin se, että hän ei ollut *myynyt kaikkea* eli luopunut omista yrityksistään kelvata Jumalalle.

Seppä Högmanin ja Paavo Ruotsalaisen kohtaamisen muistomerkki on pystytetty vuonna 1925 Jyväskylän vanhalle hautausmaalle. Perimätiedon mukaan Paavo Ruotsalaiseen syvästi vaikuttaneet sanat lausuttiin tällä kyseisellä paikalla. Kohtaamisen muistoksi pystytettyyn kiveen on kaiverrettu sanat: "Tällä paikalla sijainneessa pajassa Paavo Ruotsalainen vuonna 1799 ensimmäisen kerran tapasi Jaakko Högmanin, jyväskyläläisen sepän, jonka sanat ’Yksi sinulta puuttuu ja sen kanssa kaikki: Kristuksen sisällinen tunto, ’ tekivät hänestä kansamme herättäjän." Muistokiven paikalla on kylläkin sijainnut sepän paja, muttei Högmanin. Hänen pajansa sijaitsi Väinölässä Äijälänjoen varrella.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaleva, Jouni: Jaakko Högman *KirjastoVirma*.  2007.  Arkistoitu 16.1.2020. Viitattu 23.2.2013.
**Aino Lyydia Kallio** eli **Moskovan Tiltu** (s. 1903 Hämeenlinna) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen radiokuuluttaja, joka levitti talvi- ja jatkosodassa sotapropagandaa suomalaisille sotilaille. Hänestä tuli Suomessa kyseenalainen kuuluisuus.

Elämä
-----

Kirjassaan *Suomi Neuvostoliiton radiossa* (1942) toimittaja Yrjö Kilpeläinen kuvasi Aino Kalliota. Kilpeläisen tietojen mukaan Kallio osallistui 1920-luvulla Suomen Kommunistisen Puolueen maanalaiseen toimintaan Viipurissa ja Hyvinkäällä. Viipurissa Kallio oli yhteistoiminnassa Saimi Virtasen eli myöhemmän "Petroskoin Tiltun" kanssa. Vuonna 1929 Kallio pidätettiin ja tuomittiin maanpetoksellisesta toiminnasta yhden vuoden ja kolmen kuukauden vankeuteen. Kallio vapautui tammikuussa 1931 ja siirtyi Neuvostoliittoon vuoden 1932 alussa. Moskovassa Kallio suoritti Lenin-koulun kurssin vuosina 1932–1933.

Suvussa kulkeneiden tietojen mukaan Aino Kallio solmi avioliiton Lenin-koulussa opettajana toimineen tamperelaislähtöisen Lauri Gustafssonin kanssa ja sai kaksi tytärtä, jotka valmistuivat aikuistuttuaan lääkäreiksi. Aino Kallion serkku Meeri Kallio avioitui taidemaalari Yrjö Saarisen kanssa. Hänen toinen serkkunsa oli Hyvinkäällä vaikuttanut lehtimies ja kirjailija T. W. Paavonkallio.

Eräiden tietojen mukaan Aino Kallio kävi vaivihkaa Suomessa yhden kerran sotien jälkeen.

"Tiltu"
-------

Pirjo Hämäläisen ja Simo Juntusen mukaan "Tiltu" oli yhteinen vähättelevä kutsumanimi Neuvostoliitosta sota-aikana kuultujen suomenkielisten propagandalähetysten naisäänille. "Moskovan Tiltun" ja "Petroskoin Tiltun" lisäksi radioaalloilla esiintyi myös "Leningradin Tiltu" eli Inkeri Lehtinen. Nimitys juontaa juurensa Pietarin radan rakentamisen aikaan 1870-luvulla Iitissä eläneestä, radan rakentajille seuraa pitäneestä naisesta. "Iitin Tiltusta" kertovan kansanlaulun levytti Hiski Salomaa Yhdysvalloissa 1920-luvun lopulla huomattavasti alkuperäisestä siistityin sanoin.

Venäläisiä rintamasotilaita uhkailtiin vakavilla rangaistuksilla suomalaisten propagandaradioiden kuuntelemisesta. Suomalaiset saivat kuitenkin kuunnella venäläisiä propagandaradioita, joista Moskovan Tiltu on ehkä kuuluisin. Suomalaiset usein pilailivat Tiltun kustannuksella, koska propaganda oli useasti hyvinkin ilmiselvää.

Katso myös
----------

* Lontoon Jenny
* 7. osasto
* Venäjän Ääni
* Suomen vapausradio

Lähteet
-------

1. ↑  Aho, Erkki: Tiltun tarina *Suomen historiaa -blogi*.  9.1.2009. Blogspot.com. Viitattu Viitattu 9.6.2014.
2. 1 2  Simppa: *Jahvetti : legenda jo eläessään*, s. 81. Porvoo ; Helsinki: WSOY, 1976. ISBN 951-00728-3-4.
3. 1 2 3  Hämäläinen, Pirjo: Moskovan ja Iitin Tiltu  10.1.2011. Kansan Uutiset. Viitattu 8.2.2021.

Kirjallisuutta
--------------

* Virtanen, Raili: *Tiltun tarina : eräs suomalainen elämänkohtalo*. Hämeenlinna: Karisto, 1996. ISBN 951-26406-1-9.

Aiheesta muualla
----------------

* "Moskovan Tiltu" puhuu Yle Elävä arkisto
* "Moskovan Tiltun" ääninäyte Histdoc.fi
Karl Klindworth
**Karl Ludwig Klindworth** (25. syyskuuta 1830 Hannover – 27. heinäkuuta 1916 Stolpe, Saksa) oli saksalainen pianisti, pianopedagogi ja kapellimestari, joka opiskeli muun muassa Franz Lisztin johdolla. Musiikinopiskelunsa hän aloitti viulistina, mutta siirtyi sittemmin pianistiksi. Hänen intohimonsa oli oopperoiden sovittaminen ja soittaminen pianolla. Koska Klindworth ei päässyt Louis Spohrin viuluoppilaaksi, hän pestautui kiertävän teatteriseurueen kapellimestariksi 17-vuotiaana.

Vuonna 1852 Klindworth tapasi Lisztin, joka otti hänet oppilaakseen. Klindworth siirtyi Weimariin, jossa hänen opiskelutovereitaan olivat Hans von Bülow, Peter Cornelius, William Mason ja Joachim Raff. Weimarissa hän tapasi myös Joseph Joachimin, Eduard Reményin sekä Johannes Brahmsin ja Hector Berliozin. Klindworth aloitti opetustyönsä Lontoossa, jossa hän toimi arvostettuna opettajana 1854–1868. Vastaperustetun Moskovan konservatorion johtaja Nikolai Rubinstein houkutteli Klindworthin opettajaksi Moskovaan 1868. Tässä virassa hän toimi seuraavat 14 vuotta.

Rubinsteinin kuoltua 1882 Klindworth palasi Saksaan Berliinin filharmonisen orkesterin kapellimestariksi vuorotellen Joachimin ja Franz Wüllnerin kanssa. Vuonna 1884 hän perusti Berliiniin pianokoulun, joka 1893 yhdistyi Xaver Scharwenkan pianokoulun kanssa. Näin syntyi Klindworth-Scharwenka-konservatorio. Klindworth oli myös merkittävä pianomusiikin julkaisija ja sovittaja. Tunnetuimpia ovat hänen Wagnerin oopperoista tekemänsä pianosovitukset. Kehotus niiden tekemiseen tuli säveltäjältä itseltään. Wagneriin Klindworth tutustui Lontoossa huhtikuussa 1855.

Sävellyksiä
-----------

* *Concert-Polonaise*
* *Polonaise-Fantasie*

Kirjallinen tuotanto
--------------------

* *Elementarische Klavier-Schule,* 1903

Nuottijulkaisut
---------------

* Johann Sebastian Bach: *Das wohltemperierte Klavier,* 1894
* Felix Mendelssohn Bartholdy: *Lieder ohne Worte,* 1898
* Franz Schubert: Suuri C-duuri sinfonia kahdelle pianolle
* Pjotr Tšaikovski: *Francesca da Rimini* soolopianolle, 1880
* Wolfgang Amadeus Mozart: *Requiem* pianolle nelikätisesti, 1874

Oppilaita
---------

* Ingeborg Hymander
* Sergei Ljapunov

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *The New Grove dictionary of music and musicians,* Grove 2001, ISBN 0-333-60800-3 ja ISBN 1-56159-239-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karl Klindworth** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Rossin jäähylly, Kuningatar Aleksandran vuoret alavasemmalla.
**Kuningatar Aleksandran vuoret** on vuorijono Etelämantereella. 160 kilometriä pitkä vuorijono erottaa Beardmoren jäätikön Napatasangosta ja Rossin jäähyllystä.

Vuorijonon korkein huippu on 4 528 metriä korkea Mount Kirkpatrick. Muita korkeita huippuja ovat Mount Dickerson (4 120m), Decennial Peak (4 020m), Mount Stanley (3 220m) ja Mount Bishop (3 020m).

Vuorijono löydettiin Ernest Shackletonin johtamalla Nimrodin tutkimusretkellä, ja se nimettiin Englannin kuningattaren Aleksandra Tanskalaisen mukaan. Shackletonin ja myöhemmin myös Robert Falcon Scottin retkikunnat keräsivät vuorilta kivinäytteitä, jotka sisälsivät fossiileja. Todisteet monisoluisista eliöistä niin lähellä Etelänapaa tukivat silloin kehittynyttä teoriaa mannerliikunnoista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Antarctica Detail *geonames.usgs.gov*.  Arkistoitu 26.5.2021. Viitattu 11.7.2020.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Queen Alexandra Range
|  |
| --- |
| **Anedjib hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Anedjib*sydämeltään luja |
| **nimi kuningasluetteloissa** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Merbapen* |
| **Nebty-nimi** |
| ???*Mer...*vain osa nimestä tunnetaan |

**Anedjib** oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan vuoden 2925 eaa. tienoilla hallinnut faarao.

Isänsä ja edeltäjänsä tavoin Anedjib kuvattiin päässään Egyptin kaksoiskruunu, joka symboloi hänen valtaansa Ylä- ja Ala-Egyptissä. Anedjibin hallituskaudella oli kuitenkin ilmeisesti jatkuvia mellakoita ja kapinoita, jotka saattavat osoittaa, että Anedjib hallitsi vain toista maata. Myöhemmin hallituskautensa aikana hän alkoi käyttää itsestään titteliä *"kaksi herraa"* painottaakseen valtaansa koko Egyptiin. 

Anedjib otti vaimokseen ja kuningattarekseen Betrest-nimisen naisen, joka ilmeisesti oli suoraa sukua aikaisemmille kuninkaille. Näin Anedjib pyrki "laillistamaan" valtansa. Hän saattoi myös anastaa vallan itselleen. Tähän viittaa mm. se, että Anedjibin nimi korvattiin hänen seuraajansa nimellä ja hänen rakennuttamiaan monumentteja turmeltiin. 

Anedjib on ensimmäinen Sakkaran kuningasluettelossa mainituista kuninkaista, mikä viittaisi siihen, että hän ei ole suoraa sukua memfisläisille kuninkaille. 

Anedjibin hallituskaudelta on säilynyt häntä itseään kuvaavia patsaita, jotka ovat vanhimmat löydetyt faaraota kuvaavat patsaat.

Anedjibin oma hauta on varsin yksinkertainen ja koristelematon, mutta hänen hallituskaudellaan eläneen Nebitka-nimisen henkilön (mahdollisesti Anedjibin visiiri) suurta hautaa pidetään Djoserin porraspyramidia edeltäneenä askeleena arkkitehtuurisessa suunnittelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Margaret Bunson: *Encyclopedia of ancient Egypt*, s. 9. Infobase Publishing, 2002. ISBN 9780816045631.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Den** | **Egyptin faarao**1. dynastia | Seuraaja:**Semerkhet** |
|  |
| --- |
| **Semerkhet hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Semerkhet* |
| **nimi kuningasluetteloissa** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Semsem* |

**Semerkhet** oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan vuoden 2900 eaa. tienoilla hallinnut faarao.

Palermon kivessä Semerkhetin mainitaan hallinneen noin yhdeksän vuotta, kun taas Manethon mukaan hän hallitsi 18 vuotta. Nykyisin Semerkhetin hallitusajan uskotaan olevan lyhyempi mainittu, sillä hänen hallituskaudeltaan ei ole säilynyt, yhtä steelaa lukuun ottamatta, juuri mitään.

Semerkhet saattoi anastaa vallan edeltäjänsä Anedjibin laillisilta perillisiltä. Semerkhet mm. turmeli edeltäjänsä haudan ja pyyhki Anedjibin nimen kirjoituksista tai korvasi sen omallaan. On kuitenkin mahdollista, että Anedjib oli anastanut vallan ennen Semerkhetiä. Tässä tilanteessa "väärän" faaraon nimi yleensä pyrittiin poistamaan mahdollisimman tehokkaasti (kuten Akhenatenin tapauksessa). Toisaalta Semerkhetiä ei merkitty Sakkaran kuningasluetteloon, mikä viittaisi siihen, että häntä ei pidetty laillisena hallitsijana.

Semerkhetin hallituskaudesta ei tiedetä juurikaan mitään, mutta Manetho mainitsee, että tuolloin oli useita katastrofeja. Semerkhet ilmeisesti kävi kauppaa palestiinalaisten kanssa, sillä hänen (ja muiden ensimmäisen dynastian kuningaiden) nimellään varustetusta rakennuksesta on löytynyt palestiinalaisia sinettejä.

Semerkhetin hauta on Abydoksessa (hauta U). Se on huomattavasti hänen edeltäjänsä hautaa suurempi (29x31m) sekä paremmin rakennettu. William Flinders Petrien suorittaessa kaivauksia haudassa, huomasi hän, että hautaan johtavan rampin kivet oli kasteltu aromaattisillä öljyillä. Öljyt tuoksuivat koko haudassa vielä noin 5000 vuoden kuluttua haudan rakentamisesta.*lähde?*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Anedjib** | **Egyptin faarao**1. dynastia | Seuraaja:**Qaa** |
|  |
| --- |
| **Hetepsekhemwy hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Hetepsekhemwy*Kaksi mahtia ovat tyytyväisiä |
| **nimi kuningasluetteloissa** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Bedjataw* |
| **Nebty-nimi** |
| *Nebtihotep*Kaksi valtiatarta ovat tyytyväisiä |

**Hetepsekhemwy** oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuoden 2890 eaa. tienoilla hallinnut faarao.

Manetho ei anna mitään perusteluita dynastian vaihtumiseen Hetepsekhemwyn kohdalla, joten on mahdollista, että varsinainen hallitusperhe ei missään välissä vaihtunutkaan. Hetepsekhemwy saattoi olla myös kuninkaallisen perheen ulkopuolinen. 

Hetepsekhemwyn nimi (Kaksi mahtia ovat tyytyväisiä) viitannee hänen pyrkimykseensä yhdistää itseensä molemmat maan suurista jumalista (Horus ja Seth). Tämä saattaa merkitä sitä, että kilpailevien jumalten kannattajat yhdistyivät viimein kokonaan tai ainakin osittain. Myöhempinä aikoina faaraon katsottiin nimenomaan ilmentävän molempia jumalia.

Hetepsekhemwyn hallituskaudelta ei ole säilynyt juuri kirjallisia merkintöjä, joten tästä ajasta tiedetään melko vähän. Säilyneissä teksteissä kuitenkin kerrotaan Bubastiksen seudulla tapahtuneesta maanjäristyksestä. Armeijan johto (mahdollisesti Hetepsekhemwyn veli) yritti ilmeisesti kaapata valtaa itselleen.

Hetepsekhemwy rakennutti hautansa Abydoksen sijasta Sakkaraan Memfiksen lähelle. Hänen hautansa poikkesi myös edeltäjiensä haudoista, sillä se hakattiin maan alle peruskallioon. Haudan yläpuolelta ei ole löydetty mitään rakennuksia ja on epävarmaa, onko hautaan koskaan kuulunutkaan muuta kuin maanalaiset huoneet. Hauta löytyi osittain vahingossa vuonna 1902 Djoserin hautakompleksin eteläpuolelta. Se oli sinetöity Hetepsekhemwyn ja Nebran sineteillä. Hauta oli löydettäessä tyhjä, mutta sen seiniltä löydettiin Hetepsekhemwyn nimi useastakin kohtaa. Osa haudan huoneista on Unaksen pyramidin alla, mikä viitannee siihen, että Djoserin hallituskaudella haudan sijaintia ei tunnettu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Qaa** | **Egyptin faarao**2. dynastia | Seuraaja:**Nebra** |
|  |
| --- |
| **Sekhemib hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Sekhemib*Sydämeltään vahva |
| **Nebty-nimi** |
| *Nebty sekhemib perenmaat*Sydämeltään vahvaJoka on tullut esiin Maatista |

|  |
| --- |
| **Peribsen hieroglyfein** |
| **Seth-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Peribsen*Joka on tullut esiin heistä |
| **Nebty-nimi** |
| *Peribsen*Joka on tullut esiin heistä |

**Peribsen** (alun perin **Sekhemib**) oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuoden 2700 eaa. tienoilla hallinnut faarao tai mahdollisesti kaksi faaraota.

Peribsen ei ilmeisesti ollut Nynetjerin laillinen perillinen, vaan nousi valtaan muilla keinoin. Hän nousi mahdollisesti valtaan Egyptissä puhjenneen sisällissodan jälkeen. Peribsenin haudassa Abydoksessa kuvataan hänet voittoisana ottamassa vastaan Ylä- ja Ala-Egyptin kuninkaan paikkaa. Peribsen oli ensimmäinen faarao, joka kirjoitti nimensä kartussiin. Kartussilla ympyröity nimi löytyi Sakkarasta löytyneestä sinetistä.

Muista faaraoista poiketen Peribsen otti Horus-nimensä tilalle Seth-nimen, jossa serekhin eteen oli sijoitettu Horus-jumalaa kuvaavan haukan sijasta Seth-jumalaa kuvaava Seth-eläin. Egyptissa näiden jumalten välillä vallitsi ankara kilpailu ja Peribsenin nimenmuutos oli mitä todennäköisimmin poliittinen kannanotto. Jotkut egyptologit (mm. Nicolas Grimar ja Wolfgang Helck) kuitenkin uskovat, että Sekhemib ja Peribsen olivat eri henkilöitä, jotka hallitsivat peräkkäin.

Peribsenin hauta sijaitsee Abydoksessa ja on perinteinen neliskulmainen hauta, joka on ympäröity muurilla. Haudan yhteydestä on löytynyt kaksi steelaa, joissa mainitaan Peribsenin nimi. Oheishautoja lähistöltä ei ole löytynyt.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Nynetjer** | **Egyptin faarao**2. dynastia | Seuraaja:**Khasekhemwy** |
**Kukkaismyyjä** on taiteilija Elga Sesemannin öljyvärein pahville maalaama työ vuodelta 1946. Se on kooltaan 53×42,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1994.

Sesemann kuvasi usein katunäkymiä ja interiöörejä, joiden autiutta yksinäinen ihmishahmo korostaa. Hän kuului sodanjälkeisen Suomen naistaiteilijoihin aikana, jolloin oli etsittävä uusia todellisuuden hahmottamisen tapoja. Tuolloin alkoivat Suomessa taas naistaiteilijat päästä esiin useamman vuosikymmenen kestäneen vaikeamman vaiheen jälkeen.

Sesemannin värimaailma on vaaleasävyinen, aistillinenkin. *Kukkaismyyjän* hän maalasi käyttäen leveää sivellintä ja palettiveitsitekniikalla levitettävää pastamaista värimassaa. Maalaukseen kukkakoju tuo inhimillisen, arkisesta toimeliaisuudesta kertovan ulottuvuuden.

Lähteet
-------

* Anja Olavinen: "Elga Sesemann: Kukkaismyyjä". Teoksessa *Ateneum-opas*, s. 105. Toim. Timo Huusko, 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kukkaismyyjä (Arkistoitu – Internet Archive) Kansallisgallerian kokoelmatietokannassa.
**Kuoleman vaellus** on taiteilija Magnus Enckellin symbolistinen lyijykynä- ja vesivärityö paperille vuodelta 1896. Kooltaan työ on 50,5 cm × 67,5 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1926.

Akvarellissaan *Kuoleman vaellus* Magnus Enckell tarkastelee ohi kiiruhtavaa kuolemaa etäältä, ikään kuin ulkopuolisena. Kuolema-hahmo kulkee siinä aukealla talvimaisemassa, yksinäisenä, kohmeisena, paljain käsin ja jaloin. Luonnosmaisesti maalattu kuolema on pukeutunut synkkiin mustiin vaatteisiin ja luo realistisen, läheisen tunnun talven hiljaista maisemaa vasten. Aika on jähmettynyt koskemattomaan lumen pintaan ja hiljaisuuteen, mutta kuolema ei levähdä vaeltaessaan. Enckellin vaeltava kuolema aihe oli tuttu Suomessa, varsinkin sen itäosissa. Siellä eli voimakkaana kuva personoidusta kuolemasta, joka kulki kylästä kylään, milloin ruton milloin horkan, ruven tai tautiukon lailla. Sen Magnus Enckell kuvaa tässä työssään tutuksi, mutta kuitenkin niin ei-toivotuksi vieraaksi talvimaisemaan.

Keväällä 1896 Enckell oleskeli usean kuukauden ajan Pietarissa. Aivan varmaa ei ole, onko akvarelli maalattu tuon matkan aikana vai jo vähän sitä ennen; kuitenkin tiedetään, että se valmistui kevättalvella 1896.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vihanta, Ulla: *Tuntematon horisontti: Suomen taidetta 1870–1920*. Näyttelyluettelo. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000. ISBN 951-53-2130-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fosforyylikloridi** eli **fosforioksikloridi** (POCl3) on myrkyllinen kloorin, hapen ja fosforin muodostama molekyyliyhdiste. Ainetta käytetään orgaanisessa kemiallisessa synteesissä fosfaattiestereiden ja syklisten yhdisteiden valmistamisessa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa fosforyylikloridi on väritöntä nestettä, joka savuaa ja jolla on helposti tunnistettava pistävä haju. Aine on erittäin reaktiivinen ja reagoi kiivaasti niin veden kuin erilaisten orgaanisten yhdisteiden kanssa. Fosforyylikloridin kuumentaminen hajottaa sen suolahapoksi ja fosforin oksideiksi.

Valmistus
---------

Fosforyylikloridia voidaan valmistaa monella eri tavalla. Teollisesti ainetta valmistetaan joko alkuaineistaan tai klooraamalla fosforitrikloridia.

P4 + 2 O2 + 6 Cl2 → 4 POCl3
2 PCl3 + O2 → 2 POCl3
Muita tapoja valmistaa fosforyylikloridia ovat fosforitrikloridin hapettaminen kaliumkloraatilla ja fosforipentakloridin ja rikkidioksidin reaktio, jolloin syntyy myös tionyylikloridia. Fosforyylikloridia syntyy myös, kun fosforipentakloridi reagoi pienen vesimäärän kanssa. Tässä reaktiossa on ongelmana fosforyylikloridin edelleen reagoiminen veden kanssa, jolloin syntyy fosforihappoa ja suolahappoa.

3 PCl3 + KClO3 → 3 POCl3 + KCl
PCl5 + SO2 → POCl3 + SOCl2
PCl5 + H2O → POCl3 + 2 HCl

Reaktioita
----------

Fosforyylikloridia käytetään erityisesti fosfaattiestereiden synteesissä. Fosforyylikloridin reagoidessa alkoholin tai fenolin kanssa syntyy kaksi fosforodikloridaattivälituotetta, joiden jälkeen syntyy toivottu esteri. Reaktioista nopein on ensimmäisen välituotteen muodostuminen ja hitain lopullisen tuotteen eli esterin muodostuminen.

POCl3 + ROH → ROP(O)Cl2 → (RO2)P(O)Cl → (RO)3PO
Fosforyylikloridia käytetään myös rengasrakenteisten yhdisteiden synteesissä, joissa se on osoittautunut tehokkaammaksi kuin fosforipentoksidi.

Turvallisuus
------------

Fosforyylikloridi on myrkyllistä ja suurille annoksille altistuminen voi johtaa jopa kuolemaan. Aineen hengittäminen voi aiheuttaa hengitysvaikeuksia, yskää, pahoinvointia, johon liittyy oksentamista, ja tajunnan menetyksen. Aineen nieleminen aiheuttaa vatsakipuja sekä kouristuksia ja tajuttomuuden. Fosforyylikloridi voi syövyttää joutuessaan iholle tai silmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Fosforyylikloridin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 9.4.2009
2. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 725. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.4.2009). (englanniksi)
3. ↑  Peter G. M. Wuts, Theodora W. Greene: *Greene's protective groups in organic synthesis*, s. 939. John Wiley and Sons, 2006. ISBN 978-0-471-69754-1. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.4.2009). (englanniksi)
4. ↑  Alan R. Katritzky, István Hermecz, Géza Keresztúri, Lelle Vasvári-Debreczy: *Advances in Heterocyclic Chemistry*, s. 163. Academic Press, 1992. ISBN 9780120207541. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.4.2009). (englanniksi)
**Kuolonkalpeus** (lat. *pallor mortis*. *Pallidus*, kalpea ja *mors* (gen. *mortis*), kuolema) on ensimmäinen merkki kuolemasta vaaleaihoisilla. Kuolonkalpeus ilmenee, kuten kalpeus yleensäkin, kun ihon pintakerroksissa ei kierrä tarpeeksi happirikasta hemoglobiinia. Kuolonkalpeus voidaan mitata optisella värinmittauslaitteella.

Kuolonkalpeuden aiheuttaa veren vajoaminen painovoiman vaikutuksesta kehon alempiin osiin verenkierron pysähdyttyä. Siellä veri muodostaa violetinpunaisen lautuman.

Kuolonkalpeus ilmenee nopeasti, normaalisti 15–25 minuutin kuluttua kuoleman jälkeen. Tämän vuoksi siitä ei juurikaan ole apua kuolinhetken määrittelyssä, paitsi sen toteamisessa, että kuolema on tapahtunut noin puoli tuntia ennen ruumiin löytymistä.

Vastaavanlainen kalpeus elävillä
--------------------------------

Myös elävällä ihmisellä voi olla kuolonkalpeutta muistuttavaa kalpeutta, kun jokin tilanne tai olosuhde saa veren pakenemaan ihon pintakerroksista kuten esim. syvässä mielenjärkytyksessä. Myös sydämen vajaatoiminta (*insufficientia cordis*) voi saada kasvot näyttämään kuolonkalpeilta, harmailta; tällöin myös huulet sinertävät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schäfer,AT: Colour measurements of pallor mortis.  *International Journal of Legal Medicine*, 2000, nro 113 (2), s. 81–83. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Causes of skin paleness in dark and light skin *medicalnewstoday.com*. Medical News Today. Viitattu 2.10.2019. (englanniksi)
3. ↑  Hill, Kyle: The Coroner Report: Weekend at Bernie s *blogs.scientificamerican.com*. Scientific American Blog Network. Viitattu 30.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Every corpse has a story: How experts find clues in the dead *news.com.au*.  13.12.2018. NewsComAu. Viitattu 2.10.2019.
5. ↑  Sydämen vajaatoiminta (Arkistoitu – Internet Archive) s.35 pdf
6. ↑  Pitääkö sinisistä huulista huolestua? Seura 7.4.2019 viitattu 1.12.2020

Kuoleman tilat
Kuolonkalpeus (*pallor mortis*) • Lautuma (*livor mortis*) • Kuolonkylmyys (*algor mortis*) • Kuolonkankeus (*rigor mortis*)
**Kuparivuoren urheilukenttä** myös **Naantalin urheilukenttä** on Naantalissa, kantakaupungin kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1925 rakennettu urheilukenttä. Se rakennettiin Naantalin Suojeluskunnan aktiivisuuden myötä talkootyönä ja urheilukentän yhteyteen rakennettiin myös paviljonkirakennus. Yleisurheilukentällä on täysimittainen 8 ratainen 400 metrin kestopäällysteinen juoksurata, 64 x 105-metrinen jalkapallokenttä, sekä muut yleisurheilu suorituspaikat. Kenttää käyttää muun muassa VG-62 ja Naantalin Löyly.

Elokuussa 1925 pidettiin urheilukentän vihkijäiskilpailut. Sodan jälkeen Suojeluskunnat lakkautettiin ja syksyllä 1944 Naantalin suojeluskunta lahjoitti urheilukentän Naantalin kaupungille. Paviljonkirakennus purettiin sittemmin ja paikalla on pukusuojarakennus.

Kuparivuoren urheilukentällä 7. elokuuta 1957 järjestetetyissä kilpailuissa Naantalin Löylyn juoksija Olavi Vuorisalo juoksi ensimmäisenä suomalaisena ja koko maailman 16:ntena juoksijana mailin juoksun alle neljässä minuutissa eli niin sanotun haamumailin ajalla 3.59,1. Aikaisemmin maailmanennätyksen tehnyt Derek Ibbotson juoksi myös kisoissa ja voitti sen, Vuorisalon jäädessä toiseksi. Yleisöä oli yli 6 000, heidän joukossaan presidentti Urho Kekkonen.

Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin päällikön Aarne Peltosen muistomerkki siirrettiin Naantalin voimalaitoksen läheisyydestä Kuparivuoren urheilukentän pohjoispäätyyn vuonna 2017.

Kentän välittömässä läheisyydessä sijaitsee 1 350 metrin valaistu kuntorata/-latu, skeittialue ja kaksi jäähallia.

Lähteet
-------

1. ↑  Tapio Saarni: 50-vuotishistoriikki vuodelta 1999  1999. Naantalin Reserviupseerit ry.  Arkistoitu 14.5.2021. Viitattu 8.7.2009.
2. 1 2  Jääkärieverstiluutnantti, piiripäällikkö Aarne Peltosen muistopaasi (pdf) (828/12.03.04/2016) *Naantalin kaupunginhallitus 02.05.2017 § 171*.  2.5.2017. Naantali:  Naantalin kaupunki.  Arkistoitu 30.4.2018. Viitattu 29.4.2018.
3. ↑  Vahtera, Raimo: *Naantali tunnissa – Opas naantalilaisuuteen*, s. 6. Lingsoft Oy, 2009. ISBN 978-952-5827-11-8.
4. ↑  Seppeleet Suojeluskunnalle.  *Rannikkoseutu*, 13.4.2018, nro 28, s. 8. Raisio:  Alma Media Kustannus Oy. ISSN 0782-5544.
**Washingtonin konsensus** on talouden uudistuspaketti, joka koostuu kymmenestä talouspoliittisesta ohjeesta kriisien koettelemille kehitysmaille. Ohjeiden taustalla on Washington DC:ssä toimivia instituutioita, kuten Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF), Maailmanpankki ja Yhdysvaltain valtiovarainministeriö. Termiä käytti ensimmäisenä englantilainen taloustieteilijä John Williamson vuonna 1989.  Ohjeett edustivat vapaita markkinoita edistävää politiikkaa, kuten kaupan vapauttamisen, yksityistämisen ja rahoituksen vapauttamisen.  Lisäksi ne sisälsivät finanssi- ja rahapoliittisia linjauksia, joiden tarkoituksena oli minimoida julkisen talouden alijäämä ja inflaatio. 

John Williamsonin vastustuksestaan huolimatta ilmausta Washington Consensus on alettu käyttää myös toisessa, yleisemmässä merkityksessä. Tässä merkityksessä Washington Consensuksella tarkoitetaan suuntautumista markkinapohjaiseen lähestymistapaan, joka tunnetaan markkinafundamentalismina tai uusliberalismina).



1. ↑  Washington Consensus  April 2003. Center for International Development | Harvard Kennedy School of Government.  Arkistoitu 15.7.2017. Viitattu August 24, 2016.
2. ↑    **Virhe: Lehtiviitemallineessa julkaisuparametri on pakollinen. [ Ohje ]**, {{{Vuosi}}}. doi:10.1146/annurev-soc-090220-025543. ISSN 0360-0572.  [{{{www}}} Artikkelin verkkoversio].
3. ↑
**Kullervo** on Kalervo Palsan Kalevala-aiheinen öljymaalaus vuodelta 1983. Se on eräs Palsan tunnetuimpia töitä. Maalauksesta on olemassa myös varhaisempi vesiväriversio vuodelta 1972.

Maalauksessa puunoksaan alastomana hirtetty tai hirttäytynyt Kullervo kaivertaa puun runkoon. Teoksen löyhänä innoittajana on Väinö Blomstedtin vuonna 1897 samasta aiheesta maalaama temperamaalaus *Episodi Kalevalasta: Kullervo kaivertaa tammen runkoon*, mutta Palsa lisäsi omaan versioonsa useita rujoja ja irvokkaita yksityiskohtia. Palsan Kullervo käyttää kaivertamiseen puukoksi muuttunutta penistään ja hänen kaivertamansa lause "Maailma on voimakkaiden kiertopalkinto" on lainaus Adolf Hitleriltä. Vuoden 1972 versiossa sen tilalla on Mussolinin nimiin merkitty lainaus "Teko käy aina ennen sääntöä". Alaston hirttäytynyt mies ja peniksen epätavanomainen käyttö ovat aiheina myös Palsan toisessa tunnetussa maalauksessa *Vapautuminen*. Hirttäytymisen teema esiintyy Palsan useissa muissakin töissä.

*Kullervon* molemmat versiot siirtyivät valtion taidemuseon kokoelmiin lahjoituksina vuonna 1999 osana Maj-Lis Pitkäsen taidekokoelmaa. Ne ovat nykyään nykytaiteen museo Kiasmassa Helsingissä.

Lähteet ja huomautukset
-----------------------

1. ↑  Osa lähteistä ilmoittaa vuodeksi 1984.
2. 1 2  Jyrki Siukonen: Hirttoköysi ja filosofia – Kalervo Palsan uhma ja ylistys *Tahiti* 4/2013 (31.12.2013). Taidehistorian seura. Viitattu 5.1.2018.
3. ↑  Adriaan van der Hoeven: "Kullervon kirous ja kosto", s. 53 teoksessa *Pinx – maalaustaide Suomessa: Suuria kertomuksia*. Weilin+Göös 2001.
4. 1 2  Kullervo (vuoden 1972 versio) (Arkistoitu – Internet Archive) Kansallisgalleria.
5. ↑  Kullervo (vuoden 1983 versio) Kansallisgalleria.
Kullervo Koivisto: *Kuutamo* (1942).
**Kullervo Untamo Koivisto** (11. joulukuuta 1913 Kuopio – 7. helmikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Koivisto opiskeli ensin Uuno Alangon yksityisoppilaana ja sen jälkeen vuosina 1935–1938 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän debytoi nuorten näyttelyssä vuonna 1940 ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1941, 1942 ja 1943. Hänen töitään oli esillä myös Göteborgissa 1943 ja Tukholmassa 1944. Koivisto sai Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkintokilpailussa 2. palkinnon vuonna 1942 ja 1. palkinnon vuonna 1943. Koiviston ura lähti nopeaan nousuun heti ensimmäisen näyttelyn jälkeen ja hän sai mesenaatikseen taidekauppias Ilmari Sivorin. Koivisto maalasi suuria ja värien käytöltään taitavia maisemamaalauksia, joiden aiheena oli usein ilta tai hämärä. Kyttyräselkäinen ja pahasta nivelreumasta kärsinyt Koivisto vältti sotavuosina asepalveluksen, mutta hän kuoli helmikuun 1944 Helsingin suurpommitusten ensimmäisenä pommitusyönä yrittäessään pelastautua palavasta kerrostaloasunnostaan ikkunan kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Koivisto, Kullervo (Arkistoitu – Internet Archive) Kansallisgalleria. Viitattu 11.1.2018.
2. 1 2  Helena Hätönen: "Sodan ja niukkuuden vuodet", s. 159–161 teoksessa *Dukaatti – Suomen Taideyhdistys 1846–2006* (toim. Rakel Kallio). WSOY, Helsinki 2006.
3. ↑  Kullervo Untamo Koivisto taiteilijamatrikkelissa
Anna Hazare
**Kisan Baburao Hazare** Kisan Babaurao Hazare.ogg kuuntele ääntämys**(ohje)** (marathiksi किसन बाबुराव हजारे) (s. 15. kesäkuuta 1937), tunnetaan nimellä **Anna Hazare** (marathiksi अण्णा हजारे), on intialainen yhteiskunnallinen aktivisti ja vuoden 2011 Intian korruption vastaisen liikkeen johtohahmoja. Hazare on osoittanut mieltään käyttämällä väkivallattomia menetelmiä Mahatma Gandhin opetuksia seuraten. Hazare on osallistunut myös Ralegan Siddhi -kylän kehittämiseen ja rakentamiseen, joka sijaitsee Parner Talukassa Ahmednagar-alueella Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Anna Hazare sai Padma Bhushan -palkinnon – kolmanneksi korkeimman siviilipalkinnon – Intian hallitukselta vuonna 1992 työstään, minkä hän oli tehnyt perustamalla Ralegan Siddhi -kylän malliksi muille.

Anna Hazare aloitti syömälakon 5. huhtikuuta 2011 painostaakseen Intian hallitusta säätämään tiukan korruptionvastaisen lain, joka oli asetettu tavoitteeksi Jan Lokpal -laki. Hazaren paasto johti valtakunnallisiin protesteihin Hazaren tueksi. Paasto päättyi 9. huhtikuuta 2011, päivä sen jälkeen, kun hallitus oli hyväksynyt Hazaren vaatimukset. *Daily News and Analysis* (DNA) -lehti julisti Hazaren yhdeksi Mumbain vaikutusvaltaisimmista ihmisistä.

Häntä on kritisoitu hänen autoritaarisista oikeusnäkemyksistään, kuten korruptoituneiden virkamiesten kuolemanrangaistuksen kannattamisesta, ja lisäksi hänen on väitetty tukevan pakotettua vasektomiaa perhesuunnittelussa.

28. heinäkuuta valmistunut Jan Lokpal -lain luonnos ei kelvannut Hazarelle. Hazare aloitti syömälakon 16. elokuuta 2011 New Delhissä, Intiassa, saadakseen hallituksen hyväksymään hänen ajamansa Jan Lokpal Bill -version korruption kitkemiseksi Intiasta. Hazare lopetti 13 vuorokautta kestäneen lakon 28. elokuuta erityisistuntoon kokoontuneen parlamentin hyväksyttyä joukon Hazaren vaatimuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Intian poliitikot anelevat Hazarea lopettamaan syömälakon *YLE Uutiset*.  24.8.2011. Viitattu 29.8.2011.
2. ↑  Korruption vastustaja lopetti syömälakkonsa Intiassa *Helsingin Sanomat*.  28.8.2011. Viitattu 29.8.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anna Hazare** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Anna Hazare
**Joseph (Adam) Lortz** (13. joulukuuta 1887 Grevenmacher, Luxemburg – 21. helmikuuta 1975 Luxemburg) oli katolinen kirkkohistorioitsija. Hän oli arvostettu reformaation tutkija ja ekumeenikko.

Lortz vihittiin papiksi 1913. Sodan jälkeen hän opetti Mainzin yliopistossa ja toimi parikymmentä vuotta Euroopan historian instituutin johtajana, jolloin hän muodosti ympärilleen Luther-tutkimuksen koulukunnan.

Lortzin työtä pidetään käännekohtana katolisessa reformaationtutkimuksessa sen irtautuessa aiemmasta polemiikista objektiivisempaan lähestymistapaan. Häntä ei tutkimuksessa kiinnosta juurikaan Martti Lutherin persoonallisuus. Lortzin pääväite oli, että Luther nujersi itsessään katolisuuden, joka ei ollutkaan perimmältään katolisuutta. Ajatus, että Lutherin ero kirkosta olisi perustunut väärinkäsitykseen, on kuitenkin liian pitkälle menevä tulkinta hänen pääteoksensa *Die Reformation in Deutschland* valossa. Lortzin tutkimuksella on katsottu olevan vaikutusta siihen avoimuuteen, jota Vatikaanin toinen kirkolliskokous osoitti Lutherin pyrkimyksiä kohtaan.

Joseph Lortzin oppilaita ovat muun muassa Erwin Iserloh ja Peter Manns. Muita Lortzin koulukuntaan kuuluvia teologeja ovat muun muassa ranskalainen Daniel Olivier ja amerikkalainen Jared Wicks.

Lähteet
-------

* Kauko Pirinen: Seitsenpäinen Luther. SLEY 1984, s. 72–84

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee filosofista käsitettä. Yrityksestä kerrotaan artikkelissa Tieto (yritys). Elokuvasta katso: Tieto (elokuva)*
1500-luvulta peräisin oleva kirjasto Ranskassa.
**Tieto** on filosofian tietoteorian perinteisen määritelmän mukaan hyvin perusteltu tosi käsitys. Tämä tiedon määritelmä on peräisin Platonin *Theaitetos*-dialogista. Niin kutsutun heikon määritelmän mukaan väittämä eli propositio on tietoa, jos se on tosi. Tietoteoria on filosofian osa-alue, joka tutkii tietoa. Tieteenfilosofia on laajempi filosofian osa-alue, joka tutkii tieteellisen tiedon perusteita. Suomen kielessä sanalla tieto saatetaan viitata sekä tietoon, informaatioon, dataan että tosiasiaan.

Sanan alkuperä
--------------

*Nykysuomen etymologisen sanakirjan* mukaan suomen kielen verbi *tietää* johtuu vanhemmasta *tie*-sanasta. Sana on alun perin merkinnyt ’tuntea tie’ tai ’seurata jälkien muodostamaa uraa’. Tämän suppean merkityksen kautta sana on kehittynyt myöhemmin tarkoittamaan selontekoa asioista yleisemmin. Suomen kielen tietoa merkitsevä sana on moniselitteinen. Tieto-sanalla saatetaan viitata tietoon, informaatioon, dataan tai tosiasiaan, jotka esimerkiksi englannissa ovat selkeästi eri sanoja.

Tiedon filosofia
----------------

Platonin esittämä perinteinen tiedon määritelmä kuuluu "hyvin perusteltu tosi käsitys". Jotta siis esitetty väite olisi tietoa, sen on täytettävä kolme vaatimusta: 1) hyvin perusteltu, 2) tosi ja 3) käsitys. Nykyaikaisen käsityksen mukaan todellisuutta koskevaa tietoa ei voi johtaa vain päättelemällä. Pelkän logiikan ja matematiikan tieto ei siis ole luontoa koskevaa tietoa, vaan todellisuutta tulee tutkia empiirisesti eli havainnoimalla.

Katso myös
----------

* Mututieto
* Tietämys

Lähteet
-------

1. 1 2  Goldman, Alvin I.: *Knowledge in a social world*. Oxford: Clarendon, 1999. ISBN 0-19-823777-4. (englanniksi)
2. ↑  Hetemäki, Ilari (toim.): *Filosofian sanakirja*, s. 204, 205. Helsinki: WSOY, 1999. ISBN 951-0-23766-3.
3. 1 2  Niiniluoto, Ilkka: *Informaatio, tieto ja yhteiskunta: Filosofinen käsiteanalyysi*. 5. täydennetty painos (1. painos: Valtion painatuskeskus, 1989). Helsinki: Edita, 1996. ISBN 951-37-1997-9.
4. ↑  Häkkinen, Kaisa: *Nykysuomen etymologinen sanakirja*. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-27108-X.
5. ↑  Hick, John: *Uskonnonfilosofia*, s. 75. (Philosophy of Religion, 1963.) Suomentaneet Taisto Nieminen ja Heikki Kirjavainen. 2. painos (1. painos 1969). Helsinki: Kirjapaja, 1992. ISBN 951-625-167-6.

Kirjallisuutta
--------------

* Lammenranta, Markus: *Tietoteoria*. Helsinki: Gaudeamus, 1993. ISBN 951-662-572-X.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tieto**.
* Sitaatteja aiheesta **Tieto** Wikisitaateissa
* Pritchard, Duncan: The Value of Knowledge *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)
**Litiumsyanidi** (LiCN) on litium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä reagenssina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa litiumsyanidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen ja muistuttaa kaliumsyanidin rakennetta. Aine liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dimetyyliformamidiin ja tetrahydrofuraaniin. Voimakkaasti kuumennettaessa litiumsyanidi hajoaa litiumsyanamidiksi ja hiileksi. Litiumsyanidi on myrkyllistä.

Litiumsyanidi valmistetaan neutraloimalla -hydroksidia tai -karbonaattia vetysyanidiilla. Laboratorioissa sitä voidaan valmistaa myös asetonisyanohydriinistä ja litiumhydridistä tai hopeasyanidista ja litiumista.

LiOH + HCN → LiCN + H2O
Li2CO3 + 2 HCN → 2 LiCN + H2O + CO2
Litiumsyanidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa syanohydriinejä ja nitriilejä sekä hepen poistamiseen ketoneista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gary Maxwell, James Allison, Randall Dixon: *Cyanides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2020
2. ↑  Lithium cyanide *PubChem*. Viitattu 19.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Ulrich Wietelmann & Martin Steinbild: *Lithium and Lithium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014.
4. 1 2 3  Ronald H. Erickson: *Lithium Cyanide, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 9.1.2021.