recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pablo Iglesias Posse** (18. lokakuuta 1850 El Ferrol – 9. joulukuuta 1925 Madrid) oli espanjalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja, jonka katsotaan perustaneen Espanjan sosialistisen työväenpuolueen (PSOE) ja maan johtavan ammattijärjestön Unión General de Trabajadoresin (UGT). Hän johti kumpaakin järjestöä usean vuosikymmenen ajan.

Köyhästä perheestä lähtöisin ollut Iglesias oli alkuperäiseltä ammatiltaan latoja. Hän liittyi vuonna 1870 ensimmäisen internationaalin paikallisosastoon ja vuonna 1873 Espanjan kirjapainotyöntekijöiden liittoon, jonka johdossa hän toimi vuosina 1874–1885. Hän osallistui Espanjan sosialistisen työväenpuolueen perustamiseen toukokuussa 1879 ja tuli pian puolueen sihteeriksi. Hän johti vuonna 1882 Espanjan ensimmäistä lakkotaistelua sitten vuoden 1875 monarkian palauttamisen. Vuonna 1885 Iglesiasista tuli PSOE:n keskuskomitean puheenjohtaja. Seuraavana vuonna aloitti ilmestymisensä Iglesiasin toimittama puolueen lehti *El Socialista*. Hän oli mukana perustamassa myös UGT-keskusammattijärjestöä puolueen rinnalle vuonna 1888. Iglesias johti vuodesta 1899 alkaen sekä PSOE:ta että UGT:ta kuolemaansa asti. Hän oli puolueensa edustajana toisen internationaalin perustavassa kokouksessa vuonna 1889.

Iglesiasin pitkällä puheenjohtajakaudella sosialistinen puolue kasvatti vähitellen kannatustaan ja vaikutusvaltaansa. Iglesias valittiin yhtenä ensimmäisistä sosialisteista Madridin kaupunginvaltuustoon vuonna 1905 ja Espanjan parlamenttiin vuonna 1910. Hän vastusti alun perin yhteistyötä ei-sosialististen puolueiden kanssa, mutta lievensi kantaansa vuoden 1909 Barcelonan niin sanotun murheellisen viikon tapahtumien jälkeen. Viimeisinä vuosinaan Iglesias vastusti työväenliikkeen kommunistista suuntausta, ja hänen kantansa vaikutti siihen, että PSOE ei vuonna 1921 liittynyt kommunistiseen internationaaliin. Vuodesta 1923 alkaen PSOE:n ongelmana oli suhtautuminen Miguel Primo de Riveran diktatuuriin. Iglesiasin hautajaiset Madridissa vuonna 1925 muodostuivat valtavaksi mielenosoitukseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pablo Iglesias (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 15.11.2015.
2. 1 2 3  Nuestra historia: Biografía de Pablo Iglesias (1850-1925) (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi) Fundación Pablo Iglesias. Viitattu 15.11.2015.
3. 1 2  Pablo Iglesias (espanjaksi) Biografías y Vidas. Viitattu 15.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pablo Iglesias Posse** Wikimedia Commonsissa

* Fundación Pablo Iglesias (espanjaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Niittykummunpuisto** (ruots. *Ängskullaparken*) on puistoalue Niittykummun lounaisosassa kaakkoisessa Espoossa.

Niittykummunpuisto on länsi–itäsuuntaisesti puolisen kilometriä pitkä, ja sen kävelyakselina on Niittykummunpolku. Puisto rajoittuu lännessä Gräsanojaan, joka on Suomenlahteen virtaava puro. Puron lähellä puiston länsiosassa sijaitsee Gräsanojan leikkipuisto, joka tunnetaan myös Bronto-puistona. Niittykummunpuiston keskiosa rajautuu kerrostaloihin. Idässä puisto yhtyy Niittypuistoon, joka on pieni viheralue Niittykummun metroaseman länsipuolella.

Niittykummunpuiston viheryhteys jatkuu Gräsanojan vartta pohjoiseen Gräsankartanonpuistona ja edelleen Tonttumaan metsäisenä puistoalueena. Etelään viheryhteys jatkuu Gräsanlaaksona ja Gräsanniittynä, ja päättyy Haukilahden venesataman luoteiskulmaan.

Kuvia
-----

* Niittykummunpuiston epävirallinen nimi on Bronto-puisto.Niittykummunpuiston epävirallinen nimi on Bronto-puisto.
* Niittykummunpolku kulkee puiston halki.Niittykummunpolku kulkee puiston halki.
* Idän suunnassa puiston maisemaa hallitsee Niittyhuippu.Idän suunnassa puiston maisemaa hallitsee Niittyhuippu.
* Lännessä puisto päättyy Gräsanojaan.Lännessä puisto päättyy Gräsanojaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Espoon karttapalvelu : Ängskullaparken *kartat.espoo.fi*. Viitattu 28.9.2023.
2. 1 2  Uusi Niittykumpu *uusiniittykumpu.blogspot.com*. Viitattu 28.9.2023.
Vuoden 2008 parlamenttivaalien puoluekannatus vaalipiireittäin. NPC:n kannatus on merkitty keltaisella, vihreä: National Democratic Congress (NDC), sininen: New Patriotic Party (NPP), punainen: Convention People’s Party (CPP), harmaa: sitoutumattomat kansanedustajat.
**People’s National Convention** (**PNC**) on ghanalainen sosialistinen puolue, joka ajaa Kwame Nkrumahin ajatteluun pohjautuvaa politiikkaa. Puolue on perustettu 27. heinäkuuta 1992. Puheenjohtajana toimii Bernard Mornah.

Historia
--------

Ghanan presidentti Hilla Limann syrjäytettiin vallankaappauksessa vuonna 1981. Sotilashallinto kielsi puolueet. Vuonna 1992 sotilashallinto salli jälleen puolueet, jolloin Limann perusti puolueen. Hän johti PNC:tä neljä vuotta.

Vaalimenestys
-------------

PNC on osallistunut kaikkiin kansallisiin vaaleihin lukuun ottamatta puolueen perustamisvuotta 1992, jolloin se boikotoi muiden oppositiopuolueiden tavoin parlamenttivaaleja.

### Parlamenttivaalit

| Vuosi | Puolueen äänimäärä | Kannatusosuus | Kansanedustajia / 275 | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | — | — | - | Jätti muiden oppositiopuolueiden tavoin
osallistumatta vaaleihin. |
| 1996 | — | — | 5 | Oppositiossa parlamentissa |
| 2000 | 224,657 | 3,4 % | 3 | Oppositiossa parlamentissa |
| 2004 | 186,226 | 2,1 % | 4 | Oppositiossa parlamentissa |
| 2008 | 117,732 | 1,4 % | 2 | Oppositiossa parlamentissa |
| 2012 | 72,618 | 0,66 % | 1 | Oppositiossa parlamentissa |
| 2016 | ? | ? | 0 | Jäi parlamentin ulkopuolelle. |

### Presidentinvaalit

| Vuosi | Puolueen ehdokas | Äänimäärä | Kannatusosuus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Hilla Limann | 266,728 | 6,7 % |
| 1996 | Edward Mahama | — | 3,0 % |
| 2000 | Edward Mahama | 189,659 | 2,5 % |
| 2004 | Edward Mahama | 165,375 | 1,9 % |
| 2008 | Edward Mahama | 73,494 | 0,9 % |
| 2012 | Hassan Ayariga | 24,617 | 0,22 % |
| 2016 | Edward Mahama | 20,910 | 0,20% |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:People's National Convention (Ghana)

Lähteet
-------

1. ↑  The People's National Convention *ghanareview.com*. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)
2. ↑  PNC Chairman arrested for unlawful assembly *ghanaiantimes.com.gh*.  18.12.2017.  Arkistoitu 28.12.2017. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)
3. ↑  Hilla Limann, 64, Ex-Leader of Ghana *The New York Times*.  26.1.1998. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)
4. ↑  Peace FM: Ghana Election 2016 *Ghana Elections - Peace FM*. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)
Bahrainin lippu, suhde: 3:5
**Bahrainin lippu** on tyypillinen Ison-Britannian rauhansopimusvaltion lippu. Näitä valtioita olivat kaikki Persianlahden alueen šeikkikunnat. Alkujaan Bahrainilla oli tavallinen perinteinen arabišeikkikunnan kokopunainen lippu. 1800-luvulla Iso-Britannia kuitenkin pakotti pienet šeikkikunnat lisäämään kokopunaisiin lippuihinsa valkoisen palkin, jotta niiden laivat erottuisivat punalippuisista merirosvolaivoista. Toistaiseksi ei tiedetä, mikseivät merirosvot vastaavasti lisänneet lippuihinsa valkoista palkkia, jotta heitä olisi luultu bahrainilaisiksi eikä arvattu merirosvoiksi.
Kuvion viisi hammasta edustavat islamin viittä peruspilaria.

Tämä Bahrainin punalippu valkoisella palkilla otettiin käyttöön vuonna 1820, kun Bahrainista tuli Ison-Britannian suojelualue. Vuonna 1861 Bahrainista tuli Ison-Britannian siirtomaa. Vuonna 1932 Bahrainin neliön muotoisesta lipusta tehtiin suorakulmio ja sen tasaisesta valkoisesta palkista tehtiin sahalaitainen. Täten saatiin eroa muiden emiirikuntien, kuten Abu Dhabin ja Ajmanin, lippuihin. Vuonna 1971 Bahrain itsenäistyi ja tästä lipusta tuli itsenäisen Bahrainin lippu.

Aiemmat liput
-------------

* Lippu ennen vuotta 1820.Lippu ennen vuotta 1820.
* Lippu käytössä 1820-1932.Lippu käytössä 1820-1932.
* Lippu käytössä 1932-1972.Lippu käytössä 1932-1972.
* Lippu käytössä 1972-2002.Lippu käytössä 1972-2002.

Lähteet
-------

1. ↑  Kimmo Kiljunen: Maailman maat, liput ja historia, osio Lähi-itä, artikkeli Bahrain
2. ↑  Johnson Barker, Brian: *Maailman liput*, s. 67. Bahrain. Gummerus, 2006. ISBN 951-20-7135-5.

Aasian valtioiden liput

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
Ruisjauhoista leivottu reikäleipä.
Reikäleipiä kuivumassa katonrajassa.
**Ruisreikäleipä** on ruisjauhoista leivottu reikäleipä. Reikä on leivässä sitä varten, että leipomispäivänä tehdään paljon leipiä, jotka pujotetaan rei'istään orrelle kuivumaan tuvan katonrajaan. Tämä liittyy rakentamiseen sikäli, että lännessä leivinuuni ja tuvan lämmitykseen käytetty uuni olivat erilliset.

Ruisleivän leipominen **reikäleiväksi** on länsisuomalainen tapa. Ensimmäinen tieto reikäleivästä on Ruotsista vuodelta 1499 ja Suomesta jo 1500-luvulla. Skandinaaviseen perinteeseen rinnastuvasta Länsi-Suomesta tuli kovan reikäleivän aluetta.

Maantieteellinen alue
---------------------

Kovan ruisleivän ja idän pehmeän leivän välinen raja kulki 1500-luvulta ensimmäiseen maailmansotaan asti Kymijoelta Kokkolaan. Kovaa leipää on syöty yleisesti Varsinais-Suomessa, Hämeessä ja Pohjanmaalla. Pehmeää leipää taas on syöty Karjalassa ja Savossa. Itä-Suomessa kovaa leipää on tehty hyvin vähän, lähinnä eväsleiväksi.

Idässä paistetaan paksuja (ruis)leipiä, jotka yleiskielellä ovat ruislimppuja. Perinteisesti Karjalassa ja Savossa on leiväksi sanottu vain rukiista leipää. Idässä, missä uuni lämpeni huoneen lämmityssyistä päivittäin, syötiin useammin vastapaistettua leipää ja tehtiin monenlaisia pitkään haudutettavia uuniruokia, kuten karjalanpaistia.

Lähteet
-------

* Rikkinen, Kalevi & Sihvo, Hannes: *Finlandia: Otavan iso maammekirja 7*. Etelä-Pohjanmaa. Keuruu: Viiskunta Oy, 1986. ISBN 951-1-08930-7.

### Viitteet

1. ↑  Ruuanlaittoa ja leiväntekoa *Päijänne.com*. Viitattu 20.5.2012.
2. ↑  Paikallista ruokakulttuuria: Pohjois-Pohjanmaa Ruokatieto.  Arkistoitu 11.9.2012. Viitattu 20.5.2012.
3. 1 2  Rikkinen & Sihvo 1986, s. 240
4. ↑  Mitä on karjalainen ruokaperinne? Paistinkääntäjät ry.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 20.5.2012.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reikäleipä**.
**Irakin työväen kommunistinen puolue** (arabiaksi *Hizb al-Shuyu'i al-'Ummali al-'Iraqi*) on vuonna 1993 perustettu irakilainen marxilainen puolue, joka tukeutuu toiminnassaan iranilaiskommunisti Mansoor Hekmatin (1951–2002) kehittämään "työväen kommunismin" (englanniksi *Worker-Communism*) teoriaan. Puolueella on huomattavasti toimintaa myös Irakin ulkopuolella pakolaisten keskuudessa. Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Rebwar Ahmed.

Puolue vastustaa yhdysvaltalaisten miehitysvaltaa Irakissa. Se vastusti myös aiempaa Saddam Husseinin hallintoa, joka vainosi sen aktivisteja. Irakin työväen kommunistinen puolue on tunnettu myös islamistien jyrkkänä kriitikkona. Se on joutunut konflikteihin myös kurdinationalistien kanssa.

Irakin työväen kommunistisella puolueella on aina ollut läheiset välit iranilaisiin kommunisteihin. Aiemmin sen sisarpuolue oli Mansoor Hekmatin perustama Iranin työväen kommunistinen puolue. Iranilaisten vuonna 2004 tapahtuneen välirikon jälkeen irakilaisten enemmistö päätti kuitenkin liittoutua emäpuolueestaan irronneiden iranilaisten (Iranin työväen kommunistinen puolue – Hekmatistinen) kanssa. Tätä vastustanut irakilaisten vähemmistö perusti tämän seurauksena Vasemmistolaisen Irakin työväen kommunistisen puolueen.

Irakin työväen kommunistinen puolue on mukana mm. järjestöissä Federation of Workers Councils and Unions in Iraq, Organization of Women's Freedom in Iraq ja Union of the Unemployed in Iraq. Maaliskuussa 2005 puolue perusti, yhdessä muiden tahojen kanssa, Irakin vapauskongressi -nimisen yhteenliittymän, jonka tarkoituksena on edistää sekularistista ja demokraattista kehitystä.

Suomen osasto
-------------

**Irakin työväen kommunistisen puolueen Suomen osasto** perustettiin 1990-luvun loppupuolella. Se on yksi lukuisista puolueen ulkomaisista järjestöistä. Suomen osasto on osallistunut mm. Irakin sotaa vastustaneisiin mielenosoituksiin Pysäyttäkää sota -verkoston mukana. Se on julkaissut lehteä *Irak – Totuuden ääni* vuodesta 2006 sekä suomentanut Mansoor Hekmatin kirjoituksia. Osaston puheenjohtaja on Mustafa Bahir. Bahir oli kunnallisvaaleissa 2004 SKP:n ehdokkaana Helsingissä. Osasto tekee yhteistyötä Iranin työväen kommunistisen puolueen – Hekmatistinen Suomen osaston kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Puolueen Suomen osaston kahdeksas vuosikokous päättyi onnistuneesti (Arkistoitu – Internet Archive) (Irakin työväen kommunistisen puolueen Suomen osasto 2006)
2. ↑  SKP:n ehdokkaat kunnallisvaaleissa 2004 (Arkistoitu – Internet Archive) (SKP 2004)

Aiheesta muualla
----------------

* Puolueen kotisivu suomeksi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Iranin kansallissosialistinen puolue** (pers. ‏حزب سوسیالیست ملی کارگران ایران‎, *Hezb-e Susyālist-e Melli-ye Kārgarān-e Irān*; **SUMKA**) oli Iranin ulkopuolella muodostettu uusnatsipuolue, joka yritti kumota maan hallituksen ja pystyttämään uuden, ei-islamilaisen järjestelmän.

Puolueen tavoitteena oli palauttaa Iranin valtio nimeä ja kulttuuria myöten takaisin Persiaksi. Hallitusmuoto, jota puolue kutsui Persian demokraattiseksi tasavallaksi, olisi hylännyt länsimaista tulleet kapitalistiset arvot sekä islamilaisen šarialain. Puolue halusi tuoda esille iranilaisten "todellisen arjalaisen luonnon", jonka arabien valtaantulon jälkeen ajateltiin hiljalleen hukkuneen islamilaisuuden alle. Puolue tuomitsi jyrkästi Israelin ajaman sortopolitiikan Lähi-idässä, mutta väitteet antisemitismistä se kuitenkin epäsi ilmoittamalla, että se vastustaa ainoastaan juutalaisvaltiota, ei juutalaisia itsessään.

Iranin kansallissosialistinen puolue oli jäsen maailmanlaajuisessa uusnatsien verkostossa, panarjalaisessa kansallisessa rintamassa, joka hyväksyy joukkoihinsa europidejä myös länsimaiden ulkopuolelta.

Kirjallisuutta
--------------

* Hussein Fardust, The Rise and Fall of the Pahlavi Dynasty: Memoirs of Former General Hussein, P. 62

Aiheesta muualla
----------------

* Puolueen toiset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Puolueen historiaa
**Helena Ahti-Hallberg** (s. 31. tammikuuta 1968 Helsinki) on suomalainen kilpatanssija, tanssinopettaja, yrittäjä ja entinen Sipoon kunnanvaltuutettu. Hänet valittiin Sipoon kunnanvaltuustoon vuonna 2008 kokoomuksen ehdokkaana ja hän toimi sen jäsenenä vuoteen 2011 asti, jolloin anoi vapautusta luottamustehtävästään toiselle paikkakunnalle muuton vuoksi. Hän oli myös Sipoon kunnanhallituksen jäsen. Hän on voittanut kilpailu-urallaan yhdeksän suomenmestaruutta sekä edustanut Suomea MM-, EM- ja PM-kilpailuissa jopa finaalitasolla asti. Latinalaistansseihin erikoistunut Ahti-Hallberg opettaa kilpailevia pareja aloittelijoista Suomen huippupareihin. 

Helena Ahti-Hallberg on suorittanut International Dance Teachers Accociation -tutkinnon vuonna 1996, STOL:n diplomitanssinopettajatutkinnon, ISTD:n Member -tutkinnon sekä latinalaistanssien Fellow -tutkinnon arvosanalla *Highly commended*. 

Suurelle yleisölle Ahti-Hallberg on tullut tunnetuksi MTV3-kanavan esittämän *Tanssii tähtien kanssa* -televisiosarjan kautta, jossa hän oli tanssinopettajana kahdella ensimmäisellä kaudella sekä tuomarina kolmannesta kaudesta lähtien yhdeksättä kautta lukuun ottamatta.

Ahti-Hallberg on ollut vuodesta 1993 lähtien naimisissa Eric Hallbergin kanssa. Parilla on kaksi lasta, Anton ja Emil ja yksi Viola-niminen lapsenlapsi. Ahti-Hallbergin Emil-poika näytteli vuosina 2011–2020 MTV3:n saippuasarjassa *Salatut elämät*. Hän itsekin esiintyi sarjan kahdessa jaksossa 8. ja 9. syyskuuta 2011 esittäen tanssikilpailun juontajaa. Hän oli mukana Nelonen-kanavan *Selviytyjät Suomi* -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Karhunen, Maiju: Leikkaukseen?.  *Iltalehti*, 7.6.2010, s. 29.
2. ↑  Nieminen, Anja: Helena valmis valtuustoon *Iltalehti*.  17.12.2008. Viitattu 7.6.2010.
3. ↑  Helena Ahti-Hallberg muuttaa Vantaalle *Sipoon Sanomat*.  11.2.2011.  Arkistoitu 14.10.2011. Viitattu 5.5.2011.
4. ↑  Tanssiklubi Star Ry - Helena Ahti-Hallberg (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 25. heinäkuuta 2010.
5. ↑  Kiire nakersi Helena Ahti-Hallbergin parisuhdetta: "Löysimme toisemme uudestaan"  23.01.2011. Iltalehti.fi. Viitattu 23.01.2011.
6. ↑  Helena Ahti-Hallbergin käytös muuttui kotona – koki oivalluksen viidakossa, aviomies huvittui tilanteesta *Ilta-Sanomat*.  6.8.2017. Viitattu 6.8.2017.
7. ↑  Helena Ahti-Hallbergin poika Salkkareihin MTV3.fi. Viitattu 2.2.2011.
8. ↑  Selviytyjät Suomi *Ruutu*. Viitattu 9.3.2018.



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Laodike** (m.kreik. Λαοδικε, lat. *Laodice*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinsessa ja kaunein Priamoksen ja Hekaben tyttäristä. 

Homeros kertoo Laodiken olleen Helikaonin puoliso, joskin Hyginuksesta Laodike oli Telefoksen vaimo.

Parthenios kertoo, että kun Demofon ja Akamas tulivat Priamoksen luokse neuvottelemaan Helenan palauttamisesta, Laodikelle syttyi himo Akamaahan. Hän ei tuonut haluaan ilmi, mutta myöhemmin sen riivaamana kertoi siitä Perseuksen puolisolle, joka pyysi miestänsä auttamaan asiassa. Tämä kutsuikin molemmat luokseen Dardaniaan ja sijoitti Laodiken samaan sänkyyn Akamaan kanssa kertoen tämän olevan yksi kuninkaallisista jalkavaimoista. Tästä suhteesta Laodike synnytti Akamaalle pojan, Munitoksen.

Apollodoros puolestaan mainitsee, kuinka Troijan kukistuttua maa nieli Laodiken kaikkien nähden. Quintus Smyrnaeus tarkentaa, että Laodike itse rukoili tätä jumalilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros, *Ilias* 3.121–138 (engl. käännös)
2. ↑  Hyginus, *Fabulae* ci (engl. käännös)
3. ↑  Parthenios, *Erotika Pathemata* 16 (engl. käännös)
4. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') Epitomi.5.23 (engl. käännös)
5. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Troijan tuho* xiii.596–602 (engl. käännös)
**Devonne Giles** (s. 21. heinäkuuta 1983 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän pelasi urallaan muun muassa Suomen ja Alankomaiden pääsarjoissa sekä eurooppalaisissa seurajoukkuekilpailuissa.

Ura
---

Giles pelasi yliopistokoripalloa Texas Techin joukkueessa kaksi kautta vuosina 2003–2005 yltäen Big Ten -konferenssin tilastojen kärkisijoille muun muassa heitontorjunnoissa.

Yhdysvalloista Giles siirtyi Eurooppaan, missä hän pelasi aluksi useamman kauden ajan Alankomaissa ja yhdellä kaudella myös EuroChallengea. Sen jälkeen hän pelasi Ranskassa ja Unkarissa. Kaudeksi 2012–2013 Giles siirtyi Suomen pääsarjassa pelanneeseen KTP-Basketiin, joka ylsi kauden päätteeksi SM-hopealle. Giles pelasi hopeakaudella runkosarjassa 16,6 pisteen, 9,1 levypallon ja 1,0 heitontorjunnan keskiarvoilla. Kauden 2013–2014 Giles pelasi Japanissa ja seuraavat kaksi kautta Suomessa, ensin Kauhajoen Karhun ja sitten KTP:n joukkueessa. KTP osallistui kaudella 2015–2016 myös Europe Cupiin. Kauden 2016–2017 Giles aloitti slovakialaisessa BC Prievidzassa jossa pelasi myös Europe Cupia. Kevääksi 2017 hän palasi Karhuun.

Syyskuussa 2017 Giles palasi jälleen Korisliigaan ja Toiviaisen valmennukseen, tällä kertaa Tampereen Pyrintöön. Gilesin kauden 2017–2018 parhaat piste- ja levypallolukemat (25/15) syntyivät 21. lokakuuta 2017 Vilpasta vastaan. Runkosarjan päätösottelussaan hän teki kautensa toisen tupla-tuplan. Giles ei Aamulehden arvion mukaan ollut Pyrinnössä enää edellisten Korisliiga-kausiensa tasolla mutta toi joukkueeseen kokemuksellaan rauhallisuutta. Pyrintö eteni runkosarjasta pudotuspeleihin joissa hävisi heti puolivälierissä lopulta mestaruuden voittaneelle Karhulle.

Saavutukset
-----------

* SM-hopeaa 2013

Pelityyli ja ominaisuudet
-------------------------

Giles tunnettiin tasaisen varmana pelaajana: hänen uransa keskiarvot vaihtelivat tyypillisesti 13-16 pisteen ja 7-9 levypallon välillä. Senttereille tyypillisesti Giles oli kahden pisteen heitoissaan tarkka ja fyysisesti voimakas puolustaja. Tasonsa ja tasaisuutensa vuoksi Giles oli valmentaja Sami Toiviaisen mukaan Korisliiga-urallaan sarjan arvostetuimpia korinaluspelaajia. Eurobasket.comin mukaan Gilesin syliväli oli kymmenisen senttimetriä tämän pituutta suurempi.

Lähteet
-------

* Devonne Giles Suomen Koripalloliitto
* Devonne Giles College Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
2. ↑  Devonne Giles sopimukseen Karhun kanssa
3. ↑  Devonne Giles palaa vahvistamaan KTP Basketin korin alustaa (Arkistoitu – Internet Archive)
4. 1 2 3
5. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. 1 2
7. 1 2  Devonne Giles – Suomen Koripalloliitto
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Devonne Giles basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
**Nils Börje Ahlbäck** (6. lokakuuta 1928 Teerijärvi – 1. lokakuuta 2014 Teerijärvi) oli suomalainen muovialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Ahlbäckin vanhemmat olivat Nils Edmund Albäck ja Edit Viola Högnabba ja puoliso vuodesta 1959 Doris Maj-Helen Lundström. Ahlbäck kävi kansakoulun ja opiskeli teknillisessä koulussa Tukholmassa 1949–1950. Hän oli Ab Björkfors Elektricitetsverkin, vuodesta 1966 Ab Albäck Oy ja vuodesta 1988 Oy Herrfors Ab, sähköasentaja 1943–1948, työnjohtaja 1950–1955 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1963. Rani-Plast Nils Ahlbäck & C:on, vuodesta 1960 Ab Rani-Plast - Rani-Muovi Oy ja vuodesta 1992 Ab Rani Plast Oy, perustajia Ahlbäck oli 1955, toimitusjohtaja 1955–1985, hallituksen jäsen 1955–2000 ja hallituksen varajäsen vuodesta 2000. Hän oli myös Rani-Produkt - Rani-Tuotteen, sittemmin Oy Rani-Tuote Ab, perustajia 1961, hallituksen puheenjohtaja 1961–1991 ja toimitusjohtaja 1964–1989 sekä Suomen Muovipussin perustajia 1968, toimitusjohtaja 1968–1979 ja hallituksen jäsen 1968–1979. Ahlbäckillä oli lisäksi useita liike-elämän luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1982.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wester, Holger: Teollisuusneuvos Nils Ahlbäck (1928–2014). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 4.9.2023. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 1.11.2023.
2. ↑  lndustrirådet Nils Ahlbäck. "Plasten är hans liv".  *Österbottningen*, 21.10.1995, nro 244, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 1.11.2023.  (ei-vapaa)
**Kyle Beach** (s. 13. tammikuuta 1990) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa kaudella 2021–2022 Saksan kolmannella sarjatasolla Oberligassa pelaavaa Black Dragons Erfurtia. Beach on pelannut pääosan ammattilaisuranstaan Euroopassa. Chicago Blackhawks varasi Beachin ensimmäisellä kierroksella vuoden 2008 varaustilaisuudessa, mutta Beach ei koskaan ole pelannut NHL-liigassa.

Pelaajaura
----------

Beach pelasi junioriuransa WHL-liigan Everett Silvertipsissä. Hänet valittiin sarjan vuoden tulokkaaksi kaudella 2006–2007. Chicago Blackhawks varasi Beachin yllättäen jo ensimmäisellä kierroksella seuraavan vuoden NHL:n varaustilaisuudessa. Isokokoista Beachia pidettiin ailahtelevana ja rangaistuksia helposti ottavana, mutta myös lahjakkaana pelaajana. Beach pelasi vielä kaksi kautta WHL-liigassa, kunnes siirtyi Blackhawksin organistaatioon.

Beach vietti viisi kautta Blackhawksin farmijoukkueessa Rockford IceHogsissa ja hänestä alettiin puhua epäonnistuneena ensimmäisen kierroksen varauksena. Lopulta kaudella 2013–2014 Blackhawks vaihtoi Beachin New York Rangersiin vaihdossa Brandon Mashinteriin. Beach pelasi sopimuskauden loppuun Rangersin farmiseurassa Hartford Wolf Packissa ja siirtyi sen jälkeen Eurooppaan.

Beach pelasi viisi kautta Itävallan pääsarjassa Erste Bank Eishockey Ligassa edustaen EC Salzburgia, Graz 99ersia ja Villacher SV:tä. Kauden 2018–2019 hän pelasi Saksan toisella sarjasolla Tölzer Löwenissä ja 2019–2020 unkarilaisessa DVTK Jegesmedvékissä Slovakian Extraligassa.

Muuta
-----

Bech on kertonut julkisuudessa joutuneensa Chicago Blackhawksissa vuonna 2010 seuran videovalmentaja Brad Aldrichin tekemän seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi. Vuonna 2013 Aldrich sai yhdeksän kuukauden vankeustuomion ja viiden vuoden ehdollisen rangaistuksen erään nuoren pelaajan seksuaalisesta ahdistelusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kyle Beach Wins WHL Rookie of the Year *everettsilvertips.com*. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Tab Bamford: Kyle Beach: The Next Blackhawks' Rookie Stud? Bleacher Report. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Kyle Beach *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
4. ↑  Kyle Beach Traded To The Rangers *secondcityhockey.com*.  Arkistoitu 5.11.2021. Viitattu 5.11.2021. (englanniksi)
5. ↑  NHL:n hyväksikäyttöskandaalin uhri avautuu julkisesti haastattelussa *www.iltalehti.fi*. Viitattu 6.11.2023.
**Alleanza Nazionale** (myös **Kansallinen liitto** ja **Kansallisliitto**, lyh. **AN**) oli italialainen 1995 perustettu kansalliskonservatiivinen puolue, jota johti sen perustamisesta lähtien Gianfranco Fini. Puolue kuului Silvio Berlusconin johtamiin Casa delle Libertà (CdL) ja Popolo della Libertà (PdL) -liittoumiin. Se oli mukana kaikissa kolmessa Berlusconin CdL-hallituksessa. Se julkaisi lehteä *Il Secolo d’Italia*. Euroopan parlamentissa sen jäsenet olivat Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmässä. 

Puolue perustettiin tammikuussa 1995 entisten uusfasistisen Movimento Sociale Italiano – Destra Nazionalen (MSI–DN) ja kristillisdemokraattisen puolueen konservatiivisen siiven pohjalle. AN sanoutui irti fasismista. Marraskuussa 2003 vieraillessaan Israelissa Fini sanoi fasismia "absoluuttiseksi pahuudeksi", mikä sai osan jäsenistöä, mukaan lukien Alessandra Mussolinin jättämään puolueen ja perustamaan Azione Socialen.

Puolue lakkautti itsensä viimeisessä kokouksessaan 22. maaliskuuta 2009 liittyäkseen Popolo della Libertà -puolueeseen Forza Italian kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Italian oikeistopuolueet yhdistyvät HS.fi. Viitattu 22.3.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alleanza Nazionale** Wikimedia Commonsissa
**Molempain Sisiliain kuningaskunta** (ital. *Regno delle Due Sicilie*) oli vuosina 1130–1282, 1442–1458 ja 1816–1860 toiminut kuningaskunta, johon kuului Etelä-Italia ja Sisilian saari. Kuningaskunnan pääkaupunkina oli ensin Palermo ja myöhemmin Napoli.

Kolme ajanjaksoa
----------------

Molempain Sisiliain kuninkaan (tai Sisilian kuninkaan) arvo oli vuosina 1130–1282 hallinneilla Etelä-Italian kuninkailla. Heistä ensimmäinen oli normannisukuinen herttua Roger II, joka valtasi Palermon vuonna 1091 ja piti sitä pääkaupunkinaan. Hän peri vuonna 1127 toisen herttuakunnan Italian mantereelta ja julistautui vuonna 1130 kuninkaaksi "molemmissa Sisilioissa". Tätä kautta kutsutaan myös nimellä Sisilian kuningaskunta. Merkittävä maan myöhempi kuningas oli Fredrik I, joka hallitsi keisarina nimellä Fredrik II Palermon asukkaiden kapina ranskalaisia hallitsijoita vastaan eli Sisilian iltamessu vuonna 1282 hajotti valtion kahtia: mantereen puoli (nimellä Sisilian kuningaskunta) oli siitä alkaen eri valtio kuin Sisilian saari (Trinacria).

Vuonna 1442 Aragonian ja Sisilian kuningas Alfonso V Loistava valloitti Napolin ja palautti siten molemmat Sisiliat jälleen yhteen. Alfonson kuoltua 1458 maat kuitenkin jaettiin perinnönjaossa erilleen.

Kuningaskunta muodostettiin uudelleen Wienin kongressissa 1815 nostamalla Bourbon-suvun kuningas Ferdinand valtaan Napoleonin valloitusten jälkeen. Vuonna 1861 Sardinian kuningaskunta valloitti alueen ja Viktor Emanuel II julistautui yhtenäisen Italian kuninkaaksi.

Molempain Sisiliain kuninkaat
-----------------------------

* 1130–1154: Roger II
* 1154–1166: Vilhelm I Paha
* 1166–1189: Vilhelm II Hyvä
* 1189–1194: Tankred
* 1194: Vilhelm III
* 1194–1197: Henrik (keisarina Henrik VI)
* 1197–1250: Fredrik (keisarina Fredrik II)
* 1250–1254: Konrad (keisarina Konrad IV)
* 1254–1266: Manfred
* 1266–1282: Kaarle I
* 1442–1458: Alfonso V Loistava
* 1816–1825: Ferdinand I (ital. *Ferdinando*)
* 1825–1830: Frans I (ital. *Francesco*)
* 1830–1859: Ferdinand II
* 1859–1861: Frans II

Katso myös
----------

* Sisilian kuningaskunta

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Anders Røhr: *Otavan suuri maailmanhistoria. Kartasto-osa*, s. 200–202. Suomentanut Laura Kolbe. Helsinki: Otava, 1983. ISBN 951-1-07458-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Molempain Sisiliain kuningaskunta** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee vuosina 1994–2009 toiminutta puoluetta. Vuonna 2013 perustetusta puolueesta ks. Forza Italia*

**Forza Italia** (FI, suom. *Eteenpäin Italia*) oli Silvio Berlusconin johtama oikeistolainen, joulukuussa 1993 perustettu italialainen puolue. FI oli Casa delle Libertà -kokoomusta, ja vuoden 2008 vaaleissa osa Popolo della Libertà-koalitiota. Puolue yhdistyi 2009 Alleanza Nazionalen kanssa uudeksi puolueeksi nimeltään Popolo della Libertà.

Ideologia
---------

Forza Italia ilmoitti olevansa populistis-liberaalipuolue. Siihen ovat vaikuttaneet suuresti myös katolisen kirkon sosiaaliset opetukset. FI oli Euroopan kansanpuolueen jäsen ja sen jäsenet istuivat europarlamentissa Euroopan parlamentin konservatiiviryhmässä. Suurin osa jäsenistöstä ja johtajista oli katolilaisia. Suurin osa oli entisiä Democrazia Cristianan jäseniä, tosin mukana oli myös entisiä sosialisteja (PSI), sekä entisiä liberaaleja (PLI), tasavaltalaisia (PRI) ja sosiaalidemokraatteja (PSDI), sekä jopa muutama kommunisti.

Historia
--------

Forza Italian perusti 1993 mediamoguli Silvio Berlusconi seuraavan vuoden vaaleja varten. Italiaa oli tuolloin järkyttänyt ns. Tangentopoli-skandaali, jonka vuoksi viisi maata toisen maailmansodan jälkeen hallinnutta puoluetta katosivat kartalta.

Forza Italia nousi valtaan maaliskuun 1994 vaaleissa Polo delle Libertà -koalition johdossa, johon kuluivat Lega Nord, Alleanza Nazionale, Centro Cristiano Democratico, Unione di Centro. Berlusconista tuli tuolloin ensimmäisen kerran pääministeri. Hallitus kaatui kuitenkin nopeasti Lega Nordin jätettyä hallituksen jo joulukuussa. Pääministeriksi tuli Lamberto Dini, eikä hallitukseen otettu lisää FI:n ministerejä.

Polo delle Libertà hävisi 1996 vaalit, jolloin alkoi sen oppositiokausi. Vuoden 2001 vaaleihin se lähti uuden vaalikoalition Casa delle Libertàn osana. Vaalivoiton jälkeen Berlusconi oli pääministerinä yhtämittaisesti vuodet 2001--2006, mikä oli Italian sodanjälkeisen historian pisin aika. Myös tämän hallituksen avainpaikat miehitettiin FI:n jäsenillä. Puolue menetti huomattavasti asemiaan vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa ja 2005 paikallisvaaleissa ja hävisi 2006 vasemmiston Oliivipuukoalitiolle.
Altes Palais vuonna 2023
**Altes Palais** ("Vanha palatsi") on rakennus Berliinin keskustassa, Unter den Linden -puistokadun varrella. Se sijaitsee osoitteessa Unter den Linden 9, Bebelplatzin kulmalla, Alte Bibliothekin vieressä.

Palatsi rakennettiin vuosina 1834–1837 arkkitehti Carl Ferdinand Langhansin suunnitelmien pohjalta Preussin kruununprinssin, tulevan kuningas Vilhelm I:n asunnoksi. Vilhelm asui palatsissaan koko loppuikänsä, hallitsijakautensa mukaan lukien, kaikkiaan yli 50 vuotta. Berliiniläiset saattoivat nähdä keisarin päivittäin samalla kellonlyömällä, kun hän ilmestyi toisen kerroksen kulmahuoneen ikkunaan seuraamaan vinottain kadun vastakkaisella puolella sijainneen Neue Wachen edessä suoritettua vahdinvaihtoa. Vilhelmin asuntona toimineet huoneet muutettiin vuonna 1926 museokäyttöön. Rakennus tuhoutui toisessa maailmansodassa vuonna 1943. Se rakennettiin uudelleen vuosina 1963–1964. Nykyään se on Humboldt-yliopiston laitosten käytössä.

Suoraan Altes Palaisin edessä Unter den Lindenillä sijaitsee Fredrik Suuren ratsastajapatsas.

Lähteet
-------

1. 1 2  Altes Palais (Kaiser-Wilhelm-Palais) (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin. Viitattu 26.7.2014.
2. ↑  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 48. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
3. ↑  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 70. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.
4. 1 2  Humboldt Universität - Altes Palais (saksaksi) Berlin.de (Internet Archive). Viitattu 26.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Altes Palais** Wikimedia Commonsissa
**GAZ-67** on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama sotilaskäyttöön tarkoitettu nelivetoinen auto. Ajoneuvon valmistaminen alkoi vuonna 1943, ja se oli neuvostoliittolainen vastine yhdysvaltalaiselle Willys MB -maastoautolle. GAZ-67:n valmistus päättyi vuonna 1953, jolloin se korvattiin GAZ-69-ajoneuvolla. GAZ-67:ää valmistettiin yhteensä 92 843 kappaletta.

GAZ-67:n rakenne perustui neuvostoliittolaiseen GAZ-64-maastoautoon. Tärkeimmät parannukset suhteessa GAZ-64-malliin olivat GAZ-67:n vahvistettu kori, suurempi polttoainetankki ja tehokkaampi moottori. GAZ-67 oli varustettu nelisylinterisellä GAZ M1 -moottorilla, joka takasi ajoneuvolle 90 km/h:n huippunopeuden. Tammikuussa 1944 ajoneuvosta tehtiin teknisesti paranneltu **GAZ-67B**-malli.

Sota-aikaan valmistetut yksilöt tunsi jäähdyttimen säleiköstä, joka oli hitsattu tangoista. Sodan jälkeen tehdyissä autoissa oli yhdestä kappaleesta muovattu säleikkö. Vuosina 1943–1945 autoja valmistettiin 4 851 kappaletta. Puna-armeijassa autoa kutsuttiin sen venäjänkielisestä nimestä johdetulla lyhenteellä HBV, joka tarkoitti "haluaa olla Willys".

GAZ-67 oli käytössä Korean sodassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mäkipirtti, Markku: *Ajoneuvot Suomessa 2 – Neuvostoliittolaiset autot*, s. 63–66. Tampere: Apali Oy, 2009. ISBN 978-952-5026-85-6.
2. 1 2  Nowill, Julian: "1. Russia", *East European Cars*, s. 18. Gloucestershire, Yhdistynyt kuningaskunta: Sutton Publishing Limited, 2000. ISBN 0-7509-2369-5. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia ajoneuvosta (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GAZ-67**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:GAZ-67
David Grann vuonna 2010.
**David Grann** (s. 10. maaliskuuta 1967 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija, jonka esikoisteos *The Lost City of Z* oli heti kirjallinen läpimurto ja nousi sekä myynnilliseksi menestykseksi että on saanut kriitikkojen kehut.

Grann on ollut vuodesta 2003 The New Yorkerin toimittaja, joka on kirjoittanut esikoisteoksensa *The Lost City of Z – A Tale of Deadly Obsession in the Amazon* Indiana Jonesin esikuvasta Percy Harrison Fawcettista. Hän törmäsi Fawcettin nimeen Arthur Conan Doylesta kertovissa teoksissa kirjoittaessaan lehtiartikkelia Sherlock Holmes -tutkijan salaperäisestä kuolemasta. Fawcett on myös Doylen tieteisromaanin *Kadonnut maailma* päähenkilön John Roxtonin esikuva. Fawcett-kirjaa tehdessään Grann teki tutkimustyötä myös Etelä-Amerikassa Amazonin alueella, missä Fawcettin arvellaan kadonneen. Kirjan tekemiseen kului neljä vuotta. *The Lost City of Z:n* elokuvaoikeudet ostettiin jo ennen kirjan julkaisua, ja James Grayn ohjaama filmatisointi *Z: Amazonin kadonnut kaupunki* (engl. *The Lost City of Z*) sai ensi-iltansa New Yorkin elokuvajuhlilla 2016.

Grann on kirjoittanut aiemmin novelleja, joita on julkaistu antologioissa.

Teokset
-------

* *The Lost City of Z – A Tale of Deadly Obsession in the Amazon*. Doubleday, 2009. ISBN 978-0385513531.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jukka Petäjä: Kirjailija ryhtyi seikkailijan varjoksi.  *Helsingin Sanomat*, 25.6.2009, s. C1. Tiivistelmä artikkelista.
2. ↑  Fleming, Michael: James Gray, Brad Pitt find ‘Lost City’ *Variety*.  10.12.2008. Viitattu 3.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  McCarthy, Todd: 'The Lost City of Z': NYFF Review *The Hollywood Reporter*.  15.10.2016. Viitattu 3.7.2017. (englanniksi)
4. ↑  Potts, Rolf and Grann, David. "David Grann." Vagabonding.com. March 2009. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 25.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* David Grannin sivusto (englanniksi)
* David Grannin kadonneesta Z:n kaupungista kirjoittama artikkeli, josta kehittyi kirja (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Josef (Jooseppi) Lassila** (24. marraskuuta 1863 Kälviä – 17. joulukuuta 1940 Vaasa) oli suomalainen yritysjohtaja, joka perusti yhdessä Frithiof Tikanojan kanssa Lassila & Tikanojan vuonna 1905.

Jooseppi Lassila työskenteli aluksi liikeapulaisena Kokkolassa 1883–1886. Hän muutti sitten Vaasaan Carl Finnilä Oy:n palvelukseen ja toimi vuosina 1895–1905 yhtiön Myllymäellä sijainneen sivutukkuliikkeen johtajana. Vuonna 1905 Lassila perusti yhdessä kauppias Frithiof Tikanojan kanssa Vaasassa Lassila & Tikanojan tukkuliikkeen ja toimi sitten tämän liikkeen johtajana. Liike muutettiin vuonna 1913 osakeyhtiöksi nimellä Lassila & Tikanoja Oy ja Lassila toimi yhtiön johtokunnan varapuheenjohtajana. 

Lassila oli Vaasan Suomalaisen Säästöpankin perustajia ja oli alusta alkaen pankin hallituksen jäsenenä ja vuodesta 1922 hallituksen varapuheenjohtajana. Hän kuului Vakuutus Oy Vellamon perustajiin ja oli sen hallintoneuvoston jäsen sekä vuodesta 1925 hallintoneuvoston varapuheenjohtaja. Lassila oli lisäksi Suomen Moottoritehdas Oy:n perustajia ja yhtiön johtokunnan varajäsen. 

Lassila kuului useita vuosia Vaasan kirkkovaltuustoon ja toimi sen hallintokunnan puheenjohtajana. Hänellä oli myös muita kunnallisia ja kirkollisia luottamustoimia. Lassila oli Vaasan kauppakamarin jäsen ja kuului sen talousvaliokuntaan. Suomen sisällissodan aikana Lassila toimi Vaasan senaatin intendentuurissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  70-vuotias. Johtaja J. Lassila, Helsingin Sanomat, 24.11.1933, nro 317, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 18.12.1940, nro 343, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
REpower, Bremerhaven (2012)
Technical Center, Osterrönfeld (2010)
**Senvion SE** (aiemmin **REpower Systems SE**) on saksalainen vuonna 2001 perustettu tuulivoimalaitosten valmistaja. Se on alallaan yksi maailman suurimmista yrityksistä.

Senvion kehittää, valmistaa ja markkinoi tuulivoimaloita maailmanlaajuisesti. Se toimittaa voimaloita sekä maalle että merelle. Voimaloiden maksimiteho vaihtelee 2,0 megawatista 6,15 megawattiin ja roottorin halkaisija 82 metristä 152 metriin.

Historia
--------

REpower Systems syntyi vuonna 2001 yritysten Jacobs Energie, BWU ja pro + pro Energiesysteme fuusiossa.

Vuoden 2013 loppuun mennessä Senvion oli toimittanut yli 5 000 tuulivoimalaitosta. Pohjanmerellä pystytettiin ensimmäinen 5 MW:n offshore-laitos elokuussa 2006. Voimalan perustukset rakennettiin mereen 44 metrin syvyyteen. Asennukseen käytettiin uivaa nosturia, jonka nostokyky oli 900 tn.

Senvion on ainoa saksalainen merituulivoimalaitosten valmistaja. Senvion 6.2M152 -malli esiteltiin marraskuussa 2013. Laitos on 6.2M126:n jatkokehitetty versio, jonka roottorin halkaisija on suurempi, 152 m, ja nimellisteho 6,15 MW. Lisäksi tehonsiirtolaitteita muokattiin. Mallin on tarkoitus kasvattaa energian tuotantoa 20 % edeltäneeseen malliin verrattuna. Prototyyppi oli tarkoitus pystyttää vuoden 2014 lopulla maa-alueelle Pohjois-Saksaan.

Toiminta
--------

Hampurissa sijaitsevan päätoimipaikan lisäksi yrityksellä on kaksi tuotantolaitosta ja kaksi tutkimuskeskusta Saksassa. Yhteisyritysten ja lisenssisopimusten kautta Senvion toimii myös Japanissa, Kiinassa, Intiassa, Australiassa, Britanniassa, Yhdysvalloissa, Italiassa, Portugalissa ja Ranskassa.

Vuonna 2013 Senvionin tärkeimmät markkina-alueet olivat Saksa (markkinaosuus 15 %), Iso-Britannia (11 %), Ranska (20 %), Kanada (30 %) ja Puola (14 %). Senvion asensi vuonna 2013 yli 1,4 gigawattia tuulivoimaa. Vuonna 2014 Senvion ylitti 10 GW:n tuotantokapasiteetin rajan.

Omistus
-------

Senvion on vuodesta 2011 lähtien kuulunut intialaiseen Suzlon Energy Ltd -konserniin.

* MD70, St. MichaelisdonnMD70, St. Michaelisdonn
* REpower MM92, Frankenhardt-HonhardtREpower MM92, Frankenhardt-Honhardt
* PowerBlades, BremerhavenPowerBlades, Bremerhaven
* 
* 5M, Brunsbüttel5M, Brunsbüttel

Katso myös
----------

* Luettelo tuulivoimalaitoksien valmistajista
* Tuulipuisto
* Uusiutuva energia

Lähteet
-------

1. ↑  Management Senvion. Viitattu 25.7.2015. (englanniksi)
2. ↑  Contact Senvion. Viitattu 25.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Senvionin verkkosivut
**Edam** on vaaleankeltaista kypsytettyä juustoa, jossa on perinteisesti punainen parafiinikuori. Juusto on alun perin kotoisin pohjoishollantilaisesta Edamin kaupungista.

Historia
--------

Edamjuustoa kaupan edustalla.
Edam on saanut nimensä Pohjois-Hollannissa sijaitsevan Edamin kaupungin mukaan, joka on jo pitkään tunnettu juustojen kauppapaikkana. Juustoa on viety ulkomaille kaupungin sataman kautta, josta se levisi ympäri maailmaa alankomaalaisten laajojen kauppaverkostojen mukana. Juuston valmistustavan takia edam säilyi hyvin ja sitä saatettiin kuljettaa laivoilla pitkiä matkoja. Nimeä edam alkoivat käyttää itse asiassa Saksan Reininmaalta lähtöisin olevat kauppiaat, jotka viittasivat juustoon sen vientisataman mukaan. Historiallisissa lähteissä ensimmäinen viite juustoon on vuodelta 1439. Juustolla ei ole nimisuojaa ja siitä onkin valmistettu sittemmin useita eri muotoja ulkomailla. Suomessa Valio alkoi valmistaa edamia Viipurin meijerillä vuonna 1925.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Edamia myydään nykyisin pääasiassa kahtena eri tyyppinä. Alankomaissa juustoa valmistetaan edelleen maatiloilla perinteiseen tapaan, mutta ulkomailla yleisiä ovat teollisesti tuotetut edamjuustot. Suurin piirtein 1600-luvun paikkeilla alankomaalaisia juustoja, kuten edamia ja goudaa alettiin upottaa kuumaan heraan juuston puristamisen ja suolaamisen jälkeen. Menetelmä paransi juuston säilyvyyttä merkittävästi. Edamille ominaisena pidetty piirre on ollut sen punainen kuori. Aikanaan väri saatiin aikaan kasvisten siemenistä, mutta nykyisin siihen käytetään vahaa. Perinteiseen tapaan valmistetut edamjuustot ovat pyöreitä painoltaan 1–1,5 kiloa. Nykyisin juuston valmistamiseen käytetään pääasiassa pastöroitua lehmänmaitoa. Tavallinen kypsymisaika on noin kolme kuukautta. Teollisesti tuotetut juustot ovat tavallisesti rakenteeltaan kumisempia.

Edamin käyttö on nykyisin suosittua etenkin aamiaisen yhteydessä. Etenkin nuorta juustoa voidaan myös sulattaa ja raastaa. Alankomaissa juustoa saatetaan tarjoilla suklaan ja munien kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Suova, Maija (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 105. WSOY, 1958.
2. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 246–247. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
3. ↑  Ruokavuodet 1900–1940-luvut (pdf) (s. 16) *Martat 5 • 2007*. Martat. Viitattu 24.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Edam (juusto)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**European Wind Energy Association** (EWEA) on tuulivoimatuottajien edunvalvontajärjestö, joka edistää tuulivoiman käyttöä Euroopassa ja maailmassa. Jäseninä on runsaat 300 yritystä yli 40 maasta. Jäsenyritysten markkinaosuus tuulivoiman maailmanmarkkinoista on lähes 98 prosenttia. Suomesta jäseninä ovat Winwind ja Tekes.

EWEA pyrkii vaikuttamaan tuulivoimatuotantoon liittyvään poliittiseen päätöksentekoon, antaa lausuntoja ja rahoittaa aiheeseen liittyvää tutkimusta. Järjestön toimisto on Brysselissä (Renewable Energy House). Järjestö on Global Wind Energy Council (GWEC) jäsen ja Euroopan uusiutuvan energian neuvoston European Renewable Energy Council] (EREC) perustajajäsen.

Lainsäädäntötavoitteet
----------------------

Tuulivoiman lisäämiseksi EWEAN:n mukaan valtioiden olisi nopeasti säädettävä lainsäädäntö, joka sisältäisi: kansallisen toimintasuunnitelman, yksityiskohtaiset ja sitovat tavoitteet eri sektoreille (sähkö, lämpö ja kuljetus), lainsäädännöllisesti vakaan uusiutuvan sähköntuotannon, EU:ssa merituulivoiman vauhdittamisen, uusiutuvan energian sähköverkkoyhteyksien kehittämisen ja tuulivoiman tutkimuksen lisäämisen.

EWEAn tavoitteet tuulivoimarakentamiselle
-----------------------------------------

EWEA:n mukaan EU:ssa on alkanut tuulivoimakausi vuonna 2010. EWEA:n mukaan tuulivoima on yleisin sähköntuotantomuoto Eurooppaan rakennettavassa uudessa sähkövoimassa; vuonna 2008 36 prosenttia ja seuraavana vuonna 39 prosenttia rakennetusta sähkövoimasta oli tuulivoimaa. EWEAn mukaan tuulivoiman etuja ovat omavaraisuus, taloudellisuus, polttoaineettomuus, teollisuuden, viennin ja kotimaisen työllisyyden kehitys, sähköntuoton savukaasuttomuus ja hiilidioksidittomuus ja kansalaisten enemmistön kannatus.

Tuottajajärjestö on asettanut omat tavoitteensa tuulivoimalla tuotetun sähkön tuotantomääräksi Euroopassa:

* 2009: 75 GW, 4 % sähköstä. Tuulivoimateollisuudessa 192 000 työpaikkaa.
* 2020: 230 GW, josta 40 GW merituulivoimaa. Tuotanto 582 TWh eli 24 % sähkön kokonaistuotannosta EU:ssa, 446 000 työpaikkaa. Uutta tuotantoa vuosittain 24,8 GW, vuosi-investoinnit 23,5 miljardia euroa. EWEAN arvion mukaan tuulisähkötuotanto säästäisi tuolloin vuosittain 28 mrd. euroa polttoaine- ja 8 mrd. euroa CO2-päästömaksuja.
* 2030: 400 GW, josta 250 GW merituulivoimaa. Tuotanto 1 155 TWh sähköä, 38 % sähkön kokonaistuotannosta EU:ssa. Uutta tuotantoa vuosittain 24,2 GW, vuosi-investoinnit 24,8 miljardia euroa. EWEAN arvion mukaan tuulisähkötuotanto säästäisi tuolloin vuosittain 56 mrd. euroa polttoaine- ja 15 mrd. euroa CO2-päästömaksuja.

Katso myös
----------

* Luettelo tuulivoimalaitoksien valmistajista
* American Wind Energy Association‎
* British Wind Energy Association‎

Lähteet
-------

1. ↑  About EWEA, The most powerful wind energy network
2. ↑  European Wind Industry calls for swift and effective legislation, press release, EWEA 15.2 2007
3. ↑  EWEA 2009 Annual Report , EWEA 2010
4. ↑  EWEA 2009 Annual Report , s. 8, 13, EWEA 2010

Aiheesta muualla
----------------

* EWEAn kotisivu
**Vasemmistodemokraatit** (ital. *Democratici di Sinistra*) (**DS**) oli italialainen vuosina 1998–2007 toiminut vasemmistopuolue. DS oli jäsenenä sosialistisessa internationaalissa, PES:issa ja Oliivipuukoalitiossa. Puolueen kannatus vaaleissa vaihteli 17–22 % välillä.

Puolue perustettiin 1998 lukuisten vasemmistopuolueiden yhdistyessä. Näistä merkittävin oli Massimo D'Aleman johtama Partito Democratico della Sinistra, joka sai perustamiskonferenssissa 73 % edustajainpaikoista.

Muut yhdistyneet puolueet olivat:

* Federazione Laburista
* Comunisti Unitari
* Cristiano Sociali
* Sinistra Repubblicana
* Riformatori per l'Europa
* Agire Solidale

Puoluetta johti Massimo D'Alema, jonka tullessa 1998 varapääministeriksi hänet korvasi kansallisena sihteerinä Walter Veltroni ja 2001 Piero Fassino. D'Alema oli loppuun asti puheenjohtajana.

Puolue yhdistyi syksyllä 2007 lukuisten muiden puolueiden kanssa Partito Democraticoksi. Puolueen vasemmisto muodosti oman ryhmänsä Sinistra Democratica. Per il Socialismo Europeo.