recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bob & Carol & Ted & Alice** on Paul Mazurskyn ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1969. Elokuvan käsikirjoituksen laati Mazursky yhdessä Larry Tuckerin kanssa. Nimiosia näyttelevät Robert Culp (Bob), Natalie Wood (Carol), Elliott Gould (Ted) ja Dyan Cannon (Alice). Elokuva oli Mazurskyn ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö.

Juoni
-----

Vietettyään viikonlopun muodikkaassa parisuhderetriitissä Los Angelesin elokuvapiirejä edustavat Bob ja Carol Sanders päättävät antautua avioliitossaan täydelliselle avoimuudelle, jossa voi harrastaa syrjähyppyjä kunhan kertoo niistä ja kunhan kyse on vain seksistä. He yrittävät käännyttää ryhmäseksiaatteelleen myös heitä konservatiivisemman pariskunnan, Ted ja Alice Hendersonin, mutta he suhtautuvat Bobin ja Carolin uusiin ajatuksiin pidättyvämmin.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus
--------------------------------

Elokuva sai suopean vastaanoton sekä kriitikoilta että yleisöltä ja nousi Yhdysvalloissa vuoden 1969 viidenneksi tuottoisimmaksi. Natalie Wood otti riskin ja vaihtoi 750 000 dollarin kertakorvauksensa lipputuloista riippuvaiseksi sopimukseksi ja ansaitsi elokuvalla seuraavien vuosien kuluessa viitisen miljoonaa dollaria. Elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta, kaksi Golden Globe -ehdokkuutta ja kaksi Bafta-ehdokkuutta.

Paula Talaskivi ei *Helsingin Sanomien* ensi-iltakritiikissään lämmennyt Mazurskyn esikoisohjaukselle. Hänestä elokuva ei muodikkaasta ja provokatiivisesta aiheestaan huolimatta ole oikein mitään kunnolla, vaan ihmisten keskeisen avoimuuden asia tarjotaan katsojalle "tuiki lapsellisesti, ulkokohtaisesti ja teennäisesti". Hänen loppuvaikutelmakseen jäi "paljon melua tyhjästä".

Elokuvan suosion myötä ABC-televisioverkko tuotti esityskaudella 1973–1974 lähetetyn samannimisen tilannekomediasarjan, jossa pääosia esittivät Anita Gillette, Robert Urich, David Spielberg ja Anne Archer. Toisen pariskunnan nuorta tytärtä esitti Jodie Foster.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Ääniraita
---------

Elokuvan ääniraidan on tehnyt Quincy Jones.

Lähteet
-------

1. ↑  Talaskivi, Paula: Viikon elokuvia: Tuulta, terapiaa ja nikkeliä.  *Helsingin Sanomat*, 16.8.1970, s. 11.
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. (Internet Archive)
3. ↑  10 definitive Quincy Jones soundtracks from the ’60s and ’70s *thevinylfactory.com*.  21.8.2015. Viitattu 20.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Bob & Carol & Ted & Alice* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bob & Carol & Ted & Alice
**Fondukistan** tai **Fondoqestan** on varhaiskeskiaikainen buddhalainen luostari Afganistanin Parvanin maakunnassa. Luostarin rauniooista on paljastettu kaivauksissa vain osa ja sen tarkkaa kokoa tai pohjapiirrustusta ei tunneta. Se on ajoitettu yleensä 600-luvulle jälkeen ajanlaskun alun.

Sijainti
--------

Kuun- ja auringonjumalat.
Fondukistan sijaitsee Gurbandin laaksossa Afganistanin Parvanin maakunnassa noin 117 kilometriä maan pääkaupunki Kabulista koilliseen ja muutama kilometri etelään Siahgerdista. Paikka on kukkulalla viereisen laakson yläpuolella. Arkeologisen kohteen vieressä on saman niminen kylä, jonka mukaan kohde on nimetty.

Kohde
-----

Fondukistanista on kaivettu esille vain pieni osa. Niinpä sen pohjapiirrustusta tai tarkkaa kokoa ei tunneta varmasti. Paljastettuihin rakennuksiin lukeutuvat temppeli ja sen vieressä ollut rakennus. Temppelin ja toisen rakennuuksen välillä kulki katettu käytävä. Temppeli oli neliskulmainen. Yleisemmin sen keskellä on esitetty olleen sisäpiha, mutta jotkut tukijat ovat esittäneet rakennuksella olleen holvattu halli tai kupoli. Rakennuksen seinät olivat 8–10 metriä pitkiä eri suunniltaan. Keskeltä rakennusta kohosi stupa. Temppelirakennuksen viereisessä rakennuksesa oli sanghan kokoontumistiloja ja muita huoneita.

Temppelin seiniä koristavat freskot. Seinillä on myös yhteensä 12 syvennystä. Jokaisella syvennyksellä oli alttari ja savisia Buddhaa tai Bodhisattvoja, ruhtinaita, prinsessoja tai devatoja esittäviä patsaita. Syvennyksellä E on Maiterya Buddhan kuva. Toisella syvennyksellä on kuun ja auringonjumalan kuvia. Vaikutteita Fondukistanin taidetyyli on saanut Gandharasta, sasanidien Persiasta ja etenkin Länsi- ja Itä-Turkestanin suunnilta.

Historia
--------

Naishahmoa esittävä veistos.
Fondukistan on yleensä ajoitettu varhaiskeskiajalle 600-luvulle jälkeen ajanlaskun alun. Paikalta on löydetty kolikkoja, joista vanhimmat on ajoitettu vuoteen 689. Kohde saattaa kuitenkin esimerkiksi sen tyylin ja muodon perusteella olla peräisin jo 500-luvulta tai varhaisemmalta 600-luvulta.

Paikalta on löydetty vanhoja kolikkoja jo 1800-luvun puolivälillä, mutta ensimmäiset varsinaiset kaivaukset paikalla tehtiin vuonna 1936. Tuolloin kaivauksia johti ranskalainen Joseph Hackin ja *Délégation archéologique française en Afghanistan*. Samaan ryhmään kuulunut Jean Carl teki kaivauksia vuonna 1937. Carl paljasti kaivauksissaan osan kohteesta ja löysi useita huomattavia taide-esineitä. Carlin löydöksiä on ollut esillä Musée Guimetin aasialaisen taiteen museolla Ranskan Pariisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  B. A. Litvinskiĭ: FONDOQESTĀN *Encyclopædia Iranica*. Viitattu 28.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  Devata assis en délassement Musée national des arts asiatiques - Guimet. Viitattu 28.11.2020. (ranskaksi)
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia Pohjois-Italiassa. Slovenialaisesta lentoyhtiöstä kertoo artikkeli Adria Airways.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Adria** on kaupunki Pohjois-Italiassa Rovigon maakunnassa Veneton alueella. Vuonna 2015 kaupungissa oli arviolta 19 746 asukasta. Se sijaitsee Po- ja Adige-jokien välissä. Samalla paikalla on ollut etruskien kaupunki *Atria*. Latinan kielen sanan *atrium* sanotaan tulevan tästä etruskikielen paikannimestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Cities *citypopulation.de*. Viitattu 29.9.2016.
2. ↑  Vedia Izzet: *The Archaeology of Etruscan Society*. Cambridge University Press, 2007. ISBN 9781107320918. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.7.2013).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adria** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut

Adrian tuomiokirkko
Rovigon maakunta
Adria | Ariano nel Polesine | Arquà Polesine | Badia Polesine | Bagnolo di Po | Bergantino | Bosaro | Calto | Canaro | Canda | Castelguglielmo | Castelmassa | Castelnovo Bariano | Ceneselli | Ceregnano | Corbola | Costa di Rovigo | Crespino | Ficarolo | Fiesso Umbertiano | Frassinelle Polesine | Fratta Polesine | Gaiba | Gavello | Giacciano con Baruchella | Guarda Veneta | Lendinara | Loreo | Lusia | Melara | Occhiobello | Papozze | Pettorazza Grimani | Pincara | Polesella | Pontecchio Polesine | Porto Tolle | Porto Viro | Rosolina | Rovigo | Salara | San Bellino | San Martino di Venezze | Stienta | Taglio di Po | Trecenta | Villadose | Villamarzana | Villanova Marchesana | Villanova del Ghebbo
PSUV on Venezuelan merkittävin chavinistinen puolue.
**Chavismo**, *chavinismi* on aiemman Venezuelan presidentin Hugo Chávezin julistama sosialistinen aate. Sen tarkoituksena oli taistella Venezuelan yhteiskunnallisia
ja taloudellisia ongelmia vastaan. Chavismon epäonnistumisen pääsyynä oli Venezuelan heittelehtivä talous, joka pohjautui pääosin öljyn vientiin.

Puolueet
--------

Chavismoa tukevia puolueita ovat PSUV *Partido Socialista Unido de Venezuela* - Venezuelan yhdistynyt sosialistipuolue, PPT *Patria Para Todo* Isänmaa kaikille ja *Tupamaros*. Monet näihin kuulumattomat vasemmistopuolueet tukivat Chavezia vaaleissa.

Aate
----

Chavismo yhdistelee mm. vasemmistolaisuutta, bolivarianismia, populismia, Latinalaisen Amerikan yhdistymistä ja isänmaallisuutta yhdistellyt aatesuuntaus. Chavismoon on kuulunut myös vihreä ajattelutapa, hajautettu demokratia, työpaikkademokratia, paikallisyhteisöt, sekatalous, feminismi ja kansainvälisyys. Chavinismi vastustaa liberaalia kapitalismia ja Yhdysvaltojen poliittista ja taloudellista ylivaltaa Latinalaisessa Amerikassa.

Kritiikki
---------

Käytännössä Chavismon ongelmia ovat olleet mm itsevaltaisuus, demokratian ja sananvapauden kaventuminen, talousongelmat, inflaatio, tavarapula, hallinnon ja poliisin virkailijoiden korruptio ja väärinkäytökset sekä väkivaltaisen rikollisuuden kasvu. Talousongelmat on johtunut osin siitä, että chavistit pyrkivät jatkamaan Latinalaiselle Amerikalle tyypillistä perusraaka-aineiden vientiin pohjautuvaa taloutta, Venezuelan tapauksessa öljyn. Chavistien määräämät hintakatot loivat tavarapulaa, mm kun ihmiset hamstrasivat elintarvikkeita. Chavistat ovat pyrkineet vierittämään aatteestaan johtuvat ongelmat Yhdysvaltojen ja chavinismin kotimaisten vastustajien niskoille.

Kannatuksen lasku
-----------------

Chavinismia kannatti eri aikoina noin 30–60 prosenttia Venezuelan äänioikeutetuista. Chavezia seurannut presidentti Nicolás Maduro jatkoi chavinistista politiikka. Chavismo on vähentynyt presidentti Hugo Chávezin vuonna 2013 tapahtuneen kuoleman jälkeen, koska Venezuelan talous on mennyt alamäkeä.
**Espanjan ja Yhdysvaltain sota** käytiin vuonna 1898, ja se päättyi Yhdysvaltojen voittoon. Yhdysvallat sai haltuunsa Espanjan siirtomaat Karibialla ja Tyynellämerellä. Näihin kuuluvat Puerto Rico, Guam ja Filippiinit. Yhdysvallat menetti 379 sotilasta taisteluissa ja yli viisituhatta tauteihin. Kuuban itsenäistyminen vuonna 1902 oli myös sodan seurausta.

Taustaa
-------

1800-luvun lopulla Espanjan maailmanvallasta oli enää rippeet jäljellä. Se oli likimain sodassa Kuuban itsenäisyyttä ajavia kapinallisia vastaan. Filippiineillä käytiin ankaraa sissisotaa. Samaan aikaan Yhdysvalloissa lehdistö lietsoi isänmaallisuutta. Etenkin Kuuban katsottiin olevan omaa takapihaa ja muukalaisten käsissä.*kenen mukaan?*

Sodanjulistus
-------------

USS Maine Havannan satamassa.
Yhdysvaltain sotalaiva *USS Maine* räjähti ja upposi Havannan satamassa 15. helmikuuta 1898, ja tapahtumasta syytettiin espanjalaisten sabotaasia. Amerikkalaislehdistö popularisoi tähän liittyen lausahduksen "*Remember the Maine! To hell with Spain!*" Presidentti William McKinley pyysi kongressilta luvan lähettää Yhdysvaltain joukkoja Kuubaan "pakottamaan sisällissotaa käyvät kuubalaiset rauhaan". Kongressi vaati Espanjaa vetäytymään heti Kuubasta. Espanja katkaisi diplomaattisuhteet Yhdysvaltoihin 24. huhtikuuta ja julisti sodan Yhdysvalloille. Yhdysvaltain kongressi julisti sodan Espanjalle seuraavana päivänä.

Filippiinit
-----------

*Katso myös: Filippiinien ja Yhdysvaltain sota*
Ensimmäinen taistelu käytiin 1. toukokuuta 1898 Filippiineillä, ja Yhdysvaltain laivasto tuhosi Espanjan eskadroonan Manilanlahdella. Samaan aikaan maissa filippiiniläiset itsenäisyystaistelijat syrjäyttivät espanjalaiset. Viimeinen taistelu käytiin Manilassa, jonka Espanja luovutti Yhdysvalloille 13. elokuuta 1898.

Lopputulos
----------

Filippiinit, Kuuba, Puerto Rico ja Guam siirtyivät pois Espanjan vallasta, minkä lisäksi maa tuomittiin maksamaan Yhdysvalloille 20 miljoonan dollarin sotakorvaukset. Muut siirtyivät suoraan Yhdysvaltain hallintaan, Kuuballe luvattiin itsenäisyys, mutta Yhdysvallat asetti tiukkoja ehtoja sen uuden hallituksen muodostamiselle.

"10 000 mailia Puerto Ricosta Filippiineille." Yhdysvaltain imperialismin leviämistä pilkkaava pilakuva (1898).
USS Mainen hylky Havannan satamassa (1898).

Lähteet
-------

1. ↑  Arriba España Twentieth-Century Spain Politics and Society in Spain, 1898–1998, Francisco J. Romero Salvadó, 1999, pg. 19, MacMillan Distribution Ltd, ISBN 0-333-71694-9
2. ↑  Research Guides: Sinking of the Maine: Topics in Chronicling America: Introduction *guides.loc.gov*. Viitattu 27.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Spanish-American War | Summary, History, Dates, Causes, Facts, Battles, & Results  2022. Encyclopædia Britannica. Viitattu 27.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Spanish-American War *HISTORY*. Viitattu 27.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Espanjan–Yhdysvaltain sota** Wikimedia Commonsissa

* Kipinästä tuli syttyy eli kuinka väärin tulkittu sähkösanoma aiheutti Yhdysvaltain ja Espanjan välisen sodan 1898, Hakkapeliitta, 13.03.1934, nro 11, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Jyri Virtanen** (s. 1962 Turku) on suomalainen snookerpelaaja. Hän on voittanut urallaan SM-kultaa vuosina 1990, 1998, 2007 ja 2008. Häntä enemmän (henkilökohtaisia) Suomen mestaruuksia on vain Robin Hullilla ja Ville Pasasella, jotka ovat molemmat voittaneet turnauksen viidesti.

Viimeisin suomenmestaruus on tammikuulta 2009 parisnookerista, jossa hänen parinaan oli vasta 14-vuotias Olli-Pekka Virho. Jyri Virtasella on 2000-luvulla yli 20 ranking-turnaus voittoa. Tällä hetkellä Virtanen on ranking-sijalla 2. Hänen suurin lyöntisarjansa kilpailutasolla on 122

Kansainvälinen menestys
-----------------------

Virtasen uran suurin saavutus on Euroopan mestaruus vuonna 2006, jolloin finaalissa kaatui Virtasen parinakin parikilpailuissa toiminut Kimmo Lång erin 6-4. Hän on myös selviytynyt amatöörien maailmanmestaruuskisojen semifinaaliin vuonna 2005 .

Virtanen edusti Suomea Långin kanssa vuoden 2009 parisnookerin EM-kilpailuissa Moskovassa. Moskovan tuliaisina oli semifinaalipaikka, josta tappio Walesin joukkueelle tylyin luvuin 7-0. Tämä ei lannistanut ainakaan Virtasta, vaan muutamia viikkoja myöhemmin hän voitti Suomessa ranking-kilpailun.

Sports Club Turku
-----------------

Jyri Virtanen edustama seura on Sports Club Turku (SCT). Hän on myös kyseisen salin omistaja.

Joulukuussa 2008 Virtanen järjesti klubillaan näytöstapahtuman, jossa viisinkertainen maailmanmestari Steve Davis pelasi näytösottelun Ville Pasasta vastaan ja tämän jälkeen Davis esitteli *trickshotejaan* .

Helmikuussa 2010 Virtanen järjesti klubillaan toistaiseksi Suomen kovatasoisimman *ProAm*-turnauksen Finnish Snooker Challenge, johon ottivat osaa mm. huippuammattilaiset Ryan Day, Ken Doherty, Joe Perry, Matthew Stevens sekä turnauksen finaalissa suomalaisen Robin Hullin lopulta erin 6-1 voittanut Mark Williams. Yleisradio lähetti kisoista myös tunnin mittaisen tv-koosteen .

Lähteet
-------

1. ↑  Husu, Atte: Snookermestari joutui hengenvaarallisiin leikkauksiin ja kuihtui 18 kuukaudessa 130-kiloisesta 63-kiloiseksi – taistelu elämästä vetää hiljaiseksi: "Jouduin pelaamaan vaipoissa" *Yle Urheilu*.  4.6.2019. Viitattu 20.10.2021.
2. ↑  Cabin Street Snooker: *Suomenmestarit*
3. ↑  International Billiards & Snooker Federation (IBSF): *Player Profile - Jyri Virtanen*
4. ↑  Snooker Info: *Winners EBSA European Masters Snooker Championship* (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  *Snooker Player Profile for Jyri Virtanen* (Arkistoitu – Internet Archive). Global Snooker.
6. ↑  Iltasanomat: *Snookerlegenda Steve Davis lainakamppeissa Turussa* (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Global Snooker: *Williams wins in Finland*[vanhentunut linkki]
8. ↑  Yleisradio: *Tv- ja radiolähetykset*[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Sports Club Turku (kotisivut) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Assoksen teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Assoksen kaupungissa Troaksessa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin kukkulan etelärinteessä etelään agorasta.

Assoksen teatterin pohjapiirros.
Assoksen teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella ja ajoitetaan noin vuosiin 250–200 eaa. Sen paikalla on kuitenkin saattanut olla varhaisempi edeltäjä. Teatterissa on tyypillinen puolikaarenmuotoinen katsomo, jonka läpimitta on noin 67,5 metriä. Pystysuuntaiset porraskäytävät jakavat sen kuuteen lohkoon. Kaksi poikittaissuuntaista *diazoma*-käytävää jakaa katsomon ala-, keski- ja yläosaan. Ainoastaan alaosa on säilynyt nykyaikaan paremmin. Ylemmät osat ovat kärsineet maanjäristyksistä. Katsomossa on ollut tilaa noin 5 000 hengelle.

Keskellä ollut orkhestra on poikkeuksellisesti hevosenkengänmuotoinen eikä pyöreä. Sen halkaisija on noin 20,5 metriä. Skene- eli näyttämörakennuksen leveys oli 19,5 metriä. Se oli kaksikerroksinen, ja sen alimmassa kerroksessa oli kolme huonetta. Rakennuksen perustukset ovat säilyneet hyvin.

Roomalaisella kaudella teatteri muutettiin soveltuvaksi roomalaisille areenanäytännöille rakentamalla suoja katsomon ja orkhestran välille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Assos, Theater (Building) *Perseus*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "ASSOS Asia Minor", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. ↑  Archaeological Site of Assos UNESCO World Heritage Convention. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
4. 1 2 3  Clarke, J. T. & Bacon, F. H. & Koldewey, R.: "Restored cutaway drawing of the south stoa in the agora at Assos", *Investigations at Assos*, s. 123. Cambridge, MA: -, 1902. (englanniksi)
5. 1 2 3  Assus Theatre *The Ancient Theatre Archive*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
6. 1 2 3  Ancient Theater in Turkey: Assos *On the traces of ancient cultures*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
7. ↑  Assos, Behramköy (Troas, Asia) *Theatrum*. Viitattu 2.10.2023. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Assoksen teatteri** Wikimedia Commonsissa
**Hidden & Dangerous 2** on Illusion Softworksin kehittämä sekä Gathering of Developersin, Take-Two Interactiven ja Global Star Softwaren julkaisema toiseen maailmansotaan sijoittuva ensimmäisen ja kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2003, neljä vuotta ensimmäisen *Hidden & Dangerous* -pelin jälkeen. Pelin hahmoina ovat Special Air Servicen sotilaat, joita valitaan neljä jokaista operaatiota varten, kahdessa osatehtävässä voi pelata vain yhdellä jäsenellä.

Peli eroaa monista muista toiseen maailmansotaan sijoittuvista sotapeleistä realistisella toteutuksellaan sekä strategiaan yksinkertaisen, raskaasti skriptipohjaisen räiskinnän sijaan. H&D:n kaltaisina voidaan pitää *Rainbow Six*- ja *SWAT*-pelisarjoja sekä *Operation Flashpoint: Cold War Crisisia*, joskin pelin strategiset osuudet muistuttavat enemmän ensin mainittuja kuin jälkimmäistä.

Pelaaminen
----------

Pelin tehtävät sijoittuvat Norjaan, Saharaan, Burmaan, Itävaltaan, Normandiaan ja Tšekkiin. Vastustajat ovat enimmäkseen saksalaisia, mutta myös italialaisia, japanilaisia ja venäläisiä.

Yksinpelissä on viisi pelitilaa: campaing, lone wolf, carnage, single map objective ja single map carnage. Campaing-pelitilassa suoritetaan tehtäviä (yleensä) kolmen muun sotilaan ryhmän johtajana toimien. Lone wolf on samanlainen kuin campaing, mutta tehtävät tulee suorittaa vain yhtä sotilasta käyttäen. Carnage-pelitila lisää normaalin kampanjapelin tavoitteisiin jokaisen vihollisen eliminoinnin. Single map objectivessa suoritetaan campaing-tilan tehtäviä yksittäisillä kartoilla. Pelaajan täytyy läpäistä tehtävä, jotta hän saa kartan single map objective -tilaan. Single map carnagessa pelataan yksittäisillä kartoilla, niin kuin single map objectivessa. 

Moninpelissä on kolme pelitilaa: occupation, objective match ja deathmatch. Occupationissa vallataan vihollisen alueita. Objective-matchissa pelataan kampanja-tyylisiä tehtäviä, joissa on tiettyjä tavoitteita vihollisten tappamisen lisäksi. Joukkue joka suorittaa ensiksi kaikki tehtävänsä tai tappaa kaikki viholliset, voittaa. Deathmatch on perinteinen kaikki vastaan kaikki -kilpailu; voittaja on se, joka tappaa eniten muita pelaajia. Lisäosassa on myös co-operative, jossa mennään tehtäviä läpi kavereiden kanssa.

Pelin aikana muita ryhmän jäseniä voi komentaa tarkasti joko reaaliaikaisesti, tai niin että toiminta pysähtyy taktiseen karttanäkymään siirryttäessä. Ohjattavan hahmon vaihtaminen kesken pelin onnistuu myös.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesalan peruskoulu vuonna 2015.
**Vesalan peruskoulu** on Helsingin Kontulassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa on yli 900 oppilasta ja sen oppilasmäärä on pääkaupunkiseudun peruskoulujen suurimpia. Koulu sijaitsee osoitteessa Sakara 5.

Koulu on perustettu vuonna 1966 Kontulan yhteiskoulu -nimisenä yksityisenä oppikouluna, jonka omisti alkujaan Kontulan yhteiskoulun oppikouluyhdistys. Alkuperäinen koulurakennus valmistui vuonna 1967 ja sen laajennusosa vuonna 1969. Vuoden 1977 peruskoulu-uudistuksessa koulu siirtyi kaupungin omistukseen ja jaettiin Vesalan yläasteeksi ja lukioksi. Lukio lakkautettiin vuonna 1990. Vierekkäiset Vesalan ala-aste ja yläaste yhdistettiin vuonna 2017 Vesalan peruskouluksi. Alaluokille rakennettiin syksyllä 2019 valmistuneet uudet tilat entisen yläasteen yhteyteen. Osoitteessa Sakara 3 sijainnut ala-asteen huonokuntoinen vanha rakennus purettiin vuonna 2020.

Koulussa voi opiskella painotetusti luonto- ja tiedeluokalla. Koulussa on myös erityisluokkia, ja valmistava luokka. Yläasteen koulukasvihuone on Suomen kattavampia ja pohjoismaiden suurimpia. 200-neliöisessä kasvihuoneessa asuu yli 50 eläintä. Lisäksi koulun opettajat järjestävät telttaretkiä yläasteikäisille muun muassa Porvoon Pirttisaareen. Koulun rehtoreina toimivat Juha Juvonen ja Mimmi Veskoniemi.*lähde?*

Vuonna 2017 koulun oppilaista 40 %:lla oli vähintään toinen vanhemmista ulkomaalaistaustainen. Vuonna 2023 Vesalan peruskoulu oli yksi Helsingin neljästä peruskoulusta, joissa yli puolet oppilaista on vieraskielisiä S2-oppilaita; heidän osuutensa on 54 % koulun oppilaista.

Vesalan yläaste toimi yhtenä kuvauspaikkana elokuvassa *Täältä tullaan elämä!* (1980).

Lähteet
-------

1. 1 2  Meidän koulu *Helsingin kaupunki*. Viitattu 1.6.2017.
2. ↑  Kontulan yhteiskoulu (Helsinki) 1966-1977 Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli. Viitattu 8.3.2023.
3. ↑  Vesalan lukio valitti Helsingin lukiopaketista *Helsingin Sanomat*.  8.3.1990. Viitattu 1.6.2017.
4. ↑  Uusi lukuvuosi alkaa – koko kaupunki on oppimisen ympäristönä STT 8.8.2017. Viitattu 8.3.2023.
5. ↑  Valtava korjausurakka – Helsingin kouluja pitäisi korjata puolella miljardilla eurolla Yle 16.5.2016. Viitattu 8.3.2023.
6. ↑  Vesalan peruskoulu Sisustusarkkitehdit Sistem Oy. Viitattu 8.3.2023.
7. ↑  Vesalan ala-asteen koulun purkaminen ja urakoitsijan valinta, avoin kilpailutus Helsinki 17.12.2019. Viitattu 8.3.2023.
8. ↑  Vesalan yläkoulussa on Suomen suurin koulukasvihuone *Helsingin Sanomat*.  26.1.2013. Viitattu 1.6.2017.
9. ↑  Aikuiset tuppautuivat koululle islam-protestiin – yllättynyt rehtori ilmoitti poliisille *Uusi Suomi*. Viitattu 1.6.2017.
10. ↑  Meidän koulu *Helsingin kaupunki*. Viitattu 1.6.2017.
11. ↑  Vain yksi oppilas puhuu suomea äidinkielenään koululuokalla Helsingissä Helsingin Sanomat 17.1.2023. Viitattu 8.3.2023.
12. ↑  Täältä tullaan, elämä! *Elonet*. Viitattu 1.6.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Vesalan peruskoulun verkkosivut
**Athenen temppeli** oli antiikin aikainen Athenelle omistettu kreikkalainen temppeli Assoksen kaupungissa Troaksessa Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa. Se sijaitsi kaupungin akropoliin huipulla.

Historia
--------

Assoksen Athenen temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 540–530 eaa. Se edusti doorilaista tyyliä, ja tällaisena se on ainoa tunnettu esimerkki arkaaisen kauden doorilaisesta temppelistä koko Vähässä-Aasiassa, ja harvoja esimerkkejä tyylin käytöstä alueella myöhemminkään. Samalla temppelissä oli joonialaisen tyylin vaikutteita koristeluissa.

Ennallistuspiirros temppelin itäpäästä. Huomioi erityisesti veistoskoristeltu arkkitraavi.

Rakennus
--------

Athenen temppeli sijaitsi Assoksen akropoliin eli yläkaupungin korkeimmalla kohdalla, pohjoiseen agorasta. Se oli peripteraalitemppeli, ja sen peristasiksessa oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 13 pylvästä. Temppelin krepidomassa oli vain kaksi porrasta, ja kukkulan kallio muodosti osan krepidoman alapuolella ollesta euthynteriasta. Temppelin stylobaatin koko oli noin 14 × 30,3 metriä. Rakennus oli tehty Assoksen kaupunkikukkulan tummasta, tuliperäisestä andesiitista.

Temppelin pohjapiirros.
Sisällä temppelissä pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*), sekä cella, mutta ei opisthodomosta. Cellan leveys oli noin kahdeksan metriä. Cellan lattia oli koristeltu hellenistisellä kaudella tehdyllä lattiamosaiikilla.

Temppelin lyhyiden sivujen entablementti oli koristeltu metoopeilla, joiden koristelussa esiintyvät muun muassa sfinksi, kentauri sekä härällä ratsastava Europa. Metooppeja on säilynyt kahdeksan, tosin osa vain osittain. Myös arkkitraavi oli koristeltu veistoksilla, mikä on enemmän joonialaiselle tyylille ominainen piirre. Sen veistoskoristeltuja kiviä on säilynyt 15, ja niissä esiintyvät Herakles ja Triton, Herakles ja kentaurit, (mahdollisesti Herakleehen liittyvät) pidot, sfinksit ja härät. Koristeluja on ollut ainakin lyhyiden sivujen arkkitraavissa. Temppelin säilyneet koristeosat ovat nykyisin Louvressa sekä museoissa Bostonissa, Istanbulissa ja Çanakkalessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Assos, Temple of Athena (Building) *Perseus*. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "ASSOS Asia Minor", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Archaeological Site of Assos UNESCO World Heritage Convention. Viitattu 2.10.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Clarke, J. T. & Bacon, F. H. & Koldewey, R.: *Investigations at Assos*, s. 53, 145. Cambridge, MA: -, 1902. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Athenen temppeli** Wikimedia Commonsissa
**Muutoksenhakulupa** oli Suomessa vuoden 1979 loppuun saakka käytössä ollut osa muutoksenhakumenettelyä hovioikeudesta korkeimpaan oikeuteen. Kun asianosainen halusi hakea muutosta hovioikeuden tuomioon tai päätökseen, hänen oli pyydettävä siihen lupaa korkeimmalta oikeudelta.

Muutoksenhakulupamenettelyä muutettiin vuoden 1980 alusta, jolloin otettiin käyttöön valituslupamenettely, ja korkein oikeus muuttui entistä selvemmin prejudikaattituomioistuimeksi eli oikeudenkäyttöä ennakkopäätösten antamisella ohjaavaksi elimeksi.*lähde?*

Luvan myöntäminen
-----------------

Korkein oikeus voi myöntää muutoksenhakuluvan vain:*lähde?*

1. jos aihetta ilmenee sen lopputuloksen muuttamiseen, johon hovioikeus on johtunut, tai jos asian laatuun katsoen muuten on syytä ottaa asia tutkittavaksi tai
2. jos lain soveltamisen kannalta muissa samanlaisissa tapauksissa on tärkeää saattaa asia korkeimman oikeuden tutkittavaksi tai jos asianosainen näyttää, että muutoksenhaulla on hänelle erittäin suuri merkitys muutoinkin kuin siinä asiassa, josta on kysymys.

Jos riita-asiassa oli kysymys vain rahasta tai sellaisesta, joka voidaan rahana arvioida, ei muutoksenhakulupaa voitu myöntää kohdassa 1 mainituilla perusteilla, ellei asianosaisen muutosvaatimus koskenut yli 2 000 markan määrää (vuonna 1973). Kohdassa 2 mainituilla perusteilla asianosainen ei voinut väittää, että hovioikeus oli arvioinut asiassa esitetyt todisteet väärin tai jättänyt jonkin todisteen huomioon ottamatta.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laki oikeudenkäymiskaaren 30 luvun muuttamisesta. (55/1965) *Finlex*.  10.2.1965.
* Laki oikeudenkäymiskaaren 30 luvun muuttamisesta. (2/1955) *Finlex*.  7.1.1955.
**Alfred Filip Danielson** (18. kesäkuuta 1856 Hauho – 22. huhtikuuta 1904 Luhanka) oli suomalainen opettaja, virkatalon vuokraaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Danielsonin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Filip Danielson ja Amanda Lovisa Palander. Professori, poliitikko Johan Rickard Danielson-Kalmari oli hänen veljensä ja asutusneuvos Eino Kalmari hänen poikansa. Danielsonin puoliso vuodesta 1881 oli Selinda Maria Mölsé. Danielson tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja toimi olutpanimon hoitajana Joutsassa ja sitten Sysmässä Hovilan meijerikoulun opettajana. Virkatalon vuokraaja Luhangassa hän oli 1887–1904.

Danielson oli Heinolan tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli useiden valtiopäivävaliokuntien jäsen ja valitsijamies kolmilla valtiopäivillä. Danielson ajoi vahvasti muun muassa kansakoulupakkoa, puolusti miesten ja naisten tasa-arvoa ja teki esityksiä ja anomuksia yksin ja yhdessä muiden edustajien kanssa. Hän oli valtiopäivillä säätynsä ahkerimpia puhujia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Danielson Alfred Filip Viitattu 23.1.2021.
2. 1 2  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 42–43. Helsinki: Otava, 1926.
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Danielson (Danielson-Kalmari) Johan Richard Viitattu 23.1.2021.
4. ↑  Aikalaiskirja 1934, s. 294. Viitattu 23.9.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**DK** (ven. ДК) oli venäläinen rock-yhtye, jota pidetään yhtenä venäläisen rockin pioneereista ja pitkäikäisimmistä kokoonpanoista. Se on tullut erityisesti tunnetuksi musiikillisista kokeiluistaan ja lo-fi -tyylin ihannoinnista, ts. matalatasoisista konstailemattomista levytyksisä. 

Sergei Žarikov (ven. Сергей Жариков) perusti yhtyeen vuonna 1980 yhdessä muutaman kurssitoverinsa kanssa moskovalaisessa sovelletun matematiikan yliopistossa. Alkuperäisessä kokoonpanossa soitti kitaraa Dmitri Janšin, bassossa oli V. Viš, huilua soitti Igor Adžubei ja Žarikov itse soitti lyömäsoittimia. Yhtye soitti kokeilevaa instrumentaalista, lähinnä jazz-rokiksi luokiteltavaa musiikkia. Musiikkiä äänitettiin kotioloissa avokelanauhurilla ja sitä levitettiin epävirallisina underground-kopioina kädestä käteen tuttavien keskuudessa. Tällainen magnitizdat-nimellä tunnettu julkaisutapa oli varsin yleinen Neuvostoliitossa, koska valtion virallinen levy-yhtiö julkaisi rock- ja muuta vaihtoehtomusiikkia varsin rajoitetusti, ja sensuuri oli tiukka sen suhteen, mitä julkaistiin. 

Muutaman ensimmäisen vuoden aikana yhtyeen basisti ja huilisti vaihtuivat muutamaan kertaan, ja sen musiikkityylissä tapahtui muutoksia kokeilevampaan mutta samalla rytmikkäämpään suuntaan. Kappaleet sisälsivät nyt myös laulusolistiksi ryhtyneen Žarikovin laulua. Lähes kaikki kappaleet olivat myös hänen tekemiään. Yhtyeestä tuli alan piireissä varsin suosittu, ja siihen hakeutui kokeilevan musiikin tekijöitä. Vuonna 1983 siihen liittyikin muutama saksofonisti ja muu puhallinsoittaja, mm. Sergei Letov. Musiikista tuli entistäkin kokeilevampaa, jopa psykedeelistä. Pian yhtyeeseen liittyi myös toinen vokalisti ja kitaristi. Yhtyeen lukuisilla nauhoituksilla esiintyy myös lukuisa joukko vierailijoita muista yhtyeistä. 
Yhtyeen viimeinen nauha-albumi *Požar v mavzoleje* (ven. Пожар в мавзолее, ’Tulipalo mausoleumissa’) ilmestyi vuonna 1990. Sen jälkeen vanhoja nauha-albumeita on julkaistu uudelleen vinyylillä ja CD-muodossa, myös uudelleen masteroituina. Ensimmäisen kerran yhtyeen tuotantoa julkaistiin vinyylillä vuonna 1988 kokoelmalla *Rocking soviet*.

1990-luvun jälkeen yhtye on esinntynyt vain satunnaisesti eri kokoonpanoissa, ja siltä on julkaistu lähinnä vanhempaa tuotantoa uudelleenjulkaisuina.
**Oleg Aleksandrovitš Maskajev** (ven. Оле́г Алекса́ндрович Маска́ев; s. 2. maaliskuuta 1969) on Venäjää edustava nyrkkeilijä ja ammattilaisten WBC-liiton raskaansarjan entinen maailmanmestari. Hän asuu nykyään Staten Islandilla New Yorkissa ja on etniseltä taustaltaan mordvalainen.

Entinen Venäjän armeijan upseeri Maskajev aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan hän voitti kolmannessa erässä viimeisen ottelunsa otelleen Venäjän raskaan sarjan entisen mestarin Aleksandr Mirošnitšenkon teknisellä tyrmäyksellä. Pian Maskajev siirtyi ottelemaan Yhdysvaltoihin, ja kuudennessa ammattilaisottelussaan Lontoossa 29. syyskuuta 1995 hän voitti 12-eräisessä ottelussa Pan-Aasian nyrkkeilyliiton avoimesta raskaan sarjan mestaruudesta Nikolai Kulpinin kaikin tuomariäänin. 5. huhtikuuta 1997 hän kohtasi David Tuan ottelussa WBC:n International-tittelistä, mutta hävisi 11. erän teknisellä tyrmäyksellä. 

Myöhemmin Maskajev puolusti PABA-titteliään Toakipa Tasefaa, Jeff Woodenia ja Shane Sutcliffeä vastaan kunnes menetti sen 
7. lokakuuta 2000 Kirk Johnsonille neljännen erän tyrmäyksellä. Välissä hän otteli lukuisia muitakin otteluita, joukossa muun muassa tyrmäysvoitto Hasim Rahmanista marraskuulta 1999. 10. maaliskuuta 2001 hän haastoi hallitsevan WBC:n Amerikan-mestarin Lance Whitakerin, mutta tuli tyrmätyksi jo toisessa erässä. 

Vuosina 2000–2002 Maskajev kärsi kolme tyrmäystappiota, ja hänen silloinen valmentajansa ehdotteli vakavasti uran lopettamista. Maskajev ei kuitenkaan suostunut siihen. Sandersille kärsimänsä tappion jälkeen hän voitti yhdeksän ottelua peräkkäin, joista tyrmäyksellä kahdeksan, ja pääsi 12. marraskuuta 2005 iskemään WBC:n International-tittelistä Sinan Samil Samia vastaan. Ottelu kesti täydet 12 erää ja tuomittiin Maskajevin voitoksi kaikin tuomariäänin, jolloin hän pääsi haastamaan hallitsevan maailmanmestarin Hasim Rahmanin. Ottelu Rahmania vastaan käytiin 12. elokuuta. Myös toisessa miesten välisessä kohtaamisessa voitto meni tyrmäyksellä Maskajeville, tällä kertaa viimeisen erän viimeisellä minuutilla, kun Rahman oli pitkän aikaa ahdingossa Maskajevin iskujen tulituksessa. 

Ensimmäisen kerran Maskajev puolusti mestaruuttaan Moskovassa 10. joulukuuta Peter Okhelloa vastaan, Maskajev voitti ottelun tuomariston yksimielisellä päätöksellä. Vain päivää aikaisemmin hänelle oli myönnetty Venäjän kansalaisuus. Sitä ennen hän oli edustanut Kazakstania. Toisessa puolustusottelussaan 8. maaliskuuta 2008 Maskajev menetti WBC-liiton tunnustaman mestaruusvyön kärsittyään tappion Nigerian Samuel Peterille.

Lähteet
-------

* Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa
* Forbes-lehden artikkeli, 13.8.2006 (linkki ei enää toiminnassa)

1. ↑  Kangekaelsed ja targad mordvalased. Mordva omadused *filmsonliner.ru*. Viitattu 20.1.2020.
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Kansanavun mainosauto Tampereella 1947.
**Kansanapu** oli Suomen Huolto ry:n vuonna 1942 perustettu keräyselin. Toiminnanjohtaja vuosina 1941–1945 oli Severi Saarinen.

Kansanavun suurkeräykset toteutettiin 1942–1949. Keräyksien yhteydessä tehtiin kymmenittäin erilaisia julisteita. Julistesarjan suunnittelusta vastasi pääasiassa SEK-mainostoimiston suunnitteluryhmä, johon kuuluivat Jorma Suhonen, Holger Erkelenz, Aarno Knuus. Valtion tiedoituslaitoksen palveluksessa sota-aikana toiminut Per Henrik Taucher voitti vuonna 1946 Kansanavun järjestämän julistekilpailun. Julisteessa pieni apea poika nimilappu kaulassa vetoaa yleisöön keräysvarojen saamiseksi.

Julisteiden lisäksi Kansanapu julkaisi kirjeensulkijamerkkejä ja postimerkkejä. Keräysvaroilla tuettiin rintamamiesten, siirtoväen ja sotaleskien perheitä ja avustettiin sotainvalideja ja sotaorpoja. Keruukampanjan tarkoituksiin kehitettiin vetoavia lauseita, kuten "Hyvä antaa vähästänsä", "Riittäähän tarvitseville sinultakin" ja "Avaa sydämesi".

* Kansanavun merkki vuodelta 1943 Kansanavun merkki vuodelta 1943
* Kansanavun merkki vuodelta 1943 Kansanavun merkki vuodelta 1943
* Kansanavun merkki vuodelta 1944 Kansanavun merkki vuodelta 1944

Kansanapu järjesti vuonna 1947 maalaus- ja piirustuskilpailun, johon saivat osallistua kaikki kansa- ja oppikoulut. Se liittyi samana vuonna järjestettyyn suurkeräykseen.

Kansanapu-keräyksen jatkajaksi perustettiin vuonna 1949 Yhteisvastuukeräys.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansanapu auttaa sodan keskellä, Yle.fi
2. ↑  Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
3. 1 2  Sofia 2014, Helsingin kaupunki
4. ↑  Granö, Päivi & Koivurova Anniina: Koululaiset kotiseudun representoijina toisen maailmansodan jälkeen Suomen Länsi-Lapissa ja Ruotsin Tornionlaaksossa.  *Kasvatus & Aika*, 2013, 7. vsk, nro 4, s. 6–26. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.4.2022.
5. ↑  Tuusulan seurakunta

Aiheesta muualla
----------------

* *Kansanapu* Elonet.  , lyhyt dokumenttielokuva vuodelta 1946
**Luottamuksensuoja** tarkoittaa esineoikeudessa sitä, että esineen käyttö- ja määräämisvaltaa koskeva luovutustoimi katsotaan päteväksi, vaikka luovuttajalla ei ole oikeutta määrätä esineestä, kunhan luovutuksensaaja on toiminut vilpittömässä mielessä. Puutteellisuus luovutustoimen edellytyksissä eli tietoisissa otaksumissa olosuhteista aiheuttaa luovutustoimen pätemättömyyden. Toisaalta luovutuksensaajan mahdollisuudet varmistua luovuttajan määräämisvallasta esineeseen ovat rajalliset. Vaihdannan sujuvuuden turvaamisen perusteella luovutustoimen oikeusvaikutusten tulee olla samankaltaisia kuin silloin, jos puutteellisuutta ei olisikaan ollut.

Luovutuksensaajan luottamuksen suojaaminen on tietoinen valinta oikeudellisen ristiriidan ratkaisemiseksi. Luottamuksensuojaa käytetään tilanteissa, joissa sopijapuolen mielikuvat eivät vastaa totuutta. Selonottovelvollisuuden laajuuden ja luottamuksensuojan riippuvuutta toisistaan kuvataan kauppakaaressa ja oikeustoimilaissa, joissa asetetaan perustellun vilpittömän mielen vaatimus. Jos selonottovelvollisuutta ei ole, on luottamuksensuoja täydellinen. Esimerkiksi merkintää kaupparekisterissä pidetään tunnettuna tietona.

Varastetun irtaimen esineen ostaja ei saa vilpittömään mieleen vetoamalla suojaa, vaan hän joutuu palauttamaan esineen korvauksetta sen oikealle omistajalle. Myös vajaavaltaisen etu on suojattu niin, ettei oikeustoimessa voi vedota luottamuksensuojaan.

Hallinto-oikeudessa luottamuksensuoja tarkoittaa sitä, että kansalaisen on voitava luottaa viranomaisen toiminnan oikeellisuuteen, päätösten lainmukaisuuteen ja siihen, ettei päätöksiin tehdä jälkikäteen yllättäviä muutoksia. Vero-oikeudessa luottamuksensuoja suojaa verovelvollisen luottamusta veroviranomaisen ohjeiden ja verotuskäytännön pysyvyyteen. Verotusmenettelylain 26 pykälän mukaan tulkinnanvarainen tai epäselvä asia on ratkaistava verovelvollisen eduksi, jos hän on toiminut vilpittömässä mielessä viranomaisen ohjeiden mukaisesti.

Lähteet
-------

* Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys 1994, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 458–460
* Laki verotusmenettelystä 1558/1995 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kirkon musiikkijuhlat** (aikaisemmin **Kirkkolaulujuhlat** ja **Kirkkomusiikkijuhlat**) on tapahtuma jonka tavoitteena on esitellä ja edistää Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntien musiikkitoimintaa sekä tukea ja edistää hengellistä elämää. Järjestäjinä toimivat kirkkohallitus, Suomen Kirkkomusiikkiliitto, Kirkkopalvelut, Suomen Kanttori-urkuriliitto ja paikallinen seurakunta/paikalliset seurakunnat. 

Ohjelma koostuu muun muassa konserteista, kuorokatselmuksesta, kaikkien juhlille osallistuvien kuorojen yhteisestä säveljuhlasta ja juhlamessusta.

Historiaa
---------

Musiikkijuhlien historia alkoi 1927 *Kirkkolaulujuhlien* nimellä, joka muuttui 1981 *Kirkkomusiikkijuhliksi* ollen nimenä 2007 saakka. Helsingissä järjestettiin 10. valtakunnalliset kirkkolaulujuhlat, jotka alkoivat 11. kesäkuuta 1966. Niihin osallistui 370 kuoroa ja 10 709 laulajaa.

Kirkon musiikkijuhlat 2017
--------------------------

Tapahtuma järjestettiin Helsingissä 19.−21. toukokuuta 2017. Juhlien keskuspaikkoina toimivat Helsingin tuomiokirkko ja Senaatintorin ympäristö.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirkon musiikkijuhlat Suomen Kirkkomusiikkiliitto
2. ↑  Käki, Matti & Kojo, Pauli & Räty, Ritva: *Mitä Missä Milloin 1967. Kansalaisen vuosikirja*, s. 44. Otava, 1966.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkon musiikkijuhlat (Arkistoitu – Internet Archive)
Leopold Hasner von Artha noin vuonna 1862.
**Leopold Hasner von Artha** (15. maaliskuuta 1818 Praha – 5. kesäkuuta 1891 Bad Ischl) oli itävaltalainen poliitikko, joka toimi Itävallan opetusministerinä vuosina 1867–1870 ja pääministerinä lyhyen aikaa vuonna 1870.

Lakia ja filosofiaa opiskellut Hasner tuli vallankumousvuonna 1848 *Prager Zeitung* -nimisen Prahassa ilmestyneen virallisen lehden toimittajaksi. Hän herätti pian liberaaleilla mielipiteillään sekä valtakunnan keskitettyä hallintoa kannattamalla Itävallan hallituksen huomion. Opetusministeri Leo von Thun und Hohenstein järjesti hänet vuonna 1849 oikeusfilosofian professoriksi Prahan yliopistoon. Hän oli myös kansantalouden professori vuodesta 1851 Prahassa ja vuodesta 1865 Wienin yliopistossa. Hasner valittiin 1861 edustajaksi ensin Böömin maapäiville ja sitten Itävallan parlamenttiin eli valtakunnanneuvostoon (*reichsrat*), jonka alahuoneen puhemieheksi hänet valittiin 1863. Neljä vuotta myöhemmin hänestä tuli ylähuoneen elinikäinen jäsen ja opetusministeri Karl von Auerspergin hallitukseen. Hasnerin ministerikaudella Itävallassa otettiin käyttöön kahdeksanvuotinen oppivelvollisuus ja perusopetus muutettiin luonteeltaan ei-uskonnolliseksi ja otettiin valtion valvontaan. Hasner toimi pääministerinä 1. helmikuuta – 5. huhtikuuta 1870, mutta hänen lyhytikäinen hallituksensa kompastui kansallisuusryhmien välisiin jatkuviin ristiriitoihin. Hän jatkoi myöhemmin vaikuttajana ylähuoneessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leopod Hasner, Ritter von Artha (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 17.7.2013.
2. 1 2  *Nordisk familjebok* (1909), s. 51 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 16.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Paavo Uronen** (s. 16. lokakuuta 1938 Viipurin maalaiskunta) on tekniikan tutkija, professori ja rehtori.

Uronen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1961 sekä Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966, tekniikan lisensiaatiksi 1970 ja tekniikan tohtoriksi 1971.

Hän oli Oulun yliopiston prosessitekniikan virkaatekevä professori 1969–1973 ja professori 1973–1988. Hän oli myös teknillisen tiedekunnan varadekaani 1974–1976, dekaani 1976–1978 ja 1985–1987 sekä Oulun yliopiston I vararehtori 1987–1988. Tämän jälkeen hänestä tuli Teknillisen korkeakoulun prosessien ohjauksen ja hallinnan professori vuosina 1988–2003, korkeakoulun vararehtori 1991–1994 ja rehtori 1994–2003. Hän jäi eläkkeelle 2003.

Uronen tutki teollisuusprosessien automaatiota, malleja ja optimointia, etenkin puunjalostusteollisuudessa, metallurgiassa ja kemianteollisuudessa.

Urosen veli oli kansliapäällikkö Reino Uronen.

Professori Uronen on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1999. Hän on myös Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 771. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. 1 2  *Kuka kukin on 1978*, s. 1033. Runeberg.org.
3. 1 2 3  *WSOY Iso Tietosanakirja*, osa 10, s. 44. WSOY 1997.
4. ↑  Teknillinen korkeakoulu *Digitoday*.  28.4.2003. Viitattu 7.6.2017.
5. ↑  List all members by country. (Paavo Uronen.) Academia Europaea – the Academy of Europe. Viitattu 7.6.2017. (englanniksi)
6. ↑  Teknillisten tieteiden akatemia – Jäsenmatrikkeli. Teknillisten tieteiden akatemia.  Arkistoitu 14.6.2017. Viitattu 7.6.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Väinö Tuukkanen** (9. syyskuuta 1896 Viipuri – 8. tammikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Helsingin kaupungin asemakaava- ja kaupunkisuunnittelutehtävissä lähes neljäkymmentä vuotta.

Väinö Tuukkasen vanhemmat olivat maalarimestari Vilhelm Tuukkanen ja Maria Seppänen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1924 oli Airi Eini Elna Pelkonen (k. 1943) ja toinen vuodesta 1947 Ann-Marie Ahlfors. Tuukkanen tuli ylioppilaaksi 1916 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1921. Toimittuaan ensin yksityisen suunnittelutoimiston palveluksessa hän oli asutushallituksen rakennustoimiston apulaisjohtaja 1924–1926 ja johtaja 1929–1929, Helsingin kaupungin asemakaavaosaston toimistoarkkitehti 1929–1944, apulaisasemakaava-arkkitehti 1944–1948, kaupungin asemakaava-arkkitehti 1949–1954, asemakaavapäällikkö 1954–1964 ja kaupunkisuunniteluviraston päällikkö vuoteen 1965, jolloin hän jäi eläkkeelle. Tuukkanen opetti Helsingin yliopistossa rakennusoppia 1924–1948 ja toimi Suomen Golfliiton puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 913 (Viitattu 26.5.2019)
2. 1 2  Kuolleita. Arkkitehti Väinö Tuukkanen. *Helsingin Sanomat*, 15.1.1985, s. 15.
3. ↑  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 1093. Helsinki: Otava, 1970.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Lenka Hlávková** (o.s. **Mráčková**; 17. elokuuta 1974 Louny – 21. joulukuuta 2023 Praha) oli tšekkiläinen musiikkitieteilijä.

Hlávková opiskeli musiikkitiedettä Prahassa ja sai maisterin arvon vuonna 1998. Filosofian tohtoriksi hän väitteli vunna 2004. Vuosina 1999–2000 hän toimi DAAD-ohjelman vaihdossa tutkijana Humboldt-yliopistossa Berliinissä. Hlávková aloitti työskentelyn Kaarlen yliopistossa luennoitsijana vuonna 2002. Lukuvuodella 2007–2008 hän oli vieraileva luennoitsija Technische Universität Dresdenissä. Vuosina 2012–2015 Hlávková johti Musiikkitieteen instituuttia Kaarlen yliopistossa ja vuodesta 2015 hän toimi sen varajohtajana. Hän toimi siellä apulaisprofessorina vuotta 1600 edeltäneen musiikin historian ja musiikin paleografian alueilla.

Hlávková valittiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2019. Hänen tutkimusaiheidensa joukossa olivat myöhäiskeskiajan musiikki Keski-Euroopassa ja Böömin alueella sekä musiikkitieteen historia. Hlávková perehtyi tutkimuksessaan muun muassa tšekkiläisiin varhaisen musiikin lähteisiin, kuten Kodex Speciálníkiin ja Kodex Strahoviin. Hän kuoli Prahan ammuskelussa joulukuussa 2023.

Lähteet
-------

1. ↑  Zemřela Lenka Hlávková Divadelní noviny 22.12.2023 (tšekiksi)
2. ↑  Hlávková, Lenka, 1974- Bibliografie dějin Českých zemí, viitattu 22.12.2023 (tšekiksi)
3. 1 2  PhDr. Lenka Hlávková, Ph.D. Staré mýty, nová fakta, viitattu 22.12.2023 (englanniksi)
4. 1 2  Lenka Hlávková Academia Europaea, viitattu 22.12.2023 (englanniksi)
5. ↑  Lenka Hlávková Univerzita Karlova, viitattu 22.12.2023 (tšekiksi)
6. ↑  Czechia in shock after gunman murders 14 at university Radio Prague International 22.12.2023, viitattu 22.12.2023 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |