recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dioro** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla 60 kilometriä Ségousta maanteitse koilliseen. Kunnassa on 47 900 asukasta (vuonna 2009).

Dioron kunta rajoittuu idässä Ségoun piirin Kamiandougoun ja Diédougoun, etelässä Diounan ja Cinzanan, lännessä Boussinin ja Farakou Massan sekä pohjoisessa Sibilan ja Macinan piirin Kolongon kuntiin.

Kuntaan kuuluu 30 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, bozoja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa asuu myös jonkin verran kristittyjä ja animisteja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maapähkinä, fonio ja okra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua, kaksi yläkoulua ja kolme terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 3.12.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 3.12.2014. (ranskaksi)
3. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Dioro 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 3.12.2014. (ranskaksi)
**Diospolis Mikra** (m.kreik. Διόσπολις Μικρά eli Διὸς πόλις μικρά, *Dios polis mikra*, myös Διόσπολις Κάτω, *Diospolis Katō*; lat. *Diospolis Parva, Diospolis Inferior, Pollamonis*) eli **Zema-Behdet** (usein *Sema-Behdet*; egypt. 𓄥𓄿𓏛𓈖𓄑𓆓𓏏𓊖, *Zmꜣ-Bḥdt*) tai **Pa-iu-en-Amon** (egypt. 𓅯𓄿𓈘𓈇𓏤𓇋𓏠𓈖𓅆, *Pꜣ-jw-n-Jmn*; kopt. *Ⲡⲟⲩⲛⲉⲙⲟⲩ*) tai **Waset-mehu** (egypt. *Wꜣst-mḥw*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Diospoliteen (Diospolites Kato) nomokseen.

Diospolis Mikra, suomeksi "Pieni Zeuksen/Amonin kaupunki", sijaitsi Niilin Fatmetikos-suuhaaran eli nykyisen Damiettan suuhaaran varrella. Kaupungin egyptinkielisiin nimiin kuulunut *Pa-iu-en-Amon* tarkoitti "Amonin saarta". Kaupungin rauniokumpu eli tell tunnetaan nimellä *Tell el-Balamun*.

Ala-Egyptin Diospolis Mikraa ei tule sekoittaa Ylä-Egyptin Diospolis Mikraan, josta kaupunki erotettiin kutsumalla sitä "Alemmaksi Diospoliiksi" (*Diospolis Katō*, *Diospolis Inferior*). Tämän vuoksi myös sen nomoksen nimi oli Diospolites Kato, "Alempi Diospolites", erotuksena toisesta Diospolites Mikroksen nomoksesta.

Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä *Diospolis Inferior*.

Lähteet
-------

1. ↑  Schweitzer, Simon D.: Zmꜣ-Bḥd.t *Ancient Egyptian Dictionary*. Viitattu 25.1.2021.
2. ↑  Schweitzer, Simon D.: Pꜣ-jw-n-Jmn *Ancient Egyptian Dictionary*. Viitattu 25.1.2021.
3. ↑  Schweitzer, Simon D.: Wꜣs.t-Mḥ.w *Ancient Egyptian Dictionary*. Viitattu 25.1.2021.
4. 1 2 3  Smith, William: "Diospolis Parva", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
5. 1 2  Diospolis Kato *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
6. 1 2 3 4  Dios Polis (Tell el-Balamun) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
7. ↑  Diospolis Inferior *Catholic Hierarchy*. Viitattu 25.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Diospolis Mikra** Wikimedia Commonsissa
Dionýsis Savvópoulos vuonna 2007.
**Dionýsis Savvópoulos** (kreik. Διονύσης Σαββόπουλος, s. 2. joulukuuta 1944 Thessaloniki) on kreikkalainen, pääasiassa laikó- ja rebetikomusiikin muusikko, laulaja sekä lauluntekijä.

Savvópoulos pääsi opiskelemaan Thessalonikin Aristoteles-yliopistoon lakia, mutta ensimmäisen opiskeluvuoden jälkeen vuonna 1963 hän muutti Ateenaan tekemään pätkätöitä. Muusikon uransa hän aloitti Ateenan yökerhoissa soittamalla kitaraa ja laulamalla. LYRA-levy-yhtiön Alékos Patsifás noteerasi Savvópoulosin lauluntekijän lahjat. Hän työskenteli levy-yhtiölle vuoteen 1983 saakka. Savvópoulosin debyyttialbumi *To fortigó* julkaistiin vuonna 1966. Albumi ei saavuttanut suurta suosiota, mutta hän jatkoi LYRAssa ja seuraavat albumit niittivät menestystä.

Savvópoulos on koko uransa ajan ollut myös poliittisesti aktiivinen ja oli sotilasjuntan aikana lyhyen aikaa vankilassa ideoidensa vuoksi. Hän on naimisissa Aspasía Arapídoun kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

* Dionýsis Savvópoulos last.fm.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Dioungani** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Koron piirissä Malissa. Se sijaitsee Gondo-Sénon tasangolla 53 kilometriä Korosta koilliseen. Kunnassa on 32 400 asukasta (vuonna 2009).

Diounganin kunta rajoittuu idässä Koron piirin Dinangouroun, lännessä Bondon, Barapirélin, Madougoun ja Diankaboun sekä pohjoisessa Douentzan piirin Dallahin kuntiin ja etelässä Burkina Fasoon. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Eteläosassa on metsiä.

Kuntaan kuuluu 21 kylää ja 32 pikkukylää. Lähes kaksi kolmasosaa asukkaista on muslimeja ja kolmasosa kristittyjä.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, lehmänpapu, maapapu, seesami ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat kymmenen alakoulua, yläkoulu ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 19.11.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Cercle de Koro - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 19.11.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 19.11.2014. (ranskaksi)
4. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Dioungani 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 19.11.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Dioumara Koussata** on maalaiskunta Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dioumara sijaitsee 70 kilometriä Diémasta itään. Kunnassa on 16 300 ja kylässä 1 700 asukasta (vuonna 2009).

Dioumara Koussatan kunnan pinta-ala on 1 820 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Diéman piirin Dianguirdén, kaakossa Gomitradougoun, luoteessa Nioron piirin Koréra Korén, koillisessa Koulikoron alueen Naran piirin Dabon ja Falloun ja etelässä Kolokanin piirin Sagabalan kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt, alangot ja tasangot. Vesistöjä ovat sadekauden jälkeen kuivuvat joet ja järvet. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 550–600 millimetriä.

Kuntaan kuuluu 18 kylää. Asukkaista 47 % on kagoroja, 27,5 % soninkeja, 20 % bambaroita, 3 % maureja ja 2,5 % fulbeja. Yleisimmät kielet ovat bambara ja soninke. Kagoron puhujia on vain pari prosenttia.

Dioumaran ohi kulkee Bamakon ja Kayesin välinen päällystetty maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, lehmänpapu ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin tai pyrkii muuttamaan ulkomaille.

Kunnassa toimii lastentarha, kuusi alakoulua, yläkoulu sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Dioumarassa ja Konsandougoussa on kunnalliset terveyskeskukset. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 9.4.2018.
2. 1 2 3 4 5  Plan de sécurité alimentaire. Commune rurale de Dioumara 2007–2011 *reliefweb.int*.  2006. Viitattu 9.4.2018.
3. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.4.2018.
4. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.4.2018.
5. ↑  Rapport d’etude sur le programme de formation en alphabetisation et decentralisation dans le cercle de Diema *groupeodyssee.org*.  2007.  Arkistoitu 8.4.2018. Viitattu 9.4.2018.
Trinley Thaye Dorje
**Trinley Thaye Dorje** (s. 6. toukokuuta, 1983 Lhasa, Tiibet´) on monien seuraajiensa tunnustama 17. karmapa ja johtaa Karma Kagyu -koulukuntaa, joka on yksi Tiibetin buddhalaisuuden neljästä pääkoulukunnasta.

Trinlay Thaye Dorje syntyi Mipham Rinpochen ja Dechen Wangmon pojaksi. Mipham Rinpoche on eräs Nyingmapa-linjan tärkeä lama ja Dechen Wangmo on Lingin kuningas Gesarista periytyvän aatelisen perheen tytär. Poika alkoi 1½-vuotiaana kertoa ihmisille olevansa Karmapa. (17. Karmapan tunnistuksesta on erimielisyyksiä. Katso Karmapa-konflikti)

Maaliskuussa 1994, Thaye Dorje ja hänen perheensä pakenivat Tiibetistä Nepaliin ja sitten Intiaan, jossa Shamar Rinpoche tunnisti hänet virallisesti 17. Karmapaksi.

Seuraavaksi Thaye Dorje aloitti intensiivisen monastisen koulutuksen. Hän sai harjoitusta ja välityksiä buddhalaiseen filosofiaan ja harjoituksiin eräiltä parhaimmilta eläviltä tiibetiläisen ja intialaisen buddhalaisuuden oppineilta ja mestareilta. Hänen opettajiinsa on kuulunut 14. Shamar Rinpoche, professori Sempa Dorje ja Khenpo Chödrak Tenphel. Sen jälkeen 14. Shamarpa julisti Thaye Dorjen Vidhyaharaksi (tiedon haltijaksi) joulukuussa 2003 Karmapa International Buddhist Institutessa.

Perinteisen buddhalaisen koulutuksen lisäksi Thaye Dorje on saanut länsimaista koulutusta englantilaisilta ja australialaisilta opettajilta ja intensiivisen johdatuksen länsimaiseen filosofiaan Washingtonin ja Leen yliopiston professorilta Harrison Pembertonilta Yhdysvalloissa.

Thaye Dorje asuu nykyisin Kalimpongissa Intiassa, jossa hän jatkaa perusteellista perinteistä koulutusta, joka vaaditaan Karmapa-tittelin haltijalta. 17. toukokuuta 2006 Thaye Dorje nimitettiin virallisesti 16. Karmapan, Ranjung Rigpe Dorjen, lailliseksi ja hallinnolliseksi perijäksi, ja hän voi siten käyttää Rumtekin luostaria Sikkimissä. Koska poliittinen ilmapiiri on edelleen epävakaa, keskuspaikka pysyy toistaiseksi Intiassa.

Thaye Dorje kävi Helsingissä 11.-13. heinäkuuta 2007. Hän tapasi Helsingin kaupunginjohtajan ja opetusministeriön edustajia sekä paikallisia buddhalaisia.

Aiheesta muualla
----------------

* Karmapa.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Mimmo Paladino
**Mimmo Paladino** (s. 18. joulukuuta 1948, Paduli) on italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä, graafikko ja piirtäjä. Hän opiskeli Beneventon Liceo Artistico di Beneventossa vuosina 1964–1968. Paladino keskittyi 1970-luvun alussa piirtämiseen, jolloin hän kehitti suuren osan siitä kuvastosta, joka esiintyi myöhemmin hänen maalauksissaan. Paladino piti ensimmäiset yksityisnäyttelynsä vuonna 1976 Bolognan Galeria D‘Arte Duemilassa ja Brescian Nuovi Strumentissa. Hän muutti Milanoon vuonna 1977, ja 1970-luvun loppupuolella hän maalasi lähinnä monokromaattisia maalauksia sinisellä, punaisella tai keltaisella värillä. Hän liitti maalauksiinsa usein myös löydettyjä esineitä.

Taidekriitikko Achille Bonito Oliva liitti Paladinon 1980-luvulla Transavanguardia-ryhmään, johon kuuluivat taidemaalarit Sandro Chia, Francesco Clemente, Enzo Cucchi ja Nicola De Maria. Paladino kehitti nopeasti allegorisen, figuratiivisen tyylin, joka ammensi kristillisestä ja antiikin mytologian kuvastosta, mutta jossa oli vaikutteita myös muinaisen Egyptin ja alkuperäiskansojen taiteesta sekä modernista taiteesta. Paladino loi arvoituksellisia ja arkaaisia hahmoja veistoshahmoja ja maalasi tauluja, joita hallitsivat kuoleman ja uhrin tematiikat. Paladinon tekninen monipuolisuus tulee esiin hänen grafiikan töissään, joita hän on tehnyt vuodesta 1980. Paladino on tehnyt niin etsauksia, linotöitä, kuin myös akvatintoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mimmo Paladino - Artist *Royal Academy of Arts*. Viitattu 15.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Matti Ylöstalo vuonna 1964.
**Matti Viljo Ylöstalo** (4. helmikuuta 1917 Tampere – 14. syyskuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, joka toimi 21 vuotta Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorina (1959–1980). Hän valmistui lainopin kandidaatiksi vuonna 1945 ja väitteli lakitieteen tohtoriksi 1953. Hän toimin lakimiestehtävissä Helsingin raastuvanoikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa 1940–1950-luvulla.

Professuurinsa ohessa Ylöstalo toimi Suomen Asianajajaliiton sihteerinä vuodet 1957–1986 ja liiton äänenkannattajan *Defensor Legisin* päätoimittajana 1975–1986.

Hän toimi useissa luottamustehtävissä, mm. Suomen Kansallisteatterin hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana, Kansallisosakepankin ja vakuutusyhtiö Salaman hallintoneuvoston jäsenenä tai puheenjohtajana. Hän oli Keskuskauppakamarin liikekilpailun valvontalautakunnan puheenjohtaja 1965–1968 liiketapalautakunnan puheenjohtaja 1969–1977.

Ylöstalo ehti toimia noin sadan välimiesoikeuden jäsenenä tai puheenjohtajana.

Hänen isänsä oli sähkö- ja radiotekniikan professori Viljo Ylöstalo.

Palkinnot ja huomionosoitukset
------------------------------

### Myönnetyt

Toisen maailmansodan aikana Ylöstalo sai saksalaisen rautaristin toisen luokan kunniamerkin osoittamastaan erinomaisesta urheudesta Kiestingin motissa. Hän toimi upseerina pioneerijoukoissa.

Hän oli Uppsalan yliopiston kunniatohtori ja Suomen lainopillisen yhdistyksen, Suomen Asianajajaliiton, Suomen Kulttuurirahaston kannatusyhdistyksen ja Pykälä ry:n kunniajäsen. 

Hän sai vuonna 1989 Suomen Lakimiesliiton myöntämän K. J. Ståhlberg -mitalin.

### Nimikkopalkinto

Suomen Asianajajaliiton säätiö on nimennyt myöntämänsä kunnianosoituksen Matti Ylöstalo -palkinnoksi. Palkinto myönnetään asianajajaoikeuden edistämisestä, asianajajalaitoksen kehittämisestä tai muusta toiminnasta, joka on ollut omiaan kohottamaan asianajajien arvostusta.

Julkaisuja
----------

* Testamentinmoitteesta 1953
* Testamentin muoto 1954
* Takauksesta 1957
* Suomen siviilioikeuden oppikirja. Yleinen osa (T. M. Kivimäen kanssa) 1958, 4. p. 1981.
* Yli sata tieteellistä artikkelia eri julkaisuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 847–848. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 10, p. 459. Otava 1967.
3. ↑  Lakimiesliitto / Palkinnot ja kunnianosoitukset Suomen Lakimiesliitto ry.  Arkistoitu 17.4.2013. Viitattu 21.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Halila, Heikki: / Ylöstalo, Matti (1917–2002). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  4.7.2016. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Kai Kyllönen kesäkuussa 1995.
**Kai Olavi Kyllönen** (s. 30. tammikuuta 1965 Turku) on suomalainen pika- ja aitajuoksija.

Kyllönen voitti 110 metrin aitojen Suomen mestaruuden vuonna 1991 ja 200 metrin juoksun mestaruuden vuosina 1989 ja 1994. Hallissa hän voitti SM-kultaa 60 metrin aidoissa vuosina 1994 ja 1996. Hänellä on pika-aidoista lisäksi viisi hopeaa (1987, 1989, 1990, 1993 ja 1994) sekä kolme pronssia (1992, 1995 ja 1996). Sisäradoilta hänellä on lisäksi 60 metrin aitajuoksusta kaksi hopeaa (1989, 1993) ja yksi pronssi (1995). Viestijuoksun SM-kisoista hänellä on 4 × 100 metrin viestistä kaksi kultaa (1989, 1992).

Arvokisoissa Kyllönen oli pika-aidoissa mukana Splitin 1990 ja Helsingin 1994 EM-kisoissa sekä Tokion (1991), Stuttgartin (1993) ja Göteborgin MM-kisoissa (1995). Helsingissä ja Stuttgartissa hän selvisi toiselle kierrokselle. Lisäksi hän on edustanut Suomea sisäratojen EM- ja MM-kisoissa.

110 metrin aitojen ennätyksensä 13,52 Kyllönen juoksi 2. elokuuta 1994 Jyväskylässä. Ajallaan hän on Suomen kaikkien aikojen neljänneksi nopein pika-aituri Arto Bryggaren, Antti Haapakosken ja Elmo Lakan jälkeen. 200 metrillä Kyllönen juoksi Tuusulan Kalevan kisoissa 10. heinäkuuta 1994 ajan 21,00. 2. kesäkuuta 1987 hän juoksi Sipoossa harvinaisen 200 metrin aitamatkan Suomen ennätyksen 23,25. Oskari Mörö alitti ennätyksen sekunnin sadasosalla vuonna 2020.

Seuratasolla Kyllönen edusti vuoteen 1987 asti Keski-Uusimaan Urheilijoita ja sen jälkeen Turun Urheiluliittoa. Hän on naimisissa entisen pikajuoksijan Sanna Kyllösen kanssa (omaa sukua Hernesniemi).

Urheilu-uransa jälkeen Kyllönen toimi vuonna 2000 lyhyen aikaa Suomen Urheilulehden päätoimittajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kai Kyllönen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑
3. ↑  Mörö rikkoi Lahdessa 200 metrin aitajuoksun Suomen ennätyksen: Aikamoista runttaamista *Yleisurheilu.fi*.  7.6.2020. Viitattu 9.6.2020.
4. ↑  Kai Kyllösestä Urheilulehden päätoimittaja *Turun Sanomat*.  17.12.1999. Viitattu 26.11.2010. [vanhentunut linkki]
5. ↑  1981–2002: Kulta-ajasta kohtalon vuosiin *Urheilulehti.fi*.  15.1.2005. Viitattu 26.11.2010.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kosmos 96** (ven.: Космос 96 joka tarkoittaa *Cosmos 96*), tai **3MV-4 No.6**, oli Neuvostoliittolainen avaruusalus jonka piti tutkia Venusta. Se oli 3MV-4-avaruusalus joka laukaistiin osana Venera-ohjelmaa. Sen piti lentää Venuksen ohi, mutta ongelman takia se ei päässyt Maan kiertoradalta.

Se suunniteltiin tutkimaan Marsia, mutta sitä ei laukaistu laukaisuikkunan aikana, joten se uudistettiin tutkimaan Venusta Venera 2:en ja Venera 3:en kanssa.

Se laukaistiin 23. marraskuuta vuonna 1965 klo. 03:21 UTC Baikonurin avaruuskeskuksesta. Kosmos 96 tuhoutui kun se palasi takaisin Maan ilmakehään 9. joulukuuta 1965.

Lähteet
-------

1. ↑  Siddiqi, Asif A.: Deep Space Chronicle - A Chronology of Deep Space and Planetary Probes 1958–2000.  *Aerospace History*, 2002, nro 24.  NASA. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.8.2018.
2. ↑  McDowell, Jonathan: Launch Log *Jonathan's Space Page*.  8.8.2018.
3. ↑  McDowell, Jonathan: Satellite Catalog *Jonathan's Space Page*. Viitattu 8.8.2018.
**Kai Kauramäki** (s. 4. kesäkuuta 1967 Pori) on suomalainen entinen ammattinyrkkeilijä, jonka painoluokka oli keskisarja (72,6 kg). Harjavallassa asuva Kauramäki otteli ammattilaisurallaan yhteensä 38 ottelua, joista voitti 19. Seuratasolla hän on edustanut muun muassa Porin NMKY:tä.

Ura
---

### Amatöörinä

Amatöörinä Kauramäki otteli yhteensä 189 kertaa, joista voitti 154. Hän saavutti kaksi SM-kultaa, voitti Tammer-turnauksen kolmasti sekä GeeBee-turnauksen kerran. Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailuissa Kauramäki edusti Suomea vuosina 1993 ja 1995.*lähde?*

### Ammattilaisena

Kauramäki aloitti ammattilaisurana vuonna 1998. Vuonna 2009 hän voitti UBO-liiton Intercontinental-tittelin sekä BBU-liiton Itämeren alueen keskisarjan mestaruuden. Euroopan nyrkkeilyliiton EBU:n sekä International Boxing Federationin titteliotteluissa Kauramäki otteli yhteensä neljä kertaa, viimeisimmän kesäkuussa 2011 Ranskassa, jolloin hän hävisi EM-tittelin ranskalaiselle Cedric Vitulle. Keskisarjan SM-tittelistä Kauramäki otteli helmikuussa 2003 Amin Asikaista vastaan ja haastoi hänet uudelleen vuonna 2009. Ottelu ei kuitenkaan toteutunut.

Huhtikuussa 2017 Kauramäki palasi kehään neljän vuoden tauon jälkeen Porissa Kauppakeskus Puuvillassa järjestetyssä ammattilaisillassa. Hän ilmoitti ottelun jäävän uransa viimeiseksi.

Muuta
-----

Kauramäki valittiin Harjavallan kaupunginvaltuustoon sosialidemokraattien edustajana vuoden 2017 kunnallisvaaleissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kai Kauramaki BoxRec. Viitattu 21.3.2012.
2. ↑  Kai Kauramaki Boxing.fi.  Arkistoitu 3.3.2012. Viitattu 21.3.2012.
3. 1 2  Oivio, Janne: Parin ottelun "jäähdyttely" muuttui 19 vuoden uraksi – suomalainen nyrkkeilijä muistaa, miten heräsi ryövättyyn hotellihuoneeseen  22.4.2017. Ilta-Sanomat. Viitattu 28.6.2017.
4. ↑  Merimaa, Jani: Kauramäki hävisi EU-titteliottelun  19.6.2011. MTV3. Viitattu 21.3.2012.
5. ↑  Kai Kauramäki aikoo hoidella Amin Asikaisen eläkkeelle SM-ottelussa  4.11.2009. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 12.12.2009. Viitattu 21.3.2012.
6. ↑  169 metalliliittolaista 104 kunnanvaltuustoon  10.4.2017. Metalliliitto.  Arkistoitu 10.7.2017. Viitattu 28.6.2017.
**Kai Kajanus** (12. joulukuuta 1908 Tukholma – 19. heinäkuuta 1994 Tukholma) oli suomalainen viulutaiteilija ja konserttimestari. Hän soitti lähes 30 vuotta Helsingin kaupunginorkesterissa, usein konserttimestarina, kunnes siirtyi vuonna 1958 Tukholman kuninkaalliseen filharmoniseen orkesteriin. Siinä hän soitti ensiviulua eläkeikäänsä saakka. Kajanus sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1957, samana vuonna kuin hänen sisarensa, harpputaiteilija Lilly Kajanus-Blenner.

Robert Kajanuksen muusikkoperheeseen syntynyt Kai Kajanus sai ensimmäisen viulunsa kuusivuotiaana ja pääsi 16-vuotiaana opiskelemaan Franz Lisztin musiikkiakatemiaan Budapestiin. Hän opiskeli viulunsoittoa myös Berliinin Sternin konservatoriossa ja kehittyi erittäin taitavaksi orkesterimuusikoksi ja viulusolistiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus.  *Helsingin Sanomat*, 28.7.1994, s. 6. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2  Posio, Matti: Viulutaiteilija Kai Kajanus Perusteellinen työ ja muusikon perimä palkitsivat (Muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  27.7.1994. Viitattu 23.7.2018.
3. ↑  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat 1945-2017 Ritarikunnat. Viitattu 23.7.2018.
**Kai John Levander** (s. 1943) on suomalainen laivansuunnittelija. Levander aloitti laivasuunnittelijana Wärtsilä-yhtymässä vuonna 1969, ja on toiminut kaikissa sen seuraajayhtiöissä, Masa-Yardsissa ja Aker Finnyardsissa. Hän vastasi eläkkeelle jäämiseensä saakka Aker Yards -yhtiössä risteilijöiden ja matkustajalauttojen tuotekehityksestä, tehtävänimikkeenä Senior Vice President. ja on sen jälkeen toiminut konsulttina oman yrityksensä SeaKey Naval Architecture kautta.

Levander johti 1970-luvun alussa GTS Finnjetin suunnittelua. Hänen johdollaan on kehitetty myös Silja Serenade promenadikansineen, MS Royal Princessin *All-Outside-Cabin*-muoto, sekä Royal Caribbean -varustamon *Millennium-*, *Vantage-* ja *Voyager*-luokan risteilijät.

Vuodesta 1995 hän toimi Trondheimissa Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston laivanrakennuksen apulaisprofessorina. Vuonna 2008 hänet promovoitiin Teknillisen korkeakoulun kunniatohtoriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Levander, Kai *kansalliskirjasto.finna.fi*. Viitattu 8.2.2023.
2. 1 2  TKK:lle neljätoista uutta kunniatohtoria
3. 1 2 3  Ship Design and Construction (Archive.org, pdf)
4. ↑  Kai Levander, Senior Vice President, Aker Yards Naval Architecture
5. ↑  Kai Levander retires
6. ↑  Varustamojohtaja Olavi Pylkkänen: Finnjet oli yksi kirkkaimmista hankkeistani
**tähtitieteellinen vertausjärjestelmä** (engl. *celestial reference system*) on kolmiulotteinen vertausjärjestelmä, jonka asento on sidottu ekstragalaktisiin radiolähteisiin ja joka ei siten osallistu Maan pyörimisliikkeeseen.

Ekstragalaktiset radiolähteet ovat kvasaareita eli aktiivisten galaksien ytimiä. Ekstragalaktinen tarkoittaa Linnunradan ulkopuolista. Tähtitieteellistä vertausjärjestelmää käytetään tähtitieteellisten kohteiden paikkojen ilmoittamiseen ja satelliittien ratojen laskemiseen. Yhteys Maahan kiinnitettyyn Kansainväliseen terrestriseen vertausjärjestelmään saadaan Maan asentoparametrien (EOP, Earth Orientation Parameters) välityksellä. 

Kansainvälinen tähtitieteellinen vertausjärjestelmä ICRS (International Celestial Reference System) on määritelty Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin (IAU, International Astronomical Union) päätöslauselmassa vuodelta 1997. Sen origona on aurinkokunnan massakeskipiste ja sen orientointi on määritetty ekstragalaktisten radiolähteiden (kvasaarien) suhteen. Origona voidaan käyttää myös Maan massakeskipistettä, mikäli tarkoituksena on kuvata esimerkiksi Maata kiertävien satelliittien ratoja.

Katso myös
----------

* Tähtitieteellinen vertauskehys
Johannes Vermeer, *Tähtitieteilijä*, 1668.
**Tähtitieteilijä** eli **astronomi** (ja etenkin englanninkielisessä kirjallisuudessa myös **astrofyysikko**, engl. *astrophysicist*) on yleisnimitys tutkijalle, joka on erikoistunut tähtitieteeseen tai kosmologiaan eli tutkii (Maan ulkopuolista) avaruutta, kuten Aurinkoa, planeettoja, tähtiä, galakseja, tähtienvälistä ainetta tai maailmankaikkeuden rakennetta ja historiaa, sekä näihin liittyviä fysikaalisia prosesseja. Osa tähtitieteellisestä tutkimuksesta sulautuu saumattomasti matematiikkaan, fysiikkaan, teoreettiseen fysiikkaan sekä tietojenkäsittelytieteeseen.

Koulutus
--------

Tähtitiedettä opetetaan Helsingin, Turun ja Oulun yliopistoissa. Tähtitiede kuuluu fysikaalisten tieteiden koulutusohjelmaan. Opiskelijat valitaan muiden fysiikan opiskelijoiden mukana ja he erikoistuvat alalle opintojen alkuvaiheessa. Muiden luonnontieteellisten alojen tapaan alan ylempi korkeakoulututkinto on filosofian maisteri, mutta tutkijan uralle suuntautuvilta edellytetään käytännössä tohtorin tutkinnon suorittamista. Alalla työskentelee jonkin verran myös fysiikasta, teknillisestä fysiikasta sekä matematiikasta valmistuneita. Vastaavasti myös tähtitieteilijöitä työskentelee muilla fysikaalisten tieteiden tuntemusta vaativilla aloilla.

Työnkuva
--------

Perinteisesti kaukoputki on kuulunut tähtitieteilijöiden työvälineisiin. Vaikka havaintojen merkitys on alalla yhä hyvin keskeinen, nykyisin havaitseminen keskittyy yhä voimakkaammin eri puolilla maailmaa sijaitseville suurille teleskoopeille, joilla tutkija käy joko itse suorittamassa havaintoja tai observatorion oma henkilökunta suorittaa ne hänen puolestaan ja lähettää havainnot digitaalisessa muodossa analysoitavaksi. Tietotekniikan kehitys on lisännyt puhtaasti teoreettisen tutkimustyön osuutta merkittävästi. Suurelta osin käytännön työskentely muodostuu tutkimustulosten analysoinnista sekä niiden raportoinnista.

Kuuluisia tähtitieteilijöitä
----------------------------

Tähtitieteellisiä havaintoja tekevää Ptolemaiosta esittävä kuva italialaisessa kirjassa 1500-luvulta.
* Tyko Brahe
* Subrahmanyan Chandrasekhar
* Galileo Galilei
* Edmond Halley
* Edwin Hubble
* Christiaan Huygens
* Johannes Kepler
* Nikolaus Kopernikus
* Charles Messier
* Isaac Newton
* Jan Oort
* Liisi Oterma
* Klaudios Ptolemaios
* Harlow Shapley
* Yrjö Väisälä

Lähteet
-------

* Collinder, Per: *Swedish astronomers 1477-1900*. Acta Universitatis Upsaliensis. Uppsala: Uppsala universitet, 1970. (englanniksi)
* Valtaoja, Leena: Liisi Oterma - hiljainen huippu.  *Tiede 2000*, 1995, 15. vsk, nro 7, s. 74-75.

### Viitteet

1. ↑  Valtaoja 1995

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tähtitieteilijä** Wikimedia Commonsissa
Linnunrata tähtitaivaalla.
**Tähtitaivas** on pimeällä ja pilvettömällä säällä näkyvä taivas.

Kohteet
-------

Tähtitaivaan suurin kohde on Kuu, jonka sijainti tähtitaivaalla muuttuu ajan mittaan. Muita paikkaansa vaihtavia kohteita ovat planeetat sekä kaikki asteroidit, komeetat ja meteoroidit. Kaikki nämä näkyvät Maahan, koska ne heijastavat Auringon valoa. Tähtitaivaalla näkyy paljain silmin myös tuhansia tähtiä sekä joskus Andromedan galaksi. Kaukoputkella tähtiä näkyy jo miljoonia. Tähtien sijainti muuttuu hyvin hitaasti vuosituhansien kuluessa, ja ne muodostavat tähtikuvioita. Kaikki paljain silmin näkyvät tähdet kuuluvat Linnunradan galaksiin, joka näkyy taivaan poikki kulkevana sumumaisena juovana.

Katso myös
----------

* Tähtikartta

Lähteet
-------

1. ↑  Karttunen, Hannu & Donner, Karl Johan & Kröger, Pekka & Oja, Heikki & Poutanen, Markku: *Tähtitieteen perusteet*, s. 14–20. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2020 (6. laitos). ISBN 978-952-5985-90-0.

Kirjallisuutta
--------------

* Henarejos, Philippe: *Yötaivaan opas*. (Le guide d'observation du ciel.) Suomennos: Henna-Riikka Huovila. Königswinter: Ullmann, 2009. ISBN 978-3-8331-4635-0.
* Hotakainen, Markus: *Tähtitaivas*. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-28402-5.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tähtitaivas**.
* Tähtitaivas URSAn sivuilla
Apollo 15:n Lunar Rover
Kuuajoneuvon tärkeimmät komponentit
**Lunar Rover** (engl. *Lunar Roving Vehicle* (LRV)) eli kuuauto on sähkökäyttöinen kuuhun suunniteltu ajoneuvo, jota käytettiin kolmella Apollo-lennolla; Apollo 15, Apollo 16 ja Apollo 17. Ajoneuvon tarkoitus oli laajentaa astronauttien tutkimusaluetta laskeutumispaikan ympärillä.

Lunar Roveria ohjanneet henkilöt:

* Apollo 15:
	+ David Scott & Jim Irwin
* Apollo 16:
	+ John Young & Charles Duke
* Apollo 17:
	+ Eugene Cernan & Harrison Schmitt

Pisin yhtäjaksoinen ajo oli Apollo 17 lennolla ajettu noin 20 km ja se vei kyydissä olleet astronautit 7,5:n kilometrin päähän laskeutumispaikasta.

Apollo 17:n miehistö (komentaja Eugene Cernan (istumassa), komentomoduulin pilotti Ronald E. Evans (seisomassa oikealla) ja kuumoduulin pilotti Harrison Schmitt) harjoittelevat Lunar Roverin trainerilla maassa 30.9.1971. Taustalla Apollo 17:n kantoraketti Saturn V.
Kuuajoneuvon ohjauspaneeli

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuuauto**.
* LRV:n käyttöohjekirja (en)
* Encyclopedia Astronautica (en)
* NASA-NSSDC: Apollo LRV (en)
* (Arkistoitu – Internet Archive) (ogg tiedosto, joka avautuu selaimeen Wiki media playerillä)
Kutveleen kanava
Kyäniemen lossi
**Kutvele**  on avokanava Saimaalla Ruokolahden ja Taipalsaaren rajalla Etelä-Karjalassa. Se on kaivettu Kyläniemen tyveen sen kapeimman kohdan poikki. Kanava on 90–100 metriä leveä ja 250 metriä pitkä. Kanavassa kulkee laivaväylä, jonka syväys on 2,4 metriä.

Kanava katkaisi Kyläniemen saareksi, jonne ei kulkenut enää tietä. Yhteysliikenne hoituu nykyään Kyläniemen lossilla, jonka reitti on 450 metriä pitkä. Lossia käyttää noin 20–30 vakituista asukasta, 400 kesäasukasta sekä kesäkausien matkailijat. Vaikka saari kuuluukin Taipalsaarelle, ei saaren länsipäästä ole tieyhteyttä kirkonkylälle. Kanavassa käy virtaus, joka tuo Suur-Saimaan pohjoispuoliset vedet Kyläniemen eteläpuolelle. Suur-Saimaan päävirtaus käy kuitenkin Kyläniemen länsipuolelta Rastinvirrassa.

Historiaa
---------

Kanava kuuluu niin sanottuihin Suvorovin kanaviin, jotka rakennettiin osana linnoitustyötä vahvistamaan venäläisten kohteiden puolustusta. Pikkuvihan (1742–1743) jälkeen Ruotsin ja Venäjän välinen raja kulki eteläisen Saimaan halki niin, että Puumalansalmi jäi Ruotsin puolelle. Tämä hankaloitti venäläisen puolustusta ja kaupankäyntiä, sillä venäläiset joutuivat maksamaan tullia Puumalassa. Siksi keisarinna Katariinalle ehdotettiin Puumalan ohittavan kanavaketjun rakentamista Suur-Saimaan ja Pihlajaveden välille. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1791.

Kutveleen kanavaa rakennettiin vuosina 1792–1793 ja rakentamiseen osallistui satoja työntekijöitä. Kanavan rannat muurattiin muotoonsa hakatuista luonnonkivistä ja kanavan ympäristöön piilotettiin puolustuslaitteita hankaloittamaan ruotsalaisten navigoimista niissä sota-aikana. Kanava menetti puolustuksellisen merkityksensä Suomen sodan (1808–1809) jälkeen, kun valtionraja siirtyi muualle. Kanavasta tuli 100 metriä pitkä ja noin 10 metriä leveä.

Kanavaa laajennettiin 1900-luvun alussa (1902). Kanavan pituudeksi mainitaan yli 200 metriä. Kanavan molemmilla rannoilla korotettiin kivimuurausta 2,5 metriin vedenpinnasta, ja maalla muurit olivat kaksi metriä leveät. Vuosina 1949–1950 suoritettiin laajennustöitä ja viimeinen laajennus suoritettiin vuonna 1977. Alkuperäisen kanavan rakenteita ei ole säilynyt laajennustöissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kutveleen kanava (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.4.2021.
2. ↑  Facta2001, WSOY 1981, 9. osa, palsta 360
3. 1 2 3 4 5  Manninen, Ari: "Kutveleen kanava", *Saimaa – koko tarina*, s. 563–566. Helsinki: A Bonnier Group Company/Readme.fi, 2020. ISBN 978-952-321-783-6.
4. ↑  Manninen, Ari: *Saimaa – koko tarina*, s. 439–441. Helsinki: A Bonnier Group Company/Readme.fi, 2020. ISBN 978-952-321-783-6.
5. ↑  Suvorovin kanavista julkaistu raportti verkkoon, Etelä-Saimaa (Arkistoitu – Internet Archive), 5.6.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kutveleen kanava** Wikimedia Commonsissa
**Opera Mobile** on Opera Softwaren kehittämä verkkoselain älypuhelimille ja kämmentietokoneille. Selaimen ensimmäinen versio julkaistiin jo vuonna 2000 ja tällä hetkellä selain on saatavilla Windows Mobilelle, Androidille, Symbian/S60-laitteille ja Maemolle. Opera Mobile käyttää Operan omaa Presto-selainmoottoria. Operalla on myös Opera Mini -selain, joka on Java-pohjainen, kevympi versio Opera Mobilesta, mutta sisältää kuitenkin lähes samat ominaisuudet kuin isoveljensä.

Ominaisuudet
------------

Opera Mobile sisältää Opera Ministä tutun turbo-toiminnon, joka kierrättää ladattavan aineiston Operan omien palvelimien kautta, jolloin ladattavan datan määrässä säästetään jopa 80 %. Tämä asetus ei ole kuitenkaan oletuksena päällä. 

Selaimesta löytyvät myös dynaaminen tekstin skaalaus leveyssuunnassa joka toimii myös zoomaustoiminnon yhteydessä, taustalla latautuvat välilehdet, ponnahdusikkunoiden esto, salasanojen hallinta, kirjanmerkit, sivuhistoria, kopio ja liitä -toiminto ja osoitteen automaattisen täydentäminen.

Katso myös
----------

* Opera Mini

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Opera Mobile specs *opera.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Opera Mobile
* Opera Mini vs Mobile vertailutaulukko
**Iván Daniel Alonso Vallejo** (s. 10. huhtikuuta 1979 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi vuonna 2017 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi 11 vuotta Espanjassa sekä vuoden Meksikossa ja runsaan vuoden Argentiinassa.

Ura
---

Alonso aloitti ammattilaisuransa River Plate Montevideosta. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi espanjalaiseen Deportivo Alavésiin. Ensimmäisellä kaudellaan 2000–2001 hän teki kahdeksan maalia pääsarjassa, ollen joukkueen tärkeimpiä hyökkääviä pelaajia. Hän onnistui myös maalinteossa Uefa-cupin loppuottelussa Liverpoolia vastaan.

Kauden 2003–2004 jälkeen Alonso siirtyi samalla sarjatasolla pelanneeseen Real Murciaan. Uudessa joukkueessaan hän onnistui tekemään 11 maalia avauskaudellaan. Hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanopelaajaksi ja teki muun muassa kaudella 2006–2007 40 ottelussa 14 maalia. Kauden jälkeen Murcia nousi pääsarjaan kolmen vuoden tauon jälkeen.

Alonso Espanyolin paidassa.
Seuraavalla kaudella 2007–2008 Alonso oli niin ikään joukkueensa paras maalintekijä 10 osumallaan. Tästä huolimatta joukkue putosi kuitenkin takaisin Segunda Divisióniin kauden päätteeksi. Tammikuussa 2009 hän siirtyi Espanyoliin 2,4 miljoonan euron siirtosummalla ja 2½-vuotisella sopimuksella.

Joukkue kärsi muutamista loukkaantumisista muun muassa Raúl Tamudo oli sivussa. Näin Alonsolle aukesi tilaisuus, jonka hän käytti tekemällä kaksi maalia 23. maaliskuuta 2009 ottelussa Almeríaa vastaan. Hyvän loppukirinsä ansiosta Espanyol säilytti sarjapaikkansa kauden päätteeksi.

Vuosina 2013–2015 Alonso pelasi Uruguayssa Nacionalin joukkueessa. Hän päätti uransa argentiinalaisseura River Platessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iván Alonso *BDFutbol*. Viitattu 20.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Iván Alonso Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Espanyolin virallisella sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ivo Miro Jović** (s. 15. heinäkuuta 1950 Čapljina, Bosnia ja Hertsegovina) oli Bosnia ja Hertsegovinan presidenttineuvoston jäsen 9. toukokuuta 2005 lähtien marraskuuhun 2006. Parlamentti valitsi hänet erotetun Dragan Čovićin tilalle. Jović edustaa Bosnian ja Hertsegovinan kroaatteja. Jović toimi presidenttineuvoston puheenjohtajana 28. kesäkuuta 2005 lähtien kahdeksan kuukauden ajan.

Jović opiskeli historiaa Sarajevon yliopistossa ja taloustiedettä Rijekassa ja työskenteli opettajana Ilijašissa ja Kiseljakissa.

Politiikkaan hän lähti, kun kroaattien demokraattinen liitto Bosnia ja Hertsegovinassa (Hrvatska demokratska zajednica Bosne i Hercegovine, HDZ-BiH) ehdotti häntä 1997 virkaan Keski-Bosnian kantoniin. Tämän jälkeen Jović nimitettiin vuonna 1999 liittovaltion hallitukseen varakulttuuriministeriksi, jossa tehtävässä hän toimi 2001 asti. Vuoden 2002 vaaleissa Jović valittiin Bosnia ja Hertsegovinan parlamentin alahuoneeseen. Presidenttineuvostoon hänet nimitettiin korruption vuoksi erotetun Čovićin seuraajana.

Aiheesta muualla
----------------

* Ivo Miro Jovic Chairman, Bosnia and Herzegovina Presidency (Setimes) (englanniksi)
* Ivo Miro Jović predsjedavajući predsjedništva Bosne i Hercegovine (kroatiaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF

 |

 |
**Ilmari Felix Relander** (12. marraskuuta 1910 Värtsilä – 1. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Relanderin vanhemmat olivat sahanomistaja Lars Karl Hilpas Relander ja Anna Rosalie Stauffer ja puoliso vuodesta 1937 Seidi Augusta Ringvall. Relander kävi keskikoulun Helsingin Suomalaisessa normaalilyseossa 1922–1927 ja sai päästötodistustuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1930. Yksityisesti hän suoritti 8. luokan Helsingin suomalaisessa yksityislyseossa 1933. Relander oli Suomen Kaapelitehdas Oy:n, vuodesta 1967 Oy Nokia Ab:n Kaapelitehdas, myyjä vuodesta 1933 ja kotimaan myyntipäällikkö, myyntijohtaja ja kaapeliosaston johtaja 1970–1977. Hän kuului Pohjolan Kaapeli Oy:n johtokuntaan vuodesta 1970 ja Suomen Sähkötukkuliikkeiden Liiton johtokuntaan vuodesta 1971. Sotilasarvoltaan Relander oli reservin kapteeni. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilmari Relander *Biografiasampo*. Viitattu 6.11.2022.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Kauppaneuvos Ilmari Relander. Vuosikymmenten ura Nokia Kaapelissa. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  14.7.1997. Viitattu 6.11.2022.
**Ilmari Peltola** (s. 3. toukokuuta 1936 Kuhmoinen) on suomalainen insinööri ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen.

Peltolan vanhemmat olivat maanviljelijä, talousneuvos Emil Peltola ja Katri Kauppila. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on lääketieteen lisensiaatti Pirkko Helena Kangas-Kalinen. Peltola tuli ylioppilaaksi Jämsässä vuonna 1956 ja valmistui diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1963. Hän oli Suomen Sähkölaitosyhdistyksen toimistoinsinööri 1963–1964, Hämeen Sähkön suunnitteluinsinööri 1965–1968 ja toimitusjohtaja 1968–1996 sekä keskusliitto Finergyn toimitusjohtaja 1996–2000. Peltolalla oli ammattiuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen vuonna 1987 saanut Peltola on sotilasarvoltaan reservin insinöörikapteeni.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuomas Möttönen: Energianeuvos Ilmari Peltola (1936–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 10.2.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 12.6.2022.
Vaaleanpunaista rodokrosiittia Perusta.
Harvinainen rodokrosiittikide Sweet Home Minesta, Coloradosta.
Rodokrosiitille tyypillinen, eri väristen muunnosten muodostama aggregaatti Argentiinasta.
Rodokrosiitin ja kvartsin (valk. harmaa) muodostama aggregaatti Silverstonista, Coloradosta.
**Rodokrosiitti** (mangaani(II)karbonaatti, MnCO3) on yleensä väriltään vaaleanpunainen mineraali, jonka väri voi vaihdella hyvin haaleanpunaisesta aina tummanpunaiseen asti. Väri voi olla myös kellertävänharmaa tai ruskea. Rodokrosiitti esiintyy usein aggregaatteina (geol. termi: toisiinsa vain ulkonaisesti liittyvien osien kokonaisuus), raidallisina, akaattia muistuttavina muodostumina (ks. kuvat).

Rodokrosiitti muodostuu maankuoren hydrotermisissä vyöhykkeissä, jossa vesi ja maan sisäinen lämpö ovat kosketuksissa toisiinsa.

Rodokrosiitti saa värinsä mangaanista, ja se on nimetty kreikan kielen sanan *rhodos* (suom. ruusu, ruusunpunainen) mukaan. Se onkin tärkeä mangaanimalmi, korukivikäytön lisäksi.

Rodokrosiitin viiru on valkoinen ja kiilto lasimainen, joskus helmiäismäinen. Se on kovuudeltaan 3,5–4 Mohs'in asteikolla eli suhteellisen pehmeä ja helposti naarmuuntuva korukiveksi (puukko, teräs ja lasi naarmuttavat).

Mineraalin tunnettuja löytöpaikkoja Suomessa on Lapuan Simpsiö ja Ylistaron Vittinki, jossa esiintyy myös sen sisarmineraalia rodoniittia. Muita mainittavia esiintymiä maailmalla ovat mm. Tschiaturi, Ural Venäjällä, Freiberg, Itä-Saksa; Jugoslavia, Unkari, Romania ja Yhdysvallat.

Rodokrosiitin kiteet ovat harvinaisia, se esiintyy useimmiten massamaisina muodostumina, mutta joskus löytyy suuriakin kiteitä. Suurimmat tähän mennessä löydetyt rodokrosiittikiteet ovat olleet pituudeltaan lähes 5 cm ja niitä on löydetty mm. Coloradosta, Yhdysvalloista; Freibergistä, Saksasta; Romaniasta ja Perusta.

Lähteet
-------

* Schumann, Walter, 1993: *Kivet ja mineraalit.* Otava, Keuruu. ISBN: 951-1-10207-9
* Schumann, Walter, 1989: *Jalokivet ja korukivet.* Otava, Keuruu. ISBN: 951-1-10837-9
* Brocardo, G. 1994: *Minerals & Gemstones.* ISBN: 0-7153-0197-7

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rodokrosiitti**.
* Mindat: Rhodochrosite (englanniksi)
* Webmineral: Rhodochrosite Mineral Data (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Rhodochrosite (pdf) (englanniksi)
Richard Edlund
**Richard Edlund** (s. 6. joulukuuta 1940 Fargo, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen elokuvien erikoistehosteteknikko. Hänet on palkittu Oscarilla elokuvista *Tähtien sota* (1977), *Imperiumin vastaisku* (1980), *Kadonneen aarteen metsästäjät* (1981) ja *Jedin paluu* (1983). Hänen luomiaan tehosteita nähdään myös muun muassa elokuvissa *2010* (1984) ja *Ghost – näkymätön rakkaus* (1990).

Edlund syntyi Pohjois-Dakotan Fargossa ja varttui Minnesotan Fergus Fallsissa. Hän opiskeli USC School of Cinema-Television -oppilaitoksessa Los Angelesissa. Yhdysvaltain laivastossa Edlund oli elokuvatehtävissä, siviilissä raitiovaununkuljettajana ja valokuvaajana kunnes pääsi George Lucasin palvelukseen vuosiksi 1975–1983. Hän oli mukana perustamassa Industrial Light & Magic -yhtiötä, mutta siirtyi vuonna 1983 Douglas Trumbullin Boss Film Corporationiin.

Edlund tunnetaan yhdessä Wayne Kimballin kanssa myös Pignose-nimellä tunnetun pienen, kannettavan kitaravahvistimen suunnittelijana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Doll, Susan: *Edlund, Richard*, teoksessa Pendergast, Tom & Sara (toim.): *International Dictionary of Films and Filmmakers, Vol. 4: Writers and Production Artists, 4th edition*, s. 258. St. James Press, 2000. Teoksen verkkoversio (viitattu 7.4.2015).  (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Richard Edlund
Richard F. Outcault vuonna 1905.
**Richard Felton Outcault** (14. tammikuuta 1863 Lancaster, Ohio – 25. syyskuuta 1928 Flushing, New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän loi varhaisen sarjakuvahahmon The Yellow Kidin, jolla oli merkittävä vaikutus sarjakuvan kehitykseen.

Outcault opiskeli taidetta Cincinnatissa ja myöhemmin Pariisissa. Hän piirsi 1880-luvulla *Judge* ja *Life*-nimisiin huumorilehtiin. Vuodesta 1885 hän piirsi Joseph Pulitzerin julkaisemaan *New York Worldiin* pääasiassa slummien elämää kuvanneita pilapiirroksia. Kuuluisa The Yellow Kid ("Keltainen poika") syntyi 16. helmikuuta 1895, kun Outcault piirsi *New York Worldin* värillistä koepainosta varten yöpaitaan pukeutuneen pojanviikarin. Hahmo muodostui hyvin suosituksi ja alkoi esiintyä säännöllisesti lehden sivuilla. Yöpaidan etumukseen oli yleensä kirjoitettu slangilla jokin viesti. Vuonna 1896 William Randolph Hearst päätti palkata Outcaultin omaan *New York Journal* -lehteensä. Hearst ja Pulitzer kilpailivat jonkin aikaa Outcaultista tekemällä hänelle kilpailevia palkkatarjouksia, kunnes Pulitzer antoi periksi ja palkkasi Outcaultin tilalle George Luksin piirtämään Yellow Kidiä. Halpamaisena pidetty kamppailu suositusta piirtäjästä ja hahmosta johti käsitteen keltainen lehdistö syntyyn.

Outcault siirtyi vuonna 1897 *The New York Heraldiin*, johon hän loi vuonna 1902 toisen merkittävän sarjakuvansa, *Buster Brownin*. Myös Buster Brown -hahmo muodostui hyvin suosituksi ja sitä käytettiin myöhemmin monenlaisten tuotteiden mainonnassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Richard Felton Outcault (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Richard F. Outcault** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kimmo Ville Aho** (s. 11. kesäkuuta 1935 Helsinki) on suomalainen lääkäri.

Ahon vanhemmat olivat ylikamreeri Uuno Wilhelm Aho ja Helvi Siviä Niku-Paavola. Hän avioitui 1959 Maria-Theresia Wieserin kanssa. Aho tuli ylioppilaaksi Helsingin kaksoisyhteislyseosta 1953, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1961. Hän toimi Valtion seerumlaitoksen/Kansanterveyslaboratorion immunobiologisen laboratorion johtajana 1969–1982 ja Kansanterveyslaitoksen immunobiologisen osaston johtajana ja professorina 1982–2002. Hän tutki muun muassa reumatautien immunologiaa, genetiikkaa ja epidemiologiaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Rantala, Risto & Pajala, Lasse & Suramo, Ari (toim.): *Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2001*, s. 28. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-17007-4.
2. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 8. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
3. ↑  A. Sakari Härö ja Veijo Raunio: Seerumit aseina - vastustajina mikrobit. Kansanterveyslaitoksen ja sen edeltäjien historiaa. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1990. ISBN 951-47-4152-8.