recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alberto Portugheis pitämässä 70-vuotisjuhlakonserttiaan
**Alberto Portugheis** (s. 1. tammikuuta 1941 La Plata, Argentiina) on argentiinalainen pianisti ja musiikkipedagogi.

Portugheis syntyi Argentiinassa perheeseen, jonka vanhemmat olivat romanialais- ja venäläissyntyiset. Hän opiskeli Buenos Airesissa Vincenzo Scaramuzzan johdolla. Lisäksi hän suoritti opintoja Genevessä ja Lontoossa opettajinaan Madeleine Lipatti, Louis Hiltbrand ja Youra Guller. Portugheis voitti ensimmäisen palkinnon *Concours de Virtuosité* -tapahtumassa Genevessä ja suuntasi kansainväliselle uralle, jonka aikana hän on esiintynyt kymmenissä maissa. Hän on pitänyt resitaaleja, konsertteja kamarimusiikkikokoonpanojen jäsenenä ja esityksiä eri orkestereiden solistina. Näiden orkestereiden joukossa ovat olleet Royal Philharmonic Orchestra, Lontoon sinfoniaorkesteri, Philharmonia-orkesteri, English Chamber Orchestra, Lausannen kamariorkesteri, Orchestre de la Suisse Romande, Argentiinan kansallinen sinfoniaorkesteri ja Buenos Airesin filharmoninen orkesteri. Portugheis on myös pitänyt mestarikursseja laajasti kansainvälisesti, esimerkiksi Euroopan ja Amerikan mantereen keskeisissä musiikki-instituutioissa.

Portugheis on esiintynyt duosoittajana Martha Argerichin kanssa. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkimusiikista (joukossa hänen omia transkriptioitaan) hänen oman aikansa teoksiin. Portugheis on tehnyt erityisen laajasta ohjelmistostaan myös levytyksiä, kuten Gioacchino Rossinin musiikille omistetun CD-levyn sekä sellisti Gwyneth Georgen kanssa levytyksen Sergei Rahmaninovin ja Dmitri Šostakovitšin sellosonaattien levytyksen. Stefano Grecon kanssa hän on levyttänyt Johann Sebastian Bachin ja Dinu Lipattin musiikkia. Aram Hatšaturjanilta Portugheis levytti pianokonserton Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa ja lisäksi soolopianomusiikkia. Muita säveltäjiä, joiden teoksia hän on levyttänyt, ovat olleet Frédéric Chopin, Alberto Ginastera, Elena Romero ja Alfred Nieman. Hän oli säveltäjä Ginasteran ystävä.

Portugheis on toiminut varapuhemiehenä Euroopan pianonsoiton opettajien liitossa (European Piano Teachers' Association, EPTA) ja Beethoven Piano Society of Europessa. Hän oli keskeinen hahmo Asociación Latinoamericana de Pianistas Pedagogosin toiminnan aloittamisessa. Hän on harjoittanut myös yhteiskunnallista aktivismia pasifististen tavoitteiden hyväksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alberto Portugheis Classical Music Daily, viitattu 27.1.2023
2. 1 2 3 4 5  Alberto Portugheis International Music Academy of Colombes 9.2.2015, viitattu 27.1.2023
3. ↑  Martin Kettle, Martha Argerich/Alberto Portugheis review – one listens instinctively to Argerich The Guardian 14.12.2016, viitattu 27.1.2023
4. 1 2  Alberto Portugheis AllMusic, viitattu 27.1.2023
5. ↑  Nace la Asociación Latinoamericana de Pianistas Pedagogos Mundoclasico.com 26.9.2006, viitattu 27.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Ahmadu Lobbo** (myös *Cheikou Amadou*, *Sheku (Shehu, Seku) Ahmadu (Amadu, Hamadu) Lobbo (Sise)* ja muita nimimuotoja, 1775–1844) oli Macinan islamilaisen fulbevaltion uskonnollinen hallitsija.

Macinan Malangalissa tai Marevalissa syntynyt Ahmadu Lobbo, oikealta nimeltään *Hamadu Hamadu Lobbo*, oli Niafunkén läheltä kotoisin olleen ja Ouro Modin seudulla asuneen hartaan muslimin Hamadu Lobbon poika. Hän opiskeli suufilaisen Qadiriyya-veljeskunnan opettajan Sidi Muhammad Kuntan johdolla, osallistui Sokoton kalifaatin perustaneen Othman dan Fodion käännytysretkiin ja asettui asumaan Djennén lähellä sijaitsevaan kylään, josta kaupunkia hallinneet armat ajoivat hänet pois. Ahmadu siirtyi äitinsä kotipaikkakunnalle Seberaan, jossa hän alkoi toimia opettajana. Hän syrjäytti fulbepaimentolaisten tuella Macinan Diallo-dynastian vuonna 1810, voitti Segun bambara-armeijan vuosina 1810–1815 ja valtasi Djennén vuonna 1818. Sen jälkeen Ahmadu kukisti Macinan muut fulbepäälliköt ja valloitti Timbuktun vuonna 1827.

Ahmadu Lobbon johtaman Macinan islamilaisen valtion *dinan* keskuksena toimi hänen vuonna 1815 perustamansa Hamdallahin kaupunki. Hän omaksui arvonimen *amir al-mu’minin* ja ryhtyi levittämään Qadiriyya-veljeskunnan käsitysten mukaista oikeaoppista uskontoa. Ahmadu sovelsi ankaraa šaria-lakia, käännytti pakanoita, perusti kouluja ja kehitti valtakuntansa hallintojärjestelmää ja verotusta. Valtio turvasi maan sisäisen rauhan, hankki sodissa orjia maanviljelijöiksi ja kehitti fulbejen talouselämää. Taloudellisia menetyksiä kärsineet Djennén ja Timbuktun kauppiaat vastustivat Ahmadun hallintoa, mikä lienee johtanut Djennén suurmoskeijan hävitykseen ja kunta-ryhmän maurien kapinoihin Timbuktussa.

Ahmadun kuoltua Macinaa johtivat hänen poikansa Ahmadu II vuosina 1844–1852 ja pojanpoikansa Ahmadu III vuosina 1852–1862. Timbuktu sai takaisin itsehallintonsa ja uskonnolliset erimielisyydet repivät valtakuntaa. Tukuloripäällikkö Umar Tall valloitti Macinan valtapiiriin kuuluneen Segun vuonna 1861 ja tuhosi seuraavana vuonna Hamdallahin tehden näin lopun Ahmadu Lobbon perustamasta muslimivaltiosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume I*, s. 303. Leiden: E.J. Brill, 1991. ISBN 90-04-07026-5.
2. 1 2 3  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 49–50. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0810856035.
3. 1 2 3 4  Shillington, Kevin (ed.): *Encyclopedia of African History*, s. 614–615. New York–London: Fitzroy Dearborn, 2005. ISBN 1-57958-245-1.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sergi Gómez Solà** (s. 28. maaliskuuta 1992 Arenys de Mar, Katalonia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia. Gómez on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Sergi Gómez saapui FC Barcelonan nuorisoakatemiaan ollessaan 14-vuotias. Reservijoukkueessa Barcelona B:ssä hän on pelannut vuodesta 2010 lähtien.

Edustusjoukkuedebyyttinsä Gómez teki 14. elokuuta 2010 Supercopa de Españan ottelussa Sevillaa vastaan Barcelona-valmentaja Josep Guardiolan lepuutettua monia joukkueen vakiopelaajia. Gómez pelasi täydet 90 minuuttia ottelussa, jonka Barcelona hävisi 1–3.

Maajoukkueura
-------------

Sergi Gómez on pelannut Espanjan ikäkausimaajoukkueissa. Hän oli osa Espanjan joukkuetta, joka voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden kesällä 2011.

Seurajoukkuetilastot
--------------------

*Päivitetty 17. syyskuuta 2011*

| Seura | Kausi | Liiga | Cup | Eurooppa | Muut | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit | Ottelut | Maalit |
| **Barcelona B** | 2009–10 | 9 | 1 | - | - | - | - | - | - | 9 | 1 |
| 2010–11 | 9 | 0 | - | - | - | - | - | - | 9 | 0 |
| 2011–12 | 4 | 0 | - | - | - | - | - | - | 4 | 0 |
| **Yhteensä** | 22 | 1 | - | - | - | - | - | - | 22 | 1 |
| **Barcelona** | 2010–11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| **Yhteensä** | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Uralla yhteensä | 22 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 23 | 1 |

Saavutukset
-----------

**Barcelona**

* Supercopa de España: 2010

**Espanjan alle 19-vuotiaat**

* Euroopan mestaruus: 2011

Aiheesta muualla
----------------

* Sergi Gómezin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Espanyol – Primera División
1 García |
2 Gil |
3 Pedrosa |
4 Cabrera |
5 Calero |
6 Lozano |
7 Puado |
8 Bare |
9 Joselu |
10 Darder |
12 Vinícius |
13 Lecomte |
14 Oliván |
16 Lazo |
17 Braithwaite |
19 D. Gómez |
20 Expósito |
21 Melamed |
22 Vidal |
23 Montes |
24 S. Gómez |
25 Fernández |
Valmentaja Martínez
**Lodovico Ferrari** (tai **Ludovico**) (2. helmikuuta 1522 Bologna, Kirkkovaltio – 5. lokakuuta 1565 Bologna) oli italialainen matemaatikko. Hän löysi ensimmäisenä neljännen asteen yhtälön ratkaisukaavan.

Elämä ja ura
------------

Ferrarin suku oli alun perin kotoisin Milanosta. Hänen isoisänsä oli paennut Pohjois-Italiasta Bolognaan. Ferrarin vanhemmat kuolivat hyvin nuorina, ja hänet otettiin 15-vuotiaana juoksupojaksi tunnetun italialaisen matemaatikon Gerolamo Cardanon palvelukseen. Cardano opetti Ferrarille, joka ei ollut saanut minkäänlaista kouluopetusta, oman kuvauksensa mukaan latinaa, kreikkaa ja matematiikkaa. Hän löysi Cardanon johdolla neljännen asteen yhtälön ratkaisukaavan. Cardano julkaisi tämän ratkaisun yhdessä kolmannen asteen yhtälön ratkaisukaavan kanssa teoksessaan *Ars magna de Regulis Algebraicis* vuonna 1545.

Tämän jälkeen Ferrari ryhtyi Cardanon puolesta kiivaaseen kiistaan Niccolò Fontana Tartaglian kanssa siitä, kumpi löysi ensimmäisenä neljännen ja kolmannen asteiden yhtälöiden ratkaisun. Kuuden painetun haasteen ja vastahaasteen jälkeen Ferrari ja Tartaglia kävivät 10. elokuuta 1548 julkisen väittelyn yhtälöistä, jonka voittajaksi julistettiin Ferrari. Menestys toi hänelle välittömästi mainetta, ja hän sai runsaasti tarjouksia eri virkoihin. Koska Tartaglia osoittautui taidoiltaan selvästi huonommaksi kuin Cardanon oppilas Ferrari, hän lähti Milanosta pakoon seuraavana yönä. Ferrari piti sittemmin julkisia luentoja matematiikasta Milanossa ja siirtyi Mantovan herttuakuntaan kardinaali Ercole Gonzagan palvelukseen verovirkailijaksi 1548–1556. Riitojen jälkeen hän joutui luopumaan tästä tuottoisasta virasta. Vuonna 1564 Ferrarista tuli Bolognan yliopiston matematiikan professori.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ferrari, Lodovico *School of Mathematics and Statistics University of St Andrews, Scotland*.  2005. Viitattu 18.5.2023.
2. 1 2 3  Ferrari, Ludovico *Dizionario Biografico degli Italiani*.  1996. Viitattu 18.5.2023.
3. ↑  Lodovico Ferrari *Encyclopaedia Britannica*.  2023. Viitattu 18.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lodovico Ferrari** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Dugina vuonna 2022.
**Darja Aleksandrovna Dugina** (ven. Дарья Александровна Дугина, esiintyi julkisuudessa myös nimellä **Darja Platonova** (Дарья Платонова); 15. joulukuuta 1992 – 20. elokuuta 2022) oli venäläinen toimittaja ja poliittinen aktivisti. 

Dugina oli mielipiteiltään kansallismielinen, joka muun muassa tuki Venäjän hyökkäystä Ukrainaan ja hän oli lännen pakotelistalla disinformaation ja propagandan levittämisestä.

Dugina oli äärikansallismielisen Aleksandr Duginin tytär. Hän kuoli autopommi-iskussa, jonka aiottuna pääkohteena uskotaan olleen hänen isänsä. 
Dugina osallistui festivaaleille Moskovan lähellä, jossa hänen isänsä piti luennon. Heidän piti ilmeisesti lähteä samalla autolla, mutta suunnitelmiin tuli muutos.
Dugin syytti tyttärensä tulleen tapetuksi "Ukrainan natsiregiimin terrori-iskussa."

Venäjän FSB on sanonut tekijän olleen ukrainalaisen naisen, joka muutti heinäkuussa nuoren tyttärensä kanssa Duginan naapuriin, mutta todellisuudessa hän oli Ukrainan salaisten palvelun palkkalistoilla. Murhan jälkeen hän pakeni maasta Viroon.
Yhdysvaltain tiedusteluviranomaiset uskovat Ukrainan hallituksen elementtien järjestäneen autopommi-iskun.

Lähteet
-------

1. ↑  Paananen, Arja: Putinin "pääideologi" joutui näkemään tyttärensä tulihelvetin – Aleksandr Dugin kuvattiin epätoivoisena autopommin räjähdyspaikalla *Ilta-Sanomat*.  21.8.2022. Viitattu 22.8.2022.
2. ↑  Darya Dugina: Daughter of Putin ally killed in Moscow blast *BBC News*.  21.8.2022. Viitattu 22.8.2022. (englanniksi)
3. ↑  Daughter of Putin’s ‘spiritual guide’ killed in car bomb ‘meant for her father’ *The Independent*.  21.8.2022. Viitattu 22.8.2022. (englanniksi)
4. ↑  Russia Probes Car Bomb That Killed Daughter of Putin Ideologist *Bloomberg.com*.  21.8.2022. Viitattu 22.8.2022. (englanniksi)
5. ↑  Saarilahti, Emilia; Similä, Ville: Venäjä | "Putinin aivojen" Aleksandr Duginin tytär murhattiin Moskovassa autopommilla – Venäjän ulkoministeriön Zaharova vaatii iskun mahdollisten Ukraina-kytkösten selvittämistä *Helsingin Sanomat*.  21.8.2022. Viitattu 22.8.2022.
6. ↑  Himanen, Jari: Kuoliko "Putinin aivojen" tytär vahingossa? Pekka Toveri Twitterissä: "Voi olla merkki valtakamppailusta Venäjällä" *Iltalehti*. Viitattu 22.8.2022.
7. 1 2
8. ↑
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Darja Dugina** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |

 |
**Sergi Enrich Ametller** (s. 26. helmikuuta 1990 Ciutadella, Menorca, Baleaarit) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Eibaria ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Enrich on jalkapalloseura Real Club Deportivo Mallorcan junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 24. tammikuuta 2010 ottelussa Espanyolia vastaan. Ammattilaisuransa ensimmäisen kauden 2009–2010 hän vietti kuitenkin pääosin seuran reservijoukkueessa, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.

Kauden 2011–2012 Enrich pelasi lainasopimuksella Recreativo de Huelvassa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Seuraavan kauden 2012–2013 hän vietti niin ikään lainalla, tällä kertaa Alcorcónissa.

Kesällä 2013 Enrich teki kaksivuotisen sopimuksen Numancian kanssa. 20. joulukuuta 2013 hän onnistui maalinteossa kahdesti 6–6-tasapeliin päättyneessä ottelussa Lugoa vastaan.

12. heinäkuuta 2015 Enrich siirtyi kaksivuotisella sopimuksella baskiseura Eibariin.

Lähteet
-------

1. ↑  Espanyol frustrated by penalty ESPN. Viitattu 28.2.2017. (englanniksi)
2. ↑  El delantero Sergi Enrich llega cedido al Recreativo Marca. Viitattu 28.2.2017. (espanjaksi)
3. ↑  Bendita locura para despedir el año en Soria Marca. Viitattu 28.2.2017. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sergi Enrichin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Sergi Enrichin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
**Lodbrok** oli Ruotsin rannikkolaivaston Turunmaa-luokan saaristofregatti.

Valmistus
---------

Alus rakennettiin Tukholmassa vuonna 1771 Fredrik Henrik af Chapmanin piirustuksien pohjalta. Aluksessa oli 26 kanuunaa ja 22 nikhakaa. Sitä voitiin soutaa yhdeksällätoista airoparilla, kussakin airossa tarvittiin neljä miestä.

Palvelus
--------

Lodbrok suomalaisessa postimerkissä vuodelta 1937.
Alus otti osaa Viipurinlahden taisteluun ja Ruotsinsalmen taisteluihin menestyen hyvin. Vuonna 1790 aluksesta riisuttiin tykit, kun se muutettiin sairaalalaivaksi, jollaisena se sitten palveli loppuun asti. 

Lodbrok jäi Venäjän keisarikunnan laivastolle Viaporin antautuessa vuonna 1808. Aluksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

* Mattila, Tapani: *Meri maamme turvana*. Helsinki: Suomi merellä -säätiö, 1983.  ISBN 951-99487-0-8.
* Nikula, Oscar: *Piirteitä Suomenlinnan historiasta – Bidrag till Sveaborgs historia: Svenska skärgårdsflottan 1756–1791*. osa II. Helsinki: Samfundet Ehrensvärd seura, 1933. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Nikula 1933, s. 364–365.
Fender Esquire
Syd Barrettin Fender Esquire
**Fender Esquire** on Leo Fenderin vuonna 1950 suunnittelema maailman ensimmäinen sarjavalmisteinen lankkumallinen sähkökitara ja se valmistui vain hieman ennen kuuluisampaa sisarmalliaan Fender Telecasteria.

Se oli kaikessa yksinkertaisuudessaan vallankumouksellinen instrumentti, sillä kopan tilalla oli yhdellä soololovella umpipuinen lankku. Vaahterainen kaula muodostuu yhdestä kappaleesta. Varhaisessa Esquire-mallissa lankku oli tehty vaaleaksi viimeistellystä saarnesta. 

Ainoa mikrofoni on kiinnitetty samaan paikkaan kuin kolme tallapalaa. Kielet kulkevat lankun läpi metallisiin holkkeihin. Kitarassa on äänenvoimakkuus- ja sävysäätimet, vipukytkin sävynsäätöön ja bakeliitista tehty plektrasuojus ("pleksi"). 

Vaahterakaula on kiinnitetty lankkuun metallisen pohjalevyn läpi kulkevilla ruuveilla, ja 21 nauhaa ja pisteotelautamerkit on kiinnitetty suoraan kaulan yläpintaan ilman erillistä otelautaa. Virityskoneistot on kiinnitetty riviin epäsymmetrisen lankun yläreunaan, jotta niihin olisi helppo ulottua. 

Esquiren valmistus lopetettiin vuonna 1970. Sivusta katsoen huomaa, että Fender Esquiren ja Telecasterin lankku on laakeaa puulevyä, ja kaula on kiinnitetty neljällä ruuvilla metallisen aluslevyn läpi. Lankkuun on kaiverrettu urat mikrofonia ja johtimia varten.
**Baijerin Isabella** (myös Élisabeth de Bavière, Isabeau de Bavière, 1371–1435) oli Kaarle VI:n puolisona Ranskan kuningatar, joka toimi käytännössä maansa hallitsijana miehensä ajoittaisen mielisairauden aikoina. Hänen vaikuttavin poliittinen tekonsa oli Troyesin rauhansopimuksen allekirjoittaminen. Sopimuksen mukaan Ranskan kruununperijäksi tulisi Kaarle VI:n pojan sijasta Englannin Henrik V, joka meni naimisiin Isabellan ja Kaarlen tyttären, Valois’n Katariinan kanssa.

Isabella oli Baijerin herttuan Stefan III:n tytär. Hän meni naimisiin Kaarlen kanssa vuonna 1385. Kaarlen mielisairaus ilmeni ensimmäisiä kertoja vuonna 1392. Isabella yritti hakea miehelleen apua sekä lääketieteellisin että hengellisin keinoin. Heille syntyi ainakin kuusi lasta vuosina 1393–1403. Kuninkaan sairausjaksojen pahentuessa tämä ei enää tuntenut vaimoaan. Isabella haki lohtua muista miehistä, ensin langostaan Orleansin herttuasta, ja tämän murhan jälkeen Burgundin herttuasta Jeanista. Burgundin herttua liittoutui ensin Isabellan kanssa tämän poikaa Kaarlea vastaan, mutta siirtyi Kaarlen puolelle Isabellaa ja englantilaisia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Isabella of Bavaria *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 27.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baijerin Isabella** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ebbe Axel Erik Sommar** (s. 27. maaliskuuta 1928 Harlu) on suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos.

Sommarin vanhemmat olivat toimitusjohtaja, diplomi-insinööri Georg Alexander Sommar ja Ilmo Gretel Svinhufvud, presidentti P. E. Svinhufvudin tytär. Hänen puolisonsa 1949–1981 oli Raija Sinikka Konkonen, vuonna 1983 hän avioitui Maila Anneli Pärnäsen kanssa. Ebbe Sommarin veli oli yrittäjä, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos Pehr Sommar. Ebbe Sommar tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1947 ja valmistui insinööriksi 1952 ja paperiteollisuuden diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1957. Hän oli isänsä perustaman Metallikutomo-yrityksen apulaisinsinööri 1952–1956, Enso-Gutzeit -yhtiön Summan tehtaan käyttöinsinööri 1957–1962, Metsäliiton Paperin Kirkniemen tehtaan tuotantopäällikkö 1962–1973, Metsäliiton Teollisuuden Kirkniemen paikallisjohtaja 1974–1979 ja toimitusjohtaja 1979–1986 sekä Metsä-Serlan toimitusjohtaja 1987–1990. Jäätyään Metsä-Serlasta eläkkeelle 1990 Sommar toimi vielä konsulttina Myllykoski-yhtiön palveluksessa Saksassa. Sommarilla oli työuransa aikana lukuisia liike-elämän luottamustoimia. Vuonna 1987 vuorineuvoksen arvon saanut Sommar on sotilasarvoltaan reservin kapteeni (1988).

Lähteet
-------

1. 1 2  Marttila, Juuso: Vuorineuvos Ebbe Sommar (1928–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Vuorineuvos Ärjylä. 60-vuotias. *Helsingin Sanomat*, 27.3.1988, s. 14.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Sergio Aragoneses Almeida** (s. 1. helmikuuta 1977 O Porriño, Espanja) on espanjalainen, uransa lopettanut jalkapallomaalivahti.

Seurajoukkueura
---------------

Aragoneses on Celta Vigon kasvatti, mutta ei ole koskaan pelannut seuran edustusjoukkueessa. Kaudeksi 2000–2001 hän siirtyi Tenerifeen edustettuaan aikaisemmin Sporting Guardésia ja Pontevedraa.

Ensiesiintymisensä maan pääsarjassa hän teki seuraavalla kaudella 2001–2002 kotiottelussa Deportivo Alavésia vastaan. Tämän jälkeen hän edusti madridilaisseuroja Getafea ja Atlético Madridia. Vuonna 2005 hän siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneeseen Elcheen. Hieman ennen siirtymistään joukkueeseen hän oli saanut tietää sairastavansa kivessyöpää, joka piti hänet sivussa suurimman osan kaudesta.

Vuoden 2008 alussa Aragoneses vapautettiin sopimuksestaan Hérculesin kanssa, mutta lähes heti hän teki uuden sopimuksen samassa sarjassa pelanneen Numancian kanssa. Hän kärsi kuitenkin loppukauden aikana polvivammasta ja täten hävisi kamppailun ykkösvahdin paikasta Jacobolle.

Heinäkuussa 2008 hän palasi Tenerifeen ja teki joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen. Aragoneses toimi joukkueen ykkösmaalivahtina, kunnes hän sairastui ja joutui olemaan sivussa loppukauden. Kaudella 2009–2010 Aragoneses palasi jälleen joukkueen kiistattomaksi ykkösmaalivahdiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Aragoneses sufre un mal testicular El País. Viitattu 8.3.2010.
2. ↑  Aragoneses se va del Hércules Marca. Viitattu 8.3.2010.
3. ↑  El Numancia ficha al portero Sergio Aragoneses AS. Viitattu 8.3.2010.
4. ↑  Aragoneses continúa hospitalizado por una pancreatitis Marca. Viitattu 8.3.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Tenerifen virallisella kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tilastot BDFutbol-sivustolla
**Ola Georg Ludvig Von Zweygbergk** (19. marraskuuta 1912 – 30. elokuuta 2004) oli suomenruotsalainen kirjankustantaja ja pilapiirtäjä.

Zweygbergk piirsi poliittisia pilakuvia 1930-luvun puolivälistä lähtien nimimerkillä **Cato**. Kohteina olivat tuon ajan mahtimiehet, kuten Stalin, Hitler ja Mussolini. Sodassa Zweygbergk sai vakavan vamman vasempaan käteensä, mutta oikeakätisen piirtäjän ura saattoi jatkua sotien jälkeenkin varsinaisen leipätyön, kirjankustannuksen ohella. Tuotteliainta kautta oli 1950-luku, jolloin Zweygbergkin kuvia julkaisivat oikeistolainen Appell, Hufvudstadsbladet ja Suomen Työnantajain Keskusliiton äänenkannattaja Teollisuuslehti.

Teoksia
-------

* Barck, Per Olov & Zweygbergk, Ola (toim.) (1946). *Finlands natur i dikt och konst*. 2. uppl. Helsingfors: Holger Schildt
* Zweygbergk, Ola (1958). *Om bokförlag och bokförläggare i Finland: en översikt utredigerad av Ola Zweygbergk på uppdrag av Finlands förlagsförening. Helsingfors: Finlands förlagsförening.*

Lähteet
-------

* Järvi, Olavi: *Parhaat pilapiirtäjämme*, s. 172–176. Helsinki: Tammi, 1979. ISBN 951-30-4434-3.

Viitteet
--------

1. ↑  Ola Georg Ludvig Von Zweygbergk *BillionGraves*. Viitattu 20.11.2020. (englanniksi)
Kiraalisen apuaineen toiminta
**Kiraalinen apuaine** on optisesti aktiivinen kiraalinen yhdiste, jota käytetään asymmetrisissä synteseissä kontrolloimaan muodostuvien tuotteiden stereokemiaa. Käytettäessä kiraalisia apuaineita kemiallisissa reaktiossa muodostuu prokiraalisesta lähtöaineesta tuotteena lähinnä yhtä tiettyä stereoisomeeria. Kun haluttu tuote on saatu muodostumaan hajotetaan kiraalisen apuaineen ja tuotteen välinen sidos. Kiraalisia apuaineita käytetään monien luonnonaineiden sekä lääkeaineiden kuten antibiootteja, tuumorinekroositekijän inhibiittoreita, mielialalääkkeitä, veren hyytymistä estäviä lääkkeitä ja migreenilääkkeitä.

Kiraalisten apuaineiden käyttö orgaanisessa synteesissä
-------------------------------------------------------

Kiraaliset apuaineet reagoivat prokiraalisten lähtöaineiden kanssa muodostaen puhtaan enantiomeerin tai diastereomeerin. Muodostuva välituote on usein steerisesti estynyt siten, että seuraavassa vaiheessa tapahtuva reaktio voi tapahtua vain tietystä suunnasta ja tuotteena muodostuu selektiivisesti tietyn stereokemian muodostuva kiraalinen tuote. Muodostuvan tuotteen stereokemia riippuu tällöin vain kiraalisen apuaineen stereokemiasta. Mikäli kiraalinen apuaine sisältää funktionaalisia ryhmiä, jotka eivät ole osa haluttua lopputuotetta, voidaan apuaineen ja tuotteen välinen sidos hajottaa hydrolyyttisesti. Tämä kuitenkin vaatii sitä, että muodostuva tuote ei reagoi käytetyissä hydrolyysiolosuhteissa. Hajotuksen jälkeen voidaan kiraalinen apuaine erottaa ja käyttää uudelleen. Kiraalisten apuaineiden käytön etuna on muun muassa kromatografisten erotusmenetelmien tarpeen väheneminen. Apuaineet ovat kuitenkin usein kalliita, eikä apuaineesta välttämättä ole helposti saataville kuin yksi stereoisomeeri.

Yksiä ensimmäisenä käytettyjä kiraalisia apuaineita ovat D- ja L-mentolit, joita käytetään muun muassa optisesti aktiivisten mantelihappojen valmistuksessa. Nykyään hyvin usein käytettyjä kiraalisia apuaineita ovat David Evansin kehittelemät oksatsolidonirakenteiset kiraaliset apuaineet, joita voidaan syntetisoida aminohapoista kuten fenyylialaniinista. Näitä yhdisteitä nimitetään Evansin apuaineiksi. Evansin apuaineita käytetään muun muassa asymmetrisissä aldoliadditioissa, alkyloinneissa ja Diels–Alder-reaktioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hans-Ulrich Blaser, Andreas Pfaltz & Helma Wennemers: *Chiral Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 25.11.2014
2. 1 2 3  Gregory Roos: *Key Chiral Auxiliary Applications*, s. 1-3. Academic Press, 2014. ISBN 9780124170346. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.11.2014). (englanniksi)
3. 1 2 3  David Ager: *Handbook of Chiral Chemicals*, s. 444. CRC Press, 2005. ISBN 9781574446647. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.11.2014). (englanniksi)
4. 1 2  Donald T. Witiak & Allen T. Hopper: *Pharmaceuticals, Chiral, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 25.11.2014
Eberechi Eze vuonna 2018.
**Eberechi Oluchi Eze** (s. 29. kesäkuuta 1998 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Crystal Palacea ja on pelannut yhden ottelun Englannin maajoukkueessa.

Eze pelasi Arsenalin, Fulhamin, Readingin ja Millwallin juniorijoukkueissa kunnes siirtyi Queens Park Rangersiin vuonna 2016. Hän pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran tammikuussa 2017 FA Cupin ottelussa Blackburn Roversia vastaan mutta avasi liigauransa lainasopimuksella kakkosliigassa Wycombe Wanderersin joukkueessa kauden 2017–2018 alkupuoliskolla pelaamalla 20 ottelua ja tekemällä viisi maalia. Kauden jälkipuoliskolla hän pelasi mestaruussarjassa QPR:n joukkueessa 16 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 Eze pelasi 42 mestaruussarjaottelua ja teki niissä neljä maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi joukkueensa kaikki 46 mestaruussarjaottelua avauskokoonpanossa ja teki niissä 14 maalia.

Eze siirtyi elokuussa 2020 Valioliigassa pelaavaan Crystal Palaceen. Hän pelasi kaudella 2020–2021 liigassa 34 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kauden lopussa ilmenneet akillesjänneongelmat pitivät hänet poissa kentiltä seuraavan kauden alussa, ja hän pelasi koko kauden aikana vain 13 liigaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi joukkueensa kaikki 38 valioliigaottelua, joissa hän oli 30 kertaa avauskokoonpanossa ja teki kymmenen maalia.

Eze pelasi Englannin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 joukkueensa kaikki kolme ottelua ja teki maalin Kroatiaa vastaan. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa kesäkuussa 2023 EM-karsinnassa Maltaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eberechi Eze Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Crystal Palace – Englannin Valioliiga
2 Ward |
3 Mitchell |
4 Milivojević |
5 Tomkins |
6 Guéhi |
7 Olise |
8 Lokonga |
9 Ayew |
10 Eze |
11 Zaha |
13 Guaita |
14 Mateta |
15 Schlupp |
16 Andersen |
17 Clyne |
18 McArthur |
19 Hughes |
21 Johnstone |
22 Édouard |
26 Richards |
28 Doucouré |
29 Ahamada |
36 Ferguson |
41 Whitworth |
43 Balmer |
44 Riedewald |
47 Wells-Morrison |
63 Goodman |
77 Ozoh |
78 Rodney |
Manageri Vieira
**Kira Kener** (s. 11. elokuuta 1974 San José, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen pornonäyttelijä. Hän on toiminut myös *Penthousen* mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet joulukuussa 2002.

Ura
---

Kener työskenteli aluksi stripparina ja vuonna 1998 kysyi agentiltaan, kuinka hän pääsisi esiintymään pornoelokuvien kansikuvissa. Hänen agenttinsa kuitenkin kertoi Kenerin täytyvän esiintyä elokuvissa, jotta pääsisi elokuvien kanteen. Tämä herätti Kenerin kiinnostuksen ja päätyi etsimään töitä Vivid Videolta. Hän sai myös ensimmäisen roolinsa elokuvassa *Nurses* kyseiseltä tuotantoyhtiöltä vuonna 1999. Kener esiintyi elokuvissa aktiivisesti aina vuoteen 2005 saakka, kunnes teki enää satunnaisia rooleja vuoteen 2007 asti.

Elokuvauransa jälkeen Kener palasi takaisin tanssimisen pariin.

Lähteet
-------

1. ↑  iafd Viitattu 5.11.2011
2. ↑  KIRA KENER PENTHOUSE PROFILE *Models*. Penthouse.  Arkistoitu 5.9.2019. Viitattu 5.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Kira Kener's Biography *KinkyKira* Viitattu 5.11.2011 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kira Kener Myspacessa (englanniksi)
**Sointu Kouvo** (13. toukokuuta 1916 Helsinki – helmikuu 1991) oli suomalainen näyttelijä. Teatterin lisäksi hänet nähtiin sivurooleissa useissa suomalaisissa elokuvissa vuosina 1936–1958.

Ura
---

Kouvo työskenteli näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa. Hänen varhaisiin töihinsä kuului rooli näytelmässä *Tessa*. Lokakuussa 1935 Kansallisteatterissa ensi-iltansa saanut näytöskappale saavutti suuren suosion. Nuorena Kouvo näytteli lukuisia niin sanottuja tyttöosia, usein Ansa Ikosen ja Henny Waljuksen rinnalla, kuten kappaleissa *Kilpakosijat* (syksy 1936) ja *Kuriton sukupolvi* (kevät 1937). Hänen osastaan Molièren yksinäytöksisessä kirjallisessa ilveilyssä *Sievistelevät hupsut* kirjoitettiin: "Tyttösiä näyttelivät sirosti Henny Waljus ja Sointu Kouvo". Syksyllä 1938 Kouvo esiintyi yhdessä Tauno Palon kanssa laulajana näytelmässä *Pieni laulunäytelmä*, jonka pääosassa oli Mary Hannikainen. Keväällä 1940 Kouvo sai osakseen ihailua koomisesta rouvanosastaan komediassa *Nelly neidin mies*. Tammikuussa 1941 tuli ensi-iltaan Moss Hartin ja George S. Kaufmanin näytelmä *Ette voi ottaa sitä mukaanne*, jossa Kouvolla oli jälleen kerran tyttären rooli Ikosen rinnalla.

Sointu Kouvon elokuvaura jakautuu kahteen kauteen: 1936–1944 ja 1952–1958. Myös valkokankaalla hän näytteli sivuosia tyttärinä ja mamselleina. Tällaisia elokuvatehtäviä olivat muun muassa komediaelokuva *Vaimoke* ja epookkidraama *Runon kuningas ja muuttolintu*. Kouvon merkittävimpiin elokuvatöihin kuuluu Hilkka Rantamon osa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa *Kaksi Vihtoria* vuonna 1939. Hugo Hytösen ja Orvo Saarikiven Maria Jotuni -filmatisoinnissa *Miehen kylkiluu* (1937) hän näytteli Elliä. Kouvo oli mukana myös kahdessa lyhytelokuvassa: *Ankkurikahvilan kantavieraat* (1940) ja *Takaisin yhteiskuntaan* (1953). Ensin mainitussa hän lauloi Matti Jurvan tangosävelmän *Uskon lemmen taikaan*. Kouvo esitti Jurvan musiikkia myös kahdessa *Vihtori ja Klaara* -elokuvassa. Vuonna 1958 Kouvolla oli sivuosa peräti neljässä elokuvassa.

Filmografia
-----------

* Vaimoke (1936)
* Seikkailu jalkamatkalla (1936)
* Miehen kylkiluu (1937)
* Kaksi Vihtoria (1939)
* Runon kuningas ja muuttolintu (1940)
* Herra johtajan "harha-askel" (1940)
* Täysosuma (1941)
* Neljä naista (1942)
* Sylvi (1944)
* Ballaadi (1944)
* Kuollut mies kummittelee (1952)
* Hilja – maitotyttö (1953)
* Taikayö (1954)
* Neiti talonmies (1955)
* Helunan häämatka (1955)
* 1918 – mies ja hänen omatuntonsa (1957)
* Verta käsissämme (1958)
* Pieni luutatyttö (1958)
* Äidittömät (1958)
* Autuas eversti (1958)

Lähteet
-------

* Koskimies, Rafael: Suomen Kansallisteatteri II, 1917–1950, Kustannusosakeyhtiö Otava, Helsinki 1972
* Elonet *Sointu Kouvo*

### Viitteet

1. ↑  Suomen Kansallisteatteri 1917–1950, sivut 364 ja 368
2. ↑  Suomen Kansallisteatteri 1917–1950, sivu 390
3. ↑  Suomen Kansallisteatteri 1917–1950, sivut 399 ja 420
4. ↑  Suomen Kansallisteatteri 1917–1950, sivu 427
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Sointu Kouvo Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet

 |

 |
Olaf Hillestad
**Olaf Ludvig Zwilgmeyer Hillestad** (8. heinäkuuta 1923 Askøy, Hordaland, Norja – 23. tammikuuta 1974 Oslo) oli norjalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Hillestadin isä oli pappi Erik Olsen Feet ja hän valmistui teologian kandidaatiksi 1952 Oslon seurakuntatiedekunnasta. 1950-luvulla hän toimi Norjan kristillisen Nuorisoliiton (*Norges kristelige Ungdomsforbund)* palveluksessa ja vuosina 1959-1964 seurakuntapappina Oslossa ja Bergenissä. Hän palasi takaisin nuorisoliiton palvelukseen ja sen jälkeen Oslon sisälähetysseuran (*Oslo Indremisjon*) palvelukseen ja toimi sen pääsihteerinä kuolemaansa saakka. Hillestad oli ennen muuta kristillisen nuorisotyön uudistaja Norjassa. Hän oli myös arvostettu saarnaaja ja ennen muuta uudentyyppisten virsien ja hengellisten laulujen kirjoittaja.

Hillestad sai kokemuksia ja virsikkeitä opintomatkoillaan Saksassa ja USA:ssa. Erityisesti tutustuminen anglikaanisen kirkon toimintaan Isossa Britanniassa vuosina 1963ja 1964. Siellä virsiuudsistus, uudenlaiset virret ja rytmikkäät sävelmät vaikuttivat häneen ja hän saivat hänet kirjoittamaan ja kääntämään virsiä. Norjalaiset säveltäjät Egil Hovland ja Trond Kverno kiinnostuivat hänen teksteistään ja ovat säveltäneet niitä. Vuoden 2013 Norjan kirkon virsikirjassa on yhdeksän hänen kirjoittamaansa seitsemän hänen kääntämäänsä virttä.Virsiään, saarnojaan ja muita kirjoituksiaan hän julkaisi kirjassa nimeltä *Lukk opp kirkens dører. Salmer, prekener og artikler*) 1975 

Vuodesta 1965 toimi Hillestad Norjan kirkon Liturgiatyöryhmässä (*Liturgikommisjonen*) ja osallistui rippikoulutyön kehittämiseen. Vuonna 1973 valmistui virsikirjan koevihko, jossa oli 23 Hillestadin virttä. Toimiessaan Oslon sisälähetysseurassa hän sai mahdollisuuden kehittää jumalanpalveluselämää, mm jazzmessuja, jota varten hän oli kehittänyt toimintayksikön "*Forum Experimentale"* Hillestadin kuoleman jälkeen sen toimintaa on jatkanut *Kirkelig Kulturverksted* (kirkollinen kulttuurityöpaja). Hän kuoli vuonna 1974 50-vuotiaana.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi Hillestadin kirjoittama virsi, 232 "Taas kutsut meidät pöytääsi" *(*Du ber oss til ditt alterbord), suom. Anna-Maija Raittila ja Esa Santakari 1984, sävelmä: Johann Crüger 1640. Suomenruotsalaisessa virsikirjassa on kaksi hänen kirjoittamaansa virttä (227 ja 234).

Lähteet
-------

1. ↑  Olaf Hillestad *snl.no*. Viitattu 18.11.2020. Norjaksi
2. 1 2  Olaf Hillestad *nbl.snl.no*. Viitattu 18.11.2020. Norjaksi
3. ↑  historien; Olaf Hillestad *kkv.no*. Viitattu 18.11.2020. Norjaksi


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Steve Moore** (s. 22. syyskuuta 1978) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti ammattilaisurallaan NHL-joukkue Colorado Avalanchea. Mooren lyhyt ura päättyi loukkaantumiseen Todd Bertuzzin lyötyä häntä nyrkillä päähän.

Moore pelasi junioriuransa Yhdysvaltojen yliopistosarjassa, edustaen Harvardin yliopistoa. Colorado Avalanche varasi Mooren NHL:n varaustilaisuuden toisella kierroksella vuonna 1998, minkä jälkeen hän pelasi vielä kaksi vuotta Harvardissa. Samaan aikaan joukkueessa pelasivat myös hänen veljensä Mark ja Dominic. Neljän yliopistokauden aikana Moore oli joukkueensa tehokkaimpia pisteentekijöitä.

Vuonna 2001 Moore siirtyi Coloradon organisaatioon, pelaten seuraavat kaksi kautta lähinnä seuran farmijoukkueessa AHL-liigan Hershey Bearsissa. Kaudella 2003–2004 Moore teki läpimurtonsa NHL:ään, ja vakiinnutti paikkansa kokoonpanossa. Maaliskuussa 2004 Coloradon ja Vancouver Canucksin kohdatessa Vancouverin Todd Bertuzzi löi Moorea takaapäin nyrkillä ohimoon ja Moore kaatui naama edellä jäähän. Tilanne oli seurausta joukkueiden edellisestä kohtaamisesta, jossa Moore taklasi Vancouverin Markus Näslundia kyynärpäällä päähän. Moore loukkaantui tilanteessa vakavasti, ja loukkaantuminen päätti lopulta hänen pelaajauransa.

Mooren ja Bertuzzin tapauksesta tuli tunnettu, sillä Bertuzzi sai syytteen pahoinpitelystä. Liiga asetti Bertuzzin 20 ottelun pelikieltoon ja siviilioikeus tuomitsi Bertuzzin vuoden ehdolliseen vankeuteen ja yhdyskuntapalveluun. Moore haastoi Bertuzzin lisäksi oikeuteen ja vaati 68 miljoonan dollarin korvauksia. Kymmenen vuoden oikeudenkäyntien jälkeen osapuolet sopivat kiistansa ja pääsivät yhteisymmärykseen korvauksista, joiden suuruutta ei kerrottu julkisuuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Legends of Hockey - Steve Moore HHOF. Viitattu 15.11.2016. (englanniksi)
2. ↑  Steve Mooren selkänikama murtunut, poliisitutkimus seuraa jatkoaika.com. Viitattu 15.11.2016.
3. 1 2  Traagisen NHL-illan kymmenvuotispäivä – "Tämä ei ole ohi" Suomikiekko. Viitattu 15.11.2016.
4. ↑  Karmean NHL-sikailun oikeustaistossa vihdoin ratkaisu Iltalehti. Viitattu 15.11.2016.
**Eberhard Rösch** (s. 9. huhtikuuta 1954 Karl-Marx-Stadt (Chemnitz), Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Itä-Saksaa.

Rösch saavutti Lake Placidin olympialaisissa 1980 hopeaa 4 × 7,5 kilometrin viestissä ja pronssia 20 kilometrillä. Hän kuului viestin maailmanmestaruuden voittaneeseen Itä-Saksan joukkueeseen Hochfilzenissä 1978, Ruhpoldingissa 1979 ja Lahdessa 1981. Hän sai 1978 lisäksi MM-hopeaa 10 kilometrillä ja pronssia 20 kilometrillä. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kausilla 1977–1978 ja 1979–1980.

Rösch saavutti Itä-Saksan mestaruuskilpailuissa pronssia 10 ja 20 kilometrillä 1976 ja 10 kilometrillä 1981 sekä viestimestaruuden SG Dynamo Zinnwaldin joukkueessa viisi kertaa peräkkäin 1976–1980. Hän edusti seuratasolla myös Altenberg im Erzgebirgeä.

Vuonna 2005 paljastui, että Rösch oli työskennellyt 17 vuotta Stasin palveluksessa. Hän on sittemmin toiminut johtotehtävissä ampumahiihdon Saksan kansallisessa valmennuskeskuksessa Altenbergissä. Hänen poikansa Michael Rösch on ampumahiihdon olympiavoittaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eberhard Rösch *sports-reference.com*.  Arkistoitu 8.12.2008. Viitattu 4.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  Biathlon World Cup Men *sports123.com*. Viitattu 4.12.2013. (englanniksi)
**Marabi** on eteläafrikkalaista kosketinsoitinmusiikkia, jota yleensä esitetään urkuharmonilla. Sillä on yhteisiä piirteitä yhdysvaltalaisen ragtime- ja bluesmusiikin kanssa. Nykyisin sen piirteitä voidaan havaita muun muassa Abdullah Ibrahimin musiikissa.

Marabi syntyi 1900-luvun alussa Witwatersrandissa kaupunkeihin muuttaneiden mustien kaivostyöläisten getoissa. Sen tarkoituksena oli houkutalla asiakkaita laittomiin shebeen-baareihin. Musiikissa käytettiin muutamia yksinkertaisia sointuja toistuvissa sointukuluissa. Koska marabi liittyi laittomiin anniskeluravintoloihin ja prostituutioon, marabimuusikot muodostivat musiikkillisen alamaailman eivätkä he levyttäneet. Sekä valkoiset virkamiehet että koulutettu musta väestö paheksui sitä samalla tavalla kuin jazzia pidettiin Yhdysvalloissa sen alkuaikoina "paholaisen musiikkina".

1930- ja 1940-luvuilta alkaen marabi kehittyi varhaiseksi ja omaleimaisimmaksi eteläafrikkalaiseksi jazzmusiikiksi mbaqangaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  SAinfo reporter: South African music: marabi *Brand South Africa*. Big Media Publishers.  Arkistoitu 19.5.2015. Viitattu 6.7.2010. (englanniksi)
**Alberto Zapater Arjol** (s. 13. kesäkuuta 1985 Ejea de los Caballeros, Zaragozan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Sporting Clube de Portugalia.

Ura
---

### Real Zaragoza

Zapater on Real Zaragozan kasvatti, mutta pelasi lapsuudessaan myös synnyinkuntansa seurassa SD Ejeassa. Hän nousi tuolloin Víctor Muñozin valmentamaan Zaragozan edustusjoukkueeseen kaudella 2004–2005. Debyyttinsä hän teki Valenciaa vastaan Espanjan supercupissa, jonka Zaragoza voitti yhteismaalein 4–2. Ensiesiintyminen Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa seurasi 29. elokuuta 2004 ottelussa Getafea vastaan.

Zapater vakiinnutti pian paikkansa Zaragozan avauskokoonpanossa ja pelasi neljän kauden aikana 138 Primera Divisiónin ottelussa. Vuonna 2006 hän ylsi joukkueineen Espanjan cupin loppuotteluun, jossa Espanyol oli kuitenkin vahvempi maalein 4–1. Kauden 2007–2008 Zaragoza aloitti UEFA-cupin otteluilla edelliskauden erinomaisen kuudennen sijan myötä, mutta kausi päättyi joukkueen putoamiseen Segunda Divisióniin. Zapater jäi seuraan ja oli kaudella 2008–2009 suuressa roolissa joukkueen palatessa korkeimmalle sarjatasolle. Viimeiset kaksi kauttaan Zaragozassa Zapater toimi joukkueen kapteenina.

### Genoa

Kesällä 2009 Zapater siirtyi 4,5 miljoonalla eurolla italialaisseura Genoaan, joka hankki hänet korvaajaksi Interiin siirtyneelle Thiago Mottalle. 17. syyskuuta 2009 hän teki uuden Eurooppa-liigan ensimmäisen maalin ottelussa Slavia Prahaa vastaan.

### Maajoukkue

Zapater pelasi Espanjan alle 21-vuotiaiden joukkueessa vuosien 2006 ja 2007 EM-kilpailuiden karsinnoissa. Vuonna 2005 hän kuului Espanjan joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän oli avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa otteluissa ja teki Espanjan ainoan maalin tappiollisessa puolivälieräottelussa Argentiinaa vastaan.

Saavutukset
-----------

* Espanjan supercup: 2004

Lähteet
-------

1. ↑  Zapater: ’Estoy cumpliendo mi sueño’  12.10.2004. Ejea Digital. Viitattu 18.9.2009. (espanjaksi)
2. ↑  Spain – List of Super Cup Finals  28.8.2009. RSSSF. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)
3. 1 2  Historial Jugador Fútbol en la Red. Viitattu 18.9.2009. (espanjaksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Spain Cup Tournaments 2005/06  22.4.2006. RSSSF. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)
5. 1 2  Genoa get hold of Zapater  31.7.2009. UEFA. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)
6. ↑  Europa League first rewards Zapater toil  18.9.2009. UEFA. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)
7. ↑  ’Sense of fury’ keeps Spain alive  6.9.2006. UEFA. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)
8. ↑  History  1.7.2009. UEFA. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)
9. ↑  Player Statistics FIFA.  Arkistoitu 12.11.2012. Viitattu 18.9.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alberto Zapaterin esittely Genoa CFC:n sivustolla (italiaksi)
**Albigenssiristiretki** suuntautui eteläranskalaisessa Languedocin maakunnassa olleita kataareja (kreikan kielen sanasta *katharos*, "puhdas") vastaan. Ranskan kataareja kutsuttiin yleisesti albigensseiksi languedocilaisen kaupungin Albin mukaan. Katolinen kirkko piti kataareja kerettiläisinä, ja heidän tukialueilleen lähetettiin kirkonmiehiä, jotka yrittivät palauttaa kataarit "oikeaan uskoon". Se ei kuitenkaan tuottanut tulosta.

Kataarien karkotus.
Reimsin kirkolliskokouksessa 1148 kirkko julisti kirkonkiroukseen kaikki "kerettiläisyyden suojelijat Gascognessa ja Provencessa", ja vuonna 1163 Toursin kirkolliskokous sääti, että albigenssit tuli vangita ja heidän omaisuutensa takavarikoida. Vuonna 1179 kirkko kehotti alueen ylhäisöä käyttämään voimakeinoja kataareja vastaan, mutta kehotusta ei noudatettu, sillä useat ylhäiset olivat itsekin albigenssien kannattajia.

Vuonna 1198 paaviksi valittiin Innocentius III, joka lähetti sisterssiläisveljestön johtajan, apotti Arnaud-Amauryn, Languedociin ja kehotti Ranskan kuningasta Filip II:ta taivuttelemaan varsinkin albigensseihin myötämielisesti suhtautuvaa Toulousen kreiviä Raimond VI:ta vetämään tukensa kerettiläisiltä ja vainoamaan heitä.

Kun mikään toimenpiteistä ei johtanut tulokseen, kirkko päätti siirtyä voimakeinoihin, ja paavi Innocentius III julisti ristiretken albigensseja vastaan. Ristin tunnuksen otti noin 20 000 miestä ja aatelista Saksasta, Englannista ja Ranskasta. Ristiretki alkoi vuonna 1209, jolloin ensimmäiset kaupungit vallattiin.

Simon de Montfortin johdolla ristiretkeläiset valloittivat kaupungin toisensa jälkeen. Kaupunkien asukkaat, niin albigenssit kuin katolisetkin, tekivät raivokasta vastarintaa, sillä heille kyseessä oli enemmänkin isänmaallisesta taistelusta maahantunkeutujia vastaan kuin uskonnosta. Raimond VI, joka oli liittynyt ristiretkeläisiin yrittäessään säilyttää maansa, joutui jälleen kirkonkiroukseen, koska ei ollut noudattanut sopimusta riitävän tarkoin. Vuonna 1211 hänet julistettiin kirkon viholliseksi, ja hänen maansa sai kuka tahansa siihen kykenevä ottaa haltuunsa. Raimond joutui pakenemaan Englantiin, mutta teki myöhemmin sopimuksen kirkon kanssa ja palasi vuonna 1217 Provenceen, missä alkoi heti suunnitella sotaretkeä Simon de Montfortia vastaan, jolle hänen läänityksensä oli luovutettu. Vuonna 1218 Simon de Montfort kaatui Toulousen piirityksessä. Tällöin näytti, että sota olisi vihdoin ohi, mutta uusi paavi Honorius III onnistui kuitenkin suostuttelemaan Ranskan kuninkaan Ludvig VIII:n ristiretken johtoon, ja näin sota jatkui.

Ludvig VIII kuitenkin sairastui ja kuoli, ja vuonna 1229 hänen leskensä, kuningatar Blanka Kastilialainen neuvotteli rauhan. Tällä sotaretkellä kirkko ei kuitenkaan onnistunut hävittämään kerettiläisyyttä, sillä viimeinen kataarilinnoitus – Montsegur – antautui vasta 1255.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Albigenssiristiretki**.
* Ristiretki albigensseja vastaan. Internetix.
**S/s Soisalo** oli Lehtoniemen telakalla Varkaudessa 14. kesäkuuta 1913 valmistunut rautainen rahtialus, jonka käyttövoimana oli höyrykone. Sen omistivat rakennusvaiheessa J. Junkkarinen 1/3, J. Peusa 2/3. Aluksen pituus oli 31, leveys 7, syväys 2,7 metriä, kantavuus 300 btn ja koneen teho 100 hevosvoimaa. Soisalon rekisteri- ja kotipaikaksi mainitaan 1921–1940 Viipuri ja 1941-1944 Helsinki. J. Junkkarinen (1870-1931) Leppävirralta toimi pitkään laivan päällikkönä. Huhtikuussa 1918 vapaussodan aikaan punaiset upottivat aluksen Turun satamassa Aurajokeen usean muun aluksen kanssa. Nosto- ja kunnostustoimien jälkeen se jatkoi rahdin kuljetusta. Se liikennöi Saimaan vesistöalueen ja Suomenlahden Viipurin satamien alueella, joskus Tukholmaankin saakka. Pääasiallinen kuljetettava tavara oli aluksi vilja. Myöhemmin se kuljetti myös muun muassa puutavaraa, halkoja, rautamalmia, kiveä, rautaa ja lannoitteita. Junkkarisen kuoltua laivan ostivat Tuoviset Muuruvedeltä. Alus matkasi sotakorvauksena Neuvostoliittoon 1945.
Iris kuvattuna lekythos-ruukussa.
**Iris** (m.kreik. Ἶρις) oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen tyttärentytär ja sateenkaaren jumalatar. 

Iris oli myös jumalten viestinviejä. Niin kuin sateenkaari yhdistää maan ja taivaan, Iris yhdisti ihmiset ja jumalat. Hän matkusti tuulen nopeudella maailman rajalta toiselle ja meren syvyyteen ja alamaailmaan.

Iris oli Heran, jumalten kuningattaren, henkilökohtainen viestinviejä. Hän oli Heran välikäsi Olympos-vuorelta kuolevaisten maailmaan. Iris kuvataan niin sateenkaarena kuin nuorena neitsyenä siivet olkapäillään. Klassisessa taiteessa Iris-kuvauksiin liittyvät usein siivet, caduceus-sauva ja maljakko, kannu tai uurna, jossa on Styksin, manalan joen, vettä. 

Hesiodoksen *Jumalten synnyn* mukaan Iris on Thaumaksen ja meren nymfi Elektran (yksi okeanideista) tytär. Hänen sisariaan ovat harpyijat. Iris on naimisissa Zefyroksen, länsituulen jumalan, kanssa. Heidän poikansa on Pothos.

Katso myös
----------

* Iiris

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*. Helsingissä: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Castren & Pietilä-Castren 2000, s. 234

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iris (mytologia)**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Iris (mythology)