recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Freatto** (m.kreik. Φρεαττώ, *Freattō*, lat. *Phreatto*), **Freattos** (m.kreik. Φρεαττώς, *Freattōs*, lat. *Phreattus*) tai **Freattys** (m.kreik. Φρεαττύς, lat. *Phreattys*) oli antiikin aikainen heeros Freatokselle omistettu pyhäkkö Pireuksen Zean satamassa Kreikassa. Siellä kokoontui vanhaa alkuperää ollut murhaoikeudenkäyntejä käsitellyt oikeusistuin. Freatton tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijaitsi rannikolla lähellä Zean sataman suuta.

Kreikkalaisessa mytologiassa paikka yhdistettiin heerokseen nimeltä Freatos. Todellisuudessa sen nimen alkuperäksi on arvioitu sana *frear* (φρέαρ), 'kaivo'. Aristoteleen mukaan Freatton oikeusistuimessa tuomittiin murhan vuoksi aiemmin maanpakoon määrätyt, jotka olivat anoneet maanpaosta kotiin pääsyä sillä perusteella, että henkirikos olisi ollut jollakin tavalla oikeutettu; mutta jotka olivat tehneet uuden henki- tai väkivaltarikoksen. Tämän vuoksi oikeudenkäynti käytiin niin, että syytetty oli satamassa ankkuroituneessa laivassa, jotta häntä ei päästettäisi Attikan alueelle ennen asian ratkaisemista, kun taas tuomarit olivat maalla. Aristoteles antaa ymmärtää tällaisten tapausten olleen harvinaisia, eikä yhdestäkään oikeustapauksesta ole säilynyt tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: Φρεαττώ *An Intermediate Greek-English Lexicon*.  1889. Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  MacDowell, Douglas M.: *Athenian Homicide Law in the Age of the Orators*, s. 82–84. Publications of the Faculty of Arts of the University of Manchester 15. Manchester University Press, 1999. ISBN 0719057426. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Phreatto (Attica) 10 Piraeus - Φρεαττύς/εν Φρεαττοί *ToposText*. Viitattu 21.1.2019.
4. ↑  Peck, Harry Thurston: Dicasterion *Harpers Dictionary of Classical Antiquities*.  1898. Viitattu 21.1.2019.
5. ↑  Rhodes, P. J.: *A Commentary on the Aristotelian Athenaion Politeia*, s. 645–646. Oxford: Clarendon Press, 1981. ISBN 0-19-814004-5.
6. ↑  Aristoteles: *Ateenan valtiomuoto* 57.3–4, *Politiikka* 1300b28–32.
**Goodhartin laki** on periaate, jonka mukaan mittari menettää merkityksensä, kun siitä tulee tavoite. Tämä johtuu siitä, että ihmiset alkavat optimoida mittaria sen sijaan, että keskittyisivät alkuperäiseen tarkoitukseen. Laki on nimetty brittiläisen taloustieteilijän Charles Goodhartin mukaan, joka esitti sen ensimmäisen kerran vuonna 1975.  

Goodhartin laki on tärkeä go-to-market-tiimeille, koska se osoittaa, että pelkkä numeroiden seuraaminen ei riitä arvioimaan ja parantamaan liiketoiminnan tuloksia. Jos tiimi asettaa tavoitteekseen esimerkiksi tietyn määrän uusia asiakkaita tai myyntiä, se voi alkaa optimoida vain näitä mittareita ja unohtaa muut tekijät, kuten asiakastyytyväisyyden, tuotteen laadun tai pitkän aikavälin arvon. Tämä voi johtaa siihen, että tiimi saavuttaa tavoitteensa, mutta samalla heikentää yrityksen kilpailukykyä ja mainetta. 

Go-to-market-tiimien tulisi siis käyttää useita erilaisia mittareita arvioidakseen työnsä vaikutusta ja välttääkseen Goodhartin lain sudenkuopat. Tiimien tulisi myös olla tietoisia siitä, että mittarit voivat muuttua ajan myötä ja että niitä tulisi päivittää tarvittaessa. Lisäksi tiimien tulisi pyrkiä ymmärtämään mittareiden taustalla olevat syy-seuraussuhteet ja mekanismit eikä vain luottaa sokeasti lukuihin.
**Frank Lewis Marsh** (18. lokakuuta 1899 – 14. heinäkuuta 1992) oli yhdysvaltalainen biologi ja kreationismin kehittäjä. Hän oli yksi Creation Research Societyn perustajista.

Historiaa
---------

Marsh oli koulutukseltaan sairaanhoitaja. 1940 hän valmistui kasvitieteen tohtoriksi University of Nebraskassa. Marsh oli ensimmäinen adventisti joka sai biologian tohtorin tutkinnon.

Marsh julkaisi omakustanteena kirjan "Fundamental Biology" vuonna 1941. Siinä Marsh kuvasti itseään sanoilla "fundamentalist scientist". Hänen keskeisin väitteensä oli että moderni ihminen rotuineen oli rappeutunut (engl. *degeneration*) ensimmäisistä luoduista ihmisistä ja varoitti maailmaa kosmisesta sodasta joka käytiin Jumalan ja Saatanan välillä. Marshin keskeinen väite oli että Saatana oli mestari genetiikassa ja kehitteli tältä pohjalta että lajiutuminen ja muut evolutiiviset tapahtumat olivat hänen tapojaan tuhota Jumalan alkuperäinen harmonia.

Samassa kirjassaan Mars loi termin "baramiini" ja rakensi tämän ympärille tieteenalan "baraminologian". Marsh oli varma että ihmiskunta oli yksi baramiini joka oli erikseen luotu, eikä siksi ollut mitään sukua muille elämänmuodoille. Marsh väitti myös että luominen ja evoluutio olivat molemmat testattavissa ja falsifioitavissa, mutta että Jumala vaatisi vähemmän uskoa kuin evoluutio. Marsh oli myös sitä mieltä, että vedenpaisumus selitti geologiset ilmiöt.

Kirjassaan *"Evolution or Special Creation?"* (1947) Marsh kehitteli ajatustaan pidemmälle ja päätteli että evoluutio oli kriisissä ja pian olisi aika sille että luominen tulisi normaalitieteeksi. Marsh hylkäsi samalla täysin uniformitarianismin ja tätä kautta myös kaikki laskelmat yli 10 000 vuotta vanhasta maasta.

Kirjassaan *"Studies in Creationism"* (1950), Marsh päätteli että sairaudet olivat Saatanan aikaansaannoksia ja että ne olivat olemassa vasta syntiinlankeemuksen jälkeen. Marsh kehitteli terveysteemaa eteenpäin kirjassaan *Life, Man and Time* (1957), jossa Marsh ilmoitti että ihmisten elinikä oli dramaattisesti lyhentynyt tulvan jälkeen ja että tämä oli seurausta lihan syönnistä. Tulvaa edeltävä ravinto oli Marshin mukaan ollut terveen tasapainoista ja kasviperäistä.

Kirjassaan *"Variation and Fixity in Nature"* (1976) Marsh sanoi että kaikki evoluution todisteet olivat todistetta mikroevoluutiosta, ja että baramiinit voivat lajiutua ja sopivat siksi kokonaiskuvaan. Marsh vetosi päättelyssään muun muassa siihen että Raamattu ei sanonut sanaakaan orgaanisesta evoluutiosta, vaan sen sijaan ilmoittaa erityisen luomisen historiallisena tosiasiana.

Marsh kuoli vuonna 1992.

Aiheesta muualla
----------------

* About the Baraminology Study Group: Historical Context of Views
* Baraminology (Arkistoitu – Internet Archive)
* Frank Lewis Marsh Papers (Arkistoitu – Internet Archive)
* Flesh for *The Creationists'* Bones

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
| "Freak"R3hab ft. Quintino |
| --- |
| Singlen "Freak" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 25. maaliskuuta 2016 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus |
|  Tuottaja(t) | R3hab, Quintino |
|  Tyylilaji | progressiivinen house |
|  Kesto | 02.40 |
|  Levy-yhtiö | Spinnin’ Records |
| R3habin muut singlet |
| "Near Me"2016 | "Freak"2016 | "Care"2016 |
| Quintinon muut julkaisut |
| "Unbroken"2015 | "Freak"2016 | "Can’t Fight It"2016 |

**Freak** on alankomaalaisen DJ-tuottajien R3habin sekä Quintinon musiikkikappale. Sen julkaisi Spinnin’ Records digitaalisesti ladattavana singlenä 25. maaliskuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet George Clinton Jr. Bootsy Collins, Eugene Hanes, Marc Valentine, Loren Hill sekä Gary Lee Cooper ja sen tuottivat sekä R3hab että Quintino. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Spinnin’ Recordsin YouTube-kanavalla 11. maaliskuuta 2016.

"Freak" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä julkaisunsa jälkeen singlelistalle ainoastaan Alankomaissa. Lisäksi se on päässyt Belgiassa Ultratip-listalle sekä Flanderissa että Valloniassa ja Yhdysvalloissa se on päässyt Billboardin Hot Dance/Electronic Songs-listalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Freak - Single by R3hab & Quintino on Apple Music *music.apple.com*.
2. ↑  R3hab & Quintino - Freak *hitparade.ch*.
3. ↑  R3hab & Quintino - Freak (Official Music Video) *youtube.com*.
4. ↑  R3hab & Quintino - Freak - Dutchcharts *dutchcharts.nl*.
5. ↑  R3hab & Quintino - Freak - Ultratop.be *ultratop.be*.
6. ↑  R3hab on Billboard *billboard.com*.
**León Zuckert** (4. toukokuuta 1904 Pultava – 29. toukokuuta 1992 Toronto, Kanada) oli ukrainalaissyntyinen, vuodesta 1929 Kanadassa asunut säveltäjä, viulisti, alttoviulisti ja kapellimestari. Hän opiskeli vuosina 1916–1918 Boris Brodskin johdolla viulunsoittoa Pultavan keisarillisessa musiikkikoulussa. Hän asui ennen Kanadaan muuttamistaan myös Puolassa ja Argentiinassa.

Zuckert toimi niin viulistina ja alttoviulistina kuin kapellimestarinakin lukuisissa orkestereissa. Näitä olivat Winnipegin sinfoniaorkesteri, Toronton sinfoniaorkesteri, Halifaxin sinfoniaorkesteri ja Montrealin sinfoniaorkesteri. Vuonna 1937 hän sai Reginald Stewartilta orkesterinjohdon opetusta Toronton musiikkikonservatoriossa. Hänellä oli 1930-luvulla Winnipegissä oma *To a Wild Rose* -ohjelma CRBC:lla. Hän johti radiossa esiintynyttä argentiinalaistyylistä Los Pamperos -kokoonpanoaan.

Säveltäjänä Zuckert otti vastaan monia tilauksia; esimerkiksi *Fantasia ukrainalaisiin teemoihin* syntyi vastauksena Winnipegin CBC-orkesterilta saatuun tilaukseen. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: León Zuckert


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Best Friend of Charleston** oli vuonna 1830 Yhdysvalloissa rakennettu höyryveturi, jonka yleisesti katsotaan olleen ensimmäinen kokonaan Yhdysvalloissa valmistettu veturi. Se oli myös ensimmäinen höyrykattilan räjähdyksessä tuhoutunut veturi Yhdysvalloissa.

Historia
--------

Best Friend of Charleston (replika)
*Best Friend of Charleston* rakennettiin West Pointin valimossa New Yorkin osavaltiossa 1830. Sen paino oli noin neljä ja puoli tonnia ja hinta 4 000 dollaria. Se purettiin osiin kuljetuksen ajaksi ja lähetettiin laivalla Charlestoniin Etelä-Carolinaan, jonne se saapui saman vuoden lokakuussa. Paikalliset kauppiaat, jotka kaipasivat laivaliikennettä nopeampaa ja luotettavampaa kuljetusmuotoa, nimesivät veturin epävirallisesti *Charlestonin parhaaksi ystäväksi*.

Veturi kulki ensimmäisen kerran omalla voimallaan joulupäivänä 1830, ja se asetettiin vetämään matkustajajunia kuuden mailin mittaisella radalla Charlestonissa. Tuohon aikaan veturin katsottiin olevan nopein mahdollinen kulkuneuvo, vaikka sen nopeus oli nykyaikaan verrattuna vaatimaton, vain noin 25–40 km/h. Junaa nopeampi kulkuneuvo oli vain hurjasti laukkaava hevonen.

Pian aikataulun mukaisen liikenteen aloittamisen jälkeen veturi saavutti vähemmän kunniakkaan ensimmäisen sijan: 17. kesäkuuta 1831 veturin höyrykattila räjähti, ja tapaus oli ensimmäinen laatuaan Yhdysvalloissa. Räjähdyksessä loukkaantuivat veturinkuljettaja ja -lämmittäjä. Räjähdyksen aiheuttajaksi todettiin kiinni pakotettu varoventtiili: lämmittäjä oli kyllästynyt kuuntelemaan varoventtiilin vihellystä, joten hän oli sulkenut venttiilin kokonaan. Ilman varoventtiiliä höyrynpaine kattilassa kasvoi, kunnes paine ylitti kattilan kestokyvyn ja räjähti. Myöhemmin joitakin osia veturista käytettiin uuteen veturiin, joka nimettiin Phoenix-linnun mukaan.

Nykyisin Charlestonissa on nähtävillä toimiva *Best Friend of Charlestonin* kaksoiskappale.

Katso myös
----------

* DeWitt Clinton ja John Bull, muita varhaisia yhdysvaltalaisia höyryvetureita

Lähteet
-------

* White, John H.: *A History of the American Locomotive: Its Development, 1830-1880*. Dover Publications, 1979. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  White 1979, s. 12
2. ↑  White 1979, s. 21
Frank K. Edmondson vuonna 1962.
**Frank K. Edmondson** (s. 1. elokuuta 1912 – 8. joulukuuta 2008) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä.

Elämä ja ura
------------

Edmondson syntyi Milwaukeessa, Wisconsinissa, ja kasvoi Indianan Seymourissa. Hän valmistui Indianan yliopistosta vuonna 1933 ja pääsi stipendillä Lowellin observatorioon Flagstaffiin, jossa hän toimi vuoteen 1935 Clyde Tombaughin avustajana. Valmistuttuaan Harvardin yliopistosta filosofian tohtoriksi 1937 hän palasi Indianan yliopistoon tähtitieteen osaston henkilökunnan jäsenenä. 

Edmondsonin varhaisiin saavutuksiin kuului niin kutsutun *Indianan asteroidiohjelman* avaaminen vuonna 1949. Hän oli myös mukana perustamassa AURAa (*Association of Universities for Research in Astronomy*) ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1962–1965. Jäätyään eläkkeelle yliopistosta hän keskittyi kokoamaan AURAn ja Indianan yliopiston tähtitieteen osaston historioita. 

30. maaliskuuta 1952 löydetty asteroidi 1761 Edmondson on nimetty Frank K. Edmondsonin mukaan.

Yksityiselämä
-------------

Frank K. Edmondson meni vuonna 1934 naimisiin kuuluisan tähtitieteilijä Henry Norris Russellin nuorimman tyttären Emma Margaret Russellin (1914–1999) kanssa. Avioliitosta syntyi kaksi lasta.

Julkaisut
---------

* *AURA and its US National Observatories*, Cambridge University Press, 1997. ISBN 0-521-55345-8

Lähteet
-------

1. ↑  Obituary: Frank K. Edmondson (1912-2008) adsabs.harvard.edu. Viitattu 26.3.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Brookiitti** on oksideihin kuuluva mineraali, joka samaan ryhmään kuuluvien rutiilin ja anataasin tavoin on koostumukseltaan titaanidioksidia (TiO2). Se on nimetty englantilaisen mineralogin Henry James Brooken mukaan. Sillä on alempi lämpötila kuin rutiililla. Joskus brookiitti muodostuu sydämenmuotoiseksi kaksoiskiveksi. Kiteet ovat joskus laattamaisia ja voivat olla uurteisia. Väri on punaruskea tai vaihtelee ruskeasta mustaan. Viiru on valkoinen, keltainen, keltaisenruskea tai harmaa. Brookiitilla on puolimetallimainen- tai timantinkiilto ja se on läpinäkyvä, läpikuultava tai läpinäkymätön. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 5,5–6. Ominaispaino on 3,9–4,2. Kidejärjestelmä on ortorombinen.

Esiintyminen
------------

Brookiittia esiintyy upamuodostumissa, joissakin metamorfisissa kivissä ja juonissa. Samoissa paikoissa esiintyy anataasia, rutiilia, albiittia ja kvartsia. Sitä on Löydetty Ranskasta, Sveitsistä, Itävallasta ja Walesista.

Lähteet
-------

1. ↑  David C. Cook & Wendy L. Kirk: "Brookiitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 111. Suomeksi julkaissut Gummerus Kustannus Oy. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.
2. ↑  Chris Pellant: "Brookite", *Rocks and minerals*, s. 84. Lontoo: Dorling Kindersley, 1992. ISBN 0-86318-810-9. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Webmineral: Brookite Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Brookite (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Brookite (pdf) (englanniksi)
Bessie Jones vuonna 1973.
**Mary Elizabeth "Bessie" Jones** (8. helmikuuta 1902 Smithville, Georgia – 4. syyskuuta 1984 Brunswick, Georgia) oli yhdysvaltalainen Georgian Sea Islandsilta kotoisin ollut gospel-laulaja. Hän oli yksi Georgia Sea Island Singersin perustajajäsenistä. 

Musiikkitieteilijä Alan Lomax tapasi Jonesin tutkimusmatkallaan etelään 1950-luvun puolivälissä. Jones esiintyi Lomaxin dokumenteilla ja Sea Islandsilla tehdyillä äänitteillä. Vuonna 1972 julkaistiin Jonesin yhdessä folkloristi Bess Lomax Hawesin kanssa kirjoittama kirja *Step It Down: Games, Plays, Songs, and Stories from the Afro-American Heritage*. Jones levytti kaksi sooloalbumia: *So Glad I'm Here* (1973) ja *Step It Down* (1975).

Moby on käyttänyt levyillään sampleja Bessie Jonesin lauluista.

Lähteet
-------

1. ↑  Eugene Chadbourne: Bessie Jones Biography Allmusic. Viitattu 7.10.2008. (englanniksi)
2. ↑  Bessie Jones National Endowment for the Arts. Viitattu 7.10.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The New Georgia Encyclopedia: Georgia Sea Island Singers (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Franz Anton Basch
Tohtori **Franz Anton Basch** (unkariksi: Basch Ferenc Antal, 13. heinäkuuta 1901 – 27. huhtikuuta 1946) oli saksalainen natsipoliitikko, Volksbundin puheenjohtaja ja unkarinsaksalaisten johtaja toisen maailmansodan aikana.

Basch syntyi Zürichissä Sveitsissä. Hän oli Jakob Bleyerin oppilas Budapestin yliopistossa 1920–1924 ja vuonna 1925 saksalaisen kulttuuriseuran sihteeri Saksassa. Tänä aikana hän julkaisi monia töitään.
Vuonna 1930 hän alkoi julkaista kansallissosialistista propagandaa ja liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Vuonna 1934 hän luopui asemastaan, koska hänen levittämänsä aatteet ärsyttivät unkarilaisia. Vuonna 1938 hän perusti oman natsiorganisaationsa Unkariin, nimeltään Unkarinsaksalaisten kansanunioni (Volskbund) ja tuli sen puheenjohtajaksi. Vuonna 1940 Adolf Hitler nimitti hänet kaikkien unkarinsaksalaisten johtajaksi. Vuoden 1944 lopussa hän pakeni Saksaan, mutta liittoutuneet luovuttivat hänet takaisin Unkariin vuonna 1945. Hänet leimattiin sotarikolliseksi ja teloitettiin Budapestissa 1946.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Franz Anton Basch
**Rolf Thesleff** (28. toukokuuta 1878 Kuopio – 16. elokuuta 1938 Kööpenhamina) oli suomalainen filosofian tohtori ja diplomaatti.

Henkilöhistoria
---------------

Thesleffin vanhemmat olivat ylijohtaja Alexander August Thesleff ja Emilia Mathilda Sanmark. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistuen filosofian kandidaatiksi 1902, maisteriksi 1904 ja lisensiaatiksi 1907, jolloin hän myös väitteli filosofian tohtoriksi. Thesleff oli luotonvälitystoimiston osakkaana ja omistajana Helsingissä 1907–1912, Helsingin yliopiston agraaripolitiikan ylimääräisenä opettajana 1912–1919 sekä Suomen senaatin kulkulaitostoimituskunnan esittelijäsihteerinä 1918–1919. Hän siirtyi sitten ulkoasiainhallinnon palvelukseen ja oli lähettiläänä Oslossa 1919–1925 ja 1930–1933, Roomassa 1925–1930 sekä viimeksi Kööpenhaminassa 1934–1938.

Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.

Thesleff oli naimisissa vuodesta 1903 filosofian maisteri, kirjailija Greta von Frenckellin kanssa. Taidemaalari Ellen Thesleff oli Rolf Thesleffin sisar.

Teoksia
-------

* *Studier i aktiv sparbankspolitik*, väitöskirja. Helsingfors 1907
* *Den finska penningemarknaden 1879-1903 : ekonomisk undersökning*. Amos Anderson, Helsingfors 1909
* *Essai d'appréciation de l'impôt foncier en Finlande*. Travaux de la Société de science agricole de Finlande; Fasc. 9. Société de science agricole de Finlande, Helsingfors 1917

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin oli Viitattu 22.4.2021.
2. ↑  Rolf Thesleff. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Schalin, Monica: Målarpoeten Ellen Thesleff (s. 230) Åbo Akademis Förlag. Viitattu 20.3.2018. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Sigrid Fridman ja hänen veistoksensa *Kentauri*
**Sigrid Carolina Sofia Fridman** (23. marraskuuta 1879 Haaparanta − 8. tammikuuta 1963 Tukholma) oli ruotsalainen kuvanveistäjä ja runoilija.

Elämänvaiheita
--------------

Fridman kouluttautui aluksi lääkintävoimistelijaksi. Hän kiinnostui taiteesta noin kolmekymmentävuotiaana. Hän asui tuolloin Lontoossa ja alkoi ottaa tunteja kuvanveistossa. Hän päätti ryhtyä kokopäiväiseksi taiteilijaksi ja opiskeli Pariisissa Academie De la Grande Chaumieressa vuosina 1912- 1916. Hänen opettajansa oli Antoine Bourdelle. 

Kotimaahansa palattuaan Fridman asettui Göteborgiin. Siellä hän toteutti koristeveistoksia ja hänen ensimmäiset suuret teoksensa olivat "Havshästen" ja "Valrossen", jotka ovat vakuutusyhtiö Atlantican toimitalossa. Hän veisti ne mustasta graniitista kuten myös Luonnontieteellisen museon pihan suihkulähteen veistoksen. Hänen runokokoelmansa *Vingslag* ilmestyi vuonna 1912. 1920- 1930- luvuilla Fridman teki useita opintomatkoja Italiaan, Saksaan, Kreikkaan, Portugaliin ja Espanjaan.  

1920-luvulla Fridman muutti Tukholmaan, missä hän teki Fredrika Bremerin patsaan pronssista ja samasta materiaalista myös ensimmäisen monumentaaliteoksensa *Kentauri*. Tukholman observatoriokukkulalla oleva teos paljastettiin vuonna 1939. Se oli valmistunut jo vuonna 1930, mutta kriitikko Gustaf Näsström oli antanut siitä murskaavan arvionsa. Kriitikon mukaan pitäisi olla kuudes aisti, jotta siitä löytyisi jotain kaunista.  

Fridman ei solminut avioliittoa. Hän kuului naisälykköjen ryhmään jossa vaikuttivat Sigrid Leijonhufvud, Lydia Wahlström ja kirjallisuuskriitikko Klara Johansson. Kun Fridman teki Johanssonista muotokuvaa, syttyi naisten välille rakkaus. Tämä johti naisten välillä 24 vuotta kestäneeseen suhteeseen, jossa kumpikaan ei eronnut aikaisemmasta kumppanistaan. Johanssoinin kumppani oli toimittaja Ellen Kleman ja Fidmaninin voimistelun opettaja Ragnhild Barkman.  

Pariskunnat liikkuivat muiden lesbotaiteilijoiden seurassa, joihin kuului muun muassa kuvanveistäjä Sigrid Blomberg, jonka huvilalla vietettiin kesiä. Testamenttinsa määräyksen mukaan Fridmanin omaisuus tuli jakaa Ruotsin taideakatemian naispuolisille kuvanveistäjäopiskelijoille stipendeinä.

Viitteet
--------

1. ↑
2. 1 2 3
3. 1 2
4. ↑
5. 1 2
6. ↑

Lisää aiheesta
--------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**Frank Knox** (1. tammikuuta 1874 Boston, Massachusetts – 28. huhtikuuta 1944 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja republikaanipoliitikko. 

Knox teki pitkän uran journalismin parissa. Hän aloitti uransa rivitoimittajana, mutta eteni nopeasti ylempiin tehtäviin. Vuonna 1927 hän vastasi jo kaikista William Randolph Hearstin julkaisemista päivälehdistä. Vuonna 1931 hän ryhtyi johtamaan *Chicago Daily News* -lehteä ja toimi samalla lehden kustantajana.

Knox aktivoitui politiikassa 1930-luvulla ja oli muun muassa republikaani Alf Landonin varapresidenttiehdokas Franklin D. Rooseveltia vastaan vuoden 1936 vaaleissa. Knox lopetti työskentelyn Chicago Daily Newsin kanssa vuonna 1940, kun Roosevelt nimitti hänet Yhdysvaltain laivastoministeriksi. Knox kuoli virassaan syksyllä 1944.

Lähteet
-------

1. ↑  (en) SNACView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  About Frank Knox *Harvard*. Viitattu 2.7.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2

 |

 |
**Bessarabian Bulgarialaiset** ovat vähemmistö historiallisen Bessarabian alueella, joka kuuluu nykyisin Ukrainaan ja Moldovaan. Vuonna 2001 Ukrainassa asui 204 600 bulgarialaista ja Moldovassa 88 400 vuonna 1998.

Historia
--------

Tvardican kylän tervetulokyltti bulgariaksi Moldovassa.
Bessarabian bulgarialaiset muuttivat Bolgradin ja Tarakliyn alueelle Bessarabiaan 1800-luvun alkupuolella yhdessä monien gagauzien kanssa varsinaisen Bulgarian alueen ollessa vielä osa Ottomaanien valtakuntaa. Alueelle muuttaneet bulgarialaiset säilyttivät kotiseutunsa perinteet ja pitivät yllä yhteyksiä Bulgariaan jääneiden kanssa. Bessarabiaan perustettiin useita bulgarialaisia kouluja, joissa monet Ottomaanien valtakunnassakin asuneet opiskelivat.

Kun Bessarabia liitettiin Romaniaan alueen bulgarialaiseen vähemmistöön kohdistettiin romanialaistamistoimia, jollaisia tehtiin myös Dobrogeassa. Huonoa kohtelua jatkoi Neuvostoliitto toisessa maailmansodassa, jolloin noin 18 000 bulgarialaista siirrettiin Keski-Aasiaan, koska heidän pelättiin tekevän yhteistyötä saksalaisten kanssa. Sodan jälkeen Bessarabia jaettiin Moldovan ja Ukrainan neuvostotasavaltojen kesken. Bulgarialaisia ei otettu huomioon rajoja vedettäessä, mutta toisaalta he saivat luvan palata Keski-Aasiasta, josta takaisin tuli muutamia tuhansia.

1980-luvun loppupuolella bulgarialaiset perustivat jälleen kulttuuriyhdistyksiä, kuten *Vûzrazhdane* Moldovassa, jotka vaativat jälleen bulgarialaisia kouluja. Moldovan valtion vähemmistöohjelmista huolimatta bulgarialaiset suhtautuivat maan itsenäisyyteen epäilevästi gagauzien ja maan venäläisten tapaan. Monet halusivat liittyä Ukrainaan, jotta heillä olisi yhteys muihin bulgarialaisiin. Heistä tuli näin osa Transnistriassa alkanutta konfliktia vuonna 1992, jonka aikana monet bulgarialaiset kuolivat yhteenotoissa. Sittemmin osa bulgarialaisista on muuttanut Bulgariaan, jossa heillä on suhteellisen helppo pääsy esimerkiksi korkeampiin koulutuspaikkoihin.

Kuvia
-----

* Bulgarialaisasutus Ukrainassa violetilla.Bulgarialaisasutus Ukrainassa violetilla.
* Bulgarialaisenemmistöiset kunnat Moldovassa oranssilla.Bulgarialaisenemmistöiset kunnat Moldovassa oranssilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Raymond Detrez: *Historical Dictionary of Bulgaria*, s. 49-50. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-4901-3. (englanniksi)
Leena Nissilä
**Leena Tuulikki Nissilä** (o.s. *Karhumaa*, s. 23. marraskuuta 1969 Paavola) on filosofian tohtori ja Kotimaisten kielten keskuksen johtaja 1.10.2021 lähtien.

Nissilä kirjoitti ylioppilaaksi Ruukin lukiosta 1989. Hän opiskeli Oulun yliopistossa ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1995, filosofian maisteriksi 1997 ja filosofian lisensiaatiksi 2002. Filosofian tohtoriksi hän väitteli suomen kielen alalta niinikään Oulun yliopistossa 3.12.2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Leena Nissilä: , s. 341. Oulun yliopisto, 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalainen peruskoulutus voi edelleen hyvin, sanoo opetusneuvos Leena Nissilä: "Me emme kehitä koulutusta Pisa-tuloksia varten".  *Kaleva*, 23.11.2019. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.10.2021.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Leena Marjatta Löyttyniemi** (o.s. Varjokallio, s. 27. tammikuuta 1938 Riihimäki) on suomalainen kotitalousopettaja, joka toimi vuosina 1979–2000 *Kotitalous*-lehden päätoimittajana ja 1988–2008 Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana. Hänet tunnetaan perhepolitiikan vaikuttajana, kuluttajakasvatuksen uranuurtjana sekä naisten asemaa ja maanpuolustusta esillä pitävänä keskustelijana.

Riihimäen varuskunta-alueella sotilasvirkamiehen tyttärenä varttunut Leena Varjokallio, sittemmin Löyttyniemi, valmistui vuonna 1962 Helsingin Kotitalousopettajaopistosta. Toimittuaan vuoden Järvenpäässä harjoituskoulun opettajana hän siirtyi Kotitalousopettajien liiton sihteeriksi. Vuonna 1970 hänet valittiin liiton toiminnanjohtajaksi. Hän opiskeli työn ohessa muun muassa kodin taloustiedettä ja kasvatustiedettä. 1970-luvun lopulla hän piti sapattivuoden ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon pääaineenaan aikuiskasvatus. Hänet nimitettiin *Kotitalous*-lehden päätoimittajaksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 62-vuotiaana vuonna 2000. Hän oli Naisjärjestöjen Keskusliiton hallituksen jäsen vuodesta 1973, ja vuosina 1979–1982 varapuheenjohtaja. Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana ja hiipuneen toiminnan elvyttäjänä Leena Löyttyniemi toimi kahden vuosikymmenen ajan vuodesta 1988.

Löyttyniemen luottamustehtäviin ovat kuuluneet myös Väestöliiton työryhmät, SOK:n kotitalousvaliokunta, Jenny ja Antti Wihurin rahaston hallitus, Sotilaskotiliitto, Villa Lanten Ystävien hallitus ja Suomen Rooman-insituutin valtuuskunta. Löyttyniemi kävi maanpuolustuskurssin 1979 ja oli mukana *Maanpuolustus*-lehden ja *Sotilaskoti*-lehden toimituskunnissa. Hän on tehnyt vapaaehtoistyötä muun muassa HelsinkiMissiossa ja Santahaminan varuskunnan sotilaskotiyhdistyksessä.

Leena Löyttyniemi on kirjoittanut kolumneja *Uuteen Suomeen* ja *Ilta-Sanomiin* sekä mielipidekirjoituksia moniin muihinkin lehtiin erityisesti kodin ja koulun kysymyksistä. Kirjoituksiaan hän on koonnut omakustannekirjoiksi.

Leena Löyttyniemen aviopuoliso on Sanomalehtien liiton entinen toimitusjohtaja Veikko Löyttyniemi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Korppi-Tommola, Aura: Leena Löyttyniemi - Kotitalous-lehden päätoimittaja, perhe- ja kuluttajakasvatuksen vaikuttaja *Naisten ääni -tietokanta*.  2017. Suomalainen Naisliitto ry. Viitattu 16.11.2017.
2. 1 2 3 4 5  Korppi-Tommola, Aura: / Löyttyniemi, Leena (1938 - ) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  22.6.2011. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 16.11.2017.
3. ↑  Löyttyniemi, Leena *Fennica-tietokanta*. Viitattu 16.11.2017. [vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Leena Kiviharju** (7. tammikuuta 1948 – 15. marraskuuta 2021) oli yksi Suomen tunnetuimpia kulkureita. Kiviharju kiersi Pirkanmaata- ja Keski-Suomea 2000-luvun alusta alkaen. Hän oli tunnettu suuresta määrästä laukkuja ja sai lempinimen *Laukku-Leena*.

Kiviharju oli kotoisin Padasjoelta ja oli valmistunut ylioppilaaksi ja opiskellut oikeustiedettä, mutta päätyi konttoritöihin. Hän oli nuorempana matkustellut kesäisin Euroopassa. Äitinsä sairastuttua hän toimi omaishoitajana vuosikymmenet, mutta äidin kuoltua hän valitsi kiertolaisen elämäntavan, koska hän koki, että hänen työpanostaan ei enää tarvittu yhteiskunnassa. Hän ei aiheuttanut häiriötä, mutta kiinnitti matkustaessaan kävellen kymmenien laukkujensa kanssa niin suurta huomiota, että ihmiset soittivat hätäkeskukseen. Kiviharju ei kuitenkaan halunnut yhteiskunnalta apua, huomiota eikä majapaikkaa ja kertoi selviävänsä ulkona. Hän kuitenkin otti vastaan ihmisiltä ruokalahjoituksia. Hän kierteli Suomea noin 20 vuotta.

Vuodesta 2017 hän asui Kuoreveden Hallin keskustassa, jossa hän leiriytyi luvatta kaupungin kaava-alueella. Kaupungin viranomaisten kannalta tämä oli ongelmallista. Kaupunki on tarjonnut hänelle asuntoa, jota Kiviharju ei halunnut ottaa vastaan, ja häätö olisi saanut hänet vain siirtymään toisaalle. Häntä on välillä käytetty lääkärissä, mutta hän on virkeä ja terve ihminen. Poliisi oli ohjeistanut Kiviharjua siirtymään syrjemmälle, mutta Kiviharju halusi olla taajamassa jotta pystyisi tarvittaessa pyytämään apua. Poliisin kannalta ei ollut perusteita käyttää pakkokeinoja ihmiseen josta ei ollut häiriötä ja asui ulkona omasta tahdostaan. Viimeiset vuodet Kiviharju asui kaupungin vuokra-asunnossa Sysmässä. Kuollessaan hän oli 73-vuotias.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ilkka Partanen, Jussi Saarinen, Sirkka Iso-Ettala: Leena Kiviharju, 71, on elänyt laukkujensa kanssa taivasalla jo toistakymmentä vuotta *Kankaanpään Seutu*.  9.1.2019. Viitattu 10.3.2023.
2. ↑  Ketolainen, Päivi: Leena Kiviharju liftasi paikasta toiseen lähes 20 vuoden ajan, osoite oli poste restante ja ammatti pullojenkeräilijä.  *Keskisuomalainen*, 19.10.2022, s. 32–33.
3. 1 2  Suomen kenties tunnetuin koditon "Laukku-Leena" on kuollut *www.iltalehti.fi*. Viitattu 10.3.2023.
4. ↑  Laukku-Leena on sisukas kulkuri *Yle Uutiset*.  24.1.2012. Viitattu 10.3.2023.
5. ↑  Laukku-Leenan koti on tien päällä *Yle Uutiset*.  1.2.2012. Viitattu 10.3.2023.
6. 1 2  Tunnettu kiertolainen "Laukku-Leena" on kuollut – Persoonallinen leiri hämmästytti Sastamalassa *Kokemäenjokilaakson Uutiset*. Viitattu 10.3.2023.
*Tämä artikkeli käsittelee Viipurin kaupunginosaa. Täsmennyssivu Maaskola käsittelee muita.*
**Maaskola** oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Se sijaitsi parin kilometrin päästä kaupungin keskustasta Pietarin radan pohjoispuolella. Maaskola kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan, josta se liitettiin kaupunkiin vuonna 1928.

Maaskola oli maaseutua, jonne vuonna 1924 siirrettiin Imatran kaupunginosassa toiminut Papulan kunnalliskoti. Sitä laajennettiin vuosina 1929 ja 1932, niin että 1930-luvun lopulla vanhainkodissa oli 272 hoitopaikkaa. Vuonna 1939 Maaskolaan valmistui Viipurin Golfin rakentama golfkenttä.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Maaskolassa oli 188 asukasta, joista 186 oli suomenkielisiä, 1 ruotsinkielinen ja 1 muunkielinen.

Nykyään entinen Maaskola kuuluu Lazarevkaan eli Liimattaan ja siellä sijaitsee suuri teollisuusalue.

Lähteet
-------

* Maaskolan kaupunginosa VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet

1. ↑  Historia Viipurin Golf. Viitattu 13.11.2014.
2. ↑  Viipurin väestölaskenta marraskuun 27 p. 1930: Taululiitteitä (PDF) (sivut 26–27) *Suomen virallinen tilasto 6: Väestötilastoa 71:3*. Kansalliskirjaston julkaisuarkisto Doria:  Tilastollinen päätoimisto. Viitattu 8.11.2014.
3. ↑  Wikimapia Viitattu 13.11.2014.
**Lucien Martin** (30. toukokuuta 1908 Montreal – 29. lokakuuta 1950 Montreal) oli kanadalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari. Hän sai varhaisimman viulunsoitonopetuksensa isältään Cyriceltä, joka oli viulisti ja jousisoitinrakentaja. Seitsemänvuotiaana hänet hyväksyttiin Claude Champagnen suosittelemana opiskelemaan Montrealin konservatorioon, jossa hänen nopea distymisensä johti kultamitalin saamiseen.

Martin opiskeli sittemmin Albert Chamberlandin, Alfred De Sèven ja Camille Couturen johdolla. Vuonna 1931 hän voitti Prix d'Europen ja vietti kaksi vuotta Ranskassa opiskellen Maurice Hayotin johdolla.

Palattuaan Kanadaan heinäkuussa 1933 Martin piti resitaaleja Montrealissa ja Québecissä. Hän asettui Montrealiin ja toimi muun muassa solistina Montrealin orkesterin toisessa konsertissa (4.2.1935), jossa esitettiin Max Bruchin 1. viulukonsertto. Martin vietti toisenkin jakson Pariisissa ja työskenteli Georges Enescun kanssa, mutta palasi Montrealiin ja toimi vuosina 1937–1938 Dubois-jousikvartetin toisena viulistina. Hän osallistui moniin radio-ohjelmiin ja johti julkisia konsertteja. Häneltä on säilynyt yksi julkaistu sävellys, laulu "La Chanson des belles", jonka sanat ovat Tristan Klingsorin käsialaa ja jonka kantaesitti Jeanne Desjardins CBC:n ohjelmassa *Sérénade pour cordes*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Lucien Martin


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Around the World in a Day** on Princen ja The Revolutionin toinen albumi vuodelta 1985. Levy ilmestyi vain kymmenen kuukautta sen jälkeen, kun Purple Rain oli ollut 24 viikkoa yhtäjaksoisesti Yhdysvaltain albumilistan ykkösenä. *Around the World in a Day* vietti kolme viikkoa Yhdysvaltain listan kärjessä, ja tuotti hittisinglet "Raspberry Beret" ja "Pop Life". Musiikillisesti albumi jatkoi vahvasti Purple Rainin psykedeelistä linjaa. Levyllä on silti kuultavissa myös Princelle ominaiset funk- ja rhythm and blues -musiikkivaikutteet. Kappale "America" oli yksi ensimmäisistä kantaanottavista Prince-kappaleista. Se julkaistiin singlenä vain Amerikassa. Levyn toinen raita "Paisley Park" on omistettu Princen samannimiselle studiolle, missä hän on äänittänyt merkittävän osan studiolevyistään.

Kappalelista
------------

Kaikki kappaleet ovat Princen kirjoittamia, ellei toisin mainita

1. "Around the World in a Day" (David Coleman, John L. Nelson, Prince) – 3:27
2. "Paisley Park" – 4:41
3. "Condition of the Heart" – 6:46
4. "Raspberry Beret" – 3:31
5. "Tamborine" – 2:46
6. "America" (Prince ja the Revolution) – 3:40
7. "Pop Life" – 3:42
8. "The Ladder" (John L. Nelson, Prince) – 5:26
9. "Temptation" – 8:21

Lähteet
-------

1. ↑  Around the World in a Day [Explicit] *amazon.com*. Viitattu 24.4.2020.
**Leena Maria Kosola** (s. 17. elokuuta 1958 Kokkola) on suomalainen oopperalaulaja ja laulupedagogi, joka on äänialaltaan sopraano.

Kosola kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolassa vuonna 1977. Hän suoritti siellä myös opintoja pianonsoitossa ja Anni Kentalan johdolla laulussa Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa (sittemmin konservatorio). Vuonna 1982 Kosola suoritti solistidiplominsa Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajiaan olivat Gunni Granberg ja Tellervo Pajamies. Jatko-opintoja varten hän lähti Saksaan. Konserttiesiintyjänä hän debytoi Sibelius-Akatemian konserttisarjassa vuonna 1983. Vuosina 1981–1983 Kosola oli esiintyjänä Savonlinnan oopperajuhlilla. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Tampereen Oopperassa, Ilmajoen Musiikkijuhlilla ja Lappajärven musiikkipäivillä. Kansainvälisesti Kosola on konsertoinut Ruotsissa, Saksassa, Virossa ja Unkarissa. Hän esitti muun muassa Düsseldorfissa ja Dortmundissa pääosin subrettiosia ja operettia. Oopperarooleja hänellä on ollut muun muassa Gioacchino Rossinin *Sevillan parturissa* (Rosina).

Kosolalle myönnettiin vuonna 1980 ensimmäinen palkinto Timo Mustakallio -laulukilpailussa ja vuonna 1981 kolmas palkinto Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa. Vuonna 1986 Kosola aloitti opettamisen Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa Seinäjoella. Hän meni vuonna 1986 naimisiin oopperalaulaja, säveltäjä Kalevi Ollin kanssa. Hänellä on vuosina 1987 ja 1992 syntyneet kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leena Kosola Porstua-verkkopalvelu: Pohjalaiset musiikintekijät
2. 1 2 3  Otavan Musiikkitieto A–Ö, uudistetun laitoksen 1. painos (1997), toim. Keijo Virtamo
**Lucie Géraldine Gascon** (alun perin **Fortin**; s. 1. tammikuuta 1944 Normandin, Quebec) on kanadalainen harpisti ja säveltäjä. Hän alkoi 11-vuotiaana opiskella pianon- ja nokkahuilunsoittoa Céline Bussières’n johdolla. Conservatoire de musique du Québecissa hän opiskeli Dorothy Weldon Masellan johdolla harpunsoittoa vuosina 1962–1969. Conservatoire de musique du Québec à Montréalissa hän jatkoi opintojaan vuosina 1969–1972 saman opettajan johdolla. Vuosina 1973–1979 hän opiskeli siellä myös kamarimusiikkia Otto Joachimin sekä Arthur Garamin johdolla ja musiikin historiaa Andrée Desautelsin johdolla. Ulkomailla Gascon opiskeli Lily Laskinen johdolla Nizzassa 1975 ja Lucille Lawrencen johdolla New Yorkissa 1976–1977.

Gasconille myönnettiin CMM:ssä kamarimusiikin *deuxième prix* vuonna 1979. Quebecin kulttuuriministeriön vuonna 1980 myöntämällä stipendillä Gascon lähti Pariisiin, jossa hän työskenteli taas Laskinen kanssa. Siellä hän myös tutustui kelttiharppuun Denise Mégevandin johdattamana. Palattuaan Marokkoon suuntautuneelta kiertueeltaan (1987) Gascon työskenteli afrikkalaisen kora-soittimen parissa.

Gascon on kieränyt Kanadan lisäksi Meksikossa, Kolumbiassa, Martiniquella ja Afrikassa. Hän on esiintynyt resitaaleissa ja muiden muassa Trois-Rivièresin ja Sherbrooken sinfoniaorkesterien kanssa. Gascon alkoi myös järjestää workshop-koulutusta vuonna 1978. Hänen osallistumisessa lukuisiin radio- ja TV-lähetyksiin teki harpun tunnetummaksi ja arvostetummaksi laajan yleisön silmissä. Gascon on säveltänyt omia teoksia harpulle ja levyttänyt niitä. Hän kehitti musiikillisen korttipelin Anim-aux-sons, jota on levitetty kansainvälisesti.

Levy-yhtiö Dorette on julkaissut Gasconin levytyksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bourgoin, François: Lucie Gascon *The Canadian Encyclopedia*. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**HMS Edda** oli Ruotsin laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu 1. luokan tykkivene. Alus oli hieman suurempi kuin edeltäneet tykkiveneet ja sille oli asennettu jo valmistuessa uudemmat vuosimallin 1881 pääaseet.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Karlskronan telakalta. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1882 ja se otettiin palveluksen 13. huhtikuuta 1885.

Palvelus
--------

Vuonna 1885 aluksen 15,2 senttimetrin tykki vaihdettiin 12 senttimetrin M/84 -tykkiin ja edelleen vuonna 1895 15,2 senttimetrin M/89 -tykkiin. Vuonna 1885 aluksen aseistusta täydennettiin kahdella 38 millimetrin Nordenfelt M/83 -tykillä. Aluksesta tuli ensimmäinen Kaiser Wilhelmin -kanavan (nykyinen Kielin kanava) läpi kulkenut ruotsalainen sotalaiva, kun se läpäisi kanavan vuonna 1895. Se muutettiin miinalaivaksi Karlskronan telakalla vuonna 1907, jolloin sen tykkiaseistus poistettiin ja niiden tilalle asennettiin neljä 57 millimetrin M/89B -tykkiä. Alus poistettiin palveluksesta 12. lokakuuta 1923 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1924.

Lähteet
-------

* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 109
Gammafunktion kuvaaja pienillä positiivisilla arvoilla
**Gammafunktio** on funktio, jolle käytetään symbolia \Gamma (iso gamma), ja joka voidaan tulkita kertoman yleistyksenä reaali- ja kompleksiluvuille. Sen arvo on Riemannin integraalilla merkittynä

{\displaystyle \Gamma (r)=\int \_{0}^{\infty }x^{r-1}e^{-x}\,dx}. 
Gammafunktio on määritelty kaikilla arvoilla paitsi ei-positiivisilla kokonaisluvuilla. Näissä pisteissä integraalin raja-arvo on ääretön. Kaikista kertomafunktion yleistyksistä gammafunktio on erityinen, sillä Bohrin-Mollerupin lauseen mukaan se on ainoa, joka on logaritmisesti konveksi ts. sen luonnollinen logaritmi on konveksi.

Gammafunktion arvoa ei pysty antamaan suljetussa muodossa mielivaltaisessa pisteessä.

Gammafunktioon saavutaan, kun toistuvasti derivoidaan integraaliyhtälöä {\displaystyle I=\int \_{0}^{\infty }e^{-ax}dx={\frac {1}{a}}}. {\displaystyle I\,\!} on vain parametrin *a* funktio, kuten voimme odottaa. Siispä:

{\displaystyle {\frac {dI}{da}}=\int \_{0}^{\infty }{\frac {\partial }{\partial a}}\left(e^{-ax}\right)dx={\frac {d}{da}}\left({\frac {1}{a}}\right)}
josta

{\displaystyle \int \_{0}^{\infty }xe^{-ax}dx={\frac {1}{a^{2}}}}
Toistetaan:

{\displaystyle \int \_{0}^{\infty }x^{2}e^{-ax}dx={\frac {1\times 2}{a^{3}}}}
Toistetaan:

{\displaystyle \int \_{0}^{\infty }x^{3}e^{-ax}dx={\frac {1\times 2\times 3}{a^{4}}}}
{\displaystyle \vdots }
{\displaystyle \int \_{0}^{\infty }x^{n}e^{-ax}dx={\frac {n!}{a^{n+1}}}}
Sijoitetaan {\displaystyle a=1\,\!} ja saamme

{\displaystyle n!=\int \_{0}^{\infty }x^{n}e^{-x}dx}
josta määrittelemme gammafunktion

{\displaystyle \Gamma \left(p\right)=\int \_{0}^{\infty }x^{p-1}e^{-x}dx\qquad p\geq 0}
n!:n yleistykseksi kompleksiluvuille. Luonnollisille luvuille:

{\displaystyle \Gamma \left(p\right)=\left(p-1\right)!\qquad p=1,2,3,\cdots }

Gammafunktion ominaisuuksia
---------------------------

* Jos n on luonnollinen luku, niin {\displaystyle \Gamma (n)=(n-1)!}
* Jos n on luonnollinen luku, niin {\displaystyle \Gamma \left({\frac {2n+1}{2}}\right)={\frac {1\cdot 3\cdot 5\cdot 7\cdot \ldots \cdot (2n-1)}{2^{n}}}{\sqrt {\pi }}}, josta saadaan arvo {\displaystyle \Gamma \left({\frac {1}{2}}\right)={\sqrt {\pi }}}
* Gammafunktio voidaan määritellä myös raja-arvona: {\displaystyle \Gamma (z)=\lim \_{n\to \infty }{\frac {n!\;n^{z}}{z\;(z+1)\ldots (z+n)}}}

Katso myös
----------

* Gamma-jakauma, Beta-jakauma

Lähteet
-------

1. ↑  Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: *Matematiikan käsikirja*, s. 114. Helsinki: Tammi, 1994. ISBN 951-31-0471-0.

Kirjallisuutta
--------------

* Jalava, Väinö: *Johdatus funktionaalianalyysiin*. Moniste 95. Tampere: TTKK, 1983. ISBN 951-720-831-6.
* Laasonen, Pentti: *Matemaattisia erikoisfunktioita*. Moniste 261. Otaniemi: TKK, 1971.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gammafunktio**.
* Mathworld. Gamma Function (englanniksi)
Leena Mörttinen Suomi-areenassa 2009.
**Leena Marjatta Mörttinen** (s. 19. maaliskuuta 1967 Kärkölä) on suomalainen taloustieteilijä. Hän aloitti viisivuotiskauden valtiovarainministeriön rahoitusmarkkinaosaston osastopäällikkönä 1. elokuuta 2017. Sitä ennen hän toimi Perheyritysten liiton toimitusjohtajana helmikuusta 2015.

Aiemmin Mörttinen työskenteli elokuusta 2012 Elinkeinoelämän keskusliiton kilpailukyky ja kasvu -vastuualueen johtajana. Sitä ennen hän työskenteli Nordeassa Eurooppa-asioista vastaavana johtajana syyskuusta 2009, säästämisestä ja sijoittamisesta vastaavana johtajana tammikuusta 2009. ja Suomen pääekonomistina maaliskuusta 2006 Ennen Nordeaa Mörttinen työskenteli Suomen Pankin neuvonantajana 2005 ja Euroopan keskuspankissa vanhempana ekonomistina 2002–2005.

Mörttinen on Metsäliitto Osuuskunnan (2016–), Valtion kehitysyhtiö Vaken (2018–) ja Kansallisteatterin säätiön (2015–) hallituksen jäsen, Helsingin yliopiston tiedesäätiön valtuuskunnan puheenjohtaja (2016–) ja Partiosäätiön hallintoneuvoston jäsen (2011–).

Koulutukseltaan Mörttinen on valtiotieteen tohtori. Hän väitteli vuonna 2000 kansantaloustieteestä Helsingin yliopistossa aiheenaan luottojen hinnoittelu ja luottokanava rahapolitiikan vaikutusväylänä.

Mörttinen on entisen kokoomuksen kansanedustaja Tapani Mörttisen tytär. Hän asuu puolisonsa kanssa Kärkölässä Mörttisten sukutilalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Luukka, Teemu: Yrittäjien edunvalvoja luottaa intuitioon *Helsingin Sanomat*.  3.3.2015. Viitattu 15.11.2015.
2. ↑  Valtiovarainministeriön rahoitusmarkkinaosaston johtoon Leena Mörttinen  28.6.2017. Valtiovarainministeriö. Viitattu 6.2.2020.
3. ↑  Esa, Miia: Leena Mörttinen valittiin Vanhasen seuraajaksi Perheyritysten liiton johtoon *Yle Uutiset*.  19.12.2014. Viitattu 15.11.2015.
4. ↑  Leena Mörttinen Nordeasta EK:n johtajaksi *Helsingin Sanomat*.  30.5.2012.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 15.11.2015.
5. ↑  Johtajanimityksiä Nordeassa *Taloussanomat*.  12.6.2009. Viitattu 15.11.2015.
6. ↑  Leena Mörttinen uusiin tehtäviin Nordeassa *Taloussanomat*.  21.11.2008. Viitattu 15.11.2015.
7. ↑  Nordealle uusi pääekonomisti Suomen Pankista *Taloussanomat*.  15.2.2006. Viitattu 8.4.2010.
8. ↑  Palojärvi, Eeva: Leena Mörttinen alkaa vartioida rahoitus­markkinoita ja toivoo, ettei euro koskaan hajoa – "Kriisit vain työntävät meitä oikeaan suuntaan" *Helsingin Sanomat*.  23.7.2017. Viitattu 6.2.2020.
9. ↑  Metsäliitto Osuuskunnan hallitus Metsä Group. Viitattu 6.2.2020.
10. ↑  Väitös: VTL Leena Mörttinen: Kansantaloustiede Helsingin yliopisto.  Arkistoitu 17.11.2015. Viitattu 15.11.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |