recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jaakko Länkelä**, myös **Jaako Länkelä**, (12. toukokuuta 1833 Revonlahti – 21. helmikuuta 1916 Jyväskylä) oli suomalainen Jyväskylässä asunut seminaarin lehtori, oppikirjojen tekijä, sanomalehtimies ja *Puuha-Jaakon* nimellä tunnettu liikemies.

Henkilöhistoria
---------------

Länkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Länkelä ja Liisa Kujala. Hän kävi Oulun yläalkeiskoulua ja Kuopion lukion ja pääsi ylioppilaaksi 1855. Hän suoritti koulunopettajatutkinnon 1858 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860. Länkelä teki ylioppilaana runonkeruumatkan Inkeriin 1858.

Länkelä toimi Jyväskylän seminaarin ensimmäisenä suomen kielen lehtorina 1863–1894 ja seminaarin varajohtajana 1875–1894. Hän toimitti kasvatusopillista *Koti ja Koulu* -lehteä 1864–1866 ja sanomalehti *Suomalaista* 1889–1907. 

Länkelä omisti Väinölän tilan Jyväskylän lähellä 1892-1916. Hän harjoitti laivaliikennettä Päijänteellä vuodesta 1878 alkaen ja perusti Väinölään rullatelakan 1894 sekä lähinnä laivakorjauksia tehneen konepajan 1897. Länkelä omisti lisäksi kirjapainon Jyväskylässä 1877–1907 ja hän toimi kirjankustantajana. Länkelä kirjoitti myös itse oppikirjoja, muun muassa lukukirjan ja aapisen kansakouluja varten sekä suomen kielen kieliopin.

Länkelä oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä 1875–1894 ja hän toimi valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana.

Jaakko Länkelä oli naimisissa vuodesta 1862 Amanda Alexandra Erikssonin kanssa.

Teoksia
-------

* *Asioimiskirjain tekemisen johdatus : kansa-, pyhä- ja maanviljelyskouluin ynnä yksityisten tarpeeksi*. 1865
* *Ensimäinen luku-kirja ja aapinen : kodin ja koulun tarpeeksi*. 1866, 24. painos Weilin & Göös 1896
* *Toinen luku-kirja : kodin ja kansakoulun tarpeeksi*. 1866, 18. painos Weilin & Göös 1897
* *Suomen kielen kielioppi : alkeisopetuksen tarpeeksi*, toimittanut J. Länkelä. Hämeenlinna 1867
* *Kolmas luku-kirja : kansakoulun tarpeeksi*. Suomalaisen kirjallisuuden seura 1875, 2. painos 1879
* *Äidinkielen opetus 1 : Äidinkielen opetuksen tarkotus ja menettelö : lukemisen opetus*. J. Länkelä, Jyväskylä 1902
* *Helsingin kaupungin suomenkielisen kansakoulun ensi vuodet*. Tekijä, Jyväskylä 1903

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Erkki Härö: Höyrykonevalmistajia Suomessa – Väinölän Konepaja, Jyväskylä[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  Vanha hautausmaa, Länkelä Jyväskylän seurakunta.  Arkistoitu 7.10.2014. Viitattu 28.7.2013.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 5, p. 990


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Tommy Cooperin muistopatsas Caerphillyssä Walesissa (James Done).
**Thomas Frederick "Tommy" Cooper** (19. maaliskuuta 1921 Caerphilly, Wales, Iso-Britannia – 15. huhtikuuta 1984 Lontoo) oli brittiläinen koomikko ja taikuri, jonka ohjelmistoon kuuluivat taidokkaasti epäonnistuvat taikatemput sekä päähineenä punainen fetsi.

Tommy Cooper syntyi Walesissa sotilasisän poikana, mutta perhe muutti Devoniin, kun Tommy oli kolmivuotias. Poika oppi siellä Länsi-Englannin murteen, joka sittemmin kuului osana hänen esityksiinsä. Kahdeksanvuotiaana Tommy sai tädiltään taikurin välineet ja innostui harjoittelemaan temppuja.

Koulun jälkeen Tommy Cooper työskenteli laivanrakentajana, ja toisessa maailmansodassa hän palveli ratsusotilaana Egyptissä. Sittemmin hän liittyi viihdytysjoukkoihin. Fetsin käytön hän omaksui sattumalta Egyptissä, kun hän oli unohtanut hellekypärän, jota sketsissä tarvittiin, ja nappasi ohi kulkeneelta tarjoilijalta fetsin päähänsä.

Vapauduttuaan sotilaspalveluksesta Cooper lähti viihdealalle vuonna 1947 ja alkoi esiintyä teattereissa. Vaikka hänen esityksensä perustuivat epäonnisiin taikatemppuihin, hän oli itse asiassa taitava taikuri ja The Magic Circle -järjestön jäsen. Televisioesiintymiset BBC:ssä tekivät hänestä kuuluisan, ja hän alkoi esiintyä omissa ohjelmissaan, joihin kuuluivat muiden muassa *It's Tommy Cooper* kaudella 1969–1970 ja *Cooper's Half Hour* 1980-luvulla.

Tupakointi ja alkoholi rasittivat Cooperin terveyttä, ja hän sai sydänkohtauksen vuonna 1977 esiintyessään Roomassa. Vuonna 1980 Thames Television peruutti hänen TV-sarjansa, ja sen jälkeen hän esiintyi vierailijana eri viihdeohjelmissa.

Vuonna 1984 Cooper sai sydänkohtauksen ja kuoli suorassa TV-lähetyksessä yleisön edessä Her Majesty's Theatressa. Häntä jäivät kaipaamaan vaimo Gwen Cooper (o.s. Henty) ja heidän kaksi lastaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Tommy Cooper Society marks anniversary of comic's death. ITV.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee maakuntajohtajaa. Urheiluvalmentaja Jaakko Mikkolasta on eri artikkeli.*
**Jaakko Antti Mikkola** (s. 23. maaliskuuta 1961 Urjala) on Kymenlaakson maakuntajohtaja eli Kymenlaakson liiton operatiivinen johtaja.

Jaakko Mikkola syntyi rovasti Antti Mikkolan ja kansanedustaja Saara Annalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1985 on artenomi Pirjo Lantto. Mikkola tuli ylioppilaaksi 1980 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1986. Valtiotieteen maisterin tutkinnon hän suoritti Helsingin yliopistossa 1996. Mikkola toimi Hämeenlinnan maanmittaustoimiston kaavasuunnittelijana 1984–1985, Hattulan kaavoituspäällikkönä 1987–1996, Kymenlaakson liiton suunnittelupäällikkönä 1996–2003 ja Itä-Uudenmaan maakuntajohtajana vuodesta 2003. Kun Itä-Uudenmaan liitto lakkautettiin vuonna 2011 ja sen kunnat siirtyivät osaksi Uudenmaan maakuntaa, siirtyi Mikkola Uudenmaan liiton kansainvälisten asioiden johtajaksi.  Kymenlaakson maakuntajohtajaksi Mikkola valittiin vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 606. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Itä-Uudenmaan liiton viimeiset päivät käsillä *Yle Uutiset*. Viitattu 12.1.2020.
3. ↑  Maakuntajohtajaksi valittu Jaakko Mikkola: "Jalkautuminen tulee olemaan aloitukseni". Kouvolan Sanomat, 26.4.2016. (Viitattu 17.3.2018)
Sivu John Worcesterlaisen kronikasta.
**John Worcesterlainen** (John of Worcester), Worcesterin luostarin munkki, käänsi latinaksi ja täydensi Anglosaksien kronikan. Hänen työnsä monipuolistui ja laajeni varsinkin vuotta 1067 jälkeen käsittelevältä osalta, joka käsitteli Hastingsin taistelua seurannutta normannien Englannin valloituksen aikaa. Kirjoitustyönsä John aloitti 1120-luvulla ja nojautui Eadmerin historiankirjaan *Historia novorum* sekä Gloucesterin luostarin kronikoihin.

Kirjallisuutta
--------------

* Crouch, D.: *The Norman– The history of a Dynasty*. London: Hambledon Continuum, 2002. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sukupuu** on puun muotoinen sukuselvitys. Sukututkimuksessa esivanhemmat ovat alimpana (suvun juuret) ja nuorimmat lapset ylimpänä, lehvästössä.

Sukupuu haarautuu normaalin puun tapaan. Vanhin lapsista on kunkin haarautuman vasemmassa reunassa.

Sukupuun voi laatia myös sukutauluksi, jolloin esi-isä ja -äiti ovat ylimpänä ja heidän edessään on numero yksi. Heidän lapsensa ovat numerolla kaksi hieman sisennettyinä. Heidän lapsensa merkitään numerolla kolme niin, että ensin käydään läpi kaikki ensimmäisen kakkoslapsen lapset vanhimmasta nuorimpaan, ja sen jälkeen siirrytään seuraavan kakkoslapsen lapsiin - aina sisentäen niin, että sama numero on samalla sarkaimella.

Sukupuu

```
1 Matti Meikäläinen, pso Liisa Teikäläinen
   2 Pekka Matinpoika Meikäläinen, pso Aino A. Suomi
      3 Kalle Pekanpoika Meikäläinen
      3 Maria Pekantytär Meikäläinen
   2 Leena Matintytär Meikäläinen, pso Sulo Susi
      3 Aulis Sulonpoika Susi, pso Tanja Tiikeri
         4 Eeva Auliksentytär Susi
      3 Hannele Sulontytär Susi
```
**Kelly Sildaru** (s. 17. helmikuuta 2002) on virolainen freestylehiihtäjä. Hän kilpailee slopestylessä sekä half-pipessä. Nuoresta iästään huolimatta Sildaru on voittanut lukuisia kilpailuja naisten sarjassa ja täten saavuttanut arvostusta freestylelaskijoiden keskuudessa. Sildarun videoita YouTubessa on katsottu yli 200 000 kertaa.

Kelly Sildaru sai vuonna 2014 kutsun Breckenridgessä, Yhdysvalloissa järjestettyihin Dew Tour -freestylehiihtokilpailuihin. Kyseiset kilpailut ovat erittäin arvostetut ympäri maailmaa ja kilpailuihin osallistuvat maailman kärkilaskijat. Sildaru ei kuitenkaan voinut osallistua kilpailuun, koska hän oli liian pienikokoinen saadakseen vauhtia radalla oleviin hyppyreihin.

Joulukuussa 2015 vasta 13-vuotias Sildaru osallistui Dew Tourille naisten ski slopestyleen. Hän voitti kilpailun selvästi saaden 90,80 pistettä, kun toiseksi tullut Tiril Sjåstad Christiansen sai 86 pistettä ja kolmanneksi sijoittunut Emma Dahlström 83,40 pistettä.

Sildaru sai kutsun Aspenissa 28.–31. tammikuuta 2016 järjestettyihin X-Games-kilpailuihin, joissa hän voitti naisten slopestylen. Tämä oli myös ensimmäinen virolaisen urheilijan voitto X-Gameseissä. Hän on myös kaikkien aikojen nuorin talvi-X-Gamesin kultamitalisti.

Lähteet
-------

1. ↑  ESBL Sildary, Kelly *esbl.ee*. Viitattu 24.2.2020. (viroksi)
2. ↑  Kelly Sildaru *skipass.com*.  Arkistoitu 6.2.2016. Viitattu 30.1.2016.
3. ↑  Shawn Smith: 13-year-old Kelly Sildaru wins Women's Toyota Freeski Slopestyle at Dew Tour *DewTour.com*. Viitattu 30.1.2016.
4. 1 2  13-year-old Sildaru takes slopestyle gold *Aspen Times*.  Arkistoitu 30.1.2016. Viitattu 30.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kelly Sildaru** Wikimedia Commonsissa
**Illumin oireyhtymä** on erittäin harvinainen geneettinen oireyhtymä.

Illumin oireyhtymä aiheuttaa artrogrypoosin ja syvän kehitysvammaisuuden. Artrogrypoosissa ilmenee monia niveljäykistymiä, jotka rajoittavat liikeratoja. Keskivartalon alueella voi ilmetä hypotonisuutta. Illumin oireyhtymästä kärsivien vauvojen kasvot ovat usein olleet ilmeettömät tai erittäin vähäilmeiset. Usein todettuja kasvonpiirteiden poikkeavuuksia ovat olleet silmien luomirakojen ahtaus ja pitkä ylähuulen vako. Suun pienuus saattaa oireyhtymässä vaikeuttaa syömistä, nielemistä ja puhumista. Pieni leuka voi puolestaan aiheuttaa Pierre Robinin sekvenssin ja siitä johtuvat hengitysvaikeudet. Illumin oireyhtymään liittyvät keskushermoston ja autonomisen hermoston toimintahäiriöt, jotka aiheuttavat muun muassa runsasta syljeneritystä, lämmönsäätelyongelmia ja bradykardiaa. Myös myokloniset epilepsiakohtaukset ovat mahdollisia. Illumin oireyhtymässä keskushermostoon ja luustolihaksiin kertyy kalkkia.

Illumin oireyhtymän on joskus arveltu kuuluvan tyypin I Pena–Shokeirin oireyhtymän alle. Illumin oireyhtymän periytymistavan on arvioitu olevan autosomissa peittyvä, mutta taustalla oleva geenimutaatio on jäänyt paikantamatta. Illumin oireyhtymä aiheuttaa usein kuoleman lapsen ensimmäisinä elinkuukausina. Illumin oireyhtymä kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1988 ja nimettiin löytäjänsä N. Illumin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Illumin oireyhtymä Tukiliitto 10.1.2022, viitattu 24.7.2023
**Kelläri järv** (myös *Kellari järv*) on Virossa Võrun kunnassa Kündjan kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi on 250 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Se sijaitsee Kündjan kylän eteläosassa kolmen noin 200 metrin mpy. korkuisen mäen keskellä olevassa painaumassa. Järvi on saareton. Sen koillis- ja itäpuolet ovat metsämaata ja muissa suunnissa sen ympäröi järveen kallistuvat peltomaat. Järven kaikki rannat ovat puuston peittämät. Järven rannoilla ei ole asutusta eikä sinne tule tietä. Pyöreän järven rantaviivan pituus on 710 metriä.

Vesistösuhteita
---------------

Kelläri järv on Vana-Saaluse ojan lähdejärvi, jonka vedenpinnan korkeus on 188,3 metriä mpy. Siihen laskee kolme suoraksi kaivettua kuivatusojaa, joiden alueilla sijaitsee pieniä lampia. Vana-Saaluse oja on Piusa jõen 6,9 kilometriä sivu-uoma, jonka valuma-alueen pinta-ala on 8,2 neliökilometriä. Oja, jonka juoksua on padottu patojärveksi kahdesti, yhtyy Piusaan sen tulvatasangon peltoalueella Saalissõ luht (140 metriä mpy.).

Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia
------------

1. 1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Keskkonnaregister: Kelläri järv (vee2144710) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 9.7.2020. (viroksi)
2. ↑  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 9.7.2020). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Friedrich Wilhelm Hemprich** (24. kesäkuuta 1796 Glatz, Preussi – 30. kesäkuuta 1825 Massawa, Eritrea) oli saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.

Hemprich opiskeli lääketiedettä sekä Breslaussa että Berliinissä. Berliinissä hän ystävystyi Christian Gottfried Ehrenbergin (1795–1876) kanssa. Hemprich luennoi vertailevasta lääketieteestä Berliinin yliopistossa, jossa myös kirjoitti teoksensa *Grundiss der Naturgeschichte* (1820). Vapaa-ajallaan hän tutki matelijoita ja sammakkoeläimiä eläinmuseossa Martin Lichtensteinin opastuksella.

Vuonna 1820 Hemprich ja Ehrenberg kutsuttiin Egyptiin suuntautuneen arkeologisen retkikunnan luonnontieteilijöiksi. Retken johtajana toimi preussilainen kenraali von Minutoli. Berliinin Akatemia rahoitti kaksikon matkan. Maaliskuussa 1821 he erosivat retkikunnasta ja matkasivat Niiliä ylös Nubian pääkaupunkiin Dongolaan. Seuraavat kaksi vuotta he tutkivat Dongolan seudun luontoa.

Vuonna 1823 Hemprich ja Ehrenberg purjehtivat Suezinlahden yli ja asettuivat Siinaille El Suriin, jossa he viettivät yhdeksän seuraavaa kuukautta. He muun muassa kiipesivät Siinaivuorelle. Ehrenberg oli ensimmäisiä luonnontieteilijöitä, joka tutki Punaisenmeren merieläimiä. Vuonna 1824 Hemprich ja Ehrenberg tekivät matkan Libanoniin, matkaten maitse Beirutiin.

Marraskuussa 1824 he purjehtivat Punaisenmeren rannikkoa pitkin ja tutustuivat muun muassa Jeddaan. Lopulta he päätyivät Massawaan Eritreaan tarkoituksenaan nousta Etiopian ylängölle. Hemprich kuitenkin kuoli kuumetautiin Massawassa, ja Ehrenberg hautasi hänet Toalulin saarelle. Ehrenberg matkusti takaisin Eurooppaan ja julkaisi vuonna 1828 *Symbolae Physicae* -nimisen yhteenvedon heidän tutkimuksistaan, molempien nimellä. Tutkimusmatkan näytekokoelma sijoitettiin Berliinin museoon, ja se käsitti 46 000 kasvinäytettä 3000:sta lajista ja 34 000 eläinnäytettä 4000:sta lajista. Kokoelmassa oli runsaasti tieteelle uusia lajeja.

Hemprich ja Ehrenberg nimesivät linnuista muun muassa vaaleakultarinnan, kääpiökertun ja punapyrstölepinkäisen.

Hemprichin kunniaksi on nimetty ainakin nokilokki (*Larus hemprichii*) ja kalliotoko (*Tockus hemprichii*).

Lähteet
-------

* *Frankfurt versus Berlin: The Red Sea explorers Wilhelm Hemprich, Christian Ehrenberg and Eduard Rüppell* (Wolfgang Klausewitz) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Zoonomen
2. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Wilhelm Lefeldt** (19. tai 29. toukokuuta 1836 – 21. tai 23. toukokuuta 1913) oli insinööri, keksijä ja koneenrakentaja.

Lefeldt keksi ja rakensi vuonna 1876 Schöningenissä maitolingon, koneen, jota myöhemmin kutsuttiin separaattoriksi. Lefeldtin kone erotti automaattisesti kerman maidosta ja jäljelle jäi kuorittua maitoa (kurria). Kone oli myös ensimmäinen käyttökelpoinen sentrifugi ja johti huomattavasti lyhyempään voin valmistusaikaan ja tuotannon kasvuun ja mahdollisti siten teollisen tuotannon. Aikaisemmin voin valmistus maidosta lähtien sisälsi kerman erottamisen (hapattamalla), kirnuamisen ja suolaamisen kestäen noin 10 päivää, jona aikana kerma saattoi mennä pahaksi. Maitosentrifugi vei Lefeldtin ja Lentschin schöningenläisen meijerikonetehtaan laajemmille maailmanmarkkinoille tutkimuksen ja teollisuuden (esimerkiksi sokerijuurikkaiden jalostus) aloilla.

Myöhemmin Gustaf de Laval hyödynsi näitä kokemuksia ja kehitti separaattoria edelleen.

Lähteet
-------

1. ↑  29. Mai 1836 - 21. Mai 1913 nach *Männer um Martiny* (1936) ja *Wissenschaftliche Berichte des XI. Milchwirtschaftlichen Weltkongresses, Band 4* (1937), 19. Mai 1836 - 23. Mai 1913 ilmoittaa *Zentrifugal Separatoren (1959)*

Aiheesta muualla
----------------

* Wilhelm Lefeldt erfand die Milchzentrifuge – Artikkeli varsinaisen keksijän unohtamisesta[vanhentunut linkki]
**Unto Ensio Joensuu** (20. marraskuuta 1926 Ylitornio – 24. lokakuuta 2021 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Joensuun vanhemmat olivat rakennusmestari Väinö Joensuu ja Anna Kneckt ja puoliso vuodesta 1954 talousopettaja Helvi Linnea Rautio. Joensuu kävi kauppakoulun 1950 ja kauppaopiston Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa 1952, samoin kuin useita liikkeenjohdon kursseja. Hän oli Oulaisten Osuuskaupan myyjä 1942–1951, SOK:n Kokkolan konttorissa tukkukaupan ja rautatavaramyyjä 1952–1953, liikkeenjohdon harjoittelija Talous-Osuuskaupassa Varkaudessa 1953, SOK:n Kuopion konttorin apulaistarkastaja 1954, Joensuun konttorin piirin luottotarkastaja ja piirisihteeri 1955–1958, Kokkolan konttorin piirin luottotarkastaja 1958–1960, Helsingin konttorin johtajan assistentti ja markkinointitehtävissä 1960–1962, Kokkolan konttorin johtaja 1962–1969, Helsingin konttorin johtaja 1969–1982 ja aluejohtaja vuodesta 1983. Joensuu oli myös Oy Sokle Ab:n toimitusjohtaja 1962–1969 ja hallituksen jäsen vuodesta 1971. Hänellä oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Joensuu oli reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotilainen, Sofia: Kauppaneuvos Unto Joensuu (1926–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 2.12.2022.
2. 1 2  Muistot. Unto Joensuu 1926–2021. Kauppaneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  24.11.2021. Viitattu 2.12.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
Wilhelm Junker.
**Johann Wilhelm Junker** (ven. Васи́лий Васи́льевич Ю́нкер, *Vasili Vasiljevitš Junker*; 6. huhtikuuta 1840 Moskova – 13. helmikuuta 1892 Pietari) oli saksalaissyntyinen venäläinen Afrikan tutkija.

Wilhelm Junker syntyi pankkiirin perheeseen ja opiskeli lääketiedettä Göttingenissä ja Tartossa. Vuosina 1873–1875 hän matkusteli Tunisiassa, Algeriassa, Libyassa ja Egyptissä.

Junker lähti ensimmäiselle tutkimusmatkalleen Valkoiselle-Niilille vuonna 1876. Hän tutki sen itäistä sivujokea Sobatia ja siirtyi seuraavana vuonna länteen Bahr al-Ghazalille. Junker tutki Niilin ja Kongon vedenjakajaa edeten Uelen yläjuoksulle saakka. Vuonna 1878 hän palasi Egyptiin.

Vuonna 1879 Junker lähti toiselle matkalle Niilin ja Kongon vedenjakajalle. Hän kuvasi tarkkaan Uelejoen ja osoitti yhdessä George Grenfellin kanssa, että kyseessä on Ubangin lähdejoki. Junkerin paluuta viivästytti Sudanin mahdikapina, jonka aikana hän johti Emin Paššan pelastusretkikuntaa. Vuonna 1886 Junker lähti Afrikan Isojenjärvien kautta itään saapuen lopulta Sansibariin.

Junker laati matkoillaan joukon karttoja ja keräsi runsaasti maantieteellistä ja kansatieteellistä aineistoa. Hänen matkakertomuksensa *Reisen in Afrika* ilmestyi saksaksi kolmessa osassa vuosina 1889–1891.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 30*, s. 405. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1978.
2. ↑  Entsiklopeditšeski slovar Brokgauza i Jefrona *Wikiaineisto*.  1904. Viitattu 6.7.2022.
3. 1 2 3 4 5  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 626. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
4. 1 2  Waldman, Carl & Wexler, Alan: *Encyclopedia of Exploration. Volume I: The Explorers*, s. 322. New York: Facts on File, 2004. ISBN 0-8160-4676-X.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Grevé-juustoa
**Grevé** on ruotsalainen puolikova juusto, joka on valmistettu lehmänmaidosta. Juuston rasvapitoisuus on 30 - 40 %, ja kypsytysaika on 10 kuukautta. Juuston väri on kermanvaalea. Maku on pähkinäinen ja mieto ja muistuttaa emmentalia. Juustossa on suuria koloja. Juuston valmistukseen käytetään *Propionibacterium freudenreichii* -bakteeria. Juustoa valmistetaan 15 kg:n kiekkoina. Juusto suositellaan nautittavaksi oluiden tai hedelmäisten valkoviinien kanssa.

Grevé on emmentalin rinnakkaistuote. Muita emmentalin rinnakkaistuotteita ovat muun muassa svenbo, jarlsberg, maasdamer, leerdamer, comté ja beaufort. Grevé on kehitetty norjalaisen Jarlsberg-juuston pohjalta. Grevén kehittivät yhdessä meijeri-insinööri Åke Berglöf ja meijerityöntekijä Yngve Johansson vuonna 1963. Teollinen tuotanto alkoi Örnsköldvikissä Ruotsissa vuonna 1964. Nykyisin juusto on suosituimpia juustoja Ruotsissa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Y.H. Hui et al.: *Handbook of Food and Beverage Fermentation Technology*, s. 278. Marcel Decker Inc. 2004.
3. ↑  Patricia Michelson: *Cheese: Exploring Taste and Tradition*, s. 153. Gibbs Smith, 2010.
4. ↑  Walter Bisig et al.: Comparison between Emmentaler PDO and generic emmental cheese production in Europe.  *The Australian Journal of Dairy Technology*, November 2010.
5. ↑  Grevé® – Så skapades Grevéosten *ostforum.se*.  Arkistoitu 3.3.2016.
**Antitrinitianismi** on kristinuskosta erottautunut liike, joka hylkää valtavirran kristinuskon opin kolminaisuudesta sekä opetuksen, jonka mukaan Jumala on kolme erillistä persoonaa, jotka ovat yhdistyneet yhdessä olennossa. Tietyt uskonpuhdistuksen piiristä polveutuvat liikkeet edustavat nykyään antitrinitianismia. Osa liikkeestä nähdään myös itsenäisinä uskontoina, koska ne eroavat kristinuskosta myös muilla tavoin. 

Ekumeenisten neuvostojen päätöksiä seuraavat kirkot katsovat, että kolminaisuus julistettiin kristilliseksi doktiiriniksi 300-luvun ekumeenisten neuvostojen toimesta. Näitä edustivat ensimmäinen Nikean ensimmäinen kirkolliskokous vuonna 325, joka julisti Jeesuksen jumaluuden sekä Konstantinopolin ensimmäinen kirkolliskokous vuonna 381, joka julisti pyhän hengen jumaluuden.

Seuraajiensa lukumäärän puolesta antitrinitianistiset liikkeet muodostavat pienen ryhmän kristillisiin verrattuna. Selvästi suurimmat antitrinitianistiset ryhmittymät ovat myöhempien aikojen pyhien liike (mormonit), Jehovan todistajat sekä Iglesia ni Cristo, joskin on olemassa myös muita pienempiä ryhmiä, kuten kristadelfialaiset, kristillinen tiede, Dawn Bible Students ja Tie.

Antitrinitianististen liikkeiden näkemykset Jumalan, Jeesuksen ja Pyhän hengen luonteesta eroavat keskenään suuresti. Jotkut antitrinitianistiset teologiat, kuten adoptionismi, monarkianismi ja subordinitionismi, olivat olemassa jo ennen kolminaisuusopin vahvistamista Nikean, Konstantinopolin ja Efesuksen kokouksia. Antitrinitianismi on myöhemmin otettu käyttöön kataarien piirissä 1000-luvulta 1200-luvulle, unitaristien piirissä uskonpuhdistuksen aikana, 1700-luvun valistuksen yhteydessä sekä eräiden Yhdysvaltojen 1800-luvun protestanttisten liikkeiden parissa.
**Sztumin piirikunta** (puol. *powiat sztumski*) on Puolan piirikunta Pommerin voivodikunnassa. Alueen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 41 302. Piirikunta jakautuu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Dzierzgoń, Mikołajki Pomorskie, Stary Dzierzgoń, Stary Targ ja Sztum.

Sztumin piirikunta perustettiin 1. tammikuuta 2002, mihin asti siihen kuuluvat kunnat olivat osa Malborkin piirikuntaa.

Sztumin piirikunnan pinta-alasta 17,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Sztumin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 8,4 prosenttia.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Sztumin piirikunnan asukkaista 50,1 prosenttia oli naispuolisia ja 49,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,2 prosenttia ja eläkeikäiset 18,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 380 lasta. Sztumin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 34 286 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Powiat sztumski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 4.9.2020. (puolaksi)
2. 1 2  Territorial units (Territorial units layout -pudotusvalikosta valittaessa vaihtoehto "Administrative units", sitten alle avautuvasta luettelosta kohta "Pomorskie") Puolan tilastokeskus. Viitattu 6.1.2021. (puolaksi, englanniksi)
3. ↑  Powiat sztumski (PDF) Gdańskin tilastokeskus. Viitattu 6.1.2021. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pommerin piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Gdańsk (hallintokeskus)
* Gdynia
* Słupsk
* Sopot

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Bytów
* Chojnice
* Człuchów
* Gdańsk
* Kartuzy
* Kościerzyna
* Kwidzyn
* Lębork
* Malbork
* Nowy Dwór
* Puck
* Słupsk
* Starogard
* Sztum
* Tczew
* Wejherowo

 |

 |
**Antje Zöllkau** s. **Kempe** (s. 22. kesäkuuta 1963 Saalfeld) on entinen itäsaksalainen keihäänheittäjä. 

Antje Kempe saavutti juniorien Euroopan-mestaruuskisoissa toisen sijan vuonna 1981. Vuotta myöhemmin hän oli aikuisten Euroopan-mestaruuskisojen hopealla. 

Maailmanmestaruuskisat 1983 olivat hänelle verrattaen kova pettymys hänen jäädessään 11. sijalle, eikä hänen yleisurheilu-uransa kestänyt vanhemmalle iälle huipputasolla. Omassa maassaan hän jäi pari vuotta vanhemman ja raamikkaamman Petra Felken varjoon. 

Vuonna 1983 Antje Kempe heitti kuitenkin tuloksen 71,00 vanhanmallisella keihäällä ylittäen 70 metrin haamurajan ensimmäisenä saksalaisnaisena. Hänen ennätyksensä keihäänheitossa on 72,16.

Antje Kempe edusti ensin Jenan joukkuetta, siirtyi OSC Berliniin ja myöhemmin länteen Mannheimiin. Antjella on poika Max Zöllkau, joka on syntynyt 1989.

Lähteet
-------

1. ↑  Hannus, Matti: *Yleisurheilu - Tuhat tähteä*, s. 768. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Matkapahoinvointi** on huimaus- ja pahoinvointitila, joka johtuu toistuvien voimakkaiden liikkeiden aiheuttamasta sisäkorvan ärsytystilasta, jota pahentavat silmien ja tasapainoelimien antamat ristiriitaiset tiedot. Matkapahoinvointia ilmenee matkustaessa esimerkiksi autolla, laivalla tai lentokoneella. Lähes kolmasosa ihmisistä saa herkästi matkapahoinvointioireita. Merillä koettua matkapahoinvointia kutsutaan myös **merisairaudeksi**. Merimatkan jälkeistä keinumisen tunnetta kutsutaan vastaavasti **maasairaudeksi**.

Herkimpiä matkapahoinvoinnille ovat 2–12-vuotiaat lapset, sitä vastoin alle 2–vuotiailla se on harvinaista johtuen sisäkorvan tasapainoaistin kehittymättömyydestä. Naisilla matkapahoinvointi on yleisempää kuin miehillä, erityisesti kuukautisten ja raskauden aikana.

Oireet
------

Matkapahoinvoinnin ensimmäiset oireet ovat kalpeus, haukottelu, kylmänhikisyys ja lisääntynyt syljeneritys. Pahoinvointia esiintyy usein jo alussa, mutta se voi alkaa myöhemmin. Pahoinvointia voi seurata oksentaminen, joka helpottaa oireita hetkellisesti. Pahimmissa tapauksissa oireisiin kuuluvat päänsärky, ripuli, heikotus ja puristava tunne rinnassa.

Ennaltaehkäisy ja hoito
-----------------------

Jotta silmien ja tasapainoelimien tiedot eivät joudu ristiriitaan keskenään, on matkustaessa tärkeää pitää katse suunnattuna kiinteään ympäristöön, esimerkiksi horisonttiin. Riittävä pukeutuminen ehkäisee kylmettymistä ja siten pahoinvoinnin syntyä. Alkoholin käyttöä tulisi välttää sekä ennen matkaa että sen aikana. Autossa lukeminen, puhelimen selaaminen ja videopelien pelaaminen voivat myös aiheuttaa oireita. Lisäksi voimakkaat tuoksut voivat pahentaa tilannetta.

Lentokoneella tai laivalla liikuttaessa tulee siirtyä kulkuneuvon vähiten liikkuvaan osaan, joka on yleensä keskiosassa. Autossa paras paikka on etupenkki. Matkapahoinvointia voi ehkäistä apteekista ilman reseptiä saatavilla antihistamiinitableteilla, kuten syklitsiinillä tai meklotsiinilla, tai lääkärin määräyksestä skopolamiinilaastarilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Osmo Saarelma: Matkapahoinvointi *Terveyskirjasto*.  17.5.2007. Viitattu 31.8.2007.
2. ↑  Häkkinen, Jukka: Estääkö pahoinvointi virtuaalitodellisuuden yleistymisen? *Yle Tiedeblogi*.  13.4.2017. Viitattu 27.8.2019.
3. 1 2  Tiia Väre: Mikä avuksi matkapahoinvointiin *Akuutti*.  18.2.2003. Viitattu 31.8.2007.
4. ↑  Matkapahoinvointi on evoluution sivutuote – aivot luulevat, että sinut on myrkytetty *Yle Uutiset*. Viitattu 15.6.2021.
5. 1 2  Avainapteekit: Mistä matkapahoinvointi johtuu ja miten sitä voi lievittää? *Avainapteekit*.  Arkistoitu 16.6.2021. Viitattu 15.6.2021.
**Syötäväksi kasvatetut – miten ruokasi eli elämänsä** on Elina Lappalaisen kirjoittama tietokirja suomalaisesta kotieläintuotannosta. Kirja voitti vuoden 2012 Tieto-Finlandia- ja Kanava-palkinnot.

Tieto-Finlandian saajan valinnut toimittaja Janne Virkkunen kutsui kirjaa tasapainoiseksi ja puolueettomaksi raportoinniksi tuotanto-oloista, joissa eläimet elävät.

Sisältö
-------

Kirjassa käsitellään omissa osioissaan kanojen, broilereiden, sikojen ja lehmien tuotanto-olosuhteita. Alussa Lappalainen perustelee, miksi tuotantoeläinten hyvinvoinnista pitäisi välittää. Lopussa on kappaleet, joissa käsitellään suomalaista maatilaa sekä suojelua, valvontaa ja yritysvastuuta.

Kirja sisältää myös kuvamateriaalia tuotannosta. Lappalainen ei kuitenkaan päässyt kaikkialle kameran kanssa: esimerkiksi Atria suostui vain yhtiön valitsemaan kuvaajaan broilerikasvattamossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elina Lappalaisen Syötäväksi kasvatetut voitti Tieto-Finlandian *HS.fi*.  22.11.2012.  Arkistoitu 5.11.2013. Viitattu 12.11.2013.
2. ↑  Salomaa, Janne: Maatalousjournalisti *Journalisti*.  8/2012.  Arkistoitu 12.11.2013. Viitattu 12.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjan verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Puolalainen matkasekki
**Matkasekki**, **matkašekki** eli **matkashekki** on määräsummalle valmiiksi asetettu sekki. Matkasekki on tarkoitettu maksuvälineeksi matkoilla. Se oli turvallisuutensa takia suosittu maksutapa 1900-luvun loppuun saakka, mutta seuraavan vuosisadan alussa sen suosio hiipui maksukorttien kehityksen myötä. Vuonna 2011 brittimatkailijoista vielä 9 prosenttia käytti matkasekkejä, vuonna 2014 neljä prosenttia ja vuonna 2018 enää 1,5 prosenttia. Suomessa matkasekkien myynti loppui kokonaan 2010-luvun keskivaiheilla.

Matkasekki asetetaan tavallisesti jollekin tunnetulle valuutalle, kuten Yhdysvaltain dollarille. Matkasekin voi ostaa ennen matkalle lähtöä ja vaihtaa kohdemaan käteisvaluutaksi perillä hotellissa, vaihtokonttorissa tai pankissa. Joissakin maissa kuten Yhdysvalloissa matkasekit käyvät maksuvälineinä myös monissa liikkeissä.

Turvallisuuden vuoksi matkasekkien sarjanumerot kannattaa kirjoittaa muistiin. Jos sekki katoaa tai varastetaan, se korvataan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Taloustiedon taloussanasto*. Taloustieto r.y. 1987.
2. ↑  Maria Hietala: Muistatko vielä matkashekit? Kätevänä pidetty reissuraha hävisi vähin äänin – näin sille kävi *Rantapallo*.  6.8.2019. Alma Media. Viitattu 9.10.2020.
3. 1 2  Maksuvälineet (Arkistoitu – Internet Archive), Matkaajan käsikirja, Valuutta, Iltalehti, päiväämätön. Viitattu 18.8.2015.
4. ↑  American Express Travelers Cheques - Protect your Travel Money *www.americanexpress.com*. Viitattu 1.10.2017.
Ibero-Maurusian ja Capsan kulttuurien levinneisyysalue.
**Iberomaurusian kulttuuri** eli Iberomauretanian eli Oranian kulttuuri oli myöhäispaleoliittisen kauden metsästäjä-keräilijöiden kulttuuri Pohjois-Afrikan länsiosassa noin 16 000–10 000 vuotta sitten. Kulttuuri vaikutti enimmäkseen nykyisen Marokon ja Tunisian rannikkotasankoalueilla ja ulottui Rooman aikaisen Kyrenaikan alueelle saakka. He tulivat aumaan näille alueille aikana, jolloin alueen ilmasto muuttui aiempaa kosteammaksi. Iberomaurusialaiset, kuten kaikkialla Afrikassa tuohon aikaan, valmistivat pieniä kivisiä työkaluja sekä koriste-esineitä luusta ja simpukan kuoresta. Sekä työkalujen että koriste-esineiden muoto ja valmistustapa oli hyvin paikallinen, sillä tuolloin ihmiset elivät pienissä paikallisryhmissä. Ibero-maurusian kulttuurin alueelta on löydetty kalmistoja, joita on käytetty pitkään. Tämä on merkki melko pysyvästä asutuksesta.

Katso myös
----------

* Capsan kulttuuri

Lähteet
-------

1. ↑  The Iberomaurusian of N-Africa *Aggsbach's Paleolite Blog*.  11.4.2011. Wordpress. Viitattu 19.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Göran Burenhult: "Afrikka 12 000 vuotta sitten", *Ihmisen suku, Kivikauden ihmiset*, s. 40. Suomentanut Jukka Jääskeläinen, Jyri Kokkonen, Raimo Salminen, Juha Valste. Otava, 1994. ISBN 951-0-18780-1.
**Szilveszter Csollány** (13. huhtikuuta 1970 Sopron – 24. tammikuuta 2022 Budapest) oli unkarilainen telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan mestari. Hän oli erikoistunut renkaisiin. Csollány valittiin Unkarin vuoden miesurheilijaksi vuosina 2000 ja 2002.

Csollány saavutti kaikki voittamansa arvokisamitalit renkailla. Hän voitti olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja olympiahopeaa Atlantassa 1996. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Csollány oli renkailla kuudes, hypyssä seitsemäs ja moniottelussa sekä joukkuekilpailussa yhdeksäs.

Maailmanmestaruuden Csollány voitti Debrecenissä 2002, minkä lisäksi hän saavutti neljä MM-hopeamitalia. EM-kilpailuista Csollány voitti kultaa kerran, Pietarissa 1998, minkä lisäksi hän voitti yhden EM-hopean ja neljä EM-pronssia.

Csollány kuoli COVID-19-tautiin tammikuussa 2022.

Lähteet
-------

* Szilveszter Csollány – FIG (englanniksi)
* Szilveszter Csollány *Olympedia*.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gyász: elhunyt az olimpiai bajnok Csollány Szilveszter - NSO(unkariksi)
2. ↑  STT–IS: Olympiavoittaja Csollany kuoli koronaan *Ilta-Sanomat*.  25.1.2022. Viitattu 26.1.2022.
**Ileen Getz** (7. elokuuta 1961 – 4. elokuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Getz tunnettiin parhaiten roolistaan Judith Draperina tilannekomediasarjassa *Kolmas kivi auringosta*. Hän esiintyi yhteensä yli 30:ssä sarjan jaksossa vuosina 1996–2001. Hän oli mukana myös usean komedia- ja draamasarjan yksittäisissä jaksoissa, muun muassa *Seinfeldin*, *NYPD Bluen*, *Chicagon lääkäreiden* ja *70’s Show’n*.

Elokuvia, joissa Getz näytteli, olivat muun muassa *Celebrity – kuuluisuus*, *Paha päivä*, *The Station Agent* ja *Rakkaat rikkaat ystävät*, joista viimeksi mainittu sai ensi-iltansa vasta hänen kuolemansa jälkeen.

Bristolissa, Pennsylvaniassa syntynyt ja Northwestern-yliopistossa, Illinois’ssa 1980-luvulla opiskellut Getz näytteli elokuvien ja television lisäksi myös teatterissa. Hän esiintyi muun muassa Richard Greenbergin varta vasten hänelle kirjoittamassa roolissa näytelmässä *Hurrah at Last*.

Getzillä oli kaksi adoptiolasta puolisonsa Mark Grinnellin kanssa. Getz kuoli syöpään New Yorkissa muutama vuorokausi ennen kuin olisi täyttänyt 44 vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ileen Getz (1961 - 2005) *Find a Grave*. Viitattu 23.6.2013. (englanniksi)
2. ↑  Ileen Getz *Variety*.  9.8.2005. Viitattu 23.6.2013. (englanniksi)
3. ↑  Ileen Getz Filmography *NYTimes.com*. Viitattu 23.6.2013. (englanniksi)
4. 1 2  In Memoriam: Ileen Getz *Northwestern Magazine*.  2005.  Arkistoitu 20.6.2012. Viitattu 22.6.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ileen Getz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
Szawe vuodelta 1922.
**Szabo & Wechselmann Automobilfabrik** oli Berliinissä, Saksassa toiminut yritys joka valmisti Szawe-merkkisiä henkilöautoja vuosina 1920–1922.

Szabo & Wechselmann oli alun perin korivalmistaja, joka oli aloittanut toimintansa ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Yritys aloitti oman automallin tuotannon vuonna 1920. Autot pohjautuivat NAG:n rakenteeseen. Teknisesti autot olivat hyvin tavanomaisia, mutta ne olivat tunnettuja korkeatasoisesta viimeistelystään. Taotut jäähdyttimet oli valmistettu hopeasta, putket ja putkiliitokset oli päällystetty nikkelillä ja moottori sekä alusta oli kiillotettu. Korien muotoilu oli Ernst Neumann-Neanderin käsialaa. Valikoimaan kuuluivat 2,5-litraisella moottorilla varustettu 38-hevosvoimainen sekä 2,6-litrainen ja 50-hevosvoimainen malli. Szawet johtivat Saksan edustusautomarkkinoita luokassa, jossa Horch ja Maybach ottivat myöhemmin vallan.

Vuonna 1922 Szawe yhdistyi Ehrhardtin kanssa, ja tämän jälkeen valmistettujen autojen merkki oli Ehrhardt-Szawe. Tuotanto päättyi vuonna 1924. Autoja tiedetään säilyneen vain yksi kappale, joka on Tanskan ilmailu- ja liikennemuseossa Helsingørissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Coxhead, Peter (toim.) & Neubauer, Hans-Otto (kirj.): "Szawe", *Maailman moottoriajoneuvot*, s. 288. 3. osa: Henkilöautomerkit N–Å. Suomentanut Pesonen, Kalle. Turku: Tekninen Kustannusliike Oy, 1988. ISBN 951-9364-33-1.
2. 1 2 3 4 5 6  Woodies Throughout the World – 1920 to 1939 Oldwoodies.com.  Arkistoitu 4.5.2012. Viitattu 4.3.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Szawe** Wikimedia Commonsissa
**Matkalla jossain Suomessa** on Yle Kultturin tuottama, Yle Teema-kanavalla vuonna 2010 ensiesitetty kuusiosainen televisiosarja, jossa kolme viiden hengen ryhmää matkaa Suomessa kulkuvälineinään kolmivaihteiset polkupyörät, puiset järvisoutuveneet, vaelluskengät ja omat lihakset. Matka päättyi Heinäveden Valamoon. Pyöräilijät lähtivät liikkeelle Lahdesta, soutajat Kerimäeltä ja kävelijät Kolilta. Sarja on Yleisradion ja SLU:n yhteistuotantoa.

Kuusiosainen sarja seuraa päivästä päivään, aamusta iltaan kunkin ryhmän matkaa lähtöpisteestä samaan määränpäähän, samana päivänä, samalla kellonlyömällä. Perillä matkalaiset vertailevat valitsemiaan sanoja, joita he ovat keränneet matkan varrelta kuvaamaan kohtaamaansa Suomea.

Pääosissa nähdään Jon Jon Geitel, Heikki Kaisila, Anu Kiiveri, Tiia Kokko, Pekka Koponen, Teemu Matinpuro, Terhi Mäkelä-Pesonen, Meiju Niskala, Paula Noronen, Amanda Pilke, Janne Sainio, Sanna Salmenkallio, Mikko Tohkanen, Diamond Vain, Tumppi Varonen.

Aiheesta muualla
----------------

* Matkalla jossain Suomessa, Yle
* Matkalla jossain Suomessa, (Arkistoitu – Internet Archive) SLU
**Szob** (saks. *Zopp an der Donau*; slovakiksi *Soba*) on kaupunki Pestin läänissä, Szobin piirin keskiosassa. Se on Pestin läänin toiseksi pienin kaupunki Visegrádin jälkeen.

Maantiede
---------

Szob sijaitsee Tonavan rannalla, maantieteellisesti erittäin suotuisalla paikalla.

Historia
--------

Szobin nimi mainitaan ensi kerran Simon Kézain kronikassa vuonna 1280.  Sen nimi oli tuolloin Terra Sob.

Turkkilaisaikana kaupungin väkiluku väheni jyrkästi, mutta 1700-luvulla slovakit asettuivat Nitran ympärille.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestönlaskennassa 85,2% väestöstä ilmoitti olevansa unkarilaisia, 0,9% saksalaisia, 0,2% romanialaisia ja 0,3% slovakialaisia (14,8% ei ilmoittanut; päällekkäisten indentiteettien vuoksi lopullinen määrä voi olla suurempi kuin 100%). Uskonnollinen jakautuminen oli seuraava: roomalaiskatolisia 46,8%, reformaatteja 5,3%, luterilaisia 1,4%, kreikkalaiskatolilaisia 0,3%, uskontokuntiin kuulumattomia 12,1%.

Talous
------

Kaupungissa aiemmin sijainnut *Szobi Szörp Rt.:n* tehdas jalosti alueella kasvatettuja marjoja, pääasiassa vadelmia, ja myi ne sitten siirapin ja mehun muodossa. Tehdas suljettiin vuonna 2007.

Nähtävyydet
-----------

* Gregersenin linna
* Luczenbacherin linna. Nykyään toimii paikallisena poikien lukiona ja luostarina.
* Pyhän Lászlón roomalaiskatolinen kirkko
* Kálvária-kukkula, josta on näkymät Tonavalle ja Zebogenylle

Kuuluisia szobilaisia
---------------------

* **János Érdy** (1796-1871): historioitsija ja arkeologi
* Säveltäjä Zoltán Kodályn isä **Frigyes Kodály** toimi Szebin asemapäällikkönä vuosina 1883-1885
* Friewald Ruben: kirjailija ja kulttuuripoliitikko

Lähteet
-------

1. ↑  Wayback Machine *web.archive.org*. Viitattu 21.1.2022.
2. ↑  Magyarország helységnévtára *www.ksh.hu*. Viitattu 21.1.2022.
3. ↑  Így ment tönkre a szörpgyár *Magyarnarancs.hu*. Viitattu 21.1.2022. (unkariksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Szobin kunnan verkkosivut
* Szob.lap.hu
* Szobi Public Space: uutisia, kuvia Szobista


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: hu:Szob
| "Matkarakastaja"Juha "Watt" Vainio |
| --- |
| Singlen "Matkarakastaja" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  B-puoli | "Koltta" |
|  Äänitetty  | kevät 1971Alppi-studio, Helsinki |
|  Julkaistu | 1971 |
|  Tuottaja(t) | Aarno Raninen |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 02.16 |
|  Levy-yhtiö | Fazer Musiikki |
| Juha Vainion muut singlet |
| "Väkivaltalaulu"1970 | "Matkarakastaja"1971 | "Kauan sitten"1971 |

**Matkarakastaja** on Juha Vainion säveltämä, sanoittama ja esittämä, Aarno Ranisen sovittama, vuonna 1971 julkaistu kappale. Kappale julkaistiin singlenä, jonka b-puolella on "Koltta".

Kappale kertoo liivitehtaan edustajan, merkonomi Huikkasen eräästä hotelliyöstä markkinointimatkallaan. Sanoituksessa kaupparatsu Huikkasen yö kuluu lähinnä hotellin baarissa juopotellen ja naisia vikitellen. 

Kauppaedustajien yhdistyksen kerrotaan ilmaisseen julkisen närkästyksensä ammattikuntaansa kohdistuneesta pilkasta. Vainio pyysi kuitenkin eräässä haastattelussa anteeksi sitä, että kappaleessa ei suinkaan ollut tarkoitus mustata koko ammattikuntaa, vaan kertoa vain tarina kaupparatsu Huikkasesta.*selvennä*

Kappaleen on levyttänyt myös muun muassa Vesa-Matti Loiri, jonka versio julkaistiin hänen albumillaan *Ystävän laulut*.

Vainion pojalla Kallella on Helsingissä lounasravintola nimeltä Ravintola Matkarakastaja, joka on nimetty kappaleen mukaan.

Äänitys
-------

"Matkarakastaja" äänitettiin Alppi-studiolla Helsingissä keväällä 1971. Kappaleen äänitti Jouko Ahera ja tuotti Aarno Raninen. Levyllä soittavat seuraavat muusikot:

* Juha Vainio – laulu
* Aarno Raninen – kapellimestari, urut
* Maija Hapuoja, Irma Tapio – taustalaulu
* Reijo Lehtovirta – tenorisaksofoni
* Erkki Koskimo – pasuuna
* Seppo Keurulainen – kitara
* Pekka Sarmanto – basso
* Esko Rosnell – rummut
* Erkki Valaste – lyömäsoittimet
* Pauli Granfelt, Erkki Inkinen, Jorma Juntunen, Tauno Tiikkainen – viulut

Lähteet
-------

1. 1 2  Nissilä, Salmi, Vainio, Virtanen, von Bagh: *Juha Vainio – Legendan laulut*, s. 77. Warner Music, 2008. ISBN 978-952-67044-0-1.
2. ↑  Nissilä, Salmi, Vainio, Virtanen, von Bagh: *Juha Vainio – Legendan laulut*, s. 108. Warner Music, 2008. ISBN 978-952-67044-0-1.
3. ↑  Juha Vainion haastattelu YLE/Elävä arkisto. Viitattu 1.1.2011.
4. ↑  Loiri, Vesa-Matti: Ystävän laulut Levykauppax.fi. Viitattu 1.1.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen äänitearkisto: Hakutulos kappaleelle Matkarakastaja (Arkistoitu – Internet Archive)
Lars Porsenna. Promptuarii Iconum Insigniorum, 1553.
**Lars Porsenna** oli Clusiumin kaupungin etruskikuningas. Perimätiedon mukaan Porsenna piiritti Roomaa 507 eaa. palauttaakseen Tarquiniukset valtaan. Roomalaisten urhoollisen vastarinnan vuoksi hän kuitenkin luopui piirityksestä ja sen sijaan liittoutui heidän kanssaan taistellakseen Ariciaa ja Cumaea vastaan. Toisen käsityksen mukaan Porsenna käytti Roomaa tukikohtanaan latinalaisia vastaan ja oli osaltaan lakkauttamassa Rooman kuningasvaltaa. Sen mukaan Porsenna olisi lyönyt roomalaiset ja karkottanut Rooman etruskisyntyisen kuninkaan Tarquinius Superbuksen. Hän joutui kuitenkin vetäytymään kaupungista, jolloin Rooma jäi ilman kuningasta. Roomalaiset päättivätkin olla valitsematta uutta kuningasta. Sen sijaan he korvasivat kuninkuuden kahdella vuosittain valittavalla virkamiehellä, joita kutsuttiin konsuleiksi.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 448
2. ↑  Roman Republic - History, Government, Map, & Facts *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc.. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
L.M. Ericssonin patsas Telefonplanilla Tukholmassa.
**Lars Magnus Ericsson** (5. toukokuuta 1846 Värmskog – 17. joulukuuta 1926 Botkyrka) oli ruotsalainen teollisuusmies, keksijä ja puhelintekniikkaa valmistavan Telefonaktiebolaget LM Ericsson perustaja.

Ericsson syntyi Värmlannissa. Isänsä kuoltua hän joutui 12-vuotiaana aloittamaan työn kaivosmiehenä. Ansaittuaan tarpeeksi rahaa hän muutti Tukholmaan vuonna 1867. Siellä hän työskenteli kuusi vuotta *Öllers & Co*n lennättimiä valmistavassa tehtaassa. Kykyjensä ansiosta hän pääsi opiskelemaan ulkomailla kojeiden rakentamista vuosien 1872–1875 aikana. Yksi hänen työnantajistaan oli myös Siemens & Halske.

Palattuaan Ruotsiin 1876 hän perusti pienen hienomekaanisen työpajan ystävänsä Carl Johan Anderssonin kanssa joka oli myös työskennellyt Öllers & Co:lla. Hän perusti puhelinyhtiönsä tutkittuaan Bellin ja Siemensin valmistamia puhelinkojeita ja alkaen valmistaa omia kojeita niiden perusteella.

Hän vältteli turhaa julkisuutta ja ei tahtonut nousta saavutuksistaan huolimatta palvonnan kohteeksi. Hänen kerrotaan olleen vaativa mutta toisaalta hänen alaisensa tunsivat suurta kunnioitusta häntä kohtaan. Liiketoimissaan hän oli epäileväinen ja varovainen. Vuonna 1900 hän jäi eläkkeelle L.M. Ericssonilta 54-vuotiaana. Yhtiön osakkeet hän piti vuoteen 1905 saakka kunnes myi ne kaikki pois. Ericssonin kuoltua 1926 hänet haudattiin Botkyrkaan Hågelbyhyn, merkitsemättömään hautaan hänen omasta pyynnöstään.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Lars Magnus Ericsson 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |