recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
William T. Anderson
**William T. "Bloody Bill" Anderson** (1839 – 26. lokakuuta 1864) oli etelävaltioiden sissijohtaja Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet tunnettiin raakuudestaan Unionin sotilaita, Jayhawker-sissejä ja Unionia kannattavia siviilejä kohtaan Missourissa ja Kansasissa.

Anderson syntyi Kentuckyssä ja kasvoi Huntsvillessä, Missourissa. Hänen isänsä oli hatuntekijä William C. Anderson. Isä matkusti pian Kaliforniaan, jolloin Bill muutti äitinsä ja veljiensä kanssa Agnes City Townshipiin, Kansasiin. Hän työskenteli jonkin aikaa vankkurireiteillä ja oli epäiltynä rikoksista, lähinnä hevosvarkauksista Missourissa.

Kesällä 1863 Anderson liittyi veljensä kanssa William Quantrillin komentamaan etelävaltioita kannattavaan sissijoukkoon. Hänen sisarensa Mary, Josephine ja Martha oli viety Kansas Cityyn vankilaan epäiltyinä etelävaltioiden sissien avustamisesta. 14. elokuuta vankila romahti, jolloin Mary rampautui ja neljä naista, heidän joukossaan Josephine, kuoli. Tämä sai Andersonin kohtelemaan Unionin sotilaita ja siviilejä erittäin raa’asti.

Anderson osallistui Lawrencen kaupungin ryöstöön Kansasissa 21. elokuuta 1863. Noin 200 miestä ja poikaa surmattiin ja kaupungin rakennukset poltettiin. Tämän jälkeen Anderson perusti oman sissikomppaniansa Missourissa maaliskuussa 1864. Hänen joukkoonsa kuuluivat Jesse James ja Frank James, ja heillä oli tapana ampua vankinsa ja koristaa hevostensa suitset näiden päänahoilla. 27. syyskuuta 1864 Anderson ja hänen miehensä syyllistyivät Clementin massamurhaan Missourissa. He ryöstivät siviilejä ja tappoivat 22 Unionin sotilasta, jotka olivat menossa koteihinsa lomalle. Tämän jälkeen Unionin majuri A. V. E. Johnston järjesti Andersonille väijytyksen, mutta etelävaltioiden sissit nujersivat hänet ylivoimalla. Antautuneet ammuttiin ja 120 Unionin miestä sai surmansa.

Unionin eversti Samuel P. Cox otti nyt tehtäväkseen Andersonin eliminoimisen. Hän paikansi Andersonin Rayn piirikuntaan Missourissa ja järjesti väijytyksen, jossa Andersonia ammuttiin päähän. Andersonin ruumis vietiin Richmondiin Missouriin ja asetettiin julkisesti näytteille ja valokuvattiin. Hänet haudattiin Richmondin pioneerien hautausmaahan merkitsemättömään hautaan.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Jyväskylän palvelualan opisto
**Jyväskylän palvelualan opisto** on Jyväskylän Talouskouluyhdistys ry:n omistama yksityinen toisen asteen ammatillinen oppilaitos Jyväskylän Köhniöllä osoitteessa Salokatu 20. Oppilaitoksen historia alkaa jo 1920-luvulta, jolloin käynnistettiin talouskouluopetus vastaamaan sen ajan nuorison tarpeita. Sama tausta-ajattelu toimii edelleen 2000-luvulla. Edelleen tavoitteena on antaa opiskelijoille "Eväitä elämään ja Taitoja tulevaisuuteen".

Koulutustarjonta
----------------

Oppilaitoksella on 145 opiskelijapaikkaa. Koulutustarjontaan kuuluu tutkintoon johtava ammatillinen peruskoulutus matkailu-, ravitsemis- ja talousalalla

Ammatillinen perustutkintokoulutus on laajuudeltaan 180 osp ja perustutkinnon voi suorittaa Ravintola- ja catering- alalle kokin koulutusohjelmassa tai Puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan perustutkinnossa kiinteistönhoitajaksi, kodinhuoltajaksi tai toimitilahuoltajaksi. 

Haku oppilaitokseen tapahtuu jatkuvan haun kautta sekä yhteishaulla.

Aiheesta muualla
----------------

* Jyväskylän kotitalousoppilaitoksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fuji** (jap. 富士) oli keisarillisen Japanin laivaston Fuji-luokan pre-dreadnought- taistelulaiva, joka nimettiin Fuji-vuoren mukaan. Viiden muun taistelulaivan (*Shikishima*, *Yashima*, *Hatsuse*, *Asahi* ja *Mikasa*) kanssa se muodosti Japanin päätaistelulinjan Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Fuji-luokka*
*Fuji* ja *Yashima* olivat ensimmäiset sotalaivat, jotka rakennettiin Japanin keisarilliselle laivastolle. Japanilaiset eivät vielä kyenneet itse rakentamaan moderneja terässotalaivoja. G. C. Macrowin suunnittelema alus tilattiin 1894 vuoden 1893 laivasto-ohjelmassa Thames Iron Worksiltä, Britanniasta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 1. elokuuta. Se laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1896 ja valmistui 17. elokuuta 1897.

Palvelus
--------

Alus toimitettiin 1897 Japanin keisarilliselle laivastolle ja oli laivastossa Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905. Alukseen osui 9. helmikuuta 1904 kahdesti Port Arthurin pommituksissa. Se osallistui 22. maaliskuuta uudestaan Port Arthurin pommittamiseen. Alus otti 10. elokuuta osaa Yalu-joen taisteluun ja 27. toukokuuta 1905 Tsushiman salmen taisteluun. Taistelussa *Fuji* sai 11 osumaa, mutta se osui itse Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaiva *Borodinoon*, joka räjähti osumasta. *Borodinon* 830 hengen miehistö yhtä lukuun ottamatta sai surmansa räjähdyksessä.

*Fuji* postikortissa vuodelta 1905.
Venäjän–Japanin sodan jälkeen *Fujilta* poistettiin isommat tykit ja siihen asennettiin uudet Miyabara-kattilat. Vuonna 1910 sen brittiläiset tykit korvattiin neljällä japanilaisvalmisteisella 12 tuuman 40 pituuskaliiperin Type 41 -tykillä. Samalla aluksen luokitus laskettiin ensimmäisen luokan rannikkopuolustuslaivaksi ja sitä käytettiin merimiesten ja tykkimiesten koulutusaluksena. Alus oli aivan liian vanhanaikainen osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan ja palvelikin koko sodan ajan Kuressa harjoitusaluksena.

Vuonna 1922 aluksesta poistettiin potkurit ja aseistus, kun se muutettiin asuntolalaivaksi. Puiset rakenteet purettiin ja pääkannelle rakennettiin iso harjoitustasanne. Se pysyi Yokosukassa kasarmina ja koulutuskeskuksena yli kaksi vuosikymmentä.

Vuodesta 1944 alusta käytettiin myös kehitys- ja tarkkailuasemana uusien, tehokkaampien naamiointikuvioiden testauksessa metrin pituisille lentotukialusten malleille. *Fuji* sai lukuisia osumia yhdysvaltalaisten ilmahyökkäyksissä, mutta pysyi pinnalla.

Alus romutettiin 1948 Yokosukassa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002, s. 221.
2. 1 2  Gardiner 1985, s. 224.

*Fuji*-luokan taistelulaivat

|  |
| --- |
| *Fuji* - *Yashima* |
| Edeltäjä: *Chinen* – Seuraaja: Shikishima-luokka |
**Dneprin tekojärvi** (ukr. Дніпровське водосховище, *Dniprovske vodosh’ovyštše*) on tekojärvi Ukrainassa, Dneprin keskivaiheilla. Se on 129 km pitkä mutta suurimmaksi osaksi kapea (suurin leveys 7 km, keskileveys 3,2 km) järvi, joka noudattelee Dneprin alkuperäistä uomaa. Järvi ulottuu Dniprosta pohjoisessa Zaporižžjaan etelässä, missä sijaitsevan Dneprin vesivoimalaitoksen rakentaminen johti tekojärven täyttymiseen 1932. Tekojärvi hukutti alleen Dneprin yhdeksän koskea, ja teki joesta purjehduskelpoisen Zaporižžjasta pohjoiseen.

Dneprin sivujoista Samara ja Oril laskevat tekojärveen, molemmat Dnipron eteläpuolella.

Dnipro, Kamjanske ja Novomoskovsk saavat vetensä tekojärvestä.

Lähteet
-------

1. ↑  European Environment Agency: Large European lakes and reservoirs (Luettelo Euroopan suurimmista järvistä ja tekojärvistä) *eea.europa.eu*.  2012. Viitattu 17.3.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Dnipro Reservoir *Encyclopedia of Ukraine*.  2018. Viitattu 17.3.2022. (englanniksi)
**HMS Puke** (runkonumerot 19) oli Ruotsin laivaston Psilander-luokan hävittäjä. Alus valmistui 1926 Pattisonin telakalla Napolissa Regia Marinan Sella-luokan aluksena, ja Ruotsi osti sen 1940.

Valmistus
---------

Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1926 Pattisonin telakalla Napolissa nimettynä *RN Bettino Ricasolina* ja se otettiin 4. lokakuuta Regia Marinan palvelukseen. Vuonna 1929 aluksen pääaseet vaihdettiin uusiin 120 millimetrin tykkeihin. Aluksen etukannelle asetettiin kaksiputkinen ja takakannelle kaksi yksiputkista.

Ruotsin merivoimissa
--------------------

Joulukuussa 1939 saapui Italiaan Ruotsista lähetystö, jonka tehtävänä oli selvittää mahdollisuudet ostaa sotalaivoja. Matka johti maaliskuussa 1940 Psilander- ja Romulus-luokkien alusten hankintaan. Kaikki ostetut alukset lähtivät 14. huhtikuuta La Speziasta. Niiden matka kuitenkin keskeytyi Skaalefjordissa, kun Britannian kuninkaallisen laivaston osasto pakotti alukset Kirkwalliin. Diplomaattisten keskustelujen jälkeen alukset pääsivät 1. heinäkuuta jatkmaan matkaansa ja saapuivat 10. heinäkuuta Göteborgiin.

Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja romutettiin 1949 Karlskronassa.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 251

*Psilander*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *HMS Psilander* - *HMS Puke* |
| Edeltäjä: *Göteborg*-luokka – Seuraaja: *Romulus*-luokka |
*Tämä artikkeli käsittelee koripalloilijaa. Sulkapalloilija Yūta Watanabesta on eri artikkeli.*

**Yūta Watanabe** (jap. 渡邊 雄太, *Watanabe Yūta*, s. 13. lokakuuta 1994 Kagawan prefektuuri) on japanilainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä tai iso laitahyökkääjä. Yhdysvaltalaisessa George Washingtonin yliopistossa opiskellut Watanabe on pelannut NBA:ssa vuodesta 2020 lähtien ollen sarjan historian toinen japanilaispelaaja. Hän on Japanin maajoukkuepelaaja ja on kuulunut sen kokoonpanoon muun muassa Tokion kesäolympialaisissa 2020 ja vuoden 2019 MM-kilpailuissa.

Elämä ja ura
------------

### Seurajoukkueet

Watanabe muutti high school -ikäisenä Yhdysvaltoihin tavoitellaakseen ammattilaisuraa koripalloilijana. Hän edusti George Washingtonin yliopistoa vuosina 2014–2018 ja sai henkilökohtaisia palkintoja ollen muun muassa Atlantic 10 -konferenssin vuoden puolustuspelaaja vuonna 2018. NBA:n kesäkuun 2018 varaustilaisuudessa Watanabea ei kuitenkaan varattu.

Heinäkuussa 2018 Watanabe teki kaksisuuntaisen sopimuksen NBA-joukkue Memphis Grizzliesin kanssa. Hän pelasi Grizzliesissä ja sen farmijoukkue Memphis Hustlessa seuraavat kaksi kautta ollen Japanin historian toinen NBA-pelaaja. Marraskuussa 2020 Watanabe teki koronaviruspandemian takia viivästyneeseen kauteen valmistautuneen Toronto Raptorsin kanssa pätkäsopimuksen, joka joulukuussa kauden alkaessa laajennettiin kaksisuuntaiseksi sopimukseksi. Huhtikuussa 2021 Watanabe teki Raptorsin kanssa perusmuotoisen pelaajasopimuksen.

### Maajoukkue

Watanabe on edustanut Japanin miesten maajoukkuetta muun muassa Tokion kesäolympialaisissa 2020, vuoden 2019 MM-kilpailuissa ja vuoden 2013 Aasian-mestaruuskilpailuissa.

Lähteet
-------

* Yuta Watanabe Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Yuta Watanabe College Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Yūta Watanabe *Olympedia*.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. 1 2  Basketball-Reference.com
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Olympedia

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yūta Watanabe** Wikimedia Commonsissa
Metge/Lemoyne -kaksikon Porsche.
**Pariisi-Dakar-ralli 1984** (myös *Pariisi-Algiers-Dakar*) oli 6. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. tammikuuta 1984 ja 20. tammikuuta 1984 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa (Place de la Concorde) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli 12 000 kilometriä ja reitti kulki Ranskan, Algerian, Nigerin, Ylä-Voltan, Norsunluurannikon, Sierra Leonen, Guinean ja Senegalin alueella.

Kilpailuun ilmoittautui 427 kilpailijaa, joista 313 oli autoja tai kuorma-autoja, ja 114 moottoripyörää. Kilpailun maaliin pääsi 148 ajoneuvoa, joista 98 oli autoja tai kuorma-autoja, ja 50 moottoripyöriä.

Yleiskilpailun voitti kaksikko René Metge/Dominique Lemoyne Porsche 911:sta. Moottoripyörien kategorian voitti Gaston Rahier BMW:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kaksikko Lalleu/Durce Mercedeksellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dakar Retrospective 1979-2007 (PDF)  Arkistoitu. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Classement du Paris Dakar 1984 *dakardantan.com*. Viitattu 1.7.2023. (ranskaksi)

Dakar-ralli

|  |  |
| --- | --- |
| Eurooppa ja Afrikka | 
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* ~~2008~~

 |
| Etelä-Amerikka | 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
| Lähi-itä | 
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 |
**Casey Austin "Case" Keenum** (s. 17. helmikuuta 1988 Abilene, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Cleveland Brownsissa.

Ennen ammattilaisuraansa Keenum pelasi yliopistojalkapalloa Houstonin yliopiston joukkueessa kuuden vuoden ajan. Hän pitää hallussaan koko NCAA:n I-divisioonan kaikkien aikojen ennätyksiä heitetyissä maaleissa sekä jaardeissa. Ennätyksen saavuttamisessa Keenumia kuitenkin avitti Houstonin äärimmäisen heittoystävällinen pelitapa.

Jäätyään varaamattomaksi NFL:n varaustilaisuudessa, Keenum teki vapaana pelaajana sopimuksen Houston Texansin kanssa. Kaudella 2013 Keenum nimettiin viikolla 7 ensimmäistä kertaa aloittavaksi pelinrakentajaksi, ailahtelevasti pelanneen pitkäaikaisen aloittajan Matt Schaubin kärsittyä nilkkavammasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ganguli, Tania: Texans' Case Keenum to start at QB *ESPN*.  17.10.2013. Viitattu 18.10.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Case Keenum** Wikimedia Commonsissa
**Daizen Maeda** (jap. 前田 大然, *Maeda Daizen*; s. 20. lokakuuta 1997 Taishi, Osaka) on japanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja pituudeltaan 173-senttimetrinen.

Seurajoukkueura
---------------

Maeda on pelannut kotimaansa lisäksi Portugalissa CS Marítimossa lainalla kaudella 2019–2020 ja Skotlannissa Celticissä vuoden 2022 alusta alkaen, sielläkin ensimmäiset puoli vuotta lainasopimuksella.

Maajoukkueura
-------------

Maeda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 2019. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös Copa Américassa 2019. Hän on pelannut lokakuun 2022 loppuun mennessä kahdeksan A-maaottelua, joissa kaksi kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Ghanaa vastaan. Hän kuului Japanin olympiajoukkueeseen kesällä 2021 pelatuissa Tokion olympialaisissa, joissa Japani sijoittui neljänneksi, ja tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle; hän teki maalin alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Daizen Maeda Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  National Football Teams

Japanin joukkue – Copa América 2019
1 Kawashima |
2 Sugioka |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 N. Ueda |
6 Watanabe |
7 Shibasaki |
8 Itō |
9 Maeda |
10 Nakajima |
11 Miyoshi |
12 Kojima |
13 A. Ueda |
14 Hara |
15 Suga |
16 Tomiyasu |
17 Matsumoto |
18 Okazaki |
19 Iwata |
20 Abe |
21 Kubo |
22 Tatsuta |
23 Ōsako |
Valmentaja Moriyasu

Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Ōsako |
2 Sakai |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 Yoshida |
6 Endō |
7 Kubo |
8 Miyoshi |
9 Maeda |
10 Dōan |
11 Mitoma |
12 Tani |
13 Hatate |
14 Tomiyasu |
15 Hashioka |
16 Sōma |
17 Tanaka |
18 Ueda |
19 Hayashi |
20 Machida |
21 Seko |
22 Suzuki |
Valmentaja Moriyasu

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Kawashima |
2 Yamane |
3 Taniguchi |
4 Itakura |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Dōan |
9 Mitoma |
10 Minamino |
11 Kubo |
12 Gonda |
13 Morita |
14 J. Itō |
15 Kamada |
16 Tomiyasu |
17 Tanaka |
18 Asano |
19 Sakai |
20 Machino |
21 Ueda |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
24 Sōma |
25 Maeda |
26 H. Itō |
Valmentaja Moriyasu
**Pariisi-Dakar-ralli 1980** (myös *Pariisi-Algiers-Dakar*) oli toinen Dakar-ralli, joka ajettiin 1. tammikuuta 1980 ja 23. tammikuuta 1980 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa (Trocadéro) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli 10 000 kilometriä ja reitti kulki Ranskan, Algerian, Malin, Mauritanian, Nigerin, Ylä-Voltan ja Senegalin alueella.

Kilpailuun ilmoittautui 216 kilpailijaa, joista 116 oli autoja, 90 moottoripyörää ja 10 kuorma-autoja. Kilpailun maaliin pääsi 81 ajoneuvoa, joista 49 oli autoja, 25 moottoripyöriä ja 7 kuorma-autoa.

Autojen kategorian voitti kaksikko Kotulinsky/Luffelman Volkswagenilla. Moottoripyörien kategorian voitti Cyril Neveu Yamahalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Ataquat/Boukrif/Kaoula Sonacomella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dakar Retrospective 1979-2007 (PDF)  Arkistoitu. Viitattu 20.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Classement du Paris Dakar 1980 *dakardantan.com*. Viitattu 24.6.2023. (ranskaksi)

Dakar-ralli

|  |  |
| --- | --- |
| Eurooppa ja Afrikka | 
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* ~~2008~~

 |
| Etelä-Amerikka | 
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019

 |
| Lähi-itä | 
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023

 |
Mehulinko ja sen tuottamaa porkkanamehua.
**Mehulinko** on sähkökäyttöinen keittiön pienkone, jolla voidaan valmistaa tuoremehua paljon selluloosaa sisältävistä kovista juureksista, vihanneksista ja hedelmistä. Marjojen käsittelyyn mehulinko ei kovin hyvin sovellu. Mehulinko raastaa kasvikset ja erottaa sitten raasteesta mehun linkoamalla eli keskipakoisvoiman avulla. Linkouksen jälkeen laite vielä suodattaa mehun. Jäljelle jääneen kuitupitoisen raastemäskin voi käyttää esimerkiksi smoothien tai leipätaikinan osana.

Suomessa myytyjen mehulinkojen entisiä ja nykyisiä tuotemerkkejä ovat AEG, Bauknecht, BBC, Bosch, Braun, Clas Ohlson, Electrolux, Fiskars, Kenwood, Kitchen Aid, Novis, OBH Nordica, Philips, Sandström, Sencor, Smeg, Starmix, Turmix ja Wilfa.

Mehulingolla omenoista tehty mehu on vähemmän makeaa kuin mehumaijalla tehty. Mehulinkoa hitaampi tuoremehun valmistuslaite on sähkö- tai käsikäyttöinen mehupuristin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kanerva, Thea: Juureksista ja kovista hedelmistä mehua lingolla. (6 silloista mehulinkoa vertailussa.) *Helsingin Sanomat*, 7.9.1972, s. 10. Näköislehti (maksullinen).
2. 1 2  Tamminen, Tuomo: Mehulingot. (12 mehulinkoa vertailutestissä.) *Kuluttaja*, 16.9.2015. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 7.9.2022.
3. 1 2  Nygren, Marja: Mehulingot. (10 mehulinkoa vertailutestissä.) *Kuluttaja*, 1.9.2022. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 8.9.2022.
**Pekka Ilmari Rainio** (9. elokuuta 1924 Pori – 14. helmikuuta 2007 Tampere) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Rainion vanhemmat olivat toimittaja, apulaiskaupunginjohtaja Toivo Rainio ja Jenny Åmark ja puoliso vuodesta 1946 voimistelunopettaja Paula Annikki Kosonen. Ylioppilaaksi 1943 tullut Rainio valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1950 ja meni valmistuttuaan työpajainsinööriksi Strömbergille Vaasaan. Hän työskenteli samalla myös tuntiopettajana Vaasan teknillisessä koulussa ja Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa. Vuonna 1951 Rainio siirtyi Tampereen kaupungin sähkölaitokselle, jossa hän toimi sittemmin yli kolmekymmentä vuotta. Sähkölaitoksen käyttöinsinööri hän oli 1951–1964, käyttöpäällikkö 1964–1966 ja toimitusjohtaja 1966–1986. Rainiolla oli myös erittäin runsaasti erilaisia luottamustoimia sekä asiantuntija- ja yhdistysten johtotehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1982 Tampereen kaupunginhallituksen esityksestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pekka Rainio *Biografiasampo*. Viitattu 4.12.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**James Hill** (19. toukokuuta 1908 – 2. kesäkuuta 1971) oli englantilainen pikakirjoituksen opettaja ja Teeline-pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Hill toimi Pitmanin pikakirjoitusjärjestelmän opettajana, mutta huomasi uransa aikana, että Pitmanin järjestelmä oli keskiverto-opiskelijoille vaikea oppia. Hän kehitti helpommin opittavan Teeline-nimisen järjestelmän, joka julkaistiin 32-sivuisena vihkosena *Teeline – A Method of Fast Writing* vuonna 1968. Ensimmäinen oppikirja *Basic Teeline* julkaistiin seuraavana vuonna. Jo tätä ennen Hill oli jo opettanut järjestelmää opiskelijoille.

Hill kuoli vuonna 1971, vain muutama vuosi järjestelmän julkaisemisen jälkeen. Hänen vaimonsa Constance Hill, joka myös oli pikakirjoituksen opettaja, jatkoi järjestelmän levittämistä. Teeline saavutti suosiota erityisesti Britanniassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  About Teeline *onlineshorthand.com*.  Arkistoitu 28.2.2009. Viitattu 16.12.2009.
2. 1 2  The Inevitability of Teeline *onlineshorthand.com*. Viitattu 16.12.2009. [vanhentunut linkki]
3. ↑  MacMahon, Michael K. C.: *Shorthand*. Teoksessa *Encyclopedia of language and linguistics, vol. 7*, s. 3877. Pergamon Press, 1994.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Alan Rawsthorne** CBE (2. toukokuuta 1905 Haslingden – 24. heinäkuuta 1971 Cambridge) oli brittiläinen säveltäjä.

Rawsthorne opiskeli pianon- ja sellonsoittoa sekä sävellystä Royal Manchester College of Musicissa vuosina 1926–1930. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä Egon Petrin johdolla vuosina 1930–1931. Kotimaahansa palattuaan Rawsthorne työskenteli vuosina 1932–1934 opettajana Dartington Hallissa. Hän asettui Lontooseen vuonna 1935 ja sai kolme vuotta myöhemmin kansainvälistä tunnustusta kahdelle viululle säveltämällään *Theme and Variations* -teoksella, joka esitettiin ISCM:n tapahtumassa. Sama järjestö järjesti Rawsthornen teoksen *Symphonic Studies* esityksen Varsovassa hieman ennen toisen maailmansodan puhkeamista. Rawsthorne suoritti asepalvelusta sodan aikana ja omistautui sen jälkeen enimmäkseen sävellystyölle. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1961. Hän sai myös kunniatohtorin arvot Liverpoolin, Essexin ja Belfastin yliopistoista.

Rawsthornen varhaisessa tuotannossa lineaarinen kontrapunkti viittaa Paul Hindemithiltä saatuihin vaikutteisiin, ja hänen tyylissään säilyivät kontrapunktaalinen pohja, rytmisyys, melodinen sujuvuus sekä tonaalisten keskusten suosiminen. Rawsthorne sävelsi esimerkiksi kolme sinfoniaa, kahdeksan konserttoa sekä vokaaliteokset *Medieval Diptych* (1962) ja *Carmen vitale* (1963). Konsertoista erityisen suosituksi tuli toinen pianokonsertto. Rawsthornen kamarimusiikkituotantoon kuuluu esimerkiksi jousikvartettoja. Pianoteoksensa *Ballade* Rawsthorne sävelsi John Ogdonia varten. Hän laati myös näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Covent Gardenille hän teki balettinsa *Madame Chrysanthème*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alan Rawsthorne Britannica
2. 1 2 3 4  Alan Rawsthorne British Music Collection


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mami Wata** on Länsi- ja Keski-Afrikan rannikkoalueilla tunnettu ja palvottu vedenhenki. Henkeen uskovat asuvat pääasiassa Beninissä, Togossa, Ghanassa, Nigeriassa, Kamerunissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Nimi Mama Wata on pidginenglantia nimestä *Mammy Water* eli vapaasti käännettynä "veden äiti". Muita nimiä samalle hengelle ovat esimerkiksi Ezenwaanyi, Nnekwunwenyi, Ezebelamiri ja Nwaanyi mara mma.

Historia
--------

Mami Watan alkuperää ei tunneta tarkasti, mutta se syntyi ilmeisesti Nigerian etelärannikolla 1900-luvun alussa. Mami Watan nykyisellä papistolla (*Mamaissii*) on kuitenkin juurensa vanhemmassa kansanuskossa. Papisto yhdistetään myös dahomeyläiseen vodouhun, joka oli nykyisen Haitissa harjoitettavan voodoon edeltäjä.

Piirteet
--------

Joidenkin antropologien mukaan yleiset Mami Watan kuvaukset ovat saaneet vaikutteita siirtomaa-ajan aikana eurooppalaistaustaisista naisista, jotka nähtiin rikkaina ja vaikutusvaltaisina. Mami Wata kuvataan usein vaaleaihoisena, mikä saattaa juontaa juurensa tosin myös yleiseen tapaan kuvata henkimaailman olennot valkoisella. Punaista on käytetty kuvaamaan tunteita ja sairauksia, kun taas valkoinen on ikään kuin tämän vastakohta. Monet Mami Watan kuvaukset ovat saaneet vaikutteita myös hindulaisuudesta. Kuvauksissa Mami Watan ympärille kiertyy usein käärmeitä. Mami Watan kuvauksia leimaa vierasperäisyys, himo ja rikkaus. Nykyisin monilla Mami Watan palvontapaikoilla onkin näytteillä esimerkiksi muodikkaita hajuvesiä ja aurinkolaseja.

Mami Wataa palvotaan lähinnä rannikkoalueilla, joilla henki liitetään esimerkiksi hukkumisiin tai vesiperäisiin sairauksiin. Henki liitetään toisaalta myös rikkauteen.

Kuvia
-----

* Mami Wata kuvattuna norsunluurannikkolaisessa naamiossa.Mami Wata kuvattuna norsunluurannikkolaisessa naamiossa.
* Cyprien Tokoudagba, Mamiwata, 2007, Zinsou-säätiön taidekeskuksen pihalla, Ouidah, Benin.Cyprien Tokoudagba, *Mamiwata*, 2007, Zinsou-säätiön taidekeskuksen pihalla, Ouidah, Benin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Willie F. Page, R. Hunt Davis: *Encyclopedia of African history and culture*, s. 256–257. Volume 3. Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5199-2. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Drewal, Henry John, Mami Wata: Arts for Water Spirits in Africa and Its Diasporas, African Arts, Summer, 2008, Vol. 41, No. 2 (Summer, 2008), s. 60–83 (en)
**Mehun-sur-Yèvre** on kunta Ranskassa Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Yèvre joen varrella, noin 15 kilometriä Vierzonin kaupungista kaakkoon.

Mehun-sur-Yèvre on vanha keskiaikainen linnoitettu kaupunki. Kaupungin puolustuslinna *Château de Mehun* on mainittu ensimmäisen kerran 800-luvulla. Nykyään se on raunioitunut. Se oli 1400-luvulla kuninkaallinen linna, missä Ranskan kuningas Kaarle VII piti hoviaan. Linnan tornissa on museo, Le Musée Charles VII, joka on omistettu Kaarle VII:n hallituskaudelle.

Kaupungin vanhasta muurista on yhä jäljellä kelloportti, *Porte de l’Horloge*. Se on rakennettu 1200-luvun alussa ja kello on 1400-luvulta.

Kaupunki kuuluu Berryn historialliseen maakuntaan, jolla on pitkät perinteet posliinin valmistuksesta. 1800-luvulla kaupunkiin perustettiin Pillivuytin posliinitehdas, joka on nykyään Ranskan suurin.

  

* Château de Mehunin torniChâteau de Mehunin torni
* KelloporttiKelloportti

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 4.5.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Cité médiévale Mairie de Mehun-sur-Yèvre. Viitattu 8.10.2021. (ranskaksi)
3. ↑  On the road, Stage 7 Tour de France 2021. Viitattu 8.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  La porte de l’Horloge Mairie de Mehun-sur-Yèvre. Viitattu 8.10.2021. (ranskaksi)
5. ↑  Our Story Pillivuyt. Viitattu 8.10.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mehun-sur-Yèvre** Wikimedia Commonsissa
**Eero Johannes Eräsaari** (22. toukokuuta 1920 Viitasaari – 20. elokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen eversti.

Henkilöhistoria ja sotilasura
-----------------------------

Eräsaaren vanhemmat olivat opettaja Väinö Eräsaari ja Ida Hämeenaho. Hänen puolisonsa vuodesta 1944 oli Heli Pitkäpaasi (k. 1996). Eräsaari tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1939 ja suoritti varusmiespalveluksensa Keski-Suomen rykmentissä Kouvolassa 1940. 

Jatkosodassa Eräsaari toimi 2. Jääkäriprikaatin Jääkäripataljoona 7:n joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä, lyhyen aikaa Jalkaväkirykmentti 56:ssa ja komppanianpäällikkönä Jääkäripataljoona 5:ssä vuoteen 1944 asti. Eräsaari suoritti Kadettikoulu 27. kadettikurssin 1943–1944. Lapin sodassa Eräsaari toimi nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Jääkäripataljoona 5:ssä ja Jääkäripataljoona 4:ssä. Eräsaari haavoittui jatkosodassa kolme kertaa, Ristisalmella ja Mundjärvellä 1941 ja Talissa 1944.

Sotien jälkeen Eräsaari toimi Jääkäripataljoona 4:ssä eli Hämeen jääkäripataljoonassa komppanian päällikkönä ja koulutusupseerina, Taistelukoululla hän suoritti kapteenikurssin 1947 ja Sotakorkeakoulun yleisesikuntaupseerikurssin 1951–1952. Kevyen prikaatin aliupseerikoulun johtajana Eräsaari toimi 1950, Panssariprikaatin koulutus- ja järjestelyupseerina 1953, Panssarikoulun koulutusupseerina 1954, Pääesikunnan jalkaväkitoimiston toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina 1955–1957, Sotakorkeakoulun taktiikan opettajana 1958–1961, Panssarivaunupataljoonan komentajana 1961–1965, Pääesikunnan jalkaväkitoimiston päällikkönä 1965–1966, Aliupseerikoulun johtajana 1966–1971 ja Pohjan prikaatin komentajana Leo Saressalon jälkeen vuodesta 1971 vuoteen 1975, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.

Eräsaari ylennettiin vänrikiksi 1940, luutnantiksi 1941, kapteeniksi 1954, majuriksi 1955, everstiluutnantiksi 1961 ja everstiksi 1966.

Julkaisutoiminta
----------------

Eräsaari toimi *Kansa taisteli – Miehet kertovat* -lehden päätoimittajana kymmenen vuotta, 1976–1986. Tähän työhön liittyen hän toimitti teokset:

* *KANSA taisteli – miehet kertovat: Muistojen kirja*. Koonnut Eero Eräsaari. Sanomaprint, 1987.
* *KANSA taisteli – miehet kertovat: Kohtalon vuodet*. Koonnut Eero Eräsaari. Sanomaprint, 1988.
* *KANSA taisteli – miehet kertovat: Isänmaa pelastui*. Koonnut Eero Eräsaari. Sanomaprint, 1990.

Eräsaari oli myös *Panssari*-lehden päätoimittaja 1953–1954 ja 1961–1965.

Lähteet
-------

1. ↑  Eräsaari, Risto: Eero Eräsaari *HS Muistot*.  10.9.2016. Viitattu 17.1.2017.
2. 1 2 3 4 5  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 72–73. Eräsaari, Eero Johannes. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
3. 1 2  Pohjan Jääkärikilta *pohjanprikaatinkilta.fi*.  Arkistoitu 22.11.2016. Viitattu 17.1.2017.
Albert Grodet vuonna 1893.
**Louis Albert Grodet** (4. toukokuuta 1853 Saint-Fargeau, Yonne – 30. tammikuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen virkamies ja poliitikko, joka työskenteli useiden siirtomaiden kuvernöörinä.

Albert Grodet syntyi virkailijaperheeseen. Hän suoritti oikeustieteen tutkinnon ja työskenteli virkamiehenä kauppaministeriössä ja vuodesta 1883 lähtien siirtomaaministeriössä.

Grodet toimi kuvernöörinä Martiniquella vuodesta 1887 ja Ranskan Guayanassa vuosina 1891–1893. Vuosina 1893–1895 hän oli ensimmäinen siviili Ranskan Sudanin varakuvernöörinä. Grodetin virkakaudelle Sudanissa osuivat Eugène Bonnierin ja Parfait-Louis Monteilin sotilaalliset epäonnistumiset.

Grodet toimi Ranskan Kongon väliaikaisena kuvernöörinä vuosina 1900–1902. Vuosina 1903–1904 hän oli jälleen kuvernöörinä Guayanassa ja jäi sen jälkeen eläkkeelle. Vuosina 1910–1919 Grodet edusti Guayanaa Ranskan kansalliskokouksessa. Hän kuului tasavaltalaisten sosialistien edustajaryhmään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Albert Grodet *Assemblée nationale*. Viitattu 19.6.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mei Yi Foo** (kiin. 傅美兒) on malesialainen pianisti. Hän on kotoisin Serembanista, mutta on asettunut Lontooseen.

Foo opiskeli Lontoon Royal College of Musicissa ja Royal Academy of Musicissa Yonty Solomonin, Christopher Eltonin ja Aleksandr Satsin johdolla. Hän eteni finalistiksi Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 2002 ja sai vuonna 2008 Ateenassa Maria Callas Grand Prix'n. Tammikuussa 2011 Foolle myönnettiin Setiawan Tuanku Muhriz -mitali panoksesta Malesian taide- ja musiikkielämään. Vuonna 2013 hänet nimettiin *BBC Music Magazinen* "Vuoden tulokkaaksi" Odradek Recordsilla julkaistun *Musical Toys* -albumin ansiosta.

Foo on tehnyt esiintymisiä muun muassa Royal Festival Hallissa, Finlandia-talossa, Hongkongin kaupunginsalissa, Wigmore Hallissa, Veronan Teatro Filarmonicossa, Ateenan konserttitalossa ja Salle Gaveaussa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Matthias Bamert, Martyn Brabbins, Claus Peter Flor, János Fürst, Kirill Karabits ja Christopher Warren-Green. Kamarimusiikin parissa Foon yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Dimitri Ashkenazy, Shlomy Dobrinsky, Cristina Ortiz, Antti Siirala, Ashley Wass, Juri Žislin, Patricia Kopatchinskaja, Hugo Ticciati, Matthew Trusler, Nicolas Dautricourt ja Bartosz Woroch.

Foo on tehnyt yhteistyötä myös aikansa säveltäjien kanssa. Näiden joukossa ovat olleet Dai Fujikura, Unsuk Chin, Richard Baker ja Chris Harman. Malaysian Composers Collectiven kautta Foo on tehnyt yhteistyötä myös muiden muassa Adeline Wongin kanssa. Foo on opettanut Royal Welsh College of Music and Dramassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Mei Yi Foo WOMEX
2. 1 2 3  #Showbiz: Merdeka magic with Mei Yi Foo New Straits Times
3. ↑  Kaksi suomalaispianistia finaaliin Helsingin Sanomat
4. ↑  Mei Yi Foo Wells Cathedral School

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Toivo Eero Juhani Hokkanen** (26. marraskuuta 1931 Hämeenlinna – 11. elokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, joka toimi Oulun yliopiston neurologian professorina vuodesta 1973 ja Oulun yliopistollisen keskussairaalan johtavana ylilääkärinä vuodesta 1976. Hän tutki muun muassa hermo-lihassairauksia, päänsärkyä ja hermotautien epidemiologiaa.

Hokkasen vanhemmat olivat vaatturi Otto Hokkanen ja Raakel Nieminen. Hän avioitui 1955 lääketieteen lisensiaatti Vuokko Kyllikki Häklin kanssa. Ylioppilaaksi Hokkanen tuli Hämeenlinnan yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1958. Uransa alkuvaiheessa hän toimi vt. lääkärinä useissa eri sairaaloissa, muun muassa Hesperian sairaalassa.

Hokkanen oli Oulun yliopiston neurologian professuurin ensimmäinen hoitaja 7. toukokuuta 1971 – 31. tammikuuta 1972 sen jälkeen hän oli Helsingin yliopiston neurologian apulaisprofessorina 1. helmikuuta – 31. heinäkuuta 1972 ja jälleen 1. kesäkuuta 1973 alkaen, joskin hän hoiti virkaa jo hakuprosessin aikana 1. elokuuta 1972 lähtien. Hän oli virassa heinäkuun loppuun 1987.

Lähteet
-------

1. ↑  Muistokirjoitus: Eero Hokkanen 1931–2020.  *Helsingin Sanomat*, 13.9.2020, s. C 18. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 168–169. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
3. ↑  Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 128
4. ↑  Acta Universitatis Ouluensis, Herkules, Oulu.fi, s. 20–21


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Albert Herring** on Benjamin Brittenin säveltämä kolminäytöksinen koominen ooppera. Sen libreton on kirjoittanut Eric Crozier Guy de Maupassantin novellin *Le Rosier de Madame Husson* pohjalta. Teos sai ensiesityksensä 20. heinäkuuta 1947 Glyndebournessa säveltäjän itse johtaessa The English Opera Groupia. Ooppera kestää noin kaksi ja puoli tuntia. Sen orkesterina on 12 soittajan kamariorkesteri, johon kuuluu huilu (myös alttohuilu ja piccolo), oboe, klarinetti (myös bassoklarinetti), fagotti, käyrätorvi, kaksi viulua, alttoviulu, sello, kontrabasso, harppu ja lyömäsoittaja. Lisäksi piano säestää resitatiivit.

Vantaan ooppera esitti teosta 1990-luvun lopulla Kari Heiskasen ohjauksena nimellä *Albert Silli*. Suomen Kansallisooppera toi *Albert Herringin* viimeksi näyttämölle vuonna 2010 Pertti Sveholmin ohjaamana. Se on esittänyt teosta myös vuosina 1960–1961 ja 1984–1986.

Roolit
------

* Lady Billows, sopraano
* Florence, hänen taloudenhoitajansa, altto
* Miss Wordsworth, koulun johtajaopettajatar, sopraano
* Mr. Gedge, pastori, baritoni
* Mr. Upfold, pormestari, tenori
* Mr. Budd, poliisipäällikkö, basso
* Sid, teurastaja, baritoni
* Albert Herring, tenori
* Nancy Waters, leipurin tytär, mezzosopraano
* Mrs. Herring, Albertin äiti, mezzosopraano
* Emmy, Cis ja Harry, lapsia

Tapahtumat
----------

Teoksen tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Loxfordin kaupunkiin East Suffolkin kreivikunnassa huhti-toukokuussa vuonna 1900. Kaupungin silmäätekevät ja moraalinvartijat kokoontuvat Lady Billowsin luo valitsemaan jokakeväistä Kevään impeä. Käy ilmi, että kaikki seudun nuoret neidot ovat tehtävään käytökseltään sopimattomia, ja hätäratkaisuksi keksitään vihanneskauppiaan ujo poika Albert Herring, jota pidetään kilttinä mutta hieman yksinkertaisena. Albertin kunniaksi järjestetään juhlat. Siellä hän maistaa ensi kerran rommia, jota nuoret rakastavaiset Sid ja Nancy ovat piloillaan sujauttaneet hänen juomaansa. Humaltunut Albert päättää lähteä juhlien jälkeen omille teilleen ja tuhlaa suuren osan saamistaan palkintorahoista juopotteluun ja muihin paheisiin. Koko kaupunki etsii Albertia luullen hänen joutuneen jonkin rikoksen tai onnettomuuden uhriksi, ja närkästys on suuri, kun Albert vihdoin palaa harharetkiltään. Albert itse ja muut nuoret ovat riemuissaan, kun hän on aikuistunut ja päässyt vapaaksi äitinsä talutusnuorasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rudolf Kloiber, Wulf Konold, Robert Maschka: *Handbuch der Oper*, s. 70–72. Bärenreiter-Verlag, 2002. ISBN 3-423-32526-7. (saksaksi)
2. ↑  Kauden piristysruiske, *Keskisuomalainen* 20.02.2010. Viitattu 4.10.2016.
3. ↑  Albert Herring, Ilona-esitystietokanta. Teatterin tiedotuskeskus. Viitattu 4.10.2016.
**Albert François Cousineau** CSC (4. tammikuuta 1895 – 14. elokuuta 1974) oli kanadalaissyntyinen, Haitissa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 25. toukokuuta 1918 ja nimitettiin Cap-Haïtienin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Vartanan titulaaripiispaksi 10. tammikuuta 1951. Piispaksi konsekroinnin suoritti 16. maaliskuuta Ildebrando Antoniutti, jota avustivat Norbert Robichaud ja Joseph-Eugène Limoges.

Cousineausta tuli 29. kesäkuuta 1953 Cap-Haïtienin piispa, ja 2. huhtikuuta 1968 hänelle myönnettiin arkkipiispan henkilökohtainen arvonimi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 79-vuotiaana virassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Albert François Cousineau, C.S.C.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
**Albert Hackett** (16. helmikuuta 1900 New York, New York – 16. maaliskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija. Hän aloitti näyttelijänä jo kuusivuotiaana. Hackett halusi kuitenkin näytelmäkirjailijaksi, ja tämä haave toteutui hänen tavattuaan myös kirjoittamisesta kiinnostuneen näyttelijäkollegan Frances Goodrichin, josta myöhemmin tuli hänen aviovaimonsa. Yhdessä he kirjoittivat muun muassa 1929 ensi-iltaan tulleen menestysnäytelmän *Up Pops the Devil*, josta tehtiin myös elokuvaversio. Hackettin ja Goodrichin kirjallinen yhteistyö jatkui, kunnes he siirtyivät eläkkeelle 1961. Hackett jätti näyttelemisen ryhdyttyään käsikirjoittajaksi, mutta vieraili vielä vuonna 1940 Broadwaylla näytelmässä *Mr. and Mrs. North*. Hackett ja Goodrich saivat Pulitzer-palkinnon *Nuoren tytön päiväkirjan* Broadway-näytelmäversiosta (suom. *Anne Frankin päiväkirja*), joka tuli ensi-iltaan vuonna 1954.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Ihmeellinen on elämä* (*It's a Wonderful Life*, 1946)
* *Seitsemän veljeksen morsiamet* (*Seven Brides for Seven Brothers*, 1954)
* *Anne Frankin päiväkirja* (*The Diary of Anne Frank*, 1959)
* *Morsiamen isä* (*Father of the Bride*, 1991)

Lähteet
-------

1. ↑  Erickson, Hal: Albert Hackett Rovi. Viitattu 2.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Erickson, Hal: Frances Goodrich Rovi. Viitattu 2.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kaarle Kuuron sinetti
**Kaarle Kuuro** (ruots. *Karl Döve*) (n. 1165 – 8. elokuuta 1220) oli Ruotsin jaarli vuosina 1219-1220. 

Kaarle Kuuro kuului Bjälbo-sukuun. Hänen isänsä oli Bengt Snivil ja veljiään Birger Brosa ja Magnus Minniskiöld. Hänen poikansa Karl Karlsson otti tunnuksekseen suden (ruots. *Ulv*), ja oli 1500-luvulle saakka vaikuttaneen Ulv-suvun kantaisä. Kaarle Kuuro sai surmansa Virossa käydyssä Lihulan taistelussa 8. elokuuta 1220. Samassa taistelussa sai myös surmansa hänen veljensä Magnus Minniskiöldin poika Linköpingin hiippakunnan piispa  Karl Magnusson.

Sinetti
-------

Kaarle Kuuron sinetti on Ruotsin vanhin säilynyt sinetti. Historiallinen museo osti pronssisen sinetin huutokaupasta vuonna 2001. Sinetin hinta oli 800 000 kruunua ja myyjänä oli anonyymi yksityishenkilö. Museo keräsi rahoitusta ostolle useilta yksityishenkilöiltä, säätiöiltä, rahastoilta ja muilta hyväntekijöiltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Karl Döve Riksarkivet. Viitattu 25.12.2022. (ruotsiksi)
2. ↑  Karl Döves sigillstamp Populär Historia. Viitattu 25.12.2022. (ruotsiksi)
James Bond vuonna 1974
**James Bond** (4. tammikuuta 1900 Philadelphia – 14. helmikuuta 1989 Philadelphia) oli johtava yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Bond opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa. Hän työskenteli Philadelphian luonnontieteiden akatemiassa (Academy of Natural Sciences), kohoten lopulta lintuosaston intendentiksi. Hän erikoistui Karibian alueen linnustoon ja kirjoitti aiheesta kirjan *Birds of the West Indies* (1936). Hän tutki usein yhdessä ystävänsä Rodolphe Meyer de Schauenseen kanssa.

Bond sai Institute of Jamaican *Musgrave Medalin* vuonna 1952, American Ornithologists’ Unionin *Brewster Medalin* vuonna 1954 ja Academy of Natural Sciencesin *Leidy Medalin* vuonna 1975.

Bondin vaimo oli Mary Fanning Wickham. James Bond kuoli Chestnut Hillin sairaalassa Philadelphiassa 89-vuotiaana.

Bond kuvaili ja nimesi muun muassa perunkypärähokon (*Pauxi unicornis*) yhdessä de Schauenseen kanssa.

Kirjailija Ian Fleming, joka oli innokas lintuharrastaja ja asui Jamaikalla, antoi kirjansa *Casino Royale* (1953) sankarille lintutieteilijän nimen "James Bond", sillä se oli hänen kaipaamansa "yksinkertainen, tylsä ja tavanomainen" nimi. Bond-elokuvassa *Kuolema saa odottaa* nähdään alluusio tosielämän Bondiin, kun James Bondin hahmo (Pierce Brosnan) selaa tämän *Birds of the West Indies* -kirjaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  James Bond, Ornithologist, 89; Fleming Adopted Name for 007 *The New York Times*.  17.2.1989. Viitattu 31.10.2018. (englanniksi)
2. ↑  Turner, David: *Was Beethoven a Birdwatcher?: A Bird's Eye History of the World*, s. 91. Summersdale, 2011. ISBN 978-1849531450. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **James Bond** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Salmonelloosi** tarkoittaa *Salmonella*-bakteerin aiheuttamaa tautia. Salmonelloosi on tavallisimmin ruuansulatuskanavan tartunta, ja sen oireena on ripuli. Salmonellan aiheuttamia tartuntoja ei yleensä suositella hoidettavaksi antibiooteilla. Oireisen salmonellatartunnan antibioottihoidosta päätetään potilaan taudinkuvan ja perusterveydentilan mukaan.

*Salmonella typhi* aiheuttaa lavantautia levitessään ruuansulatuskanavasta muualle elimistöön. *Salmonella paratyphi* aiheuttaa samankaltaisen mutta lievemmän taudin pikkulavantaudin. Salmonella leviää etupäässä lintujen ja matelijoiden ulosteiden kautta tai niitä kosketettaessa. Salmonellan oireita ovat ripuli, kova kuume ja oksentelu. Salmonellatesti tehdään ulostenäytteellä.

Esiintyvyys Suomessa ja tartuntalähteet
---------------------------------------

Suomessa salmonellaa esiintyy ihmisillä 2 200–2 700 tapausta vuosittain. Määrä on merkittävästi suurempi kuin muissa EU-maissa keskimäärin. Suomesta on ilmoitettu noin 52 tapausta 100 000 asukasta kohden, kun EU-maiden keskiarvo on noin 31 tapausta. Suomessa useimmat tapaukset saadaan tartuntoina ulkomailta, yleensä Thaimaasta. Muissa Euroopan maissa tartuntalähteitä ei aina tilastoida. Myös raa'asta lihasta voi saada salmonellan.

Lähteet
-------

1. ↑  European Food Safety Authority: The Community Summary Report on Trends and Sources of Zoonoses and Zoonotic Agents in the European Union in 2007 (PDF) (Sivu 15)  20.1.2009. The EFSA Journal. Viitattu 30.1.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Salmonelloosi**.
* Tietoa salmonellasta elintarvikeviraston sivulla[vanhentunut linkki]
* Tartuntatautiliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ruokamyrkytys, Edu.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ktl.fi (Arkistoitu – Internet Archive)