recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oy Hosainoff** oli Laatokan Karjalassa Salmin pitäjässä 1908–1929 toiminut sahaustoimintaa ja puutavaran vientiä harjoittanut metsäteollisuusyritys.

Maakauppias Wasili Hosainoff perusti liikkeen jo 1872 Salmin kirkonkylässä ja liikkeen toimintaan tulivat mukaan sitten vuoteen 1880 mennessä myös hänen veljensä Mihail ja Ivan. Hosainoffien liike harjoitti halkokauppaa Pietariin ja sekatavarakauppaa Raja-karjalan alueella. Hosainoffit aloittivat sitten myös sahaustoiminnan 1892 Miinalan sahalla Salmissa ja hankkivat Laatokalla ja Nevalla tapahtunutta puutavarakuljetusta varten neljä höyryhinaajaa ja yli 20 proomua. Liikkeen laivastoa varten varustettiin myös telakka. Suurimmillaan laivastoon kuului 5 hinaajaa, 120 proomua ja kaksi matkustajalaivaa Koitto ja Ostro, jotka kulkivat Salmin—Pitkärannan—Valamon—Sortavalan— Käkisalmen—Konevitsan—Pietarin välillä. Uusi 4-raaminen sahalaitos valmistui 1907. Liikkeellä oli oma konttori Pietarissa ja liike vei sahatavaraa Pietarin kautta pääasiassa Englantiin. Vuonna 1908 liikkeestä muodostettiin osakeyhtiö nimellä *Osakeyhtiö Hosainoff*. Ruoka- ja siirtomaatavarakauppaa harjoitettiin myös ja suurin kauppa oli Salmin Tulemassa. Yhtiöllä oli kauppa- ja tukkuliike myös Sortavalassa.

Yhtiö joutui vaikeuksiin 1917 kun Salmin saha tuhoutui heinäkuussa tulipalossa puutavaravarastoineen, yhtiön Venäjällä ollut omaisuus takavarikoitiin Venäjän vallankumouksen jälkeen ja yhtiön perustaja ja johtaja Wasili Hosainoff kuoli samoihin aikoihin. Vuoden 1920 tienoilla yhtiön tilanne kuitenkin alkoi parantua ja sahaustoimintaa päästiin laajentamaan. Venäjän rajan sulkeutumisen vuoksi puutavara kuljetettiin Käkisalmeen ja puutavara vietiin ulkomaille nyt Viipurin Makslahden kautta. Yhtiö perusti tätä varten konttorit Käkisalmeen ja Viipuriin. Yhtiöllä oli 1923 perustettu Kexholm Timberin sahalaitos Käkisalmessa mutta tämä saha paloi jo 1925 eikä sitä rakennettu uudelleen. 1920-luvulla yhtiöllä oli viisi höyryalusta (niiden joukossa napatutkija Adolf Erik Nordenskiöldin aikoinaan käyttämä Sofia-laiva), tervahöyry ja useita kymmeniä proomuja. Salmissa sijaitsi yhtiön uudelleenrakennettu saha, laivatelakka ja korjauspaja. Vuotuinen sahausmäärä oli noin 50–60 000 kuutiometriä. Sahatavaran lisäksi vietiin ulkomaille Hollannin pelkkoja, kaivospuita ja paperipuuta. 

Oy Hosainoff joutui 1929 suoritustilaan, yhtiöllä oli varoja 26,9 miljoonaa markkaa ja velkoja 27,1 miljoonaa markkaa. Hosainoffin 1930 tapahtuneen konkurssin jälkeen Salmin sahaustoiminta ei enää elpynyt vaikka lamavuodet päättyivätkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Harri Pelkonen : Laatokan Karjalan sahateollisuuden historiaa. Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran toimitteita 13. Helsinki 2001, sivut 64, 74
2. 1 2 3  Sortavalan liikeyrityksiä, Manportin sivut
3. 1 2 3  Mauno Turunen : Salmi Sahojen ja laivojen pogosta (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kaarle Sulamaa : Lännen ja idän rajalla: Salmin historiaa vuoteen 1944[vanhentunut linkki]
**Hot Dog** on Reijo Mäen vuonna 2016 ilmestynyt 27. Vares-dekkari. 

Jussi Vares notkuu baareissa ja Down By The Laiturissa ja sekaantuu performanssitaiteeseen. Hänen poliisiystävänsä Pränni on kadonnut, mikä näyttää kytkeytyvän taannoiseen gangsterin teloitukseen. 

Mäki julkaisi samana vuonna kaksi teosta, asialliseksi poliisikerronnaksi luonnehtimansa *Slussenin* ja tämän, jonka hän lupasi olevan on täynnä härskejä vitsejä. Juonessa on nähtävissä kertomat Reijo Mäen kokemukset jalkapallokiinnostuksen tuottamista vaikeuksista pesäpallovaltaisessa ympäristössä.

Vastaanotto
-----------

Turun Sanomien Matti Komulainen totesi urbaanien musiikkikuvioiden nivotun kiinnostavan kotikutoisesti mukaan. Hän kiinnitti myös huomiota novellikirjailija Luusalmen saamaan tilaan kirjassa.

Aamulehden Jussi Aurén rinnasti Vareksen Turhapuroon: Hänestä teos on eliittiä vieroksuva häpeämättömän populistinen sketsikokoelma. Vareskaan ei ole varsinainen työnsankari, ja jos hän ei olisi sammunut kesken baarikeskustelun, olisi teos typistynyt novelliksi.

Helsingin Sanomien Venla Rossin mielestä Mäki rakentaa tottuneen taitavasti synkkiäkin sävyjä saavan juonensa, mutta härskit vitsit ja nokkeluudet ovat silti hodarin ydin.

Teosta myytiin noin 30 000 kappaletta ilmestymisvuonnaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Palokangas, Piritta: Reijo Mäki antoi härskin tyylinäytteen tulevasta Vares-kirjastaan *Ilta-Sanomat*.  21.1.2016. Viitattu 23.11.2018.
2. ↑  Reijo Mäki: Ensisuudelma ei ollut hääppöinen *iltalehti.fi*. Viitattu 23.11.2018.
3. ↑  Komulainen, Matti: Vares palaa vanhoille jäljille *ts.fi*. Viitattu 23.11.2018.
4. ↑  Aurén, Jussi: Kirja-arvio: Jussi Vares on yksityisetsivien Uuno Turhapuro *www.aamulehti.fi*. Viitattu 23.11.2018.
5. ↑  Rossi, Venla: Kesän dekkarit vertailussa – HS:n kriitikot arvioivat 24 rikoskirjaa, joukossa myös viiden tähden teos *Helsingin Sanomat*.  5.6.2016. Viitattu 23.11.2018.
6. ↑  Myydyimmät kotimaiset kirjat vuonna 2016 *kustantajat.fi*.  Arkistoitu 22.11.2018.
**Adamawa** on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan itäosassa, Kamerunin vastaisella rajalla. Adamawan pinta-ala on 36 917 neliökilometriä. Vuonna 2006 Adamawassa oli 3 168 101 asukasta. 
Adamawan pääkaupunki on Yola. Osavaltio on vuoristoista, jokilaaksojen halkomaa aluetta. 

Adamawa on maanviljelysaluetta päätuotteita ovat viljat, puuvilla, maapähkinät, jamssi, maissi, hirssi ja riisi. Myös kalastus ja karjanhoito ovat tärkeitä elinkeinoja.

Katso myös
----------

* Adamawan emiraatti

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Population Census Federal Republic of Nigeria.  Arkistoitu 4.7.2007. Viitattu 23.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adamawa (Nigeria)** Wikimedia Commonsissa

Nigerian lippuNigerian osavaltiot

Abia | Adamawa | Akwa Ibom | Anambra | Bauchi | Bayelsa | Benue | Borno | Cross River | Delta | Ebonyi | Ẹdo | Ekiti | Enụgụ | Gombe | Imo | Jigawa | Kaduna | Kano | Katsina | Kebbi | Kogi | Kwara | Lagos | Nasarawa | Niger | Ogun | Ondo | Ọsun | Oyo | Plateau | Rivers | Sokoto | Taraba | Yobe | Zamfara  

Pääkaupunkiterritorio
**Vaietut ja vaiennetut – Karjalankieliset karjalaiset Suomessa** on professori Anneli Sarhimaan kirjoittama ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2017 julkaisema tietokirja, joka käsittelee Suomen karjalankielisiä.

Sarhimaan kirja käsittelee sitä, miten ja miksi karjalan kieli ja karjalankielisten oikeudet on sivuutettu Suomessa aina 2010-luvulle saakka. Teos pohtii, miten nyky-Suomessa tulisi tukea karjalan kielen puhujia, jotta heidän ei enää tarvitsisi vaieta omalla kielellään.

Teoksen kustantajan Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran mukaan *Vaietut ja vaiennetut* -teos on ensimmäinen kokonaisvaltainen esitys Suomessa kotoperäisestä karjalankielisestä väestöstä. Historian, kielen ja kulttuurin lisäksi teos kuvaa karjalankielisten asemaa toisen maailmansodan jälkeisessä Suomessa ja ottaa kantaa siihen, miten heidän mahdollisuuksiaan käyttää karjalaa ja siirtää kieltä uusille puhujapolville tulee parantaa.

Kirja on kustantajan mukaan suunnattu Suomen karjalankieliselle yhteisölle, kielellisten oikeuksien toteutumisesta vastaaville päättäjille ja virkamiehille, tutkijoille ja opiskelijoille sekä kaikille vähemmistökielten asemasta ja Suomen kieli-ilmastosta kiinnostuneille.

Arvioita
--------

Filosofian tohtori folkloristi Eila Stepanova totesi teoksesta, että Sarhimaan teos voi oikeasti muuttaa karjalan kielen tilannetta Suomessa, jos poliitikot ja virkamiehet tekevät päätöksiä tutkittuun tietoon perustuen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Vaietut ja vaiennetut *kirjat.finlit.fi*. Viitattu 15.12.2023.
3. ↑  Eila Stepanova: Näkymätön vähemmistö: karjalankielisten karjalaisten nykytila Suomessa: Sarhimaa, Anneli 2017: Vaietut ja vaiennetut: Karjalankieliset karjalaiset Suomessa..  *Elore*, 20.6.2018, 25. vsk, nro 1. doi:10.30666/elore.72982. ISSN 1456-3010. Artikkelin verkkoversio.  fi
Merja Korpela Kalevan kisoissa 2008
**Merja Tuulikki Korpela** (s. 15. toukokuuta 1981 Soini) on suomalainen uransa lopettanut moukarinheittäjä. Hän edustaa Soinin Sisua ja häntä valmentaa Harri Huhtala. Aiemmin häntä ovat valmentaneet Ilpo Kaukoranta (vuoteen 2002), Arto Rinta-aho (2002–2004), Jarmo Pöyry (2004–2007) ja Antti Vierula (2007–2009). Vuosina 2009–2010 hän valmensi itse itseään.

Korpela on kahdeksankertainen naisten moukarinheiton suomenmestari (2007–2014). Aikuisten arvokisoissa hänen paras sijoituksensa on seitsemäs sija Barcelonan EM-kilpailuissa 2010.

Ura
---

### SM-kisat

Korpela hallitsi Suomen naisten moukarinheittoa vuosina 2007–2014. Hän on voittanut Kalevan kisoissa kahdeksan SM-kultaa (2007–2014), seitsemän SM-hopeaa (2002, 2004–2006, 2015–2017) ja neljä SM-pronssia (1999, 2001, 2003, 2018).

Korpelan kahdeksan suomenmestaruuden putki katkesi Porin Kalevan kisoissa 2015, kun 20-vuotias Inga Linna voitti suomenmestaruuden Korpelan tullessa toiseksi.

### Arvokisat ja maaottelut

Korpela saavutti pronssia 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Riiassa 1999 ja sijoittui neljänneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa Santiago de Chilessä 2000. 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli viides 2001 ja kuudes 2003. Korpela heitti Belgradin Universiadeissa 2009 neljänneksi ennätyksellään 69,56 m.

Aikuisten maaotteluissa Korpela on edustanut Suomea vuodesta 1999 lähtien. Ensimmäisen maaotteluvoittonsa hän sai vuoden 2008 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä. Hän on voittanut maaottelun moukarikilpailun myös vuosina 2009, 2011 ja 2013.

Korpela on moninkertainen arvokisaedustaja. Hänen paras tuloksensa on Barcelonan EM-kilpailuista 2010, joissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 68,21. Lisäksi Korpela on ollut EM-kisaedustajana Münchenissä 2002, Göteborgissa 2006, Helsingissä 2012 ja Zürichissä 2014. MM-kisaedustajana hän on ollut Osakassa 2007, Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011 sekä olympiaedustajana Pekingissä 2008 karsiutuen joka kerta loppukilpailusta.

Saavutukset
-----------

* Ennätys: 69,56 m
* 19-vuotiaiden EM-pronssia: 1999
* EM-kilpailuissa seitsemäs: 2010
* SM-kultaa: 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014
* SM-hopeaa: 2002, 2004, 2005, 2006, 2015, 2016, 2017
* SM-pronssia: 1999, 2001, 2003, 2018

Lähde

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi: Soinin kunta ja Soinin Sisu palkitsivat – Juha Huvilasta Kunnon Kuntalainen 2019 | J-Pnews *jpnews.fi*. Viitattu 22.7.2020.
2. 1 2 3 4 5  Merja Korpela Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  Karttunen, Anu: Sensaatio moukarihäkissä – Korpelan kahdeksan vuoden mestaruusputki katkesi! *Yle Urheilu*.  2.8.2015. Viitattu 3.8.2015.
4. ↑  Korpela hätyytteli ennätyksellään SE-rajaa *MTV Sport*.  10.7.2009. Viitattu 1.8.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**John Field** (26. heinäkuuta 1782 Dublin – 23. tammikuuta 1837 Moskova) oli irlantilainen säveltäjä ja pianisti.

Field opiskeli pianonsoittoa aluksi isänsä johdolla. Yhdeksänvuotiaana hän aloitti opinnot italialaisen Tommaso Giordanin oppilaana. Hän muutti nuorena isänsä kanssa Lontooseen, jossa hän opiskeli Muzio Clementin johdolla. Clementi otti tähtioppilaansa mukaan lähtiessään 1802 kiertämään Eurooppaa, ja 1803 he päätyivät Pietariin, jonne Field asettui, kun Clementi jatkoi matkaa. Field vietti kepeää elämää, avioitumisestaan huolimatta, ja sävellystyö jäi. Hän konsertoi menestyksekkäästi Moskovassa 1806 ja opetti, oppilainaan Mihail Glinka, Charles Mayer ja muun muassa ukrainalainen kansatieteilijä Mykola Markevytš. Myöhemmin Field sai suurta arvostusta pianistina.*lähde?*

Fieldin terveys alkoi 1825 horjua alkoholikäytön ja muun huvittelun vuoksi, ja hän lähti Venäjältä 1831, jolloin hän jo sairasti syöpää. Hän asui vuoroin Englannissa ja Pariisissa, kierteli sitten Euroopassa ja palasi Moskovaan 1835 hyvin sairaana. Hän kuoli siellä kahden vuoden kuluttua.

Fieldin tuotanto on viihdyttävää, eikä häntä pidetä suurena lahjakkuutena. Fieldin tunnetuimpia sävellyksiä ovat hänen lukuisat nokturnonsa pianolle, ja häntä pidetäänkin kyseisen sävellysmuodon keksijänä. Muun muassa puolalainen pianisti ja säveltäjä Frédéric Chopin sävelsi 21 nokturnoa Field esikuvanaan.*lähde?* Muita Fieldin teoksia ovat muun muassa hänen seitsemän pianokonserttoaan. Niistä tunnetuin on toinen, jonka hän sävelsi vuonna 1811.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  John Field (1782–1837) Ireland. Teach Me About Music.  Arkistoitu 13.11.2014. Viitattu 13.11.2014. (englanniksi)
2. ↑  Oleksander Ohloblyn: Markevych, Mykola *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 21.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Field** Wikimedia Commonsissa

* John Field International Music Score Library Project (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Michael Björklund** (s. 1975 Saltvik) on ahvenanmaalainen kokki, joka tunnetaan muun muassa suomenruotsalaisesta lifestyle-televisio-ohjelmasta Strömsö. Hän on Ahvenanmaan tunnetuin kokki.

Björklund on valittu sekä Suomen että Ruotsin Vuoden kokiksi ja hän on sijoittunut viidenneksi Bocuse d’Or -maailmanmestaruuskilpailuissa. Björklund on työskennellyt monta vuotta kokkina göteborgilaisravintoloissa. Hän suosii pohjoismaisia paikallisesti tuotettuja raaka-aineita, joissa on puhtaat maut. Björklundilla on Smakbyn-ravintola lähellä Kastelholman linnaa Sundissa Ahvenanmaalla.

Björklund oli yksi niistä kahdestatoista pohjoismaisesta keittiömestarista, jotka allekirjoittivat Uutta pohjoismaista keittiötä koskevan julistuksen.

Björklund voitti Ruotsissa TV4-kanavalla keväällä 2020 esitettävään Robinson-tosi-tv-sarjan.

Kirjallisuutta
--------------

* Björklund, Michael & Nars, Kenneth: *Lähiruokaa – Pohjoismaalainen ruokani*. (Min Nordiska Mat, 2011.) Suom. Saara Villa. Ahvenanmaa: Firma Kenneth Nars, 2011. ISBN 9789526757216.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuoden Kokki tilastoina (vuodet 1995-2014) Metos Oy, metosgroup.com. Viitattu 4.12.2017.
2. ↑  New Nordic Food - The emergence of a new Nordic food culture Nordic Council of Ministers, newnordicfood.org.  (englanniksi)
3. 1 2  Vuoden kokit  19.10.2017. Elo-Säätiö, elo-saatio.fi. Viitattu 1.12.2017.
4. 1 2  Viisi tähteä (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Smakbyns Krog, Åland Smakbyns Krog, smakbyn.ax. Viitattu 1.12.2017.
6. ↑  Keittiöjulistus
7. ↑  Suomalainen Strömsö-kokki Michael Björklund voitti Ruotsin Selviytyjät-sarjan – yllättyi itsekin lopputuloksesta *www.iltalehti.fi*. Viitattu 25.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Michael Björklundin kotisivu
* Ny Nordisk Mat (nynordiskmad.org)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Hufvudstadsbladet

 |

 |
**Sektori.com** oli suomalainen 1999 avattu verkkopalvelu, joka julkaisi tietotekniikan uutisia IT-alan ammattilaisille.

Palvelua ylläpiti Coredump Oy, ja sen takana olivat päätoimittajana Olli Maksimainen "oma" ja vakituisina toimittajina ja asiantuntijoina Kimmo Kuokka "K2", Taneli Leppä "rosmo" ja Pasi Nikkanen "Niccy". Lisäksi julkaisulla oli vakituisia avustajian ja moderaattoreita.

Vuonna 2004 Sektori kertoi nousseensa RedSheriff-kävijämittauksen mukaan Suomen suurimmaksi riippumattomaksi IT-uutismediaksi.

2010-luvulle tullessa sivuston päivitykset harvenivat ja 2013 uutisia tuli enää kerran kuukaudessa. Viimeiseksi julkaistuiksi jutuksi jäi uutinen 20. syyskuuta 2013, jolloin Sektori kertoi joutuneensa usean suomalaisen sivuston tavoin WordPress-palvelimen tietomurron uhriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Sektori.com: tietoja *web.archive.org*.  6.2.2005.  Arkistoitu 6.2.2005. Viitattu 18.6.2023.
2. ↑  Sektori.com: tietoja *web.archive.org*.  6.2.2005.  Arkistoitu 6.2.2005. Viitattu 18.6.2023.
3. ↑  Sektori.com: Mediatiedot *web.archive.org*.  6.2.2005.  Arkistoitu 6.2.2005. Viitattu 18.6.2023.
4. ↑  Sektori merkityksettömän tietomurron kohteena - Sektori.com *web.archive.org*.  23.2.2015.  Arkistoitu 23.2.2015. Viitattu 18.6.2023.
**Vesa Lilja** (s. 3.2.1998) on suomalainen futsalpelaaja.

Lilja edustaa Futsal-liigaa pelaavaa **Fc kemiä**. Fc Kemissä Lilja on voittanut kahdesti SM hopeaa (2022-2023 

ja 2020-2021) ja kerran SM pronssia (2021-2022) sekä Final Four Cup kultaa (2020-2021). Fc Kemi on voittanut runkosarjan vuodesta 2020 alkaen. Lilja on edustanut Fc Kemiä myös U21 ja U19 -sarjoissa, joista Fc Kemi on saavuttanut useita mitaleja.

Liljan vahvuuksiksi futsal-pelaajana on mainittu all around osaaminen, 1 vs 1 -tilanteet, nopeus ja nopeat suunnanmuutokset, pelilukutaito ja työteliäisyys.

Lilja on valittu Fulsal-liigan lokakuun pelaajaksi ja syyskauden Futsal-liigan tähdistökentälliseen vuonna 2021 ja Kemin erotuomarikerhon valitsemaksi parhaaksi futsalpelaajaksi 2022. Lilja teki Fc Kemin vuoden maalin 2020 yleisöäänien perusteella.

Lilja kuuluu Suomen futsalmaajoukkueeseen. Juniorina Lilja kuului Suomen nuorten futsalmaajoukkueeseen.

Lilja on pelannut juniorivuosina jalkapalloa edustaen Tp-47:ää ja pelasi jalkapalloa aikuisiällä Fc Kemissä, TP-47:ssa ja ToTa:ssa, kunnes keskittyi täysin futsaliin vuonna 2019. Jalkapallossa Lilja kuului juniorina pohjoisen aluejoukkueeseen.

  

**Linkkejä:**

Fc Kemin maalikoosteita, haastatteluja

Palloliitto, Vesa Lilja, tilastot

Fc Kemi Facebook
**Gustav Albert Petrelius** (1. tammikuuta 1836 Pori – 13. kesäkuuta 1910 Turku) oli suomalainen liikemies, kunnallisneuvos ja hyväntekeväisyyden harrastaja.

Elämä
-----

Petrelius syntyi porilaisen kultasepän Johan Henrik Petreliuksen perheeseen. 14-vuotiaana hän muutti Turkuun myymäläapulaiseksi ja perusti myöhemmin kaupunkiin vähittäiskaupan, paitatehtaan sekä sateen- ja päivänvarjoja valmistavan yrityksen. Vuonna 1888 Petrelius ja C. F. Junnelius hankkivat Barkerin puuvillakehräämön, jonka pääjohtajana Petrelius toimi. Hän oli myös mukana perustamassa höyrylaivayhtiötä, kylpylaitoksia ja tulitikkutehdasta Turkuun.

Petrelius harjoitti hyväntekeväisyystoimintaa jo elinaikanaan. Hän muun muassa lahjoitti varat ruotsinkielisen lastenkodin perustamiseen. Lapsettomana kuollut Petrelius testamenttasi koko omaisuutensa Turun kaupungille. Testamenttivaroista muodostettu G. A. Petreliuksen lahjoitusrahasto teki kaupungille useita taidehankintoja. Rahaston arvo laski ensimmäisen maailmansodan jälkeisen laman seurauksena, ja sen toiminta lopetettiin vuonna 1972. Jäljellä olleet varat siirrettiin Turun kaupungin kaunistamisrahastoon, josta niitä käytetään edelleen kaupunkikuvan kaunistamiseen.

G. A. Petreliuksen muistomerkki
-------------------------------

*Pääartikkeli: G. A. Petreliuksen muistomerkki*
Muistomerkki Turun Samppalinnanpuistossa, takana näkymä Turun keskustaan.
Kunnallisneuvos G. A. Petreliuksen muistoksi pysytettiin vuonna 1915 Turun Samppalinnanpuistoon muistomerkki. Graniittiveistoksen on suunnitellut Felix Nylund, ja se esittää naista ja lasta. Veistoksen yhteydessä on 11 metriä leveä näköalatasanteena toimiva kiviterassi. Veistoksen aihe viittaa Petreliuksen hyväntekeväisyystyöhön, etenkin ruotsinkielisen lastenkodin perustamiseen.

Lahjoituskohteita
-----------------

* *G. A. Petreliuksen suihkukaivo* (Gunnar Finne ja Armas Lindgren, 1924)
* *R. W. Ekmanin muotokuvahermi* (Wäinö Aaltonen, 1927)
* *V. Westerholmin muotokuvahermi* (Wäinö Aaltonen, 1927)
* *Turun tuomiokirkon kortteli v. 1756* -veistos (Bruno Aspelin, 1931)
* *Josef Julius Wecksellin patsas* (Yrjö Liipola, 1936)

Lähteet
-------

* Wäinö Aaltosen museo (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Mielenvireys ry** on oululainen vuonna 1970 perustettu Mielenterveyden keskusliittoon kuuluva yhdistys. Sen tarkoituksena on aktivoida, ja yhdistää Oulun sekä ympäristökuntien alueella asuvia psyykkisistä häiriöistä kuntoutuvia henkilöitä.

Toiminta-ajatuksena on mielenterveyskuntoutujien toimintakyvyn ylläpitäminen, syrjäytymisen ehkäisy sekä aseman parantaminen luomalla edellytyksiä omaehtoiselle vertaistoiminnalle.

Yhdistyksen toimitilat sijaitsevat Oulun keskustassa, jossa järjestetään ohjattua harraste- ja viriketoimintaa sekä vertaisryhmätoimintaa arkipäivisin. Yhdistyksen jäsenillä on mahdollisuus osallistua tuettuun retki- ja harrastustoimintaan. Toimintaan osallistuu viikoittain noin 150 ihmistä.

Yhdistyksen toiminnan rahoittaa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mielenvireys Mielenvireys ry.  Arkistoitu 2.12.2013. Viitattu 26.11.2013.
2. ↑  Tarvainen, Sanna: Pois häpeästä, keskelle kaupunkia  30.10.2010. Oulu-lehti. Viitattu 26.11.2013.
**Hugo Hytönen** (6. tammikuuta 1890 Jääski – 27. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.

Hytösen vanhemmat olivat rautatietyömies Matti Hytönen ja Eeva Sofia Ahonen. Hytönen toimi ohjaajana useissa harrastelijateattereissa vuosien 1914–1921 välillä. Hän oli näyttelijänä Oulun Työväen Näyttämöllä, Viipurin Työväen Teatterissa, Viipurin Näyttämöllä 1921–1928, Kansan Näyttämöllä 1930–1932 sekä ohjaajana ja näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1933–1939. Hän johti Kajaanin Työväen Näyttämöä vuonna 1914 sekä Koiton Näyttämöä 1928–1930. Hytönen asui viimeiset vuotensa Lallukan taiteilijakodissa. Hän ohjasi Nyrki Tapiovaaran elokuvan *Miehen tie* (1940) loppuun Tapiovaaran kaaduttua kesken kuvausten talvisodassa.

Hugo Hytönen toimi elokuvanäyttelijänä Suomi-Filmissä vuosina 1934–1939. Hän sai yleensä näyteltäväksen arvovaltaisia ja korkea-arvoisia liikemiehiä, tuomareita ja johtajia ym. Hytönen teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1934. Kaikkiaan niitä kertyi yli kolmekymmentä. Hänet muistetaan ehkä parhaiten Suomisen perheen vaarina *Suomisen Olli*-elokuvissa 1940-luvulla. Hytösen olisi pitänyt näytellä Kortesuota elokuvassa *Anna Liisa*, mutta hän kuoli kesken elokuvan kuvausten. Hytösen tilalle tuli näyttelijä Yrjö Tuominen. Hytösen kuoleman jälkeen ilmestyi hänen viimeisekseen jäänyt elokuva *Ristikon varjossa* (1945).

Matti Kid Hytönen on Hugo Hytösen poika.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

Aiheesta muualla
----------------

* Hugo Hytösen elämäkerta Kansallisbiografiassa
* EloNet: elokuvat joissa Hugo Hytönen esiintyi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hugo Hytönen |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1930-luku | 
* Miehen kylkiluu (1937)

 |
|  |
| 1940-luku | 
* Miehen tie (1940)
* Ketunhäntä kainalossa (1940)

 |

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Riimut – Viestejä viikingeiltä** on Heikki Ojan kirjoittama tietokirja, joka käsittelee riimukirjoitusta 1000-luvun alussa.

Teos esittelee riimukirjoitusta sekä kertoo riimutaiteilijoista ja löytyneistä riimuesineistä. Kirjasta on otettu neljä painosta.

Professori Heikki Oja on Helsingin yliopiston almanakkatoimiston eläkkeelle jäänyt johtaja. Hän on aiemmin julkaissut tietokirjoja tähtitieteestä ja kalenteritietoudesta.

Ojan teos on ensimmäinen tutkimukseen pohjautuva yleistajuinen suomenkielinen teos riimuista ja riimututkimuksesta. Kirja ei ole luettelo riimukirjoituksista, vaan ennemminkin yleiskatsaus riimukirjoitusten kirjoon. Yleisesti ottaen kirjassa tuodaan esiin merkittäviksi tulleita riimuja sekä jollain tavalla Suomeen liittyviä riimukirjoituksia.

Sisältö
-------

Teos jakaantuu kolmeen osaan, otsikoiltaan Riimukirjoitukset, Riimusauvat ja Riimukivet. Kirjan lopussa on lähdekirjallisuuden lisäksi hakemisto. Teoksen painopiste on Pohjoismaiden riimukirjoituksissa ja riimusauvoissa, ja anglosaksisia riimuja käsitellään melko vähän. Kirja sisältää runsaasti lyhyitä kertomuksia yksittäisistä riimukirjoituksista ja niiden sisällöstä sekä esineistä, joihin ne on kaiverrettu, riimujen löytämisestä ja siitä, mitä ne paljastavat historiasta. Myös riimututkimuksen historia käsitellään tiiviisti. Ojan teoksessa kerrotaan myös ruotsalaisissa ja gotlantilaisissa riimukirjoituksissa esiintyvistä Suomen alueisiin viittaavista paikannimistä.

Arvioita
--------

Turun yliopiston filosofian lisensiaatti Merja Leppälahti on todennut, että Heikki Ojan *Riimut – Viestejä viikingeiltä* tarjoaa paljon mielenkiintoista tietoja riimuista. Tutkija Kendra Wilson on kirjoittanut Ojan kirjasta, että Oja on perehtynyt aihepiiriin hyvin, ja hän kirjoittaa selvästi ja kiinnostavasti. Epätarkkuutta Wilson huomasi teoksessa lähinnä kielimuotojen nimityksissä sekä nimien ja riimukirjoitusten tulkintojen normalisoinnissa. Wilson näkemyksen mukaan kirjan suurin heikkous lienee kriittisyyden puute vanhempaa tutkimusta kohtaan. Wilson jatkaa, että sen sijaan kirjassa on ansiokasta, että Ojan käsittelyyn ei ole osunut ei-tieteellistä riimukirjallisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Riimut *kirjat.finlit.fi*. Viitattu 15.12.2023.
3. 1 2 3  Riimujen kertomaa *agricolaverkko.fi*. Viitattu 15.12.2023.
4. 1 2 3  Kendra Willson: Heikki Oja, Riimut. Viestejä viikingeiltä, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura: 
Helsinki 2015. 240 s..  *Mirator*, 2017. Artikkelin verkkoversio.
**Hymy Ulpu Lahtinen** (o.s. **Jokinen**, 13. lokakuuta 1930 Urjala – 22. lokakuuta 2017 Tampere) oli lehtikustantaja Urpo Lahtisen ensimmäinen vaimo. Urpo ja Hymy Lahtisella on poika Jeppe Lahtinen, joka syntyi 1963. 

Kauppiasperheen tytär Hymy Jokinen kävi keskikoulun Vihdissä. Kesällä 1951 hän tapasi Urpo Lahtisen eräissä iltamissa Karhulassa ja he avioituivat vielä saman vuoden lopulla. Lahtiset muuttivat Tampereelle Urpon saatua toimittajan paikan Kansan Lehdestä vuonna 1955.

Lahtiset perustivat vuonna 1959 tunnetuimman julkaisunsa Hymy-lehden, joka sai nimensä Hymy Lahtiselta. He perustivat myös Suomen ensimmäisen kaupunkilehden Tamperelaisen. Muita Lehtimiehet-yhtiön julkaisemia lehtiä olivat muun muassa Alibi, Nykyposti, Suosikki, Tekniikan Maailma ja Vauhdin Maailma sekä lastenlehdet Maailman vahvin Nalle ja Pellefantti. Lahtiset erosivat 1990-luvun alussa. Hymy Lahtisen oma suosikkitoimittaja Lehtimiehet Oy:ssä oli Suomen kohutuimpiin journalisteihin aikanaan kuulunut Veikko Ennala. Marraskuussa 1988 Lehtimiehet Oy myytiin Yhtyneet Kuvalehdet Oy:lle 304 miljoonalla markalla, josta myyjät saivat rahana 180 miljoonaa.

Hymy ja Urpo Lahtinen muuttivat asumuseroon vuonna 1972 ja avioero astui voimaan 1991. Lehtimiehet Oy:n myynnin ja avioeron jälkeen Hymy Lahtiselle ja hänen pojalleen Jeppe Lahtiselle jäi mittava kiinteistöomaisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matti Pitko: *Hymynmaan äiti Hymy Lahtinen on kuollut*. Aamulehti 1. marraskuuta 2017, s. B10. Alma Media.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑  Kalevi Kalemaa: *Hymyn maa : Kertomus Urpo Lahtisesta ja Lehtimiehistä*, s. 350. Tammi, 2006. ISBN 951-31-3024-X.
**GC Team** (PB Team) oli vaasalainen salibandyseura, joka perustettiin vuonna 2008. Joukkue pelasi kaudella 2012–2013 Pohjanmaan miesten II-divisioonassa, jonka jälkeen seura lopetti toimintansa. 

Joukkue herätti paljon keskustelua ja jakoi mielipiteitä ylimielisen provosoinnin vuoksi nousten kulttimaineeseen salibandypiireissä. GC Team tuli tunnetuksi dominoivasta pelistä ja julkisista lausunnoista sosiaalisessa mediassa. GC-perheen tunnetuimpia jäseniä ovat jääkiekkoilijat Henry Hietaharju ja Antti Tuores, jalkapalloilijat Jani Kujanpää ja Jani Takala sekä Suomen menestyneimpiä miesmalleja oleva Tatu Timonen.

Joukkue pelasi myös nimellä Gatecrashers paikallista kaupunkisarjaa, Aurinkoliigaa vuosina 2002-2007. Gatecrashers teki jonkinnäköistä historiaa venyttämällä tappiottomien otteluiden putken 24 pelin mittaiseksi, häviten vuosina 2003-2006 ainoastaan 2 ottelua. Joukkue teki paluun Aurinkoliigaan nimellä Lepatiittos, ja pelasi sarjassa vuosina 2009-2015.

Historia
--------

**Salibandyliitto:**

| Kausi | Sarjataso | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | TM | PM | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008-2009 | V-divisioona | 18 | 15 | 0 | 3 | 123 | 49 | 30 | 2 |
| 2009-2010 | IV-divisioona | 21 | 18 | 2 | 1 | 168 | 60 | 38 | 1 |
| 2010-2011 | III-divisioona | 18 | 10 | 0 | 8 | 90 | 71 | 20 | 6 |
| 2011-2012 | III-divisioona | 18 | 16 | 1 | 1 | 142 | 42 | 33 | 1 |
| 2012-2013 | II-divisioona | 14 | 2 | 1 | 11 | 80 | 140 | 5 | 7 |
| **Yhteensä:** |  | 89 | 61 | 4 | 24 | 603 | 362 | 126 |  |
| **Keskiarvo:** |  |  |  |  |  | **6.77** | **4.06** | **1.41** |  |

**Aurinkoliiga:**

| Kausi | Sarjataso | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Tappiot | TM | PM | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002-2003 | III-divisioona | 7 | 3 | 0 | 4 | 38 | 36 | 6 | 5 |
| 2003-2004 | III-divisioona | 7 | 7 | 0 | 0 | 56 | 17 | 14 | 1 |
| 2004-2005 | II-divisioona | 10 | 8 | 2 | 0 | 59 | 19 | 18 | 1 |
| 2005-2006 | I-divisioona | 10 | 7 | 1 | 2 | 70 | 44 | 15 | 1 |
| 2006-2007 | SM-Sarja | 10 | 2 | 3 | 5 | 36 | 39 | 7 | 8 |
| **Yhteensä:** |  | 44 | 27 | 6 | 11 | 259 | 155 | 60 |  |
| **Keskiarvo:** |  |  |  |  |  | **5.88** | **3.52** | **1.36** |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Henry Hietaharju
2. ↑  Antti Tuores
**Länsi-Helsingin lukio** (**LäHe**) oli Haagassa 2003–2013 toiminut lukio.

Koulun historia
---------------

Koulu perustettiin vuonna 1963 nimellä Etelä-Kaarelan yhteiskoulu. Vuonna 1977 koulu-uudistusten myötä yhteiskoulu siirtyi Helsingin kaupungille ja jakaantui peruskoulun yläasteeksi ja lukioksi, joiden nimiksi tuli Etelä-Kaarelan yläaste ja Etelä-Kaarelan lukio. Lukio vaihtoi nimensä Länsi-Helsingin lukioksi muutettuaan Mäkipellontielle Haagaan 1. elokuuta 2003, jolloin tilat vapautuivat Viikkiin muuttaneelta Helsingin II normaalikoululta. Etelä-Kaarelan yläaste jäi yksin Runonlaulajantien rakennukseen vielä kolmeksi vuodeksi, kunnes se vuonna 2006 yhdistettiin Kannelmäen ala-asteen kanssa Kannelmäen peruskouluksi. Lukion toiminta loppui lukio-opiskelupaikkojen vähentämisen myötä 31. heinäkuuta 2013.

Yleistietoa koulusta
--------------------

Länsi-Helsingin lukio oli viisisarjainen lukio. Opiskelijoita oli noin 540 ja opettajia 40. Viimeisenä lukuvuonna 2012–2013 koulussa opiskeli noin 340 oppilasta ja opettajia oli 25. Koululla oli valittavissa yleislinja tai tiede- ja ympäristölinja. Koulun rehtorina toimi 1.8.1977–31.7.2011 FM, kouluneuvos Seppo Karhu. Väliaikaisena rehtorina toimi TM Jouni Rasa 1.8.2011–31.7.2013. Samassa rakennuksessa toimi myös Haagan peruskoulun yläaste vuosina 2004–2013.

Koulun tilat
------------

Lukiolla oli käytössään 16 luokkaa. Musiikkiluokka, kuvataideluokka sekä liikuntasalit olivat lukion ja peruskoulun yhteisiä. Näiden lisäksi lukiolaisilla oli käytössään kaksi ATK-luokkaa, joissa oli yhteensä noin 50 tietokonetta.

Koulurakennuksessa oli kahden liikuntasalin (215 m² ja 435 m²) lisäksi kuntosali. Isommassa liikuntasalissa oli noin 200 katsomopaikkaa.

Koulun "amfiteatterin" muotoisessa auditoriossa oli tilaa noin 600 hengelle (491 m²).

Aiheesta muualla
----------------

* Haagan peruskoulu (Arkistoitu – Internet Archive)
"Venäjän sosialistisen tasavallan ylin auktoriteetti", 1919.
**Kansankomissaarien neuvosto** (ven. Совет народных комиссаров, *Sovet narodnyh komissarov*, lyh. **Sovnarkom**) oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ja muiden Neuvostoliiton alkuvaiheen (autonomisten) tasavaltojen (kuten Valko-Venäjän SNT) sekä Neuvostoliiton hallitusten nimitys ennen vuotta 1946. Ensimmäisen kansankomissaarien neuvoston perusti toinen yleisvenäläinen neuvostokongressi vuonna 1917. Vuonna 1946 kansankomissaarien neuvosto muuttui Neuvostoliitossa ministerineuvostoksi. Kansankomissaarit vaihtuivat ministereiksi ja kansankomissariaatit ministeriöiksi. Muuallakin Neuvostoliitossa nimitykset muuttuivat vastaavasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Drevljane (*Russkaja istorija* -verkkotietosanakirjan artikkeli aiheesta) dic.academic.ru. Viitattu 22.8.2014. (venäjäksi)
2. ↑  Christensen, Chr. A. R.: *Kansojen historia. Osa 21. Maailmansodat*, s. 127-128. WSOY, 1984. ISBN 951-0-09749-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kansankomissaarien neuvosto** Wikimedia Commonsissa

* Moskovan yliopiston elektroniset aineistot: Neuvostoliiton perustuslaki (1924, määrittelee Sovnarkomin aseman ja tehtävän)
* Neuvostoliiton ("Stalinin") perustuslaki (1936) (venäjäksi) (msu.ru)
**Sitoutumaton** (lyhenne **sit.**) on ehdokas tai edustaja, joka ei ole sitoutunut mihinkään poliittiseen ryhmään eikä puolueeseen. Suomessa useat puolueet ottavat vaaleissa ehdokaslistoilleen myös sitoumattomia ehdokkaita, jotka eivät ole puolueen jäseniä, mutta ajavat samansuuntaisia asioita. Puolueista täysin riippumattomat voivat esimerkiksi Suomessa perustaa valitsijayhdistyksen asettamaan ehdokkaan vaaleissa, ja valitsijayhdistykset voivat muodostaa yhteislistan keskenään samankaltaisille ehdokkaille.

Sitoutumattomien ehdokaslistalla voi olla myös puolueisiin kuuluvia ehdokkaita, jotka eivät ole pystyneet muodostamaan vaaleissa oman puolueen ehdokaslistaa. Sitoutumattomien ehdokkaiden välillä voi olla laajojakin näkemyseroja, koska sitoutumattomat eivät muodosta puoluetta, jolla olisi yhteinen puolueohjelma. Sitoutumattomat voivat kuitenkin julkaista yhteisiä kannanottoja niissä kysymyksissä, joissa sitoutumattomat ovat samaa mieltä.

Katso myös
----------

* Suomen Sitoutumattomat

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo  20.12.2013. Kotimaisten kielten keskus.  Arkistoitu 12.10.2013. Viitattu 26.1.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sitoutumaton** Wikimedia Commonsissa
**Kaliumtiosyanaatti** (KSCN) on kalium- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä ja analyyttisessä kemiassa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kaliumtiosyanaatti on valkoisia erittäin hygroskooppisia kiteitä. Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja veden lisäksi myös polaariset orgaaniset liuottimet kuten etanoli, metanoli ja asetoni liuottavat yhdisteen. Liukenemisreaktio on voimakkaasti endoterminen prosessi. Vahvat hapot hajottavat kaliumtiosyanaatin ammoniakiksi ja karbonyylisulfidiksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kaliumtiosyanaattia voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Käytettyjä ovat muun muassa kaliumhydroksidin reaktio ammoniumtiosyanaatin kanssa, jolloin muodostuu kaliumtiosyanaatin lisäksi ammoniakkia ja vettä sekä kaliumsyanidin ja rikin välinen reaktio lämmitettäessä.

KOH + NH4SCN → KSCN + NH3 + H2O
KCN + S → KSCN
Kaliumtiosyanaattia voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä orgaanisten tiosyanaattien, joita käytetään lääkeaineiden synteesiin, valmistuksessa. Muita käyttökohteita ovat käyttö apuaineena tekstiilien värjäyksessä, valokuvauskemikaalina ja reagenssina raudan toteamiseen analyyttisessä kemiassa. Kaliumtiosyanaattia voidaan lisätä hammastahnoihin, koska syljen laktoperoksidaasientsyymi hapettaa sen tiosyanaatti-ionin hypotiosyanaatti-ioniksi, jolla on antibakteerisia ominaisuuksia. Monissa kaliumtiosyanaatin käyttökohteissa voidaan käyttää myös hinnaltaan halvempaa natriumtiosyanaattia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 394. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Edward D. Weil, Stanley R. Sandler & Michael Gernon:*Sulfur Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 12.8.2014
3. 1 2 3  Theo H. J. van Hoek: *Thiocyanates, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.8.2014

Aiheesta muualla
----------------

* Kaliumtiosyanaatin kansainvälinen kemikaalikortti
**IF Kraft** eli **Närpes Kraft** on närpiöläinen urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1930. Seuran lajeja ovat muun muassa pyöräily, hiihto, yleisurheilu, jalkapallo ja jääkiekko.

Jääkiekossa Kraftin edustusjoukkue pelaa II-divisioonassa eli Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Jääkiekko on Kraftissa aloitettu vuonna 1970 ja pyöräily vuonna 1982.

Kraft lienee parhaiten tunnettu jalkapalloseurana. Jalkapallojaosto erkani nimelle Närpes Kraft Fotbollsförening vuonna 1997. Jalkapallossa seuran edustusjoukkue on pelannut Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla eli Kakkosessa yhteensä 26 kautta vuosina 1976–1984, 1986–1996, 1998 ja 2005–2009. Sillä on myös kokemusta pykälää korkeammalta sarjatasolta eli Ykkösestä, jossa se pelasi seitsemän kautta vuosina 1997 ja 1999–2004. Kaudeksi 2010 Kraft putosi Kolmoseen, josta se palasi yhden kauden jälkeen takaisin Kakkoseen.

Jalkapallojoukkueen kotikenttä on Mosedal, jossa on 2 000 istumapaikkaa. Vieressä sijaitsee muun muassa jääkiekkojoukkueen käyttämä jäähalli.

Lähteet
-------

1. ↑  II-divisioonan lohkojako  18.5.2021. Suomen Jääkiekkoliitto. Viitattu 12.12.2021.
2. ↑  Finland – Divisional Movements  21.5.2009. RSSSF. Viitattu 3.12.2009. (englanniksi)
3. ↑  Kraft till division tre  11.10.2009. Närpes Kraft. Viitattu 3.12.2009. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  SPL:n liittohallitus vahvisti sarjajärjestelmät kaudelle 2011  19.11.2010. Suomen Palloliitto. Viitattu 5.12.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kraftin jalkapallo
* Kraftin jääkiekko
* Kraftin yleisurheilu
* Kraftin hiihto

Kakkosen joukkueet kaudella 2023

|  |  |
| --- | --- |
| Lohko A | 
* Atlantis FC Akatemia
* FC Futura
* FC Kiffen
* Jippo
* Klubi 04
* NJS
* PEPO
* PK-35
* PKKU
* PPJ
* Reipas
* TiPS

 |
| Lohko B | 
* Atlantis FC
* EPS
* FC Honka/Akatemia
* FC Jazz
* GrIFK
* HJS
* Ilves-Kissat
* Ilves/2
* KaaPo
* Pallo-Iirot
* PIF
* SexyPöxyt
* TamU

 |
| Lohko C | 
* FCV
* GBK
* Hercules
* JBK
* Kuopion Elo
* KuPS Akatemia
* Närpes Kraft
* OLS
* OTP
* RoPS
* TP-47
* VIFK

 |
**SVT Barnkanalen** (vuosina 2008-2012 *SVTB*, entinen *Barnkanalen*, suom. *lastenkanava*) on Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n omistama televisiokanava, jolla esitetään vain lastenohjelmia. Suomessa kanava näkyy kaapelissa, satelliitissa ja Pohjanmaalla, Ahvenanmaalla, Länsi-Lapissa ja Meri-lapissa antennitalouksissa. Kanava on Ruotsissa koko maan kattava.

Historia
--------

Barnkanalen aloitti lähetyksensä 23. joulukuuta 2002. Ensimmäisinä vuosinaan kanava lähetti ohjelmaa vain arkipäivisin klo 6.30–18.00, ja kesäisin Barnkanalen piti "kesäloman" 23. toukokuuta alkaen aina elokuun 18. päivään saakka. Tänä aikana kanavalla nähtiin muuta ohjelmaa, kuten esimerkiksi urheilulähetyksiä.

6. joulukuuta 2003 Barnkanalen alkoi lähettää ohjelmaa myös viikonloppuisin, ja vuodesta 2004 lähtien kanava on ollut ympärivuotinen ilman kesätaukoja. Vuonna 2004 kanavalla lähetettiin Ateenan Olympialaisia

Elokuussa 2008 kanavalle tehtiin uudenlainen ilme. Uudessa tunnuksessa lukee vain "SVTB", mutta kanavaan viitataan yhä nimellä "Barnkanalen". Samalla SVTB:stä tuli osa SVT:n pääkanavia yhdessä SVT1:n ja SVT2:n kanssa. Vuonna 2012 nimeksi vaihdettiin SVT Barnkanalen.

Nykyään SVT Barnkanalen esittää ohjelmaa joka päivä aamusta alkuiltaan, jolloin SVT24 aloittaa lähetykset. 

SVTB:n vanha logo.

Aiheesta muualla
----------------

* SVT Barnkanalenin kotisivut (ruotsiksi)
**Davide Zappacosta** (s. 11. kesäkuuta 1992 Sora) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa. Kotimaansa lisäksi hän on pelannut Englannin Valioliigassa Chelsean joukkueessa. Oikeajalkainen Zappacosta on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Zappacosta aloitti ammattilaisuransa AC Isola Lirissä, jota hän edusti vuodet 2010–2011 tehden 14 ottelussa yhden maalin. Hän siirtyi tammikuussa 2011 Atalantaan, ja pelasi kevätkauden alle 19-vuotiaiden joukkueessa. Kauden 2011−2012 hän oli lainalla AS Avellinossa, ja siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä. Kaudet 2011−2013 seura pelasi Lega Pro Prima Divisionessa, kunnes nousi Serie B:hen kaudeksi 2013–2014. Zappacosta pelasi Avellinossa kaikkiaan 83 liigaottelua, joissa teki kolme maalia.

Heinäkuussa 2014 Zappacosta siirtyi uudelleen Serie A:n Atalantaan, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä seuraavassa kuussa Hellas Veronaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki tammikuussa 2015 Genoan verkkoon. Kaudella 2014–2015 Zappacosta teki 29 ottelussa kolme maalia. Hän siirtyi saman sarjatason Torinoon 4,3 miljoonan euron siirtosummalla heinäkuussa 2015. Torinossa hän pelasi kaikkiaan 56 sarjaottelua ja teki kaksi maalia.

Zappacosta siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 25 miljoonalla eurolla elokuussa 2017. Avauskaudellaan hän pelasi 22 liigaottelua ja FA Cupissa neljä ottelua Chelsean tiellä cupmestaruuteen. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain neljässä valioliigaottelussa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2018−2019 kymmenen ottelua. Voitokkaassa loppuottelussa hän pääsi loppuhetkillä kentälle.

### Maajoukkueura

Zappacosta pelasi Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2013–2015. Hän kuului joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2015 ja pelasi Italian kaikki kolme ottelua. A-maajoukkueessa hän debytoi MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan marraskuussa 2016. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa syyskuussa 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Davide Zappacosta Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Atalanta – Serie A
1 Musso |
2 Tolói |
3 Holm |
6 Palomino |
7 Koopmeiners |
8 Pašalić |
9 Muriel |
10 Touré |
11 Lookman |
13 Éderson |
15 De Roon |
17 De Ketelaere |
19 Djimsiti |
20 Bakker |
21 Zortea |
22 Ruggeri |
23 Kolašinac |
25 Adopo |
29 Carnesecchi |
31 Rossi |
33 Hateboer |
42 Scalvini |
59 Mirantšuk |
77 Zappacosta |
90 Scamacca |
Valmentaja Gasperini
Trarzan alue Mauritanian kartalla.
Trarzan alueen departementit.
**Trarza** on hallintoalue eli wilaya Mauritanian lounaisosassa. Sen keskus on Rosson kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 67 800 neliökilometriä. Asukkaita on 272 800 henkeä (vuonna 2013).

Trarzan alue rajoittuu pohjoisessa Inchirin ja Adrarin sekä idässä Braknan alueisiin, etelässä Senegaliin ja lännessä Atlantin valtamereen. Sen keskellä sijaitsee Mauritanian pääkaupunki Nouakchott.

Alueeseen kuuluvat Rosson, Boutilimitin, Keur Macenen, Mederdran, Ouad Nagan ja R’Kizin departementit eli moughataat. Kuntia on yhteensä 25. Maaseutuväestöä on 73, kaupunkiväestöä 25 ja nomadeja 2 prosenttia. Asukkaat ovat maureja, wolofeja ja tukuloreja.

Alueen pääelinkeinot ovat kaupankäynti, maanviljely, hallinto, palvelut ja karjanhoito. Senegaljoen laakso on viljava maatalousalue. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja vehnä. Rosso on rajakaupunki ja Boutilimit uskonnollinen keskus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Monographie régionale de la wilaya du Trarza *Office national de la statistique*.  Arkistoitu 6.3.2019. Viitattu 15.1.2021.
2. 1 2  Pazzanita, Anthony G.: *Historical Dictionary of Mauritania, 3rd edition*, s. 509. Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5596-0.

Mauritanian alueet

* Adrar
* Assaba
* Brakna
* Dakhlet Nouadhibou
* Gorgol
* Guidimaka
* Hodh El Gharbi
* Hodh El Charghi
* Inchiri
* Nouakchott-Nord
* Nouakchott-Ouest
* Nouakchott-Sud
* Tagant
* Tiris-Zemmour
* Trarza
**Etelä-Portimo -72** eli Et-Po 72 on jääkiekkoseura Ylitornion kunnasta. Se tulee nimensä mukaan Etelä-Portimon kylästä. Seura on perustettu vuonna 1972. Kaudella 2018–2019 seuran edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla eli II-divisioonassa.

Seura voitti II divisioonan lohkonsa kaudella 2000-2001 ja nousi lopulta Suomi-sarjaan. Joukkue on selvinnyt kahdesti Suomi-sarjan pudotuspeleihin. Näin kävi heti sen ensimmäisellä kaudella Suomi-sarjassa ja toisen kerran kaudella 2005-2006. Molemmilla kerroilla seura putosi jatkosta heti ensimmäisellä pudotuspelikierroksella.

Seuran kotihallina toimii noin 560 katsojaa vetävä Sportia-Areena.

Tunnettuja pelaajia
-------------------

### Kasvatit SM-liigassa

Toni Koivisto pelasi jo 13-vuotiaana Et-Po 72:n miesten joukkueessa "kalottiliigaa" ja siirtyi vuotta myöhemmin Rauman Lukon C-nuoriin. Tällä hetkellä Koivisto pelaa Lukon SM-liigajoukkueessa. Juniorivalmentaja Matti Järvenpää ja Väinö Isomaa houkkuttelivat 1990-luvulla useita Et-Po -72:n junioreita Rauman Lukkoon, tunnetuimpana Toni Koiviston. Myös Matias Isomaa, Krister Pietsalo ja Jani Rautio pelasivat SM-liigassa. Tuomas Rautio ja Juha Pietsalo pelasivat Lukon junioreiden jälkeen myöhemmin I-divisioonassa. Lukkoon houkuteltiin myös Väinö Isomaan poika ja Matiaksen veli Markus, joka kuitenkin kuoli Raumalla liikenneonnettomuudessa.

Toinen SM-liigauran tehnyt Et-Po -kasvatti Jarkko Kauvosaari siirtyi kasvattajaseurastaan Vaasan Sportiin, josta hän jatkoi A-juniorina Lukkoon.

### Muut joukkueessa pelanneet pääsarjakiekkoilijat

* Venäjä Konstantin Astrahantsev
* Suomi Matias Isomaa
* Suomi Janne Kinnunen
* Venäjä Viktor Loginov
* Venäjä Jevgeni Tšulkov

Lähteet
-------

1. ↑  II-divisioona, lohko 5
2. ↑  Sportia-areena (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Mäkeläinen, Kimmo: Toivosen ja Koiviston löytäjä  31.12.2006. Jatkoaika.com. Viitattu 3.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut
**Aaloesta öljypuuhun – Suomen kielellä mainittuja kasveja Agricolan aikaan** on professori Kaisa Häkkisen ja Terttu Lempiäisen kirjoittama kielitiedettä ja kasvitiedettä käsittelevä monitieteinen tietokirja, jonka Teos-kustantamo on julkaissut vuonna 2011. Kirjassa käsitellään 70 Mikael Agricolan teoksissa esiintyvää kasvia. Kasvit on ryhmitelty mauste- ja rohdoskasveihin, eksoottisiin puihin ja pensaisiin, koristekasveihin sekä kotimaisiin hyöty- ja luonnonkasveihin.

Teoksessa selvitetään kunkin yksittäisen kasvin osalta esimerkkejä käyttäen, missä yhteydessä ja miten Agricola on sen maininnut. Tämän jälkeen kirjassa esitetään kasvin nimen etymologia. Lisäksi jokainen kasviartikkeli sisältää kasvitieteellisen osion, josta selviävät muun muassa kyseisen kasvin ominaisuudet, levinneisyys ja erilaiset käyttötavat. Kirjan hakemisto tarjoaa yhteyden nykykielen ja Agricolan ajan kasvinimistön välille. Teos on kuvitettu Agricolan ajan mukaisesti. Tärkein kuvalähde on Leonhart Fuchsin vuonna 1542 latinaksi julkaisema kasviopas *De historia stirpium.*

Lähteet
-------

1. 1 2  Aaloesta öljypuuhun | teos.fi *www.teos.fi*. Viitattu 15.12.2023.
*Tämä artikkeli käsittelee kuningaskuntaa, joka oli nykyisen Nigerian alueella. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

Kahta soturia kuvaava beniniläinen pronssilaatta 1500–1700-luvulta. Nykyään Louvren kokoelmissa.
Beninin kuningaskunnan pääkaupunki oli Benin City. Brittiläisen upseerin piirros vuodelta 1897.
**Beninin kuningaskunta** oli suuri ennen kolonialismia ollut valtio Afrikassa nykyisen Nigerian alueella. Beninin kuningaskunnan perustivat edot vuoden 1000 jälkeen Nigerjoen suiston länsipuolelle. Beninin kuningaskunta sijaitsi noin 300 kilometriä nykyisen Beninin ja Nigerian rajasta itään. 

Beninin kuningasta kutsuttiin obaksi. Kuninkaan valta oli muista päälliköistä riippuvaista 1400-luvulle saakka, jolloin Ewuare Suuri sai absoluuttisen vallan ja perusti perinnöllisen kuninkuuden. Hänen poikansa Ozolua Valloittaja tapasi ilmeisesti ensimmäisenä obana portugalilaisia vuoden 1500 tienoilla. 

Beninistä tuli 1500-luvulla tehokkaasti hallittu valtio ja se oli tunnettu pronssi- ja norsunluukäsitöistään. Muiden muassa eurooppalaisten kanssa käyty kauppa perustui norsunluuhun, mausteisiin ja orjiin. 1500-luvun jälkeen Benin alkoi rappeutua samalla kun naapurimaa, jorubavaltio Oyo, voimistui. Benin säilyi kuitenkin kutistuneena aina vuoteen 1897, jolloin Britannia valloitti sen.

Nykyisellä Beninin tasavallalla ei ole varsinaisesti mitään tekemistä Beninin kuningaskunnan kanssa, vaikka se otti tämän nimen vuonna 1975.

Katso myös
----------

* Beninin pronssit

Lähteet
-------

* Risto Kari: *Historian ABC – Kaikkien aikojen valtiot. Osa 1*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beninin kuningaskunta** Wikimedia Commonsissa