recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Työlupa** eli **työntekijän oleskelulupa** on viranomaisen myöntämä lupa, jonka turvin ulkomaalainen henkilö saa tehdä ansiotyötä. Pääsääntöisesti ulkomaalainen ei saa tehdä ansiotyötä ilman työlupaa. Viranomainen myöntää työluvan hakemuksesta "tarveharkinnan" perusteella.

Suomessa työlupaa eivät tarvitse EU-kansalaiset sekä Norjan, Islannin, Liechtensteinin ja Sveitsin kansalaiset. Suomessa pitää olla työpaikka valmiina, kun hakee työntekijän oleskelulupaa.

**Tarveharkinta** tarkoittaa, että muualta tuleva työntekijä saa oleskeluluvan vain, jos selvityksen mukaan sopivaa työvoimaa ei saa Euroopan unionista eikä Euroopan talousalueelta.

Kansanedustaja Anna Kontula (vas) teki tarveharkinnan poistamisesta lakialoitteen, jonka 103 kansanedustajaa allekirjoitti syksyllä 2017. Suomalaisista taloustieteilijöistä 79 % kannattaa tarveharkinnan poistamista, 6 % oli eri mieltä.

VATT:n ylijohtaja Juhana Vartiainen kirjoitti, että yritysten ulkomaisen rekrytoinnin tarveharkinta pitäisi poistaa kokonaan. Näin saataisiin Suomeen ne ihmiset, jotka todella työllistyisivät.

Vaikeudet löytää työntekijöitä ja kasvu
---------------------------------------

Esimerkiksi Uudenmaan TE-toimistossa oli vuonna 2018 yli 2 000 työluvan ja kahdeksan kuukauden jono.

Jopa 45 prosentilla työnantajista on vaikeaa löytää työntekijöitä avoimiin paikkoihinsa. Kymmenissä ammattiryhmissä on pulaa työntekijöistä ja täyttämättömät paikat hidastavat kasvua neljänneksessä yrityksistä. Osaaja- ja hakijapulaa on muuallakin. Kohtaanto-ongelmasta puhutaan kaikissa länsimaissa. Väestön ikääntyminen pahentaa ongelmia.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Kysely taloustutkijoille tuotti murskatuloksen: Ulkomaisen työvoiman tarveharkinta pitäisi poistaa *Helsingin Sanomat*.  4.7.2018.
4. ↑  Ekonomistikone.fi: Ekonomistit poistaisivat ulkomaisen työvoiman tarveharkinnan *Eva.fi*.  4.7.2018.
5. ↑  Maahanmuuttajan hintalappu (Arkistoitu – Internet Archive) (kopio), Juhana Vartiainen, Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen VATT:n ylijohtaja, Suomen Kuvalehti 23/2014, 6.6.2014, sivut 18-19.
6. 1 2  Työn ja tekijöiden välinen kuilu repeää – vain teot ratkaisevat *Helsingin Sanomat*.  10.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Maahanmuuttovirasto: Työntekijän oleskelulupa (Arkistoitu – Internet Archive)
Günter Gerhard Langen suunnittelemia kirjasintyyppejä.
**Günter Gerhard Lange** (12. huhtikuuta 1921 Frankfurt-an-der-Oder – 2. joulukuuta 2008 München) oli saksalainen kirjainmuotoilija, typografi ja opettaja.

Nuorena Lange haavoittui vakavasti toisen maailmansodan alkuvaiheessa ja hänet vapautettiin sen vuoksi asepalveluksesta. Vuonna 1941 hän aloitti opinnot Leipzigin Akademie für Graphische Künste und Buchgewerbe -oppilaitoksessa. Hän opiskeli siellä kalligrafiaa, typografiaa ja kirjanpainamista professori Georg Belwen johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1945 hän toimi professori Walter Tiemannin assistenttina ja työskenteli vapaana graafisena suunnittelijana ja taidemaalarina. Lange muutti Berliiniin vuonna 1949 ja jatkoi opintojaan Hochschule für Bildende Künste -oppilaitoksessa.

Lokakuussa 1950 Lange aloitti Berliinissä pitkän yhteistyönsä H. Bertholdin kirjasinvalimon kanssa. Lange suunnitteli ensimmäiset kirjasintyyppinsä Bertholdille 1950-luvulla, jatkaen samalla myös freelance-töitään. Hän myös luennoi typografiasta Meisterschule für Grafik und Buchwerbessä. Vuonna 1961 Lange nimitettiin Bertholdin taiteelliseksi johtajaksi. Vuonna 1971 hänet nimitettiin Bertholdin johtokuntaan. Työskentelynsä ohella hän jatkoi opettamista eri oppilaitoksissa.

Lange oli vuosina 1961–1990 Bertholdin kirjasinsuunnittelun keskeinen hahmo ja vastuussa yhtiön pikkutarkkojen laatustandardien noudattamisesta ja kehittämisestä. Lange suunnitteli uudet versiot useista klassisista kirjasintyypeistä. Näihin lukeutuivat AG Book, AG Old Face, Berthold Garamond, Berthold Baskerville Book, Berthold Bodoni Old Face, Berthold Caslon Book ja Berthold Walbaum Book. Hän suunnitteli myös muutamia aivan uusia kirjasintyyppejä, kuten Arena New, Boulevard, Champion, Concorde, Concorde Nova, El Greco, Imago ja Whittingham. Langen kyvyt ja vahva ammattitaito nostivat Bertholdin kirjasintyyppien valikoiman yhdeksi maailman huomattavimmista.

Lange jäi eläkkeelle vuonna 1990, mutta jatkoi edelleen aktiivisesti typografian opettajana ja luennoijana. Vuonna 1997 Berthold Types Limited -niminen chicagolainen yritys osti vuonna 1993 konkurssin tehneen Bertholdin *Berthold Exklusiv* -kokoelman kirjaintyyppien kaikki oikeudet. Lange liittyi Berthold Typesin palvelukseen vuonna 2000 ja valvoi sen uusien kirjaintyyppien suunnittelua. Lange toimi yhtiön taiteellisena neuvonantajana kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Günter Gerhard Lange *myfonts.com*. Viitattu 12.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  About Berthold *bertholdtypes.com*. Berthold Types Limited. Viitattu 1297.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Side** (m.kreik. Σίδη, *Sidē*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Lakoniassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Monemvasián kunnan Velanídian kylän paikalle tai lähelle.

Maantiede
---------

Side sijaitsi Lakonian itärannikolla jonkin verran pohjoiseen Malean niemen kärjestä, lähellä Boian eli Boiain kaupunkia. *Barrington Atlas of the Greek and Roman World* sijoittaa Siden nykyisen Velanídian kylän paikalle. Toiseksi paikaksi on ehdotettu läheistä Ágios Geórgiosta, jossa on luonnonsatama. Siden kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Boia sijaitsi saman niemen länsirannalla. Niemen kärjessä sijaitsi Nymfaion.

Historia
--------

Siden kerrotaan olleen olemassa jo ennen Peloponnesoksen doorilaisvalloitusta. Pausanias sanoo sen saaneen nimensä Danaoksen tyttärestä Sidestä. Klassisella kaudella 300-luvulla eaa. Siden asukkaat siirrettiin naapurikaupunki Boiaan *synoikismoksessa*, jossa olivat mukana myös Afroditia ja Etis. Muutoin kaupungista ei tiedetä mitään. Sen mainitsee Pausaniaan lisäksi vain Pseudo-Skylaks.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "344. Side", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3 4  Smith, William: "Side", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4  Side *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
4. 1 2 3  "58 E5 Side", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. ↑  Pseudo-Skylaks: *Periplus* s. 17; Pausanias: *Kreikan kuvaus* 3.22.11.
**Pohjois-Karjalan rahasto** on Suomen kulttuurirahaston maakuntarahasto. Sen toimipaikka on Joensuussa.

Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii 17 maakuntarahastoa. Pohjois-Karjalan rahasto tukee pohjoiskarjalaisia tieteen ja taiteen harjoittajia, maakuntaan kohdistuvaa tutkimustyötä ja maakunnassa tehtävää kulttuurityötä jakamalla apurahoja ja palkintoja kerran vuodessa. Maakuntarahastoa tukevat yksityiset ja yhteisöt lahjoituksilla ja testamenteilla. Lahjoittaja voi perustaa rahaston yhteyteen oman nimikkorahastonsa. Apurahoja jaetaan vuosittain yleisrahastosta sekä nimikkorahastoista.

Apurahapäätökset tekee maakunnan eri alojen asiantuntijoista koostuva hoitokunta. Rahaston käytännön asioista vastaavat asiamies Tuomo Vatanen ja sihteeri, Pohjois-Karjalan liiton hallintopäällikkö Helka Makkonen.

Hoitokunta
----------

Hoitokunnan jäsenet (2014) ovat:

* Asko Saarelainen, fil. lis. puheenjohtaja

* Helmi Järviluoma-Mäkelä, prof. varapuheenjohtaja
* Maarit Hämäläinen-Koljonen, kulttuurisihteeri
* Timo Jääskeläinen, professori
* Ulla Pennanen, amanuenssi
* Kristiina Rintala, asiamies
* Sirkka-Liisa Röppänen, rehtori
* Timo Tokola, professori
* Ulla Vartiainen, museonjohtaja

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjois-Karjalan rahasto Suomen Kulttuurirahaston sivuilla. Viitattu 7.12.2014
Sidamojen uudenvuodenjuhla Awasassa.
**Sidamot** ovat kuušilaista sidamon kieltä puhuva kansa Etiopian lounaisosassa. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan heitä oli 2 952 000 henkeä.

Sidamot asuvat etupäässä Eteläisten kansojen alueella. Heidän asuinalueensa liitettiin Etiopian keisarikuntaan 1800-luvun lopussa. Suurin osa kansasta on maaseutuväestöä, joskin kaupunkilaisten määrä on lisääntymässä.

Sidamojen elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat tefheinä, durra, vehnä, etiopianbanaani, vihannekset ja kahvi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Perinteiseen yhteiskuntaan kuuluvat suku- ja ikäryhmät ja käsityöläiskastit. Osa kansasta on muslimeja ja osa kristittyjä, eräät harjoittavat perinteistä uskontoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Narody i religii mira: Entsiklopedija*, s. 481. Moskva: Bolšaja Rossijskaja entsiklopedija, 1999. ISBN 5-85270-155-6.
2. 1 2  Statistical Tables for the 2007 Population and Housing Census of Ethiopia: Country Level *web.archive.org*. Viitattu 18.11.2020.
**Pohjois-Karjalan ammattiopisto Nurmes** oli ammattioppilaitos Nurmeksessa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Se liitettiin osaksi vuonna 2018 perustettua Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymän Riveria-oppilaitosta. 

Tätä ennen ammattiopisto järjesti 8 eri toisen asteen koulutusohjelmaa. Opiskelijoita oli noin 300, ja henkilökuntaa noin 45.

Koulutustarjonta
----------------

* Autoala
* Hotelli-, ravintola- ja catering-ala
* Kone- ja metalliala
* Liiketalouden perustutkinto
* Matkailuala
* Rakennusala
* Sähkö- ja automaatiotekniikan perustutkinto
* Talotekniikan perustutkinto

Oppilaitoksen historia
----------------------

Ammattiopiston juuret ulottuvat vuoteen 1967, jolloin sekä kaupallinen että ammattiopetus alkoi Nurmeksessa väliaikaisissa tiloissa. 1970-luvulla kauppakoulu ja ammattikoulu saivat omat rakennuksensa vierekkäisille tonteille Nurmesjärven rantaan.

1994 oppilaitokset yhdistyivät ja kahden vuoden aikana rakennukset yhdistettiin ja saneerattiin täysin. Näin käytössämme ovat hyvät, monipuoliset opiskelutilat kaikille oppilaitoksessa oleville koulutusohjelmille.

Vuonna 2018 toiminta siirtyi osaksi Riveria-oppilaitosta.

Opiskelu
--------

Opiskelu on käytännönläheistä. Työssäoppimisjaksoilla saa jo opiskeluaikana tuntuman oikeaan työelämään.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjois-Karjalan Ammattiopisto Nurmes Pohjois-Karjalan Koulutuskuntayhtymä.  Arkistoitu 26.7.2013. Viitattu 20.5.2013.
**Vesisuihkupropulsio** on vesikulkuneuvoissa käytettävä voimansiirtojärjestelmä. Siinä alus etenee vedessä suihkuyksiköstä purkautuvan vesisuihkun työntämänä. Vesisuihku saadaan aikaan tunneliin sijoitetulla potkurilla (eli pumpulla). Käyttövoima voidaan saada monentyyppisestä lähteestä, useimmiten se on jonkintyyppinen mäntä- tai suihkumoottori. Vesisuihkupropulsio on vanhin mekanisoitu propulsiojärjestelmä; se patentoitiin Englannissa vuonna 1661 .

Vesisuihkupropulsio on nykyään yleisesti käytössä vesiliikenteessä, ja jokamiehen sovellus on lähinnä vapaa-ajan käytössä vesiskootteri. Sotilaskäytössä vesisuihkupropulsiota käytetään esimerkiksi torpedoissa ja ohjusveneissä, kuten suomalaisessa Hamina-luokassa.

Vesisuihkupropulsion etuja verrattuna potkuripropulsioon
--------------------------------------------------------

Eräs vesisuihkupropulsion toteutustapa
Poliisiveneen vesisuihkupropulsio
* Liikkuvat osat ovat aluksen rungon sisällä suojassa esimerkiksi kiviltä tai vedestä pelastettavilta ihmisiltä
* Aluksen ohjattavuus paranee, koska vesisuihku on nopeasti käännettävissä haluttuun suuntaan
* Vesisuihku voidaan kääntää jarruttamaan aluksen kulkua välittömästi vaikka täydestä vauhdista

Vesisuihkupropulsion huonoja puolia
-----------------------------------

* Mahdollisesti huonompi hyötysuhde hitaammissa nopeuksissa
* Kalliimpi rakenne (enemmän osia verrattuna pelkkään moottorin ja potkurin yhdistelmään)
* Lisääntynyt paino johtuen järjestelmän sisältämästä vedestä
* Ei toimi kunnolla, jos vesikulkuneuvon kuorma on mitoitettua suurempi (esimerkiksi vesiskootterissa)
* Järjestelmä voi tukkeutua esimerkiksi levästä
* Ei sovellu talvimerenkulkuun

Lähteet
-------

1. ↑  TKK, Johdatus kuljetusvälinetekniikkaan (PDF) (luku 4.4.3) *tkk.fi*. Viitattu 19.7.2010. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesisuihkupropulsio** Wikimedia Commonsissa
**Leena Kaarina Ruotsi** (s. 22. elokuuta 1942 Kaukola) on suomalainen yleisurheilija, joka 1960-luvulla saavutti SM-mitaleja kuulantyönnössä. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Karvian Kiriä.

Ruotsi saavutti kuulantyönnössä Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1965 sekä pronssia vuosina 1966 ja 1968. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuonna 1960, viidenneksi vuosina 1962, 1964 ja 1969 sekä kuudenneksi vuosina 1963 ja 1971. Hän edusti Suomea vuonna 1965 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa sekä kahdessa maaottelussa, joista ensimmäisessä vastustajina olivat Ranska ja Tanska sekä toisessa Ruotsi.

Ruotsin kuulantyöntöennätys oli 13,13 m, jonka hän teki Hämeenkyrössä kesäkuussa 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rantala, Risto; Siukonen, Markku; & Tukiainen, Seppo (toim.): *Urheilumme kasvot 2*, s. 1215. 3. painos. Oy Scandia Kirjat Ab, 1981.
2. 1 2  Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon - kansa liikkumaan*, s. 502. Yleisurheilun Tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
3. 1 2 3 4  Leena Ruotsi Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
4. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat - Kalevan malja*, s. 281. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
5. ↑  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 73–74, 235–236. , 1987.
6. ↑  Hannus, Matti & Laitinen, Esa: *Maailman paras maaottelu*, s. 227. Suomen Urheiluliitto, 2000. ISBN 951-96491-3-1.
**Pjotr Nikolajevitš Lebedev** (*Пётр Никола́евич Ле́бедев*) (24. helmikuuta 1866 Moskova, Venäjän keisarikunta – 1. maaliskuuta 1912 Moskova, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen fyysikko, joka tutki sähkömagneettista säteilyä.

Lebedev opiskeli aluksi Keisarillisessa Moskovan teknillisessä koulussa. Hän jatkoi opintojaan ja suoritti tohtorintutkintonsa Strasbourgin yliopistossa 1887–1891 saksalaisen August Kundtin ohjaamana. Vuonna 1891 hän alkoi työskennellä Moskovan valtionyliopistossa Aleksandr Stoletovin tutkimusryhmässä. Lebedev teki kokeita sähkömagneettisilla aalloilla, ja oli intialaisen fyysikon Jagadish Chandra Bosen ohella ensimmäisiä, jotka tutkivat millimetriaaltoja. 

Hän mittasi ensimmäisenä valon synnyttämän paineen vuonna 1899. Lebedevin havainto julkaistiin fyysikkojen maailmankongressissa Pariisissa 1900. Se oli ensimmäinen kvantitatiivinen todiste Maxwellin sähkömagneettisen teorian puolesta.

Vuonna 1901 Lebedevistä tuli fysiikan professori Moskovan valtionyliopistossa. Hän erosi virastaan 1911 protestina opetusministeriön politiikalle. Samana vuonna Lebedev sai kutsun tulla luennoimaan Tukholmaan, mistä hän kuitenkin kieltäytyi. Hän kuoli seuraavana vuonna 46 vuoden iässä.

Moskovan Lebedev-instituutti ja Kuun kääntöpuolella oleva Lebedev-kraatteri on nimetty hänen mukaansa.

Lähteet
-------

1. ↑  Alexei Kojevnikov: Pyotr Nikolayevich Lebedev *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 27.5.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pohjois-Karjalan ammattiopisto Kitee** tarjosi ammatillista koulutusta Kiteellä Pohjois-Karjalan maakunnassa.
Oppilaitos toimi Kiteen keskustan tuntumassa Savikontiellä. Opiskelijoita on noin 300 ja henkilökuntaa noin 30. Opiskelu oppilaitoksessa on käytännön läheistä tekemällä oppimista.Oppilaitos tekee monipuolista yhteistyötä alueen yritysten ja koulutustoimijoiden kanssa. Kiteen lukion kanssa tehtävä yhteistyö mahdollistaa kaksoistutkinnon suorittamisen. Oppilaitos on osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää. 

  

1.1.2018 lähtien Pohjois-Karjalan ammattiopisto Kitee on yksi Riverian koulutusyksiköistä.

Koulutustarjonta
----------------

* Automaatioasentaja, sähköasentaja
* Eläintenhoitaja
* Kokki
* Levyseppähitsaaja
* Lähihoitaja
* Maaseutuyrittäjä, maatilataloudenkoulutusohjelma
* Merkonomi
* Talonrakentaja

Kansainvälisyys
---------------

Oppilaitos kehittää jatkuvasti kansainvälistä toimintaa. Yhteistyökumppaneita on mm. Irlannissa, Ruotsissa ja Espanjassa. Työssäoppimisjaksoja voi suorittaa ulkomailla tai hakea opiskelijavaihtoon.

Asuntola
--------

Asuminen oppilaitoksen asuntolassa on ilmaista perustutkinto-opiskelijoille. Asuntolapaikkoja on tarjolla rajoitetusti. Etusijalla ovat pitkämatkalaiset ja alle 18-vuotiaat opiskelijat. Asuntolat sijaitsevat Kiteen keskustassa.

Aiheesta muualla
----------------

 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pjotr Jefimovitš Saveljev** (ven. Пётр Ефи́мович Саве́льев, 27. kesäkuuta 1902 nykyisen Jessoilan kunnan Salmenniskan kylä – 23. joulukuuta 1969 Petroskoi) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija.

Pjotr Saveljev syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Uhmoilan kaksiluokkaisen koulun ja valmistui Petroskoin venäläisestä opettajaopistosta vuonna 1922. Vuonna 1928 hän valmistui Krupskajan kommunistisen kasvatuksen akatemiasta Moskovassa.

Saveljev työskenteli opettajana Uhmoilassa vuosina 1922–1924, Karjalan autonomisen tasavallan valistusasian kansankomissariaatissa vuosina 1928–1930 sekä komissariaatin osastopäällikkönä ja varakansankomissaarina vuosina 1930–1932. Hän oli Karjalan pedagogisen instituutin johtaja vuosina 1932–1935 ja tasavallan valistusasiain varakansankomissaari vuosina 1935–1936. Saveljev työskenteli NKP(b):n Karjalan aluekomiteassa vuosina 1936–1938 ja karjalankielisen *Sovetskoi Karelija* -lehden päätoimittajana vuonna 1938.

Saveljev vangittiin karjalan kirjakielen luomiseen liittyneen jutun yhteydessä vuonna 1938, mutta hänet vapautettiin vuonna 1940. Hän työskenteli sen jälkeen keskikoulun rehtorina Petroskoissa ja osallistui toiseen maailmansotaan. Saveljev toimi Petroskoin opettajainstituutin johtajana vuonna 1946 ja Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan varaopetusministerinä vuosina 1946–1951. Vuosina 1952–1954 hän työskenteli Karjalais-suomalaisen SNT:n opettajien täydennyskoulutusinstituutissa ja vuosina 1954–1955 tasavallan ministerineuvostossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 59. Petrozavodsk: PetroPress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. ↑  Predtetšenskaja, N. V.: *Prepodavateli Karelskogo gosudarstvennogo pedagogitšeskogo universiteta, 1931–2001: biografitšeski slovar*, s. 69. Petrozavodsk: Karelski gosudarstvennyi pedagogitšeski universitet, 2001.
3. ↑  Katerina Leksunova: "Delo lingvistov" – zagovor, kotorogo ne bylo *Respublika*. Viitattu 30.3.2020.
**Kiselnja** (ven. Кисе́льня) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarista Murmanskiin johtavan M18-valtatien varrella 15 kilometriä Olhavasta luoteeseen. Kunnassa on 2300 asukasta (vuonna 2010).

Kylän vieressä sijainnut Peskin pogosta mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Vuosina 1903–1906 rakennettiin kivinen Theodor Stratilatin kirkko. Neuvostoaikana vaurioitunut rakennus toimii nykyään jälleen kirkkona.

Kuntaan kuuluu 21 asutuskeskusta sekä Pupyševon ja Purovon puutarhapalsta-alueet. Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous sekä maantien yhteyteen syntyneet palvelut. Kiselnjassa toimii lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka sekä vuonna 2008 avattu mielisairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  Administratsija Volhovskogo munitsipalnogo raiona: Kiselninskoje selskoje poselenije *volkhov-raion.ru*. Viitattu 7.4.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Tserkov velikomutšenika Feodora Stratilata *enclo.lenobl.ru*. Viitattu 7.4.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Kiselninskoje selskoje poselenije: O nas *kiselnya.ru*.  Arkistoitu 16.4.2013. Viitattu 7.4.2012. (venäjäksi)
4. ↑  Kiselninskoje selskoje poselenije: O nas, tšast 2 *kiselnya.ru*. Viitattu 7.4.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kiselnjan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kiselnja Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Pjotr Mironovitš Mašerov** (ven. Пётр Миро́нович Маше́ров, valkoven. Пётр Міро́навіч Машэ́раў, *Pjotr Mironavitš Mašerau*; 26. helmikuuta 1918 – 4. lokakuuta 1980) oli valkovenäläinen poliitikko ja partisaanijohtaja. Hän toimi Valko-Venäjän kommunistisen puolueen ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1965–1980.

Elämäkerta
----------

Mašerov syntyi maanviljelijäperheeseen ja opiskeli Vitebskin pedagogisessa instituutissa valmistuen vuonna 1939. Opiskeluiden jälkeen hän toimi fysiikan opettajana vuoteen 1941 saakka. Elokuussa 1941 hän oli mukana perustamassa partisaaniliikettä Vitebskin alueella. Seuraavan vuoden lokakuussa hän sai komentoonsa oman yksikkönsä ja prikaatin maaliskuussa 1943. Lokakuussa 1943 hän siirtyi puolueen töihin. Neuvostoliiton joukkojen vallattua Vilnan alueen Mašerov toimi Komsomolin puheenjohtajana Maladzetšnan ja Vileika hallintopiireissä. Sodan jälkeen hän toimi kommunistisen puolueen töissä muun muassa Brestin kaupungissa ja myöhemmin koko maan kattaneissa viroissa.

Mašerov nousi Valko-Venäjän kommunistisen puolueen ensimmäiseksi sihteeriksi maaliskuussa 1965. Virkakaudellaan hän panosti Valko-Venäjän raskaaseen teollisuuteen, mikä osaltaan paransi alueen taloutta. Samaan aikaan kuitenkin maan venäläistyminen ja neuvostolaistuminen kiihtyi. Miltei koko nuoriso kuului Komsomoliin ja joka yhdestoista kommunistiseen puolueeseen. Mašerov kuoli auto-onnettomuudessa 4. lokakuuta 1980 ollessaan matkalla Baranavitšystä Minskiin. Hänen kuolemansa jälkeen syntyi huhuja siitä, että Leonid Brežnev oli ehkä määrännyt hänet tarkoituksellisesti surmattavaksi kilpailijana. Vaikka Mašerovin virkakaudella toteutettiin esimerkiksi valkovenäjän opetuksen lopettaminen kouluissa, hänellä oli etenkin kuolemansa jälkeen maine kansan johtajana ja "hyvänä kommunistina".

Lähteet
-------

1. 1 2  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 637. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)
2. ↑  Andrew Wilson: *Belarus: the last European dictatorship*, s. 116. Yale University Press, 2011. ISBN 978–0–300–13435–3. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Virginian osavaltion vaakuna
**Sic semper tyrannis** on latinankielinen lentävä lause, joka tarkoittaa suomeksi *Niin käy aina tyrannien*. Sanontana se tarkoittaa, että sorrettu kansa aina lopulta surmaa tai syrjäyttää tyrannin. Rooman diktaattorina toimineen Julius Caesarin murhaan vuonna 44 eaa. osallistuneen Marcus Junius Brutuksen on väitetty lausuneen nämä sanat, mikä on luultavasti tosin keksitty vasta myöhemmin. John Wilkes Booth lausui sanat ampuessaan Yhdysvaltain presidentti Abraham Lincolnin vuonna 1865.

Lause on myös Virginian osavaltion virallinen motto.

Lähteet
-------

1. ↑  Amerikan Yhdysvaltain presidentit (II).  *Uusi Suometar*, 29.07.1885, nro 172, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 22.07.2014.
2. ↑  About Virginia *virginia.gov*.  Arkistoitu 17.4.2014. Viitattu 22.07.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sic semper tyrannis** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sic semper tyrannis
**Alois Eliáš** (29. syyskuuta 1890 Praha – 19. kesäkuuta 1942 Praha) oli tšekkoslovakialainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Böömin ja Määrin protektoraatin pääministerinä maata miehittäneen Saksan alaisuudessa, mutta teki samalla yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen ja Tšekkoslovakian Lontoossa olleen pakolaishallituksen kanssa. Saksalaiset pidättivät hänet vuonna 1941 ja hänet teloitettiin seuraavan vuoden puolella.

Elämäkerta
----------

Eliáš syntyi Prahassa vuonna 1890 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Tšekkoslovakian legioonassa Venäjällä. Vuonna 1917 hänen onnistui saapua Venäjältä Ranskaan Yhdysvaltojen kautta ja vuonna 1919 hän otti osaa Tšekkoslovakian rajanaapureiden Puolan ja Unkarin kanssa käymiin rajakahakoihin. Vuosina 1921–1923 Eliáš opiskeli Pariisin sotilasakatemiassa ja työskenteli vuodesta 1924 maan pääesikunnassa. Vuosina 1931–1933 hän johti Tšekkoslovakian edustustoa Kansainliiton aseistariisuntakomissiossa Genevessä. Tämän jälkeen hän komensi useita sotilasyksiköitä yleten kenraalimajuriksi vuonna 1936. Hänestä tuli Tšekkoslovakian viestintäministeri vuonna 1938 ja hän toimi virassaan maan saksalaismiehitykseen saakka.

27. huhtikuuta 1939 Eliášta tuli Böömin ja Määrin protektoraatin pääministeri. Astuessaan virkaansa hän lupasi entiselle presidentille Edvard Benešille tekevänsä voitavansa miehitetyn maan hyväksi ja järkeili, että jollei hän olisi ottanut virkaa vastaan, olisi siihen päätynyt joku maan vihollisista. Virkaa hoitaessaan Eliáš uhmasi natsihallintoa useaan otteeseen; hän kieltäytyi esimerkiksi vannomasta uskollisuudenvalaa Adolf Hitlerille ja kieltäytyi myös allekirjoittamasta juutalaisvastaisia lakeja. Hän teki myös yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen kanssa ja oli yhteyksissä Tšekkoslovakian tuolloin Lontoossa toimineeseen pakolaishallitukseen. Böömin ja Määrin tuolloinen valtakunnanprotektori eli johtava paikallinen saksalainen virkamies Konstantin von Neurath korvattiin lopulta Reinhard Heydrichilla, joka pidätytti Eliáksen 27. syyskuuta 1941. Eliáš tuomittiin kuolemaan yhteistyöstä vastarintaliikkeen kanssa ja hänet teloitettiin Prahassa 19. kesäkuuta 1942.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 241. M.E.Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alois Eliáš** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sicko – aivan sairasta** (tai *SiCKO*) on ohjaaja Michael Mooren dokumenttielokuva, joka kuvaa kriittisesti Yhdysvaltain terveydenhuoltojärjestelmää. Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 19. toukokuuta 2007. Yhdysvalloissa se tuli teattereihin 29. kesäkuuta 2007. Suomen ensi-ilta oli 26. lokakuuta 2007.

Juoni
-----

Yhdysvalloissa ei ole julkista terveydenhuoltoa, vaan lääkärinapua saa työnantajan tai itse kustannetulla sairausvakuutuksella. Noin 50 miljoonaa yhdysvaltalaista, joista lapsia yhdeksän miljoonaa, on ilman vakuutusta. Elokuva vertailee Yhdysvaltain järjestelmää Kanadan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Kuuban ja Ranskan verovaroin kustannettuun julkiseen terveydenhuoltoon, joissa hoito ei maksa potilaalle mitään (paitsi verot), sekä tapansa mukaan esittelee erilaisia anekdootteja yhdysvaltalaisesta järjestelmästä.

Erityisesti *Sicko* arvostelee Yhdysvaltain hallitusta, rahanahneuden pyörittämää terveydenhuoltoa, sairausvakuutusyhtiöitä ja lääkebisnestä. Osansa saa myös muun muassa senaattori Hillary Rodham Clinton, joka ajoi aikoinaan yleistä terveydenhuoltoa, mutta on nykyisin yksi lääketeollisuuden suurimpia rahansaajia.

Eräässä kohdassa Moore lastaa veneeseen joukon kroonisesti sairaita newyorkilaisia syyskuun 11. päivän iskujen pelastushenkilökunnan jäseniä, jotka kärsivät erilaisista pelastustyöstä aiheutuneista oireista, ja ajaa Yhdysvaltain Guantanamo Bayn tukikohtaan Kuubassa, jossa vankileirillä pidetyillä on kattava ilmainen terveydenhuolto. Yhdysvaltalaisia ei kuitenkaan päästetä Guantanamo Bayhin, mutta potilaat saavat ilmaisen lääkärinhoidon ja lääkkeet kuubalaisessa sairaalassa.

Muuta
-----

Koska Kuuba on Yhdysvaltain taloussaarrossa, yhdysvaltalainen ei saa matkustaa sinne tai tuoda sieltä mitään. Kymmenen päivää ennen Cannesin filmifestivaalien alkua Moore sai ilmoituksen olevansa rikostutkinnan kohteena. Rangaistuksena olisi voinut olla *Sickon* takavarikoiminen, minkä vuoksi Moore piilotti kopion elokuvasta Kanadaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Sicko – aivan sairasta MTV3. Viitattu 18.11.2007.
2. ↑  Nichols, Michelle: Moore fears film seizure after Cuba trip  11.07.2007. Reuters. Viitattu 13.1.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Sickon virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
*Porigami*.
**Porigami** on Porissa sijaitseva, peilihiotusta ruostumattomasta teräksestä valmistettu Milla Vuorisen veistos. Teos on kiinnitetty As. Oy. Porin Otavan Kruunun julkisivuun, ja se on valmistunut vuonna 2020. Teos sijaitsee Länsipuiston ja Otavankadun kulmassa.

Taidekilpailu
-------------

Vuokrataloyhtiö Asunto Oy Porin Otavan Kruunu järjesti syksyllä 2019 kilpailun, jossa haettiin ehdotuksia taideteoksen toteuttamiseksi joko rakennusten julkisivuihin tai sisätiloihin. As. Oy Porin Otavan Kruunu koostuu kahdesta kerrostalosta, joissa on yhteensä 63 asuntoa. Taidehankintaan varattiin 32 000 euroa. Kilpailun ensimmäisen palkinnon voitti arkkitehti Milla Vuorisen ehdotus *Porigami*. Toiseksi sijoittui Akseli Leinosen ehdotus *Punainen fasadi* ja kolmanneksi Laura Könösen teosidea *Hetken toivon ja odotan*. Kilpailuun saapui kaikkiaan 53 ehdotusta.

Palkintolautakunnan arvion mukaan *Porigami*-teos käy tyylikästä vuoropuhelua rakennuksen arkkitehtuurin ja ympäristön kanssa, ja se tulee elämään ilmeikkäästi sekä valaistuksen että luonnonvalon muuttuessa. Lisäksi palkintolautakunta arvioi, että kilpailuehdotus onnistui samanaikaisesti sekä leikittelemään Porin kaupungin nimellä, että viittaamaan hienovaraisesti ajankohtaiseen kysymykseen napajäätiköiden sulamisesta. Erityisesti ratkaisu, jossa *Porigami* kiinnitettäisiin katos- tai kattorakenteen alapintaan rikastaisi teoksen merkityksiä. Alumiinista valmistettava teos kestäisi sata vuotta, eli rakennuksen elinkaaren ajan. Sitä edellytettiin kilpailuehdotuksilta.

Toteutus ja aihe
----------------

*Porigami* valmistettiin peilihiotusta ruostumattomasta teräksestä. Se sijoitettiin Länsipuiston ja Otavankadun kulmassa sijaitsevan asuinrakennuksen kulmasyvennykseen, parvekkeen alapuolelle. Jalkakäytävällä liikkuessa teoksen näkee alhaalta ylös päin.

*Porigami*-veistos muistuttaa muodoltaan paperista taiteltua origamia. Milla Vuorinen on kertonut, että teoksen idea syntyi rakennuksen nimestä, Otavan tähtikuviosta ja kruunusta symboleina. Taiteilija näki mielessään jotain säihkyvää ja tuikkivaa. Veistoksen pinta tuikkii tähtien tavoin valon osuessa siihen eri kulmissa. *Porigami* peilaa ja heijastaa ympäristöään kutsuen katsojan mukaan leikkiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sini Kuvaja: Pori sai uuden julkisen taideteoksen *Satakunnan Kansa*.  25.9.2020. Viitattu 24.1.2022.
2. ↑  Sini Kuvaja: Porin keskustaan valmistuviin kerrostaloihin haetaan taidetta kilpailun kautta *Satakunnan Kansa*.  5.9.2019. Viitattu 24.1.2022.
3. 1 2 3  Tuuli Heervä: Alumiinista taittuva "Porigami"-veistos voitti asunto-osakeyhtiö Otavan Kruunun taidekilpailun – suunnittelijaksi paljastui porilaissyntyinen arkkitehti *Satakunnan Kansa*.  17.2.2020. Viitattu 24.1.2022.
4. ↑  Milla Vuorisen Porigami voitti Otavan Kruunun taidekilpailun - Suomen Arkkitehtiliitto SAFA Uutiset *Suomen Arkkitehtiliitto SAFA*.  17.2.2020. Viitattu 24.1.2022.
5. 1 2  Porigami *Taide rakentamisessa*.  8.10.2020. Viitattu 24.1.2022.
**Kishori Pednekar** (s. 25. kesäkuuta 1962) on intialainen poliitikko, joka on vuodesta 2019 alkaen toiminut Mumbain pormestarina. Hänen poliittinen uransa alkoi vuonna 1992, jolloin hän liittyi Shiv Senan naisjärjestöön. Hän on toiminut Mumbain kunnanvaltuustossa kolme kautta voitettuaan vaalit vuosina 2002, 2012 ja 2017.

Hän syntyi Worlin kaupunginosassa Mumbaissa. Hänen isänsä oli kongressipuolueen uskollinen kannattaja. Nuoruudessaan hän kuuli serkuiltaan Shiv Senasta ja Bal Thackeraysta, mikä herätti hänen kiinnostuksensa. Mentyään naimisiin hän alkoi osallistumaan puoluetyöhön ja sai vuonna 1992 johdettavakseen Shiv Senan vaalityöt hänen omassa naapurustossansa. Pednekar valittiin Mumbain pormestariksi ilman vastaehdokkaita. Times of India -lehden mukaan kyseessä on mahdollisesti ensimmäinen kerta 88 vuoteen.

Koronaviruspandemian aikana Pednekar päätti tehdä vapaaehtoistyötä sairaanhoitajana. Hän on työskennellyt sairaanhoitajana ennenkin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mayor Resume *portal.mcgm.gov.in*. Viitattu 18.12.2019.
2. ↑  Eeshanpriya, M. S.: Kishori Pednekar elected Mumbai’s new Mayor. She starts with three appeals *Hindustan Times*.  22.11.2019. Viitattu 18.12.2019.
3. 1 2  Pinto, Richa: Shiv Sena corporator to be elected Mumbai mayor unopposed *Times of India*.  21.11.2019. Viitattu 18.12.2019.
4. ↑  Sadadekar, Chetna: Mumbai: Tracing the journey of Kishori Pednekar; A fiery mayor with a heart *mid-day.com*.  24.11.2019. Viitattu 18.12.2019.
5. ↑  Inspiring! Mumbai Mayor Kishori Pednekar returns to serve as nurse to motivate Covid warriors *Financial Express*.  27.4.2020. Viitattu 29.4.2020.
**Pori Organ** on vuodesta 2006 lähtien Porissa järjestetty urkumusiikkifestivaali. Sen pääkonserttipaikkana toimii Keski-Porin kirkko. Konsertteja on järjestetty myös muun muassa Käppärän pienessä kappelissa, Siikaisten kirkossa sekä Pyhän Ristin kirkossa Raumalla. Festivaalin järjestää Porin evankelis-luterilainen seurakuntayhtymä ja sen taiteellisena johtajana toimii urkutaiteilija Juhani Romppanen.

Keski-Porin kirkossa soitetaan saksalaisilla, vuonna 2007 valmistuneilla Paschen Kiel Orgelbaun uruilla, joita pidetään eräinä maailman parhaista 2000-luvulla rakennetuista ranskalaistyylisistä uruista. Ne ovat houkutelleet festivaalin esiintyjiksi useita huippu-urkureita eri puolilta maailmaa. Vuoden 2012 Pori Organissa esiintyy muun muassa Pariisin toiseksi suurimman kirkon Saint-Sulpicen *Cavaille-Coll*-urkujen pääurkuri Daniel Roth.

Lähteet
-------

1. ↑  Saksalaisromantiikkaa laulavasti uruilla  17.6.2011. Helsingin Sanomat. Viitattu 6.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Pori Organ -festivaali[vanhentunut linkki]
**Suur-Bolgaria** oli bolgaarialaiskansoien  valtiomuodostelma 600-luvulla Kaspianmeren ja Azovanmeren välissä Etelä-Venäjällä.

570-luvulla kasaarit, suvaarit ja bolgaarit olivat joutuneet läntisen turkkilaisen kaanikunnan alaisuuteen, kun turkkilaisen kaanikunnan läntisen osa oli valloittanut alueita Pohjois-Kaukasiasta ja Mustanmeren itäpuolelta. Alistetut kansat koettivat kuitenkin saada vapautensa takaisin, ja vuonna 619 bolgaarit lähestyivät avun pyynnöin myös Bysantin valtakuntaa. Bolgaarit ottivat vastaan kristinuskon, mutta käytännössä uusi uskonto ei saanut jalansijaa.

Kun Kubrat tuli bolgaarien johtajaksi, hän kokosi turkinsukuiset bolgaarit, kasaarit, suvaarit sekä alaanit yhteen. Tämä heimoliitto onnistui karistamaan turkkilaisen kaanikunnan vallan. Suur-Bolgaria muodostui 630- ja 640-luvulla, kun nämä heimot valloittivat suuria alueita Azovanmeren ja Kaspianmeren väliltä.

Suur-Bolgarian pääkaupungiksi tuli Fanagorian muinainen kaupunki, jonka hunnit olivat tuhonneet 300-luvulla. Kun Kubrat kuoli 660, Suur-Bolgaria jakaantui kahtia. Kubratin pojista Batbai sai itäisen osan ja Asparuk läntisen osan.

Myös kasaarit olivat muodostaneet oman kaanikunnan, joka oli alistanut myös suvaarit. Kohteena olivat myös bolgaarit, jotka ratkaisivat ongelman siirtymällä muualle. Batbai johti itäisen bolgaariryhmän pohjoiseen, johon myöhemmin muodostui Volgan Bolgaria. Asparuh sen sijaan johti läntisen ryhmän länteen ja saapui 675 Tonavan alajuoksulle. Siellä Asparuh muodosti valtion, joka on nykyisen Bulgarian alku.

Lähteet
-------

1. ↑  Eastern Bulgars facts, information, pictures | Encyclopedia.com articles about Eastern Bulgars *www.encyclopedia.com*. Viitattu 28.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suur-Bolgaria**.
* Kazhdan, Alexander P.: *The Oxford dictionary of Byzantium*. Oxford University Press, 1991. ISBN 978-0-19-504652-6. (englanniksi)
* Rosser, John H.: *Historical dictionary of Byzantium*. Scarecrow Press, 2011. ISBN 978-0-8108-7567-8. (englanniksi)
* John of Nikiu Chronicles pp.47
* Great Old Bulgaria - Facts and Sources greek, hebrew, latin
* Halikov, A. H. 1991: Tataarit, keitä te olette. S. 54–55.
* Иванов, В. П. Николаев, В. В. Димитриев, В. Д. 2000: Чуваши. Этническая история и традиционная культура. Москва. S. 14.
* BULGARS, Oxford Dictionary of Byzantium (1991), vol.1, p.338
* Ivan Mikulčić, *Towns and castles in medieval Macedonia*, Makedonska civilizacija, Skopje, 1996 (makedoniaksi)
* Ukrainian History
**Keskus** on **Järvenpään keskustaa** tarkoittava Järvenpään 1. kaupunginosa, joka sijaitsee Tuusulanjärven pohjoispään ja Järvenpään rautatieaseman (radan) välisellä alueella. Sen asukasluku oli vuoden 2014 lopussa 3 920.

Asutus
------

Järvenpään keskustan asutus on tiheää. Keskusta koostuu pääosin kerrostaloista, jotka ovat levittäytyneet muihinkin kaupunginosiin.

Keskustassa on rakenteilla uusi Bulevardikortteli-niminen asuinkortteli, johon tulee muun muassa tornitaloja ja noin 10 000 m2 liiketilaa.

Palvelut
--------

Keskuksen kaupunginosassa on tarjolla runsaasti erilaisia palveluja. Siellä toimivat muun muassa Järvenpään rautatieasema, Juholan koulu, Järvenpään yhteiskoulu, Järvenpään kirkko ja Ammattiopisto Spesia (ent. Validia).

Kaupan tarjontaa edustavat esimerkiksi kauppakeskus Prisma sekä kauppojen reunustama Sibeliuksenkatu (kävelykatu Janne).

Muuta
-----

Prisman vieressä on Tuusulanjärven rantapuisto, jossa on eräs Järvenpään kuuluisimmista maamerkeistä, Rolf Westphalin Kolmisointu-veistos, joka on 11 metriä korkeana Suomen suurin julkinen veistos. Keskustassa on järjestetty vuosittain Puistoblues-tapahtumaa vuodesta 1978 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastotietoja Järvenpäästä 2014 (xls (Excel-tiedosto)) (Tiedoston välilehti Väestö ja väestömuutokset, Taulukko 3.4. Väestö kaupunginosittain iän mukaan 31.12.2014) Järvenpään kaupunki.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 22.7.2017.
2. 1 2 3  Järvenpään karttapalvelu (Layer list -valikosta "Kaupunginosat") Järvenpään kaupunki, Paikkatietopalvelut. Viitattu 22.7.2017.
3. ↑  Järvenpään Bulevardikortteli – uuden tason keskustaelämää *www.yit.fi*. Viitattu 14.4.2023.
4. ↑
5. ↑  Kaupungin taidekokoelma (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Rechardt, Raittinen, Söderberg, Sumén...

Järvenpään kaupunginosat

* Haarajoki
* Isokytö
* Jamppa
* Kaakkola
* Keskus
* Kinnari
* Kyrölä
* Lepola
* Loutti
* Mikonkorpi
* Mylly
* Nummenkylä
* Pajala
* Peltola
* Pietilä
* Pöytäalho
* Ristinummi
* Satukallio
* Satumetsä
* Saunakallio
* Sorto
* Terhola
* Terioja
* Vanhakylä
* Wärtsilä
Shiptonin kaari
**Shiptonin holvikaari** (uiguuriksi تۆشۈك تاغ, *Töšük tağ*; yksink.: 阿图什天门; perint.: 阿圖什天門; pinyin: *Ātúshí tiānmén*, ’Artuxin taivaanportti’) on Kiinan Xinjiangissa sijaitseva holvikaari. Se sijaitsee Xinjiangin länsiosassa Kizilsun kirgiisien autonomisessa prefektuurissa Kašgarista luoteeseen lähellä Artuxia 2973 metrin korkeudella merenpinnasta. Se on nimetty brittiläisen vuorikiipeilijän Eric Shiptonin mukaan, joka löysi sen vuonna 1947 toimiessaan Britannian konsulina Kašgarissa.

Holvikaari oli Guinnessin ennätyskirjan mukaan maailman korkein luonnollinen holvikaari, mutta koska sen tarkkaa sijaintia ei tunnettu, merkintä poistettiin kirjasta.

Vuonna 2000 National Geographicin rahoittama retkikunta löysi holvikaaren uudelleen. Holvikaaren korkeus on 457 metriä. Holvikaaresta on tullut turistikohde, ja sinne on rakennettu tie, portaat ja vierailukeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Tushuk Tash (Shipton's Arch) *naturalarches.org*. Viitattu 9. helmikuuta 2022. (englanniksi)
2. ↑  Shipton’s Arch | Guide to the World’s Tallest Arch *Far West China*. Viitattu 9. helmikuuta 2022. (englanniksi)
**Suur-Merijoen lento-onnettomuus** tapahtui 30. heinäkuuta 1935 Viipurin lähellä Suur-Merijoella, kun kaksi Suomen ilmavoimien Junkers K 43-konetta törmäsi ilmassa toisiinsa ryhmälentoharjoituksessa ja syöksyi maahan. Onnettomuudessa kuoli viisi lentäjää ja kaksi pelastui laskuvarjoilla.

Iltapäivällä kello 16 aikaan pidettyjen 23 koneen ryhmälentoharjoitusten aikana kaksi Lentoasema 6:n konetta JU 123 ja JU 125 törmäsi yhteen 300 metrin korkeudessa jouduttuaan toisten koneiden potkurivirtoihin. Koneet putosivat maahan ja syttyivät palamaan. Kaikkien lentäjien laskuvarjot eivät ehtineet avautua ennen maahantuloa ja lisäksi JU 123:n kaksi lentäjää takertui koneeseen. Onnettomuudessa saivat surmansa JU 123:n varaohjaaja vääpeli Tarmo Heikki Tanner (s. 1907) ja konekivääriampuja kersantti Toivo Nikodemus Mäkinen (s. 1909) sekä JU 125:n päällikkö vänrikki Onni Aleksanteri Suutarinen (s. 1909), ohjaaja, vääpeli Aarne Into Heinonen (s. 1907) ja vara-ohjaaja kersantti Pertti Ahti Koskinen (s. 1910). JU 123:n päällikkö luutnantti Otto Olavi Lumiala ja ohjaaja, vääpeli Jalmari Reinhold Taulu pelastuivat laskuvarjoilla.

Koneet olivat onnettomuuden sattuessa harjoittelemassa 3. elokuuta 1935 Suur-Merijoella pidettyä Suomen ilmavoimien suurta lentonäytöstä varten. Näytös oli Suomen ilmavoimien ensimmäinen oma lentonäytös, siihen asti lentonäytöksiä olivat järjestäneet useimmiten Ilmailuklubi ja Suomen Ilmapuolustusliitto. Lentonäytöstä selostettiin myös Yleisradiossa ja selostajina toimivat Suomen ensimmäinen naislentäjä Vuokko Knuutila-Arni, diplomi-insinööri Paavo Arni, taiteilija Alexis af Enehjelm ja luutnantti A. Halttu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaksi lentokonetta törmäsi yhteen Suur-Merijoella, Käkisalmen Sanomat 01.08.1935, nro 83, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  2 junkersia yhteen 300 m korkeudessa, Laatokka 01.08.1935, nro 89, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Ilmailumuseon kokoelmat kertovat 6/2016 : Suur-Merijoen lentonäytöksen käsiohjelma ja radioselostus vuodelta 1935

Aiheesta muualla
----------------

* Ilmailumme suuronnettomuus eilen, Karjala, 31.07.1935, nro 202, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suur-Merijoen lento-onnettomuus, Laatokka, 03.08.1935, nro 90, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Järvenpään Koripalloseura** (**JKS**) on järvenpääläinen koripalloseura. Seura on keskittynyt poikien koripalloiluun ja seuran edustusjoukkue pelaa I-divisioonassa. Seuran jäsenmäärä on noin 200.

Historia
--------

Järvenpään Koripalloseura perustettiin vuonna 1988 ja se onnistui nousemaan I-divisioonaan vuonna 2008 voitettuaan 22 pelistä 20. Ensimmäisellä divarikaudellaan joukkue sijoittui toiseksi viimeiseksi. Tammikuun lopulla 2010 seuran edustusjoukkueen nimi muutettiin Team Uusimaaksi. Kauden 2009–2010 jälkeen seuran paikka oli tarkoitus luovuttaa Uusimaa Basket ry:lle. Team Uusimaa putosi lopulta karsintojen kautta II-divisioonaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seuratoiminta JKS.  Arkistoitu 13.2.2010. Viitattu 29.1.2010.
2. ↑  Järvenpää nousi miesten I divisioonaan  5.4.2008. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 29.1.2010.
3. ↑  JKS vaihtuu miesten I divisioonassa Team Uusimaaksi  27.1.2010. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 29.1.2010.
4. ↑  ToPolle, SäyRille, EBT:lle, FoKoPolle divaripaikat  15.4.2010. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 5.4.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran www-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Team Uusimaa (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Koripallon I-divisioonan joukkueet kaudella 2022–2023
**Divisioona A**  

Bisons Loimaa | HBA-Märsky | Helsingin NMKY | JBA | Kipinä Basket Kouvot Akatemia | Kristika Turku | Oulun NMKY | Pyrintö Akatemia A Raiders Basket | Torpan Pojat | Äänekosken Huima

**Divisioona B**  

BC Nokia Akatemia | Espoo Basket Team | Hyvinkään Ponteva | Jyväskylän Weikot | KaU | Kataja Basket Talents | Lappeenrannan NMKY | Munkkiniemen Kisapojat | Pantterit | PeU-Basket | PuHu Juniorit | Pyrintö Akatemia B | Raholan Pyrkivä | Team Pajulahti | Ura Basket
**Porilaisten muistomerkki** (myös **Rumpalipoika** tai **Rumpalipatsas**) on Porin Itäpuistossa sijaitseva kuvanveistäjä Kauko Räikkeen veistos. Se on ottanut aiheensa Albert Edelfeltin vuonna 1892 tekemästä maalauksesta *Porilaisten marssi*, joka kuvaa marssivaa Porin rykmentin rumpalipoikaa. Pronssinen veistos on Satakunnan Säästöpankin lahjoittama ja se paljastettiin ensimmäistä kertaa vietetyn Porin Päivän yhteydessä 24. syyskuuta 1961.

Patsaasta on vuosikymmenten saatossa muodostunut yksi Porin symboleista. Vuonna 1981 sen pohjalta luotiin paikallisen käsityöläisten valmistama matkamuistoksi tarkoitettu nukke. Vuodesta 2005 lähtien on Pori tutuksi ry jakanut Rumpalipoika-tunnustuspalkintoa ansioituneelle porilaiselle henkilölle tai yhteisölle.

Lähteet
-------

1. ↑  Seppälä, Aarne: "Kui? – porilaisen käsikirja", s. 131. Pori-seura ry 2007. ISBN 978-952-92-3028-0.
2. ↑  Rumpalipoika- ja Juhana-herttua –nuket arvokkaat lahja- ja muistoesineet (Arkistoitu – Internet Archive) Sataosaajat. Viitattu 31.5.2014.
3. ↑  Rumpalipoika-tunnustuspalkinto Mu Pori o kaunis-yhteisölle  23.4.2014. Radio Pori.  Arkistoitu 31.5.2014. Viitattu 31.5.2014.
Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan johtajia.
**Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavalta** oli lyhytikäinen valtio Pohjois-Kaukasiassa vuosina 1917–1920. Nykyisin sen alueella ovat Tšetšenian, Ingušian ja Dagestanin tasavallat, jotka kuuluvat Venäjän federaatioon. Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan pinta-ala oli noin 400 000 neliökilometriä ja asukasluku noin 11 miljoonaa. Tasavallan pääkaupunki oli Temir-Han-Šura (nykyinen Buinaksk).

Pohjois-Kaukasuksen kansojen liitto perustettiin maaliskuussa 1917 ja samalla liitolle valittiin toimeenpaneva komitea. Komitean puheenjohtajana oli Abdul-Mežid Tšermojev, joka oli yksi Pohjois-Kaukasian kansallisen vapautusliikkeen johtajista. Pohjois-Kaukasuksen keskuskomitea hyväksyi Šamilin *Nizamin* (Šamilin perustuslaki vuodelta 1847) 5. elokuuta 1917.

Tasavalta perustettiin virallisesti 11. toukokuuta 1918, jolloin sille valittiin hallitus. Tasavallan johtomiehiä olivat muun muassa Said Šamil, Abdul-Mežid Tšermojev, Šeiklo Ali-Hadži Akuša ja Haidar Bamat. Said Šamil oli Šamilin lapsenlapsi. Hän oli myöhemmin perustamassa *Itsenäisen Kaukasuksen komiteaa* Saksassa vuonna 1924. Pohjois-Kaukasian vuoristotasavallan tunnustivat Turkki, Saksa ja Georgian demokraattinen tasavalta.

Kesäkuussa 1920 bolševikit valloittivat Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan ja sen hallitus joutui pakenemaan alueelta. Tammikuussa 1921 perustettiin Venäjän SFNT:n alaisuuteen kuulunut Vuoriston autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, joka käsitti Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavaltaa laajemman alueen.

Lähteet
-------

* J. "Objedinjonnyi Kavkaz" ("Yhdistynyt Kaukaasia"), No: 1-3 (30-32), München, 1954 (venäjäksi)
* Levan Z. Urushadze, About the history of the question of unity of the Caucasian Peoples.- J. "Amirani", XIII, Montreal-Tbilisi, 2005, pp. 72–87 (georgiaksi, englanninkielinen tiivistelmä)