recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pertti Lehtinen
**Pertti Juhani Lehtinen** (s. 15. syyskuuta 1947 Iitti) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.

Hän aloitti musiikinopiskelun Lahden Musiikkiopistossa vuonna 1969 Tauno Kaivolan oppilaana ja opiskeli lisäksi laulua Kouvolan musiikkiopistossa (nykyisin Pohjois-Kymen musiikkiopisto). Lehtinen aloitti varsinaisen laulajanuransa Lahden oopperayhdistyksessä vuonna 1971 Silvion roolissa Leoncavallon Pajatsossa. Hän piti ensikonserttinsa 6.3.1978 Sibelius-Akatemian konserttisalissa Helsingissä. Vuosina 1975–1977 Lehtinen oli kiinnitettynä näyttelijänä Lahden kaupunginteatterissa ja vuosina 1979–1982 sekä 1985–1986 hän työskenteli solistikiinnityksellä Saksassa Stadttheater Gießenissä.

Suomen Kansallisoopperassa hän vieraili vuosina 1977–1979, 1985–1986, 1987–1988 ja 1990–1991. Hän on esiintynyt myös Savonlinnan Oopperajuhlilla.

Lisäksi Lehtinen on konsertoinut Saksassa ja Yhdysvalloissa.

Rooleja mm:
-----------

* Naamiohuvit – Renato
* La Traviata – Germont
* Trubaduuri – Luna
* Aida – Amonastro
* Otello – Jago
* Rigoletto – Rigoletto
* Tosca – Scarpia
* Salome – Johannes Kastaja

Lisäksi useita musikaali- ja operettirooleja.

Levytykset :
------------

* Elämälle 1988
* Laulakaa jumalalle 1992
* Iitin Tiltu / Rantalaiturilla (single) 1993

Muuta:
------

Vuodesta 1988 alkaen Pertti Lehtinen oli usean vuoden ajan jokakesäisen Iitin Hiidenvuoren yökonsertin  vakiosolisti.

Lehtinen tunnetaan myös motocrossin ystävänä ja ajoi joitain kertoja ennen laulajanuraansa mm. Päijänne-ajoissa. 

1990-luvulta alkaen Pertti Lehtinen on harrastanut golfia ja kilpailee lajissa aktiivisesti. Hänellä on Hole-in-One tulos Iitti Golfista vuodelta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑    *Helsingin Sanomat*, 8.3.1978.
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Hakutulos levymerkille Pertti lehtinen pls 193 *www.aanitearkisto.fi*.  Arkistoitu 7.9.2017. Viitattu 7.9.2017.
7. ↑
8. ↑   *iittigolf.com*.
**Pertti Antti Malmberg** (s. 24. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kontra-amiraali evp.

Pertti Malmberg syntyi sosiaalijohtaja Martti Malmbergin ja Raila Toimisen perheeseen ja avioitui vuonna 1968 Leila Viitasen kanssa. Malmberg tuli ylioppilaaksi Suomalais-venäläisestä koulusta 1965 ja valmistui Kadettikoulusta 1970 ja Sotakorkeakoulusta 1979. Hän palveli Kotkan rannikkopatteristossa opetusupseerina vuodesta 1970 ja Rannikkotykistökoulussa opetusupseerina vuodesta 1974 ja kurssin johtajana vuodesta 1983. Koeampumalaitokselle vuonna 1984 siirtyneestä Malmbergista tuli laitoksen johtaja vuonna 1989. Pääesikunnassa hän palveli vanhempana osastoesupseerina vuodesta 1993, Turun rannikkorykmentin komentaja hänestä tuli 1996 ja Saaristomeren meripuolustusalueen komentaja 1998. Merivoimien esikunnan erityistehtäviin Malmberg siirtyi 1999.

Malmberg ylennettiin vänrikiksi 1966, luutnantiksi 1970, yliluutnantiksi 1973, kapteeniksi 1977, majuriksi 1983, everstiluutnantiksi 1990, everstiksi 1996 ja kommodoriksi 1998. Merivoimien esikuntapäällikkönä vuodesta 2000 toiminut Malmerg ylennettiin lippueamiraalista kontra-amiraaliksi 2002 ja hän tuli samana vuonna Puolustusvoimien materiaalilaitoksen johtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 438. Malmberg, Pertti Antti. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Kenraalinimitykset 13.9.2002. Puolustusministeriö, 20.9.2002. (Viitattu 5.9.2020)
**Hjalmar August Wadenström** (18. marraskuuta 1870 Porvoo – 6. marraskuuta 1927 Lohja) oli suomalainen päätoimittaja.

Wadenströmin vanhemmat olivat lukkari, director cantus August Emanuel Wadenström (s. 1839) ja Karolina Ekberg (s. 1839). Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1889. Wadenström opiskeli vuoteen 1893 saakka oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.

Wadenström toimi Wiborgsbladetin toimitussihteerinä 1894–1899 ja Wiborgs Nyheterin päätoimittajana ja julkaisijana 1899–1904. Hän perusti Wiborgs-Posten-lehden 1905 ja oli Östra Finland-lehden päätoimittajana 1907–1908. Wadenström tuomittiin vuonna 1908 vankeuteen majesteettirikoksesta. Hän toimi sitten lehtimiehenä Ruotsissa 1908–1913, sen jälkeen liikemiehenä Helsingissä ja viimeksi Lohjan Kalkkitehdas Oy:n kirjeenvaihtajana ja sihteerinä vuodesta 1916 alkaen.

Wadenström oli naimisissa 1898–1914 Bertha Viola Zilliacuksen (s. 1868) kanssa ja vuodesta 1919 Ilma Maria Salinin kanssa. Kirjailija Erkki Vala, runoilija Katri Vala ja suomentaja Niilo Wadenström olivat Hjalmar Wadenströmin nuoremman veljen metsänhoitaja Robert Waldemar Wadenströmin (1873–1911) lapsia.

Teoksia
-------

* *Sanomalehdistön päivä Viipurissa / Prässens dag i Viborg 4.11.1899* ; toimittajat Kaarlo Renström, Kaarle Silander, Sigurd Roos, Hjalmar Wadenström ; kansikuva Hugo Simberg. Julkaisu omistettu Pietari Hannikaisen muistolle. Wiipuri 1899 (Teos Dorian Kansalliskirjastossa)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  WADENSTRÖM Hjalmar August. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2  Geni.com : Hjalmar August Wadenström
**SS Drottning Victoria** oli Ruotsin valtionrautateiden junalautta, kunnes se pakko-otettiin toisen maailmansodan alussa Ruotsin merivoimille apuristeilijäksi. Sodan jälkeen alus palautettiin rautateille ja se jatkoi lauttaliikenteessä aina vuoteen 1968.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Swan Hunter and Wigham Richardsonilta ja köli laskettiin Neptunen telakalla Low Walkerissa telakkanumerolla 802. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1909 .

Palvelus
--------

Alus aloitti palveluksensa Ruotsin valtionrautateiden junalauttana Trelleborgin ja Sassnitzin välillä.

Kun miinalaiva *HMS Clas Fleming* siirrettiin telakalle, *Drottning Victoria* jouduttiin pakko-ottamaan 5. syyskuuta 1939, ja se muutettiin miinalaivaksi 14. lokakuuta Finnbodan telakalla. Alukselle asennetut 3 120 millimetrin tykeistä yksi oli aiemmin ollut 3. luokan tykkivene *HMS Ulfilla* ja kaksi muuta 1. luokan panssarilaivalla *HMS Niordilla*. Tykeistä kaksi asetettiin rinnakkain etukannelle ja kolmas takakannelle.

Alus laski pääosan Ahvenanraumaan lasketusta pohjoisesta miinasulusta. Se laski 6. joulukuuta 1939 sulkuun 90 miinaa suojanaan koko rannikkolaivasto. Alus palautettiin rautateille noutamaan rautatiekalustoa Saksasta 8. tammikuuta 1940. Tehtävän päätyttä alus maalattiin myöhemmin harmaaksi ja sen aseistus palautettiin, mutta se ei enää osallistunut varsinaisiin operaatioihin.

Vuoden 1945 keväällä alusta suunniteltiin käytettäväksi operaatio Räddä Danmarkissa, jonka osana se olisi kuljettanut ruotsalaisia joukkoja Själlantiin. Operaatiota ei kuitenkaan toteutettu ja toisen maailmansodan päätyttyä alus palautettiin lopullisesti rautateille 4. lokakuuta 1945.

Alus palasi reitille Trelleborgista Travemündeen, kunnes se myytiin 4. lokakuuta 1968 Stockholms Restaurang-ketjulle, joka perusti Ystadiin Golden Days -nimisen kelluvan ravintolan.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hjkr 3 Drottning Victoria**.
* Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan: *Örlogsfartyg - Svenska maskindrivna fartyg under tretungad flagg*. Luulaja: Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2004. ISBN 91-974384-3-X. (ruotsiksi)

### Viitteet

1. ↑  tynebuiltships.co.uk
2. 1 2 3 4  Hofsten, Gustaf von & Waernberg, Jan s. 144
Hjalmar Stenholm vuonna 1954.
**Alfred Hjalmar Stenholm** (1. toukokuuta 1887 Tuusula – 5. heinäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja muotokuvamaalari. 

Kuvanveiston ja tilausmuotokuvien lisäksi hän maalasi niin sanottua toritaidetta elättääkseen kuusilapsisen perheensä. Tunnetuin hänen töistään on veistos Aleksis Kivestä, joka syntyi Kiven veljen tyttären Agnes Karoliina Vidingin avustuksella. Teos on nähtävillä Aleksis Kiven kuolinmökissä Tuusulassa. Hän signeerasi työnsä aina nimellä Hj Stenholm.

Myöhemmin hän oli avustamassa Wäinö Aaltosta, Helsingin Rautatientorilla olevan Aleksis Kiven muistopatsaan tekemisessä ja teki kyseiseen teokseen Aleksis Kiven pään. Hänen taulujaan sekä veistoksia on näkynyt 1930- ja 1940-luvun suomalaisissa elokuvissa. 

Stenholm opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1907–1908, ja mallikoulussa 1908-1910. Hänet on haudattu Helsingin Malmin hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Hjalmar Stenholmin kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 12.7.1955, HS Aikakone. Viitattu 24.3.2018.
**Siniharjarapu** (*Atya gabonensis*) on Länsi-Afrikasta ja Brasilian Atlantin puoleisista sisävesistä kotoisin oleva äyriäinen, jota pidetään myös akvaarioissa sukulaisensa juovaharjaravun tavoin. Siniharjarapu on katkarapu, jolla ei ole saksia, joten se sopii hyvin myös vähintään 100-litraiseen seura-akvaarioon. Saksien sijasta siniharjaravulla on eturaajoissa harjakset, joilla se pyydystää planktonia ja muita vedessä olevia pieneliöitä.

Siniharjaravulla on kova sininen kuori, joka yksilön vanhetessa muuttuu vähitellen ruskeaksi. Luotuaan uuden kuoren siniharjarapu syö vanhan kuorensa. Se saa siitä tarvittavia vitamiineja ja kalsiumia uuden kuoren kasvatukseen. Nahanluonnin jälkeen uusi kuori on jonkin aikaa väriltään vaaleahko. Laji kasvaa enintään 15 cm:n pituiseksi. Siniharjarapu voi elää yksin tai parvena. Lisääntyminen akvaariossa on harvinaista, ja poikaset saattavat tarvita murtovettä kehittyäkseen.

Atya gabonensis

Lähteet
-------

1. ↑  De Grave, S. & Mantellato, F.: *Atya gabonensis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 22.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  ITIS (taksonomian lähde)
3. ↑  Anniina (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Akvaarioeskus


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q882521
* CoL: 8V6XS
* GBIF: 2223031
* iNaturalist: 434587
* IRMNG: 11230834
* ITIS: 97273
* IUCN: 198241
* SeaLifeBase: 25789
* WoRMS: 240816

 |

 |
**Jääsken, Käkisalmen ja Suvannon väliaikainen tuomiokunta** oli 1942–1944 toiminnassa ollut tilapäinen kihlakunnantuomarin virka-alue. Suomi valtasi syksyyn 1941 mennessä talvisotaa seuranneessa alueluovutuksessa Neuvostoliitolle siirtyneet alueet. Alueen oikeudenhoito järjestettiin joulukuussa 1941 annetulla lailla ja asetuksella. Asetuksen nojalla muodostettiin viisi helmikuun alusta 1942 toimintansa aloittanutta väliaikaista tuomiokuntaa. Niiden piti toimia vuoden 1943 loppuun, mutta aikaa pidennettiin vuoden 1944 loppuun. Jääsken, Käkisalmen ja Suvannon väliaikainen tuomiokunta perustettiin 30. joulukuuta 1941 ja siihen kuului kolme käräjäkuntaa:

1. Antrean, Jääsken, Kirvun ja Vuoksenrannan pitäjät
2. Hiitolan, Kaukolan, Käkisalmen ja Räisälän pitäjät
3. Metsäpirtin, Pyhäjärven, Sakkolan ja Vuokselan pitäjät.

Tuomiokuntaan siirrettiin Imatran tuomiokuntaan kuulunut osa Jääsken pitäjästä. Kaikki väliaikaiset tuomiokunnat kuuluivat Viipurin hovioikeuspiiriin ja ne olivat suomenkielisiä. Tämän tuomiokunnan kihlakunnantuomarina toimi koko sen olemassaolon ajan Lauri Johannes Takkunen.

Jatkosota päättyi välirauhansopimukseen syyskuussa 1944 ja sopimukseen sisältyneet alueluovutukset edellyttivät oikeudenhoidon uudelleenjärjestelyä. Valtioneuvosto päätti 14. joulukuuta 1944, että Suomelle jääneet tuomiokuntien osat siirretään vuoden 1945 alusta alkaen toisiin tuomiokuntiin. Jääsken, Käkisalmen ja Suvannon väliaikaisen tuomiokunnan Antrean, Jääsken, Kirvun ja Vuoksenrannan käräjäkunnan jäljelle jäänyt osa siirrettiin Imatran tuomiokunnan Ruokolahden pitäjän käräjäkuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Holmberg, Håkon et al.: *Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit,* Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959, sivut 243–245.
2. ↑  Laki oikeudenhoidon järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 913/1941.
3. 1 2  Asetus oikeudenhoidon väliaikaisesta järjestämisestä valtakunnan yhteyteen palautetulla alueella, Suomen asetuskokoelma 915/1941.
4. ↑  Valtioneuvoston päätös eräiden väliaikaisten tuomiokuntien osien siirtämisestä toisiin tuomiokuntiin, Suomen asetuskokoelma 935/1944.
**PARTECO** on lyhenne suomalaisesta tutkimus- ja kehityshankkeesta nimeltä *Participatory Economy and Beyond: Developing tools and processes for open and participatory knowledge creation and content production*. Hankkeessa tutkitaan sosiaalista mediaa, ideamarkkinoita ja osallistumistaloutta.

PARTECO-hanketta johtaa Tampereen yliopiston hypermedialaboratorio, ja tutkimuskumppaneina ovat Journalismin tutkimusyksikkö sekä Tampereen ammattikorkeakoulu. Tutkimusta rahoittavat Tekes, Aina Group, A-lehdet, Ericsson, Tuotantoyhtiö Energia, Professia ja Mediamaisteri Group.

Hankkeen ensimmäisenä tuloksena syntyi kirja nimeltä *Community Created Content. Law, Business and Policy*. Kirjan kirjoittivat Herkko Hietanen, Ville Oksanen ja Mikko Välimäki Turre Legal Oy:stä. Sosiaalisen median liiketoimintamallien pohdiskelua jatkoivat Cai Melakoski, Helena Tirronen ja Sohvi Sirkesalo Tampereen ammattikorkeakoulusta. Heidän tekemänsä selvitys *"Himottaa, mutta pelottaa?" Suomalaisen sisältötuotantoalan näkemyksiä osallistumistaloudesta ja sosiaalisesta mediasta* julkaistiin 29. huhtikuuta 2007.

PARTECO on kaksivuotinen hanke. Se päättyy kesällä 2008.

PARTECO on myös PARTECO-niminen italialaisyritys, joka valmistaa elementtejä puhdashuoneisiin. Yrityksen toimipiste on Milanossa, ja se on harjoittanut liiketoimintaa jo parikymmentä vuotta.

Aiheesta muualla
----------------

* Some Lab
* PARTECO-hankkeen esittely
* Community Created Content. Law, Business and Policy -kirja (pdf)
* "Himottaa, mutta pelottaa?" Suomalaisen sisältötuotantoalan näkemyksiä osallistumistaloudesta ja sosiaalisesta mediasta -selvitys (pdf)
**PATH** eli hakupolku on useissa käyttöjärjestelmissä käytetty ympäristömuuttuja, jossa määritellään joukko hakemistoja, joissa suoritettavat ohjelmat sijaitsevat. Yleensä jokaisella suoritettavalla prosessilla tai käyttäjän istunnolla on oma PATH-asetus.

PATH on muun muassa Unix-tyylisissä käyttöjärjestelmissä, DOS:ssa, OS/2:ssa sekä Microsoft Windowsissa.

Historia
--------

Multics kehitti ajatuksen hakupolusta. Varhainen Unix shell haki ohjelmia vain `/bin` hakemistosta, mutta Version 3 Unix aikana hakemisto oli liian suuri ja siten `/usr/bin` ja hakupolusta tuli osa käyttöjärjestelmää.

Unix ja Unix-tyylisyys
----------------------

POSIX ja Unix-tyylisissä käyttöjärjestelmissä, **`$PATH`** muuttuja on määritelty listana yhdestä tai useammasta hakemistosta puolipisteellä (`:`) eroteltuna. Hakemistot `PATH`-muuttujassa ei ole tarkoitettu escapettavaksi*selvennä*, mikä tekee siitä mahdotonta, että puolipiste `:` olisi hakemiston nimessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Doug McIlroy: A Research Unix reader: annotated excerpts from the Programmer's Manual, 1971–1986
2. ↑  Open Group Unix Specification, Environment Variables
3. ↑  Open Group Unix Specification, execve() function
4. ↑  Dash exec.c as an example of an implementation of a PATH-string parser

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:PATH (variable)
**Siroco** (runkonumero L9012) oli Ranskan laivaston Foudre-luokan maihinnousualus.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Foudre-luokka*
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1995. Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 21. joulukuuta 1998.

Palvelus
--------

Alus osallistui 10. lokakuuta - 25. marraskuuta 1999 Itä-Timorissa Australian johtamaan INTERFET-rauhanturvaoperaatioon. Se osallistui 2006 Libanonin sodassa toteutettuun operaatio Balisteen. Haitilla oli 12. tammikuuta 2010 maanjäristys, minkä pelastustöihin alus osallistui operaatio Séisme Haitissa. Joulukuussa 2013 alus oli Somalian rannikolla Euroopan unionin laivasto-osaston lippulaivana.

Ranskan vuoden 2013 puolustusselonteon mukaan alus poistettiin palveluksesta heinäkuussa 2015.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FS Siroco (L9012)**.
1. ↑  Marine Militare - Siroco

*Foudre*-luokan maihinnousualukset

|  |
| --- |
| *Foudre* – *Siroco* – *L9013* - *L9014* |
| Edeltäjä: *Bougainville* – Seuraaja: Mistral-luokka |
Mieskelkkahiihtäjä sivusta kuvattunaPara-ampumahiihtäjä Andy Soule 2010 talviparalympialaisissa.
**Para-ampumahiihto** on vammaisurheilulaji, jossa vammaisurheilijat kilpailevat luokituksen mukaan ampumahiihtomatkoilla. Se on olluttalviparalympialaji liikuntavammaisille vuoden 1988 Innsbruckin kisoista lähtien ja näkövammaisille urheilijoille vuoden 1992 Albertvillen kisoista lähtien.

Para-ampumahiihdossa ovat omat lähtönsä pysty- ja kelkkahiihtäjille. Kelkkahiihtäjien hiihtokelkka räätälöidään aina ampumahiihtäjän mittojen mukaan. Hiihdon aikana ampuma-ase ei ole mukana vaan se odottaa kilpailijaa ammuntapaikalla. Näkövammaisilla urheilijoilla on näkevä opas mukana ja he käyttävät Eko-Aims -asetta.

Säännöt
-------

Para-ampumahiihdossa kilpaillaan henkilökohtaisilla 7,5 ja 12 km:n matkoilla. Pystyhiihtäjät hiihtävät omassa sarjassaan sekä kelkkahiihtäjät omassa sarjassaan. Kaikki näkövammaiset hiihtäjät kilpailevat samassa sarjassa.

Jokainen kilpailija saa omaan vammaluokkaansa oikeuttavan hyvitysprosentin tulosten laskussa. Esimerkiksi näkövammaisten luokituksessa B1-luokan hiihtäjät, jotka ovat sokeita, saavat 12 % aikahyvityksen reaaliajasta.

Luokitus
--------

Para-ampumahiihdossa kilpaillaan yhteensä 15 eri vammaluokassa. Pystyampumahiihtäjillä on seitsemän luokkaa LW2−LW9 ja kelkka-ampumahiihtäjillä viisi luokkaa LW10−LW12. Näkövammaisilla ampumahiihtäjillä on käytössä kolme luokkaa B1−B3.

Lähteet
-------

1. ↑  Para Nordic Skiing - About the Sport *International Paralympic Committee*. Viitattu 25.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Hiihto *www.paralympia.fi*. Viitattu 23.3.2023.
3. 1 2  Säännöt ja luokittelu *www.paralympia.fi*. Viitattu 23.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Paralympiakomitean sivut ampumahiihdosta
"**As Time Goes By**" on Herman Hupfeldin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1931. Kappale kuului Broadway-musikaaliin *Everybody’s Welcome*, jossa sen lauloi Frances Williams. Rudy Vallée ja Jacques Renard nostivat molemmat kappaleen listalle vuonna 1931.

"As Time Goes By" oli tärkeässä osassa vuoden 1942 elokuvassa *Casablanca*, jossa sen lauloi Dooley Wilson. Wilson esitti elokuvassa pianistia, mutta tosiasiassa piano-osuus oli Elliot Carpenterin dubbaama. Elokuva perustui esittämättä jääneeseen näytelmään nimeltä *Everybody Comes to Rick’s*, jonka käsikirjoituksessa naispääosan esittäjä pyytää mustaa pianistia soittamaan "As Time Goes Byn" saapuessaan päähenkilö Rickin baariin. Kohtaus jäi myös elokuvaan, vaikka elokuvan musiikkiraidasta vastannut Max Steiner olisikin halunnut korvata laulun omalla sävellyksellään.

Rudy Valléen vuoden 1931 levytys kappaleesta julkaistiin uudelleen *Casablancan* saaman menestyksen vuoksi. Levytys nousi *Your Hit Parade* -listaohjelmassa ykkössijalle ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa. Jacques Renardin versio samalta vuodelta nousi listan kolmannelle sijalle. Vuonna 1952 Tommy Mercer ja Ray Anthonyn yhtye julkaisivat oman versionsa kappaleesta.

Kappale on käännetty suomeksi nimille "Kun aika rientää" (san. M. A. Numminen), "Laulu rakkauden" (san. Aki Sirkesalo) ja "Kun rakastuu" (san. Pekka Sipilä).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sandra Burlingame: As Time Goes By *JazzStandards.com*. Viitattu 24.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Phil Hardy: "Dooley Wilson", *The Faber Companion to 20th Century Popular Music*. Faber and Faber Ltd, 2001. ISBN 0-571-19608-X. (englanniksi)
3. ↑  Kun aika rientää *Suomen Äänitearkisto ry*. Viitattu 24.8.2011. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Laulu rakkauden *Suomen Äänitearkisto ry*. Viitattu 24.8.2011. [vanhentunut linkki]
5. ↑  "Kun rakastuu", *Suuri toivelaulukirja 8*, s. 80. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1990.
"**You Go to My Head**" on J. Fred Cootsin säveltämä ja Haven Gillespien sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938.

Kappaleesta tuli julkaisuvuonnaan suosittu usean eri artistin esittämänä. Glen Grayn Casa Loma Orchestra nosti sen listoilla yhdeksännelle sijalle. Myös Teddy Wilsonin orkesteri laulajanaan Nan Wynn sekä Larry Clintonin orkesteri laulaja Bea Wainin kanssa levyttivät listoille nousseet versiot vuonna 1938. Wilsonin levytys jäi vuonna 1940 hajonneen orkesterin viimeiseksi menestyskappaleeksi. Wilson levytti kappaleen uudelleen soolopianoversiona vuonna 1945. Jazzstandardiksi muodostuneen kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Don Byas, Coleman Hawkins, Louis Armstrong ja Oscar Peterson.

Kappaleen harmoninen rakenne on Cootsille epätyypillisen monimutkainen, mikä on saanut useat musiikkikriitikot vähättelemään säveltäjän muuta tuotantoa kappaleen rinnalla – häntä on jopa kuvattu "yhden hitin ihmeeksi". Cootsin ja Gillespien vuoden 1934 joululaulu "Joulupukki matkaan jo käy" (engl. *Santa Claus Is Coming to Town*) on kuitenkin saavuttanut vielä suuremman suosion.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeremy Wilson: You Go to My Head *JazzStandards.com*. Viitattu 18.10.2011. (englanniksi)
Nuottijulkaisun kansilehti
"**Some of These Days**" on Shelton Brooksin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1910. Erityisesti Sophie Tuckerin esittämänä tunnetun laulun nuottijulkaisua on myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta. Kappaleen ovat levyttäneet lukuisat artistit ja se on yksi varhaisimmista jazzstandardeista.

Kappale synnystä kerrotaan, että Brooksilla oli pitkään mielessä tarttuva melodianpätkä, jolle hän ei pystynyt keksimään sanoja. Eräänä päivänä hän istui ravintolassa ja kuuli ohimennen mustan naisasiakkaan toteavan miespuoliselle seuralaiselleen: "some of these days, you’re gonna miss me, honey" (jonakin päivänä tulet vielä kaipaamaan minua, kulta). Sanat sopivat Brooksin melodiaan täydellisesti, ja loput laulusta syntyi kuin itsestään.

Brooks esitteli laulunsa ensimmäisenä laulaja Sophie Tuckerille, joka innostui kappaleesta niin paljon että alkoi esittää sitä heti seuraavana päivänä. "Some of These Daysistä" tuli ennen pitkää Tuckerin tunnuskappale ja laulaja jopa nimesi vuonna 1945 kirjoitetun omaelämäkertansa sen mukaan. Tucker kirjoitti elämäkerrassaan: "Olen laulanut kappaletta kaikilla mahdollisilla tavoilla – dramaattisena lauluna, noveltynä, tunteellisena balladina – ja kuulijat ovat aina pitäneet siitä ja pyytäneet kuulla sen."

Helena Siltala lauloi kappaleen Reino Helismaan suomentamin sanoin nimellä *Näinä päivinä* vuonna 1955. M. A. Numminen teki siitä omaperäisen tulkintansa kolmella kielellä – suomeksi, ruotsiksi ja saksaksi – vuonna 1970. Eugen Malmstén levytti kappaleen alkuperäiskielellä englanniksi vuonna 1974. Veikko Lavi on tehnyt kappaleesta oman suomennoksensa nimellä *Elämäni kronikka*, jonka hän levytti vuonna 1988.

Musiikkinäyte"Some of These Days"Sophie Tuckerin levytys vuodelta 1959.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arwulf Arwulf: Shelton Brooks *Allmusic*. Viitattu 2.11.2010. (englanniksi)
2. ↑  Sophie Tucker and "Some of These Days" *The Virtual Museum of the City of San Francisco*. Viitattu 2.11.2010. (englanniksi)
3. ↑  Suomen Äänitearkiston tietokanta: Some of these days *aanitearkisto.fi*.  [vanhentunut linkki]
4. ↑  Suomen Äänitearkiston tietokanta: Elämäni kronikka *aanitearkisto.fi*.  Arkistoitu 16.12.2011. Viitattu 14.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Some of These Days** on Wikiaineistossa (englanniksi)
Ziguinchorin alueen departementit.
**Ziguinchorin departementti** (ransk. *département de Ziguinchor*) on departementti Ziguinchorin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Ziguinchor. Departementin pinta-ala on 1 153 neliökilometriä. Asukkaita on 272 100 henkeä (vuonna 2016, arvio).

Ziguinchorin departementti sijaitsee alueen kaakkoisosassa. Se rajoittuu lännessä Oussouyen ja pohjoisessa Bignonan departementteihin, idässä Sédhioun alueeseen ja etelässä Guinea-Bissauhun. Pinta-alasta 41,5 % on avointa metsää, 8,3 % mangrovekasvillisuutta, 15,8 % peltomaata ja 8,3 % riisiviljelmiä sekä 9,6 % vesialuetta. Maisemaa leimaavat laaksojen ja alankojen halkoma tasanko sekä Casamancejoki rämealueineen.

Seudun ilmasto on guinealaistyyppinen. Vuotuinen sademäärä on 1 200–1 300 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta marraskuuhun. Tammikuun keskilämpötila on 20 ja huhtikuun 37 astetta. Kasvillisuus on rehevää ja metsävarat huomattavat.

Departementtiin kuuluvat Ziguinchorin kaupunki, Niaguisin ja Nyassian arrondissementit ja viisi kuntaa: Adéane, Boutoupa-Camaracounda, Enampore, Niaguis ja Nyassia. Kaupunkiväestön osuus on 37,4 prosenttia.

Ziguinchorin kautta kulkee Guinea-Bissaun rajalle johtava maantie N4, josta haarautuvat N6 Koldaan ja R20 Cap Skirringiin. Kaupungissa on satama ja lentokenttä.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja maapähkinä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Muita elinkeinoja ovat metsien hyödyntäminen, kalastus, käsityöammatit, kaupankäynti ja matkailu. Teollisuus jalostaa maatalous- ja keräilytuotteita.

Departementissä toimii ala- ja keskikoulujen, lyseoiden ja ammattikoulujen lisäksi kaksi korkeakoulua ja kaksi yliopistoa. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi sairaalaa, terveyskeskus ja joukko terveysasemia. Vesihuolto käsittää Ziguinchorin vesijohtoverkon sekä maaseudun kaivot ja porakaivot. Sähköverkko kattaa vain kaupunkialueen ja kymmenkunta kylää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Schéma départemental d’aménagement et de développement territorial (SDADT) de Ziguinchor *Agence régionale de développement Ziguinchor*.  2016.  Arkistoitu 17.2.2022. Viitattu 17.2.2022.
2. ↑  La population du Sénégal en 2016 *ANSD*.  Arkistoitu 23.9.2017. Viitattu 17.2.2022.
**Mika Ilkka Hämäläinen** (s. 15. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen kilpapyöräilijä, joka edusti Suomea ratapyöräilyn arvokilpailuissa 1980- ja 1990-luvuilla.

Hämäläinen sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 tuhannen metrin aika-ajossa 17:nneksi ja Barcelonan olympialaisissa 1992 samassa lajissa 15:nneksi. Ratapyöräilyn MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1993, kahdeksanneksi vuonna 1994 ja yhdeksänneksi vuonna 1991. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1993.

Seuratasolla Hämäläinen edusti Vantaan Pyöräilijöitä ja JVC:tä. Hän voitti Suomen-mestaruuden tuhannen metrin aika-ajossa vuosina 1989–1995, eräajossa vuosina 1991–1994, 200 metrillä vuonna 1994 ja keirinissä vuonna 1997.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 80. Graface, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3  Siukonen 2001, s. 80
2. ↑   Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*, s. 598–599. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.
**Mika Hilander** (s. 17. elokuuta 1983 Tampere) on suomalainen entinen jalkapalloilija.

Ura
---

Oltuaan muutaman kauden Tampere Unitedissa ykkösmaalivahti Mikko Kavénin varjossa Hilander siirtyi lainalle PP-70:een. Kaudella 2008 hän vartioi Nokian Palloseuran maalia Tampereen Kolmosessa. Kaudelle 2009 Hilander siirtyi TPV:n riveihin, mutta polvivamma pilasi kauden. Kaudeksi 2010 hän palasi Tampere Unitedin riveihin ja teki debyyttinsä Veikkausliigassa. Hän pelasi kauden aikana 16 ottelua. Vuosina 2011–2013 Hilander edusti Kuopion Palloseuraa. 

Kaudeksi 2014 Hilander siirtyi Ykkösessä pelaavaan Ilvekseen.

Hilanderin ensiesiintyminen Suomen A-maajoukkueessa oli 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan.

Kaudeksi 2021 Hilander siirtyi Veikkausliigassa pelaavaan FC Hakaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2  Soininen, Heidi (vast. toim.): *Jalkapallokirja 2013*, s. 429. Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.
3. ↑  Mika Hilander lopettaa upean uransa *FC Haka*.  28.10.2022. Viitattu 3.11.2022.
4. ↑  Mika Hilanderin pelaajaprofiili Veikkausliiga.  Arkistoitu 5.10.2010. Viitattu 1.11.2010.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Huuhkajat kärsi tappion Ruotsille  10.1.2016. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 13.1.2016. Viitattu 10.1.2016.
7. ↑  Mika Hilander siirtyy FC Hakaan *www.veikkausliiga.com*. Viitattu 23.5.2021.

FC Haka – Veikkausliiga
1 Hilander |
2 Kyöstilä |
3 Friberg |
4 Auvinen |
5 De Lucas |
6 Bushue |
7 Hilska |
8 Hussein |
9 Bosnjak |
10 Chidi |
12 Hakala |
13 Huhtala |
15 Purme |
16 Laaksonen |
17 Laine |
18 Saarinen |
19 Tainio |
20 Malundama |
21 Listo |
22 Kohonen |
23 Ojala |
24 Antinaho |
26 Alison |
27 Loen |
77 Yartey |
  Vucenovic |
Valmentaja Tainio
Mika Halvari vuonna 1994
**Mika Kristian Halvari** (s. 13. helmikuuta 1970 Kemi) on suomalainen entinen kuulantyöntäjä. Hän edusti Kemin Kuntoa ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Hänen valmentajanaan toimi Janne Palokangas.

Halvari sijoittui seitsemänneksi 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa Sudburyssa 1988. Seuraavana vuonna hän oli viides saman ikäluokan EM-kilpailuissa Varaždinissa. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän karsiutui loppukilpailusta. Seuraavana vuonna hän oli Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa kahdeksas tuloksella 19,48 ja Helsingin EM-kilpailuissa neljäs työnnettyään 19,52. Lisäksi hän voitti Euroopan cupin kakkosliigan kilpailun Ljubljanassa.

Halvari voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Barcelonassa 1995 tuloksella 20,74. Saman vuoden Götegorgin MM-kilpailuissa hän sai hopeaa työnnettyään 20,93; hän hävisi kilpailun voittaneelle John Godinalle hieman yli puoli metriä. Lisäksi hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan kilpailun Turussa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 1997 hän oli sisäratojen MM-kilpailuissa Pariisissa kuudes tuloksella 20,22 ja ulkoratojen MM-kilpailuissa Ateenassa viides työnnettyään 20,13 sekä voitti Euroopan cupin ykkösliigan kilpailun Dublinissa.

Halvari sai hopeaa Valencian sisäratojen EM-kilpailuissa 1998 tuloksella 20,59. Kesäkuussa hän voitti Euroopan cupin superliigan kilpailun Pietarissa tuloksella 20,79. Myöhemmin samana vuonna hän oli kuudes Budapestin EM-kilpailuissa työnnettyään 20,33. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 ja Gentin sisäratojen EM-kilpailuissa 2000 hän karsiutui loppukilpailusta.

Halvari saavutti Kalevan kisoissa kultaa 1994, 1995 ja 1997, hopeaa 1990, 1991 ja 1998 sekä pronssia 1999. Sisäratojen Suomen-mestaruuden hän voitti 1994, 1995, 1996, 1997, 1998 ja 2000. Lisäksi hän sai hopeaa 1989 ja 1990 sekä pronssia 1992 ja 2004. Aikuisten maaottelun kuulakilpailun hän voitti ulkoradoilla 1994, 1995, 1996 ja 1997 sekä hallissa 1994, 1995, 1996, 1997, 1998 ja 2000.

Halvarin ennätys ulkoradalla on 21,50 (Hämeenkyrö, 9. heinäkuuta 1995), mutta sisätiloissa hän on työntänyt Pohjoismaiden ennätyksen 22,09 (Tampere, 7. helmikuuta 2000). Halvari kuuluu 20 metrin kerhoon. Hän pääsi kerhon jäseneksi työnnettyään 4. elokuuta 1993 Kotkassa tuloksen 20,08.

Halvari kärsi urallaan lukuisista loukkaantumisista, muun muassa hänen akillesjänteensä meni poikki vuosina 1996 ja 2000. Hän on pituudeltaan 190 senttimetriä ja painoi aktiiviaikanaan noin 140 kilogrammaa riippuen vuodesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Mika Halvari Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Results - SHOT PUT - Men - Final *iaaf.org*.  9.8.1995.  Arkistoitu 20.7.2012. Viitattu 8.10.2009. (englanniksi)
3. ↑  Mika Halvari Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
4. ↑  Yleisurheilu.fi: Halvarin akilles leikattiin (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Halvari työnsi MM-hopeaa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Aura Sevón
**Aura Sevón** (s. 1981) on suomalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja suomentaja, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänen esikoisromaaninsa, naiskatsetta tutkiva esseeromaani *Okulovulva* ilmestyi keväällä 2021 Aviador Kustannukselta. Sevón on suomentanut erityisesti ranskankielistä kirjallisuutta.

Sevónin artikkeleita, esseitä ja arvioita on julkaistu kirjallisuudentutkimuksen aikakauslehti *Avaimessa*, *Niin & näinissä*, *Nuori Voima* -lehdessä, *Sukupuolentutkimuksessa* ja *Tuli & Savussa*. Hän on kirjoittanut myös lastenkirjallisuutta.*lähde?* Aunis Ahosen ja Paula Lehdon kuvittama kulttuurihistoriallinen *Aika metka retki* (Karisto) valittiin vuoden 2013 kauneimpien kirjojen joukkoon.

Sevón valmistelee väitöskirjaa Pariisin ja Turun yliopistoon. Hän asuu ja työskentelee Pariisissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Okulovulva *Aviador*. Viitattu 30.4.2021.
2. 1 2  Sevón, Aura *Kirjasampo.fi*. Viitattu 27.11.2021.
3. ↑  Lasten- ja nuortenkirjat *kauneimmatkirjat.fi*. Viitattu 20.1.2022.
**Jean-Philippe Loys de Chéseaux** (4. toukokuuta 1718, Lausanne – 30. marraskuuta 1751 Pariisi, Ranska) oli sveitsiläinen tähtitieteilijä.

Hänet tunnetaan kahden komeetan havainnoista vuonna 1743 ja 1746 sekä luettelosta 21:tä tähtisumuista jonka hän laati vuosina 1745–1746.

De Chéseauxilla oli oma observatorio joka oli varustettu 14 jalkaa pitkä linssikaukoputkella ja peilikaukoputki joka oli malliltaan "gregoriaaninen teleskooppi". Kohteiden sijaintien mittamiseen siellä oli kvadrantti. Hänet tunnetaan komeettahavainnoistaan. Hän löysi ensimmäisen C/1743 X1 komeetan 13. joulukuuta 1743 (sen oli kuitenkin löytänyt jo 9. joulukuuta Dirk Klinkenberg) ja jota hän seurasi maaliskuuhun 1744 saakka. Kaksi vuotta myöhemmin, 13. elokuuta 1746 hän löysi C/1746 P1 komeetan. Vuosina 1745–1746 hän laati 21:n tähtisumun luettelon, joista kahdeksan hän oli löytänyt ensimmäisenä: IC 4665, NGC 6633, M16, M25, M35, M71, M4 ja M17, ja löysi itsenäisesti uudestaan sumut M6, NGC 6231 ja M22. Hän lähetti luettelon isoisälleen Pariisiin, ja tämä esitteli sen Ranskan tiedeakatemian kokouksessa 6. elokuuta 1746. Jean Maraldi huomioi sen vuonna 1746 ja Guillaume Le Gentil huomioi luettelon vuonna 1759, mutta sitä ei julkaistu muualla ja se pysyi unohduksissa pitkän aikaa kunnes Guillaume Bigourdan julkaisi sen lehdessä vuonna 1884.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Frommert, Hartmut & Kronberg, Christine: Philippe Loys de Chéseaux (May 4, 1718 – November 30, 1751) *SEDS Messier Database*. Viitattu 20.04.2018.
2. ↑  *The Biographical Encyclopedia of Astronomers – Loys de Chéseaux, Jean‐Philippe*. Springer, New York, NY, 2007. ISBN 978-0-387-31022-0. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.7.2021). (englanniksi) doi:10.1007/978-0-387-30400-7\_871
3. ↑  Frommert, Hartmut & Kronberg, Christine: De Chéseaux's List of 21 "Nebulae" *SEDS Messier Database*.  15.4.2000. Viitattu 20.04.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**FK Partizan Minsk** (ven. ФК «Партизан» Минск, valkoven. ФК Партызан Мінск, *FK Partyzan Minsk*) on jalkapalloseura Valko-Venäjän pääkaupungista Minskistä. Se pelaa maansa mestaruussarjassa. Vuosina 2001-2009 seuran nimi oli **MTZ-RIPO**, sitä ennen **Traktor**.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1947 Minskin traktoritehtaiden rakentamisen aikana rakennustyöntekijöiden ja myöhemmin paikallisten tehdastyöntekijöiden urheiluosastoksi, johon kuului myös saksalaisia sotavankeja. Tämä urheiluosasto muuntui ammattimaiseksi jalkapallojoukkueeksi jo seuraavana vuonna. Vuonna 2002 seura yhdistyi RIPOn kanssa ja uudeksi nimeksi tuli MTZ-RIPO. Talvella 2010 seura sai nykyisen nimensä.

Nykyään seuran omistaa liettuanvenäläinen liikemies ja pankkiiri Vladimir Romanov, joka omistaa myös Skotlannin valioliigan Heartsin sekä Liettuan A-Lygan FBK Kaunasin.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran viralliset kotisivut
* www.oi-belarus.com (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee tietokoneväylää. PCI voi tarkoittaa myös Italian kommunistista puoluetta.*

PCI-väylän laajennuskorttipaikkoja (valkoiset liittimet)
PCI-laajennuskorttipaikkaan liitettävä Sound Blaster Live! Player 5.1 PCI-äänikortti
**PCI** (lyhenne sanoista *Peripheral Component Interconnect*) on tietokoneväylä, jonka avulla liitetään lisälaitteita tietokoneeseen. Alkujaan PCI-väylä on tullut käyttöön IBM PC -yhteensopivissa tietokoneissa, mutta sen käyttö on levinnyt myös muunlaisiin tietokoneisiin.

Historia
--------

Intel aloitti PCI:n kehityksen noin vuonna 1990. 22. kesäkuuta 1992 julkaistiin PCI 1.0. PCI 2.0, jonka myötä määriteltiin emolevyyn tuleva PCI-liitin, julkaistiin 30. huhtikuuta 1993. PCI alkoi menestyä nopeasti huippuluokan palvelimissa, mutta tavallisissa PC-tietokoneissa VLB:n syrjäyttäminen oli hitaampaa. PCI korvasi myös MCA ja EISA-väylät.

PCI:n seuraajaksi tarkoitettu PCI Express julkaistiin vuonna 2004 ja on saavuttanut merkittävän suosion uusien laajennuskorttien keskuudessa, jonka takia vanhat PCI-kortit ovat vähentyneet. Maaliskuussa 2014 joistakin uusimmista emolevyistä oli jätetty pois PCI-liitännät niiden harvinaisuuden takia.

Tekniset tiedot
---------------

* 33,33 MHz kellotaajuus (66 MHz PCI 2.2 ja 133 MHz PCI-X)
* Siirtonopeus enintään 133 MBps 32-bittisellä väylällä
* 32- tai 64-bittinen väylä
* 32-bittinen osoiteavaruus (4 GB)
* 3,3- tai 5-volttiset signaalit
* multipleksattu väylä eli samoja johtimia käytetään sekä osoitteelle että datalle

Kirjallisuutta
--------------

* Lähteinen, Olavi; Pietikäinen, Ville; Kosonen, Harri: *Uusi PC-tekniikan käsikirja*. 6. painos. Helsinki Media Erikoislehdet, 2000 (1997). ISBN 951-832-015-9.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PCI**.
* PCI Special Interest Group
* Englanninkielisen Wikipedian artikkeli PCI-väylästä (englanniksi)
**Haamilainen teoria** oli siirtomaakautena suosittu teoria, jonka mukaan Afrikan mustalla väestöllä ei ollut itsenäistä omaksumiskykyä ja siksi kaikki sivistykseen viittaavat piirteet tässä kulttuurissa olivat haamilaisten valloittajien ansiota. Haamilaiset "rodullisesti" ylivertaisina valloittajina olivat tuoneet teknologiset, yhteiskunnalliset ja sivistykselliset innovaatiot Afrikkaan. Teorian mukaan vietyjen ideoiden hyväksikäyttö oli passiivista verrattuna aktiiviseen lainaamiseen.

John Hanning Speken vuonna 1863 julkaistussa matkakirjassa *Journal of the Discovery of the Source of the Nile* esitettiin, että Ruandan väestöstä tutsit olivat haamilainen heimo, kun taas hutut kuuluvat mustan Afrikan alempiin banturotuihin. Speken käsitystä eivät tukeneet kielitieteellisetkään seikat, sillä Ruandassa sekä tutsit että hutut puhuvat samaa bantukieliin kuuluvaa ruandan (kinyarwandan) kieltä. Kuitenkin hänen näkemyksestään tuli nopeasti yleisesti hyväksytty totuus, joka muovasi tulevien siirtomaaisäntien hallintoa ja politiikkaa. Tämä toimi myöhemmin osavaikuttimena Ruandan kansanmurhaan*kenen mukaan?*.

Lähteet
-------

* Gourevitch, Philip: *Huomenna meidät ja perheemme tapetaan. Kertomuksia Ruandasta*. Helsinki: Nemo, 2001. ISBN 952-5180-35-2.
* Johansson, Peik: *Kuolema Ruandassa*. Helsinki: Like, 1994. ISBN 951-578-210-4.
* Mari Lyytikäinen: *Tuntematon Musta Afrikka -´neekerit´ kansakoulun maantiedon oppikirjoissa 1920-luvulla*. Suomen historian Pro gradu –tutkielma. Jyväskylän yliopisto, Historian ja etnologian laitos, 2003. verkkoversio (viitattu 3.5.2010).

### Viitteet

1. ↑  Lyytikäinen, ss. 47, 56
2. ↑  Jaakko Anhava: Maailman kielet ja kielikunnat, 3. painos, Gaudeamus 2005, s. 129-130, 255, ISBN 951-662-734-X
3. ↑  Johansson 1994, ss. 16−19.
4. ↑  Gourevitch 1998, ss. 47−62.
**Palaiópolin arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Παλαιόπολης, *Archaiologikó Mouseío Palaiópolis*) eli *Palaiópolin arkeologinen kokoelma* (Αρχαιολογική Συλλογή Παλαιόπολης, *Archaiologikí Syllogí Palaiópolis*) on arkeologinen museo Palaiópolin kylässä Ándroksen saarella Kreikassa. Se esittelee kylästä antiikin Androksen kaupungin alueelta tehtyjä pääosin antiikin aikaisia löytöjä.

Museo on perustettu vuonna 2003 Goulandrísten säätiön tuella ja se toimii vuonna 1981 rakennetussa rakennuksessa Palaiópolin kylän laidalla. Ándroksella toimii myös Ándroksen arkeologinen museo, joka sijaitsee Ándroksen kaupungissa.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Palaiópolista sekä muun muassa sen lähellä olevan Agía Eleoúsan antiikin aikaiselta hautausmaalta. Esineisiin kuuluu muun muassa veistoksia, reliefejä, rakennusten koristeosia ja piirtokirjoituksia klassiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle saakka. Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa Pegasos-hevosta ja Bellerofonia esittävä veistos 500/400-luvulta eaa.; luonnollisen kokoinen leijonapatsas noin vuodelta 320 eaa.; Artemiin patsaan osa 200-luvulta eaa.; sekä Isikselle omistetun hymnin sisältävä piirtokirjoitus ensimmäiseltä vuosisadalta eaa.

* Terrakottafiguriini, Agía Eleoúsa, n. 450–400 eaa.Terrakottafiguriini, Agía Eleoúsa, n. 450–400 eaa.
* Attikalainen kyliks, Agía Eleoúsa, n. 400–375 eaa.Attikalainen kyliks, Agía Eleoúsa, n. 400–375 eaa.
* Efebeihin liittyvä piirtokirjoitus gymnasionista, n. 300 eaa.–200 jaa.Efebeihin liittyvä piirtokirjoitus gymnasionista, n. 300 eaa.–200 jaa.
* Artemiin patsaan torso, 100-luku eaa.Artemiin patsaan torso, 100-luku eaa.
* Sarkofagin koristelua roomalaisajalta, n. 150–175 jaa.Sarkofagin koristelua roomalaisajalta, n. 150–175 jaa.
* Roomalaisaikaisia kultakoruja.Roomalaisaikaisia kultakoruja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Παλαιόπολης: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 24.10.2018. Viitattu 4.4.2016.
2. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Παλαιόπολης *Greek Travel Pages*. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Palaiópolin arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
**Ayase Ueda** (jap. 上田 綺世, *Ueda Ayase*; s. 28. elokuuta 1998 Mito) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ueda siirtyi Hosein yliopiston joukkueesta Kashima Antlersiin vuonna 2019 ja pelasi ensimmäisen J1 League -ottelunsa heinäkuussa 2019. Hän pelasi neljänä kautena 86 liigaottelua ja teki niissä 38 maalia. Kaudella 2021 hän oli 14 maalillaan liigan neljänneksi paras maalintekijä. Hän siirtyi heinäkuussa 2022 belgialaisseura Cercle Bruggeen.

Ueda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 2019. Hän pelasi tuona vuonna Copa Américassa ja Itä-Aasian mestaruuskilpailuissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän pelasi Japanin neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän palasi A-maajoukkueeseen keväällä 2022 ja on MM-kilpailujen 2022 alkaessa pelannut 11 A-maaottelua, joissa hän on ollut viisi kertaa avauskokoonpanossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ayase Ueda Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  National Football Teams

Japanin joukkue – Copa América 2019
1 Kawashima |
2 Sugioka |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 N. Ueda |
6 Watanabe |
7 Shibasaki |
8 Itō |
9 Maeda |
10 Nakajima |
11 Miyoshi |
12 Kojima |
13 A. Ueda |
14 Hara |
15 Suga |
16 Tomiyasu |
17 Matsumoto |
18 Okazaki |
19 Iwata |
20 Abe |
21 Kubo |
22 Tatsuta |
23 Ōsako |
Valmentaja Moriyasu

Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2020
1 Ōsako |
2 Sakai |
3 Nakayama |
4 Itakura |
5 Yoshida |
6 Endō |
7 Kubo |
8 Miyoshi |
9 Maeda |
10 Dōan |
11 Mitoma |
12 Tani |
13 Hatate |
14 Tomiyasu |
15 Hashioka |
16 Sōma |
17 Tanaka |
18 Ueda |
19 Hayashi |
20 Machida |
21 Seko |
22 Suzuki |
Valmentaja Moriyasu

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Kawashima |
2 Yamane |
3 Taniguchi |
4 Itakura |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Dōan |
9 Mitoma |
10 Minamino |
11 Kubo |
12 Gonda |
13 Morita |
14 J. Itō |
15 Kamada |
16 Tomiyasu |
17 Tanaka |
18 Asano |
19 Sakai |
20 Machino |
21 Ueda |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
24 Sōma |
25 Maeda |
26 H. Itō |
Valmentaja Moriyasu
**Metalist** (ukr. ФК «Металіст» Харків, *FK Metalist H’arkiv*, ven. ФК «Металлист» Харьков, *FK Metallist Harkov*) oli jalkapalloseura Ukrainan Harkovasta.

Historia
--------

Seura perustettiin vuonna 1925 nimellä *HPZ* (suom. Harkovan höyryveturitehdas). Historian saatossa se on pelannut myös nimillä *Traktor* (1946), *Dzeržinets* (1946–49) ja *Avangard* (1949–1966) ennen Metallist-nimen ottamista käyttöön vuonna 1967.

Kymmenen vuotta perustamisensa jälkeen joukkue voitti Harkovan mestaruuden ja pääsi Neuvostoliiton cupiin. Sen parhaimmat vuodet ajoittuivat kuitenkin toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Ensimmäisen kerran se nousi Neuvostoliiton B-kakkosliigaan vuonna 1947, mutta putosi vain yhden kauden jälkeen. Vuonna 1956 joukkue nousi uudelleen Neuvostoliiton B-kakkosliigaan ja neljän vuoden kuluttua kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle kakkosliigaan. 

Vuonna 1978 Metallist nousi ykkösliigaan (toinen sarjataso) ja viimein pääsarjatasolle kauden 1979 päätteeksi. Joukkue pelasi Neuvostoliiton liigassa kaikkiaan kymmenen kauden ajan pääasiassa keskikastin joukkueena. Vuonna 1983 se selviytyi Neuvostoliiton cupin loppuotteluun, jossa kuitenkin hävisi toiselle ukrainalaisjoukkueelle Šahtjor Donetskille. Vuonna 1988 Metallist selviytyi toistamiseen cup-finaaliin ja voitti Moskovan Torpedon. Tätä myötä se pääsi myös Cup-voittajien cupiin, missä kuitenkin putosi puolivälierävaiheessa hollantilaiselle Rodalle.

Neuvostoliiton romahdettua ja Ukrainan itsenäistyttyä Metalist on pelannut Ukrainan pääsarjassa lukuun ottamatta vuosia 1994–1998 ja kautta 2003–2004, jolloin se pelasi sarjatasoa alempana. Kaudella 2002–2003 Metalist jäi sarjassa viimeiseksi, vaikka oli edelliskaudella taistellut tiukasti eurocup-paikoista. Joukkue kuitenkin voitti divisioonamestaruuden ja nousi välittömästi takaisin pääsarjaan kaudeksi 2004–2005. Viime vuosina Metalist on lukeutunut Ukrainan kärkijoukkueisiin suurseurojen Dynamon ja Šah’tarin takana. Kausina 2006–2007 ja 2007–2008 se saavutti pronssia ja pääsi jälkimmäisellä kaudella UEFA-cupin ensimmäiselle kierrokselle. Kaudella 2008–2009 se selvitti tiensä 16 parhaan joukkoon. Metalist sai Ukrainan pääsarjassa pronssia myös kaudella 2008–2009 ja pronssiputki jatkui kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012. Eurooppa-liigassa se selviytyi kaudella 2009–2010 play-off -kierrokselle, kaudella 2010–2011 32 parhaan joukkoon ja kaudella 2011–2012 puolivälieriin. Seura meni konkurssiin vuonna 2016 talousrikoksista epäillyn omistajan Serhi Kurtšenkon paettua syytteitä Venäjälle.

Metalistin perinnettä jatkamaan perustettiin uusi seura *FK Metalist 1925*, joka pelaa kaudella 2017–2018 kolmannella sarjatasolla.

Saavutukset
-----------

* Neuvostoliiton cupin voitto 1988, kakkossija 1983
* Ukrainan cupin kakkossija 1992
* Ukrainan pääsarjan pronssi 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2012

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu (venäjäksi)
* Kannattajayhdistyken sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)