recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nelson Aldrich Rockefeller** (8. heinäkuuta 1908 – 26. tammikuuta 1979) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi New Yorkin kuvernöörinä 1958–1973 ja Yhdysvaltain varapresidenttinä 1974–1977. Lisäksi hän toimi Rockefeller Brothers Fundin puheenjohtajana 1956–1958.

Nelson kuului Rockefeller-sukuun; hänen isänsä oli John D. Rockefeller, Jr. ja isoisänsä John D. Rockefeller. Hän kulutti suuren osan energiastaan, rahoistaan ja ajastaan Yhdysvaltain presidentiksi pyrkimiseen. Tie kuitenkin nousi pystyyn, kun hänet oli valittu New Yorkin osavaltion kuvernööriksi: republikaanisen puolueen 1960-luvulta lähtien nopeasti vahvistunut oikeistosiipi piti häntä moraalittomana ja liian kompromissialttiina kansakunnan johtajaksi.

Rockefeller hävisi republikaanisen puolueen esivaalit vuosina 1964 ja 1968, ensin niukasti railakkaan oikeistolaiselle Barry Goldwaterille ja sitten selvemmin jo 1950-luvulta republikaanien piirissä suosiotaan kasvattaneelle Richard Nixonille. Vuonna 1972 monikaan republikaani ei viitsinyt kyseenalaistaa Nixonin presidenttiyttä, ja Rockefellerkin jätti esivaalin väliin tukeakseen häntä. Rockefeller valittiin kompromissina keskustalaisen republikaanipresidentin Gerald Fordin varapresidentiksi Watergate-skandaalin jälkeen 1974, mutta hänen kohtalonaan oli taas joutua syrjään: Vuoden 1976 esivaalien jälkeen Fordin varapresidenttiehdokkaaksi valittiin puolueen sisällä suositumpi nuori nouseva oikeistosiiven tähti, Bob Dole. Seuraavat presidentinvaalit olisivat olleet 1980, mutta Rockefeller ehti kuolla sydänkohtaukseen 26. tammikuuta 1979.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nelson A. Rockefeller** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yhdysvaltain varapresidentit |
| --- |
|  |
| Varapresidentin sinetti | 
1. Adams
2. Jefferson
3. Burr
4. Clinton
5. Gerry
6. Tompkins
7. Calhoun
8. Van Buren
9. R. Johnson
10. Tyler
11. Dallas
12. Fillmore
13. King
14. Breckinridge
15. Hamlin
16. A. Johnson
17. Colfax
18. Wilson
19. Wheeler
20. Arthur
21. Hendricks
22. Morton
23. Stevenson
24. Hobart
25. Roosevelt
26. Fairbanks
27. Sherman
28. Marshall
29. Coolidge
30. Dawes
31. Curtis
32. Garner
33. Wallace
34. Truman
35. Barkley
36. Nixon
37. L. Johnson
38. Humphrey
39. Agnew
40. Ford
41. Rockefeller
42. Mondale
43. Bush
44. Quayle
45. Gore
46. Cheney
47. Biden
48. Pence
49. Harris

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Professor Koch** oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1891. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1916–1922. Laiva myytiin vuonna 1922 hiiliproomuksi Argentiinaan sen jälkeen kun se oli törmännyt jäävuoreen.

Parkki Professor Kochin rakensi Russell & Co. Port Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1891 Elsflethissä Saksassa toimineelle Reederei Carl Winters-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 398 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 350 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 68,90 metriä, leveys 10,80 metriä ja syväys 6,70 metriä. Suomeen Lalla Rookh ostettiin Reederei Carl Winters-varustamolta vuonna 1908. Parkin omisti vårdölainen Mathias August Troberg (1855-1935) vuoteen 1916 saakka jolloin sen omistajaksi tuli Gustaf Erikson. Ollessaan villalastissa matkalla Etelä-Afrikan East Londonista Bostoniin parkki ajoi karille lähellä Scituaten satamaa Massachusettsissa huhtikuun lopulla 1919 ja se hinattiin Bostoniin korjattavaksi. Parkki törmäsi suureen jäävuoreen 6. helmikuuta 1922 Falklandin saarista itäkaakkoon ollessaan salpietarilastissa matkalla Chilen Iquiquesta Etelä-Afrikan Delagoa Bayhin ja ajelehti sitten ohjauskyvyttömänä 70 vuorokauden ajan kunnes englantilainen höyrylaiva S/S Junin havaitsi parkin ja hinasi sen Montevideoon Uruguayhin. Parkki myytiin sitten hiiliproomuksi Buenos Airesiin ja se sai nimekseen Constancia, myöhemmin nimeksi muuttui Don Juan V. Proomu oli olemassa vielä vuonna 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Professor Koch (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Bruzelius.info : Professor Koch
John Hans Krebs**John Hans Krebs** (17. joulukuuta 1926 Berliini, Saksa – 10. marraskuuta 2014 Fresno, Kalifornia, Yhdysvallat) oli poliitikko. Hän muutti Israeliin vuonna 1933 ja Yhdysvaltoihin 1946; maan kansalaisuuden hän sai vuonna 1954. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1952–1954 ja ryhtyi sittemmin lakimieheksi. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta, Berkeleystä vuonna 1950 (*Bachelor of Arts*) ja Kalifornian yliopiston Hastings College of the Law’sta 1957 (*Bachelor of Laws*).

Krebs oli Fresnon piirikunnan suunnittelukomission (*Fresno County Planning Commission*) jäsen vuosina 1965–1969 ja tarkkailijalautakunnan (*Fresno County Board of Supervisors*) vuosina 1970–1974. Vuonna 1966 hän oli delegaattina Kalifornian osavaltion demokraattisessa kokouksessa. Krebs tuli valituksi demokraattina Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, ja hän istui 94. ja 95. kongresseissa tammikuusta 1975 tammikuuhun 1979. Hän oli uudelleen epäonnistuneesti ehdolla vuonna 1978.

Krebs asui Fresnossa ja kuoli siellä 87-vuotiaana 10. marraskuuta 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sheehan, Tim: John Krebs, former Fresno congressman, dies at 87 *The Fresno Bee*.  11.11.2014.  Arkistoitu 11.11.2014. Viitattu 12.11.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Biographical Directory of the United States Congress


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Bob Mathias** | **Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kalifornian 17. vaalipiiristä**1975–1979 | Seuraaja:**Charles Pashayan nuorempi** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Tortilla House** on suomalainen vuonna 2013 perustettu meksikolaistyylinen ravintolaketju, jonka päätuoteitta ovat tacot, burritot, quesadillat ja salaatit. Tortilla Housella on seitsemän toimipistettä, joista neljä sijaitsee Helsingissä, ja yksi Espoossa, Tampereella ja Oulussa kussakin.

Tuotteet
--------

Ravintolan tilaukset perustuvat neljäosaiseen valintaan, jossa asiakas ensin valitsee täytteeksi joko sian- tai naudanlihan, kanan, vihannekset, kalan tai nyhtökauran, ja sitten annoksen "tyylin", joka on burrito, salaatti tai kolme tacoa. Lopuksi asiakas valitsee lisukkeet ja kastikkeen.

Tacoja voi tilata myös yksitellen, ja lisukkeena myydään quesadilloja ja nachoja.

Toimipisteet
------------

Tortilla Housella on seitsemän toimipistettä, joista ensimmäinen avattiin Helsinkiin Iso-Roobertinkadulle. Helsingin muut ravintolat ovat Kampin keskuksessa sekä Mall of Triplassa. Suomen muut toimipisteet sijaitsevat Tampereella Kauppakeskus Ratinassa, Espoon Isossa Omenassa ja Oulussa Rautatienkadulla.

Yritys
------

Ketjun liiketoimintaa pyörittää osakeyhtiö Tortilla House Finland Oy. Vuonna 2019 yrityksen liikevaihto oli 1,8 miljoonaa euroa, ja tilikauden tulos 45 000 euroa. Yrityksen perusti kesällä 2013 Jyrki Karumo, ja se sai alkunsa katuruokarekasta. Tortilla House Finlandin nykyinen toimitusjohtaja on Visa Vorimo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tortilla House Finland Oy - Yritystiedot *Finder*. Viitattu 16.3.2021.
2. 1 2  Tortilla House *Tortilla House*. Viitattu 16.3.2021.
3. ↑  Laatua pikaruokaan *Varusmies*. Viitattu 16.3.2021.
**BAP Antofagasta** (runkonumero SS-32) on Perun laivaston vuonna 1981 palvelukseen otettu Angamos-luokan sukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Angamos-luokka*
Tyypin 209 sukellusvene tilattiin 12. elokuuta 1976 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 1977. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1979 ja liitettiin laivastoon 22. toukokuuta 1981. Alus nimettiin Tyynenmeren sodassa käydyn Perun ja Chilen laivastojen välisen Antofagastan taistelun muistoksi.

Palvelus
--------

Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui uuteen kotisatamaansa Callaoon vuonna 1981. Oltuaan palveluksessa vuosikymmenen SIMA modernisoi aluksen Callaossa vuonna 1996.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 306

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:BAP Atofagasta (SS-32)
**Suomen matelijat ja sammakkoeläimet** on Antti Kolin kirjoittama kirja, jossa hän esittelee Suomessa esiintyviä vaihtolämpöisiä maaselkärankaisia eli herppejä, joita tutkii herpetologia. Kirja on ilmestynyt 2015, ja sen on kustantanut Metsäkustannus. Kuvat ovat pääosin Kolin.

Kirja on saanut tukea Suomen tietokirjailijoilta, tiedonjulkistamisen neuvottelukunnalta, Tiedetoimittajilta ja Finnfotolta.

Kirjan alussa Koli esittelee vaihtolämpöisiä maaselkärankaisia yleisesti ja ihmisen suhdetta niihin. Sen jälkeen luodaan yleiskatsaus Suomen lajistoon, joka koostuu viidestä matelijasta, viidestä "vanhasta" sammakkolajista sekä neljästä hyvin suppealla alueella elävästä lajista.

Koli on tietokirjailija ja luontokuvaaja, ja hän asuu Helsingin Vuosaaressa, jossa hän on pääasiassa lajeja kuvannut.

Esitellyt lajit
---------------

* alppivesilisko
* rupilisko
* vesilisko
* rupikonna
* sammakko
* viitasammakko
* vihersammakot

Matelijat
* kyy
* rantakäärme
* kangaskäärme
* vaskitsa
* hietasisilisko
* sisilisko

Lähteet
-------

1. ↑  Koli, nimiölehti.
2. ↑  Eero Honkanen Matelijat ja sammakot tutuiksi, Vuosaarilehti 12/2006 s. 5
**Tähdet ja avaruus** on kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvä erikoisaikakauslehti, jossa julkaistaan tähtitieteeseen ja sen harrastukseen sekä avaruustekniikkaan liittyviä artikkeleita, uutisia ja haastatteluja. Lehti sisältää myös lähialoja, kuten geotieteitä koskettelevia artikkeleita. Lehti on Tähtitieteellinen yhdistys Ursa ry:n jäsenlehti ja sen voi tilata myös ilman jäsenyyttä.

Lehden päätoimittaja on Marko Pekkola, toimitussihteeri Laura Koponen, toimittajat Sakari Nummila ja Elina Nieppola sekä taittaja Heikki Laurila. Lehteä avustaa joukko tähtitieteeseen ja -harrastukseen erikoistuneita vapaita toimittajia. Myös monet tähtitieteen ja luonnontieteellisten alojen suomalaistutkijat vastaavat lehdessä lukijoiden kysymyksiin.

Lehden toimitus sijaitsee Helsingissä, ja lehti painetaan Vaasassa UPC Printillä. Lehden levikki on noin 19 500 kappaletta (2022) ja lukijoita sillä on noin 78 500 (arvio 2022).

Historiaa
---------

Lehti perustettiin vuonna 1971. Sen nimenä oli vuoteen 1976 *Tähtiaika*. Lehden ensimmäisenä vastaavana toimittajana oli vuoden 1975 puoliväliin Kari Kaila. Hänen jälkeensä lehden vastaavaksi toimittajaksi tuli Juhani Kyyrö. Vuosina 1979–1998 lehden vastaavana toimittajana oli Seppo Linnaluoto. Suunnilleen saman ajan Heikki Oja oli lehden toimitussihteerinä vaikuttaen voimakkaasti lehden sisältöön.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Mediakortti *Avaruus.fi*. Viitattu 24.6.2023.
2. ↑  Toimitus *Avaruus.fi*. Viitattu 24.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden kotisivut
**Ajan henki** on suomalainen talkoovoimin toteutettu dokumenttielokuva, joka julkaistiin internetissä muun muassa Vimeo-palvelussa 4. huhtikuuta 2011. Dokumentti käsittelee yhteiskunnallisia kysymyksiä kuten rahaa, politiikkaa, valtarakenteita, koulutusta, ravinnon ja energian tuotantoa sekä lääkebisnestä. Ratkaisuksi ongelmiin se esittää siirtymistä resurssipohjaiseen talouteen. Elokuva sai heti julkaisupäivänään yli 20 000 katsojaa. Dokumentti kestää noin kaksi ja puoli tuntia. Englanniksi tekstitetty versio dokumentista julkaistiin syyskuussa 2011.

Yhteys Zeitgeist-liikkeeseen
----------------------------

Elokuvan tekoa ja aiheita on inspiroinut kansainvälinen Zeitgeist-liike. Esimerkiksi Zeitgeist-liikkeen edustajaksi mediassa noussut näyttelijä Riku Nieminen on suositellut elokuvaa. Tuotantotiimi itse korostaa, että "elokuvan tekoon on osallistunut henkilöitä, jotka eivät ole osa liikettä. Näin ollen olisi korrektimpaa todeta että elokuva on Zeitgeist-liikkeen kanssa yhteistyössä toteutettu projekti."

Haastatellut asiantuntijat
--------------------------

Elokuvassa on haastateltu muun muassa Heikki Patomäkeä, Esko Valtaojaa, Tere Vadénia ja Antti Heikkilää.

Lähteet
-------

1. ↑  Yle, Voimala 8.4.2011.
2. ↑  Hernesaho, Sami: Munamies mainostaa elokuvaa kohukultista *Iltalehti*.  5.4.2011.
3. ↑  Ajan henki, Usein kysytyt kysymykset, 11.4.2011  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* zeitgeist.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Eliel Ilmari Wuorinen** (16. tammikuuta 1875 Ilmajoki – 27. toukokuuta 1961 Turku) oli suomalainen juristi, joka toimi sortokausien aikana Mikkelin lääninhallituksen lääninsihteerinä ja myöhemmin Mikkelin sekä Turun ja Porin läänien kuvernöörinä.

Ura
---

Wuorisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Juho Wuorinen ja Amanda Lovisa Leidenius. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta vuonna 1894 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa, josta valmistui molempain oikeuksien kandidaatiksi vuonna 1901. Wuorinen toimi tämän jälkeen Mikkelin läänin lääninsihteerinä ja vuosina 1910–1911 läänin kuvernöörinä. Turun ja Porin läänin kuvernöörinä hän oli vuodet 1911–1917. Suomen itsenäistymisen jälkeen Wuorinen työskenteli asianajajana Turussa vuoteen 1936 saakka.

Toiminta Mikkelissä
-------------------

Vuoden 1905 suurlakon levottomuuksien aikana Mikkelissä lääninsihteerinä työskennellyt Wuorinen joutui muutaman muun virkamiehen ohella epäsuosioon paikallisten asukkaiden keskuudessa. Venäläismielisenä pidettyä Wuorista vaadittiin eroamaan 2. marraskuuta 1905 järjestetyssä kansankokouksessa, lisäksi mielenosoittajien vaatimuksiin kuului koko lääninhallituksen sulkeminen. Wuorinen vastasi vetoomuksiin komentamalla paikalle sotaväkeä, jota hän lähetti myös kaupungin poliisilaitoksen suojaksi poliisipäällikkö Johannes Stenbäckin pyynnöstä. Kaksi päivää myöhemmin Wuorinen pidätytti useita suurlakkoon osallistuneita virkamiehiä. Lisäksi kaupungissa olleet tarkka-ampujarykmentin joukot miehittivät hänen käskystään muun muassa Mikkelin rautatieaseman sekä puhelinkonttorin ja lennätintoimiston. Sotilaat hajottivat myös lääninhallituksen portille saapuneen väkijoukon.

Marraskuun 5. päivänä 1905 Mikkelin kaupunginvaltuusto marssi Wuorisen puheille, vaatien laittomasti vangittujen virkamiesten vapauttamista sekä sotaväen vetämytymistä kasarmeihinsa. Lopulta Wuorinen suostui vapauttamaan pidätetyt sekä vetämään kaupungissa olleet sotajoukot pois. Tilanteen rauhoituttua Wuorisen toimista katkeroitunut kaupunginvaltuusto yritti hänen erottamistaan, mutta Wuorinen sai kuitenkin pitää virkansa. Vuonna 1910 hänet nimitettiin Mikkelin läänin kuvernööriksi A. L. von Knorringin seuraajaksi. 36-vuotiaana tehtävässä aloittanut Wuorinen oli Suomen nuorin kuvernööri. Vuoden kuluttua hän siirtyi Turun ja Porin läänin kuvernööriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  WUORINEN Eliel Ilmari. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.   Viitattu 12.6.2014.
2. 1 2  Sortovuodet Mikkelin kaupungissa ja maalaiskunnassa (Arkistoitu – Internet Archive) Mikkelin kaupunki. Viitattu 12.6.2014.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**A. L. von Knorring** | **Mikkelin läänin kuvernööri**1910–1911 | Seuraaja:**Leo Aristides Sirelius** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Knut Gustaf Nikolai Borgenström** | **Turun ja Porin läänin kuvernööri**1911–1917 | Seuraaja:**Albert Alexander von Hellens** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Yhdysvaltain presidentti George W. Bush vierailulla Japanin alahuoneessa.
**Japanin alahuone** tai **edustajainhuone** (jap. 衆議院, *Shūgiin*) on toinen Japanin parlamentin kamareista. 

Alahuoneessa on 465 edustajaa, jotka valitaan nelivuotiskausiksi. Alahuoneella on ylähuonetta enemmän valtaa; se voi saattaa voimaan ylähuoneen kaataman lakiesityksen kahden kolmasosan enemmistöllä. Japanin pääministeri voi hajottaa alahuoneen halutessaan, kuten Jun'ichirō Koizumi teki 8. elokuuta 2005 oman puolueensa jakautuman vuoksi. Japanin ylähuonetta ei pääministeri kuitenkaan voi hajottaa.

Alahuoneen vaaleissa voivat äänestää kaikki yli 20-vuotiaat Japanin kansalaiset, ja ehdolle voivat asettua yli 25-vuotiaat.

Ala- ja ylähuoneen väliset erot
-------------------------------

Alahuoneella on useita valtaoikeuksia, joita ylähuoneella ei ole. Jos alahuone hyväksyy lakiesityksen, mutta ylähuone hylkää sen, alahuone voi kaataa ylähuoneen päätöksen kahden kolmasosan enemmistöllä. Usein kuitenkaan hallituspuolue ei saa 2/3 enemmistöä alahuoneeseen, jolloin ylähuoneesta tulee vaikutusvaltaisempi kuin aikaisemmin.

Kun alahuone päättää sopimuksista, budjetista ja pääministerin valinnasta ylähuone voi vain viivyttää lakiesityksiä mutta ei estää niitä. Tämä vuoksi alahuonetta pidetään parlamentin kamareista voimakkaampana.

Alahuoneen jäsenet valitaan virkaansa lyhyemmäksi aikaa kuin ylähuoneen jäsenet, jotka valitaan kuusivuotiskausiksi. Pääministeri voi myös hajottaa alahuoneen, tai se voi hajottaa itsensä epäluottamuslauseäänestyksellä, kun taas ylähuonetta ei voi hajottaa. Niinpä alahuonetta pidetään herkempänä julkiselle mielipiteelle ja sitä kutsutaan "alahuoneeksi".

Termi "alahuone" (engl. *lower house*) on myös jäänne vuoden 1889 Meiji-perustuslaista, kun sen aikainen ylähuone *Kizokuin* (engl. *House of Peers*) toimi aristrokraattisena ylähuoneena, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan *House of Lords* Westminster-järjestelmässä tai *Reichsrat* preussilaisessa Saksan hallintojärjestelmässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Japanin alahuone: Diet functions (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Japanin alahuone**.
* Japanin alahuone (japaniksi) (englanniksi)
*Hakusana "Seltso" ohjaa tänne. Seltso on myös kaupunki ja kaupunkipiirikunta Venäjän Brjanskin alueella.* **Seltsa** (ven. Сельцо́, *Seltso*) on kylä, samanniminen taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa Pietarin ja Narvan välisen maantien varrella. Kunnassa on asukkaita 2 100 henkeä (vuonna 2006).

Vuonna 2006 perustettuun Seltsan kuntaan kuuluu entinen Koskovan volosti sekä osa Lopitsan volostista. Hallinnollinen keskus on Seltsan taajama, jossa asuu suurin osa asukkaista. Lisäksi kuntaan kuuluu Seltsan kylä ja 10 muuta kylää: Kivantsa eli Kivanitsa (ven. Кивалицы, *Kivalitsy*), Kolpovitsa (ven. Голубовицы, *Golubovitsy*), Koskova (ven. Каськово, *Kaskovo*), Krasnaja Myza (ven. Красная Мыза), Motolitsa (ven. Модолицы, *Modolitsy*), Ontuksi (ven. Анташи, *Antaši*), Ruttenitsa (ven. Рутелицы, *Rutelitsy*), Slobodka (ven. Слободка), Solkkova (ven. Шёлково, *Šolkovo*) ja Topernitsa (ven. Добряницы, *Dobrjanitsy*).

Ennen toista maailmansotaa sedulla asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kupanitsan ja Serepetan luterilaisiin seurakuntiin.

Paikallisia nähtävyyksiä ovat entisen Korfin kartanon puisto Seltsassa, Koskovan postiasema, Korfin ja Rymaševskin kartano Ontuksissa sekä Solkkovan ortodoksinen kirkko.

Kunnan päämies on Aleksei Durov, kunnanhallinnon päämies Jelena Jemeljanova.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 210. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. ↑  Leningradin alueen väestötilastoa *lenobl.ru*. Viitattu 3.9.2008. (venäjäksi)
3. ↑  Leningradin alueen paikallishallinto 1.1.2008 *lenobl.ru*. Viitattu 3.9.2008. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seltsan kartano Leningradin alueen kulttuuri –tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Peter Christian Skovgaard
**Peter Christian Skovgaard** (1817–1875) oli tanskalainen taidemaalari. Hän maalasi varsinkin suuria tanskalaisia metsämaisemia ja oli yksi Tanskan ensimmäisistä merkittävistä maisemamaalareista. Skovgaard sai aiheita varsinkin Själlannista. Skovgaardin maisemamaalauksille on ominaista yksityiskohtaisuus ja tasapuolinen sommittelu. Skovgaard maalasi myös muotokuvia. Myös hänen kaksi poikaansa Joakim (1856–1933) ja Niels Skovgaard (1858–1938) olivat taidemaalareita.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 9295
2. 1 2  *Otavan iso tietosanakirja. Encyclopaedia Fennica 7, Pyre – Soso*, s. 1562. Helsingissä: Otava, 1964.
3. ↑  *Facta. 10-osainen tietosanakirja 8, RIT–SUN*, s. 719. 8. painos (1. painos 1970). Porvoo Helsinki: WSOY: Tietosanakirja, 1976. ISBN 951-0-01488-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
	+ 2
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Vapriikin kuva-arkisto** sijaitsee Museokeskus Vapriikin yhteydessä vanhalla Tampellan teollisuusalueella Tampereella. Se on Tampereen kaupungin eri museoiden kuvakokoelmien säilytyspaikka. Kuva-arkiston kokoelmissa on noin 1,8 miljoonaa valokuvaa pääasiassa Tampereelta ja ympäristökunnista. Sen lisäksi kokoelmissa on filmi- ja videoelokuvia eri tallennemuodoissa. Kuva-arkisto huolehtii kokoelmiensa järjestämisestä, varastoinnista, luetteloinnista, digitoinnista, tiedonhallinnasta ja tutkijapalvelusta. Kokoelmat lisääntyvät jatkuvasti lahjoituksin, hankintojen ja oman kuvaustoiminnan kautta. Vapriikin kuva-arkisto välittää valokuvia sekä yksityis- että julkaisukäyttöön. Digitoidut kokoelmat löytyvät Siiri-tietopalvelusta ja valtakunnallisesta Finna-hakupalvelusta. 

Kuva-arkisto tallentaa Pirkanmaan maakunnan ja Tampereen kaupungin historiaa ja nykypäivää. Tallennus on ilmiölähtöistä ja omaa aikaansa seuraavaa. Alueellisen toiminnan lisäksi Tampereen historialliset museot on mukana valtakunnallisessa ammatillisten museoiden tallennusyhteistyöverkosto TAKO:n toiminnassa.

Tampereen historiallisten museoiden tallennuskohteet
----------------------------------------------------

Tampereen historiallisten museoiden tallennusvastuulla on seuraavia osa-alueita:

* Yhteiskunnan tekninen infrastruktuuri: tietoverkot
* Leikit ja leikkiminen: lelut, nuket
* Leikit ja leikkiminen: pelit, pelaaminen
* Jalkineteollisuus
* Kumiteollisuus: kumiteollisuuden tuotteet ja niiden valmistus
* Ohjelmistoteollisuus: digitaalinen peliteollisuus
* Optiikka: optiset laitteet ja niiden tuotanto
* Tekstiili- ja vaatetusteollisuus: tekstiiliteollisuus
* Viestintä: pioneeritoiminta viestintäalalla
* Viestintä: sähköinen viestintä ja verkkoviestintä
* Trendit: pukeutuminen, jalkineet ja vaatteet

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa kuva-arkistosta *Museokeskus Vapriikki*. Viitattu 25.1.2019.
2. ↑  Esite, Vapriikin kuva-arkisto, 2018.
3. ↑  Kokoelmapoliittinen ohjelma, Tampereen historialliset museot, 2016.



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Vapriikin kuva-arkisto (Q60977122)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | arkisto, julkinen kokoelma |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Tampere |
|  |
| katuosoite | Alaverstaanraitti 5, PL 487, 33101 |
|  |
| koordinaatit | 61°30′11″N 23°45′37″E﻿ / ﻿61.5031°N 23.7603°E﻿ / 61.5031; 23.7603 |
|  |
|  |

 |
Tullamore New Distillery
**Tullamore Dew** on yksi tunnetuimmista ja vanhimmista irlantilaisista viskimerkeistä.

Historia
--------

Tullamore Dew -viskipullo
Michael Molloy perusti *Tullamore Distillery* -alkoholitehtaan vuonna 1829 Tullamoren kaupunkiin Offalyn kreivikuntaan. Tullamoren nimi perustuu iirinkielisiin sanoihin *Tulach Mhór*, joka tarkoittaa "isoa kukkulaa". 1800-luku oli tehtaan kasvun aikaa, ja erityisesti vuonna 1798 valmistunut Grand Canal, joka yhdistää Tullamoren Dubliniin, tarjosi hyvät logistiikkayhteydet viskin vientiin ja muuhunkin kaupankäyntiin.

Molloyn kuoltua vuonna 1887 tehdas siirtyi Dalyn perheen käsiin, ja tehtaan johto jäi kapteeni Bernard Dalylle. Hän oli kuitenkin innokkaampi urheilumies kuin tehtailija, joten hän jätti tehtaan johtovastuun Daniel E. Williamsille. Williams laajensi ja kehitti tehdasta huomattavasti, ja hänen perheestään tuli tehtaan merkittävä omistaja yhdessä Dalyjen kanssa. Williamsin nimikirjaimet D. E. W. antoivat nimen tehtaan tunnetuimmalle tuotenimelle Tullamore Dew'lle. Slogan *"Give every man his Dew"* pysyi pullojen etiketeissä vuosikausia. Viskiä vietiin laajalti Eurooppaan, etenkin Saksaan, Ranskaan ja Tanskaan, sekä Yhdysvaltoihin.

Vuonna 1919 voimaan astunut kieltolaki Yhdysvalloissa ja kauppasota Britannian kanssa 1930-luvulla romahduttivat viskin myynnin, ja myös Tullamore Dew'n kauppa hiipui. Vuonna 1947 D. E. Williamsin pojanpoika kävi Yhdysvalloissa ja toi mukanaan ajatuksen blended-viskin valmistamisesta ensimmäisenä irlantilaisena viskivalmistajana. Vaikka viski oli suhteellisen suosittua, kaupankäynnissä oli vaikeuksia. Vuonna 1959 Tullamoressa sijainnut tehdas suljettiin, ja tuotemerkki myytiin Powersille, joka siirsi tuotannon Corkin lähistölle. Nykyisin tuotemerkin omistaa Cantrell & Cochrane. Tullamore Dew -viskiä viedään noin 80 maahan. Sen vuosituotanto on noin 2,5 miljoonaa pulloa.

Tullamore Dew Heritage Centre
-----------------------------

Vuonna 1959 suljetun tehtaan paikalla Tullamoressa on nykyisin kaupungin ja sen viskinvalmistuksen historiaan keskittynyt museo *Tullamore Dew Heritage Centre*. Museo sijaitsee vuonna 1897 valmistuneessa rakennuksessa. Museossa on pysyvä näyttely viskinvalmistuksesta ja kaupungin historiasta sekä pubi ja matkamuistomyymälä. Näyttely esittelee viskinteon vaiheet, kuten mallastamisen, pullotuksen ja korkituksen, sekä viskin kypsennysprosessin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  History of Tullamore Dew  2006. Dublin:  C & C International Ltd,.  Arkistoitu 8.7.2008. Viitattu 15. kesäkuuta 2008. (englanniksi)
2. ↑  The Tour Tullamore Dew Heritage Centre.  Arkistoitu 9.5.2008. Viitattu 15. kesäkuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tullamore Dew -sivusto
* Tullamore Dew Heritage Centre -sivusto
**Rancor** on kuvitteellinen viiden metrin pituinen lihaa syövä olento *Tähtien sodan* maailmassa. Rancoreita tavataan Dathomir-planeetalla, mutta niitä on kuljetettu myös ympäri galaksia.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Tähtien sota: Episodi VI – Jedin paluu* -elokuvassa rikollispäällikkö Hutt Jabballa on lemmikkinä rancor. Se on sijoitettu Jabban juhlasalin alle, minne Jabba pystyy pudottamaan salaluukun avulla epämieluisat vieraat rancorin ruoaksi.

Kun Luke Skywalker yrittää pelastaa Jabban vangitseman Han Solon, Jabba pudottaa Luken luukusta. Luken lisäksi myös Jubnik, joka on yksi Jabban vartijoista, putoaa alas. Jubnik joutuu välittömästi rancorin ruoaksi, mutta Luke onnistuu tappamaan pedon tuhoamalla ulospääsyportin katkaisijan ja pudottamalla portin rancorin niskaan. Jabba suuttuu ja käskee alaisiaan syöttämään Luken ja Han Solon toiselle lemmikillensä, sarlacc-hirviölle.

Rancor esiintyy videopeleissä *Star Wars Jedi Knight: Mysteries of the Sith*, *Star Wars: Battlefront II*, *Star Wars Jedi Knight III: Jedi Academy*, *Knights of the Old Republic*, *Knights of the Old Republic II: The Sith Lords* sekä *Star Wars: The Force Unleashed*. Pelissä *The Force Unleashed* esiintyy rancorin suurempi ja vahvempi muoto "Bull Rancor", joka asuu suoplaneetta Felucialla.
**Väsynyt kuolema** (saks. *Der müde Tod*) on Fritz Langin ohjaama saksalainen mykkäelokuva vuodelta 1921. Elokuvan käsikirjoitti Thea von Harbou. *Väsynyt kuolema* oli Langin ensimmäinen merkittävä teos ja nosti hänet Saksan eturivin ohjaajien joukkoon.

Elokuvassa nuori nainen kohtaa Kuoleman yrittäessään palauttaa kuolleen rakkaansa takaisin henkiin. Kuolema kertoo naiselle kolme tarinaa. Naisen tulee pelastaa yksi henkilö jostakin tarinasta, jotta saisi miehensä takaisin.

Levitys
-------

*Väsyneen kuoleman* ensi-ilta oli 7. lokakuuta 1921 kahdessa merkittävässä teatterissa Berliinissä. Elokuva sai huonon vastaanoton ja *B.Z.*-lehden kriitikko kutsui sitä "väsyttäväksi kuolemaksi". Elokuvaa esitettiin Berliinissä vain kaksi viikkoa, minkä jälkeen sitä alettiin esittää myös ulkomailla. Saksan ulkopuolella *Väsynyttä kuolemaa* ylistettiin. Lontoossa sitä kutsuttiin "yhdeksi kaikkien aikojen vaikuttavimmista elokuvista". Pariisissakin elokuvaa kehuttiin. Se pääsi uudelle kierrokselle Saksaan, jossa myös saksalaiset kriitikot alkoivat uusintanäytösten myötä ylistää elokuvaa.

Yhdysvalloissa *Väsynyt kuolema* julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1922. Douglas Fairbanks osti kuitenkin elokuvan oikeudet ja viivytti elokuvan laajaa levitystä. Hän halusi kopioida joitakin erikoistehoista elokuvaansa *Bagdadin varas*.

Rooliluettelo
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Bernhard Goetzke  | … |  Kuolema
  |
|  Lil Dagover  | … |  nuori nainen
  |
|  Walter Janssen  | … |  nuori mies
  |
|  Rudolf Klein-Rogge  | … |  Girolamo
  |
|  Georg John  | … |  kiinalainen taikuri
  |
|  Eduard von Winterstein  | … |  kalifi
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Ott, Frederick W.: *The Films of Fritz Lang*, s. 88. New Jersey: Secaucus, 1979. ISBN 0-8065-0435-8.
2. ↑  Der müde Tod *Filmportal.de*. Viitattu 2.4.2009. (englanniksi)
3. ↑  McGilligan, Patrick: *Fritz Lang: The Nature of the Beast*, s. 74–75. New York: St Martins Press, 1997. ISBN 0-571-19175-4.
4. ↑  Der müde Tod Silent Era. Viitattu 2.4.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Väsynyt kuolema* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Väsynyt kuolema* Elonetissä.
* Mykkäelokuvasivusto
**Ranco Antonio Accordions** on italialainen harmonikanvalmistaja Vercellissä, joka valmistaa pianoharmonikkoja, kromaattisia näppäinharmonikkoja sekä diatonisia harmonikkoja. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1890.

Historia
--------

Guido Deiron mukaan Ranco valmisti ensimmäisen pianoharmonikkansa tämän aloitteesta vuonna 1905. Deiro oli kierrellyt Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa esitellen yhtiön näppäinharmonikkoja ja nähnyt kiertueillaan pianoharmonikan. Rancon on kerrottu myös kannustaneen Guido Deiroa muuttamaan Yhdysvaltoihin vuonna 1908 esitelläkseen yhtiön harmonikkoja Seattlen Alaskan-Yukon-Pacific Exposition -messuilla vuonna 1909.

Vuoden 2002 tienoilla Ranco Antonion harmonikkoja jakeli Master Sound -niminen yhtiö. Nykyisin tuotemerkin alla olevat harmonikat tuottaa ja jakelee Polverini.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeroen Nijhof: Manufacturers and Brands *accordionlinks.com*.  Arkistoitu 21.8.2012. Viitattu 12.9.2010.
2. ↑  Henry Doktorski: *The Brothers Deiro and their Accordions*. Oakdale PA: The Classical Free-Reed, Inc. 2005. (englanniksi)
3. ↑  Henry Doktorski: "Who Was First?" *The Free-Reed Journal*.  marraskuu 2004. Viitattu 15. lokakuuta 2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ranco Antonio -merkin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**FAS-kieli** oli Valtion tietokonekeskuksen (VTKK) vuosina 1967–1969 kehittämä ohjelmointikieli. Kieli oli tarkoitettu tarkoitettu kaupallis-hallinnollisiin ohjelmointitehtäviin. 

Kielen nimi tulee sanoista "Fortran/Assembler", ja sillä käännettiin ensimmäiset ohjelmat jouluaattona 1969. Virallinen julkaisu tapahtui seuraavana vuonna. Kielen kehittämiseen lähdettiin osin, koska PL/1 -ohjelmointikieleen oltiin tyytymättömiä. Hankkeen rahoittajana oli valtiovarainministeriö. Kielen kehitystä johti Tuomas Kotovirta. Kieli pyrittiin tekemään laitteistoriippumattomaksi, mutta toteutettiin ensin IBM Systeemi 360 -tietokoneille.

Vuonna 1971 FASia määrättiin käytettäväksi VTKK:ssa hallinnollisissa tehtävissä. ISO Fortran IV -kieltä käytettiin yhä tieteellis-teknisissä tehtävissä. Vuonna 1972 tehdyn tutkimuksen mukaan FAS-ohjelmien kirjoittaminen oli nopeampaa kuin Assembly-kielellä, lauseita tarvittiin vähemmän, kielen havainnollisuus oli parempi ja testaus nopeampaa ja vähemmän prosessoriaikaa vievää.

Kieli saatiin alkuvuosina käyttöön IBM:n koneiden lisäksi ainakin Data General Nova -tietokoneille, ja sitä myytiin koti- ja ulkomaisille käyttäjille. Vuonna 1976 FAS tuotiin suomalaiselle TDS8 -pientietokoneelle ja vuonna 1980 VAX-11 -tietokoneille.

Katso myös
----------

* Valtion tietokonekeskus

Lähteet
-------

1. ↑  Timo Lilja: Suomalaiset ohjelmointikielet  6.10.2009. TKK. Viitattu 22.4.2020.
2. 1 2 3  Paavola, Ilpo *Reikäkortista supertietokoneeseen*, s. 38-39, VTKK, Gummerus, Jyväskylä 1989
**Venäjän sotahistoriallinen seura** on presidentti Vladimir Putinin antamalla käskyllä 2012 perustettu seura. Sen puheenjohtaja on Venäjän aiempi kulttuuriministeri Vladimir Medinski.

Seura ei ole tieteellinen seura vaan se ilmoittaa pyrkimyksekseen tukea ja edistää Venäjän sotahistorian tutkimusta ja estää sen vääristelyä sekä popularisoida sotahistorian tutkimuksen saavutuksia, kohottaa sotilaspalvelun arvostusta ja lisätä isänmaallista opetusta. Se pystyttää Venäjälle ja ulkomaille aiheeseensa liittyviä muistomerkkejä, joita on pystytetty ainakin 215, ja kiinnittää muistolaattoja, muun muassa Pietariin marsalkka C. G. Mannerheimin reliefin, joka kuitenkin jouduttiin sabotaasien vuoksi siirtämään Tsarskoje Seloon.

Seuran edeltäjä on Venäjän keisarillinen historiallinen seura, jonka keisari Nikolai II perusti 1907 ja joka lakkautettiin vallankumousvuonna 1917.

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi Niemeläinen: Venäjä valmis jatkamaan kaivauksia Sandarmohissa.  *Helsingin Sanomat*, 8.9.2018, s. B 5.
2. 1 2  Reference about the activities of the Russian Military Historical Society, (Arkistoitu – Internet Archive) 5.3.2018
3. ↑  Outi Salovaara: Pietarin Mannerheim-reliefin sabotointi oli vastoin putinilaista politiikkaa *Seura.fi*.  13.1.2017. Viitattu 8.9.2018.
**Rancho Cucamonga** on 165 000 asukkaan kaupunki Yhdysvalloissa, Kalifornian osavaltiossa, noin 60 km itään Los Angelesin keskustasta.

Gabrielino-kulttuuria edustaneet kukamongat perustivat alueelle kylän 1200-luvulla.
Espanjalaiset sotilaat ja munkit asettuivat sinne 1760-luvun lopulla. Meksikon itsenäistyttyä sotilas ja salakuljettaja nimeltään Tubeco Tapia sai laajan alueen maata Cucamongasta, ja perusti sinne karjatilan ja viinitarhan. Kalifornia liitettiin Yhdysvaltoihin 1848. Cucamongan alueelle syntyi hajanaista asutusta, ja myöhemmin sinne asettui ihmisiä jotka etsivät halpoja tontteja Los Angelesin ympäristöstä. Vuonna 1977 kolme taajamaa, Cucamonga, Alta Loma, ja Etiwanda yhdistettiin Rancho Cucamongan kaupungiksi. Tuohon aikaan alueella kasvatettiin sitrushedelmiä, oliiveita ja persikoita sekä viiniä. Nykyisin Rancho Cucamanga on pääosin asumisaluetta, joss aon joitakin työpaikkoja kaupan ja teoollisuuden aloilla.

Rancho Cucamongassa on yksi Yhdysvaltojen vanhimmista viinitiloista, ja siellä järjestetään vuosittain sadonkorjuujuhlat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rancho Cucamonga *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 6.10.2018.
2. ↑  History of RC *City of RC*.  Arkistoitu 6.10.2018. Viitattu 6.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rancho Cucamonga** Wikimedia Commonsissa
**Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1910** järjestettiin Budapestissa, Unkarissa 28. helmikuuta - 2. maaliskuuta. Kisoissa painittiin ainoastaan kreikkalais-roomalaisessa painissa kolmessa eri painoluokassa.

Kreikkalais-roomalainen paini
-----------------------------

### Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 70,0 kg | Saksan keisarikunta Max Beeskow | Böömi Karel Halik | Unkari Reszoe Steiner |
| 85,0 kg | Alankomaat J. van Westerop | Ruotsi Anders Ahlgren | Tanska Harald Christensen |
| yli 85,0 kg | Tanska Hans Heinrich Egeberg | Itävalta Anton Schmitz | Böömi Josef Bechyne |

### Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Tanska | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 |  Alankomaat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| Saksan keisarikunta Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Böömi Böömi | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Itävalta Itävalta | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Unkari Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)
* 01.03.1910 Suomen Urheilulehti no 4-5

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
**Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1898** järjestettiin Wienissä, Itävalta-Unkarissa elokuun alussa. Kisat olivat kaikkien aikojen ensimmäiset, vaikkakin epäviralliset, painin EM-kilpailut. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.

Mitalistit
----------

### Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja | Venäjä/Viro Georg Hackenschmidt | Saksan keisarikunta Michael Hitzler | Itävalta G. Burghard |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Venäjä/ Viro | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Saksan keisarikunta Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Itävalta Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
Hagelinien perhe 1900-luvun alussa. Boris Hagelin seisomassa keskellä.
Hagelin M-209 salauslaite
**Boris Caesar Wilhelm Hagelin** (2. heinäkuuta 1892 – 7. syyskuuta 1983) oli ruotsalainen liikemies ja salauslaitteiden keksijä.

Elämä
-----

Boris Hagelin syntyi ruotsalaisille vanhemmille Azerbaidžanissa. Hänen isänsä oli Karl Wilhelm Hagelin. Koulunsa hän kävi Ruotsissa ja valmistui insinööriksi 1914 Tukholman Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli niin Ruotsissa kuin Yhdysvalloissa. Vuonna 1925 Hagelin otti johtaakseen perheen yrityksen, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Aktiebolaget Cryptoteknik. Toisen maailmansodan alettua Hagelin muutti Ruotsista Sveitsiin ja perusti sinne yrityksen Crypto Ag. Hän valmisti siellä pienen, halvan ja keskinkertaisen salauslaitteen. Salauslaite otettiin Yhdysvaltojen armeijan käyttöön, ja niitä myytiin kymmeniätuhansia kappaleita.

Hagelinin patentit
------------------

* 1846105 (B-21)
* 2089603 (C-35)
* 2247170
* 2802047
* 2851794 (CD-57)
* 3083263
* 3485948

Lähteet
-------

* Boris CW Hagelin, The Story of the Hagelin Cryptos, *Cryptologia*, 18(3), July 1994, pp 204–242.

Aiheesta muualla
----------------

* History of Boris Hagelin (Arkistoitu – Internet Archive)
* Chart of the evolution of Hagelin / CRYPTO AG machines
* Hagelin BC-52 Cipher Machine Simulator (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hagelin US M-209 Cipher Machine Simulator (Arkistoitu – Internet Archive)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Vuoden 1914 epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut** järjestettiin Wienissä, Itävallassa 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta. Kilpailuissa painittiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa viidessä eri sarjassa. Kyseessä olivat kaikkien aikojen viimeiset epäviralliset painin EM-kilpailut, vaikkakin ensimmäiset viralliset EM-kisat oli järjestetty jo kolme vuotta aikaisemmin. Seuraavat painin EM-kisat järjestettiin ensimmäisen maailmansodan vuoksi vasta vuonna 1921.

Mitalistit
----------

### Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 60,0 kg | Unkari Miklos Breznotics | Saksan keisarikunta Georg Gerstäcker | Unkari Andras Szoszky |
| 67,5 kg | Suomi Volmar Wikström | Unkari Lajos Ohrenstein | Unkari Ernö Markus |
| 75,0 kg | Unkari Gyula Ruzicska | Suomi August Jokinen | Böömi Josef Dostal |
| 82,5 kg | Suomi Ivar Böhling | Itävalta Alois Toduschek | Itävalta Franz Kawan |
| yli 82,5 kg | Itävalta Josef Brosch | Unkari Tibor Fisher | Itävalta Franz Wagner |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Unkari Unkari | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 2 |  Suomi | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 3 | Itävalta Itävalta | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4 | Saksan keisarikunta Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 |  Böömi | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)
* Suomen Urheilulehti 5. kesäkuuta 1914

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
**Boris Hristov** (myös Boris Christoff, 18. toukokuuta 1914 – 28. kesäkuuta 1993) oli bulgarialaissyntyinen, Italiassa uraa tehnyt oopperalaulaja.

Hristov syntyi Bulgarian Plovdivissa ja opiskeli ensin lakia. Kuningas Boris kuuli hänen laulavan, rohkaisi häntä laulajan uralle ja järjesti opiskelupaikan Italiasta Riccardo Stracciarin oppilaana. Toisen maailmansodan aikana Hristov asui Itävallassa mutta palasi sodan jälkeen Italiaan ja sai siellä myöhemmin kansalaisuuden. Vuonna 1946 hän antoi ensikonserttinsa ja debytoi oopperassa. Vuonna 1949 hän esitti Boris Godunovin nimiroolin Lontoon Coven Gardenissa. Tästä tuli - Don Carlosin Filip I:n ohella, Hristovin tärkein rooli, jota hän kehitti 30 vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Boris Christoff (Arkistoitu 15.04.2015) Encyclopedia Britannica.  Arkistoitu 15.4.2015. Viitattu 5.5.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1904** järjestettiin Amsterdamissa, Alankomaissa tammikuun lopulla. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa yhdessä sarjassa ilman erillisiä painoluokkia.

Mitalistit
----------

### Kreikkalais-roomalainen paini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Avoin sarja | Alankomaat J. Ploeger | Belgia Joseph Plombe | Alankomaat J. Koelink |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alankomaat | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 |  Belgia | 0 | 1 | 0 | 1 |

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta (englanniksi)

PainiPainin Euroopan-mestaruuskilpailut
1911 |
– |
1921 |
– |
1924 |
1925 |
1926 |
1927 |
1929 |
1930 |
1931 |
1933 |
1934 |
1935 |
1937 |
1938 |
1939 |
– |
1946 |
1947 |
1949 |
– |
1966 |
1967 |
1968 |
1969 |
1970 |
1972 |
1973 |
1974 |
1975 |
1976 |
1977 |
1978 |
1979 |
1980 |
1981 |
1982 |
1983 |
1984 |
1985 |
1986 |
1987 |
1988 |
1989 |
1990 |
1991 |
1992 |
1993 |
1994 |
1995 |
1996 |
1997 |
1998 |
1999 |
2000 |
2001 |
2002 |
2003 |
2004 |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
*2017*

---

**Epäviralliset EM-kilpailut:** 1898 |
1902 |
1903 |
1904 |
1905 |
1906 |
1907 |
1909 |
1910 |
1912 |
1913 |
1914
**Annise Parker** (s. 17. toukokuuta 1956 Houston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Houstonin kaupungin controllerina vuodesta 2004 lähtien, kunnes astui Houstonin pormestarin virkaan 2. tammikuuta 2010.

Parker on homoseksuaali, ja hänen valintansa myötä Houstonista tuli Yhdysvaltain suurin kaupunki, jolla on avoimesti seksuaalivähemmistöön kuuluva pormestari.

Elämä
-----

Annise Parker syntyi ja varttui Houstonin Spring Branchin kaupunginosassa. Hänen äitinsä oli kirjanpitäjä ja hänen isänsä työskenteli Punaiselle Ristille. Vuonna 1971, Parkerin ollessa 15-vuotias, perhe muutti kahdeksi vuodeksi Saksan Mannheimissa sijaitsevaan Yhdysvaltojen armeijan tukikohtaan. Saksassa Parker työskenteli vapaaehtoisena Punaisen Ristin nuorisojärjestössä.

Parker aloitti opiskelun Ricen yliopistossa vuonna 1974 ja valmistui vuonna 1978.

Ennen poliittisia virkatehtäviä Parker työskenteli öljy- ja kaasualalla lähes 20 vuotta, joista 18 Mosbacher Energyssä. 1980-luvun loppupuolelta vuoteen 1997 asti hän oli myös osakkaana Inklings Bookshop -kirjakaupassa. Vuosina 1995–1997 Parker toimi Neartownin kaupunginosayhdistyksen puheenjohtajana.

Parker on ollut yhdessä puolisonsa Kathy Hubbardin kanssa vuodesta 1990 lähtien. He ovat adoptoineet kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  James C. McKinley Jr.: Houston Is Largest City to Elect Openly Gay Mayor.  *New York Times*, 13.12.2009, s. A34. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.12.2009.  (englanniksi)
2. 1 2 3  About Annise *AnniseParker.com*.  Arkistoitu 7.2.2009. Viitattu 13.12.2009. (englanniksi)
3. 1 2  About the Controller Office of the City Controller. Viitattu 13.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Annise Parker** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* SNAC

 |

 |