recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mäntytorni.
**Mäntytorni** (As Oy Mäntytorni) on vuonna 1954 valmistunut 11-kerroksinen ja 31 metriä korkea kerrostalo Tapiolan kaupunginosassa Itäkartanon alueella Espoossa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aarne Ervi. Tapiolan alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö ja rakennuskannan joukosta muun muassa Mäntytorni on yksi alueen maamerkeistä, ja osoittaa Itäisen lähiön keskuksen paikan.

Taloon rakennettiin 54 asuntoa, jotka kaikki ovat yksiöitä, sisältäen keittokomeron ja ranskalaisen parvekkeen. Talossa on kaksi hissiä. Pohjakerroksessa oli liiketiloja, joissa toimi alun perin kirjakauppa ja asustemyymälä, sekä sauna ja koneellinen pesula. Kattokerroksessa oli alun perin näköalakahvila ja kokoustiloja. Mäntytornin viereen rakennettiin Ervin suunnittelema Tapiolan elokuvateatteri ja myymälärakennus, jotka yhdessä Mäntytornin kanssa muodostavat Itäisen lähiön keskuksen. Mäntytornin vieressä on aukiomainen jalankulkuväylä ja elokuvateatteri oli yhdistetty Mäntytorniin pergolalla.

Mäntytornin betonirunko valettiin vain 10 vuorokaudessa liukuvalumenetelmällä syyskuussa 1953. Liukuvalua oli aiemmin käytetty Suomessa vain teollisuusrakennuksissa, Mäntytorni oli ensimmäinen asuinrakennus. Rakennus oli valmis keväällä 1954. Rakennuksen kerrosala on 3 250 neliömetriä ja kerros pinta-ala 295 m². Rakennus sijaitsee tontilla, jonka pinta-ala on 1 198 m².

Vuonna 2013 Mäntytorni oli Tapiolan kerros- ja tornitaloista kolmanneksi korkein. Rakennus peruskorjattiin osittain vuosina 2008–2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Halttunen, Hannes & Stadius, Annina: Mäntytorni Aarne Ervi 1954 (pdf) *Espoon tornit*.  2013. Espoon kaupunki (kaupunkisuunniteluvirasto).  Arkistoitu 20.12.2013. Viitattu 19.12.2013.
2. ↑  Mäntytornin sijainti *Espoon karttapalvelu, kartat.espoo.fi*. Espoo:  Espoon kaupunki. Viitattu 19.12.2013.
3. ↑  Tapiola *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY, rky.fi*.  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 19.12.2013.
4. 1 2 3 4 5  Tapiolan puutarhakaupunki - Itäisen lähiön keskus *mfa.fi*. Arkkitehtuurimuseo.  Arkistoitu 20.12.2013. Viitattu 20.12.2013.
5. ↑  Tapiolan puutarhakaupunki - Kimmelmetsästä Otsonkalliolle *mfa.fi*. Arkkitehtuurimuseo.  Arkistoitu 20.12.2013. Viitattu 20.12.2013.
6. ↑  Tapiolan puutarhakaupunki - Uutuuksia: moderneja ratkaisuja - ja taloudellisia *mfa.fi*. Arkkitehtuurimuseo. Viitattu 20.12.2013.
7. ↑  Kivilaakso-Wellmann, Eva: Tapiolalle merkittävän taloyhtiön Mäntytornin putkistosaneeraus hyvin suunniteltu ja siksi puoliksi tehty.  *Tapiolan lähiseudun asiakaslehti*, 9/2008, nro 7, s. 8 & 9. Espoo:  Oy Quality International QI Ltd Ab. ISSN 2323-4059 ISSN-L 2323-4040. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.12.2013.
Ekqvist Pasi ja Anssin keikalla Pikis Jämsässä 19.8.2023
**Aki Ekqvist** on suomalainen muusikko ja tuottaja. Ekqvist tunnetaan parhaiten vuonna 2017 perustetun bileduon, Pasi ja Anssin, laulaja/lauluntekijä-kitaristina.

Ekqvist aloitti musiikin harrastamisen kuuden vuoden ikäisenä. Hän osaa soittaa kitaran lisäksi rumpuja ja saksofonia.

Vuodesta 2002 ainakin vuoteen 2006 Ekqvist vastasi rumpujen soitosta K.L.L.R.N.R.C eli Kapteeni Lammisen Lentävä Rock N Roll Cirkus -nimisessä kokoonpanossa. Hän aloitti musiikkiopinnot (kaupallinen musiikki ja digitaalisen musiikin käsittely) Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa vuonna 2004, ja siellä hän tapasi ensimmäisen kerran nykyisen aisaparinsa Joonas Naskalin. Vaikka jo silloin he saivat aikaan yhteistä materiaalia ja keikkailuakin, tiet erkanivat seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi. Sinä aikana Ekqvist ehti toimia muun muassa kiertuemanagerina ja kitarateknikkona Lauri Tähkän taustajoukoissa. Vuodesta 2007 vuoteen 2012 hän soitti rumpuja Nuoret Vihaiset Miehet -yhtyeessä. Vuonna 2017 hän perusti kolmen muun tuottajan (Joonas Naskali, Mikael Forsby, Jaakko Kääriäinen) kanssa Saumaa Records -yhtiön. Samana vuonna edellä mainitun tuottajakollegan ja entisen opiskelukaverin, Naskalin, kanssa syntyi rap-duo nimeltään Pasi ja Anssi.

Kokonaisvaltaisen Pasi ja Anssin diskografian työstämisen lisäksi Ekqvist on miksannut ja äänittänyt albumin yhtyeille Dö, SPRGM, Sata Kaskelottia ja Black Crucifixion. Miksauksen ja tuottamisen ohella hän myös soitti rumpuraidat kappaleisiin "Ehjä" ja "Minä olen tässä" Mikko Harjun "Sinä olet elämä"-albumille.

Muita kappaleita, joiden säveltämisessä hän on ollut mukana:

* Oku Luukkainen/Jussi Selo - "Viimeinen ilta"
* Petri Nygård - "Yhet vielä" & "POISPOISPOIS"
* Portion Boys - "Lännen nopein mies"
* Teflon Brothers - "Morjensta pöytään!"

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
**Rocket League** on Psyonixin kehittämä ja julkaisema scifi-ympäristöön perustuva online-urheilupeli, jossa pelataan rakettiautoilla pallopelejä.

Peli julkaistiin Euroopassa 7. heinäkuuta 2015 Steam- (Windows/Mac/Linux) ja PlayStation 4 -alustoille. Xbox Onelle peli julkaistiin 17. helmikuuta 2016 ja Nintendo Switchille 14. marraskuuta 2017. Epic Games osti Rocket Leaguen vuoden 2019 toukokuussa.

Pelaaminen
----------

Pelissä pelataan autoilla, joissa on rakettimoottorit. Autoilla pystyy hyppimään ja lentämään rakettimoottorien avulla sekä ajamaan seiniä pitkin.

Pelissä on kaksi joukkuetta, kaksi maalia ja yksi pallo, joka on peliareenan keskellä. Palloa on tarkoitus puskea autoilla vastustajajoukkueen maaliin, jolloin oma joukkue saa pisteen. Joukkue, joka saa eniten pisteitä tietyn aikarajan sisällä, voittaa pelin. Peliareenalla on alustoja joiden päältä ajaessa pelaaja saa rakettiinsa lisää polttoainetta. Pelissä voi myös tuhota vastustajajoukkueen pelaajien autoja ajamalla niitä päin kovassa vauhdissa. Tuhoutuneet autot palaavat peliin kolmen sekunnin kuluessa oman joukkueen päädyn jompaankumpaan kulmaan.

Pelimuodot
----------

Rocket Leaguen pääpelimuodossa yritetään saada palloa maaliin kuten jalkapallossa, mutta pelissä voi pelata myös koripallon tai jääkiekon kaltaisia pelimuotoja. Rocket Leaguessa on lisäksi pelimuodot Rumble ja Dropshot.

Rumble pelimuodossa pelaajat saavat erikoisvoimia jotka voivat auttaa pelaajia tekemään maalin tai puolustamaan vastustajan hyökkäystä.

Dropshotissa tavoitteena on tehdä pallolla pelikenttään vastustajan puolelle reikä, josta pallo pudotetaan läpi pisteen saamiseksi. Pelimuodossa ei ole alustoja joilta olisi mahdollista kerätä polttoainetta, 
tämän sijasta pelaajille kertyy polttoainetta sinä aikana kun pelaaja ei käytä rakettimoottoreitaan.

Autot
-----

Pelin autoja on mahdollista muokata haluamansa mukaan ja eri automalleja on monia. Muun muassa autojen maalipintaa, maalipinnan kuvioita, renkaita, rakettimoottorin erikoistehosteita ja lisävarusteita voi vaihtaa. Yleisimmin käytettyjä automalleja ovat esimerkiksi: Octane, Dominus, Fennec ja Breakout.

* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2  Rocket Leaguen viralliset myyntisivut Steamissä (html) *2015*. Steam:  Steam.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Facebook
* Twitter

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rocket League
*Tämä artikkeli käsittelee Kivennavan Ahjärveä. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**Ahjärvi** oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Suomalaisasutusta ei ole jäljellä, kylä tuhoutui jo sotien aikana. Ahjärvi oli jakautunut kolmeen erilliseen ryhmään: Ahjärveen, Ylijärveen ja Metsäkylään. Kivennavan järvistä kuusi oli Ahjärven kylässä. Pahajärvi, Tahoslampi, Mottilanjärvi, Saarijärvi, Kuijärvi ja kylälle nimensä antanut Ahjärvi. Lisäksi oli muutamia lampia.

Ahjärvi oli Kivennavan pitäjän isoimpia kyliä, asukkaita ennen talvisotaa noin 500 ja taloja 95. Jo 1500- ja 1600-luvuilla siellä oli välillä 30–50 tilaa, välillä kylä autioitui kokonaan. Keskeinen sijainti sotateiden varrella oli tuolloin myös vaarallinen asuinpaikka. Ahjärvi lukuisien mäkien ja seitsemän pienen järven johdosta oli silti houkutteleva asuinsija aina uusille kaskiviljelijöille.
Ahjärvi houkutteli runsaasti venäläisiä huvila-asukkaita autonomian aikana, Suomen itsenäistyttyä huvilat tyhjenivät ja rapistuivat. 

Nykyinen Ahjärvi eli Olšaniki (Ольшаники) sijaitsee Kivennavan (Pervomaiskoje Первомайское) kirkonkylän pohjoispuolella Rautuun johtavan tien varrella. Olšanikissa on paljon kesämökkikyliä ja lisää rakennetaan. Kylässä on 500 asukasta, kansakoulu ja kauppa. Alueella on myös iso hotelli Olšaniki Ahjärven länsirannalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2
2. ↑  Karjala Suomalainen matkaopas *Markus Lehtipuu* 2011 ISBN 978-952-9715-40-4

Aiheesta muualla
----------------

* 
* VirtuaaliKivennapa

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
**Käymäläseura Huussi ry** (engl. *Global Dry Toilet Association of Finland*) on vuonna 2002 perustettu puoluepoliittisesti sitoutumaton yhdistys, jonka tavoitteena on "jakaa tietoa alati kehittyvästä DT-teknologiasta ja -alasta". DT on lyhenne sanoista *Dry Toilet* ja tarkoittaa kuivakäymälää. Myös luonnollinen ravinnekierto on tärkeä osa seuran agendaa. 

Järjestö toimii osittain senkin takia, että maapallon vesivarojen ennustetaan muuttuvan niukoiksi, jolloin wc:n eli vesiklosetin sijasta käytettävät kuivakäymälät säästävät vesivaroja. Näin yhdistys on osa maailmanlaajuista ympäristöliikettä. Ravinnekierron luonnollistamista seura edistää niin ikään kuivakäymälöillä. Kun uloste ja virtsa hyödynnetään lannoitteena suoraan, ei ole tarpeen tuottaa keinotekoisia lannoitteita.

Yhdistys kertoo, että sen visio on tehdä kuivakäymälöistä kestävän kehityksen keskeinen osa, jotta myös tulevat sukupolvet voisivat nauttia puhtaasta vedestä ja terveellisestä ympäristöstä.

Tavoitteidensa saavuttamiseksi Käymäläseura Huussi ry muun muassa tutkii, kerää ja levittää tietoa erilaista kuivakäymäläratkaisuista, kehittää kuivakäymälätekniikkaa ja -kulttuuria, edistää kuivakäymälöiden käyttöä, sekä valvoo kuivakäymälöiden käyttäjien etuja. Tärkeä osa sen toimintaa on joka kolmas vuosi järjestettävä kansainvälinen konferenssi. DT2012 järjestettiin elokuussa 2012 Tampereen yliopistolla.

Seurassa on mukana myös alan elinkeinoelämän edustajia. Sen puheenjohtajana ovat olleet Jukka Lindroos, Asta Rajala ja Pekka Pietilä.

Vuoden Huussiteko
-----------------

Seura jakaa vuosittain palkinnon nimeltään *Vuoden Huussiteko*, palkinnonsaajalle annetaan Kultainen Talikko saavutuksistaan.

Palkinnon saajina on ollut esimerkiksi akateemisia tutkijoita. Vuonna 2010 palkinnon sai professori Tuula Tuhkanen Tampereen Teknilliseltä Yliopistolta. Vuonna 2011 palkinnon sai maatalous- ja metsätieteiden tohtori Helvi Heinonen-Tanski ja Suomen ympäristökeskuksen johtava asiantuntija diplomi-insinööri Erkki Santala. Vuoden 2012 palkinnon sai Raini Kiukas, joka on yksi Käymäläseuran perustajajäsenistä ja kuivakäymälöitä myyvän DT-keskuksen omistaja. 2013 Vuoden huussiteosta palkinto myönnettiin ympäristöjärjestö Dodo ry.:n kaupunkiviljelypuutarha Kääntöpöydälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Aikaisemmat Vuoden huussiteko -palkitut (Arkistoitu – Internet Archive), Huussi ry
2. ↑  Vuoden huussiteko 2013 -palkinto yllätti kaupunkiviljelijät (Arkistoitu – Internet Archive), Huussi ry
3. ↑  Vuoden Huussiteko 2012 -palkinto luovutettiin Tammelantorilla (Arkistoitu – Internet Archive), Tamperelainen, 5.6.2012

Aiheesta muualla
----------------

* Käymäläseura Huussin kotisivut
Raitiotien rakennustyömaa Tuulensuun edustalla kesällä 2018.
**Tuulensuun talo** on Tampereella Hämeenkadun, Hämeenpuiston ja Kauppakadun kulmauksissa Tammerkosken kaupunginosassa sijaitseva kuusikerroksinen asuin- ja liiketalo, joka valmistui vuonna 1929. 1920-luvun klassisismia edustavan talon suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer. Talon alimmassa kerroksessa oli liiketiloja, viidessä ylimmässä kerroksessa asuntoja sekä sisäpihan ns. lisäsiivessä elokuvateatteri, mihin sisäänkäynti oli Hämeenkadun puolelta.

Tuulensuun talossa sijaitsi Kino-Palatsi-elokuvateatteri (nimi vuoteen 1939 Tuulensuu), jonka lähes 700 katsojapaikan sali oli aikoinaan Pohjoismaiden suurin. Sali oli koristeltu kuvanveistäjä Väinö Rikhard Rautalinin tekemillä reliefeillä. Kino-Palatsin sali toimi myös erilaisten konserttien ja muiden juhlatilaisuuksien, kuten Tampereen lyhytelokuvajuhlien pitopaikkana. Elokuvateatteritoiminnan päätyttyä vuonna 1991 sali oli pitkään käyttämättömänä ja siitä kaavailtiin ravintolaa. Sittemmin siinä toimi vuosina 1995–2006 Palatsiseurakunta ja vuosina 2008–2014 Musiikkiteatteri Palatsi. Vuosina 2015–2016 tiloissa toimi Heikki Vihisen luotsaama Teatteri State ja 2019–2020 Jari Salmen Sketsiteatteri Palatsi. Nykyisin tilaa vuokrataan erilaisia tapahtumia varten.

Rakennus on suojeltu asemakaavalla vuonna 1991.

Lähteet
-------

* Niämelän lista: Tampereen seitsemänneksi hienoin talo on Hämeenkadun ylpeys, Tamperelainen 16.4.2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Palatsiseurakunnan sivut: Palatsi pähkinänkuoressa 1995-2005

### Viitteet

1. ↑  Saarinen, Jussi: Teatteri lopettaa historiallisen palatsin tiloissa Tampereen keskustassa – "Ei tässä nyt työt lopu, mutta pakko lähteä varmaan Pulkkinen-keikalle baariin, että saadaan velat maksettua", sanoo Jari Salmi.  24.1.2020. Aamulehti. Viitattu 19.2.2020.
2. ↑  Wacklin, Matti & Hirvikallio, Seija: *Hämeenkatu – Tampereen sydän*, s. 192. Tampere: Tampere-Seura, 2010. ISBN 978-952-5558-10-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Uutta Tamperetta, *Suomen Kuvalehti* 8.2.1930, nro 6, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Jyrki Matra** (1. lokakuuta 1897 Imatra – 14. marraskuuta 1966 Imatra *lähde?*) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki uransa maailmansotien välisenä aikana, ja aikakaudelleen tyypillisesti hänellä oli useita lyhyitä kiinnityksiä eri teattereihin.

Ura
---

Matran vanhemmat olivat kauppias Gustaf Adolf Skutnabb ja Sofie Backlund. Imatran yhteiskoulun käytyään hän opiskeli muun muassa piirustusta, lausuntaa ja laulua. Matra aloitti näyttämötaiteellisen uransa Suomalaisessa Operetissa Viipurissa vuonna 1919. Sieltä hän siirtyi jo samana vuonna Jyväskylän Teatteriin. 1920- ja 1930-luvuilla Matra työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä muun muassa Porin Näyttämöllä, Joensuun Teatterissa, Koiton Näyttämöllä ja Viipurin Kaupunginteatterissa. Vuosina 1938–1939 Matra toimi Rauman Teatterin johtajana.

Matra näytteli komediallisia rooleja ja rakastajatehtäviä - termi, jota 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa käytetään. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa Ilveilijä näytelmässä *Itkevä ilveilijä* ja nimiosa näytelmässä *Lemmin poika*. Hän näytteli myös rättärin roolin suositussa laulunäytelmässä *Tukkijoella*. Matran rooliluetteloon kuuluu niin ikään Klaus Kurjen ja Uolevin roolit *Elinan surmassa*.

Matralla oli yksi elokuvarooli: hän näytteli saksalaista kapteenia Kalle Kaarnan draamaelokuvassa *Jääkärin morsian (1931)*. Elokuvaan hänet on kreditoitu alkuperäisellä nimellään, Georg Skutnabb.

Lähteet
-------

* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild*. Skutnabb, Georg. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
* Veistäjä, Verneri: *Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*. Matra, Jyrki. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 5, 1950.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin 1930, s. 290 ja 291
2. 1 2  Teatterin maailma 1950, s. 200
3. ↑  Georg Skutnabb Elonetissä.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Leonid Fedorovytš Bykov** (ukr. Леонід Федорович Биков; 12. joulukuuta 1928 Zbamjakan kylä, Slovjanskin piiri, Donetskin alue – 11. huhtikuuta 1979 Kiova) oli ukrainalainen neuvostoelokuvan ohjaaja, teatteri- ja elokuvanäyttelijä sekä käsikirjoittaja. Bykov menehtyi liikenneonnettomuudessa Minskin ja Kiovan välisellä maantiellä.

Bykov opiskeli Harkovan teatteritaiteen instituutissa (1946–1951) ja työskenteli sitten näyttelijänä Harkovan Taras Ševtšenkon draamateatterissa (1951–1960). Tänä aikana hänellä oli merkittävä rooli myös muutamissa elokuvissa, kuten *Näkemiin, Marina* (1954) ja *Maksim Perepelitsa* (ven. Максим Перепелица; 1955).

Ohjaajana Bykov depytoi vuonna 1962.. Hänen tunnetuin ohjauksensa on 
*Taistelulentäjät* (1973), jossa hän myös näytteli kapteeni Tytarenkon roolin, voitti useita palkintoja, muun muassa Ukrainan SNT:n valtionpalkinnon (1977). Elokuva tuli suuren yleisön nähtäville elokuussa 1974, ja jo saman vuoden aikana elokuvan oli nähnyt yli 44 miljoonaa katsojaa. Teos on arvostettu sittemmin Ukrainan elokuvahistorian sadan parhaan elokuvan listan sijalle 16 (Dovženko-keskus, 2021). Myös Bykovin neuvostoliittolainen sotaelokuva (ven. Аты-баты, шли солдаты... *Aty-baty, išli soldaty...*; 1977, missä hän näytteli Svjatkinan roolin) on laajalti tunnettu.

Taiteellisista töistään sai muun muassa Venäjän SFNT:n (1965) ja Ukrainan SNT:n  kansantaiteilijan arvon (1974), ja useita Neuvostoliiton valtionpalkintoja. Hänen muistokseen on pystytetty useita muistomerkkejä ja hänen mukaansa on nimetty asteroidi Bykov.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  S. V. Trymbatš (С. В. Тримбач): Bykov Leonid Fedorivytš (Биков Леонід Федорович) *Encyclopedia of Modern Ukraine*.  2003. Viitattu 6.12.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Leonid Bykov Elonetissä. Viitattu 6.12.2023.
3. ↑  Sudba Mariny Elonet. Viitattu 6.11.2023.
4. ↑  V boi idut odni "stariki" Elonet. Viitattu 6.11.2023.
5. ↑  16 Only Old Men Are Going to Battle / V bii idut tilky stari Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 6.12.2023. (englanniksi)
6. ↑  Top 100. Rating of the best films in the history of Ukrainian cinema Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 6.12.2023. (englanniksi)
7. ↑  100 найкращих українських фільмів усіх часів за версією кінокритиків  25.6.2021. BBC, bbc.com. Viitattu 6.12.2023. (ukrainaksi)
8. ↑  Aty-baty, shli soldaty... Elonet. Viitattu 6.11.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Leonid Bykov
**Hallin lentoasema** on Jämsässä entisen Kuoreveden kunnan alueella noin 23 kilometriä kaupungin keskustasta länteen ja kaksi kilometriä Hallin taajamasta länteen sijaitseva sotilaslentoasema. Lentoasemaa ylläpitää Finavia, ja sen pääasiallinen käyttäjä on Suomen ilmavoimat. Vuonna 2010 lentoasemalle laskeuduttiin noin 1 950 kertaa, joista yli 1 700 sotilaslentokoneilla.

Patrian lentokonetehdas (Patria Aviation ja Patria Aerostructures) sijaitsee kentän alueella.

Kevytreittilentoliikennettä lentoasemalla ei ole ollut vuoden 1991 eli 1990-luvun laman jälkeen. Halliin lentävät yleisilmailukoneet ja liikelentokoneet liittyvät pääsääntöisesti lähiseudun paperiteollisuuteen. Kentällä toimivat ainakin Hallin Lentokerho ry ja Patrian lentokerho. Hallinportin ilmailumuseo sijaitsee lentoaseman läheisyydessä.

Historia
--------

Kuoreveden lentokentän, eli nykyisen Hallin lentoaseman rakentaminen aloitettiin vuonna 1939 sotamarsalkka Mannerheimin aloitteesta. Samana vuonna Niilo Karhumäki perusti Veljekset Karhumäen toisen lentokonetehtaan lentokentän viereen osana Suomen varustelua mahdolliseen sotaan. Kolme kilometriä pitkä Halinkangas oli hänen mielestään ilmasta katsottuna ihanteellinen paikka lentokentälle. Kentän raivaus korpeen ja henkilökunnan asuntojen rakentaminen, tai edes ihmisten ruokkiminen – etenkin Valtion lentokonetehtaankin perustaessa sinne VL2-tehtaansa vuonna 1940 – ei ollut kuitenkaan helppo operaatio jatkosodan aikaan. Myös Ilmavoimien Koelentue siirtyi kentälle vuonna 1940. Ilmavoimat siirtyi pois kentältä vuoden 2013 loppuun mennessä. Vaikka suuri osa koelennoista tapahtui Tampereella vielä pitkän aikaa.

Syksyllä 1939 valmistunut tuolloin ympyrän muotoinen kenttäalue ilman asfaltoituja kiitoteitä toimi sodan aikana Ilmavoimien lentokonehuollon tukikohtana. Karair Oy aloitti jopa reittilentoliikenteen Halliin vuonna 1960, mutta reitti ei ollut kannattava.

Lähteet
-------

1. 1 2  EFHA Halli (PDF) (osa EFHA AD 2.1) *AIP Suomi / Finland*.  30.6.2011. Vantaa:  Finavia.  Arkistoitu 25.5.2012. Viitattu 21.7.2011.
2. 1 2  *Finavian lentoliikennetilasto 2010*, s. 7, 9. Vantaa: Finavia. Tilaston verkkoversio (viitattu 21.7.2011).  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen ilmailukäsikirja – Hallin lentoasema (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen lentoasemat |
| --- |
|  |
| Suuret kansainväliset | 
* Helsinki-Vantaa

 |
|  |
| Pienet kansainväliset | 
* Ivalo
* Joensuu
* Kittilä
* Kokkola-Pietarsaari
* Kuusamo
* Kuopio
* Lappeenranta
* Maarianhamina
* Oulu
* Rovaniemi
* Tampere-Pirkkala
* Turku
* Vaasa

 |
|  |
| Kotimaiset | 
* Jyväskylä
* Kajaani
* Kemi-Tornio
* Pori
* Savonlinna

 |
|  |
| Ei säännöllistä liikennettä | 
* Enontekiö
* Halli
* Mikkeli
* Seinäjoki
* Utti

 |
|  |
| Entiset lentoasemat | 
* Helsinki-Malmi
* Kauhava
* Sodankylä
* Varkaus
* Ylivieska

 |

 |
**Hiski Mikkonen** (2. helmikuuta 1891 Keitele – 15. kesäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kirjailija.

Henkilöhistoria
---------------

Mikkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Hiskias Mikkonen ja Potentia Laukkanen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta klassisesta lyseosta 1913 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1925. Kirurgiaan Mikkonen erikoistui 1933. Hän toimi Rääkkylän kunnanlääkärinä 1925–1928, Kuopion lääninsairaalan vapaaehtoisena apulaislääkärinä 1928–1929 ja apulaislääkärinä 1929–1932, Helsingin yleisen sairaalan kirurgisen osaston vapaaehtoisena apulaislääkärinä 1932–1933, Marian sairaalan kirurgisen osaston apulaislääkärinä 1933–1936, Uudenkaupungin kaupunginlääkärinä 1936–1947, Uudenkaupungin seudun sairaalan ylilääkärinä 1930–1960 ja yksityislääkärinä vuodesta 1960. Sodissa Mikkonen oli sotasairaalan ja sotavammasairaalan lääkäri, sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkapteeni (1941).

Teoksia
-------

Lääketieteellisten julkaisujen, aikakauslehti- ja sanomalehtiartikkeleiden sekä joidenkin muiden tekstien ohella Mikkonen julkaisi novellikokoelman ja romaanin:

* *Tuntemattoman ovella*, kertomuksia. Otava 1920
* *Kutsumus*, romaani. Karisto 1929

Lähteet
-------

* Hiski Mikkonen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Hiski Mikkonen[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2 3  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 400-401. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Hiski Mikkonen : Helmikuinen Venetsia, Helsingin Sanomat, 23.02.1930, nro 52, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kulttuurivaltiossa on oikeuden ohjattava vallankäyttöä. Väkivaltakiihoituksesta tehtävä loppu (Tri Hiski Mikkosen alustus Nuortasavaltalaisten keskusteluillassa 23.11.1933), Helsingin Sanomat, 24.11.1933, nro 317, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo musiikkikappaleesta. "Tea for Two" on myös Teetä kahdelle -elokuvan alkukielinen nimi.*
**"Tea for Two"** (suom. **"Teetä kahdelle"**) on Vincent Youmansin säveltämä ja Irving Caesarin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1924. Sen esittivät Louise Groody ja John Barker Broadway-musikaalissa *No, No, Nanette*. Kappaleesta tuli hitti musikaalin Chicagossa pidettyjen koe-esitysten aikana jo ennen varsinaista Broadwayn ensi-iltaa. Vuonna 1925 kappale nousi listoille kahdesti instrumentaalina (The Benson Orchestra of Chicagon ja Ben Bernien orkesterin esittäminä) ja kerran laulettuna, esittäjänään Marion Harris. Harrisin versio nousi listan kärkeen. 1930-luvulla kappaleen nostivat Yhdysvalloissa listoille vielä The Ipana Troubadors (1930), Teddy Wilsonin orkesteri (1937) ja Art Tatum (1939).

Kappale on käännetty suomeksi kahdesti. Olavi Virta nauhoitti Hannes Konnon sanoittaman version vuonna 1939 ja M. A. Numminen sanoitti kappaleesta oman versionsa vuonna 1970. Molempien suomenkielisten versioiden nimi on "Teetä kahdelle". 1930-luvun ilmapiiriä Suomessa kuvasi, että Virran levytys joutui Yleisradiossa soittokieltoon liian uskallettuina pidettyjen sanojensa vuoksi.

"Tea for Two" on saavuttanut jazzmusiikissa suuren suosion ja sitä pidetään yhtenä genren standardeista. Kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Ella Fitzgerald ja Count Basie, Thelonious Monk, Bud Powell, Erroll Garner, Anita O’Day ja Gerry Mulligan.

Säveltäjä Dmitri Šostakovitš teki kappaleesta kapellimestari Nikolai Malkon pyynnöstä lokakuussa 1928 orkesterisovituksen, joka tunnetaan nimellä "Tahiti-trot".

Elokuva
-------

Kappaletta on käytetty useiden elokuvien musiikkiraidalla.

|  |  |
| --- | --- |
| * *No, No, Nanette* (1930)
* *No, No, Nanette* (1940)
* *Teetä kahdelle* (1950)
* *Musiikkia veressä* (1950)
* *Laulu sydämessäni* (1952)
* *Yhden miehen kapina* (1955)
 | * *Tulin, näin ja voitin* (1955)
* *Show Biz Bugs* (1957)
* *Jazzin juhlaa* (1960)
* *Oscar* (1991)
* *Mambo Kings* (1992)
* *Hyvästi Pariisi* (1995)
 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wilson, Jeremy: Tea for Two *JazzStandards.com*. Viitattu 17.10.2013. (englanniksi)
2. ↑  Hakutulos kappaleelle Teetä kahdelle *Suomen Äänitearkisto ry*. Viitattu 17.10.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Lasse Erola: *Olavi Virta ja hänen maailmansa* (2. tarkistettu painos), s. 33. Jyväskylä: Gummerus, 2015.
4. ↑  Heikki Poroila: Yhtenäistetty Dmitri Šostakovitš: Teosten yhtenäistettyjen nimekkeiden ohjeluettelo (Arkistoitu – Internet Archive), s. 11. Suomen musiikkikirjastoyhdistys, Helsinki 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* "Teetä kahdelle", *Suuri toivelaulukirja 11*, s. 244. Toim. Heikki Uusitalo. Fazer Musiikki, Suuri suomalainen kirjakerho, 1994. ISBN 951-643-720-6.
**Kati Maaria Mikola** (ent. **Mikola-Stenvall**, s. 26. joulukuuta 1961 Helsingin maalaiskunta) on Sauvossa asuva taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti muotokuvistaan ja muista valoisan realistisista öljymaalauksista, joissa ihmisten luomassa ympäristössä seikkailee usein eläinhahmoja.

Mikola opiskeli 1978–1981 Turun piirustuskoulussa. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä etenkin Turussa, mutta myös Tampereella, Oulussa, Hyvinkäällä ja Salossa. Hän on toiminut Paimion kansalaisopiston kuvataiteen opettajana vuodesta 1997 ja opettanut lisäksi muun muassa Varsinais-Suomen Kansanopiston muotokuvakursseilla vuosina 1998, 2000 ja 2001. Mikola on ollut Turun taiteilijaseuran hallituksen jäsen vuodesta 2000.

Mikola asuu Sauvossa Art Alsilaksi nimetyssä vanhassa kansakoulussa, jossa hänellä on ateljee, taidegalleria ja kurssitoimintakeskus.

Mikola oli aiemmin naimisissa taidemaalari Kaj Stenvallin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ansioluettelo (Arkistoitu – Internet Archive), Taidemaalari
Kati Mikola. Viitattu 18.3.2014.
2. ↑  Iina Antinluoma: Miljöömuotokuvista satumaalauksiin (Arkistoitu – Internet Archive), arvio Mikolan näyttelyistä *Henkilökohtaista* ja *Pienet suuret sankarit* Galleria Reginassa, Turun Sanomat 28.5.2006. Viitattu 18.3.2014.
3. ↑  Taiteilijaa ei ymmärretä yrittäjäksi, Taide on työtä (Arkistoitu – Internet Archive), Y-lehti 2/2008. Viitattu 18.3.2014.
4. ↑  Tanskala, Raija-Liisa: *Kaj Stenvall & Kati Mikola – Järjestys kuin virkamiehillä*, Anna 31/1999, s. 34–38

Aiheesta muualla
----------------

* Kati Mikolan verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
USB-porttiin liitettävä IrDA-moduuli
**IrDA** on Infrared Data Associationin määrittelemä standardi langattomaan tiedonsiirtoon käyttäen infrapunasäteilyä. IrDA-standardin mukaisia liitäntöjä ja lisälaitteita käytetään erityisesti liikuteltavissa laitteissa kuten  matkapuhelimissa, kannettavissa tietokoneissa, kameroissa, videokameroissa tai kämmentietokoneissa.

Yleisin IrDA:n käyttötarkoitus on kannettavan tietokoneen ja pöytäkoneen helppo yhdistäminen toisiinsa ilman johtoviidakkoa.

IrDA 1.0- ja 1.1-standardien mukaiset laitteet toimivat enintään yhden metrin etäisyydeltä. Siirtonopeus vaihtelee välillä 2 400 – 115 200 bit/s. IrDA 1.1 ja 1.2 tukevat myös suurempia nopeuksia: 0,576, 1,152 Mbit/s, ja nopeimmillaan jopa 4 Mbit/s (0,5 Mtavu/s).
2000-luvun alussa oli kehitteillä myös VFIR (Very Fast Infrared), joka mahdollisti 16 Mbit/s nopeuden.

Infrared Data Association on voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tavoitteena on kehittää maailmanlaajuisesti käytettäviä määrityksiä langattomaan tiedonsiirtoon infrapunan avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Agilent IrDA Data Link Design Guide, s. 7

Kirjallisuutta
--------------

* Lähteinen, Olavi; Pietikäinen, Ville; Kosonen, Harri: *Uusi PC-tekniikan käsikirja*, s. 291–293. 6. painos. Helsinki Media Erikoislehdet, 2000 (1997). ISBN 951-832-015-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **IrDA** Wikimedia Commonsissa

* Infrared Data Association
Freightliner Trucksin Coca-Cola-joulurekka.
**Freightliner Trucks** on yhdysvaltalainen kuorma-autojen valmistaja, jonka omistaa saksalainen hyötyajoneuvovalmistaja Daimler Truck. Freightliner Trucksin brändi on **Freightliner**, joka on Pohjois-Amerikan markkinajohtaja rekkojen painoluokassa 8. New Cascadia -malli on Pohjois-Amerikan ensimmäinen tason 2 autonomiseen ajamiseen kykenevä rekka: se sisältää automaattisen turvavälin hallinnan edessä ajavaan, hätäjarrutuksen kun on törmäämässä esteeseen sekä ratin korjausliikkeen takaisin ajokaistalle kun ajautuu liiaksi tien reunaa kohti. Merkki on vuodesta 1981 ollut saksalaisen Daimlerin omistuksessa.

Freightliner Trucks on aikeissa esitellä vuonna 2019 myös tason 4 autonomiseen ajamiseen kykenevän rekan.

Mallit
------

* New Cascadia
* M2 106
* 122SD
* 108SD
* 114SD
* M2 112
* New Cascadia Natural Gas
* M2 112 Natural Gas
* 114SD Natural Gas
* Cascadia Evolution
* Cascadia

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
Spraymaalipurkkeja
*Tämä artikkeli käsittelee maaleja. Spray oli myös Joshua Slocumin aluksen nimi.*
**Spraymaali** on maalia, jota ruiskutetaan paineistetusta pullosta, jossa maali vapautetaan pullon yläosassa sijaitsevasta venttiilistä. Maalia käytetään usein muovi- ja metallipintojen värjäykseen.

Spraymaali keksittiin vuonna 1949, jolloin Edward Seymour lisäsi vaimonsa kehotuksesta  suihkepulloon värimaalia esitelläkseen höyrypattereiden värjäämiseen valmistamaansa alumiinimaalia. Seymour alkoi siis valmistaa spraymaaleja, joiden idea perustui hyönteismyrkky- ja deodoranttisuihkeisiin ja hänen tuotteestaan tulikin suosittu. Hän perusti edelleenkin Chicagossa toimivan spraymaaleja tuottavan *Seymour of Sycamore* -yhtiön.

Katso myös
----------

* Graffiti
* Retussiruisku

Lähteet
-------

1. ↑  The History of Aerosol Spray Cans About.com.  Arkistoitu 26.5.2012.  (englanniksi)
2. ↑  Our history Seymour.  Arkistoitu 9.10.2010.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Spraymaali** Wikimedia Commonsissa
**Dimităr Rangelov** (bulg. Димитър Рангелов, s. 9. helmikuuta 1983 Sofia) on bulgarialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa Energie Cottbusia lainalla Borussia Dortmundista.

Ura
---

### Slavija Sofia

Sofiassa syntynyt Rangelov aloitti jalkapallon paikallisessa seurassa Slavijassa. 3. kesäkuuta 2000 17 vuoden ikäisenä hän debytoi edustusjoukkueessa Beroe Stara Zagoraa vastaan. Hän pelasi Slavijassa vuodesta 2000 vuoteen 2006.

### RC Strasbourg

Rangelov myytiin miljoonalla eurolla RC Strasbourgiin vuonna 2006. Vuonna 2007 hänet lainattiin puoleksi vuodeksi saksalaiseen FC Erzgebirge Aueen. Tämän jälkeen Rangelov lainattiin Energie Cottbusiin, jossa hän murtautui nopeasti avauskokoonpanoon.

### Energie Cottbus

Puolen vuoden mittaisen lainasopimuksen aikana Cottbusissa hän pelasi 49 ottelua Bundesliigassa, joissa hän viimeisteli 15 maalia.

### Borussia Dortmund

16. kesäkuuta 2009 Rangelov teki miljoonan euron arvoisen sopimuksen Borussia Dortmundin kanssa. Sopimuksen pituus oli neljä vuotta. Hän teki ensimmäisen maalinsa seuralle Bundesliigassa 30. maaliskuuta 2010 3–0-kotivoitossa Bayer Leverkusenia vastaan.

### Maccabi Tel Aviv

4. syyskuuta 2010 Borussia Dortmund lainasi Rangelovin israelilaiseen Maccabi Tel Aviviin loppukaudeksi. 6. marraskuuta 2010 teki ensimmäisen maalinsa Maccabille ottelussa Hapoel Ashkelonia vastaan. Huhtikuussa 2011 seura purki Rangelovin sopimuksen ja hän palasi Dortmundiin

### Paluu Energie Cottbusiin

28. kesäkuuta 2011 Rangelov palasi Energie Cottbusiin, jonka kanssa hän teki yhden vuoden lainasopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  БФС честити рождения ден на Димитър Рангелов BFS.  Arkistoitu 11 tammikuu 2014. Viitattu 12 March 2010.
2. ↑  Borussia Dortmund After Cottbus Striker Rangelov Goal.com.  Arkistoitu 8 maaliskuu 2014. Viitattu 14 June 2009.
3. ↑  Rangelov signs with Borussia Dortmund for three years Bulgaria Gazette. Viitattu 15 June 2009.
4. ↑  Leverkusen kann Gunst der Stunde nicht nutzen Welt Online. Viitattu 19 September 2010.
5. ↑  מכבי סיכמה על השאלת ראנגלוב  4 September 2010. maccabi-tlv.co.il.  Arkistoitu 8 maaliskuu 2012. Viitattu 4 September 2010. Hebrew
6. ↑  דימיטאר רנגלוב: עונה הבאה נוכל להצליחבאלופות  4 September 2010. one.co.il. Viitattu 4 September 2010. Hebrew
7. ↑  Rangelov zurück nach Cottbus *2. Bundesliga*.  Arkistoitu 3 lokakuu 2012. Viitattu 29 September 2010. German

Aiheesta muualla
----------------

* Rangelov L'Equipe.fr-sivustolla (ranskaksi)
Kozak Mamaita esittävä maalaus jostain 1800- ja 1900 -lukujen vaihteesta
**Kozak Mamai** (ukr. Козак Мамай, myös **Kasakka Mamai**) on Ukrainan kansallinen henkilöitymä. Hän ei niinkään esitä ketään tiettyä kasakkaa, vaan kollektiivisesti kaikkia Ukrainan alueella vaikuttaneita kasakoita. Kozak Mamai on peräisin ukrainalaisista kansantaruista, ja hänen katsotaan olevan viisas filosofi, joka tuntee niin sotaa kuin taidettakin. Hän on samanaikaisesti sekä urhoollinen soturi että rauhallinen muusikko. Toisinaan hänen uskotaan olevan myös parantaja. Kozak Mamain nimen Mamai-osa katsotaan olevan vanha tasangoilla käytetty sana vanhemmasta toverista, joka on yhteisössään johtavassa asemassa.

Kozak Mamai on myös suosittu aihe ukrainalaisessa kuvataiteessa aina 1600-luvulta alkaen ja häntä on käytetty symboloimaan Ukrainan kasakoita. Maalauksissa hänet kuvataan usein polttamassa piippua ja soittamassa banduraa. Hänen seurassaan oleva hevonen on satuloitu ja hänen aseensa on usein asetettu puuta vasten.

Kozak Mamaille on omistettu useita muistomerkkejä ympäri Ukrainaa. Tällaisia julkisia muistomerkkejä sijaitsee mm. Kiovassa, Kryvyi Rih’issä, Kramatorskissa ja Zaporižžjassa.

Vuonna 2003 sai ensi-iltansa Oles Saninin ohjaama elokuva *Mamai*, joka kertoo Kozak Mamaista, joka rakastuu tataarityttöön nimeltä Omai.

Galleria
--------

* Kozak Mamai kuvattuna vuonna 1997 lyödyssä muistorahassaKozak Mamai kuvattuna vuonna 1997 lyödyssä muistorahassa
* Kozak Mamaita ja hänen hevostaan esittävä patsas KiovassaKozak Mamaita ja hänen hevostaan esittävä patsas Kiovassa
* Kozak Mamai kuvattuna Nytšyporivkan vaakunassaKozak Mamai kuvattuna Nytšyporivkan vaakunassa

Lähteet
-------

1. ↑  The Cossack Mamay *Unknown Ukraine*.  5.1.2012. Viitattu 20.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Згадаємо козака Мамая *Мамаєва Слобода*. Viitattu 20.3.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Kozak-Mamai *Encyclopedia of Ukraine*.  2023. Viitattu 20.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Київ м Незалежності майдан Пам’ятник козаку Мамаю *pslava.info*.  2023. Viitattu 20.3.2023. (ukrainaksi)
5. ↑  14.10.16, м. Кривий Ріг. Відбулося освячення пам’ятника Козаку Мамаю – символу козацтва України. *Официальный сайт Криворожско-Никопольской епархии*.  2015. Viitattu 20.3.2023. (venäjäksi)
6. ↑  В Краматорске открыли памятник казаку Мамаю *Сайт города Краматорска*.  2015. Viitattu 20.3.2023. (ukrainaksi)
7. ↑  Пам'ятник козаку Мамаю *Національний заповідник "Хортиця"*. Viitattu 20.3.2023. (ukrainaksi)
8. ↑  Mamay (2003) *IMDb*.  2023. Viitattu 20.3.2023. (englanniksi)
**Swift-roottori** on vaaka-akselinen tuuliturbiini (engl. *HAWT, horisontal-axis wind turbine*), jonka on kehittänyt skotlantilainen *Renewable Devices Swift Turbines Ltd.* -yhtiö vuonna 2004. Roottori on kehitetty pienvoimaloihin, ja se voidaan asentaa myös rakennuksen katolle.

Roottorin ääni ja värähtely on pyritty saamaan minimiinsä, jotta asennus kiinni rakennuksiin ei aiheuttaisi ongelmia. Ruiskuvalutekniikalla toteutetun roottorin rakenne on poikkeuksellinen: viiden erikoismuotoillun siipilavan kärjet yhdistää pyöreä kehälapa. Ratkaisu vähentää lapojen kärjissä syntyviä pyörteitä ja vähentää näin resonansseja ja melua. Samaten resonansseja vähentää laparakenteen parantunut jäykkyys. Voimansiirto on suoravälitteinen ilman vaihteistoa, mikä vähentää syntyvää ääntä. Roottorin aiheuttama melu on alle 35 dB kaikilla tuulennopeuksilla.

Swift-turbiineja valmistetaan vain yhdessä koossa, kehäsiiven läpimitaltaan noin 2,2 metristä mallia. Roottorista saatava teho on 14 m/s tuulella 1,5 kW.

Katso myös
----------

* Luettelo tuulivoimalaitoksien valmistajista

Lähteet
-------

* Peek, Rihard: *Wind Turbines Take a Technial Spin at Generating Electricity*. From Concept to Reality, Spring/Summer 2008. Altair, 2009, *(luettu 20.1.2009)*
* Swift Wind Turbine (Arkistoitu – Internet Archive), roottorin markkinointisivusto. Cascade Engineering, Inc. 2009, *(luettu 20.1.2009)*
* Renewable Devices (Arkistoitu – Internet Archive), valmistajan www-sivusto. Renewable Devices Ltd, 2019, *(luettu 2.3.2020)*

### Viitteet

1. 1 2 3  Peek 2008, Cascade Engineering 2009
*Tämä artikkeli käsittelee Unionin armeijaa. Konfederaation samannimisestä armeijasta on* 
erillinen artikkeli.

**Potomacin armeija** oli Unionin armeija Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Se osallistui useimpiin itäisen sotanäyttämön tärkeimmistä taisteluista.

Potomacin armeija on nimetty Potomacjoen mukaan, joka kulkee Marylandin ja Washington D.C:n läntisen rajan halki. Potomacin Armeijan vahvuus 1862 oli noin 120000 sotilasta, 200 tykkiä ja armeija koostui alun perin neljästä armeijakunnasta, mutta myöhemmin se laajennettiin kuuteen ja lopulta kahdeksaan armeijakuntaan, joista viisi oli jalkaväkiarmeijakuntia, yksi oli tykistöarmeijakunta, yksi ratsuväen ja yksi reservissä.

Potomacin Armeijan taustaa
--------------------------

Potomacin Armeija muodostettiin entisestä Koillis-Virginian armeijasta, joka kärsi raskaita tappioita kesän 1861 taisteluissa. Kesän 1861 tappioiden seurauksena, Koillis-Virginian armeijan komentaja Irvin McDowell erotettiin ja kenttäarmeija uudelleen organisoitiin Potomacin Armeijaksi ja armeijan johtajaksi nimitettiin tunnettu kenraalimajuri George B. McClellan.

Potomacin Armeijan taistelut
----------------------------

1862 Potomacin armeija osallistui epäonnistuneeseen Virginian niemimaan sotaretkeen, jossa Unionin armeijan joukot pyrki valloittamaan Virginian Richmondin, joka toimi Amerikan konfederaation pääkaupunkina. Heinäkuussa 1863, Potomacin Armeija osallistui merkittävään Gettysburgin taisteluun, jota pidetään yhtenä Yhdysvaltain sisällissodan käännekohtana. Epäonnistuneen sotaretken seurauksena presidentti Abraham Lincoln erotti George McClellanin ja nimitti Ambrose Burnsiden komentamaan armeijaa.

Joulukuussa 1862, Ambrose Burnsiden johdolla Potomacin Armeija osallistui epäonnistuneeseen Fredericksburgin taisteluun. Suuren tappion seurauksena presidentti Lincoln erotti Burnsiden ja nimitti Joseph Hookerin komentamaan armeijaa. Hooker oli armeijan kolmas komentaja kolmeen kuukauteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Army of the Potomac *www.encyclopediavirginia.org*. Viitattu 4.1.2021.

Unionin armeijat

* Cumberland
* Frontier
* Georgia
* Gulf
* James
* Mississippi
* Ohio
* Potomac
* Shenandoah
* Lounas
* Tennessee
**Ikäinstituutti** (Ikäinstituutin säätiö sr) on järjestö, joka edistää hyvää vanhuutta liikunnan, mielen hyvinvoinnin ja ikäystävällisen elinympäristön näkökulmista. Ikäinstituutin toimintaan kuuluvat kehittäminen, tutkimus, koulutus ja viestintä. Ikäinstituutti tekee tiivistä yhteistyötä kuntien ja muiden järjestöjen kanssa. Ikäinstituutin toiminnan lähtökohtana on iäkkäiden oma ääni, kokemus arjesta ja ympäröivästä yhteiskunnasta ja mottona "Ikäinstituutti innostaa ja rakentaa ratkaisuja hyvään vanhuuteen."

Kehittämistyön keskeisimpiä hankkeita ovat (vuonna 2019) mm. Voimaa vanhuuteen, Elämäni eläkevuodet, Yhdessä kotikulmilla, Elämänote sekä Ikäopisto. Koulutusten ja valmennusten teemoja ovat liikuntaneuvonta, voima- ja tasapainoharjoittelu, senioritanssin ohjaus, ulkoilu, mielen hyvinvoinnin vahvistaminen sekä hyvinvointia tukevan ympäristön toteuttaminen. Ikäinstituutissa tehtävän tutkimuksen painopiste on asuinympäristöjen ikä- ja muistiystävällisyydessä ja se keskittyy hyvien toimintatapojen kehittämiseen.

Seuraavilla yhteisöillä on oikeus nimetä jäsen säätiön hallitukseen: Helsingin kaupunki, Helsingin yliopisto, Jyväskylän yliopisto, Kasvun ja vanhenemisen tutkijat ry, Samfundet Folkhälsan i Svenska Finland rf, Societas Gerontologica Fennica ry, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL), Vanhus- ja lähimmäispalvelun liitto ry.

Ikäinstituutti on SOSTEn jäsenjärjestö.

Historiaa
---------

* 1971 Kuntokallio-Säätiö perustettiin jatkamaan Kuntokallion vanhusten virkistyskodin toimintaa Sipoon Karhusaaressa. Toiminnan tarkoitus oli "edistää ja kehittää vanhemman ikäpolven kunto- ja virkistystoimintaa." Säätiön palveluksessa oli tuolloin kuusi henkilöä.
* 1972 Kuntokallio-Opisto aloitti toimintansa vanhustyöhön erikoistuneena kansanopistona, joka vuonna 1975 muuttui kansankorkeakouluksi.
* 1982 Opiston yhteyteen perustettiin gerontologinen tutkimusyksikkö.
* 1997 Säätiö myi Karhusaaren kurssikeskuksen Vantaan Seurakuntayhtymälle ja muutti Sipoosta Helsinkiin.
* 2011 Kuntokallio-Säätiö täytti 40 vuotta. Säätiön nimi muutettiin Ikäinstituutin säätiöksi.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Voimaa vanhuuteen
* Ikäopisto - Mielen hyvinvoinnin tietopankki
**Karl Edvard Kristian Möller** (s. 3. kesäkuuta 1948 Helsinki) on Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin professori.

Möllerin vanhemmat ovat merikapteeni Paul Runar Möller ja Ilma Maria Piipponen. Hän tuli ylioppilaaksi 1967 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1970, kauppatieteen kandidaatiksi 1971, lisensiaatiksi 1977 ja tohtoriksi 1979. Möller toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1979-1980 ja on myöhemmin ollut Suomen Akatemian varttunut tutkija useaan otteeseen. Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen yliassistentti hän oli 1980-1983 ja dosentti 1981-1987, Vaasan yliopiston liiketaloustieteen professori 1983-1987 (vv.) ja Helsingin kauppakorkeakoulun ja sittemmin Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin professori vuodesta 1987. Tampereen yliopiston dosentti Möller on vuodesta 1990. Hän oli vierailevana tutkijana Pennsylvanian valtionyliopistossa 1987-1988 ja 1991 sekä vierailevana professorina European Institute for Advanced Studies in Management -instituutissa Brysselissä 1982 ja 1992 sekä Aston-yliopistossa Birminghamissa Englannissa.

Möller on ollut vierailevana tutkijana myös Bathin yliopistossa (2003) ja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä (2010-2011). Hänen tutkimuksensa kohteena ovat olleet erityisesti liike-elämän verkostot, mukaan lukien verkostojen kehittyminen ja ominaisuudet, joista hän on julkaissut muun muassa Senja Svahnin kanssa. 

Möllerin puoliso vuodesta 1971 on Pirkko Marjatta Emaus .

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Veli-Matti Autio: *Suomen professorit. Finlands professorer*. Professoriliitto, 2000. ISBN 951-95189-6-7.  s. 423
2. ↑  Möllerin kotisivu Aalto-yliopistossa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kalkidan Gezahegne** (s. 8. toukokuuta 1991 Addis Abeba) on etiopialaissyntyinen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija, joka on edustanut Bahrainia syyskuusta 2013 lähtien.

Hänen ennätyksensä 1 500 metrillä on 4.00,97, jonka hän juoksi 29. toukokuuta 2011 Hengelossa. Hallissa hän juoksi nuorten maailmanennätyksen 4.03,28 Tukholmassa 10. helmikuuta 2010. Mailin hän on juossut ulkoradoilla aikaan 4.37,76 Rietissä 7. syyskuuta 2008. Hän juoksi mailin sisäratojen nuorten maailmanennätyksen 4.24,10 Birminghamissa 20. helmikuuta 2010. 3 000 metriä hän on juossut aikaan 8.34,65 Zagrebissa 4. syyskuuta 2018 ja hallissa 8.37,47 Birminghamissa 19. helmikuuta 2011. 5 000 metrillä hänen ennätyksensä on 14.52,92 Montreuilista 1. kesäkuuta 2021. 10 000 metrillä hän juoksi Bahrainin ennätyksen 29.50,77 Maiassa 8. toukokuuta 2021.

Saavutukset
-----------

Vuonna 2008 Gezahegne voitti hopeaa 1 500 metrillä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän sai 1 500 metrillä hopeaa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja oli kahdeksas Berliinin MM-kilpailuissa sekä viides 3 000 metrillä IAAF:n yleisurheilufinaalissa.

Vuonna hän voitti kultaa 1 500 metrillä Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 4.08,14. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi 1 500 metrillä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 5 000 metrillä neljästoista. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän voitti kultaa 1 500 metrillä ajalla 4.07,88 ja 5 000 metrillä ajalla 15.08,08.

Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Gezahegne sijoittui 10 000 metrillä hopealle ajalla 29.56,18. Lokakuussa 2021 hän juoksi 10 kilometrin tiejuoksun maailmanennätyksen 29.38.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalkidan Gezahegne *Olympedia*. Viitattu 7.10.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Kalkidan Gezahegne Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Kalkidan Gezahegne Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  Joyciline Jepkosgei huippuvauhdissa Lontoossa – Gezahegne juoksi maantiekympin ME:n *Yleisurheilu.fi*.  3.10.2021. Viitattu 7.10.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Mattia Caldara** (s. 5. toukokuuta 1994 Bergamo) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa AC Milania. Hän on pelannut myös Italian maajoukkueessa.

Caldara on Atalantan kasvatti. Hän debytoi Serie A:ssa kaudella 2013–2014. Hänet lainattiin Serie B:ssä pelaaviin Trapaniin ja Cesenaan seuraavaksi kahdeksi kaudeksi, kunnes hänet myytiin Juventukseen tammikuussa 2017. Hänet lainattiin heti takaisin Atalantaan, jossa hän vietti puolitoista kautta. Elokuussa 2018 Caldara siirtyi Milaniin, kun hänet vaihdettiin Leonardo Bonucciin. Hän on pelannut Milanin joukkueessa vain yhden Italian cupin ja yhden Eurooppa-liigan ottelun. Hän siirtyi lainalle tammikuussa 2020 Atalantaan 1,5 kaudeksi ja kesällä 2021 Veneziaan kaudeksi 2021–2022. Hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla Speziassa.

Caldara on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa muun muassa ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 Italian yltäessä välieriin. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Ranskaa ja syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Portugalia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Mattia Caldara Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Milan – Serie A
2 Calabria |
4 Bennacer |
7 Adli |
8 Loftus-Cheek |
9 Giroud |
10 Leão |
11 Pulisic |
14 Reijnders |
15  Jović |
16 Maignan |
17 Okafor |
18 Romero |
19 Hernández |
20 Kalulu |
21 Chukwueze |
23 Tomori |
24 Kjær |
28 Thiaw |
30 Caldara |
31 Pellegrino |
32 Pobega |
33 Krunić |
42 Florenzi |
57 Sportiello |
69 Nava |
70 Traorè |
80 Musah |
83 Mirante |
Valmentaja: Pioli