recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Erämaan kutsu** (engl. *The Call of the Wild*) on Jack Londonin romaani vuodelta 1903. Romaani kertoo koirasta, josta tulee susilauman johtaja. Teos on Londonin tunnetuimpia.

Juoni
-----

Kirjan päähenkilö on bernhardinkoiran ja skotlanninpaimenkoiran risteytys nimeltä Buck. Buck on kalifornialainen koira, joka varastetaan ja myydään Yukoniin kullankaivajille vetokoiraksi. Koiravaljakossa ollessaan ihmiset huomaavat, että Buck on poikkeuksellisen vahva. Buck joutuu tappeluun mustasukkaisen ja itsekkään Spitz-huskyn kanssa, joka johtaa laumaa, ja voittaa sen päästen täten johtokoiraksi. Myöhemmin se joutuu kokemaan huonoa kohtelua, kunnes erakko Thornton ottaa sen hoiviinsa. Buckilla on kuitenkin esi-isiensä luonto verissään, ja villi erämaa houkuttelee sitä jatkuvasti puoleensa. Buck liittyy susilaumaan ja pyrkii sen johtajaksi. Jälkeenpäin intiaanit tappavat Thorntonin ja Buck kostaa ihmisille tappaen ne pudottamalla ne rotkoon. Tämän jälkeen se vetäytyi kokonaan susilauman luokse eikä ole sen jälkeen ollut kosketuksissa ihmiseen.

Elokuvat ja sarjat
------------------

* 4-osainen kuvattu sarja
* *Erämaan kutsu (vuoden 1972 elokuva)* (The Call of the Wild)
* *Erämaan kutsu (vuoden 1981 elokuva)* (Arano no Sakebi Koe: Howl, Buck, tv-animaatio)
* Vuoden 1988 animaatioelokuva
* Vuoden 2009 elokuva
* *Erämaan kutsu (vuoden 1997 elokuva)*, (The Call of the Wild: Dog of the Yukon)
* *Erämaan kutsu (vuoden 2020 elokuva)*, (The Call of the Wild)

Suomennoksia
------------

* *Erämaan kutsu*. Suomentanut Heimo Pihlajamaa. Karisto, 1996. ISBN 951-23-3593-X.

Lähteet
-------

1. ↑  "London, Jack", *Spectrum tietokeskus. 16-osainen tietosanakirja. 7. osa, Lis–Mil*. Helsinki: WSOY, 1978. ISBN 951-0-07246-X.
2. ↑  Nuernberg, Susan: The social and artistic vision of Jack London is relevant today *Sonoma News*.  27.5.2016.  Arkistoitu 22.1.2017. Viitattu 22.1.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***The Call of the Wild (London)*** (englanniksi)

* *Call of the Wild*. (englanniksi)
**Valt Ernštreit** (26. toukokuuta 1974 Riika) on liiviläinen kulttuurivaikuttaja, kielentutkija ja kieliaktivisti. Hän on työskennellyt 1990-luvun alusta alkaen liiviläisen kulttuurin parissa. Hän valmistui ylioppilaaksi Riiassa vuonna 1991 ja maisteriksi vuonna 2002 itämerensuomalaisten kielten oppiaineesta Tarton yliopistosta. Vuonna 2011 hän valmistui Tarton yliopistosta tohtoriksi. Ernštreitin väitöskirja käsitteli liivin kirjakielen kehitystä.

Valt Ernštreit.
Vuodesta 2018 lähtien Ernštreit on työskennellyt Latvian yliopiston Liiviläisten instituutissa professorina ja julkaissut lukuisia tieteellisiä artikkeleita koskien liiviläisiä ja liivin kieltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Teadusdoktor käib mööda liivi radu *Tartu Postimees*.  9.12.2011. Viitattu 8.12.2020. (viroksi)
2. ↑  Valts Ernštreits *etis.ee*. Viitattu 8.12.2020.
3. ↑  Valts Ernštreits *researchgate.net*. Viitattu 8.12.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tomb of Horrors** on Gary Gygaxin Dungeons & Dragons -roolipelille kirjoittama seikkailu, jonka TSR julkaisi ensimmäisen kerran vuonna 1978. Se tapahtuu Greyhawkin maailmassa. Pelaajahahmot tutkivat Acererak-nimisen lichin hautaa, joka on ansojen ja hirviöiden täyttämä.

Gygax kirjoitti *Tomb of Horrors*in alun perin vuoden 1975 Origins Game Fair -pelimessuille.

Wizards of the Coast julkaisi seikkailun viidennen laitoksen säännöille huhtikuussa 2017 osana *Tales from the Yawning Portal* -antologiaa..

Vastaanotto
-----------

Verkkosivusto SF Site kuvasi seikkailua klassikoksi, joka yllätti pelaajat vähäisillä hirviöillä ja ansojen paljoudella. Black Isle Studiosin kehittämään tietokoneroolipeli Icewind Daleen otettiin vaikutteita moduulista. Feargus Urquhart totesi, että pelin haluttiin muistuttavan ensimmäisistä retkistä Tomb of Horrorsin kaltaisiin luoliin, jossa on ansoja joka nurkalla ja epäkuolleet kiipeilevät seiniltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Denmead, Ken: Top 10 D&D Modules I Found in Storage This Weekend *Wired*.  14.12.2007.  Arkistoitu 20.8.2009. Viitattu 3.6.2017. (englanniksi)
2. ↑  Tales from the Yawning Portal Wizards of the Coast. Viitattu 3.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  MacLaurin, Wayne: Return to the Tomb of Horrors *SF Site*.  1999. Viitattu 25.6.2017. (englanniksi)
4. ↑  Black Isle Studios Presents Icewind Dale. *spong.com*.  11.5.2000. Viitattu 3.6.2017. (englanniksi)
Theatre of Tragedy, 2010.
**Theatre of Tragedy** on norjalainen heavy metal -yhtye. Yhtye perustettiin 1992.

Kolmella ensimmäisellään albumillaan yhtye vaikutti suuresti metallimusiikin kehitykseen. Niissä yhdisteltiin miehen bassoääntä ja korinaa sekä naisen sopraanoa. Sanoitukset oli pääosin kirjoitettu vanhalla modernilla englannilla. Alkaen albumista *Musique* yhtyeen tyyli muuttui huomattavasti lähinnä industrial metalin vaikutuksesta.

Historia
--------

Theatre of Tragedyn historia alkaa, kun rumpali Hein Frode Hansen lopetettuaan aikaisemmassaan yhtyeessä Phobiassa liittyi Suffering Grief -yhtyeeseen. Yhtyeen silloinen kokoonpano oli vokalisti Raymond István Rohonyi, kosketinsoittaja Lorentz Aspen ja kitaristi Pål Bjåstad ja Tommy Lindahl. Basistia ei vielä ollut mutta Eirik T. Saltrø oli lupautunut soittamaan konserteissa.

Ensimmäisen sävelletyn laulun "Lament of the Perishing Rosesin" jälkeen yhtyeen nimi vaihdettiin "Le Reine Noiriksi" ja sitten Theatre of Tragedyksi. Myöhemmin he kutsuivat laulaja Liv Kristinen laulamaan naisvokaalit yhteen lauluun, mutta pian hän liittyi yhtyeeseen pysyvästi.

Yhtyeen ensimmäinen demo nauhoitettiin 1994 ja debyyttialbumi *Theatre of Tragedy* julkaistiin 1995. Sitä seurasi *Velvet Darkness They Fear* 1996 ja *Rose for the Dead* EP 1997. 1998 julkaistu kriitikoiden ylistämä *Aégis* päätti yhden vaiheen yhtyeen historiassa.

Vuonna 2003 Liv Kristine perusti Leaves' Eyes -nimisen yhtyeen aviomiehensä Alexander Krullin ja tämän Atrocity-yhtyeen kanssa. Myöhemmin samana vuonna Theatre of Tragedy kertoi verkkosivullaan, että Liv Kristine erotettiin orkesterista johtuen ylittämättömistä musiikillisista erimielisyyksistä. Liv Kristine ilmoitti omalla verkkosivullaan, että hänet oli erotettu sähköpostilla.

Laulaja Nell Sigland (The Crest) liittyi yhtyeeseen seuraavana vuonna. Talvella 2004–2005 yhtye teki lyhyen kiertueen uuden laulajansa kanssa.

Vuonna 2009 yhtye julkaisi seitsemännen pitkäsoittonsa *Forever is the World*in.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Theatre of Tragedy* (1995)
* *Velvet Darkness They Fear* (1996)
* *Aégis* (1998)
* *Musique* (2000)
* *Closure: Live* (2001)
* *Assembly* (2002)
* *Two Originals* (kokoelma, 2003)
* *Storm* (2006)
* *Forever is the World* (2009)
* *Last Curtain Call (Live-DVD)* (2011)

### Singlet ja EP:t

* *Der Tanz Der Schatten* (single, 1996)
* *A Rose for the Dead* (EP, 1997)
* *Cassandra* (single, 1998)
* *Image* (single, 2000)
* *Machine* (single, 2001)
* *Inperspective* (EP, 2001)
* *Let You Down* (single, 2002)
* *Storm* (single, 2006)

Yhtyeen jäsenet
---------------

* Raymond István Rohonyi – laulu & ohjelmointi
* Nell Sigland – laulu
* Frank Claussen – kitara
* Vegard K. Thorsen – kitara
* Lorentz Aspen – kosketinsoittimet
* Hein Frode Hansen – rummut

### Entisiä jäseniä

* Liv Kristine Espenæs Krull – laulu
* Tommy Lindal – kitara
* Tommy Olsson – kitara
* Pål Bjåstad – kitara
* Geir Flikkeid – kitara
* Erik T. Saltrø – basso

Aiheesta muualla
----------------

* Theatre of Tragedyn virallinen verkkosivu
Codex Argenteus, gootinkielinen Raamatun käsikirjoitus 500-luvulta
**Gootti** (gootiksi 𐌲𐌿𐍄𐌹𐍃𐌺𐍉 𐍂𐌰𐌶𐌳𐌰, *gutisko razda*) oli goottien puhuma germaaniseen kieliryhmään kuuluva, jo kauan sitten sammunut itägermaaninen kieli.

Gootti on ainoa itägermaaninen kieli, josta on säilynyt merkittävästi kieliaineistoa. Muista, kuten burgundista ja vandaalista, on säilynyt vain nimistöä ja katkelmia. Gootti oli lähempänä pohjoisgermaanisia eli skandinaavisia kieliä kuin länsigermaanisia kieliä, kuten englantia, hollantia ja saksaa. Kansainvaellusten aikana (300–500-luvulla jaa.) se levisi Mustanmeren tienoilta Itä-Eurooppaan ja Rooman valtakunnan sortuessa aina Espanjaan (länsigootit) ja Italiaan (ensin visi-, sitten ostrogootit) asti. Visigoottien piispa Wulfila teki gootin kielellä yhden vanhimmista Raamatun käännöksistä 300-luvulla. Goottien valtakunnat jäivät lyhytikäisiksi, ja visigootin kieli sammui ilmeisesti jo ennen vuotta 1000. Ostrogoottia, joka oli levinnyt nykyiseen Ukrainaan ja Krimille, puhuttiin Krimillä vielä 1700-luvulla.

Katso myös
----------

* Krimin gootti

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jaakko Anhava: *Maailman kielet ja kielikunnat, 3. painos*, s. 58. Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.

Aiheesta muualla
----------------

WikipediaWikipedia
***Gootinkielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Germaaniset kielet |
| --- |
|  |
| Länsigermaaniset kielet | 
* afrikaans
* alasaksa
* englanti
* friisi
	+ itäfriisi
	+ länsifriisi
	+ pohjoisfriisi
* hollanti
* jiddiš
* limburg
* luxemburg
* saksa
	+ baijeri
	+ elsassi
	+ kölsch
	+ pennsylvaniansaksa
* skotti
* wymysorys
* yola†

 |
|  |
| Pohjoisgermaaniset eli skandinaaviset kielet | 
* fääri
* islanti
* norja
	+ kirjanorja
	+ uusnorja
* norni†
* ruotsi
	+ älvdalska
* tanska

 |
|  |
| Itägermaaniset kielet | 
* burgundi†
* gootti†
	+ Krimin gootti†
* vandaali†

 |
|  |
| † kuollut kieli |

 |
Iivana Julman norsunluinen valtaistuin.
**Valtaistuin** on monarkisissa hallintojärjestelmissä valtion päämiehen virallinen istuin, joka on käytössä yleensä vain virallisten seremonioiden aikana. Muita korkeammalla istuminen on voimakkaan vallankäytön vertauskuva. Valtaistuin esittää kuvaannollisesti hallitsijan valta-asemaa.

Yksi vanhan ajan kuuluisimmista valtaistuimista on niin sanottu Minoksen valtaistuin Kreikan Knossoksessa. Kreikkalaiset omaksuivat 7. vuosisadalta eaa. alkaen itämaisen tavan, että valtaistuin koristeltiin erityisen komeaksi. Antiikin aikana saattoi valtaistuimia olla varattuna myös jumalille, kuten Rooman keisarin valtaistuimen vieressä ollut jumalatar Roman istuin. Istuinten koristeina olivat kruunu ja valtikka. Myöhempien aikojen Euroopan ulkopuolisten maiden tunnettuja valtaistuimia olivat Persian šaahin riikinkukko-valtaistuin ja Länsi-Afrikan Ašantin kultainen valtaistuin.

Valtaistuin kuuluu myös uskonnolliseen kielenkäyttöön. Raamatussa puhutaan sekä Jumalan että Saatanan valtaistuimesta. Valtaistuimelle nousemisella tarkoitetaan usein Jeesuksen toista tulemista. Keskiajalla käsite Salomon valtaistuin alkoi merkitä Maria-symbolia, jossa valtaistuimelle johtavat portaat olivat siihen kuuluvia hyveitä. Nykyinen Pietarin valtaistuin taas on paaviuden vertauskuva.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valtaistuin**.
1. ↑  Valtaistuin wiktionary.fi. Viitattu 15.8.2013.
2. 1 2  Hans Biedermann: *Suuri symbolikirja*, s. 396–397. Suom. Pertti Lempiäinen. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.
*Tämä artikkeli kertoo antiikin oppineesta. Theano on myös kreikkalaisen mytologian hahmo.*
**Theano** (m.kreik. Θεανώ, 500–400-luku eaa.) oli yksi harvoja naisia, jotka vaikuttivat antiikin ajan matematiikassa ja filosofiassa. Hänen isänsä, orfilainen filosofi ja lääkäri, oli Pythagoraan innokas tukija. Theano oli ensin Pythagoraan oppilaana ja myöhemmin tämän vaimo. Kerrotaan, että Pythagoras oli tuolloin n. 60-vuotias, ja Theano vielä nuori. Heillä oli kolme tytärtä nimiltään Arignote, Myia ja Damo. Kerrotaan, että Pythagoras uskoi Damolle kaikki salaisuutensa, eikä tämä suostunut paljastamaan niitä äärimmäisessä köyhyydessäkään, vaan vei ne mukanaan hautaan.

Theano johti pythagoralaista koulua Pythagoraan kuoleman jälkeen. Hänen ansiotaan ovat sellaiset keksinnöt kuin kultainen leikkaus ja kultainen suorakulmio.

Antiikin filosofia – Esisokraattinen filosofia

|  |  |
| --- | --- |
| Miletoslaiset | 
* Thales
* Anaksimandros
* Anaksimenes

 |
| Pythagoralaiset | 
* Pythagoras
* Alkmaion
* Filolaos
* Arkhytas

 |
| Efesoslaiset | 
* Herakleitos

 |
| Elealaiset | 
* Ksenofanes
* Parmenides
* Zenon Elealainen
* Melissos

 |
| Pluralistit | 
* Anaksagoras
* Empedokles
* Arkhelaos

 |
| Atomistit | 
* Leukippos
* Demokritos

 |
| Sofistit | 
* Protagoras
* Gorgias
* Prodikos
* Hippias

 |
| Muita | 
* Ferekydes
* Diogenes Apollonialainen

 |
*Tämä artikkeli käsittelee entisen Vuokselan kunnan kirkonkylää. Muista samannimisistä paikoista katso Virkkilä (täsmennyssivu).*
**Virkkilä** on entisen Vuokselan kunnan kirkonkylä kunnan keskiosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Nykyisin kylä kuuluu Leningradin alueen Käkisalmen piiriin. Kylä sijaitsee Vuoksen pohjoisen laskuhaaran etelärannalla. Virallisesti Virkkilä oli osa Päiväkiven kylää, mutta se luettiin yleensä omaksi kyläkseen. Virkkilän ja varsinaisen Päiväkiven erotti toisistaan metsäalue. Virkkilä rajoittui lännessä Uuteenkylään, pohjoisessa Alholaan, idässä Vuokseen, jonka toisella rannalla oli Kuninkaanristin kylä, sekä etelässä Päiväkiveen. 

Nykyisin Virkkilässä ei ole juurikaan asutusta. Rakennuksiakaan ei ole jäljellä, sillä ne ovat joko tuhoutuneet tai siirretty muualle. Vuokselan kirkko on kuitenkin edelleen jäljellä, mutta vailla käyttöä ja hylättynä rapistumassa.

Kyläkuvaus
----------

Virkkilän keskusta oli taajaan rakennettu ja taloja kylässä oli noin 80. Kylän keskustan itäpuolella Vuoksen rannalla Lammasniemessä sijaitsi vuonna 1929 valmistunut Vuokselan kirkko. Virkkilän ja Päiväkiven yhteinen kansakoulu sijaitsi kyliä erottavalla metsätaipaleella maantien varrella. Kylässä oli myös nuorisoseurantalo. Suurin osa asukkaista sai elantonsa maa- ja metsätaloudesta. Sivuelinkeinona harjoitettiin kalastusta.

Liikenneyhteydet
----------------

Virkkilä oli Vuokselan liikenteellinen keskus. Sieltä johti tiet pohjoiseen Liuhaniemen lossin kautta Hirvisaaren kylään ja edelleen Räisälän kirkonkylään, itään Ristiniemen lossin kautta Kuninkaanristille ja edelleen Sakkolaan, kaakkoon Päiväkiven ja Noisniemen kyliin, etelään Oravaniemen lossille, jonka välityksellä pääsi Valkjärvelle sekä länteen Uuteenkylään ja edelleen Äyräpäähän.

Historia
--------

Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1914, Virkkilä kuului Valkjärven kuntaan. 

Talvisodassa Virkkilää ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava.

Lähteet
-------

1. ↑  Luovutettu Karjala (Vuoksela) *luovutettukarjala.fi*. Viitattu 26. heinäkuuta 2007.
2. ↑  Toim. Juvonen Veikko: *Vuokselan kylät ja asukkaat*, s. 95–99. Lappeenranta: Vuokselalaisten Pitäjäseura ry, 1983. ISBN 951-99459-4-6.
3. ↑  Karjalainen S: *Vuokselan pitäjäkartta*. (Laadittu 20.3.1975) Lappeenranta: Etelä-Karjalan Kirjapaino, 1990.

Vuokselan kylät
Alhola 1 • Hirvisaari 1 • Kontula 2 • Kottila 2 • Kuninkaanristi • Noisniemi • Päiväkivi • Räihäranta • Uusikylä ja Virkkilä 3 (kirkonkylä)

**Huomautuksia**

1 Alhola ja Hirvisaari kuuluivat virallisesti Uuteenkylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

2 Kontula ja Kottila kuuluivat virallisesti Noisniemen kylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

3 Virkkilä kuului virallisesti Päiväkiven kylään, mutta katsottiin yleensä omaksi kyläkseen.
**Gbôklén alue** (ransk. *région du Gbôklé*) on Bas-Sassandran piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon eteläosassa. Sen pinta-ala on 7 225 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Sassandra. Asukkaita on 400 800 henkeä (vuonna 2014).

Gbôklén alue rajoittuu lännessä San-Pédron, pohjoisessa Nawan ja Lôh-Djibouan ja idässä Grands-Pontsin alueisiin sekä etelässä Atlantin valtamereen. Kostea trooppinen ilmasto jakautuu kahteen sade- ja kuivaan kauteen. Vuotuinen sademäärä on 2 200 millimetriä ja keskilämpötila 27 astetta.

Alue käsittää Frescon ja Sassandran departementit ja kunnat. Aliprefektuureja on viisi.

Paikallisia elinkeinoja ovat maatalous, kalastus, maataloustuotteiden jalostus ja matkailu. Tärkeimmät vientituotteet ovat kaakao, kahvi, palmuöljy ja kautsu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gbôklé *Direction générale de la décentralisation et du développement local*.  Arkistoitu 1.10.2020. Viitattu 24.8.2020.
2. ↑  RGPH 2014: Région du Gbôklé *Institut national de la statistique*. Viitattu 24.8.2020.
3. ↑  Résultats RGPH 2014: Population communale résidente au 15 mai 2014 *Institut national de la statistique*. Viitattu 24.8.2020.
Liminganlahden luontokeskus.
Lintutarkkailijoita lintutornissa Liminganlahdella.
**Virkkula** on Limingan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Lumijoelle johtavan seututien 813 varressa, noin viisi kilometriä Limingan kirkonkylästä länteen. Virkkulan ja Rantakylän yhteisalueella asuu noin 300 asukasta. Ensimmäiset tiedot Virkkulan asutuksesta on vuodelta 1548. 1800-luvulla Virkkulassa suoritettiin rahdin purkua ja lastausta.

Virkkulassa sijaitsee arkkitehtien Maija Myllylän ja Pentti Myllymäen suunnittelema vuonna 1998 rakennettu Liminganlahden luontokeskus, vuonna 1988 rakennettu lintutorni ja maankohoamisen luontopolku, jossa havainnollistetaan opastetauluilla vuosisatojen aikana tapahtunutta alueelle tyypillistä maankohoamista. Virkkula on Liminganlahden suosituin käyntikohde.

Virkkulassa Lumijoki laskee Perämereen. Virkkulassa toimii yhteinen kyläyhdistys Rantakylän kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kyläyhdistykset *Limingan kunta*. Viitattu 27.5.2022.
2. 1 2  Limingan kotiseutuyhdistys ry: Limingan Rakennusperinne, Rantakylä ja Virkkula 1994
3. 1 2  Salmela, Anneli: Lakeuden kulttuurimaisema 1996
4. ↑  Virkkulan lintutorniArkistoitu kopio *visitliminka.fi*.  Arkistoitu 27.5.2022. Viitattu 27.5.2022.
5. ↑  Historia *Lumijoen kunta*. Viitattu 25.6.2022.

Liminka

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät ja alueet | Ala-Temmes · Heinijärvi · Kedonperä · Ketunmaa · Lapinkangas · Limingan kirkonkylä · Rantakylä · Tikkaperä · Tupos · Virkkula |
| Vesistöt | Liminganjoki · Liminganjärvi · Temmesjoki · Ängeslevänjoki · Valkiaisjärvi |
| Muuta Liminkaan liittyvää | Escurial · Hannu Krankka · Kirkko · Jäähalli · Liminganlahti · Limingan lakeus · Limingan musiikkiviikot · Liminganportti · Linnukkapatsas · Museoalue · Rantakylän kappeli · Rautatieasema |
Gaïdouronísi  
Γαϊδουρονήσι

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
38°38′33″N, 23°06′30″E, LokroíFthiotis, Keski-KreikkaKreikka |
| Saariryhmä | 
Atalántinsaaret |
| Vesialue | 
Atalántinlahti, Pohjoinen Euboianlahti |
| Merialue | 
Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
1,7 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Gaïdouronísi** (kreik. Γαϊδουρονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Atalántinsaarten saariryhmään ja sijaitsee Pohjoiseen Euboianlahteen kuuluvassa Atalántinlahdessa Keski-Kreikan itärannikolla Atalántin Kyparíssin ja Tragánan kylien edustalla. Saaren pinta-ala on noin 1,7 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Atalánti kuuluu Lokroín kuntaan, Fthiotiin alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.

Atalántin saari sijaitsee Atalántin laguunin laidalla aivan Atalántinlahden eteläosassa. Saari on ollut aiemmin niemi, ja erkani saareksi maanjäristyksessä vuonna 1894. Hieman pohjoisempana Atalántinlahdessa sijaitsee Atalantonísin saari. Saaret ovat luonnonsuojelualuetta ja toisaalta valvottua metsästysaluetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Φυσικό Περιβάλλον - Natural Environment Biopolitics International Organisation. Viitattu 2.9.2019.
2. ↑  Νομός Φθιώτιδας - Natura 2000 *pezoporia.gr*. Viitattu 2.9.2019.
3. ↑  Cundy, Andrew B.: Coastal wetlands as recorders of earthquake subsidence in the Aegean: A case study of the 1894 Gulf of Atalanti earthquakes, central Greece.  *Marine Geology*, October 2000, 170. vsk, nro 1–2, s. 3–26. Artikkelin verkkoversio.
**Virkaylioikeus** (ruots. *tjänsteöverdomstolen*) oli Suomessa 1926–1987 toiminut hallinto-oikeudellinen erityistuomioistuin, josta saattoi hakea muutosta päätökseen, jolla viran tai toimen haltija oli tuomittu viraltapantavaksi. Valitusoikeus koski myös viran haltijaa, joka oli vapautettu virastaan työkyvyn menettämisen tähden. Viraltapanossa noudatettiin erityistä kurinpitomenettelyä. Korkeimman oikeuden ja korkeimman hallinto-oikeuden päätöksiin ei kuitenkaan ollut valitusoikeutta.

Virkaylioikeudessa oli viisi tasavallan presidentin viideksi vuodeksi kerrallaan nimittämää jäsentä. Jäsenistä vähintään kolmen piti olla oikeustieteellisen tutkinnon suorittaneita. Oikeus oli oikeutettu tuomitsemaan kolmijäsenisenä, jolloin kahden jäsenen tuli olla lainoppineita. Puhetta johti se jäsenistä, jonka presidentti oli tehtävään määrännyt, ja hänen ollessaan estynyt puhetta johti vanhin lainoppinut jäsen. Virkaylioikeus kokoontui oikeuden puheenjohtajan kutsumana tarpeen mukaan, ja sen toimipaikka sijaitsi Helsingissä.

Lähteet
-------

* Laki valtion viran tai pysyväisen toimen haltijain nimittämiskirjoista sekä heidän oikeudestaan pysyä virassaan tai toimessaan, 202/1926, 19–20 §. Laki kumottu lailla 756/1986.

### Viitteet

1. 1 2  *Iso tietosanakirja,* Otava 1939, osa 15, palsta 699, hakusana virkaylioikeus.
2. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1966, osa 23, palsta 493, hakusana virkaylioikeus.
Wasa Aktiebankin talo Esplanadin puistosta nähtynä.
**Wasa Aktiebankin talo** on Helsingin Kaartinkaupungissa Eteläesplanadin ja Kasarmikadun kulmauksessa (Eteläesplanadi 12 – Kasarmikatu 27) sijaitseva rakennus, jonka rakennutti alun perin Wasa Aktiebank -pankki omaksi konttorikseen vuosina 1898–1899. Sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Grahn, Hedman & Wasastjerna yhdessä ruotsalaisen arkkitehti John Settergrenin kanssa. Rakennus on vielä nykyäänkin pankkikäytössä, sillä siellä sijaitsevat Pohjola Varainhoidon sekä The Royal Bank of Scotlandin konttorit.

Wasa Aktiebankin talon arkkitehtuuri edustaa uusrenessanssia, jonka innoittajina ovat Venetsian ja Espanjan renessanssipalatsit. Suorempana esikuvana on Tukholman keskustassa sijaitseva Hallwylin palatsi, jonka on suunnitellut Isak Gustaf Clason. Julkisivumateriaalina on käytetty Orsan hiekkakiveä, joka tuotiin Ruotsin Taalainmaalta. Eteläesplanadin puoleisen julkisivun yläosaan on veistetty Wasa Aktiebankin kotikaupunkiin viittaava Vaasan vaakuna. Alun perin vain talon ensimmäinen kerros oli toimistokäytössä ja muissa kerroksissa oli ylellisiä asuntoja. Wasa Aktiebank sulautui vuonna 1920 osaksi Suomen Liittopankkia ja myöhemmin edelleen Helsingin Osakepankkia (HOP). Talon sisätiloja uudistettiin useaan kertaan 1930–1970-luvuilla, jolloin asunnot muutettiin toimistokäyttöön. HOP:n jälkeen talossa on toiminut muun muassa Handelsbankenin konttori.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eeva Järvenpää: Ministeriöt ja virastot levittäytyivät Pyöriäisen kortteliin Helsingin Sanomat 10.2.2007. Viitattu 6.2.2021.
2. 1 2 3  Anu Latva-Aho: Historian havinaa: Wasa Aktiebankin renessanssipalatsi toi tuulahduksen Italiaa Helsinkiin Viisas raha 12.12.2019. Viitattu 6.2.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wasa Aktiebankin talo** Wikimedia Commonsissa

* Korttelit.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Virkavirhe** on julkisyhteisön tai sen palveluksessa olevan julkista valtaa käyttävän työntekijän tekemä päätös tai toimi, jossa tahallaan tai huolimattomuutta rikotaan annettuja säännöksiä, määräyksiä, asetuksia tai lakia. 

Julkista valtaa käyttävällä työntekijällä tarkoitetaan henkilöä, jonka tehtäviin lain tai asetuksen nojalla kuuluu antaa toista velvoittava määräys, päättää toisen edusta, oikeudesta tai velvollisuudesta tai puuttua toisen etuun tai oikeuteen. Tällainen henkilö on myös se, jonka lain tai asetuksen nojalla tai viranomaiselta saadun toimeksiannon perusteella kuuluu osallistua päätöksen valmisteluun tekemällä päätösesitys tai päätösehdotus, laatimalla selvitys tai suunnitelma, ottamalla näyte tai suorittamalla tarkastus tai muulla vastaavalla tavalla. Yleensä julkista valtaa käyttävä henkilö on virkamies.

Kantelu virkavirheestä tehdään kirjallisesti ylemmälle tai valvovalle viranomaiselle tai laillisuusvalvojalle. Kantelun voi tehdä kuka tahansa, muukin kuin asianosainen. Kantelu virkavirheestä ei ole muutoksenhakukeino hallintopäätökseen eli sen seurauksena hallintopäätöstä ei kumota. Muutosta hallintopäätökseen tulee hakea valittamalla, ylimääräisellä muutoksenhakukeinolla hallintoviranomaiselle tai muutoksenhakuasioita käsittelemään perustetulle lautakunnalle tai tuomioistuimelta, kuten esimerkiksi hallinto-oikeudelta.

Virkavirheestä kantelun seurauksena virkavirheen tehneelle julkisyhteisölle tai sen työntekijälle voidaan tuoda esille käsitys säädösten oikeasta tulkinnasta, ohje oikeasta menettelystä tai vakavampana menettelynä huomautus. Eduskunnan oikeusasiamies sekä oikeuskansleri voivat vakavimmissa tapauksissa määrätä myös syytteen nostettavaksi. Tuomioistuimessa virkavelvollisuuden rikkomisesta rangaistuksena on varoitus, sakko tai vankeutta enintään yksi vuosi sekä mahdollinen vahingonkorvaus. 

Tuomioistuimessa käsitellään vakavia tapauksia, joissa on loukattu yksityishenkilöiden oikeuksia. Vahingonkorvausvastuuseen joutuminen ei edellytä, että virkavirheestä epäilty saisi rangaistuksen tekemästään virkavirheestä. Jos virkavirheestä on laissa säädetty rangaistus, kutsutaan virkavirhettä virkarikokseksi. 

Virkarikoksista säädetään perustuslain 118 §:ssä sekä rikoslain 40. luvussa. Julkisyhteisön sekä työntekijän vahingonkorvausvastuusta säädetään vahingonkorvauslaissa. Säännökset virkarikoksista koskevat virkamiestä, julkista valtaa käyttävää henkilöä kuin myös julkista luottamustehtävää hoitavaa henkilöä, joka on valittu yleisillä vaaleilla lukuun ottamatta istuvia kansanedustajia. Valtion virkamiehen velvollisuuksista säädetään lisäksi valtion virkamieslaissa ja kunnallisen viranhaltijan velvollisuuksista laissa kunnallisesta viranhaltijasta.

Lähteet
-------

* Suomalainen tietosanakirja, Weilin+Göös 1993.
* Factum, Weilin+Göös 2005.
* Encyclopædia iuridica fennica, Suomalainen lakimiesyhdistys, osa V, s. 1214–1215.
**Virkistysuimala Vesikko** on Joensuun keskustan tuntumassa Mehtimäellä sijaitseva uimahalli. Se avattiin vuonna 1970, ja Vesikko-nimen se sai laajennuksen valmistuttua 1996.

Suuri uintiallas on 25 metriä pitkä, 6-ratainen ja 1,2–1,8 metriä syvä. Lämpötilaksi ilmoitetaan 26 astetta (vuonna 2022).

Lasten allas on syvimmillään 0,8 metriä syvä ja 28-asteinen. 

Hyppyallas on 3,8 metriä syvä ja veden lämpötila on 26 astetta. Altaassa on ponnistuslaudat (1 ja 3 metriä) ja hyppytorni (3 ja 5 metriä). 

Niin sanotun monitoimialtaan syvyys on 0–1,6 metriä ja lämpötila 28 astetta. Altaassa on vesiliukumäki, hierontasuihkuja ja aaltokone. Altaan ympäri pääsee uimaan ja sen kapeassa osassa on virtausta.

Sunnuntaisin on vauvauintien takia usein lämminvesipäiviä, jolloin lasten allas on 32-asteinen ja monitoimiallas 30-asteinen.
Suureen altaaseen pääsee tikkaiden ja portaiden lisäksi luiskaa pitkin ja tasohissin avulla. Myös monitoimialtaaseen on luiska.
Pesutiloissa on tavalliset saunat ja höyrysauna.

Uimahallissa on kahvio, kellaritasossa kuntosali ja toisessa kerroksessa voimistelutilat.

Vesikon osoite on Uimaritie 1. Paikoitusalue palvelee myös viereisten Mehtimäen pesäpallostadionin, Joensuu-areenan, jäähallin ja yliopiston Carelia-salin kävijöitä.

Uimahallin uutta peruskorjausta ja suuren altaan pidentämistä 50-metriseksi on suunniteltu. Joensuun kaupungin mukaan remontti toteutetaan aikaisintaan 2020-luvun puolivälissä.

Urheiluseurat Vesikossa
-----------------------

Vesikko on muun muassa Joensuun Uimaseuran ja Joensuun Urheilusukeltajien kotihalli. Joensuun Urheilusukeltajien uppopallon pelaajat saavuttivat epävirallisen Suomen mestaruuden viidesti peräkkäin 1972–1976.

Lähteet
-------

* Vesikko Joensuun kaupungin sivuilla
* Vesikko jo koekäytössä. *Karjalainen* 15.3.1996, s.13.

### Viitteet

1. ↑   Vesikko ja Rantakylän uimahalli peruskorjataan vasta vuosien kuluttua. *Yle Joensuu*.  17.5.2019. Viitattu 15.3.2022.
2. ↑  Elsinen, Pertti: Joensuun historia VI, s. 245
**Józef Antoni Poniatowski** (7. toukokuuta 1763 – 19. lokakuuta 1813) oli puolalainen prinssi ja kuningas Stanislaus II Poniatowskin veli. Hän toimi maan asevoimien ylipäällikkönä ensimmäisen liittokunnan sodassa.

Venäjän keisarinna Katariina Suuri sai keväällä 1792 eurooppalaisilta liittolaismailtaan vapaat kädet Puolan suhteen. Itävalta ja Preussi olivat sitoneet joukkonsa muihin sotiin. Venäjä hajotti puolalaisten vastarintaa tukemalla maan tasavaltalaisia. Kuningas Stanislaus II Poniatowski varustautui puolustamaan maataan ja kruunuaan venäläisten hyökkäyksen varalta. Józef Antoni Poniatowski nimitettiin armeijan ylipäälliköksi, mutta joukkoja oli vain 50 00 miestä. Sotaa ei kestänyt kauaakaan, kun 24. heinäkuuta 1792 kuningas antoi käskyn sotatoimien lopettamisesta. Venäläiset valloittivat Varsovan ja Puolan tasavalta palautettiin. Nyt myös Preussi kiinnostui Puolan valtaamisesta, mikä johti Puolan toiseen jakoon 23. tammikuuta 1793.

Józef Poniatowski ei tyytynyt tilanteeseen vaan pakeni maasta vapauttaakseen Puolan. Vuonna 1794 hän osallistui Kościuszkon kansannousuun. Maanpako jatkui kansannousun epäonnistuttua, mutta vuonna 1798 Poniatowskin annettiin palata Puolaan. Vuonna 1806 Varsovan herttuakunnan perustamisen jälkeen Józef Poniatowski nimitettiin sotaministeriksi. Vuonna 1809 hän komensi 16 000 miehen armeijaa Itä-Puolan sodan aikana ja voitti suuremman ja kokeneemman Itävallan armeijan Raszynin taistelussa. Tätä seurasi eteneminen Galician alueelle. Konflikti päättyi Puolan voittoon, ja se antoi herttuakunnalle mahdollisuuden osittain palauttaa Puolan jaossa menetetyt alueet.

Poniatowski osallistui vapaaehtoisesti Ranskan Venäjän-sotaretkelle vuonna 1812. Hän haavoittui Moskovan taisteluissa. Hän työskenteli sittemmin Puolan armeijan elvyttämiseksi. Leipzigin taistelussa 1813 Poniatowski haavoittui ja hukkui Elster-jokeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  (de) Saksan kansalliskirjasto, GND-tunnisteView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  Knut Mykland: *Otavan suuri maailmanhistoria 13: Suuret vallankumoukset*, s. 153–154. Helsinki: Otava, 1985. ISBN 951-1-08772-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Józef Antoni Poniatowski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bengalin nälänhätä 1770** (bengaliksi ৭৬-এর মন্বন্তর, *Chhiattōrer monnōntór*) oli vuosien 1769–1773 aikana Britannian hallitsemassa Intian itäosan Bengalissa vallinnut katastrofi. Sen aikana Bengalin asukkaista kuoli yksi kolmasosa eli noin 5–10 miljoonaa bengalilaista..

Nälänhätä alkoi vuoden 1769 kuivuudesta ja kahden peräkkäisen riisisadon menettämisestä. Aluetta hallinnut Englannin Itä-Intian kauppakomppania ei ryhtynyt humanitaariseen toimintaan, koska se piti riisin noussutta hintaa yhtiön tuloksen kannalta hyvänä. Nälän jälkeen loppuvuonna 1770 alueelle levisi isorokkoepidemia. Kauppakomppania tehosti verojen keruuta, kun sen oli poikkeusolojen takia vaikea saada normaalia määrää verotuloja. Kokonaisuutena arvioiden Iso-Britannia ei pyrkinyt helpottamaan nälänhätää juuri mitenkään. Katastrofi olikin suuressa määrin ihmisten toiminnan aiheuttama, vaikka se alkoi luonnonkatastrofina.

Katso myös
----------

* Bengalin nälänhätä (1943)

Lähteet
-------

1. 1 2  Nenonen, Kaisu-Maija; Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 588. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. 1 2  Davis, Mike: *Late Victorian Holocausts: El Niño Famines and the Making of the Third World*, s. 5–7. Verso, 2001. ISBN 978-1-85984-739-8. Google Books (viitattu 28.4.2017). (englanniksi)
**Juha Tammenpää** (s. 1959 Vaasa) on suomalainen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti surrealistisesta taidegrafiikastaan, jossa on vaikutteita primitiivisestä taiteesta eri puolilta maailmaa. 

Juha Tammenpää varttui taidegraafikko Tapani Tammenpään poikana ja pääsi vuonna 1979 ensi kertaa mukaan valtakunnallisiin pistenäyttelyihin. Ensimmäisen oman näyttelynsä hän piti Vaasassa 1981. Kansainvälinen taidegrafiikan katselmus Länsi-Saksan Frechenissä vuonna 1983 palkitsi Tammenpään näyttelyn parhaana taiteilijana. Päätoimiseksi taiteilijaksi Tammenpää ryhtyi vuonna 1985 ja sai seuraavana vuonna kuvataiteen valtionpalkinnon.

Tammenpäätä luonnehditaan mielikuvitukselliseksi tarinankertojaksi, jonka työt ovat tutkimusmatkoja ihmismielen syövereihin ja käyttäytymisen taustalla vaikuttaviin tunteisiin ja henkisyyteen. Helsingin Sanomien Pessi Rautio kuvasi häntä vuonna 1996 luotettavaksi surrealistiksi, jonka jokainen pieni kuva outoine otuksineen tarjoaa "riittävästi psykoanalyyttistä makusteltavaa".

Tammenpään teoksia on lähes neljässäkymmenessä julkisessa kokoelmassa Suomessa sekä useissa taidekokoelmissa noin 12 muussa maassa.

Vuonna 2009 Tammenpään 50-vuotisjuhlanäyttely *Hypnos & Thanatos* oli esillä Kuntsin modernin taiteen museossa Vaasassa. Grafiikan lisäksi esillä oli pastellitöitä sekä kollaasitekniikalla tehtyjä akryylimaalauksia. 60-vuotisnäyttelynsä *Riippumaton legenda* Tammenpää piti vuonna 2019 vaasalaisessa Galleria Printmakersissä.

Tammenpäälle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riippumaton legenda – Juha Tammenpää 40/60  2019. Vaasan kaupunki. Viitattu 29.10.2020.
2. ↑  Rautio, Pessi: Juha Tammenpää on jo pitkään tulostanut....  *Helsingin Sanomat*, 30.3.1996. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 29.10.2020.
3. ↑  Tammenpään verkkosivusto, viitattu 29.10.2020.
4. ↑  Nyberg, Arto: Tammenpään näyttely on sensaatio.  *Pohjalainen*, 9.12.2009. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.10.2020.
5. ↑  Taiteilijaeläke 63 taiteilijalle *Taiteen edistämiskeskus Taike*.  4.3.2022. Viitattu 5.3.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* KulturNav

 |

 |
**Jón Bjarnason** (s. 26. joulukuuta 1943) on islantilainen vihreän vasemmiston poliitikko, joka toimi vuosina 2009–2011 Islannin kalastus- ja maatalousministerinä.

Jón syntyi Asparvíkissä Kaldrananeshreppurin kunnassa Länsivuonoilla. Hän on entisen kansanedustajan Hjálmar Jónssonin lanko. Hän opiskeli maataloutta Hvanneyrissä ja valmistui vuonna 1967. Vuonna 1970 hän suoritti kandidaatintutkinnon Norjan maatalouskorkeakoulussa Åsissa. Vuosina 1965–1966 hän toimi opettajana peruskoulussa Hafnarfjörðurissä, vuosina 1970–1974 Hvanneyrin maatalouskoulussa ja vuosina 1976–1981 Stykkishólmurin peruskoulussa. Vuosina 1971–1982 hän työskenteli maanviljelijänä Bjarnarhöfnissä. Vuosina 1981–1999 hän toimi Hólarin maatalouskoulun rehtorina.

Vuosina 1978–1982 Jón toimi Helgafellssveitin kunnanjohtajana. Hän istui Alltingissä vuosina 1999–2013. Vuonna 2009 hän toimi vihreän vasemmiston parlamenttiryhmän johtajana. Vuosina 2009–2011 hän toimi kalastus- ja maatalousministerinä.

Jón on naimisissa Ingibjörg Sólveig Kolkan kanssa. Heillä on kuusi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jón Bjarnason *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 10.6.2022. Viitattu 10.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Bengaluru Football Club** on heinäkuussa 2013 perustettu intialainen jalkapalloseura Bangaloresta, Karnatakasta. Joukkue pelaa Intian korkeimmalla sarjatasolla I-Leaguessa. Bengaluru FC on yhteistyössä Mumbai Tiger FC:n kanssa yksi niistä seuroista, joiden ei ole tarvinnut ansaita paikkaansa pääsarjassa pelaamalla, vaan ne on perustamisensa jälkeen hyväksytty suoraan liigaan maksua vastaan. Uuden seuran perustaminen tuli ajankohtaiseksi tammikuussa 2013 Mumbai Tigersien epäonnistuttua lunastamaan paikkaa I-Leaguesta ja haluttiin luoda yhteistyöseura, jonka kanssa myös portti pääsarjaan olisi auki. Joukkueen taival pääsarjassa alkoi hyvin, sillä jo ensimmäisellä kaudella Bengaluru kruunattiin mestariksi valmentajanasa Ashley Westwoodin johdolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Bengaluru FC I League. Viitattu 9.6.2014.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bengaluru FC 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Bangalore |
| --- |
|  |
| 
* Bruhat Bengaluru Mahanagara Palike

 |
|  |
| Historia | 
* Bangaloren pommi-isku 2013

 |
|  |
| Koulutus ja tiede | 
* Intian tiedeinstituutti

 |
|  |
| Kulttuuri | 
* Bangalore Football Stadium
* Bengaluru FC

 |
|  |
| Liikenne | 
* HAL Bangaloren kansainvälinen lentoasema
* Kempegowdan kansainvälinen lentoasema

 |
|  |
| Talous | 
* International Tech Park Bangalore
* Biocon
* Hindustan Aeronautics
* Infosys
* Wipro Technologies

 |

 |
Halkosaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PadasjokiPäijät-HämeSuomi |
| Saariryhmä | 
Padasjoenselän saariryhmä |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
82,5 m  |
| Pinta-ala | 
6,25 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Halkosaari**  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjokissä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saari on 660 metriä pitkä, 190 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,25 hehtaaria .
Se sijaitsee Virmailan ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä, aivan Ison Lammassaaren eteläpuolella. Saari muodostuu kolmesta osasta, jotka saattavat olla entisiä matalia saaria. Läntisin saarenosa kohoaa noin neljän metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on asumaton.

Luontoarvoja
------------

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on mitattu Karttapaikan pinta-alan mittaustyökalulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Halkosaari, Padasjoki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
2. ↑  Halkosaari, Padasjoki (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
3. 1 2  Halkosaari, Padasjoki (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
4. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**Bengasin isku 2012** tapahtui 11. syyskuuta 2012, kun väkijoukko hyökkäsi Yhdysvaltain Bengasin-konsulaattia vastaan Libyassa. Aluksi iskua pidettiin väkijoukon spontaanina raivonpurkauksena, joka oli saanut alkunsa islamia ja profeetta Muhammedia pilkkaavasta yhdysvaltalaisvideosta *Innocence of Muslims*. Myöhemmin kuitenkin selvisi, että hyökkäys oli islamistien suunnittelema terrori-isku. Isku tehtiin syyskuussa 2001 tehtyjen terrori-iskujen 11-vuotispäivänä.

Terrori-iskussa kuoli Yhdysvaltain Libyan-suurlähettiläs Christopher Stevens ja kolme muuta amerikkalaista. Republikaanit ovat syyttäneet presidentti Barack Obaman hallintoa ja silloista ulkoministeriä Hillary Clintonia riittämättömistä turvatoimista ja tapahtumien peittely-yrityksistä. Clinton on ollut kongressin edustajainhuoneen erityiskomitean kuultavana iskuista.

Tapahtumien pohjalta on tehty elokuva *13 Hours: The Secret Soldiers of Benghazi* (2016). Elokuva perustuu Mitchell Zuckoffin kirjaan vuodelta 2014.

Katso myös
----------

* Hyökkäykset Yhdysvaltain suurlähetystöihin 2012

Lähteet
-------

1. ↑  Sources: 3 al Qaeda operatives took part in Benghazi attack *CNN.com*.  4.5.2013. Viitattu 9.5.2016. (englanniksi)
2. ↑  Hillary Clintonilla ratkaiseva päivä Benghazi-iskun kuulemisessa *Yle Uutiset*.  22.10.2015. Viitattu 9.5.2016.
3. ↑  PopPolitics: ’13 Hours’ Author on Why Benghazi Contractors’ Story Is Credible *Variety.com*.  17.1.2016. Viitattu 9.5.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bengasin isku 2012** Wikimedia Commonsissa
Bengt Fagerholm
**Bengt Georg Fagerholm** (15. huhtikuuta 1949 Tampere – 10. tammikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen talousjohtaja, sijoitusneuvoja ja tietokirjailija. Hän menehtyi vaikeaan sairauteen 10.tammikuuta 2017.

Fagerholmin vanhemmat olivat Georg Alexander Fagerholm (1898-1976) ja Ethel Marjatta Strandberg (1916-1984). Fagerholm pääsi ylioppilaaksi koulusta Svenska samskolan i Tammerfors. Valtiotieteen maisteriksi hän valmistui Statsvetenskapliga fakulteten vid Åbo Akademi vuonna 1975. Pääaineena oli kansantaloustiede (Nationalekonomi), yksityisoikeus (Privaträtt), sivuaineina tilastotiede (Statistik) sekä valtiotieteet (Statskunskap). 

Bengt Fagerholm oli Luottomiehet - Kreditmännen ry:n puheenjohtajana (1984) ollessaan Oy Electrolux Ab:n luottopäällikkö. Luottotehtävissä hän aloitti jo opiskelun ohessa Turussa vuonna 1974 Keskon Turun konttorissa luotonvalvojana. Sieltä Fagerholm siirtyi Nokian Keskushallintoon apulaisluottopäälliköksi päävastuualueenaan vientiluottoasiat 1977-1981. Electroluxin jälkeen hän teki pitkän päivätyön talousjohtajana Oy Nino Lincoln Ltd:ssa (1985). Fagerholm työskenteli pitkiä jaksoja Neuvostoliitossa ja sittemmin Venäjällä Nino Lincolnin harjoittaman puutavara tuotetukkukaupan toimialalla. Lincolnin jälkeen Fagerholm toimi useissa pankkiiriliikkeissä sijoitusneuvojana, viimeisin tehtävä oli Garantumissa, jossa hän työskenteli kuolemaansa saakka.

Hän meni naimisiin 1970 Kaarinan kanssa ja heillä on kaksi poikaa Henri (s. 1975) ja Harri (s. 1977).

Fagerholm kirjoitti viisi kirjaa. *Kulttuurikävelyllä Pietarissa* –kirjan hän oli kuvittanut vanhoilla iso-isältään, Selim Strandberg (1889-1942) perimillä Pietari-aiheisilla postikorteilla, rakennukset jotka ovat jäljellä tänä päivänäkin. Postikorteista oli näyttely 2000-luvun alussa Postimuseossa Helsingissä ja myöhemmin Pietarissa. Lisäksi hän teki sukututkimuksen äidin äitinsä suvusta, Irene Strandberg (1895- 1981).

Teokset
-------

* *Arvottomat miljoonat - Inflaation historiaa ja suuria seteleitä* (Atena 2005)
* *Tsushima - Erään sodan loppunäytös (2010)*
* *Kulttuurikävelyllä Pietarissa - Ikkunoita Venäjän historiaan Newski Prospektin varrelta* (Minerva 2012)
* *Muuttuva Pietari - Huomioita kaupunkikuvasta ja arkkitehtuurista* (2015)
Bengt E Nyström
**Bengt Engelbrekt Nyström** (20. syyskuuta 1886 Söderköping, Itä-Göötanmaa, Ruotsi - 28. kesäkuuta 1959, Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja opettaja.

Nyström aloitti koulunkäyntinsä kotikaupungissa ja valmistui ylioppilaaksi Norrköpingissä 1905 sekä suoritti filosofian maisterintutkinnon Upsalassa 1910. Vuodesta 1919 alkaen hän oli matematiikan ja fysiikan opettajana Tukholman Södra Latin (Högre annmänna läroverket) - koulussa.

Ensimmäisen runokirjansa "*Vilsna vindar*" hän julkaisi 1907 ja hän tuli tunnetuksi kirjan "*Jordens oro*" kautta, joka ilmestyi 1934. Hänen runokirjoissaan välittyi selkeästi kristillinen elämännäkemys. Runokirjojen ohella hän on julkaissut proosateoksia ja matermatiikan oppikirjoja.

Vuonna 1935 osallistui Nyström Sigtunassa pidettyyn koferenssiin "Diktens frihet". Siellä hän tutustui virsirunoilija Emil Liedgreniin, joka oli tutustunut Nyströmin runoihin etenkin kokoelman "*Rymden klarnar"* (1934) kautta. Liedgren kannusti Nyströmiä kirjoittamaan virsiä, joissa kiitettäisiin työstä maan päällä. Nyström kirjoittikin virren "Som sådden förnimmer Guds välbehag" ja se valittiin vuonna 1937 ilmestyneeseen Ruotsin kirkon virsikirjaan. Se on edelleen samassa kieliasussa vuoden 1986 virsikirjassa, virsi 183.

Luulajan virsikirjassa, vuodelta 1972 se oli Willaim Snellin ja Anna-Maija Raittilan 1967 ja 1969 kääntämänä "Kuin Jumala siemenet siunaapi Maaperässä köyhässäkin". Vuoden 2002 virsikirjassa se on Anna-Maija Raittilan 1996 kääntämänä "Kuin siementä mullassa koskettaa voi siunaus lämpöinen."

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 469. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. ↑  Psalmdiktare och lärare fick en egen väg *nt.se*. Viitattu 21.3.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 479. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
4. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja* 
Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*. Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma, 1972. Virsi 458.*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Ystäväni Winn-Dixie** on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut, Kate DiCamillon romaaniin *Because of Winn-Dixie* perustuva lastenelokuva. Elokuvassa Winn-Dixien roolia esittivät kaksi picardienpaimenkoiraa.

Juoni
-----

Elokuva alkaa, kun pieni tyttö nimeltä Opal (AnnaSophia Robb) muuttaa pastori-isänsä (Jeff Daniels) kanssa pieneen Naomin kaupunkiin Floridaan.
Opalin mennessä kaupungissa olevaan Winn-Dixie-ketjun supermarketiin hän tapaa siellä pörröisen koiran. Opal ei löydä koiran omistajaa, joten hän päättää pitää sen. Hän antaa koiralle nimeksi Winn-Dixie sen löytöpaikan mukaan. Tyttö ja koira ystävystyvät, ja Opal saa siitä hyvän leikkikaverin. Koiran kanssa hän ystävystyy muidenkin kummallisten kaupunkilaisten kanssa. Kun eräänä salamoivana yönä Opal herää siihen, että Winn-Dixie juoksee ympäri taloa, hän saa tietää koiran potevan ukkoskammoa. Kun Opal ja hänen ystävänsä Gloria (Cicely Tyson) päättäävät järjestää puutarhakutsut puhkeaa ukonilma. Winn-Dixie juoksee kauhuissaan pois. Opal etsii koiraa herkeämättä, mutta ei löydä sitä. Kun Opal on jo heittänyt toivonsa Winn-Dixie palaa kotiin ja sille järjestetään juhlat.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  AnnaSophia Robb  | … |  Opal
  |
|  Jeff Daniels  | … |  Preacher
  |
|  Cicely Tyson  | … |  Gloria
  |
|  Dave Matthews  | … |  Otis
  |
|  Eva Marie Saint  | … |  Miss Franny
  |
|  Courtney Jines  | … |  Amanda Wilkinson
  |
|  Nick Price  | … |  Dunlap Dewberry
  |
|  Luke Benward  | … |  Stevie Dewberry
  |
|  Elle Fanning  | … |  Sweetie Pie Thomas
  |
**Ysyah** (Ысыах) on jakuuttien uusi vuosi, jolla halutaan toivottaa kesä tervetulleeksi ja juhlia luonnon heräämistä. Jakuutit juhlivat Ysyahia luonnon ja ihmisen eheytymisen juhlana. Juhlaa vietetään 21. kesäkuuta ja se on yleinen vapaapäivä Sahan tasavallassa.

Ysyah on yksi jakuuttien tärkeimpiä juhlia, johon valmistaudutaan pitkin vuotta, muun muassa valmistamalla perinteisiä kansanasuja, joihin juhlaväki pukeutuu. Ysyahin keskeisiä osia ovat kansantarujen kertojien väliset kilpailut, *Osojotšai*-niminen piiritanssi, kumissin juominen ja urheilukilpailut.

Jakuuttien esi-isät toivat tämän juhlan mukanaan Keski-Aasian aroilta. Varhaisempina aikoina sen viettäminen kuuluivat Auringonjumalan palvontaan ja taloudellisen hyvinvoinnin takaavia kultteja liittyviä kultteja ja sen kohokohtana oli jakuuttien ylijumalan *Iyhhin* kunnioitus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  YakutiaTravel.Com – Ysyakh (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Youtube: Kuvakooste Ysyah-juhlasta
* Kuvia Ysyahjuhlasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* YakutiaToday.com Gallery - Ysyakh Photos