recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tzína Bacháouer** (kreik. Τζίνα Μπαχάουερ, kansainvälisesti **Gina Bachauer**; 21. toukokuuta 1913 Ateena – 22. elokuuta 1976 Ateena) oli syntyjään kreikkalainen pianisti, jolla oli itävaltalaisia sukujuuria.

Bacháouer piti ensimmäisen resitaalinsa Ateenassa 8-vuotiaana ja opiskeli Ateenan konservatoriossa Waldemar Freemanin johdolla. Lähdettyään Pariisiin hän sai opetusta Alfred Cortotilta. Orkesterin kanssa hän konsertoi ensimmäisen kerran vuonna 1932. Vuosina 1933–35 hän sai ajoittaista ohjausta Sergei Rahmaninovilta Ranskassa ja Sveitsissä.

Vuonna 1935 Bacháouer teki ammattimaisen ensiesiintymisensä kanssa Dimítris Mitrópouloksen johtaman Ateenan konservatorion sinfoniaorkesterin kanssa. Toisen maailmansodan aikana hän asui Egyptissä ja esiintyi sotilaille Lähi-idässä. Vuonna 1946 hän esiintyi ensimmäisen kerran Lontoossa; kapellimestarina esityksessä toimi Alec Sherman, josta myös tuli hänen toinen aviomiehensä. Yhdysvalloissa hän debytoi lokakuussa 1950, vaikkakin vain 35 ihmistä oli kuulemassa tätä konserttia. Hän oli Maurice Abravanelin läheinen ystävä ja esiintyi usein Utahin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän kuoli Ateenassa 63-vuotiaana sydänkohtaukseen samana päivänä, jona hänen olisi vielä ollut tarkoitus esiintyä.

Bacháouerin on soittotekniikaltaan rinnastettu Teresa Carreñoon. Vuonna 1976 Salt Lake Cityssa aloitettiin hänen kunniakseen vuosittaisen Gina Bachauer -kilpailun (*Gina Bachauer International Piano Competition*) järjestäminen. Kreikan hallitus julkaisi vuonna 1981 edesmenneen pianistin kunniaksi postimerkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bach-Cantatas.com: Gina Bachauer


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Pokrovan kirkko.
**Krasnogorskoje** (ven. Красного́рское, vuoteen 1938 saakka *Svjatogorje*, Святого́рье; udmurtiksi Красногорск, *Krasnogorsk*) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsan sivujoen Ubytin varrella 59 kilometriä Glazovista etelään. Kylä on Krasnogorskojen piirin keskus. Asukkaita on 4 600 henkeä (vuonna 2002).

Kylä on perustettu vuonna 1837. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja.

Krasnogorskojesta on maantieyhteys Glazoviin ja Igran kautta Iževskiin. Siellä toimii maatalousyritys, puunjalostusteollisuutta, konepaja ja leipomo. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1838 valmistunut Pokrovan kirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Udmurtskaja Respublika: Entsiklopedija*, s. 429. Iževsk: Udmurtija, 2000. ISBN 5-7659-0732-6.
2. ↑  Vserossijskaja perepis naselenija 2002 goda: Tom 1 - Tšislennost i razmeštšenije naselenija: 4. Tšislennost naselenija Rossii, federalnyh okrugov, subjektov Rossijskoi Federatsii, raionov, gorodskih poseleni, selskih naseljonnyh punktov - raitsentrov i selskih naseljonnyh punktov s naselenijem 3 tysjatši i bolee tšelovek *perepis2002.ru*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 14.1.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Krasnogorskojen piirin sivusto (venäjäksi)
**Sturmpanzerwagen A7V** (**A**llgemeines Kriegsdepartement, **7**. Abteilung, **V**erkehrswesen) on saksalaisten ensimmäisessä maailmansodassa käyttämä panssarivaunu. Sen kehittely alkoi saksalaisten huomattua brittiläisten panssarivaunujen vaikutuksen omaan jalkaväkeensä. Tämä tapahtui kuitenkin aivan liian myöhään, jotta sillä olisi ollut vaikutusta sodan kulkuun.

A7V oli suurikokoinen ja epäkäytännöllinen. Vaunu oli aseistettu belgialaisilta ja myöhemmin venäläisiltä sotasaaliiksi saaduilla brittiläisvalmisteisilla 57 mm Maxim Nordenfeld -tykeillä ja vähintään kuudella 7,92 mm Maxim MG 08/15 -konekiväärillä. Vaunun omat panssarit eivät olleet karaistua terästä, joten ne saattoi läpäistä millä tahansa konekivääriä järeämmällä aseella. Vaunu ei kuitenkaan ollut tasavertainen kohdatessaan englantilaiset Mark V -panssarivaunut. Miehistö koostui kahdesta upseerista ja 16:sta sotilaasta (vaunun johtaja, ajaja, mekaanikko, mekaanikko/viestittäjä, kuusi konekivääriampujaa, kuusi konekiväärilataajaa ja kaksi tykkimiestä).

Ensimmäisen kerran A7V:tä käytettiin taistelussa 21. maaliskuuta 1918, jolloin ne avustivat brittien pienimuotoisen läpimurron pysäyttämistä St Quentin kanavan pohjoispuolella. Historian ensimmäinen panssarivaunujen välinen taistelu tapahtui 24. huhtikuuta 1918, jolloin kolme saksalaista A7V:tä kohtasi kolme brittiläistä Mark IV:stä. Brittien johtovaunu kykeni tekemään yhden A7V:n toimintakyvyttömäksi kuusinaulaisella tykillään. Toinen A7V ("*Nixe*") sai kolme osumaa, mutta menetti pelin vasta kaaduttuaan epätasaisella alustalla.

A7V:n suurin valtti oli sen nopeus. Vaikka 15 km/h ei kuulosta suurelta, oli se siihen aikaan huima nopeus 32,5 tonnia painavalle kolossille. Vaunu oli kuitenkin epävakaa ja sen pitkä etuylitys, telaston rakenne ja vaatimaton maavara (40mm) heikensi sen kykyä ylittää juoksuhautoja ja edetä mutaisessa maastossa.

Osittain A7V:n tuntemattomuus johtuu sen vähäisestä valmistusmäärästä. Vain 22 kappaletta tilatusta sadasta vaunusta ehdittiin valmistaa ennen sodan päättymistä. Kaikki valmistuneet vaunut nimettiin (*Isolde*, *Mephisto*, *Nixe*, *Wotan*, jne.).

Suurin osa A7V vaunuista romutettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Ainoa säilynyt A7V *Mephisto* on näytteillä Queenslandin museossa Australiassa. Siihen perustuen on rakennettu Munsterin panssarimuseossa näytteillä oleva "Wotan"-jäljitelmä.

Australialaisten kaappaama A7V "Mephisto" Queenslandin museossa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Tieteen kuvalehti Historia 16/2013, s.11

Aiheesta muualla
----------------

* Tanks and AFV:s of the Great War (Arkistoitu – Internet Archive)
* A7V Achtung Panzer! -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **A7V**.
**Hera Lakinian temppeli** tai roomalaisittain **Juno Lacinian temppeli** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi ("Temppelien laakso") -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella.

Historia
--------

Temppelin itäpääty.
Temppelin alttarin jäänteet.
Temppeli on rakennettu klassisen kauden alkupuolella noin vuonna 460–440 eaa. Rakennuksessa on merkkejä siitä, että se olisi palanut, todennäköisesti karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Temppeli ilmeisesti kunnostettiin tuon jälkeen, ja sitä on kunnostettu vielä myöhemminkin roomalaisella kaudella.

Temppeliä kutsutaan vakiintuneesti Heran tai Junon temppeliksi. Nimi perustuu väärään tulkintaan eräästä Pliniuksen tekemästä maininnasta. Todellisuudessa jumalaa tai jumalatarta, jolle pyhäkkö oli omistettu, ei tunneta. Tämän vuoksi tutkimuksessa temppelistä on käytetty myös nimeä *Temppeli D*. Temppelin rauniot kunnostettiin jo varhain, vuonna 1787.

Rakennus
--------

Temppeli sijaitsee muiden Akragaan tunnetuimpien temppeleiden tavoin kaupungin eteläosan harjanteella, kaupungin alueen kaakoiskulmassa itään Concordian temppelinä tunnetusta rakennuksesta. Se on rakennettu noin 120 metrin korkeudelle merenpinnasta, ja sitä varten on tehty suurikokoinen tasanne. Temppelirakennus edustaa doorilaista tyyliä, ja sen peristyylissä on 6 × 13 pylvästä. Pylväiden korkeus noin 6,3 metriä ja halkaisija niiden alaosassa noin 1,7 metriä. Pylväät koostuvat neljästä pylväsrummusta, joissa on 20 pystyuraa. Pylväistä 30 on edelleen pystyssä, ja niistä 16 on tallella myös kapiteeli eli pylväänpää. Temppelin stylobaatin koko on noin 16,9 × 38,1 metriä.

Temppelin pohjapiirros.
Sisällä temppelissä on ollut naos eli cella, jonka koko on noin 9,5 × 28,0 metriä, sekä pronaos ja opisthodomos, joiden kummankin edustalla on ollut kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Roomalaisella kaudella temppelin itäpäähän rakennettiin ramppi.

Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaisesti ulkona sen itäpuolella. Sen perustukset ovat säilyneet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Akragas, Temple of Hera (Building) *Perseus*. Viitattu 1.2.2018.
2. 1 2 3 4 5 6  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "AKRAGAS later AGRIGENTUM (Agrigento) Sicily", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4 5  The Temple of Hera or Juno Lacinia *Agrigento's Valley of the Temples*. Viitattu 1.2.2018.
4. ↑  Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 35.9.36.
5. ↑  Smith, William: "Agrigentum", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heran temppeli** Wikimedia Commonsissa
Herakleioksen lyöttämä solidus, jonka etupuolella Herakleiosta ympäröivät Konstantinos III ja Heraklonas.
**Heraklonas** (626–641) oli Bysantin keisari 11. helmikuuta – syyskuu vuonna 641.

Heraklonas hallitsi velipuolensa Konstantinos III:n kanssa heidän isänsä Herakleioksen kuoltua. Konstantinos III:n kuoltua toukokuussa 641 todellinen valta oli Heraklonasin äidillä Martinalla.

Pian Konstantinos III:n kuoltua hänen kannattajansa nousivat kapinaan ja hänen nuori poikansa Konstans II kruunattiin keisariksi. Syyskuussa Heraklonas ja Martina karkotettiin. Persialaisen mallin mukaan Martinan kieli ja Heraklonasin nenä leikattiin pois.

Lähteet
-------

1. ↑  R. Scott Moore: Heraclonas (April/May - September 641 A.D.) *An Online Encyclopedia of Roman Emperors*.  1996. Indiana University of Pennsylvania. Viitattu 27.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heraklonas** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Herakleios** | **Bysantin keisari** | Seuraaja:**Konstans II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat
* Vatikaani

 |

 |
**Tor Elmer Green** (20. huhtikuuta 1925 Porvoo – 23. maaliskuuta 2018) oli suomenruotsalainen näyttelijä.

Greenin näyttelijänura alkoi rintamateatterissa, ja hänen naapurinsa Pehr-Olof Sirén innosti häntä teatterialalle. Green valmistui Svenska Teaternin oppilaskoulusta vuonna 1946, ja hänet kiinnitettiin seuraavana vuonna teatterin näyttelijäkuntaan. Hänen varhaisiin suuriin rooleihinsa kuului Marcus Antonius draamassa *Julius Caesar*. Vuosina 1952–1953 hän johti Vaasan teatteria ja palasi Svenska Teaterniin vuosiksi 1953–1956.

Green siirtyi vuonna 1956 pariksikymmeneksi vuodeksi liike-elämään mutta palasi sittemmin teatteri- ja elokuvarooleihin vapaana näyttelijänä. Merkittäviin myöhäisiin näyttämörooleihin kuului Gustaf Frödingin hahmo Gottfried Grafströmin näytelmässä *Sjung vackert om kärlek*. Green nähtiin myös Åke Lindmanin televisiosarjoissa *Harjunpää ja kylmä kuolema*, *Harjunpää ja ahdistelija* ja *Vihan päivät* sekä teatterielokuvassa *Valkoisia valheita*.

Elmer Green avioitui vuonna 1951 opettaja Ulrica Elisabeth Rosenbröijerin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kankkonen, Peter: Nekrolog: Elmer Green.  *Hufvudstadsbladet*, 29.4.2018, s. 39.
2. 1 2  Martin, Timo ym. (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät*, s. 218. Helsinki: Tammi, 1974. ISBN 951-30-2506-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Elmer Green Elonetissä.
* Elmer Green Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Time to Live** (**TTL**) on termi, jota usein käytetään kuvaamaan jonkin verkon yli lähetettävän tai muun datan elinaikaa. TTL voi kuvata konkreettista kellolla mitattavaa aikaa tai jäljellä olevien reititinhyppyjen lukumäärää. Kun aika on kulunut umpeen, datapaketti pudotetaan eli tuhotaan.

TTL IP-datagrammeissa
---------------------

IPv4:ssä TTL on 8-bittinen tietokenttä, joka sisältää kokonaisluvun, joka kertoo jäljellä olevien reititinhyppyjen maksimilukumäärän ennen kuin paketti pudotetaan verkosta. Tämä tietokenttä on yhdeksäs oktetti IP-datagrammissa, ja sen arvon määrittää lähettäjä. Kun datagrammi lähetetään verkkoon, jokainen reititin joka vastaanottaa datagrammin vähentää TTL-kentän arvosta vähintään yhden ja lähettää datagrammin seuraavalle. Mikäli TTL vähenee nollaan ennen kuin datagrammi ehtii perille, pudotetaan datagrammi ja lähettäjälle lähtee ICMP-virhedatagrammi, joka kertoo että aika loppui (*ICMP 11 - Time Exceeded*). TTL-kentän merkitys on suuri, sillä ilman sitä paketit olisivat "kuolemattomia" ja harhailisivat verkossa loputtomiin, aiheuttaen lopulta verkon tukkeutumisen.

TTL DNS-tietueissa
------------------

Kun puhutaan TTL:stä samassa asiayhteydessä DNS-tietueiden kanssa, tarkoitetaan aikaa jonka DNS-palvelimen sallitaan säilyttää DNS-tietuetta. Kun yksi DNS-palvelin pyytää jotain tiettyä DNS-tietuetta toiselta palvelimelta, tulee vastauksen mukana TTL, joka siis kertoo miten pitkään tietuetta pyytänyt palvelin saa säilyttää kyseistä tietuetta ennen kuin sen pitää pyytää sitä uudelleen. Mikäli käytetään lyhyitä TTL-arvoja, kohdistuu nimipalvelimeen enemmän verkkoliikennettä, mutta tällä saavutetaan hyvin nopeasti päivittyvät DNS-tiedot, mikä taas on hyödyllistä sellaisina hetkinä kun esimerkiksi domain nimi siirretään nimipalvelimelta toiselle.

Katso myös
----------

* Ping
* Traceroute

Aiheesta muualla
----------------

* RFC 1812
Hubert Robert. Élisabeth Vigée-Lebrunin maalaama muotokuva.
**Hubert Robert** (22. toukokuuta 1733 Pariisi – 15. huhtikuuta 1808 Pariisi) oli ranskalainen esiromantiikan ajan taidemaalari. Rauniomaalaus oli Robertin erikoisala. Siihen hän sai vaikutusta G. P. Panninilta oleskellessaan Italiassa 1754–1765. Koska hän maalasi erityisesti antiikin ajan raunioita, käytetään hänestä nimeä *Robert des Ruines* eli "Raunio-Robert". Rauniomaalausten lisäksi Robert esitti arkkitehtuurimaalauksia, jotka monesti kuvaavat romanttisia maisemia. Hänen maisemakuvaustensa katsotaan kolorismin osalta edeltäneen 1800-luvun ulkoilmamaalausta. Robert työskenteli myös puutarhataiteilijana.

Teoksia
-------

* Näkymä Rippettan portille Roomassa, n. 1766.Näkymä Rippettan portille Roomassa, n. 1766.
* Suunnitelma Louvren suuren gallerian järjestämiseksi, 1796.Suunnitelma Louvren suuren gallerian järjestämiseksi, 1796.
* Riemukaari ja Orangen teatteri, 1787.Riemukaari ja Orangen teatteri, 1787.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hubert Robert**.
1. 1 2  *Gummeruksen suuri tietosanakirja*, s. 1556.
2. 1 2 3  *Iso tietosanakirja*, osa 11, p. 201. 1936.
3. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 7, p. 567. 1964.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* KulturNav
* National Gallery of Canada
* Prado
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Oleh Mykolajovytš Nemtšinov** (ukr. Олег Миколайович Немчінов; s. 1. toukokuuta 1977) on ukrainalainen poliitikko, joka on vuodesta 2020 lähtien toiminut Ukrainan hallitusministerinä.

Nemtšinov syntyi Lvivissä. Vuonna 1998 hän suoritti sotilaskoulutuksen Lvivin polyteknisessä yliopistossa. Vuonna 1999 hän valmistui Lvivin yliopistosta, vuonna 2003 Ternopilin kansantalousakatemiasta ja vuonna 2011 Lvivin liiketaloudellisesta ja oikeustieteellisestä yliopistosta. Vuonna 2013 hän suoritti jatko-opintoja Lvivin alueellisessa julkishallintoinstituutissa. Hän on väitellyt hallintotieteiden kandidaatiksi.

Vuosina 1999–2002 Nemtšinov työskenteli Lvivin kaupungin nuorisotyöosastossa. Vuosina 2000–2003 hän toimi opettajana Lvivin teknillisessä ammattikoulussa. Vuosina 2003–2006 hän toimi kansanedustajan avustajana. Vuosina 2009–2010 hän työskenteli Lvivin aluehallinnossa. Vuosina 2011–2014 hän työskenteli Lvivin alueellisessa julkishallintoinstituutissa. Vuosina 2014–2017 hän työskenteli Ukrainan vero- ja tulliministeriön tuotanto- ja palvelukeskuksessa Lvivin alueella sekä palveli Ukrainan rajavartiolaitoksessa. Alkuvuonna 2016 hän osallistui terrorisminvastaiseen operaatioon Donetskin alueella. Vuosina 2017–2020 hän toimi Ukrainan nuoriso- ja urheiluministeriön valtiosihteerinä. Maaliskuussa 2020 hänet nimitettiin Ukrainan hallitusministeriksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Немчінов Олег Миколайович *kmu.gov.ua*.  Arkistoitu 21.2.2023. Viitattu 21.2.2023. (ukrainaksi)
Saariselän Tunturihotellin logo.
**Santa's Hotel Tunturi**, entinen **Saariselän Tunturihotelli**, on Inarin Saariselällä sijaitseva hotelli. Hotellissa on yhteensä 260 huonetta, neljä ravintolaa sekä kahdeksan kokoustilaa. Santa's Hotel Tunturi on vuode- ja ravintolan asiakaspaikoilla mitaten Lapin suurin hotelli. Hotelli kuuluu Sava-Group-konserniin sekä Santa's Hotels -ketjuun, johon kuuluvat myös Santa's Hotel Santa Claus sekä Santa's Hostel Rudolf Rovaniemeltä.

Historia
--------

Rovaniemeläinen Lapin Lasten Ystävät ry rakensi vuosina 1952-1953 Saariselälle Laanilan Tunturimaja -nimisen rakennuksen, josta Tunturihotellin toiminnan voidaan katsoa alkaneen. 1950-luvun lopulla rakennukset siirtyivät Virkamiesliiton omistukseen, jolloin liitto jatkoi hotellin toiminnan kehittämistä Saariselän Retkeilykeskus -nimisenä.

Vuonna 1985 retkeilykeskuksen nimi muutettiin Saariselän Tunturihotelliksi. Tunturihotelli ajautui konkurssiin vuonna 1992 yhdessä Virkamiesliiton kanssa, ja uudeksi omistajiksi tulivat vuonna 1993 rovaniemeläiset liikemiehet Seppo Aho ja Timo Hietala sekä Matkailunkehitys Nordia Oy.

Vuonna 2007 Seppo Ahon omistama Sava-Group osti Saariselän Tunturihotellin kiinteistöyhtiön koko osakekannan, ja yritys päätyi kokonaisuudessaan rovaniemeläisen Ahon perheyhtiön omistukseen. Vuoden 2011 alusta alkaen hotellin markkinointinimenä on ollut Santa's Hotel Tunturi.

Huoneet
-------

Santa's Hotel Tunturissa on 260 huonetta, ja niissä noin tuhat vuodepaikkaa. Huoneet ja huoneistot sijaitsevat kuudessa eri majoitusrakennuksessa, jotka ovat Ahma, Kontio, Sopuli, Näätä, Paraspaikka ja Gielas. Hotellissa on 96 kahden hengen hotellihuonetta, 77 saunallista kahden hengen hotellihuonetta, seitsemän saunallista sviittiä ja 80 saunallista huoneistoa.

Ravintolat
----------

Hotellissa on neljä ravintolaa, joista Pirtti, Siula ja Lutto sijaitsevat päärakennuksessa yhdessä vastaanoton kanssa. Neljäs ravintola Kaltio sijaitsee Gielas-rakennuksessa. Lisäksi piha-alueella on puurakenteinen, ravintolakäytössä oleva kota. Asiakaspaikkoja neljässä ravintolassa on hieman yli 2 000.

Aiheesta muualla
----------------

* Hotellin historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Oleg Vladimirovitš Penkovski, CIA:n arkiston kuva.
**Oleg Vladimirovitš Penkovski** (23. huhtikuuta 1919 Vladikavkaz, Pohjois-Ossetia, Neuvosto-Venäjä – 16. toukokuuta 1963 Lubjankan vankila, Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton sotilastiedustelun GRU:n eversti, joka paljasti lännelle muun muassa Neuvostoliiton ICBM-ydinohjusten todellisen määrän. Tieto selvitti sen seikan, ettei Neuvostoliitolla ollut valmiuksia laajamittaiseen ydintuhoon länttä vastaan. Penkovski oli kaikkein korkea-arvoisin länttä hyödyttänyt itäblokin sotilashenkilö. Vakoiluvuodot tapahtuivat kylmän sodan huipentumana 1960-luvun alussa. Penkovski vangittiin, tuomittiin ja teloitettiin. Penkovskin pidätys tapahtui syyskuussa 1962, eli ajallisesti varsin lähellä Kuuban ohjuskriisiä. Hänen yhdysmiehensä vapautettiin vankeinvaihdon yhteydessä, 22. huhtikuuta 1964.

Penkovski tuomittiin 11. toukokuuta 1963 neljän päivän oikeudenkäynnin jälkeen ja tuomittiin kuolemaan. Hänet teloitettiin ampumalla Lubjankan vankilassa, Moskovassa 16. toukokuuta 1963.

Penkovskin toimittamia tietoja pidettiin sikäli merkityksellisinä, että ne olisivat osaltaan auttaneet siten ettei kolmas maailmansota olisi syttynyt. Kuuban kriisin jälkeen perustettiin idän ja lännen välille niin sanottu kuuma linja.

Penkovski palveli Neuvostoliiton armeijassa toisessa maailmansodassa myös sotilastehtävissä Suomea vastaan osallistuen talvisotaan luutnantin arvoisena. Sotien lopulla hänen sotilasarvonsa oli everstiluutnantti.

Lähteet
-------

* Pavel & Anatoli Sudoplatov (toim. Jerrold L. & Leona P. Schecter): Stalinin erityistehtävissä - Kiusallisen todistajan muistelmat (Profiili-sarja), WSOY, Juva, 1994, suom. Kari Klemelä

### Viitteet

1. ↑  Oleg Vladimirovich Penkovsky *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 4.9.2018.
2. ↑  Sudoplatov, s. 320.
3. ↑  Sudoplatov, s. 303, 320, 564 & 608.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* The Capture and Execution of Colonel Penkovsky, 1963 *Central Intelligence Agency*.  30.4.2013.  Arkistoitu 21.12.2020. Viitattu 4.9.2018.
* Carman, Gerry: Spy a master of disguise *The Sydney Morning Herald*.  26.4.2008. Viitattu 4.9.2018.
* Agent H: 46: Jeremy Duns Re-investigates Oleg Penkovsky *Spybrary - Spy Podcast*.  28.6.2018. Viitattu 4.9.2018.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hubert Leitgeb** (31. lokakuuta 1965 Anterselva – 4. helmikuuta 2012 Staller Sattel) oli italialainen ampumahiihtäjä ja maailmanmestari.

Leitgeb voitti Italian joukkueessa joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Lahdessa 1991 ja Canmoressa 1994. Lisäksi hän saavutti joukkuekilpailussa MM-pronssia Ruhpoldingissa 1996 ja viestissä talviolympialaisten neljännen sijan Albertvillessa 1992. Henkilökohtaisilla matkoilla Leitgeb oli Albertvillessa sprintin 26:s ja Naganossa 1998 saman matkan 35:s.

Maailmancupissa Leitgeb osallistui 131 kilpailuun, joista 17:ssä hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon. Hän lopetti aktiivisen kilpauransa vuonna 1998, minkä jälkeen hän työskenteli viisi vuotta valmentajana. Hän työskenteli myös ampumahiihdon järjestötehtävissä.

Leitgeb kuoli 4. helmikuuta 2012 Staller Sattelissa jäätyään 46-vuotiaana lankonsa kanssa lumivyöryn alle. Hänen perheeseensä kuului vaimo ja kaksi lasta.

Lähteet
-------

* Hubert Leitgeb Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
* Hubert Leitgeb Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Hubert Leitgeb Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑  Hubert Leitgeb Dies in Tragic Avalanche Accident (englanniksi)
2005 
**Oleg Anatoljevitš Tširkunov** (ven. Оле́г Анато́льевич Чиркуно́в, s. 15. marraskuuta 1958 Kirovsk) on Permin aluepiirin kuvernööri.

Oleg Tširkunov on valmistunut Permin polyteknisestä instituutista ja Permin valtionyliopiston juridisesta tiedekunnasta. Oppiarvoltaan hän on taloustieteen kandidaatti. Tširkunov on toiminut Permin alueen lainsäädäntökokouksen edustajana ja liikemiehenä. Vuodesta 2001 hän oli Permin alueen edustaja Venäjän parlamentin federaationeuvostossa. Huhtikuusta 2004 lähtien hän toimi Permin alueen virkaatekevänä kuvernöörinä. Permin aluepiirin kuvernööri hänestä tuli joulukuussa 2005.

Tširkunov harrastaa lukemista. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Permski regionalnyi server: Organy vlasti: Gubernator Permskogo kraja *perm.ru*.  Arkistoitu 16.9.2008. Viitattu 5.6.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oleg Tširkunov**.
* Oleg Tširkunovin blogi (venäjäksi)
* Permin aluepiirin kuvernöörin hallinnon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
| "Kun kuuntelen Tomppaa"Paula Koivuniemi |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Kuuntelen Tomppaa* |
|  A-puoli | "Kun kuuntelen Tomppaa" |
|  Julkaistu | 1999 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 04.03 |
|  Levy-yhtiö | BMG |
| muut singlet |
|  | "Kun kuuntelen Tomppaa" |  |

**Kun kuuntelen Tomppaa** on suomalaisen iskelmätaiteilija Paula Koivuniemen CD-single vuodelta 1999. Rockvaikutteista iskelmää edustavan kappaleen sävelsi Esa Nieminen ja sanoitti Pekka Laaksonen. Sovittajina toimivat Nieminen ja Leri Leskinen. Single julkaistiin mainokseksi maaliskuussa 1999 ilmestyneelle studioalbumille *Kuuntelen Tomppaa*.

Rakenne
-------

"Kun kuuntelen Tomppaa" -kappaleen rakenne on intro - säkeistö - kertosäkeistö - välisoitto - säkeistö - kertosäkeistö - välisoitto - kertosäkeistö. Laulun päähenkilö on Tom Jonesin intohimoinen ihailija, joka saa kylmiä väreitä kuunnellessaan "Walesin tiikeriä".

Syntyhistoria
-------------

"Kun kuuntelen Tomppaa" sai alkunsa lokakuussa 1998, kun sanoittaja Laaksonen kuunteli autoradiosta ohjelmaa, jossa Paula Koivuniemi kertoi olevansa Tom Jonesin vannoutunut ihailija. Laulun sanat alkoivat virrata Laaksosen päässä ja hän kirjoitti viikonlopun aikana sanoituksen aihion, jonka hän lähetti alkuviikosta Esa Niemiselle. Nieminen soitti Laaksoselle ja luonnehti pilke silmäkulmassa laadittua sanoitusta "helvetin hauskaksi". Nieminen kehitti sanoihin sopivan sävelmän parissa tunnissa. Koivuniemi oli tyytyväinen, kun hänelle ehdotettiin pitkästä aikaa diskokappaletta. Hän tosin empi kotvan, ennen kuin näytti vihreää valoa.

"Kun kuuntelen Tomppaa" ei ampaissut oitis soittolistojen huipulle. Radiosoittolistalla se ylsi sijalle kahdeksan, mutta ajan mittaan se nousi kulttiasemaan.

Elastisen versio
----------------

Elastinen levytti kappaleesta oman versionsa 2014.

Lähteet
-------

* Pennanen, Timo: *Sisältää hitin : levyt ja niiden esittäjät Suomen musiikkilistoilla vuodesta 1972*. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2006.

1. ↑  Paula Koivuniemi – Kun Kuuntelen Tomppaa *Discogs.com*. Viitattu 30.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Paula Koivuniemi – Kuuntelen Tomppaa *Discogs.com*. Viitattu 30.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Uimonen, Heikki: Koivuniemi, Paula (1947 - ) *Suomen kansallisbiografia*.  16.11.2022. Viitattu 30.3.2023. (suomeksi)
4. ↑  Kun Kuuntelen Tomppaa Chords by Paula Koivuniemi *Tabs.ultimate-guitar.com*. Viitattu 30.3.2023. (englanniksi)
5. 1 2  Heikkilä, Martti: Tekijät kertovat: Näin tehtiin Suloinen myrkynkeittäjä ja Kun kuuntelen Tomppaa *Musiikintekijät.fi*.  1.4.2019. Viitattu 30.3.2023. (suomeksi)
6. ↑  Pennanen, s. 183
7. ↑  Kun kuuntelen Tomppaa by Elastinen *Secondhandsongs.com*. Viitattu 30.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Chordify: Paula Koivuniemi - Kun kuuntelen Tomppaa
Yllänpää

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°26′13.7″N, 21°45′22.4″E, NaantaliVarsinais-SuomiSuomi |
| Merialue | 
Saaristomeri |
| Pinta-ala | 
0,36 km²  |

Väestö| Asukasluku | 
1 (2009) |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Yllänpää** on entisen Merimaskun kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin länsiosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on noin 0,36 neliökilometriä ja vakituisia asukkaita oli vuonna 2009 yksi. Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.

Metsäinen saari on pääosin kallioista, korkeimpien kohtien ollessa yli 30 metriä merenpinnan yläpuolella. Alavimmissa kohdissa on kuitenkin aikaisemmin harjoitettu maataloutta, sittemmin pellot ovat niityttyneet. Saarella on kymmenisen vapaa-ajanasuntoa ja sitä halkoo polkuverkosto. Yllänpää on ruovikoitunut kiinni saman kokoiseen Hunkerin saareen, sekä pienempiin Lohikarin ja Oomanninkarin saariin. Saarten yhteispinta-ala on noin 81 hehtaaria. Suuremmista saarista Yllänpään läheisyydessä ovat lounaassa Liettinen, lännessä Salavainen ja idässä Iskola−Liianmaan saari.

1960- ja 1970-lukujen peruskartoissa saaressa oli yksi tai kaksi tilaa ja jonkin verran peltomaata. 70-luvulla saaressa oli myös muutamia mökkejä. Yllänpään maa-alue oli jakautunut neljän kylän kesken: Foudila-Koveri, Ritonpää, Kaukola ja Länsipää.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Liite 1", *Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret*, s. 109. Alueiden kehittäminen 26/2010. Työ- ja elinkeinoministeriö, 2010. ISSN 1797-3562 ISBN 978-952-227-374-1. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 24.3.2019).
2. ↑  Yllänpää Karttapaikassa *kansalaisen.karttapaikka.fi*. Maanmittauslaitos. Viitattu 24.3.2019.
3. ↑  Laurila, Paavo et al.: *Peruskartta* 1:20 000. Merimasku N:o 1043 03.  (kartoitus 1964–1965) Helsinki: Maanmittaushallitus, 1968.  Peruskartta Maanmittauslaitoksen Vanhat painetut kartat -verkkopalvelussa (jpg) (viitattu 24.3.2019)
4. ↑  Laurila, Paavo et al.: *Peruskartta* 1:20 000. Merimasku N:o 1043 03.  (kartoitus 1978) Helsinki: Maanmittaushallitus, 1981.  Peruskartta Maanmittauslaitoksen Vanhat painetut kartat -verkkopalvelussa (jpg) (viitattu 24.3.2019)
**Muonion kotiseutumuseo** on vuonna 1982 perustettu ja kesällä 1991 yleisölle avattu kotiseutumuseo Muoniossa.

Muonion kotiseutumuseon alkujaan kahden perheen asuntona ollut päärakennus rakennettiin 1800-luvun loppupuolella. Museon perustamisen yhteydessä päärakennus siirrettiin Kihlangista nykyiseen sijaintiinsa. Kihlangista siirrettiin alueelle myös riihilato ja venekatos. 1850-luvulta peräisin oleva vilja-aitta on siirretty Ylimuoniosta, ja lisäksi Muoniossa asuneiden lahjoitukset ovat kartuttaneet museon esineistöä. Museon päärakennuksen ulkoseinään on kiinnitetty jääkärien pohjoisinta etappitietä kuvaava muistomerkkilaatta.

Muonion kotiseutumuseoon kuuluva ulkorakennus on ajalta ennen sotia ja on alun perin rakennettu nykyiseen paikkaansa. Myös ulkorakennus on toiminut aiemmin asuntona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Muonion kotiseutumuseo Muonio


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Muonion kotiseutumuseo (Q109953696)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotiseutumuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Muonio |
|  |
| katuosoite | Lahenrannantie 51, 99301 Muonio |
|  |
| koordinaatit | 67°56′47″N 23°39′49″E﻿ / ﻿67.946488°N 23.6634923°E﻿ / 67.946488; 23.6634923 |
|  |
|  |

 |
YlivuottoYlivuoton sijainti Ylikiimingin kartalla

**Ylivuotto** (myös *Yli-Vuotto*) on kylä entisen Ylikiimingin kunnan alueella Vuoton kaupunginosassa Oulussa. Kylä sijaitsee noin 28 kilometriä Ylikiimingin taajamasta itään seututien 836 varrella lähellä Utajärven kunnanrajaa. 

Ylivuoton kylä on muodostunut Iso-Vuotunkijärven ja Kiiminkijoen väliselle kapealle harjulle, Vähä-Vuotungin järvi taas sijaitsee kylän länsipuolella. Lännessä kylä rajoittuu Vepsään, idässä rajana on taas Sanginkylän laitimmaisin osa Tervolankylä. Koska lähin silta Kiiminkijoen yli on vasta Alavuotolla, joen takana oleviin muutamiin asumuksiin pääsee kylän kohdalta kesäisin vain veneellä. Pääosin Ylivuoton alue Kiiminkijoen takana on asumatonta sydänmaata luoteessa Pudasjärven Hetekylään, pohjoisessa Puolangan Palovaaraan ja koillisessa Utajärven Juorkunan Olvasjärvelle päin.

Ylivuottoa entisen kaupan kohdalta koulun suuntaan eli länteen päin.

Alue ja asutus
--------------

Kylä käsittää Yli- ja Vähävuoton kulmakunnat, joiden yhteenlaskettu asukasluku on vain noin 40 henkilöä. Vakinaisten asukkaiden ohella Ylivuotolla on kuitenkin kesäasukkaita. Yhdessä järven itärannalla sijaitsevan noin kymmenen asukkaan Vähävuoton kanssa se muodostaa suppean yhteisön, jonka pääelinkeinona on maatalous ja matkailu.

Ylivuoton koulu lakkautettiin 1977, jonka jälkeen oppilaat on kuljetettu linja-autoilla muihin kouluihin, pääasiassa Vepsän koululle. Nykyisin oppilat kuljetetaan Ylikiimingin taajamaan entiseen kunnan keskuskoululle. Nykyisin koulurakennuksessa toimii retkimelonta- ja kalastuskeskus *Vuoton Joutsen*. Nykyisin Ylivuotto on pääasiassa muuttotappioaluetta. Autioituneita rakennuksia kylässä on useita eikä uusia rakennuksia juurikaan rakenneta.

Ylivuoton hautausmaa sijaitsee noin puolitoista kilometriä kyläkeskuksesta kaakkoon, seututien varrella.

Lähteet
-------

* Sarkkinen, T. (toim.) 1994. Ylivuoton kylähistoria. Julkaisija Ylivuoton maamiesseura ry. 240 s. ISBN 952-90-5786-5

Aiheesta muualla
----------------

* Vuoton Joutsenen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Muotipäivät** on jyväskyläläisen Fashion Unit Oy:n vuosittain tuottama kaksipäiväinen muotiin keskittyvä tapahtuma, jossa esitellään syysmuotia.

Tapahtumissa on mukana vaateliikkeitä, kauneudenhoitokeskuksia, tavarataloja, ravintoloita, kahviloita, parturi-kampaamoja, koruliikkeitä, kenkäliikkeitä sekä silmälasiliikkeitä. Tapahtumat tarjoavat kävijöille tarjouksia, muotinäytöksiä, asiantuntijaluentoja sekä teemaan liittyvää oheisohjelmaa.

Muotipäivät-konseptin mukaisesti tapahtumien keskipisteinä toimivat tapahtumakaupunkien ydinkeskustat. Tapahtumat huipentuvat perjantai-iltana Muodin yön päämuotinäytökseen. Kävijät voivat asioida mukana olevissa yrityksissä kello 23 saakka. Lauantaina nähdään vielä päivämuotinäytöksiä ja suoritetaan Muotipäivät-arvonta.

Muotipäivillä vierailee huippumalleja sekä muodin ja kauneuden asiantuntijoita. Tapahtumia juontavat julkisuuden henkilöt. Juontajina ovat toimineet muiden muassa Karita Tykkä, Niina Herala sekä Tea Khalifa. 

Muotipävien teemat mukailevat maailman suuria muotikaupunkeja. Maailman Fashion Week -kaupungeista vuoronsa ovat saaneet esimerkiksi Pariisi ja New York sekä Milano (2009) ja Lontoo (2010).

Tapahtumapaikkakunnat
---------------------

Jyväskylän Muotipäiviä on järjestetty vuodesta 2006 alkaen syyskuun ensimmäisenä viikonloppuna. Päätapahtumapaikkana toimii kävelykadun kompassi. Tampereella järjestettiin ensimmäiset Muotipäivät syyskuussa 2009. Tampereen Muotipäivien päätapahtumapaikkana toimii Keskustori. Tapahtumia on järjestetty myös Helsingissä, Kuopiossa ja Lahdessa.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapahtuman kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Forbesin logo
Forbesin talo New Yorkin Viidennellä avenuella.
**Forbes** on yhdysvaltalainen talouslehti ja mediatalo, jonka B. C. Forbes perusti vuonna 1917. Nykyään lehden päätoimittaja on Randall Lane, mutta vastaavana päätoimittajana ja lehden omistavan Forbes Media -yhtiön hallituksen puheenjohtajana toimii Malcolm Stevenson Forbes Jr. Forbes Median toimitusjohtaja on Mike Perlis. Forbes Median pääkonttori on New Yorkin naapurissa Jersey Cityssä.

Lehti tunnetaan jokavuotisista rankinglistoistaan, joissa luetellaan muun muassa maailman ja Yhdysvaltain suurimmat yritykset, varakkaimmat ihmiset (miljardöörit), sekä suurituloisimmat urheilijat ja muut julkisuuden hahmot. Lehden päätoimitus on toiminut pitkään New Yorkissa Viidennellä avenuella. Muissa maissa Forbesia on julkaistu lisenssillä lukuisina paikallisina toimitteina, Euroopassa muun muassa Bulgariassa, Kroatiassa, Latviassa, Puolassa, Romaniassa, Slovakiassa, Tšekissä, Ukrainassa ja Virossa.

Katso myös
----------

* Forbes Global 2000, maailman 2 000 suurinta julkisesti noteerattua yritystä
* Forbes Suomi, Forbesin suomenkielinen laitos
* Forbes (suku)

Lähteet
-------

1. ↑  Romenesko, Jim: Randall Lane returns to Forbes as editor  9.8.2011. poynter.org. Viitattu 17.3.2016. (englanniksi)
2. ↑  Schneider, Mike: Forbes Moves Across the Hudson to Jersey City  18.12.2014. njtvonline.org. Viitattu 17.3.2016. (englanniksi)
3. ↑  Steve Forbes, Chairman and Editor-in-Chief of Forbes Media Viitattu 15.6.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Forbes**.
* Forbes-lehden verkkosivusto
Joseph Dente
**Joseph Gottlieb Dente** (23. tammikuuta 1838 Tukholma – 24. toukokuuta 1905) oli ruotsalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari.

Dente sai varhaisimman musiikkikasvatuksen isältään ja suoritti sitten opintoja Tukholmassa sekä Brysselissä. Hänen opettajiaan olivat Hubert Léonard, Otto Daniel Winge, Johan Lindegren ja Franz Berwald. Dente pääsi jo 15-vuotiaana hoviorkesterin viulistiksi ja sai konserttimestarin paikan vuonna 1868. Hän toimi kuninkaallisen oopperan toisena kapellimestarina vuodesta 1872 ja pääkapellimestarina vuosina 1879–1885. Hän oli vuodesta 1870 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Vuosina 1882–1903 Dente opetti kontrapunktia, sävellystä ja orkestrointia Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Helena Munktell, Lennart Lundberg, Ernst Ellberg, Wilhelm Peterson-Berger, Wilhelm Stenhammar, Gustaf Hägg, Otto Olsson, Ivar Widéen.

Dente esiintyi konserttisolistina Skandinaviassa, Saksassa ja Ranskassa. Hän saavutti säveltäjänä suurimmat menestyksensä operetilla *I Marocko* (1866) ja neliosaisella sinfonialla d-mollissa (1887). Muihin teoksiin kuuluu kymmenen laulun kokoelma, jonka Dente sävelsi ystävälleen Pelle Janzonille. Laulujen sanat olivat kirjoittaneet Per Atterbom, Esaias Tegnér, Johan Olof Wallin, Johan Ludvig Runeberg ja Anna Maria Lenngren.

Dente pysyi naimattomana. Hän kärsi astmasta, joka saattoi joskus haitata hänen työtään kapellimestarina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Joseph Dente Swedish Musical Heritage


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Joseph E. Howard
**Joseph Edgar "Joe" Howard** (12. helmikuuta 1878 New York – 19. toukokuuta 1961 Chicago) oli yhdysvaltalainen Broadway-lauluntekijä, käsikirjoittaja, näyttelijä, laulaja ja vaudeville-esiintyjä.

Howard esiintyi ensimmäisen kerran vaudevillessa 11-vuotiaana. Hän lauloi St. Louisissa kapakoissa ja työskenteli lehdenjakajana, ja muutti myöhemmin Chicagoon ja sitten New Yorkiin. Hänen ensimmäinen menestynyt kappaleensa oli vuonna 1899 julkaistu "Hello Ma Baby". Vuodet 1905–1915 olivat Howardin uran aktiivisinta aikaa ja hän sävelsi ja esitti Chicagossa lukuisia hittejä. Tunnetuimmaksi hänen sävellyksistään on tullut *The Prince of To-Night* -näytelmässä esitetty "I Wonder Who’s Kissing Her Now".

Toisen maailmansodan aikana Howardin ura lähti uuteen nousuun, kun hän esiintyi Beatrice Kayn kanssa suositussa 1890-lukua muistelevassa radio-ohjelmassa. Hän esiintyi urallaan yökerhoissa, teatterissa, radiossa ja televisiossa. Vuonna 1947 tehtiin Howardin elämään perustuva elokuva *Ken häntä nyt suutelee?*.

Joe Howard julkaisi vuonna 1956 omaelämäkertansa *Gay Nineties Troubadour*.

Howard kuoli vuonna 1961 Chicagossa. Hänet valittiin postuumisti Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.

Broadway-näytelmät
------------------

* 1906: *The District Leader* (sävellys, sanoitus, käsikirjoitus, lavastus; näytteli sivuosaa)
* 1907: *The Land of Nod and The Song Birds* (sävellys; näytteli sivuosaa)
* 1907: *The Time, the Place and the Girl* (sävellys)
* 1908: *The Flower of the Ranch* (sävellys, sanoitus, käsikirjoitus, lavastus, tuotanto; näytteli pääosaa)
* 1908: *The Girl Question* (sävellys)
* 1909: *Stubborn Cinderella* (sävellys)
* 1909: *The Goddess of Liberty* (sävellys, tuotanto)
* 1927: *Show Boat* (sävellys ja sanoitus kappaleeseen "Goodbye, My Lady Love")

Lähde: *Internet Broadway Database*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joe Howard *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 23.7.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Arwulf, Arwulf: Joseph E. Howard *Allmusic*. Viitattu 23.7.2013. (englanniksi)
3. ↑  I Wonder Who’s Kissing Her Now *Elonet*. Viitattu 24. elokuuta 2013.
4. ↑  Gay Nineties Troubadour *WorldCat.org*. Viitattu 24. elokuuta 2013. (englanniksi)
5. ↑  Joseph E. Howard *Internet Broadway Database*. Viitattu 23.7.2013. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Howard, Joseph Edgar: *Gay Nineties Troubadour: Autobiography of Joe Howard*. Joe Howard Music House, 1956. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Kauppaneuvos Carl Erik Estlander (1987)
**Carl Erik (Ce) Johannes Estlander** (22. helmikuuta 1927 Helsinki – 15. tammikuuta 2016) oli suomalainen diplomiekonomi ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1984.

Estlander kirjoitti ylioppilaaksi Vasa svenska lyceumista vuonna 1947 ja valmistui diplomiekonomiksi Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta vuonna 1949. Hän siirtyi Viialan Viila Oy:n vientipäälliköksi ja sitten Tradexiin ja kaksi vuotta myöhemmin Transaco Oy:n palvelukseen. Vuonna 1956 Estlander siirtyi Axel von Knorringin Teknillisen Toimiston toimistopäälliköksi. Hänestä tuli Knorring Oy Ab:n toimitusjohtajan sijainen ja vuonna 1969 hän siirtyi toimitusjohtajaksi, jota tehtävää hän hoiti eläkkeelle siirtymiseensä asti vuonna 1987.

Estlanderilla oli johtava asema Suomalais-unkarilaisessa kauppakamarissa, Teknisen Kaupan Liitto ry:ssä ja Helsingin kauppakamarissa. Hän toimi myös Ritarihuoneen hallituksen ja Helsingin Ruotsalaisen Klubin puheenjohtajana ja Ruotsalaisen Kansanpuolueen keskushallituksessa. Hän oli myös mukana Samfundet Folkhälsanissa ja toimi lopulta 1990-luvulla sen talousneuvoston puheenjohtajana ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin hallituksen jäsenenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Estlander, Carl Erik *SFV-Kalendern 2016*. Viitattu 29.01.2023.
2. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 29.01.2023.
**Muoto** tarkoittaa taiteessa kahta asiaa. Se viittaa teoksen saamaan kokonaismuotoon, sen fyysiseen olemukseen. Taideteoksen sisällä muoto viittaa sen hahmon elementteihin niiden perusosien joukossa, joista taideteos koostuu. Esimerkiksi maalaus koostuu viivasta, väreistä, pinnasta, tilasta, mittakaavasta ja formaatista sekä muodosta. Veistos koostuu lähes kokonaan muodosta.:

Merkittävä muoto
----------------

Modernin taiteen ilmestymiseen asti muoto oli maalauksen kaikkein tärkein elementti ja se perustui ennen kaikkea ihmisen vartaloon. 

Käsitellessään tai luodessaan muotoa taiteilija pyrkii muokkaamaan luonnossa olevia ilmiöitä saadakseen aikaan uuden muodon, joka ilmaisee ja vakuuttaa jotain aistimusta tai merkitystä. Modernissa taiteessa yleistyi käsitys siitä, että muoto voisi olla ilmaiseva, vaikka se erotettaisiin etäälle tai täydellisesti ilmentymistä. Vuonna 1914 taidekriitikko Clive Bell toi esiin sanan "merkittävä muoto" tätä kuvatakseen. Tämä liittyi formalismiin ja ajatuksella oli tärkeä osa abstraktissa taiteessa.

Katso myös
----------

* Sisältö

Lähteet
-------

1. 1 2  Wilson, Simon ja Lack, Jessica: *The Tate Guide to Modern Art Terms*, s. 81. Tate Publishing, 2008. (englanniksi)

Estetiikka ja taidefilosofia

|  |  |
| --- | --- |
| Aiheet | 
* Taidekäsitys
* Estetismi
* Esteettinen arvostelma
* Esteettinen kontemplaatio
* Esteettinen relativismi
* Maku
* Tyyli

 |
| Estetiikan teoriat | 
* Imitaatio
* Institutionaalinen taideteoria
* Mimesis
* Reseptioestetiikka
* Symptomaattinen taideteoria

 |
| Esteettiset kategoriat | 
* Kauneus
* Ylevä
* Pittoreski

 |
| Sovellettu estetiikka | 
* Clauden lasi
* Musiikkifilosofia
* Myyttikritiikki
* Ympäristöestetiikka
* Taidepsykologia

 |
| Taidefilosofit | 
* Alexander Gottlieb Baumgarten
* Arthur Danto
* George Dickie
* Nelson Goodman
* Hegel
* Yrjö Hirn
* Immanuel Kant
* Aarne Kinnunen
* Wilhelm Worringer

 |
| Artikkeleita aiheesta | 
* Abjektio
* Aihe
* Alkuperäisyys
* Appropriaatio
* Arvostelu
* Autenttisuus
* Arvostelija
* Esittävä taide
* Formalismi
* Kertomus
* Kitsch
* *Korkeasta tyylistä*
* Motiivi
* Pastissi
* Pastoraali
* Representaatio
* Reproduktio
* Samastuminen
* Taidemaailma
* Taidetta taiteen vuoksi

 |
**Vrasná** (kreik. Βρασνά) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Vólvin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 278 (vuonna 2011).

Vrasnán kylä sijaitsee noin 80 kilometriä itään Thessalonikista. Varsinainen Vrasnán kylä on yläkylä, joka sijaitsee vuorenrinteessä vajaat neljä kilometriä sisämaahan Strymonikóslahden rannasta. Sen suurempi ja uudempi ranta-asutus Néa Vrasnán kaupunki, "Uusi Vrasná", sijaitsee lahden rannikolla. Vrasná muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Βρασνών, *Dimotikí Koinótita Vrasnón*), johon kuuluu varsinaisen Vrasnán kylän ja Néa Vrasnán kaupungin lisäksi myös Paliámpelan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 879.

Aiemmin kylä kuului Ágios Geórgioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Vólvin kunnan Ágios Geórgioksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
Vredefortin kraatterin keskushuippua
**Vredefort-kraatteri** on Etelä-Afrikassa Johannesburgista lounaaseen sijaitseva maailman suurin ja vanhin törmäyskraatteri. Sen aiheutti noin kaksi miljardia vuotta sitten läpimitaltaan ainakin 10 kilometrin kokoinen asteroidi. Aluksi kraatteri oli 40 kilometriä syvä ja 100 kilometriä leveä, mutta heti törmäyksen jälkeen se suureni mahdollisesti 180-300 kilometrin levyiseksi, kivet alkoivat muotoutua ja seinämät sortuivat. Pitkäaikaisen eroosion takia tarkkaa kokoa on vaikea määritellä. Törmäys on nostanut kiveä noin 25 km:n syvyydestä. Alueella on 2,1-2,5 miljardia vuotta sitten muodostuneita sedimenttikivilajeja ja 3,1-3,5 miljardia vuotta vanhaa graniittia. Kraatterin keskushuippu on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2005 alkaen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kathryn Hansen: Vredefort Crater Nasa Earth Observatory 27.6.2018. (englanniksi) Viitattu 14.7.2022.
2. ↑  Vredefort Dome UNESCO (englanniksi) Viitattu 14.7.2022.

Katso myös
----------

* Liitukauden joukkosukupuutto
* Meteoriittikraatteri
* Asteroiditörmäys

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vredefort-kraatteri**.
* Satellite image of Vredefort crater from Google Maps
* Deep Impact - The Vredefort Dome (englanniksi)
* Geology.com (englanniksi)
* World Heritage Site (englanniksi)