recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kumatetralyyliä *et al* sisältävä syötti.
**Kumatetralyyli** on rotanmyrkyissä käytettävä myrkyllinen tuholaistorjunta-aine. Ensimmäisen sukupolven 4-hydroksikumariini-johdannainen.

Kumatetralyyli on toistomyrkky, joka vaatii useita syöntikertoja, koska se poistuu elimistöstä nopeasti. Myrkkysyöttiä on pidettävä vähintään 10 vrk rottien saatavilla, ja syöttejä täytyy ennemmin lisätä useita kertoja viikossa kuin laittaa kerralla paljon. Muuten syötti voi homehtua ja pilaantua, jolloin se ei enää tehoa eikä maistu rotille.

Kumatetralyylin laskettu LD50-arvo on rotalla noin 33 000 mg/kg, aine on erittäin myrkyllistä joutuessaan iholle tai nieltynä. Toistomyrkyt häviävät rotan elimistöstä nopeasti, siksi myrkyn tehoamista joutuu odottamaan. Kumatetryylin ja muiden vastaavien 4-hydroksikumariini-myrkkyjen teho perustuu siihen että ne heikentävät veren hyytymistä ja aiheuttavat vaurioita verisuoniin ja maksaan. Koska rotanmyrkky vaikuttaa viiveellä, rotta ei tiedä syövänsä myrkkyä. Vaikka kumatetralyyli on myrkyllistä, se ei välttämättä tehoa esimerkiksi hiiriin, siksi sitä on syytä käyttää vain rottien torjuntaan.

Kumatetralyyliä sisältävä rotanmyrkky on vaarallista myös lemmikeille, erityisesti koirille. Oireena ilmenee voimattomuutta, kalpeutta limakalvoilla ja mahdollista verenvuotoa tai veristä virtsaa. Hoitona annetaan K1-vitamiinia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rakumin Morte -rotanmyrkyn käyttöturvallisuustiedote (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Jyrsijäntorjunta
3. ↑  Rotanmyrkky tulee pitää poissa lemmikin ulottuvilta Eläinlääkäri.fi

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Coumatetralyl (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Coumatetralyl (englanniksi)
* ChemBlink: Coumatetralyl (englanniksi)

Torjunta-aineita

|  |  |
| --- | --- |
| Jyrsijät | 
* Arsenikki
* Barium
* Bromadioloni
* D-vitamiini
* Fosfiini
* Natriumfluoriasetaatti
* Strykniini
* Tallium
* Taponlehti
* Zyklon B
* Kumatetralyyli
* Varfariini

 |
| Loiset | Malationi |
| Kasvituholaiset | Dimetoaatti |
| Rikkakasvit | 
* glyfosaatti
* fenoksietikkahapon johdannaiset
* sulfonyyliurea

 |
| Hyönteiset | 
* Aldriini
* dieldriini
* Toksafeeni
* DDT
* Endriini
* Klordaani
* Mireksi
* Heksabromobifenaali
* Heptakloori
* Klordekoni
* Lindaani

 |
**Chitry-les-Mines** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoen varrella, noin 28 kilometriä Clamecyn kaupungista kaakkoon.

Château de Chitry-les-Mines
Kunnan nähtävyys on linna *Château de Chitry-les-Mines*. Linna on rakennettu 1300-luvulla, ja sen omistajat ovat vaihtuneet monesti vuosisatojen aikana. Linna koostuu päärakennuksesta, jota reunustavat kaksi pyöreää tornia. Lisäksi linnassa on kaksi pienempää 1600-luvulta peräisin olevaa siipirakennusta. Linnan sisätiloissa on huonekaluja 1500-, 1600- ja 1700-luvuilta, sekä vanhojen koulukuntien maalauksia ja gobeliineja. Linnaan on maksullinen sisäänpääsy.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

Jules Renard (1886-1910), ranskalainen kirjailija

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 13.11.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Un peu d'histoire Mairie de Corbigny. Viitattu 13.11.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chitry-les-Mines** Wikimedia Commonsissa
**Chittisinghpuran joukkomurha** oli väkivaltaisku, jossa ammuttiin 36 sikhiä 20. maaliskuuta 2000 Pohjois-Intiassa Jammu ja Kashmirin osavaltiossa. osallistui 40-50 miestä, jotka automaattiasein varustautuneina pakottivat asukkaita kodeistaan, erottivat miehet naisista ja ampuivat miehet. Intian viranomaisten mukaan ampujilla oli yhteyksiä Pakistaniin. Isku tehtiin samaan aikaan kun Yhdysvaltojen presidentti Bill Clinton oli valtiovierailulla Intiassa.

Kaksi pakistanilaista miestä, Mohd Suhail ja Waseem Ahmed, oli syytettyinä osallisuudesta iskuihin. Heidän sanottiin olevan Lashkar-e-Taiban jäseniä. Oikeudessa kuullut todistajat kertoivat kylään tulleen 20–30 sotilaspukuista miestä, mutta eivät tunnistaneet oikeussaliin tuotuja syytettyjä. Lopulta miehet vapautettiin todisteiden puuttuessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kashmir killings overshadow Clinton visit BBC. Viitattu 18.6.2013.
2. ↑  Chittisinghpura Massacre: Witnesses Turn Hostile  2009. The North Lines. Viitattu 20.6.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Sikhs' massacre in Chattisinghpora: Two Pakistanis acquitted  2011. Times of India.  Arkistoitu 6.11.2012. Viitattu 18.6.2013.
Chitwanin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Parsan piirikuntaNepal |
| Pinta-ala | 
932,0 km2, 932,0 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1973View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Kansallispuiston kartta
**Chitwanin kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Nepalissa Terain alueella Himalajan juurella. Kansallispuiston pääsisäänkäyntiin on matka noin 10 kilometriä Bharatpurista. Siellä elää yksi maailman viimeisistä intiansarvikuonon populaatioista. Alue on tärkeä myös intiantiikerin suojelussa. Puisto on Unescon maailmanperintökohde.

Vuoteen 1951 asti Chitwan oli suosittu metsästysalue sen ajan hallitsijoiden kesken. Myöhemmin paikkaa muutettiin kansallispuistoksi. Vuonna 1973 perustetussa, 932 km² laajuisessa kansallispuistossa on tavattu yli 50 nisäkäs-, yli 525 lintu- ja 55 matelija- ja sammakkoeläinlajia.

Chitwanissa sataa vettä ympäri vuoden. Koska Chitwan sijoittuu keski-vuoristoalueeseen, monsuuni alkaa siellä kesäkuussa ja loppuu myöhäis-elokuussa.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Royal Chitwan National Park Unesco
3. ↑  Dnpwc.gov.np[vanhentunut linkki] viitattu 13.7.2012]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chitwanin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa
**Bo Hermansson von Willebrand** (31. toukokuuta 1907 Helsinki – 14. kesäkuuta 1940 Keri, Viro) oli suomalainen lentokapteeni. Hän kuoli välirauhan aikana Neuvostoliiton ilmavoimien ammuttua alas hänen kuljettamansa Junkers Ju 52 -tyyppisen matkustajakone Kalevan.

Ura
---

Von Willebrand valmistui ylioppilaaksi 31. toukokuuta 1924 Nya svenska samskolanista Helsingissä.

Hän oli vuodet 1924–1926 Helsingin suojeluskunnan jäsen ja suoritti asevelvollisuutensa ilmavoimissa 10. tammikuuta 1927 – 10. huhtikuuta 1928. Hän suoritti reserviupseerikoulun jalkaväkilinjalla 14. huhtikuuta 1927 – 6. lokakuuta 1927, ja hänet ylennettiin 30. huhtikuuta 1928 reservin vänrikiksi. Tämän jälkeen von Willebrand jatkoi kadettikoulun ilmailulinjalla 6. lokakuuta 1927 – 16. toukokuuta 1929, jolloin hän yleni vänrikiksi. 16. kesäkuuta 1929 – 1. kesäkuuta 1934 hän oli sotilaslentäjänä maalentoeskaaderissa, jossa yleni 16. toukokuuta 1931 luutnantiksi.

Von Villebrand toimi myös Valtion lentokonetehtaan koelentäjänä. Hänet oli ennen Kalevan tuhoa nimitetty Malmin lentoaseman päälliköksi.

Von Willebrand voitti kalpamiekkailun ensimmäisen Suomen-mestaruuden vuonna 1929. Hän edusti Helsingin Miekkailijoita.

Kalevan pudotus
---------------

*Pääartikkeli: Matkustajakone Kalevan pudotus*
Bo von Willebrandin poika, toimittaja Carl-Gustaf Bosson "Bosse" von Willebrand teki vuonna 1991 televisiodokumenttielokuvan *Sista flyget från Tallinn* (*Viimeinen lento Tallinnasta*). Se kertoo matkustajakone Kalevan alasampumisesta kesäkuun 14. päivänä 1940. Virossa ja Ruotsissa ilmestyvässä virolaisten lehdessä *Eesti päivälehdessä* julkaistujen ilmoitusten kautta löytyi kolme silminnäkijää. Yksi näistä, Heino Kauküla, oli isänsä seurassa Kerin majakkasaarella, ja muisti tarkkaan tämän dramaattisen tapahtuman. Hän oli vain 12-vuotias, mutta kertoi yksityiskohtaisesti näkemistään pommikoneista, sukellusveneestä, vedessä kelluneista keltaisesta salkusta tai harmaatukkaisesta miehen päänahasta, jota pikkupojalta yritettiin piilotella. Näistä silminnäkijöistä ei kukaan ollut kiinnostunut vuonna 1940. Heino Kauküla piirsi kuvasarjan tapahtumista. Niissä näkyy suomalainen matkustajakone, sitä kohti ampuneet neuvostokoneet sekä Kalevan syöksyminen mereen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalevan hylky ehkä löytynyt *pelastamalmi.org*.  1.6.2004. Malmin lentoaseman ystävät ry.. Viitattu 27.7.2013.
2. ↑  Rantala, Risto & Siukonen, Markku (toim.): *Urheilumme kasvot 5*, s. 373. 4. painos. Oy Scandia Kirjat Ab, 1979.

Aiheesta muualla
----------------

* Kerin saari ja majakka
* Ilmailumuistomerkki Tampereen Härmälässä (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Formula Ford** on kilpa-autoilun luokka jossa kilpaillaan avorenkaisilla autoilla. Formula Ford -sarjoja ajetaan useassa maassa, myös Suomessa. Formula Ford on ponnahduslauta ylempiin formulaluokkiin, kuten Formula 1 -luokkaan. Moni Formula 1 -maailmanmestari on tehnyt läpimurtonsa Formula Fordissa, kuten esimerkiksi Ayrton Senna, Nigel Mansell, Mika Häkkinen ja Michael Schumacher. Ensimmäinen Suomessa järjestetty Formula Ford -kilpailu ajettiin Ahvenistolla vuonna 1970 ilman suomalaisia osanottajia. Kilpailun voitti ruotsalainen Greger Kronegård. Suomessa Formula Ford-sarjaa on ajettu vuodesta 1980 alkaen, jolloin ensimmäinen kilpailu oli Turun Artukaisissa yhteislähtönä Formula V:n kanssa (26.04.1980). Huippuvuosien jälkeen alkanut suosion hiipuminen huipentui vuonna 2019, jolloin sarjaan ilmoittautui ainoastaan yksi kuljettaja.

Historia
--------

Formula Ford -luokka syntyi 1960-luvulla täyttämään kuilua kartingin ja kalliimpien formulasarjojen välillä. Ford Motor Company otti vastuun sarjan rakentamiseen ja järjesti myös kilpailut. Ensimmäinen Formula Ford -auto oli Team Lotus -tallin *Type 31*, rakennettu vuonna 1966. Auto perustui Formula Junior -luokan *Lotus 22* -autoon. Ensimmäinen kilpailu ajettiin Brands Hatch-radalla Englannissa 2. heinäkuuta 1967 ja siihen osallistui 17 autoa.
Alkuperäinen luokka oli Formula Ford 1600, jossa käytettiin 1600 cc:n Kent-moottoreita. Vuonna 1994 siirryttiin Formula Ford 1800 -luokkaan, jossa ajetaan 1800 cc:n ja 16 venttiilin Ford Zetec -moottoreilla. Vuonna 2006 käyttöön tuli 1600 cc:n Duratec-moottori.

Autot
-----

Formula Fordien SM-kisa Alastarolla 2009
Autot ovat yksipaikkaisia kilpa-autoja. Rungon valmistajan saa valita vapaasti, mutta moottorin toimittaa Ford. Siivet ja muut ilmanohjaimet eivät ole sallittuja.
Auton tulee painaa vähintään 450 kiloa ilman kuljettajaa ja 525 kiloa kuljettajan kanssa. Vuodesta 1995 on käytetty kuivan kelin renkaita (slicks). Yhden kilpailun aikana saa käyttää yhden sarjan (4 kpl) kuivan kelin renkaita, mutta sadekelin renkaita saa käyttää vapaasti. Renkaita ei saa lämmittää. Pohjoismaissa moottorin ääni ei saa ylittää 95 dB.

Lähteet
-------

1. ↑  AKK/Kiti

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Formula Ford**.
* Formula Ford Finland (Arkistoitu – Internet Archive)
**Formula Abarth** oli formulaluokka, joka käytti Tatuusin valmistamaa autoa, Kumhon renkaita ja Fiat Powertrain Technologiesin valmistamaa moottoria. Turboahdetun moottorin iskutilavuus on 1,4 litraa.

Formula Abarthin edeltäjä, Formula Azzurra, perustettiin Italiassa vuonna 2005. Vuonna 2010 otettiin käyttöön nykyiset autot ja luokan nimeksi vaihtui Formula Abarth. Uudella kalustolla ajettiin ensimmäisellä kaudella Italian ja Euroopan sarjaa ja kaudeksi 2011 luokka levittäytyi Aasiaan. Siellä Formula Abarth -luokkaa ajetaan Formula Masters China -sarjassa. 

Vuonna 2012 aloitettiin Amerikassa Panam GP Series ja Venäjällä Formula Russia, joissa ajetiin Formula Abarth -luokan kalustolla.

Formula Abarthin moottoria käytettiin lisäksi Brasilian Formula Future Fiatissa, mutta siellä runkona on italialaisen Tatuusin sijaan ranskalainen, Formula Renault 1.6 -luokasta tuttu Signatech.

Italian ja Euroopan sarjoissa jaettiin pisteitä 10 parhaalle järjestyksessä 20, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 3, 2, 1 ja sprinttikilpailussa 13, 11, 9, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1. Lisäksi paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta sai lisäpisteen. Sarjan mestaruuden voittaneella kuljettajalla oli mahdollisuus päästä Ferrarin kuljettaja-akatemiaan. 

Vuosi 2013 jäi sarjan viimeiseksi ja vuodesta 2014 lähtien sarja tunnetaan jatkossa nimellä Italian Formula 4.

Mestarit
--------

| Kausi | Kuljettaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Italia Davide Rigon | Europa Corse |
| 2006 | Italia Giuseppe Termine | CO2 Motorsport |
| 2007 | Italia Salvatore Cicatelli | PKF Racing |
| 2008 | Italia Edoardo Liberati | MG Motorsport |
| 2009 | Italia Alberto Cerqui | MG Motorsport |
| 2010 | Ranska Brandon Maïsano | Prema Junior |
| 2011 | Sveitsi Patric Niederhauser | Jenzer Motorsport |
| 2012 | Brasilia Nicolas Costa | Euronova Racing by Fortec |
| 2013 | Italia Alessio Rovera | Cram Motorsport |
Liutprand lyöttämässään kolikossa.
**Liutprand** oli langobardien kuningas vuosina 712–744. Hän nousi valtaistuimelle isänsä kuningas Ansprandin kuoltua. Liutprandin hallituskausi kesti pitkään, ja sen aikana hän hyökkäsi Ravennaan, tuhosi Classen sekä miehitti bysanttilaisten Bolognan ja Osimon linnoitukset.
 Vuonna 728 Liutprand tapasi paavi Gregorius II:n Sutrin kaupungissa ja luovutti sen sekä muutamia pienempiä Latiumin kaupunkeja paaville "lahjana siunatuille apostoleille Pietarille ja Paavalille".

Liutprand uhkasi Roomaa vuonna 742, mutta paavi Sakarias tapasi kuninkaan Ternissä ja vetosi hänen katoliseen uskoonsa. Liutprand alistui jälleen paavin edessä ja luopui valtauksesta.

Liutprand täydensi Rotharin laatimaa langobardien lakikokoelmaa *Edictum Rotharia*. Hän lisäsi siihen 153 artiklaa sekä poisti *guidrigildin*, henkilövahingoista tai murhasta perityn sakon.

Lähteet
-------

1. ↑  Kings of the Langobards *Foundation for Medieval Genealogy*. Viitattu 9.7.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Liutprand *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 8.8.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Ansprand** | **Langobardien kuningas**  | Seuraaja:**Hildeprand** |
AMD K5 - 5k86-ytimellä
AMD K5 PR166
**AMD K5** on AMD:n valmistama Intel Pentium -luokan suoritin. Se esiteltiin vuonna 1995 AMD Am5x86:n seuraajana. K6 pohjautui jossain määrin AMD Am29000 -sarjan RISC-prosessoreihin siten, että yksinkertainen Am29000-dekooderi oli vaihdettu dekooderiin, joka pilkkoi monimutkaisempia x86-käskyjä pienemmiksi RISC-tyyliksi käskyiksi, ja itse laskentayksiköt olivat melkein identtiset Am29000-sarjan suorittimien laskentayksiköihin.

Kaikissa K5-suorittimissa oli 4,3 miljoonaa transistoria. K5:ssä oli L1-välimuistia 8 kilotavua datalle ja 16 kilotavua käskyille. Sen käyttöjännite oli 3,52 volttia. Mikään K5 ei tukenut MMX-käskyjä.

K5:ttä oli olemassa kahdella eri ytimellä: SSA/5:llä ja 5k86:lla. SSA/5 oli ilmeisesti piirin aikainen versio, jossa joku suorituskykyyn oleellisesti vaikuttava ominaisuus ei vielä toiminut ja oli jouduttu kytkemään pois päältä. Molempia myytiin K5-nimellä. AMD nimesi suorittimet sen mukaan, kuinka nopeaa Pentiumia ne suurin piirtein vastasivat kokonaislukulaskennassa.

K5-suorittimien liukulukunopeus oli huonompi kuin Intel Pentiumilla, mutta parempi kuin Cyrix 6x86:lla. 5k86-ytimen kokonaislukusuorituskyky oli myös kilpailijoitaan parempi samalla kellotaajuudella, mutta K5-prosessori ei kyennyt saavuttamaan yhtä suuria kellotaajuuksia kuin kilpailijansa.

Ytimet
------

* SSA5:
	+ 0,5 tai 0,35 mikrometrin prosessi
	+ Väylä 50 (PR75), 60 (PR 90) tai 66 MHz (PR 100)
	+ Julkaistiin 27. maaliskuuta 1996
	+ Kellotaajuus 75 (PR75), 90 (PR90) tai 100 MHz (PR100)
* 5k86
	+ 0,35 mikrometrin prosessi
	+ Väylä 60 (PR120, PR150) tai 66 MHz
	+ Julkaistiin 7. lokakuuta 1996
	+ Kellotaajuus 90 - 116 MHz (PR120 - PR166)

AMD suunnitteli myös 133 megahertsin versiota, joka olisi saanut PR-arvon 200, mutta sitä ei ikinä valmistettu merkittäviä määriä. K5:n seuraaja oli AMD K6.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AMD K5**.
* Suorittimen esittely AMD:n sivulla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
AMD:n valmistamat suorittimet |
| --- |
|  |
| Varhaiset | 
* *Am286*
* *Am386*
* *Am486*
* Am5x86
* *K5*
* *K6*
* *K6-2*
* *K6-III*

 |
|  |
| Athlon | 
* *Athlon*
* *Duron*
* *Sempron*

 |
|  |
| Athlon 64 | 
* Athlon 64
* Sempron
* Turion 64
* Turion 64 X2

 |
|  |
| Phenom | 
* Phenom
* Phenom II

 |
|  |
| Bulldozer | 
* Bulldozer
* Piledriver
* Steamroller
* Excavator

 |
|  |
| Zen | 
* Ryzen
* Threadripper

 |
|  |
| Palvelin | 
* Opteron
* Epyc

 |
|  |
| Muita | 
* Geode
* *Alchemy*
* *AMD Am29000*

 |
|  |
| *kursivointi: tuotanto lopetettu* |

 |
**AMO-F-15** oli ensimmäinen venäläisen AMO-tehtaan (nykyään ZiL) valmistama, sarjatuotantona valmistettu kuorma-auto vuodelta 1924. Se perustuu italialaiseen Fiat 15-malliin ja korvattiin vuonna 1930 AMO-2-mallilla.
Ajoneuvon pohjalta rakennettiin erilaisia malleja: lava-autoja, linja-autoja, paloautoja, ambulansseja ja armeijalle-tehtyjä panssaroituja versioita.

Historia
--------

Alun perin lisenssin alaisen kuorma-auton tuotannon oli määrä alkaa pian vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen. Sotatapahtumien vuoksi AMO joutui aluksi rajoittumaan Fiatilta ostettujen komponenttien kokoamiseen. Vasta vuonna 1924 AMO-F-15, joka oli Fiat F-15:n kopio, aloitettiin itsenäiseen sarjatuotantoon.

Ajoneuvoon tehtiin useita muutoksia tuotantohistorian aikana. Vuodesta 1925 vuoteen 1926 jäähdyttimen muoto muuttui. Vuodesta 1927 lähtien lokasuojat olivat uuden muotoisia ja auto sai kiinteän katoksen. Vuonna 1928 asennettiin ensimmäistä kertaa sähköinen valaistusjärjestelmä ja äänitorvi. Vuonna 1930 ohjauspyörä siirrettiin vasemmalle.

Vuoteen 1931 mennessä valmistetuista kuorma-autoista valmistettiin 6 285 kappaletta, joista 3 227 oli toiseksi viimeisenä tuotantovuonna. Vuodesta 1930 lähtien valmistettiin uutta kuorma-autotyyppiä AMO-2:lla ja lokakuussa 1931 AMO-3:n ilmestyessä AMO-F-15:n tuotanto lopetettiin.

Tekniset tiedot
---------------

Seuraavat tekniset tiedot koskevat lavalla varustettua versiota.

* Iskutilavuus: 4396 cm³
* Teho: 35 hv
* Isku: 100 mm / 140 mm
* Koko pituus: 5050 mm
* Leveys: 1760 mm
* Korkeus: 2250 mm
* Akseliväli: 3070 mm
* Maavara: 225 mm
* Vaihteisto: 4-vaihteinen vaihteisto
* Ajoneuvon valaistus: kaasulämmitteinen, sähköinen vuodelta 1928
* Tyhjä paino: 2050 kg
* Kantavuus: 1500 kg
* Kokonaispaino: 3550 kg
* Renkaan mitat: 885 × 185 mm
* Huippunopeus: 50 km/h
* Polttoaineenkulutus: 28 l/100 km
* Säiliön tilavuus: 70L
* Suurin neuvoteltavissa oleva kaltevuus: 12°
* Suurin kaltevuus, jolla voidaan ajaa: 10°
* Kahluu syvyys: 600 mm
* Asettelu: 4×2

Viitteet
--------

* Lew M. Schugurow: Venäjän ja Neuvostoliiton autot. Osa 1. ILBI Prostreks, Moskova 1993, ISBN 5-87483-004-9.

1. ↑  *Historiallinen sanomalehtiartikkeli ambulanssiversiosta vuodelta 1928*. zr.ru, (Venäjäksi)
2. 1 2 3  Schugurow (1993): sivu 54.
3. ↑  *AMO-F-15:n verkkosivusto, jossa on yleiskatsaus päivämääristä ja tuotantonumeroista*. autogallery.org.ru, Haettu 27. joulukuuta 2017 (Englanniksi).
4. ↑  *Ajoneuvon entisen valmistajan verkkosivusto*  (Arkistoitu – Internet Archive). amo-zil.ru, Haettu 27. joulukuuta 2017 (Venäjäksi).
5. ↑  AMO-F15 Autogallery. Viitattu Joulu 30, 2020.
**Boron** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Banambasta pohjoiseen. Kunnassa on 38 100 ja kylässä 5 500 asukasta (vuonna 2009).

Boronin kunta rajoittuu idässä Banamban piirin Sébétén ja Toubacoron, etelässä Madina Sackon, lännessä Kolokanin piirin Didiénin ja Sagabalan ja pohjoisessa Naran piirin Falloun ja Niamanan kuntiin.

Kuntaan kuuluu 48 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, kakoloja, fulbeja ja maureja. Lähes kaikki ovat hamalistilahkoon kuuluvia muslimeja.

Boronin kautta kulkee huonokuntoinen paikallistie RR14. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, lehmänpapu ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Boronissa pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnassa sijaitsee muinaisen Sossovaltakunnan keskuspaikka.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 5.7.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 5.7.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Boron 2007-2011 *aec.msu.edu*.  2007.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 5.7.2018.
**Borovsk** (ven. Бо́ровск) on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Protvajoen rannalla 106 kilometriä Kalugasta pohjoiseen. Kaupunki on Borovskin piirin keskus. Asukkaita on 11 600 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

Borovsk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1356. Aluksi se kuului Tšernigovin käskynhaltijoille ja myöhemmin siirtyi osaksi Rjazanin ruhtinaskuntaa. Vuonna 1382 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, vuonna 1386 lahjoitettiin Serpuhovin ruhtinaalle ja vuoteen 1453 saakka toimi Serpuhovin ja Borovskin lääniruhtinaskunnan keskuksena. Kaupungin lähelle 1400-luvulla perustetusta Pafnutjevin luostarista muodostui Moskovan rajalinnoitus. 1600-luvun lopulla luostari oli Venäjän rikkaimpia. Se toimi myös esipappi Avvakumin ja hänen kannattajiensa vankilana.

1600-luvun puolivälin jälkeen Borovskista muodostui kauppa- ja käsityöläiskaupunki, joka oli vallankumoukseen saakka yksi Venäjän vanhauskoisten keskuksista. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodan aikana ranskalaiset miehittivät ja polttivat kaupungin sekä luostarin. 1900-luvun alussa Borovskin taloudellinen merkitys väheni sen ohittaneen Moskovan ja Kiovan välisen rautatien rakentamisen takia. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.

Nykyään kaupungissa on mm. tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat kaupungin sen lähiseutujen lukuisat kirkot sekä kolmen kilometrin päässä Protvajoen rannalla sijaitseva Pafnutjevin luostari. Kaupungissa on asunut ja työskennellyt Venäjän astronautiikan isä Konstantin Tsiolkovski.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 54. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Borovsk** Wikimedia Commonsissa
Antipodipisteitä ovat kaikki pallopinnan **S***n+1* vastakkaiset pisteparit *(x, −x)*. **Borsukin–Ulamin lauseen** mukaan jokainen jatkuva funktio *f* : **S***n+1* → **R***n* sisältää antipodipisteen *x* siten, että *f(x)=f(-x)*.

Borsukin–Ulamin lause on eräs algebrallisen topologian merkittävimmistä tuloksista. Geometrisesti lause sanoo, että jos litistää pallon lattiatasoon, niin aina löytyy antipodipistepari *(x, −x)*, joka kuvautuu samaan kohtaa päällekkäin. Tapaus *n*=1 (ympyrä) havainnollistaa vaikkapa sitä, että maapallon (mielivaltaisella) päiväntasaajalla on kaksi pistettä, joissa lämpötilat ovat samat. Edeltävä voidaan todistaa helposti, kun sovelletaan Bolzanon lausetta ympyrällä määriteltyyn kuvaukseen *f(x) = g(x)-g(-x)*. Tapausta *n*=2 (pallo) havainnollistetaan usein sillä, että maapallon pinnalla on aina olemassa kaksi vastakkaista pistettä, joissa lämpötila ja ilmanpaine ovat samat. Kuvauksissa kaikkien fysikaalisten suureiden oletetaan muuttuvan jatkuvalla tavalla.

Borsukin–Ulamin lauseen otaksui Stanisław Ulam. Sen todisti Karol Borsuk vuonna 1933. On olemassa alkeellinen todistus sille, että Borsukin–Ulamin lauseesta seuraa Brouwerin kiintopistelause.

Seurauksia
----------

* Mikään avaruuden **R***n* osajoukko ei ole homeomorfinen pallon **S***n+1* kanssa. (Jos esim. pallo kuvataan jatkuvasti tasoon, niin antipodipisteiden kuvautuminen samaan pisteeseen ilmaiseen sen, ettei kuvaus voi olla injektio, eikä näin ollen homeomorfismikaan.)
* Lusternikin-Schnirelmanin lause: Jos pallo **S***n* peitetään *n* + 1:llä avoimella joukolla, niin yksi joukoista sisältää antipodipisteet (*x*, −*x*). (Tämä tulos on ekvivalentti Borsukin–Ulamin lauseen kanssa.)
* Stonen-Tukeyn lause eli Kinkkuvoileipälause: Kaikille kompakteille {\displaystyle A\_{1},\ldots ,A\_{n}\in \mathbb {R} ^{n}} voidaan löytää (n-1)-ulotteinen hypertaso, joka jakaa kunkin *Ai* kahteen osajoukkoon, joiden *n*-ulotteiset Lebesguen mitat ovat yhtä suuret. (*Kinkkuvoileipälause* siis kertoo, että on olemassa veitsen leikkaus, jolla kolmesta aineksesta tehty voileipä voidaan jakaa yhdellä leikkauksella kaikkien ainesten osalta kahteen yhtäsuureen osaan.
Chanoch Nissany vuonna 2005.
**Chanoch Nissany** (hepreaksi: **חנוך ניסני**, s. 29. heinäkuuta 1963 Tel Aviv) on israelilainen entinen autourheilija. Hänen poikansa Roy Nissany on myös autourheilija.

Ura
---

Nissany on myös menestynyt liikemies. Hän aloitti myöhään moottoriurheiluharrastuksen aloittaessaan kilpa-uransa 38-vuotiaana. Hän väitti, että hänestä tulisi maansa ensimmäinen Formula 1 -kuljettaja, mutta ei koskaan päässyt ajamaan yhtään F1-osakilpailua. Sen sijaan hänet tunnettiin kolmoskuljettajana Minardilla vuoden 2005 Unkarin GP:n vapaissa harjoituksissa. Hän pääsi ajamaan vapaissa harjoituksissa hänen henkilökohtaisen sponsorinsa UPEX:n tuella. Nissany kertoi F1-kokemuksen jälkeen, että ne kaikki ajetut kahdeksan kierrosta olivat hänen 42-vuotissynttärilahjansa. Harjoitus päättyi Nissanyn osalta omaan ajovirheeseen hänen ajauduttuaan hiekalle.

F1-kokemuksen lisäksi Nissany on ajanut muun muassa Formula 3000 -sarjaa ja Unkarin Formula 2000 -sarjaa.

Formula 1 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Minardi | AUS  | MAL  | BHR  | SMR  | ESP  | MON  | EUR  | CAN  | USA  | FRA  | GBR  | GER  | HUNTD | TUR  | ITA  | BEL  | BRA  | JPN  | CHN  | – | – |

Formula 3000 -tulokset
----------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Coloni Motorsport | SMR  | ESP  | MON  | EUR  | FRA  | GBR  | GER  | HUNKesk. | BELKesk. | ITA12 | 0 | 22. |
**Helsingin Pelastusliitto ry** (HELPE ry) on pelastusalan kattojärjestö Helsingissä toimiville, paloturvallisuustyön ja väestönsuojelutyön rekisteröidyille yhdistyksille. HELPE on yleishyödyllinen kansalaisjärjestö, jonka tavoitteena on edistää helsinkiläisten omatoimista varautumista ihmisten, omaisuuden ja ympäristön turvaamiseen normaali- ja poikkeusoloissa.
HELPE perustettiin joulukuussa 1992 yhdistämään vapaaehtoinen väestönsuojelu- ja paloturvallisuustyö Helsingissä. HELPE:n tärkeä yhteistyökumppani on Helsingin kaupungin pelastuslaitos. Helpe ry:n toiminnanjohtajana toimii Olli-Veikko Kurvinen ja hallituksen puheenjohtajana Mika Paavilainen Laajasalon VPK:sta.

HELPE kuuluu jäsenjärjestönä Suomen Pelastusalan Keskusjärjestöön. HELPE:n jäseniä ovat Helsingin kaupunki, Helsingin Väestönsuojeluyhdistys HVSSY, Helsingin sopimuspalokunnat eli VPK:t (Helsingin VPK, Haagan VPK, Laajasalon VPK, Lauttasaaren VPK, Malmin VPK, Marjaniemen VPK, Oulunkylän VPK, Pakinkylän VPK, Pitäjänmäen VPK, Puistolan VPK, Pukinmäen VPK, Tammisalon VPK, Tapanilan VPK, Vanhan Käpylän VPK ja Vuosaaren VPK), Niinisaaren TPK, sekä Arctech Helsinki Shipyard TPK. Lisäksi HELPE ry:n kannatusjäsenenä toimii Arctech Helsinki Shipyard Oy.

HELPE sijaitsee Helsingin väestönsuojelun johtokeskuksen kalliosuojassa, osoitteessa Lääkärinkatu 3.

Helsingin pelastusliitto HELPE Oy
---------------------------------

Helsingin pelastusliitto HELPE Oy perustettiin vuonna 2002. HELPE Oy:n tarkoituksena on 
pääkaupungin yritysturvallisuuden kehittäminen koulutuksen ja konsultoinnin keinoin sekä varojen hankkiminen Helsingin pelastusalan aatteelliselle järjestötyölle. Helsingin pelastusliitto ry omistaa HELPE Oy:n sataprosenttisesti. HELPE Oy:lle siirtyi HELPE ry:n harjoittama yritysturvallisuuskoulutus. HELPE Oy kouluttaa yritysten suojeluorganisaatioita, järjestää erilaisia turvallisuuskorttikoulutuksia sekä ja konsultoi, suunnittelee ja kouluttaa yritysten turvallisuussuunnitelmien tekemisen.

Lähteet
-------

* Helsingin pelastusliitto ry:n internet-sivut *lähde tarkemmin?*
*Tämä artikkeli kertoo turkkilaisesta Gallipolin niemimaasta. Muita gallipoli-sanan merkityksiä on täsmennyssivulla.*
Gallipolin niemimaa satelliittikuvassa
**Gallipolin niemimaa** (turk. *Gelibolu Yarımadası*) on niemimaa Turkin Euroopan puoleisessa osassa.

Gallipolin kapea niemimaa kulkee koillisesta lounaaseen ja se alkaa Marmaranmeren muuttuessa Dardanellien salmeksi. Pituutta niemimaalla on noin 203 kilometriä. Niemimaalla sijaitsee Gallipolin (turkiksi Gelibolu) kaupunki.

Gallipolin nimi on johdettu kreikankielisestä nimestä *Kallipolis* (vaihtoehtoisesti *Kalliopolis* tai *Kallioupolis*). Niemimaalla on pitkään ollut strategista merkitystä Istanbulin puolustamisen kannalta. Se oli ensimmäinen osmanien Euroopassa valtaama alue 1300-luvulla. Ensimmäisen maailmansodan aikana niemimaalla käytiin Gallipolin taistelu osmanien ja ympärysvaltojen välillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kerkko Hakulinen, Sirkka Paikkala: Eksonyymit : Gallipolin niemimaa *Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 58*. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 7.3.2021.
2. 1 2 3  Gallipoli Encyclopaedia Britannica. Viitattu 7.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Kerkko Hakulinen, Sirkka Paikkala: Eksonyymit : Gallipoli *Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 58*. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 7.3.2021.
4. ↑  B. Lewis, Ch. Pellat and J. Schacht. Assisted by J. Burton-Page, C. Dumont ja V.L. Ménage: *Encyclopaedia of Islam, Volume II (C-G)*, s. 983. Brill, 1991. ISBN 9789004070264. (englanniksi)
Gallienuksen riemukaari.
**Gallienuksen riemukaari** (lat. *Arcus Gallieni*, ital. *Arco di Gallieno*) on antiikin aikainen riemukaari Roomassa. Se oli alun perin Porta Esquilina -niminen portti Serviuksen muurissa. Portin muutti riemukaareksi vuonna 262 roomalainen ritari Marcus Aurelius Victor. Se omistettiin keisari Gallienukselle ja hänen vaimolleen Cornelia Saloninalle.

Riemukaaren piirtokirjoituksessa lukee:

> »GALLIENO CLEMENTISSIMO PRINCIPI CVIVS INVICTA VIRTVS SOLA PIETATE  
> 
> 
> 
> SVPERACTA EST ET SALONONAE SANCTISSIMAE AVGVSTAE AVRELIVS  
> 
> 
> 
> VICTOR V[IR] E[GREGIVS] DICTATTISSIMVS NVMINI MAIESTATISQVE EORVM» 
> 
> 

eli *Aurelius Victor, suurenmoinen mies, [omistaa tämän riemukaaren] täydellä antaumuksella pyhälle Cornelia Saloninalle ja Gallienukselle, kaikista inhimillisimmälle keisarille, jonka voittamattoman hyvyyden ylittää ainoastaan hänen velvollisuudentuntonsa.*

Lähteet
-------

* Jona Lendering: Rome: Arch of Gallienus  13.12.2008. Livius.org.  Arkistoitu 1.3.2010. Viitattu 1.3.2009. (englanniksi)
* Samuel Ball Platner: Arches of Ancient Rome  1929. LacusCurtius. Viitattu 1.3.2009. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gallienuksen riemukaari**.
Kanahäkki tehotuotantotilalla.
Jyrsijänhäkki.
Lintuhäkki.
**Häkki** on verkosta tai pinnoista tai tangoista rakennettu tila, jossa pidetään eläimiä. Verkon silmäkoko tai tankojen väli valitaan sopivaksi, että eläimet eivät pääse sieltä ulos, mutta rakenteet eivät estä ilmavirtausta ja valoa. Tavallisimpia häkkejä ovat kotona pidettävät häkit, joissa pidetään lintuja, jyrsijöitä ja kaneja, kanahäkit eli kanalat sekä eläintarhoissa käytettävät häkit. 

Eläintarhojen alkuaikoina häkit olivat ahtaita, ankeita virikkeettömiä betonikoppeja *lähde?*, joissa oli kalterit, eikä siellä elävillä eläimillä ollut lainkaan tilaa liikkua. Siitä huolimatta niissä pidettiin esimerkiksi karhuja ja suuria kissaeläimiä. Tällaisia häkkejä on vielä nykyäänkin esimerkiksi Viron, Venäjän, Romanian, Bulgarian, Pohjois-Afrikan, Lähi-idän ja Itä-Aasian ynnä muiden köyhien maiden eläintarhoissa. Nykyään eläintarhoissa panostetaan enemmän eläinten hyvinvointiin. Niillä on paljon piilopaikkoja, virikkeitä ja enemmän tilaa liikkua.

Lähteet
-------

1. ↑  Häkki *SEY*. Viitattu 13.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Häkki** Wikimedia Commonsissa
**Matti Lauri Aho** (9. marraskuuta 1932 Helsinki – 14. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen järjestöjohtaja ja virkamies. Hän teki elämäntyönsä vakuutusalalla.

Ahon vanhemmat olivat ylipormestari Lauri Aho ja varanotaari Sisko Heikkilä. Aho kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1951. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1955 ja lisensiaatiksi 1960 Helsingin yliopistosta ja sai varatuomarin arvonimen 1961. Vuonna 1968 Aho väitteli oikeustieteen tohtoriksi väitöskirjalla *Varallisuusoikeudellisen oikeustoimen tulkinnasta*.

Vuosina 1955–1956 Aho työskenteli Helsingin rikospoliisissa. Sieltä hän siirtyi valtionhallintoon ja toimi ensin valtiovarainministeriössä tilapäisenä esittelijänä 1957–1959 ja sitten opetusministeriössä tilapäisenä esittelijänä 1959–1961, ylimääräisenä esittelijänä 1961 ja tiedetoimiston päällikkönä vuodesta 1962. Vuosina 1969–1970 Aho toimi oikeusministeriön lainvalmistelutehtävissä lainsäädäntöneuvoksena ja osallistui muun muassa vahingonkorvauslain valmisteluun. Hän teki pitkän uran Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitossa (SVK), jossa hän työskenteli ensin varatoimitusjohtajana 1971–1972 ja sitten toimitusjohtajana 1972–1993 eläkkeelle jäämiseen saakka.

Aholla oli useita luottamustehtäviä. Hän oli Suomen Lakimiesliiton hallituksen puheenjohtaja 1971–1972 ja liiton puheenjohtaja 1973–1979, Suomen Kulttuurirahaston hallituksen varapuheenjohtaja 1982–1985, Suomen Kansallisteatterin hallituksen puheenjohtaja 1988–1993 ja Veronmaksajain Keskusliiton puheenjohtaja 1984–1993. Hän toimi myös muun muassa Euroopan vakuutuskomitean (CEA) varapresidenttinä 1976–1978 ja 1982–1984.

Aholle myönnettiin vakuutusneuvoksen arvonimi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ajo, Pentti: / Aho, Matti Lauri (1932 - 1996) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  30.11.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 9.3.2016.
2. 1 2 3  Vakuutusneuvos Matti L. Aho. Päämäärätietoinen vaikuttaja.  *Helsingin Sanomat*, 18.1.1996. Hakutulos HS:n arkistosta. Viitattu 16.11.2010.
3. ↑  Hoppu, Esko: Personalia: Matti L. Aho in memoriam.  *Lakimies*, 1996, nro 1, s. 181–182. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 9.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Joona Rantala** (s. 13. helmikuuta 1999) on suomalainen salibandypelaaja. Hän on edustanut Suomea nuorten ja aikuisten maajoukkueissa ja pelannut kaudesta 2015–2016 alkaen pääsarjatasolla. Hänen kasvattajaseuransa on Taipalsaaren Kisa, ja vuodesta 2018 hän on edustanut Nokian KrP:tä.

Rantala aloitti aikuisten pääsarjauransa lappeenrantalaisen NST:n joukkueessa kaudella 2015–2016 ja pelasi Salibandyliigassa avauskaudellaan 25 ottelua, joissa hän teki 21 maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Kauden 2016–2017 Rantala pelasi Sveitsin toisella sarjatasolla Zug Unitedissa, johon hänen Jarkko-isänsä pääsi valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Joona Rantala pelasi jälleen Suomessa ja voitti Classicin joukkueessa Suomen-mestaruuden. Hän teki 24 ottelussa kahdeksan maalia ja sai seitsemän syöttöpistettä, ja yhdeksässä pudotuspelissä hän teki yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön. Enemmän vastuuta hän sai nuorten SM-sarjassa, jossa hän myös voitti mestaruuden.

Rantala on edustanut kaudesta 2018–2019 alkaen Nokian KrP:tä. Hän keräsi kolmella ensimmäisellä kaudellaan runkosarjassa yli 60 tehopistettä kautta kohden ja teki kaudella 2019–2020 yli 40 maalia. Hän saavutti SM-pronssia kaudella 2020–2021 ja SM-hopeaa kaudella 2021–2022. Pronssikaudella Rantala teki pudotuspeleissä 16 maalia ja sai kuusi syöttöpistettä, ja hopeakaudella hänen tilastoihinsa kirjattiin 15 maalia ja kahdeksan syöttöpistettä.

Rantala voitti alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2017, ja hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Hän on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 16 maaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja saanut 11 syöttöpistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Joona Rantala F-Liiga. Viitattu 3.11.2022.
2. 1 2 3  Joona Rantala *Nhlfinns.net*. Viitattu 3.11.2022.
3. ↑  Silvennoinen, Anssi: NST:n nuori maalilinko Joona Rantala siirtyy Sveitsin Zugiin *Esaimaa.fi*.  3.5.2016.  Arkistoitu 11.5.2016. Viitattu 14.5.2016.
4. 1 2 3  Joona Rantalasta on kasvamassa salibandymaailman seuraava timantti *Salibandy.fi*.  11.4.2021. Suomen Salibandyliitto. Viitattu 3.11.2022.
5. ↑  Player Card: Joona Rantala *Floorball.org*. IFF. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
6. ↑  Kolme suomalaista maailmanmestaria MM-kisojen tähdistöön *Salibandy.fi*.  8.5.2017. Suomen Salibandyliitto. Viitattu 3.11.2022.
7. ↑  Pelaajatilastot *Salibandy.fi*.  16.9.2022. Suomen Salibandyliitto. Viitattu 3.11.2022.
**Ali "Aali" Pitkonen** (18. toukokuuta 1884 Hanhijärvi, Enonkoski – 15. tammikuuta 1976) oli enonkoskelainen työmies, kansanparantaja ja verenseisauttaja.

Pitkonen syntyi Hanhijärven kylässä Enonkosken pitäjässä nykyisen Pitkolan paikalla Antti Juhana Pitkosen ja Katarina Lovisan (o.s. Malkki) kuudentena lapsena. Nuorena Pitkonen oli kova työmies, joka elätti Enonkosken, Kerimäen ja Savonrannan rajaseudulla eläneen perheensä. 

Kerrotaan, että Pitkonen olisi ollut erityisen hyvänluontoinen ja sopuisa henkilö, joka oli kokenut elämässään paljon. Hän usein teki erilaisia palveluksia alkoholista ja usein harrasti juopottelua rikkaiden kanssa. Hänen kerrotaan sanoneen, että vaikka hän itse oli köyhä, ei hän koskaan ollut köyhien ystävä. Pitkonen oli luonteeltaan huumorimies, eikä hän kieltänyt runsasta alkoholinkäyttöään. Pitkosella kerrotaan olleen jopa oma pontikkatehdas, jota ei kuitenkaan nimismies löytänyt, vaikka sitä etsi. 

Erityisesti Pitkonen hämmästytti ihmisiä verenseisauttajan kyvyillään. Pitkonen itse kertoi, että pitää olla "sarvipään" kanssa hyvissä väleissä. Hänen kerrotaan kyenneen tyrehdyttämään suurenkin haavan verenvuodon vain saamalla tietää tapauksesta ja toteamalla *"Ei vuua ennee"*. Pitkosen kerrotaan parantaneen lapsia ja itsensä loukanneita eläimiä puhelimen välityksellä. Pitkosen kerrotaan sanoneen, että mikäli hän joskus olisi löytänyt kissan, jossa ei olisi muuta väriä kuin mustaa, hän olisi kyennyt tekemään "mitä vaan".

Juomatavoistaan huolimatta Pitkonen eli yli 90-vuotiaaksi. Hän itse oli nuorempana maininnut, että oli tehnyt asiasta litviikin "kippurasarven" kanssa. Aalin emäntä Selma osasi myös loitsia ja parantaa vaivoja.

Lähteet
-------

* Hanhijärven perinnepiiri: *Hanhijärvi - Paakkunala - Vuorikoski – Muinaisuudesta näihin päiviin*. Hanhijärven - Paakkunalan - Vuorikosken perinnepiiri, 1994. ISBN 952-90-5930-2.

### Viitteet

1. ↑  BillionGraves: Pitkonen Aali, Pääskylahden hautausmaa, Savonlinna *billiongraves.com*. Viitattu 27.3.2023.
2. ↑  Satu Syrjälä: Aali Pitkonen, Enonkoski lastenkirja 1882-1889 (AP I Ab:1) Sivu 27-28 Hanhijärvi 9; SSHY *geni.com*. Viitattu 27.3.2023.
**Aajonus Vonderplanitz** (17. huhtikuuta 1947 – 28. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen ravintoterapeutti ja ruokaoikeusaktivisti, joka keskittyi raakaruokiin, erityisesti raakaan lihaan ja raakoihin maitotuotteisiin. Aktivistitoiminnastaan kiistanalaisen maineen saaneena hän kävi oikeustaisteluita ja toimeenpani porsaanreikiä, joiden kautta tavalliset kuluttajat saivat käsiinsä raakamaitoa.

Parhaiten hänet tunnetaan kehittämästään ruokavaliosta "Primal Diet™", joka perustui suurilta osin raa'an lihan syönnille.

Lähteet
-------

1. ↑  A. O. L. Staff: The War Over Raw Milk: A Battle Heats Up *www.aol.com*. Viitattu 17.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  SPIN Media LLC: *SPIN*. SPIN Media LLC, 1999-02. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.5.2022). en
3. ↑  Smiling Stars - Artikkeleita ja esseitä -Vonderplanitz *www.smilingstars.fi*. Viitattu 17.5.2022.
4. ↑  Aajonus Vonderplanitz: *Tahdomme elää terveinä : Primal-ruokavalio*, s. 170. Atar, 2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Fa D’ambu** tai **Fá d’Ambô** ("*Ano Bomin kieli*") on pääasiassa Päiväntasaajan Guineaan kuuluvalla pienellä Annobónin (port. *Ano Bom*) saarella puhuttava kieli. Fa D’ambu on kreolikieli, joka pohjautuu portugalin kieleen.

*Ethnologuen* mukaan kielellä oli vuonna 1999 yhteensä 3 100 puhujaa, joista 2 000 oli Annobónilla ja 500 pääkaupungissa Malabossa ja Biokon saarella. Muutamia puhujia on myös Päiväntasaajan Guinean mantereen puoleisella alueella ja Espanjassa. Kieltä käytetään niin Annobónilla kuin Malabossakin, vaikka espanja onkin maan hallinnon ja koulutuksen kieli. Annobónilla puhuttava Fa D’ambu eroaa hieman pääkaupungissa Malabossa puhutusta.

Piirteet
--------

Fa D’ambulla on yhteiset juuret läheisillä São Tomén ja Príncipen saarilla puhuttavien portugaliin pohjautuvien kreolien, angolarin, príncipen kreolin (myös *lung’iye*) ja sãotomén kreolin (myös *forro*, *santome*), kanssa. Fa D’ambulla on esimerkiksi sãotomén kreolin kanssa 62,5-prosenttisesti yhteinen sanasto. Fa D’ambun sanastosta kymmenen prosenttia tulee espanjan kielestä ja lisäksi kieli on saanut vaikutteita Biokolla puhuttavasta englantiin pohjautuvasta Fernando Pon kreolista. Afrikkalaiskielten fonologiset säännöt ovat muokanneet Fa D’ambua voimakkaasti ja kielessä on huomattava määrä sanoja, joiden alkuperä on Afrikan mantereella puhuttavissa kielissä. Fa D’ambussa näkyy selvästi Nigerian kielten vaikutus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Becker, Kathleen: *São Tomé and Príncipe*, s. 20–21. Bradt Travel Guides Ltd. 2008. ISBN 9781841622163. (englanniksi)
2. 1 2 3  Lewis, M. Paul (toim.): Fa D’ambu *Ethnologue: Languages of the World*.  2009. Dallas:  SIL International. Viitattu 19.11.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kieli *Ethnologuen* sivuilla (englanniksi)

Kreolikielet
Agalegan kreoli | Albanyn hollanti† | Antiilien kreoli | Berbicen hollanti† | Ceylonin hollanti | Chagossialainen kreoli | Chavacano | Fa D’ambu | Guadeloupen kreoli | Haitin kreoli | Hiri-motu | Karipúna | Kituba | Kreyol | Kria | Kriol | Louisianan kreoli | Mohawk hollanti† | morisyen | Neekerihollanti† | Norfuk | Palenquero | Papiamentu | Petjo | Pijin | Pitcairnin kieli | Ranskan Guayanan kreoli | Réunioninkreoli | Seychellien kreoli | Skepi† | Sranantongo | Tayo | Tok-pisin | Unserdeutsch
**Mkrtitš Khrimian** (arm. Մկրտիչ Խրիմեան, 4. huhtikuuta 1820 – 27. lokakuuta 1907) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1892–1907. Valintansa hetkellä hän oli karkotettuna Jerusalemiin, millä oli lähinnä kannatusta lisäävä vaikutus. Hänen valintaansa koskevassa vaalissa oli erikoisena yksityiskohtana se, että yhden äänen sai muuan Kevork Ter Nersessian, josta kukaan ei ollut kuullutkaan. Mkrtitš Khrimian kuitenkin voitti vaalin, mikä riemastutti myös kansaa. Hän joutui kuitenkin matkustamaan Armeniaan Euroopan kautta, sillä Osmanien valtakunnan sulttaani ei halunnut päästää häntä maansa läpi.

Mkrtitš Khrimian oli virassaan erittäin suosittu, ja häntä arvostettiin hänen monien hyvien ominaisuuksiensa vuoksi. Tämän vuoksi hän sai lisänimen *Hairig*, 'Armenialainen'. Hänen aikanaan oli kuitenkin myös paljon surua, sillä nykyisen Turkin alueella surmattiin tuolloin satoja tuhansia armenialaisia.

Mkrtitš Khrimian kuoli 27. lokakuuta 1907, ja hänet haudattiin Etšmiadzinin katedraalin kellotornin eteläpuolelle. Hauta on yhä suosittu pyhiinvaelluskohde. Mkrtitš Khrimiania seurasi katolikoksena Matteos II.

Lähteet
-------

* Munkki Serafim, Araratista itään, Kirjapaja 2007

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mkrtitš Khrimian** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Mindaugas Žukauskas** (24. elokuuta 1975 Šiauliai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Žukauskas varttui KK Šiauliain juniorijoukkueissa, joista hänet nostettiin edustusjoukkueeseen kaudeksi 1995–1996. Hän pelasi myös seuraavan kauden joukkueessa, kunnes siirtyi BC Žalgirisiin. Seuran paidassa Žukauskas voitti Liettuan-mestaruuden vuosina 1998 ja 1999. Lisäksi hän voitti Saporta Cupin kaudella 1997–1998 ja Euroliigan kaudella 1998–1999. Žukauskas edusti seuraa vuoteen 2000 asti ennen siirtymistään KK Union Olimpijaan. Hän pelasi seurassa yhden kauden ja voitti Slovenian-mestaruuden.

Vuonna 2001 Žukauskas siirtyi italialaiseen Montepaschi Sienaan. Hän voitti seuralle Saporta Cupin kaudella 2001–2002 sekä Italian-mestaruuden kaudella 2003–2004. Žukauskas edusti seuraa vuoteen 2006 asti, jolloin hän siirtyi Scavolini Pesaroon. Hän pelasi seurassa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin Šiauliaihin.

### Maajoukkue

Žukauskas kuului maansa juniorimaajoukkueisiin. Hän edusti Liettuaa vuosien 1996 ja 2004 olympialaisista, joista hän voitti yhden olympiapronssin. EM-kilpailuissa Žukauskas oli mukana vuosina 1999, 2001, 2003 ja 2005. Hän voitti kultaa vuoden 2003 EM-kilpailuista. Lisäksi Žukauskas edusti maataan vuoden 2006 MM-kilpailuissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zukauskas, Mindaugas Euroliiga. Viitattu 22.12.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Liettuan joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Vaišvila |
5 M. Žukauskas |
6 E. Žukauskas |
7 Pačėsas |
8 Štombergas |
9 Lukminas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Jurkūnas\* |
Valmentaja Garastas
  
(\*) = FIBAn mukaan ei mitalisti/olympiajoukkueessa

Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2003
4 Gustas |
5 M. Žukauskas |
6 Macijauskas |
7 Štombergas |
8 Šiškauskas |
9 Songaila |
10 Slanina |
11 E. Žukauskas |
12 Lavrinovič |
13 Jasikevičius |
14 Šalenga |
15 Praškevičius |
Valmentaja Sireika