recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hertunjärvi** on karu ja verraten syvä erämaajärvi Mikkelin kaakkoisosassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 2,1 neliökilometriä ja vesitilavuus 26,5 kuutiohehtometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 29 kilometriä eteläkaakkoon.

Maantiede
---------

Hertunjärven pituus lännestä itään on viisi kilometriä. Sen rannat ovat melko mutkaisia ja järven leveys vaihtelee. Laajin niemi on kaakoisrannan Leväniemi, jonka eteläpuolella sijaitsee muuta järveä huomattavasti matalampi Levälahti. Järven läntisimmän osan muodostaa Pulkinlahti ja itäisimmän osan Itäpäänlahti. Noin viidesosa Hertunjärvestä on vähintään 20 metriä syvä. Syvin alue on melko yhtenäinen vyöhyke järven keskiosassa ja noin 40 metriä syviä pisteitä on kaksi. Järven eteläiset rannat syvenevät jyrkemmin kuin pohjoiset.

Hertunjärven saariluku on kuusi. Saaret ovat alle hehtaarin mutta yli aarin laajuisia ja ne sijaitsevat järven länsipuoliskolla. Hertunjärven rannat ovat pientalojen täplittämää kumpuilevaa kangasmetsää. Maaston korkeimmat kohdat ovat noin 120 metriä merenpinnan yläpuolella.

Hertunjärveen virtaa tulouomia sen länsi- ja eteläpuolisilta pikkujärviltä. Suurin niistä on Kaitajärvi (77,8 metriä mpy). Hertunjärven lasku-uoma on runsaan sadan metrin mittainen nimetön oja, joka laskee kohti pohjoista Saimaaseen kuuluvan Louhiveden (75,8 metriä mpy) Eno-Mikkoon. Hertunjärven ja Eno-Mikon välisen kannaksen leveys vaihtelee useista sadoista metreistä alle sataan metriin. Kannaksella sijaitsee pieniä luonnonsuojelualueita ja sen länsiosassa kohoaa Mullivuori (noin 115 metriä mpy).

Hertunjärven vesitilavuus on 26 476 000 kuutiometriä. Noin puolet järven vedestä on vähintään kahdeksan metrin syvyydessä. Järviwikissä Hertunjärveä kuvaillaan "helmeksi", jota vaivaa rehevöityminen.

Hertunjärvi (04.112.1.362) kuuluu Ala-Saimaan lähialueeseen (04.112), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Ala-Saimaan lähialueella on 612 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Saimaan jälkeen laajimmat ovat Paljavesi, Oininki ja Niinivesi. Hertunjärvi on viides.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hertunjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 13.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Edellyttää rekisteröitymisen. Viitattu 13.3.2023.
3. 1 2  Hertunjärvi (04.112.1.362) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.3.2023.
4. ↑  Ala-Saimaan lähialue (04.112) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.3.2023.
**Merja Hannele Anttila** (myöh. **Kahtola**, s. 15. syyskuuta 1950 Asikkala) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1960-luvun lopulla SM-mitaleja korkeushypyssä. Hän edusti Suomea yhdessä maaottelussa. Kotimaassa hän edusti vuoteen 1970 Asikkalan Raikasta ja sen jälkeen Lahden Urheilijoita.

Anttila saavutti korkeushypyssä Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1968 sekä sijoittui yhdeksänneksi vuosina 1970 ja 1971. Hän voitti korkeushypyssä sisäratojen Suomen-mestaruuden vuonna 1969. Hän kilpaili kolmimaaottelussa Ranskaa ja Tanskaa vastaan Pietarsaaressa heinäkuussa 1967.

Anttilan ennätys korkeushypyssä on 159 cm, jonka hän teki Heinolassa lokakuussa 1967 ja jota hän sivusi vuonna 1969.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hannele Kahtola Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2  Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon - kansa liikkumaan*, s. 494. Yleisurheilun Tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
3. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat - Kalevan malja*, s. 275. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
4. ↑  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 450. , 1987.
5. ↑  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 237–238. , 1987.
**Hannele Marja-Liisa "Hanu" Luukkainen** (s. 19. helmikuuta 1950 Helsinki) on suomalainen poliitikko, entinen Vihreän liiton kansanedustaja ja Helsingin kaupunginvaltuutettu vuosina 1989–2012. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen lisensiaatti.

Luukkainen toimi vuosina 1973–1991 tutkijana Suomen Pankissa ja 1983–1984 Suomen Säästöpankkiliitossa. Kansantaloudellisen yhdistyksen sihteerinä hän oli vuodesta 1985 vuoteen 1987. Kansanedustajakausi kesti vuodesta 1991 vuoteen 1995.

Luukkainen toimi Helsingin eläinsuojeluyhdistys HESY ry:n puheenjohtaja vuosina 1986-2014 ja hänet tunnetaan etenkin kodittomien kissojen puolestapuhujana. Hävittyään puheenjohtajavaalit vuonna 2014 Hesy ry:ssä Luukkainen on toiminut hallituksen jäsenenä vuonna 2014 perustetussa Kuono ry:ssä. Hänet valittiin HESY:n puheenjohtajaksi kevään 2016 vuosikokouksessa.

Lukkainen teki aloitteen kaupunkipyörien hankkimisesta Helsinkiin ja on muutenkin ajanut kevyen- ja joukkoliikenteen asiaa. 

Hannele Luukkainen toimi pitkään Suomen Liikenneliiton SuLi ry:n puheenjohtajana, mutta luopui tehtävästä huhtikuussa 2006.

Luukkainen kannatti julkisesti kokoomuksen presidenttiehdokas Sauli Niinistöä vuoden 2006 presidentinvaaleissa. Elokuun lopussa hän loikkasi vihreistä kokoomukseen ja oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ja vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiiristä, muttei tullut valituksi. Luukkainen putosi Helsingin kaupunginvaltuustosta vuoden 2012 vaaleissa.

Luukkainen osallistui vuonna 2013 televisiosarja Diilin 5. tuotantokauteen, mutta putosi kilpailusta ensimmäisessä jaksossa.

Luukkainen oli alullepanijana ja tiedottajana joulukuussa 2018 avatussa "Rajat räiskeelle" -kansalaisaloitteessa, jonka tavoitteena oli kieltää ilotulitteet muilta kuin ammattilaisilta.

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Hannele Luukkainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Salomaa, Marja: Luottamuspula ja työsuojelun epäkohdat ovat jatkuneet pitkään: Helsingin eläinsuojelu­yhdistyksen koko hallitus sai lauantaina potkut *Hs.fi*.  30.4.2016. Viitattu 1.5.2016.
3. ↑  Hannele Luukkainen loikkaa kokoomukseen HS 2006
4. ↑  Hannele Luukkainen, Kokoomus (Arkistoitu – Internet Archive) Vaalikone 2011
5. ↑  Miehet jyräsivät Diilissä - naistenjoukkueesta yksi kotiin! *Ilta-sanomat*.  11.2.2013. Viitattu 11.2.2013. [vanhentunut linkki]
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Hannele Luukkaisen kotisivut

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vihreän liiton kansanedustajat 1991–1995 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(10) | 
* Anttila
* Haavisto
* Hassi
* Hautala
* Luukkainen
* Nikula
* Paloheimo
* Pulliainen
* Pykäläinen
* Räty

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Artikulaatiotyö**-käsitteen on alun perin ottanut käyttöön yhdysvaltalainen sosiologi Anselm Strauss (1985) tutkiessaan työtä eri osastoilla useissa San Franciscon sairaaloissa. Tämän tutkimusraportin mukaan työ koostuu useista työlinjoista, jotka sisältävät tehtäväklustereita, mitkä mahdollistavat työn tekemisen tarkoitetulla tavalla. Sekä työlinjat että tehtävät vaativat kuitenkin koordinointia, koska haluttu lopputulos ei synny ilman järjestelyjä tai aikataulutusta, jotka Strauss (1985) määrittää tutkimusraportissaan artikulaatiotyöksi.

Vakuutusyhtiön toimistotyön tutkimuksessa Gerson & Star (1986) kirjoittavat, että artikulaatiotyö käsittää kaikki tarvittavat askeleet, jotka liittyvät kokoontumiseen, järjestelyyn, tarkkailuun sekä koordinointiin työn suorittamiseksi. 

Schmidt & Bannon (1992) nostavat esiin artikulaatiotyön merkityksen sekä tieteellisenä tutkimusalueena CSCW:ssä että CSCW järjestelmien suunnittelussa. CSCW:n tutkimusalueena artikulaatiotyö ei 1990-luvun alkuun mennessä ollut keskeisellä sijalla johtuen kesken olevasta CSCW:n kehitysprosessista ja näin ollen tieteenalueen epätarkasta määrityksestä. Schmidt et al. (1992) mukaan CSCW:n tutkimusalutta pitäisi laajentaa kollaboratiivisen työn vaatimusten tukemiseen ryhmille tarjottavan tietokonetuen lisäksi. Kollaboratiivinen työ on työtä, jossa työntekijöillä on keskinäinen riippuvuus työstään, minkä vuoksi heidän on tehtävä yhteistyötä saadakseen työnsä tehdyksi. Juuri tästä keskinäisestä riippuvuudesta johtuen, mihin tahansa kollaboratiiviseen työhön liittyy useita ns. epäoleellisia neuvottelun ja kontrolloinnin aktiviteetteja yhteistyön onnistumiseksi. Nämä epäoleelliset aktiviteetit käsittävät työtehtävien osittamisen eri työntekijöille sekä tehtävien antamisen yksittäisten työntekijöiden suoritettaviksi. Epäoleellisia nämä tehtävät ovat sen vuoksi, että ne eivät suoraan liity itse päätyöhön, tuotteen tai palvelun valmistamiseen, mutta ovat kuitenkin merkittävästi vaikuttamassa päätyön aikaan saamisessa ja edellyttävät artikulaatiotyötä. (Schmidt et al. 1992.)

Lähteet
-------

* Gerson E & Star S.L. 1986. Analysing Due Process in the Workplace. ACM Transactions on Information Systems (TOIS),Volume 4 Issue 3
* Schmidt K& Bannon L.. Taking CSCW Seriously: Supporting Articulation Work. Computer Supported Cooperative Work. Vol 1. No 1-2/March. 1992
* Strauss A. 1985. Social organization of medical work. University of Chicago Press: Chicago
**Neuroleptianalgesia** on kivunlievitysmenetelmä, jonka kehitti Henri Laborit vuonna 1951. Siinä voitiin käyttää aluksi klooripromatsiinia (nyk. Klorproman, muita lääkeainenimiä lukuisasti - mm. Ruotsissa Hibernal), aiheuttamaan leikkauspotilaalle lämpötilan lasku eli hypotermia. Joidenkintyyppisten leikkausten yhteydessä tätä erikoista ominaisuutta käytettiin hyödyksi. Esimerkiksi vanhuksilla sekä fyysisesti hyvin huonokuntoisten potilaiden kohdalla voitiin neuroleptianalgesia käyttää potilasta nukutusta "säästävämpänä" vaihtoehtona.

Myöhempänä kehiteltiin uusia menetelmiä. Näitä sovellettiin erityisesti niissä leikkausoperaatioissa, joiden aikana potilaan tuli olla tajuissaan taikka narkoosin antaminen oli ollut muutoin vasta-aiheista. Perusperiaatteena oli aiheuttaa leikattavalle kutakuinkin täydellinen tunnottomuuden tila, jonka aikaansaamiseksi käytettiin samaan aikaan annettavaa neuroleptia sekä voimakasta analgeettia.

Neuroleptianalgesia tyyppi I:ssä käytettiin yhdistelmää haloperidoli/droperidoli + fenoperidiini (*Lealgin*). Analgesian induktiovaiheessa voitiin käyttää myös sympatolyytiksi *Hydergin*:iä eli ko-dergokriinimesilaattia. Saatettiin käyttää myös valmiiksi sekoitettua kombinaattifarmakaalia nimeltä *Lealgin Comp*: siihen kuului *Lealginin* ohella haloperidolia (Haldol, Serenase).

Neuroleptianalgesia tyyppi II pohjautui yhteen käytettävään yhdistelmävalmisteeseen, nimeltään *Thalamonal*. Siihen oli kombinoitu sekä droperidolia että fentanyyliä. Droperidoli (*Dridol*) lievensi fentanyylin aiheuttamaa pahoinvointi, sillä se on tehokas antiemeettinen lääkeaine. Sen oksentelua ehkäisevän vaikutuksen mainittiin olleen peräti 50-kertainen klorpromatsiiniin verrattuna. Vastaavasti tässä nimenomaisessa käyttötarkoituksessa katsottiin taas fentanyylin olevan jopa morfiiniakin voimakkaampaa. Leikkausanestesiassa Suomessa oli tyyppi II:n käyttö yleisempää, ja *Thalamonal* oli varsin yleisessä käytössä.

Analgesiamuotoon saattoi liittyä ekstrapyrimidaalioireiden (EPS) sekä NMS:n (maligni neuroleptisyndrooma) mahdollisuus. Yllättävästi lähdekirja suositteli parkinsonismin tapaisiin oireisiin klooripromatsiinia, mikä lienee ollut selkeä virhe. Klorpromatsiinihan on kaikkein ensimmäisenä (1951) inventoitu antipsykootti, jonka eräisiin vakaviin sivuoireisiin juuri EPS kuuluu.i

Lähteet
-------

1. 1 2  Edward Shorter: *Psykiatrian historia*, MTKL Helsinki 2005
2. 1 2  Tuomi, Alfering & Olli: *Lääkkeet ja niiden käyttö*, SHKS 1977
3. 1 2 3  Matts Halldin: *Nukutus ja puudutus*, SHKS 1958-71
**Edvard Kääriä** (20. marraskuuta 1871 Haapavesi – 19. kesäkuuta 1934 Sotkamo) oli suomalainen kauppias ja maastohiihtäjä.

Kääriä kävi Oulun kauppakoulun ja toimi kaupanhoitajana Ylivieskassa ja Kärsämäellä.

Kääriä osallistui Oulun hiihtoihin ensimmäisen kerran vuonna 1892 ja sijoittui kolmanneksi 10 kilometrin matkalla. Hän voitti Oulun hiihtojen 30 kilometrin matkan vuosina 1894 ja 1895, ja ajat olivat 2.20.19 ja 2.18.54. Näillä hän löi Juho Ritolan ja Juho Aitamurron nimissä olleet ennätykset. Viimeisen kerran Kääriä osallistui Oulun hiihtoihin keväällä 1899, jolloin hän voitti 10 kilometrin matkan.

Kilpailu-uransa jälkeen Kääriä oli kauppiaana ensin Piippolassa, vuodesta 1904 Kajaanissa ja vuodesta 1921 Sotkamossa Tähtelän kauppakartanossa. Vuonna 1927 hän siirtyi joksikin aikaa Suomen Maatalous-Osake-Pankin Sotkamon haarakonttorin johtajaksi mutta joutui sitten eroamaan tehtävästä sairauden vuoksi. Viimeiset vuotensa Kääriä asui Lahtela-nimisellä huvilallaan Kaitaansalmen virran rannalla. Hän oli käynnistämässä ensimmäisiä Vuokatin hiihtoja.

Kääriä oli Kajaanin kaupunginvaltuuston ja Sotkamon kunnanvaltuuston jäsenenä. Hän toimi Kajaanin talonomistajayhdistyksen ja Sotkamon reitin liikenneosuuskunnan johtokuntien puheenjohtajana ja kuului Sotkamossa suojeluskunnan esikuntiin. Kajaanissa hän toimi kymmenen vuoden ajan VPK:n päällikkönä, ja Suomen sisällissodan aikana hän oli Kajaanissa piiri-intendentuurin varusvaraston hoitajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edvard Kääriän syntymästä 150 vuotta– Haapavetinen huippuhiihtäjä teki liikemiesuran Sotkamossa ja oli käynnistämässä ensimmäisiä Vuokatin hiihtoja, Haapavesi-lehti 24.12.2021 (Tilaajille)
2. 1 2  Edvard Kääriä – huippuhiihtäjän elämän viime vuodet Sotkamossa, Sotkamo-lehti 20.11.2021 (Arkistoitu – Internet Archive) (Tilaajille)
3. 1 2 3 4  Kuolleita, Uusi Suomi, 21.6.1934, nro 164, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3  Kauppias Edvard Kääriä, Kajaani, 21.6.1934, nro 68, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Oulun yleisten hiihtokilpailujen kunniakirjataulu Historian helmet, Museo- ja tiedekeskus Luuppi

Aiheesta muualla
----------------

* Samuli Paulaharju: Ensimmäisiä hiihtomestareitamme, Suomen Urheilulehti, 4.12.1919, nro 48–50, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Oulun hiihdon 50-vuotisjuhlapäivä tänään, Aamulehti, 12.3.1939, nro 69, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Jussi M. Hanhimäki** (s. 3. helmikuuta 1965 Espoo) on suomalainen historioitsija ja politiikan tutkija. Hänen tutkimusalaansa ovat erityisesti kansainvälisten suhteiden ja kylmän sodan historia, Yhdysvaltojen ulkopolitiikan tutkimus ja transatlanttiset suhteet. Hän toimii kansainvälisen historian professorina sveitsiläisessä Graduate Institute of International and Development Studiesissa.

Hanhimäki on koulutukseltaan filosofian tohtori Bostonin yliopistosta pääaineenaan kansainvälinen historia. Hän väitteli vuonna 1993. Hän valmistui maisteriksi Bostonin yliopistosta vuonna 1987 ja kandidaatiksi Tampereen yliopistosta 1986.

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi Hanhimäki *The Library of Congress*. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Jussi Hanhimäki *Deutschen Nationalbibliothek*. Viitattu 4.12.2020. (saksaksi)
3. ↑  Jussi HANHIMAKI *IHEID*. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)
4. ↑  Jussi Hanhimäki CV *Graduate Institute of International and Development Studies*.  syyskuu 2016. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Itsik Fefer, Albert Einstein ja Solomon Mihoels Yhdysvalloissa vuonna 1943.
**Itsik (Isaak Solomonovitš) Fefer** (ven. Ицик (Исаак Соломонович) Фе́фер, 23. syyskuuta 1900 Kiovan läänin Zvenigorodkan kihlakunnan Špola – 12. elokuuta 1952 Moskova) oli jiddišinkielinen neuvostoliitonjuutalainen runoilija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.

Itsik Fefer syntyi opettajan perheeseen ja kävi koulua kotona. Vuonna 1917 hän liittyi Bundiin ja vuonna 1919 kommunistiseen puolueeseen taistellen vapaaehtoisena puna-armeijassa. Myöhemmin hän työskenteli puolue- ja hallintoelimissä.

Feferin ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1919 ja ensimmäinen runokokoelma *Špener* ("Lastuja") vuonna 1922. Kokoelma *Vegn zih un azoine vi ih* ("Itsestäni ja itseni kaltaisista", 1924) teki hänestä yhden Neuvostoliiton tunnetuimmista jiddišinkielisistä runoilijoista. Fefer kirjoitti etupäässä ajankohtaista kansalaislyriikkaa sekä näytelmiä ja lastenrunoja. Toisen maailmansodan aikana hän laati muun muassa runoelman *Šotns fun varšaver geto* ("Varsovan geton varjot") ja tunnetun Adolf Hitleriä pilkkaavan runon *Ih bin a id* ("Olen juutalainen").

Fefer työskenteli aktiivisesti Ukrainan kirjailijaliitoissa, jiddišinkielisten lehtien toimituksissa ja kamppaili juutalaisten kulttuurilaitosten puolesta. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Juutalaisen antifasistisen komitean jäsenenä ja vuodesta 1945 sen sihteerinä. Vuonna 1943 hän kävi Solomon Mihoelsin kanssa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa ja Isossa-Britanniassa keräämässä rahaa Neuvostoliiton sotaponnisteluja varten. Samaan aikaan hän oli myös Neuvostoliiton turvallisuusministeriön agentti.

Runoilija pidätettiin Josif Stalinin juutalaisvastaisen kampanjan aikana joulukuussa 1948. Jo tätä ennen hänet oli pakotettu antamaan vääriä todistuksia muista Juutalaisen antifasistisen komitean jäsenistä. Oikeudenkäynnissä Fefer irtisanoutui todistajanlausunnoistaan. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin nationalismista ja vakoilusta syytettynä. Feferin maine puhdistettiin vuonna 1955. Hänen venäjänkielisiä runovalikoimiaan alettiin julkaista uudestaan 1950-luvun lopussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Elektronnaja jevreiskaja entsiklopedija *eleven.co.il*. Viitattu 16.10.2011. (venäjäksi)
2. ↑  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 16.10.2011. (venäjäksi)
3. ↑  Žertvy polititšeskogo terrora v SSSR *lists.memo.ru*. Viitattu 16.10.2011. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Edvard Koponen** (25. huhtikuuta 1887 Sumeria, Impilahti – 6. helmikuuta 1920 Sumeria, Impilahti) oli suomalainen maanviljelijä ja metsästäjä.

Edvard Koponen kävi kansakoulun ja myöhemmin aikuisena Itä-Karjalan kansanopiston. Hän toimi pitkään Impilahden nuorisoseuran esimiehenä ja hänet valittiin vuonna 1917 Impilahden kunnan rahaston hoitajaksi.

Koponen oli maanviljelijä ja lisäksi tunnettu kettujen ja susien pyytäjä. Hän kirjoitti vuonna 1914 kettujen pyynnistä opaskirjan, josta julkaistiin useita painoksia. Oppaassaan Koponen esitteli ja arvioi erilaisia ketunpyyntitapoja ampumalla, raudoilla, koirien avulla ja myrkyillä. Edvard Koponen kuoli helmikuussa 1920 pitkään sairastamaansa keuhkotautiin.

Teoksia
-------

* *Ketunpyyti-opas*. Tekijä, Impilahti 1914, 2. painos ja uud. painokset nimellä *Ketunpyyntiopas*, 2. painos WSOY 1920, 3. painos 1923, 4. painos 1932

Lähteet
-------

1. ↑  Geni.com : Edvard Juhonpoika Koponen
2. 1 2 3  Muistosanoja vainajasta, Karjalan Ääni, 14.02.1920, nro 19, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kirjoja retkeilystä, Lapista, luonnosta, erämaista tai muusta mukavasta : Ketunpyyntiopas, outa.fi - yhteinen retkeilylehti
4. ↑  Ketunpyyntiopas, Kansan kuvalehti, 30.09.1932, nro 40, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Neunkirchen** on kaupunki Saarlandin osavaltiossa, Saksassa. Se on Neunkirchenin piirikunnan keskuskaupunki ja sijaitsee Blies-joen varrella, noin 20 kilometriä koilliseen osavaltion pääkaupungista Saarbrückenistä. Noin 49 000 asukkaallaan Neunkirchen kuuluu Saarlandin väekkäimpiin kaupunkeihin.

Historia
--------

Neunkirchenin alueella on ollut asutusta jo 700 eaa. Kaupungin vanhinta aluetta on Wiebelskirchenin kylä, joka sijaitsee pohjoiseen keskustasta. Nimi *Neunkirchen* esiintyi ensimmäisen kerran tekstissä vuoden 1281 tienoilla. Neunkirchen oli osa Nassau-Saarbrückenin ruhtinaskuntaa. Ruhtinassuku rakennutti alueelle kaksi linnaa, joista ensimmäinen tuhoutui Pfalzin kruununperimyssodassa eli yhdeksänvuotisessa sodassa ja toinen puolestaan Ranskan suuren vallankumouksen aikana.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neunkirchen (Saarland)**.
* Neunkirchenin kaupungin viralliset Internet-sivut

Neunkirchen (Saarland)
Attikalainen valkopohjatekniikalla koristeltu alabastron, n. 470 eaa. Kuvituksessa housuihin pukeutunut amatsoni. British Museum, B 673.
**Alabastron** (m.kreik. ἀλάβαστρον) on antiikin aikana käytetty keraaminen hajuvoidepullo. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Historia ja käyttö
------------------

Alabastroneita käytettiin hajustevoiteiden ja öljyjen säilytykseen. Alabastronia voitiin kantaa nauhassa, joka oli kiedottu sen kaulan ympärille. Joissakin alabastroneissa on pieni lenkki nauhan sitomista varten. Pullon sisältöön pääsi käsiksi esimerkiksi pienen ruokotikun avulla.

Alabastron-muoto ja oletettavasti myös niiden alkuperäisen materiaalin alabasterin nimi oli alun perin peräisin Egyptistä. Niitä valmistettiin pitkään Korintissa korinttilaisessa keramiikassa, mutta 500-luvulta eaa. lähtien tunnetuimmat säilyneet esimerkit ovat peräisin Ateenasta eli attikalaisesta keramiikasta.

Muoto
-----

Alabastronin vartalo on pienikokoinen ja kapea päättyen pyöreään pohjaan. Kaulaosa on ahdas päättyen leventyvään kiekkomaiseen huuleen. Useimmiten alabastron on jalaton ja kädensijaton. Alabastronit valettiin savesta tai kaiverrettiin alabasterista, mistä vaasi on saanut nimensä.

Alabastronit koristeltiin usein valkopohjatekniikalla ja Attikassa myöhemmin punakuviotekniikalla. Maalausten kuva-aiheet liittyvät usein alabastroneiden käyttöön, ja esittävät esimerkiksi naisia kylvyn jälkeen. Toinen, pyöreämpi hajuvoidepullojen muoto on aryballos.

* Alabastronin muoto ulkoa ja sisältä.Alabastronin muoto ulkoa ja sisältä.
* Egyptiläinen alabastron, n. 664–525 eaa.Egyptiläinen alabastron, n. 664–525 eaa.
* Korinttilainen alabastron, n. 620–590 eaa.Korinttilainen alabastron, n. 620–590 eaa.
* Attikalainen punakuviotekniikalla koristeltu alabastron, n. 500–450 eaa.Attikalainen punakuviotekniikalla koristeltu alabastron, n. 500–450 eaa.
* Eteläitalialainen Gnathia-tyyliä edustava alabastron, n. 300-luku eaa.Eteläitalialainen Gnathia-tyyliä edustava alabastron, n. 300-luku eaa.
* Roomalainen lasista valmistettu alabastron, n. 200–50 eaa.Roomalainen lasista valmistettu alabastron, n. 200–50 eaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἀλάβαστρον *An Intermediate Greek-English Lexicon*.  1889. Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Alabastron", *Antiikin käsikirja*, s. 25. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
3. 1 2 3 4  Alabastron Classical Art Research Center, University of Oxford.  Arkistoitu 16.1.2020. Viitattu 20.1.2020.
4. 1 2  Cartwright, Mark: A Visual Glossary of Greek Pottery *Ancient History Encyclopedia*. Viitattu 20.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **alabastronit** Wikimedia Commonsissa
Edvard Maanpakolainen

**Edvard Maanpakolainen** (engl. *Edward the Exile*, s. 1016 – k. helmikuussa 1057) oli Englannin kuningas Edmund Rautakyljen ja Ealdgythin poika. Hän sai lisänimen "Maanpakolainen" vietettyään suuren osan elämästään poissa Englannista. Edvardin ollessa vain muutaman kuukauden ikäinen vallananastaja Knuut Suuri lähetti hänet Tanskaan murhattavaksi. Näin ei kuitenkaan tapahtunut, vaan Edvard kuljetettiin salaa Kiovan Rusiin suuriruhtinatar Ingegerdin ja Jaroslav I Viisaan hoviin, josta hän siirtyi Unkariin.

Kuultuaan Edvardin olevan elossa Edvard Tunnustaja kutsui hänet Englantiin ja teki hänestä perillisensä. Edvard Maanpakolainen kuoli kuitenkin pian maahan saapumisensa jälkeen. Tämän jälkeen perijäksi nimettiin hänen poikansa Edgar Atheling, joka ei kuitenkaan ehtinyt hallita kuninkaana normannien vallattua Englannin vuonna 1066.

Edvardin vaimo oli Agatha. Heidän lapsiaan olivat Edgar Atheling, Skotlannin Pyhä Margareta ja Cristina.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Robert K. Selander** (21. heinäkuuta 1927 Garfield, Utah – 14. kesäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen mikrobiologi, evoluutiobiologi ja ornitologi.

Selander opiskeli Utahin yliopistossa Salt Lake Cityssä, josta valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1951. Vuonna 1956 hän valmistui tohtoriksi Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän toimi Austinissa Texasin yliopiston eläintieteen professorina vuosina 1956–1974, Rochesterin yliopiston biologian osaston professorina 1974–1987 ja Pennsylvanian valtionyliopiston biologian osaston professorina 1987–1999.

Selander oli perehtynyt varsinkin salmonellan ja muiden bakteerien biologiaan. Hänet palkittiin monilla kansallisilla kunnianosoituksilla ja palkinnoilla ja hän oli useiden tieteellisten seurojen jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert K. Selander *nasonline.org*. Viitattu 20.3.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kärnänkoski** on Keski-Suomen Viitasaarella sijaitseva koski ja entinen vesivoimala. Se on tunnettu urheilukalastuskoski. Kärnänkoski sijaitsee Koliman ja Keiteleen (Kärnänjärven) välissä, ja se on reitin ensimmäinen ja pisin koski. Kosken pituus on 940 metriä ja keskivirtaama on 14,3 m³/s. Kosken yläosa on lähes luonnontilainen, mutta alaosaan on rakennettu voimalaitos, joka ei ole enää käytössä. Entisen vesivoimalaitoksen tiloissa sijaitsee nykyään sähkölaitosmuseo. Kärnänkoskelta voidaan kalastaa pääosin luontaisia taimenia ja harjuksia. Alueella on voimassa lupakiintiö .

Vuonna 1954 valmistuneen voimalan omisti Viitasaaren Sähkö Oy. Sen putous oli 5 metriä ja teho 0,5 MW. Yhtiö ei noudattanut säännöstelypykäliä vaan 1960-luvun alussa patosi koko kosken niin että jokiväylä kuivui. Voimala pysäytettiin lopullisesti kesäkuussa 1994.

Kärnänkosken ylittävä yksityissilta sai vuonna 2014 postimerkin.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalapaikka.net. Viitattu 15.2.2014.
2. ↑  Kolima–Keitele-koskireitti 6576. Eräluvat.fi. Viitattu 28.1.2019.
3. ↑  Kärnänkoski (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 28.10.2019.
4. ↑  *Facta 2001*, osa 9, p. 472. WSOY 1981.
5. ↑  Salminen, Pauliina: "Sitä kahto ei turisti – kosket pilluutti yksi juristi."  *Viitasaaren Seutu*, 23.1.2019, s. 13.
6. ↑  Viisi siltaa Keski-Suomesta saa oman postimerkin. (Arkistoitu – Internet Archive) *Keskisuomalainen* 6.6.2014. Viitattu 14.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kärnän koskikylä ja sähkölaitosmuseo.
**Robert Kahn** (21. heinäkuuta 1865 Mannheim – 29. toukokuuta 1951 Biddenden, Kent) oli saksalaissyntyinen säveltäjä ja pianisti.

Elämä ja ura
------------

Kahn oli juutalaisesta kauppias- ja pankkiirisuvusta. Hän opiskeli sävellystä Berliinissä 1880-luvun alussa. Hän tutustui Joseph Joachimiin, jolle omisti viulusonaattinsa (op. 5) ja jousikvartettonsa (op. 8). Joachimin, Hans von Bülowin, Clara Schumannin ja erityisesti Johannes Brahmsin tuki edesauttoi Kahnin varhaista menestymistä säveltäjänä. Kahn oli vuonna 1887 täydentämässä osaamistaan Wienissä ja tapasi siellä päivittäin Brahmsin, jonka vaikutus Kahnin sävellystyyliin osoittautui kestäväksi. Kahnin ystäviin kuuluivat myös kirjailijat Christian Morgenstern ja Gerhart Hauptmann, joiden teokset toimivat useiden Kahnin laulujen pohjina.

Opintojensa jälkeen Kahn työskenteli korrepetiittorina Leipzigin oopperassa ja vuosina 1893–1930 opettajana Berliinissä. Hän nautti suurta arvostusta sekä esiintyjänä että säveltäjänä ennen kansallissosialismin nousua. Loppuvuodesta 1938 Kahn muutti Isoon-Britanniaan, jossa pysyi kuolemaansa saakka. Hän asui vaimonsa kanssa Kentin Biddendenissä.

Musiikki
--------

Kahnin tuotanto koostuu pääasiassa lauluista, kuoroteoksista, pianomusiikista ja kamarimusiikista. Hän laati kaksi teosta täydelle orkesterille. Hänen vokaaliteoksiinsa kuuluvat *7 Gesänge* (op. 49), *Sturmlied* (op. 53, 1910, neliääniselle sekakuorolle, orkesterille ja uruille) ja *9 Gedichte von Johann Wolfgang von Goethe* (op. 55). Kahnin muita teoksia ovat muiden muassa Sellosonaatti nro 2 (d-molli, op. 56, 1911) ja Serenadi (f-molli, op. 73, 1923) oboelle, käyrätorvelle ja pianolle. Saksasta poistumisensa jälkeen Kahn sävelsi vielä yli tuhat pianokappaletta.

Sukupolvensa avantgardistisesta liikehdinnästä huolimatta Kahn sävelsi klassillis-romanttisen tyylin mukaisesti läpi elämänsä Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin, Robert Schumannin ja Johannes Brahmsin jalanjälkiä seuraten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Robert Kahn Royal College of Music
2. 1 2 3 4 5  Robert Kahn Boosey & Hawkes

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Juho "Jussi" Arvid Fahler** (18. syyskuuta 1896 Kankaanpää – 17. syyskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1927–1929.

Elämä ja ura
------------

Fahler syntyi Kankaanpäässä mäkitupalainen Kaarle Kustaa Fahlerin ja Maria Fahlerin perheeseen.*lähde?* Kansakoulun jälkeen hän työskenteli sahatyömiehenä Porin maalaiskunnassa, ja opiskeli Pohjois-Satakunnan kansanopistossa. Fahler liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen jo 14-vuotiaana. Keväästä 1917 lähtien hän toimi Sosialidemokraattisen nuorisoliiton Turun läänin pohjoisen vaalipiirin puhujana. Fahler oli myös Kankaanpään työväenyhdistyksen puheenjohtaja.

Sisällissodan alettua Fahler vangittiin Kankaanpäässä 28. tammikuuta 1918. Fahleria pidettiin myöhemmin Seinäjoen ja Närpiön vankileireillä, kunnes hänet siirrettiin sodan päätyttyä Tammisaaren vankileirille. Fahler sai valtiorikosoikeudelta 8 vuoden tuomion valtiopetoksesta, vaikkei ehtinyt osallistumaan punaisten toimintaan. Fahleria vastaan todistaneiden talollisten mukaan Fahler oli yrittänyt koota paikkakunnalle punakaartia ja oli myös ampunut suojeluskuntalaisia kohti näiden saapuessa kirkonkylään. Todistajien joukossa oli muun muassa 1930-luvulla kansanedustajana toiminut Kalle Joukanen. Valtiorikosylioikeudelle toimitettiin paikallisten suojeluskuntalaisten puoltavia lausuntoja, joiden mukaan Fahler oli sodan alla vastustanut aseellista toimintaa ja lisäksi hänen kiistettiin hänen syyllistyneen ampumiseen. Tuomiota ei kuitenkaan kumottu, mutta lopulta Fahler armahdettiin syyskesällä 1919.

Vapauduttuaan Fahler toimi SDP:n Satakunnan piirin järjestäjänä vuosina 1919–1921. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa puoletoiminnan uudelleenorganisointi Satakunnan pohjoisosissa. Vuodesta 1921 lähtien Fahler oli Osuusliike Kansan palveluksessa Huittisissa, Merikarvialla, Keikyässä ja Porin maalaiskunnassa. Vuonna 1925 Fahler oli presidentin valitsijamiehenä ja 1927 hänet valittiin kansanedustajaksi. Fahler istui eduskunnassa ainoastaan yhden kauden, jonka jälkeen hän työskenteli Helsingissä asioitsijana 1929–1935 ja virastoapulaisena Helsingin yliopiston metsätieteen laitoksella 1935–1955.

Perhe
-----

Fahlerin puoliso oli Thyra Margit Nordvall (1900–2000), jonka kanssa hän avioitui 1922. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Jussi Fahler *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.   Viitattu 13.9.2008.
2. ↑  Piirimme sos.-dem. edustajaehdokkaita.  *Uusi Aika*, 14.6.1927, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.6.2020.
3. ↑  Puoluetietoja.  *Sosialidemokraatti*, 22.1.1916, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.6.2020.
4. ↑  Valkoisen vihan ajoilta.  *Uusi Aika*, 12.1.1921, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.6.2020.
5. ↑  Rajala, Pertti: *Punaista on aate : Satakunnan Sosialidemokraatit ry 100 vuotta*, s. 89. Pori: Satakunnan Sosialidemokraatit, 2005. ISBN 952-91969-3-8.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Camden and Amboy Railroad -yhtiön veturi 1840-luvulta
**Burlingtonin junaturma** tapahtui Camden and Amboy Railroad -rautatieyhtiön radalla Burlingtonissa New Jerseyssä Yhdysvalloissa 29. elokuuta 1855, kun Philadelphiasta lähtenyt juna joutui yllättäen vaihtamaan suuntaa välttääkseen törmäämästä samoilla raiteilla vastaan tulevaan junaan New Yorkista. Takaperin liikkuvan junan kuljettajilla ei ollut mahdollisuutta nähdä kulkusuuntaan päin, ja juna törmäsi suurella nopeudella vaunuihin, joissa muuan tohtori John F. D. Heineken, tämän vaimo ja pariskunnan kaksi lasta olivat ylittämässä rataa. Törmäyksessä junan viidestä vaunusta neljä suistui raiteilta.

Onnettomuudessa kuoli 21–24 henkilöä ja noin 65–100 muuta loukkaantui. Yksi loukkaantuneista oli Yhdysvaltain laivaston kommodori Joseph Smith. Vaunuja ajanut tohtori Heineken selvisi onnettomuudesta lähes vammoitta.

Onnettomuuden jälkeen Camden and Amboy Railroad -yhtiön monopoliasema ja turvallisuuspuutteet joutuivat vastalauseiden kohteeksi. Yhtiön radoilla oli tapahtunut jo useita aiempia onnettomuuksia, joskin vähäisemmillä henkilövahingoilla. Camden and Amboy Railroad otti julkisuuskuvaansa puolustaakseen käyttöön junissaan uudet pillit ja asennutti junien periin eräänlaiset karja-aurat, sekä uudisti turvallisuussäädöksiään. Yhtiö myös aloitti onnettomuuden tapahtumapaikkana olleen rataosuuden muuttamisen kahdet raiteet sisältäväksi.

Lähteet
-------

* Veit, Richard F.; Lurie, Maxine N.: *Envisioning New Jersey: An Illustrated History of the Garden State*. Rutgers University Press, 2016. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Sinclair, Donald A.: Railroad Accident at Burlington in 1855.  *The Journal of the Rutgers University Library*, 1947, 10. vsk, nro 2. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Veit & Lurie 2016, s. 120
2. 1 2 3 4  Sinclair 1947, s. 49
3. 1 2 3 4  Camden and Amboy Railroad Accident, 1855, Deaths and Injuries *Cemetery Records Online*. Viitattu 2.8.2020. (englanniksi)
4. ↑  The Camden and Amboy Railroad accident.  *Richmond Dispatch*, 1.9.1855. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
5. ↑  Sinclair 1947, s. 53–54
**Ebba Jungmark** (s. 10. maaliskuuta 1987) on ruotsalainen korkeushyppääjä.

Jungmark sijoittui 12:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2005 ja viidenneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2006. Hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 tuloksella 189. Saman vuoden Osakan MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 hän oli viides. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia ennätyksellään 196. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Jungmark karsiutui loppukilpailusta. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa tuloksella 195. Helsingin EM-kilpailuissa hän oli kymmenes, mutta karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sai hopeaa tuloksella 196.

Ulkoradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 194 Zagrebissa 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ebba Jungmark Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Ebba Jungmark *tilastopaja.org*.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Kärppäsaaret

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PadasjokiPäijät-HämeSuomi |
| Saariryhmä | 
Kärppäsaarten saariryhmä |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
90 m  |
| Pinta-ala | 
28,8 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Kärppäsaaret**  on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Padasjoella. Sen pääsaari kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saariryhmä sijaitsee Virmailanselän eteläosassa Kelventeen itäpuolella ja Hirvisaaren luoteispuolella. Välimatkaa Kelvenneeseen on yli 700 metriä ja 550 metriä. Sen lähiympäristö on kivinen ja ryhmää kuuluu joitakin luotoja. Saaria on kartasta laskien kahdeksan. Suurin saari on pääsaari, joka on 890 metriä pitkä, 570 metriä leveä ja sen pinta-ala on 21,3 hehtaaria. Tämä saari on suojeltu. Toinen saari sijaitsee 50 metriä luoteeseen. Se on 350 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna 5,4 hehtaaria. Saaressa on vapaa-ajan asunto ja sen länsirannassa on kummeli. Kolmas saari sijaitsee pääsaaren pohjoispäästä 150 metriä itään. Se on 200 metriä pitkä, 140 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Myös tässä saaressa on vapaa-ajan asunto. Pienet luodot sijaitsevat tämän saaren ja pääsaaren välissä, lukuun ottamatta yhtä, joka sijaitsee toisen saaren länsipuolella. Saarten yhteispinta-ala on noin 28,8 hehtaaria. Saariryhmän korkein saari on sen pääsaari. Se kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Kelvennen edestä kulkee pohjois-eteläsuuntainen veneväylä ja kaksi muut kulkevat samaan suuntaan Hirvisaaren itäpuolelta.

Luontoarvoja
------------

Pääsaari muodostaa luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Muita saaria ei ole suojeltu. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. 1 2  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.
2. 1 2 3 4  Saaren pinta-ala on mitattu Karttapaikan pinta-alan mittaustyökalulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kärppäsaaret, Padasjoki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 28.9.2019.
2. ↑  Paikkatieto: Kärppäsaaret, *paikkatietoalusta.fi*, viitattu 28.9.2019
3. ↑  Kärppäsaaret, Padasjoki (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 28.9.2019.
4. 1 2  Kärppäsaaret, Padasjoki (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 28.9.2019.
5. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**Näljänkäjärvi** on matalahko järvi Suomussalmella Kainuun pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 95 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Näljänkäjärvi koostuu pääaltaasta ja sen eteläpuolisesta Pikku-Näljängästä. Järven pituus etelästä pohjoiseen on 3,5 kilometriä, josta Pikku-Näljängän osuus on noin 800 metriä. Järven keskivaiheilla sijaitsee länsirannan Autioniemi ja itärannan Kössönniemi. Niemien kohdalla järven leveys on 1,1 kilometriä. Niemien pohjoispuolinen järvenosa on eteläpuolista leveämpi. Noin puolet Näljänkäjärvestä on vähintään kaksi metriä ja enintään neljä metriä syvä. Syvin kohta, kymmenen metriä, sijaitsee Kössönniemen luoteispuolella. Pikku-Näljängän syvin kohta on kuusi metriä.

Näljänkäjärven laajin saari kuusihehtaarinen Isosaari, joka sijaitsee järven pohjoispuoliskolla. Sen lounaispuolella lähellä järven länsirantaa sijaitsee Tiirosaari. Suuri osa Näljänkäjärven rannoista on suomaata (Autiosuo, Kirvessuo, Pilkkasuo, Paskonsuo). Järven pohjoisrannalla sijaitsee Parkkila-niminen kylä. Autioniemellä ja Kössönniemellä on jonkin verran asutusta. Järven kaakkoispuolella sijaitsevat vaarat (Orosenvaara, Mustikkavaara) kohoavat lähes sata metriä järven pintaa ylemmäksi.

Näljänkäjärveen virtaa noin puolitoista kilometriä pitkä Välijoki idästä Kortejärveltä (186,3 metriä mpy). Näljänkäjärven luusua sijaitsee Pikku-Näljängän eteläosassa, jossa järvi kapenee joeksi ja laskee Nivankoskea länteen Näljänkäjokeen.

Näljänkäjärven vesitilavuus on 9 611 000 kuutiometriä.

Näljänkäjärvi (61.771.1.006) kuuluu Näljänkäjärven alueeseen (61.771), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Näljänkäjoen yläosan valuma-alue (61.77) ja ensimmäinen jakovaihe on Korpijoen valuma-alue (61.7). Näljänkäjärven alueella on 11 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Näljänkäjärvi on laajin. Toiseksi laajin on Kortejärvi, jota seuraa Juurikkalampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Näljänkäjärvi, vakavesi, Suomussalmi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.7.2022.
3. ↑  Näljänkäjärvi. Järviwiki. Viitattu 13.7.2022.
4. ↑  Näljänkijärven alue (61.771). Järviwiki. Viitattu 13.7.2022.
**Burman valtio***lähde?* oli Japanin keisarikunnan nukkevaltio, joka luotiin vuonna 1943 Burman japanilaismiehityksen aikana.

Historia
--------

Toisen maailmansodan alkupuolella Japani valtasi Britannian Burman saadakseen raaka-aineita ja sulkeakseen Burman tien, jota kiinalaiset nationalistit käyttivät sotatarvikkeiden kuljettamisessa.

Japani sai vallattua Burman nopeasti ja sai apua Burman kansalliselta armeijalta, jonka perustamisessa se oli auttanut. 

Kun Japani alkoi hävitä sotaa sen hallitus päätti, että Burmasta ja Filippiineistä tulisi kokonaan itsenäisiä valtioita. 28. tammikuuta 1943 Japanin pääministeri Hideki Tōjō lupasi, että Burma saisi itsenäisyyden vuoden sisällä sillä ehdolla, että se julistaisi sodan Britannialle ja Yhdysvalloille. 

1. elokuuta 1943 Burma sai itsenäisyyden ja julisti sodan Britannialle ja Yhdysvalloille. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:State of Burma
**Itsevalinta** (**valikoituminen**, self-selection) syntyy tilanteessa, jossa yksilöt valitsevat itselleen ryhmän, mikä aiheuttaa vinoutuneen otoksen. Jos siksi koehenkilöt ovat valmiiksi erilaisia kuin verrokkiryhmä, tutkimuksessa havaitut erot eivät välttämättä joudu kokeesta, jonka kohteeksi koehenkilöt joutuvat.

Self-selection bias on suuri ongelma tutkimuksessa sosiologian, psykologian, taloustieteen ja monen muun yhteiskuntatieteen alalla. Esimerkiksi kuuntelijakyselyyn ehkä vastaavat vain tietynlaiset henkilöt.

Esimerkkejä
-----------

Jos esimerkiksi makkaraa syövillä on muutenkin epäterveellisemmät elintavat ja usein eri sukupuolikin kuin soijaa syövillä, heidän suurempi kuolleisuutensa ei välttämättä johdu puoliksikaan makkarasta.

Vaikka sairaaloissa kuollaan useammin kuin kotona, sairastuneen ehkä silti kannattaa mennä sairaalaan. Kuolleisuus johtuu siitä, että sinne tulee korkeamman kuolinriskin yksilöitä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ziliak, S.T. McCloskey, D.N. (2008) *The Cult of Statistical Significance: How the Standard Error Costs Us Jobs, Justice, and Lives*, University of Michigan Press.  ISBN 0-472-05007-9
2. ↑  Lenskyj, Helen Jefferson: *Olympic Industry Resistance: Challenging Olympic Power and Propaganda*, s. 56. State University of New York Press, 2008. ISBN 978-0-7914-7479-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Self-selection bias, Moneyterms
* Self-selection bias, Skeptic's Dictionary
**Ebba Hermansson** (s. 14. toukokuuta 1996 Göteborg) on ruotsalainen poliitikko, puoluekannaltaan ruotsidemokraatti. Hän on toiminut vuodesta 2018 valtiopäiväedustajana Skånen läänin läntisestä vaalipiiristä.

Hermansson liittyi ruotsidemokraattien silloiseen nuorisojärjestöön SDU:hun syksyllä 2014. Sitä ennen hän oli ollut lyhyen aikaa maltillisen kokoomuksen nuorisojärjestön MUF:n jäsen. Vuosina 2017–2018 hän toimi ruotsidemokraattien uuden nuorisojärjestön Ungsvenskarnan pääsihteerinä. Elokuussa 2018 hänestä tuli puolueen tasa-arvopoliittinen puhehenkilö.

Hermansson valittiin Ruotsin valtiopäiville syyskuun 2018 vaaleissa. Hän oli 22-vuotiaana vaalien nuorin valituksi tullut edustaja. Hän on ollut varsinaisena jäsenenä valtiopäivien työmarkkinavaliokunnassa lokakuusta 2018 tammikuuhun 2021. Hän on ollut myös monen valiokunnan varajäsen, muun muassa koulutusvaliokunnan lokakuusta 2018, oikeusvaliokunnan maaliskuusta 2020 ja perustuslakivaliokunnan maaliskuusta 2020 saman vuoden syyskuuhun.

Hermansson on kotoisin Mölndalista.

Lähteet
-------

1. ↑  Ebba Hermansson *Altinget.se*. Viitattu 4.4.2021. (ruotsiksi)
2. 1 2 3  Ebba Hermansson (SD) *riksdagen.se*. Viitattu 4.4.2021. (ruotsiksi)
3. 1 2 3  Skoglund, Karolina: SD:s Ebba Hermansson, 22, är yngst i riksdagen *Expressen*.  18.9.2018. Viitattu 4.4.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  Andrén, Simon: SD utser ny jämställdhetspolitisk talesperson *Sveriges Radio*.  16.8.2018. Viitattu 4.4.2021. (ruotsiksi)
**Itseään kuvaava luku** (tai merkkijono, jos huomioon otetaan alkunollat), on sellainen luku, jossa luvun paikka (indeksi) merkkaa sen numeron määrää koko luvussa, alkaen nollasta. Kymmenjärjestelmässä luvun pituus on täten maksimissaan 10 (kantaluku 10, *b*). Ensimmäinen numero (luvun paikka, *d*) ilmaisee nollien määrän koko luvussa, seuraava ykkösten määrän jne. Itseään kuvaava luku ei kuitenkaan ole vain kymmenjärjestelmän ominaisuus. Myös 16-kantainen luku C210000000001000 toteuttaa kaavan.

Yleisimmin esitetty ongelma kuuluu seuraavasti: *"Pystytkö keksimään kymmennumeroisen luvun, jossa ensimmäinen numero kertoo nollien määrän, seuraava ykkösten, kolmas kakkosten ja niin edelleen?"*

Lukuja, jotka toteuttavat yllä mainitun, ovat:

| Kantaluku (b) / Pituus (n) | Luku (m) |
| --- | --- |
| 1 | ei ratkaisuja |
| 2 | ei ratkaisuja |
| 3 | ei ratkaisuja |
| 4 | 1210 ja 2020 |
| 5 | 21200 |
| 6 | ei ratkaisuja |
| 7 | 3211000 |
| 8 | 42101000 |
| 9 | 521001000 |
| 10 | 6210001000 |
| 16 | C210000000001000 |

Kohdista 7–10 on huomattavissa järjestelmällinen muutos, jossa paikka (*d*) 1 nousee aina yhdellä, siirtäen sitä merkkaavaa lukua yhden oikealle. Lisäksi on huomattavissa, että kaikkien ratkaisujen lukujen yhteenlaskettu summa on aina sama kuin pituus.

### Kaava

Kaavalla:

{\displaystyle (b-4)b^{b-1}+2b^{b-2}+b^{b-3}+b^{3}}, jossa b kantaluku, voidaan laskea mahdolliset ratkaisut. Esimerkiksi luku 4 (b=4) antaa luvun 100, joka on 4-järjestelmässä luku 1 210.

Lähteet
-------

1. ↑  Self-Descriptive Number *Number Theory*. Wolfram Math World. Viitattu 23.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  Self-descriptive numbers in various bases represented in base 10 *Database*. The On-Line Encyclopedia of Integer Sequences (OEIS). Viitattu 23.1.2022. (englanniksi)
**Sleeps With Angels** on Neil Youngin kahdeskymmenes studioalbumi ja seitsemäs albumi Crazy Horsen kanssa. Albumi on julkaistu vuonna 1994. Sen julkaisi hänen pitkäaikainen levy-yhtiönsä Reprise. *Sleeps With Angels* on ainoa albumi, jossa Young soittaa huilua.

Young sävelsi "Sleeps With Angels" -kappaleen Kurt Cobainin kuoleman jälkeen, joka lainasi häntä itsemurhaviestissään.

Kappaleet
---------

|  | Kappale | Kesto |
| --- | --- | --- |
| 1. | My Heart | 2:44 |
| 2. | Prime of Life | 4:02 |
| 3. | Driveby | 4:43 |
| 4. | Sleeps With Angels | 2:44 |
| 5. | Western Hero | 4:00 |
| 6. | Change Your Mind | 14:39 |
| 7. | Blue Eden | 6:22 |
| 8. | Safeway Cart | 6:29 |
| 9. | Train of Love | 3:57 |
| 10. | Trans Am | 4:07 |
| 11. | Piece of Crap | 3:15 |
| 12. | A Dream That Can Last | 5:27 |

Kokoonpano
----------

Neil Young – kitara, piano, haitari, huilu, laulu

Frank "Poncho" Sampedro – kitara, flyygeli, sähköpiano, koskettimet, marimba, taustalaulu

Billy Talbot – basso, vibrafoni, marimba, taustalaulu

Ralph Molina – rummut, taustalaulu

Saavutukset
-----------

| Vuosi | Lista | Sija |
| --- | --- | --- |
| 1994 | The Billboard 200 | 9 |