recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
José Martín muistomerkki.
**José Martín muistomerkki** on Havannassa sijaitseva Kuuban kansallissankarin José Martín kunniaksi pystytetty muistomerkki Plaza de la Revolución -aukion laidalla. Se on korkeudeltaan 109-metrinen eli maailman korkein kirjailijalle omistettu monumentti. Torni, jonka juurella Martín patsas sijaitsee, on viisisakaraisen tähden muotoinen ja päällystetty kuubalaisella, Isla de la Juventudin saarelta peräisin olevalla marmorilla. Patsas on kuvanveistäjä Juan José Sicren tekemä.

Muistomerkin rakennustyöt aloitettiin Martín syntymän satavuotisjuhlavuonna 1953, mutta projektin suunnittelu oli aloitettu jo ennen Fulgencio Batistan vuonna 1952 tekemää vallankaappausta. Muistomerkin ja aukion tieltä purettiin La Pelusan slummialue, jonka asukkaat vaativat korvausta valtiolta nuoren asianajajan Fidel Castron avustamina. Rakennustyöt valmistuivat vuonna 1958 Batistan diktatuurin viimeisinä päivinä.

José Martín muistomerkin ylimmässä kerroksessa on näköalatasanne, jonne pääsee hissillä. Pohjakerroksessa on esillä muun muassa José Martín kirjeitä, kirjoituksia sekä muistoesineitä hänen elämänsä varrelta.

Lähteet
-------

1. ↑  Prince Charles joins tribute to Cuba’s heroes *The Times*.  25.3.2019. Viitattu 16.5.2020. (englanniksi)
2. ↑  Jose Marti Memorial in Habana, Cuba stock photo *iStock by Getty Images*. Viitattu 16.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  Simons, Geoff: *Cuba: From Conquistador to Castro*, s. 271. Springer, 1996. ISBN 978-134-924-417-1. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Sleeping on the Ashes: Slum Clearance in Havana in an Age of Revolution, 1930-65 (pdf) *core.ac.uk*. Viitattu 16.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **José Martín muistomerkki** Wikimedia Commonsissa
**Henrik Spåre** (31. toukokuuta 1664 Merimasku – 1747 Vesilahti) oli suomalainen Ruotsin armeijassa palvellut everstiluutnantti. Spåre oli isovihan aikana 13 vuotta sotavankina Siperiassa ja hän piti tuona aikana päiväkirjaa joka on säilynyt nykypäiviin. Hän jäi vangiksi 1709 Pultavan taistelun jälkeen ja oli vankina muun muassa Tobolskissa. Späre pääsi palaamaan vankeudesta 1722. Spåre oli sodan jälkeen Vesilahden Vakkalan Kouvon kapteenin puustellin isäntänä 1723–1741. Hänestä tuli vänrikki 1702, luutnantti 1708, kapteeni 1709 ja everstiluutnantti 1722. Spåre erosi sotapalveluksesta 1741. 

Henrik Spåren ja hänen poikansa kapteeni Henrik Johan Spåren (1694–1765) päiväkirjanomaisia muistiinpanoja säilytetään Kansallisarkistossa. Ne on julkaistu kahdessa teoksessa:

* Carl von Bonsdorff : *Tvänne krigsmän från stora ofredens tid*, Förhandlingar och uppsatser 3. Skrifter utgifna af Svenska Litteratursällskapet i Finland IX. Helsingfors 1888
* *Karolinska krigares dagböcker jämte andra samtida skrifter VII*, Lund 1912

Spåre oli naimisissa vuodesta 1691 Cristina Rothin (1664–1729) kanssa. Heillä oli seitsemän lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seppo Salmelan GeneaNet-sivusto : Henrik Spåre
2. ↑  Henrik Spåren elämäkerta Kansallisbiografiassa
3. ↑  Tab. 18
4. ↑  Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten Spåre nr 160, tabell 11
5. ↑  Spåre-suvun arkisto Kansallisarkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Kreetan valtio** (kreik. Κρητική Πολιτεία, *Kritikí Politeía*) oli Välimerellä sijaitsevalle Kreetan saarelle vuonna 1898 perustettu autonominen tasavalta, joka kuului Osmanien valtakuntaan. Vuonna 1913 Kreetan valtio liitettiin Kreikkaan.

Historia
--------

Kreikka itsenäistyi Osmanien valtakunnasta vuonna 1821, mutta Kreeta jäi edelleen osaksi valtakuntaa. Kreetalaiset järjestivät usein kapinoita osmanivaltaa vastaan ja painostivat Ateenaa tulemaan apuun. Vuoden 1866 kapinan johtomiehet alkoivat vaatia *énosista* eli liittoa Kreikan kanssa. Kreikkalaiset ympäri maailmaa alkoivat kerätä rahaa aseita varten, ja saarelle alkoi saapua vapaaehtoisjoukkoja. Kreetalaiset jäivät kuitenkin yksin, sillä suurvallat painostivat Kreikan luopumaan kreetalaiskapinallisten tukemisesta.

Kreetaa hallinnut neuvosto vuonna 1898. Elefthérios Venizélos toinen vasemmalta.
Vuonna 1898 suurvallat kuitenkin taipuivat ja vaativat osmaneja myöntämään Kreetalle itsehallinnon. Kreeta oli yhä nimellisesti osa Osmanien valtakuntaa, mutta se jaettiin neljään miehitysalueeseen Ranskan, Italian, Venäjän ja Britannian kesken. Suurvallat pakottivat osmanit hyväksymään valtion ylikomissaariksi Kreikan kuninkaan Yrjö I:n pojan prinssi Yrjön.

Ylikomissaari prinssi Yrjö muodosti Kreetaa hallinneen kreetalaisista ja osmaneista koostuneen neuvoston. Muutaman vuoden kuluttua kreetalaiset alkoivat vaatia *énosista* Kreikan kanssa, ja saarta uhkasi kapina. Kreetaa hallinneeseen neuvostoon kuului kreetalaispoliitikko Elefthérios Venizélos, joka nousi *énosikseen* tähtäävän liikkeen johtoon. Venizélos kutsui koolle vallankumousneuvoston vuonna 1905. Se oli laiton ja se hajotettiin. Venizéloksella oli kuitenkin niin suuri kannatus, että tilanne johti prinssi Yrjön eronpyyntöön vuonna 1906. Prinssi Yrjön jälkeen Kreetan valtion ylikomissaariksi nousi Aléxandros Zaḯmis.

Kreetaa hallinnut neuvosto julisti vuonna 1908 saaren olevan Kreikan kanssa liitossa. Venizéloksesta tuli Kreikan pääministeri vuonna 1910, ja *énosis* Kreikan kanssa saavutettiin lopulta hänen johdollaan vuonna 1913.

Katso myös
----------

* Kreetan historia

Lähteet
-------

1. ↑  History of the Town of Hania interkriti LTD. Viitattu 10.12.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Bennett, Lindsay: *Kreeta*, s. 21. Engl. alkuteos: Crete, suom. Sevón, Marja; Valtonen, Tero (päivitykset). Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2003. ISBN 951-31-2706-0.
3. ↑  Boatswain, Timothy; Nicolson, Colin: *Matkaopas historiaan: Kreikka*, s. 218–219. Engl. alkuteos: A Traveller's History of Greece, suom. Koskinen, Kaisa; Virnes, Sirkka. UNIpres, 2003. ISBN 951-579-150-2.
4. 1 2 3 4 5  Tuominen-Gialitaki, Merja: *Kreeta – vieraanvaraisten jumalten saari*, s. 77–78. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2002. ISBN 951-31-2342-1.
5. 1 2  Horton Box, Pelham: *Three master builders and another*, s. 203. Ayer Publishing, 1925. ISBN 0836902343. Teoksen verkkoversio (viitattu 18.6.2009). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kreetan valtio** Wikimedia Commonsissa
Donna D'Errico, 2019
**Donna D'Errico** (s. 30. maaliskuuta 1968 Dothan, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan *Baywatchissa*. Hän oli myös BattleBotsin juontaja ja hän on näytellyt muun muassa elokuvassa *Candyman: Day of the Dead*. Donna oli myös Playboyn Playmate of the Month syyskuussa 1995.

Donna D'Errico oli naimisissa hard rock -yhtye Mötley Crüen basistin Nikki Sixxin, kanssa. Heillä on tytär Frankie-Jean Sixx, vaikkakin he ovat kasvattaneet yhdessä myös kolme Nikkin lasta tämän aiemmasta suhteesta. 27. huhtikuuta 2006 Donna haki avioeroa. He ovat olleet aiemminkin erossa toisistaan mutta menneet kuitenkin yhteen uudestaan. Keväällä 2006 Sixx ja D'Errico kuitenkin erosivat, ja Mötley-rokkari ja D'Errico ovatkin oikeuden kautta jakaneet omaisuuttaan avioeron jälkeen.

Donna ja Nikki tapasivat toisensa Mötley-rumpali Tommy Leen järjestämillä sokkotreffeillä. Tommy Lee oli tuolloin kimpassa Baywatch-tähti Pamela Andersonin, joka on Donnan ystävä, kanssa. Nikki rakastui Donnaan ensisilmäyksellä, ja oli iloinen siitä että kerrankin hänellä oli joku joka rakasti ja välitti hänestä, ja jonka kanssa oli helppo puhua asioista. Vuonna 2001 Donna sai tietää olevansa raskaana, ja he alkoivat heti miettiä lapselle nimeä. Tytön nimeksi tuli Frankie-Jean sillä Nikkille oli annettu syntyessään nimi Frank, ja teini-iässään hän oli hylännyt tuon nimen joten hän tahtoi nyt 43-vuotiaana tuoda sen nimen takaisin. Nimi Jean on Donnan äidin nimi.

Sixx ja D'Errico harrastivat liittonsa aikana huumeita. Myös D'Erricon tuhlaileva elämäntyyli aiheutti ongelmia. Hiljattain Sixx sai tietää salattuja asioita ex-vaimonsa menneisyydestä. Donna D'Errico oli työskennellyt stripparina Teksasissa ja Las Vegasissa. Prostituutio ei myöskään ollut ex-vaimolle vieras asia. Eräässä haastattelussa Sixx kertoo järkyttyneensä asiasta, sillä hänellä ei ollut asiasta mitään aavistusta.

Lähteet
-------

*

Aiheesta muualla
----------------

* Donna D’Errico Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Christian Leopold von Buch** (2. huhtikuuta 1774 Stolpe an der Oder, Preussin kuningaskunta – 4. maaliskuuta 1853 Berliini, Preussin kuningaskunta) oli saksalainen geologi, jota on pidetty aikansa suurimpana geologina.

Elämä ja geologiset tutkimukset
-------------------------------

Buch syntyi Stolpessa (nykyään osa Angermündea) ja opiskeli samaan aikaan kuin Alexender von Humboldt Freibergin kaivosakatemiassa Abraham Gottlob Wernerin johdolla. Buch paneutui kiinnostuneena lähes kaikkiin geologisiin ja paleontologisiin kysymyksiin, ja häntä pidettiin Wernerin ja William Smithin kuoleman jälkeen aikansa johtavana geologina. Vuonna 1797 Buch aloitti ensimmäiset huolelliset tutkimukset Keski-Alpeilla Tirolissa. Hän teki tieteellisiä matkoja useisiin maihin ja vietti kaksi vuotta (1806-1808) Skandinaviassa, jolloin hän kiinnitti huomiota maankohoamisilmiöön. Vuonna 1802 hän tutki Auvergnen sammuneita tulivuoria Etelä-Ranskassa. Vuonna 1815 hän vieraili Kanariansaarilla.

Buchin näkemys tulivuorten muodostumisesta, jonka mukaan ne muodostuivat tulivuorenpurkauksen aiheuttaman maankohoamisen seurauksena, on myöhemmin todettu vääräksi, mutta hänen teoriansa tulivuorten ja vuorten rakenteesta ja alkuperästä oli tärkeä edistysaskel kysymyksen ratkaisemisessa ja sai laajaa tunnustusta aikansa geologeilta. Buchin tutkimukset koskivat myös dolomiitteja, jotka olivat siihen asti huonosti ymmärrettyjä.

Monista Buchin geologisista, petrografisista ja paleontologisista teoksista mainittakoon *Reise durch Norwegen und Lappland* (1810), *Geognostische karte über Deutschland* (1826; 5. painos. 1843), *Über die eisensteinlager in Schweden* (1810), *Über die ursache der verbreitung der erratischen blöcke der Alpen* (1804-11) ja *Zu Sefströms aufsatz über skandinavische geröllfurchen* (1838).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  von Buch, Christian Leopold *The New International Encyclopædi*.  1928. Viitattu 03.11.2021.
2. 1 2 3 4  von Buch, Christian Leopold *Nordisk familjebok*.  1905. Viitattu 03.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leopold von Buch** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* Leopoldina

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Pietro Bembo
**Pietro Bembo** (20. toukokuuta 1470 Venetsia – 18. tammikuuta 1547 Rooma) oli italialainen kardinaali ja oppinut. Bembo vaikutti Toscanan murteen kehittymiseen kirjakieleksi, johon nykyinen italian kirjakieli pohjautuu.

Elämä
-----

Lapsena Bembo lähti isänsä mukana Firenzeen ja oppi siellä rakastamaan toscanalaista murretta, jota hän sittemmin suosi kotikaupunkinsa murteen sijasta. Saatuaan opintonsa päätökseen, joihin kuului kahden vuoden paneutuminen kreikan kieleen Konstantinos Laskariksen johdolla Messinassa, hän valitsi kirkollisen uran. Vietettyään aikaa Italian eri kaupungeissa ja hoveissa, joissa hän oli jo oppineisuutensa ansiosta tervetullut, hän seurasi Giulio de' Medicia Roomaan, jossa hänet pian sen jälkeen nimitettiin paavi Leo X:n sihteeriksi. Paavin kuoltua terveydeltään heikentynyt Bembo vetäytyi Padovaan, jossa hän asui useiden vuosien ajan keskittyen kirjallisiin töihin ja huvituksiin. Vuonna 1529 hän otti vastaan kotikaupunkinsa Venetsian historiankirjoittajan viran, ja pian sen jälkeen hänet nimitettiin Pyhän Markuksen tuomiokirkon kirjastonhoitajaksi. Paavi Paavali III:n tarjoama kardinaalin virka vei hänet vuonna 1539 jälleen Roomaan, jossa hän luopui klassisen kirjallisuuden opiskelusta ja omistautui teologialle ja klassiselle historialle, ja hän sai ennen pitkää Gubbion ja Bergamon piispuudet.

Bembo teki suuren palveluksen italian kielen maineelle ja oikeellisuudelle, ja hänen sanotaan olleen niin tarkka tyylin puhtaudesta, että hän oikoluki neljäkymmentä teostaan. Klassikoiden tyylin tarkka jäljittely oli hänen ihanteensa. Hänen teoksistaan voidaan mainita *Gli Asolani* (1505, dialogit rakkauden luonteesta, omistettu Lucrezia Borgialle), *Prose nelle quale si ragiona della volgar lingua* (1525, ansiokas kieliopillinen teos), *Rime* (1530), *Carmina* (1533) ja *Rerum veneticarum libri XII* (1487-1513). Jälkimmäinen teos julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen nimellä *Istoria veneziana* (12 osaa, 1552). Bembo kootut teokset, *Tutte opere*, ilmestyivät vuonna 1729 neljänä niteenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bembo, Pietro *Nordisk familjebok*.  1904. Viitattu 12.11.2021.
2. 1 2 3  Bembo, Pietro *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 12.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pietro Bembo** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Luis González Bravo** (8. heinäkuuta 1811 Cádiz – 1. syyskuuta 1871 Biarritz, Ranska) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1843–1844 ja 1868.

González oli alun perin radikaaleja mielipiteitä kannattanut lehtimies, mutta hän siirtyi 1840-luvun alussa maltillisiin. Hän toimi sen jälkeen useissa näkyvissä tehtävissä, kuten lyhyesti pääministerinä sekä vuosina 1844–1847 ja 1854–1864 Espanjan lähettiläänä Lissabonissa. Hän oli myös sisäministerinä Ramón María Narváezin kahdessa hallituksessa vuosina 1864–1865 ja 1866–1868. Narváezin kuoltua huhtikuussa 1868 González tuli hänen tilalleen pääministeriksi. Hänen taantumuksellinen ja hovipiirejä myötäillyt politiikkansa sekä suositun kenraali Francisco Serranon maastakarkotus tekivät hallituksesta hyvin epäsuositun, mikä johti vallankumouksen puhkeamiseen Espanjassa vielä samana vuonna. González pakeni vallankumouksen jälkeen Ranskaan, jossa hän liittyi myöhemmin karlisteihin.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nordisk familjebok* (1908), s. 1471–1472 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 22.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**The Heritage Foundation** on yhdysvaltalainen konservatiivinen ajatushautomo. Sen tavoite on "kehittää ja edistää konservatiivista politiikkaa, joka perustuu vapaaseen yritteliäisyyteen, valtion roolin vähentämiseen, yksikönvapauteen, perinteisiin amerikkalaisiin arvoihin ja vahvaan kansalliseen puolustukseen."

Säätiö perustettiin 1973, jolloin sen alkupääoma tuli Joseph Coorsilta, joka oli Coorsin panimoiden omistaja. 

Heritage Foundation oli 1980- ja 1990-luvun alun "Reaganin doktriinin" arkkitehti ja ajaja. Sen mukaan Yhdysvaltain piti tukea antikommunistisia vastarintaliikkeitä eri puolilla maailmaa. *lähde?*

Se julkaisee *Wall Street Journalin* kanssa vuosittain taloudellisen vapauden indeksiä, joka mittaa omistusoikeuksia ja vapautta valtion sääntelystä.

Greenpeacen mukaan Heritage Foundation on yksi niistä organisaatioista, joita Yhdysvaltain öljyteollisuus rahoittaa vähätelläkseen ilmastonmuutoksen vaikutuksia.

Heritage Foundationin mukaan nykyköyhällä on mikroaaltouuni, ilmastointi, auto (joillakin kaksi kappaletta), kaapeli-tv, useampi tv, DVD-soitin sekä pesukone ja kuivausrumpu. Myös tietokone ja asitanpesukone on monella.

Lähteet
-------

1. ↑  The Heritage Foundation - Greenpeace USA (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heritage Foundation**.
*
**Arma suecica** ('Ruotsin aseet') on Friedrich Hulsiuksen Frankfurt am Mainissa 1631–1634 julkaisema kronikka, joka kertoo Kustaa II Aadolfin ja Ruotsin armeijan sotimisesta Saksassa. Teos koostuu lentolehtisistä ja muista painetuista lähteistä. Ensimmäinen osa ilmestyi 1631 latinaksi ja laajennettuna saksaksi. Uusia painoksia ilmestyi vuoteen 1634 asti, joista osa tekijänimellä Philipp Arlanibæus, Philohistoricus, joka on varmaankin salanimi. Teoksessa on niin paljon yhtäläisyyksiä toisen vastaavan kronikan *Inventarium Sueciæn* kanssa,että niiden kirjoittaja lienee sama. Myöhemmän kronikan kirjoittajaksi on merkitty Johann Ludvig Gottfried, jonka Gustav Droysen (*Arlanibæus Godofredus, Abelinus*, 1864) katsoo tarkoittavan Johann Philipp Abelinia. Frieda Gallati (*Chemnitz und seine quellen*, 1902) on kuitenkin osoittanut, että Gottfried vaikutti Frankfurtissa, jonne hän nähtävästi oli muuttanut Heidelbergista, ja jo vuonna 1625 hänet mainitaan nimityksellä "corrector". Hän julkaisi 1632 ylistysrunoja Kustaa Aadolfin kunniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Arma suecica Nordisk Familjebok. Uggleupplagan. 1, palsta 1512. Nordisk familjeboks förlag 1904
**Juovakenguru** (*Lagostrophus fasciatus*) on pussieläin, joka elää nykyään kolmella Australian länsipuolella olevalla saarella. Se on ainoa *Lagostrophus*-suvun ja Sthenurinae-alaheimon vielä elossa oleva laji. Juovakenguru eli ennen myös Australian mantereella, mutta kuoli sieltä sukupuuttoon ilmeisesti vuonna 1963; viimeinen näköhavainto siitä tehtiin vuonna 1906. Mantereelta katoaminen johtui mahdollisesti elinalueen hävittämisestä, ruoan vähenemisestä sekä saalistajien lisääntymisestä.

Käytös
------

Juovakenguru on sosiaalinen yöeläin ja elää yleensä ryhmissä pesimisalueella. Pesät sijaitsevat tiheiköissä ja tiheiden pensaiden alla. Lajin urokset ovat erittäin aggressiivisia; aggressiivisuus ilmenee erityisesti urosten kesken ravinnosta taisteltaessa.

Ulkonäkö
--------

Juovakengurut ovat pienikokoisia; ne painavat noin 1,7 kg, naaraat ovat hieman uroksia painavampia. Kengurut ovat päästä häntään 80 cm:n pituisia, josta hännän pituus on noin puolet (keskimäärin 37,5 cm). Kuono on lyhyt ja turkki on pitkä ja harmaa, jossa on keltaisia ja hopeita täpliä. Alavatsalla turkki muuttuu vaaleamman harmaaksi. Selän puolella turkissa on keskiselältä lähteviä mustia raitoja, jotka jatkuvat aina hännän alkuun asti.

Ravinto
-------

Juovakenguru on kasvinsyöjä ja saa suurimman osan tarvitsemastaan nesteestä syömistään kasveista. Ruokavalio koostuu erilaisista ruohoista, hedelmistä sekä muista syötävistä kasveista.

Lisääntyminen
-------------

Kiima-aika alkaa joulukuussa ja päättyy syyskuussa. Juovakenguru tulee lisääntymiskykyiseksi vuoden iässä mutta lisääntyy yleensä vasta toisena elinvuotenaan. Tiineys kestää muutaman kuukauden. Poikasia syntyy normaalisti vain yksi, mutta joskus naaras synnyttää vuoden aikana kahdesti. Poikaset pysyvät naaraan pussissa puoli vuotta, jonka jälkeen naaras hoitaa poikasta vielä kolmisen kuukautta. Tilanteissa, jossa poikanen kuolee, on joillakin naarailla toinen sikiö, josta voidaan synnyttää uusi poikanen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Burbidge, A.A. & Woinarski, J.: *Lagostrophus fasciatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2016.2*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Palmén, Ernst & Nurminen, Matti (toim.): *Eläinten maailma, Otavan iso eläintietosanakirja. 5. Sydän–Öljykala*, s. 1972. Helsinki: Otava, 1975. ISBN 951-1-02059-5.
3. ↑  Haaramo, Mikko: Macropodidae: Macropodinae *Mikko's Phylogeny Archive*.  12.2.2013. Helsingin yliopisto. Viitattu 25.11.2017.
4. 1 2 3  Australian Wildlife Conservancy *australianwildlife.org*.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 29.7.2007. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q670056
* Wikispecies: Lagostrophus fasciatus
* ADW: Lagostrophus\_fasciatus
* AFD: Lagostrophus\_fasciatus
* ARKive: lagostrophus-fasciatus
* BOLD: 83173
* CoL: 3RXTV
* ECOS: 7646
* EoL: 1038585
* GBIF: 2440134
* iNaturalist: 42975
* IRMNG: 11086770
* ITIS: 552726
* IUCN: 11171
* MSW: 11000196
* NCBI: 65634
* Species+: 7642

 |

 |
Venäläisiä tanssimassa Belgorodin alueella 2014.
**Venäläinen kansantanssi** (ven. Русский народный танец) on osa venäläistä kulttuuria ja kansankuvaa. Tanssin juuret ulottuvat ainakin 900-luvulle jolloin varhaiset slaavit asuttivat nykyisen Venäjän aluetta. Tanssi on yhdistetty usein erilaisiin juhliin ja tapahtumiin kuten esimerkiksi sadonkorjuuseen ja häihin.

Monet venäläisistä kansantansseista ovat saaneet vaikutteita ja muistuttavat paljon monia muita itäslaavilaisia kansantansseja, mutta venäläisiin kansantansseihin kuuluu myös esimerkiksi turkkilaisia ja suomalais-ugrilaisia tansseja Venäjän valtavan monimuotoisuuden vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  The Society of Folk Dance Historians (SFDH) - Russian Folk Dance *sfdh.us*. Viitattu 16.2.2024.
2. ↑  RusMoose: Traditional Russian Folk Dance | Ethnic Dances from Russia *RusMoose.com*.  30.12.2015. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
3. ↑  Russian Culture - Core Concepts *Cultural Atlas*.  2017. Viitattu 16.2.2024. (englanniksi)
**Yui Susaki** (jap. 須崎 優衣, *Susaki Yui*, s. 30. kesäkuuta 1999 Matsudo) on japanilainen vapaapainin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020, kun hän voitti naisten alle 50 kg sarjan.

Susaki voitti ensimmäisen alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2015, kun hän voitti naisten alle 46 kg sarjan. Hän voitti seuraavana vuonna alle 17-vuotiaiden MM-kultaa 49 kg sarjassa. Ensimmäisen aikuisten turnausvoiton hän saavutti vuonna 2017 Ivan Yariguinin Grand Prix -kilpailussa 48 kg sarjassa. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin hän voitti New Delhin Aasian-mestaruuskilpailuissa 2017, kun hän voitti 48 kg sarjan. Susaki voitti samana vuonna myös ensimmäisen aikuisten MM-kullan Pariisin MM-kilpailuissa 2017. Vuonna 2018 Yui voitti sekä alle 20-vuotiaiden että aikuisten MM-kultaa 50 kg sarjassa. Hän uusi seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden MM-kullan.

Susaki osallistui uransa ensimmäisiin olympialaisiin Tokion olympialaisissa 2020. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella mongolialaisen Tsogt Ochir Namuuntsetsegin ja puolivälierissä ecuadorilaisen Lucía Yépezin ylivoimaisella pistevoitolla. Hän voitti välierissä azerbaidžanilaisen Mariya Stadnikin jälleen ylivoimaisella pistevoitolla. Loppuotteluss Susaki kohtasi kiinalaisen Sun Yananin. Susaki voitti ottelun ylivoimaisella pistevoitolla. Hän toimi myös samojen olympialaisten avaustilaisuuden Japanin lipunkantajana.

Vuonna 2022 Susaki voitti Belgradin MM-kilpailuissa 50 kg sarjan. Hän voitti samana vuonna myös alle 23-vuotiaiden MM-kultaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Yui Susaki International Wrestling Database. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Yui Susaki UWW. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Susaki, Yui Institut für Angewandte Trainingswissenschaft. Viitattu 12.3.2023. (saksaksi)
4. ↑  2020 Summer Olympics - Wrestling - Flyweight, Freestyle (≤50 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
5. ↑  Yui Susaki Olympedia. Viitattu 12.3.2023. (englanniksi)
**Veturi** oli suomalainen Yleisradion tuottama vuosina 1992–2003 valmistunut ja esitetty lasten makasiiniohjelma. Ohjelma oli vuosina 1986–1992 Yle TV1:llä esitetyn lastenohjelman *Puoli kuuden* seuraaja.

Ensimmäinen ohjelma esitettiin 31. elokuuta 1992, ja viimeinen 31. toukokuuta 2003. Alkuaikoina ohjelmaa esitettiin maanantaista perjantaihin iltapäivisin, mutta myöhemmin sen lähetyspäiväksi vakiintui lauantai. Myöhempinä vuosina lauantain lisäksi ohjelmaa esitettiin myös sunnuntaisin. 7. tammikuuta 2001 esitettiin viimeinen Veturi Yle TV1-kanavalla, jonka jälkeen ohjelma siirtyi esitettäväksi Yle TV2-kanavalle.14. tammikuuta 2001 alkaen. Tämän uudistuksen myötä kaikki aiemmin Yle TV1-kanavalla esitetyt lastenohjelmat siirtyivät tästä edes esitettäväksi Yle TV2-kanavalle kanavauudistuksen myötä. Vuosina 2002–2003 ohjelman lähetyspäivä oli vain enää lauantai. Tämän lisäksi Veturi-nimen alla esitettiin erikoisohjelmia muina tiettyinä ajankohtina. Veturin rinnalla esitettiin myös vuosina 1992-1993 ohjelmaa nimeltä *Pienen pieni veturi* lauantaisin ja vuosina 1995-2000 ohjelmaa nimeltä *Pikku veturi* sunnuntaisin.

Ohjelmassa esitettiin erilaisia lastenohjelmia, joista osa oli Yleisradion omaa tuotantoa ja osa ulkomaalaista. Ohjelmien välissä oli erilaisia juontoja ja kuulutuksia.

Veturissa esitettyjä ohjelmia
-----------------------------

* Ansa ja Oiva
* Hapsiainen
* Jokeri Pokeri Box

Lähteet
-------

1. 1 2  Kemppainen, Petri: Veturi köhkii ja kiitää Uusia piirrosanimaatioita kouluikäisille (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  31.8.1992. Viitattu 26.1.2024.
2. ↑  Lastenohjelmien historiaa *vintti.yle.fi*. Viitattu 26.1.2024.
3. ↑  Ohjelmatiedot 31.5.2003 (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*. Viitattu 26.1.2024.
4. ↑  Ohjelmatiedot 7.1.2001 (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*. Viitattu 26.1.2024.
5. ↑  Ohjelmatiedot 14.1.2001 (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*. Viitattu 26.1.2024.
6. ↑  Erho, Nina: Lasten aamuohjelmat (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  12.1.2002. Viitattu 26.1.2024.
7. ↑  Yli-Ojanperä, Elina: Näin Ansa ja Oiva tutustuivat Veturissa *Yleisradio*.  8.6.2007.
8. ↑  Yli-Ojanperä, Elina: Hapsiaisen alku- ja loppulaulut *Yleisradio*.  7.5.2007. Viitattu 26.1.2024.
9. ↑  TAIKURIMESTARI SIMO AALTO Curriculum Vitae *taikurisimoaalto.com*. Viitattu 26.1.2024.
*Tämä artikkeli käsittelee yökerhoa. Saksalaista vakioautosarjaa käsittelee artikkeli DTM, ja muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**DTM** on Helsingissä sijaitseva seksuaalivähemmistöille suunnattu, heteroystävällinen yökerho. Nimi on lyhenne ravintolan aiemmasta nimestä **Don’t Tell Mama** (suom. *Älä kerro äidille*).

Yökerhossa on baareja ja erityyppiset tanssilattiat. Yökerhossa järjestetään esimerkiksi Miss Drag Queen- ja Gay Finland -kilpailut, klubi-iltoja, muotinäytöksiä ja yksityistilaisuuksia.

Yökerho muutti Isolta Roobertinkadulta Mannerheimintielle vuonna 2012 ja siirtyi samalla yksityiseen omistukseen. Koronakeväänä 2020 yritys joutui luopumaan tiloistaan viereiseen loistohotelliin kantautuneen musiikkimelun vuoksi. Yökerho avautttiin jälleen syksyllä 2023 Teurastamon alueelle Helsingin Hermanninmäessä.

Yökerhon alkuperäinen nimi on todennäköisesti ollut inspiraationa brittiläisen  Queer As Folk-televisiosarjan suomenkieliselle nimelle.

Historia
--------

Vuonna 1984 Setan yhteydessä toimiva SETA-säätiö perusti Ravintola Oy Afroditen. Osakeyhtiö osti Isolla Roobertinkadulla sijainneen ravintola Gambrinin ja avasi tiloihin Suomen ensimmäisen seksuaalivähemmistöille suunnatun yökerhon Gay Gambrinin.

Ravintola työntekijöineen kärsi alkuaikoinaan ilkivallasta – muun muassa ikkunat kivitettiin rikki – joten henkilökunta tuli työpaikalleen takaoven kautta. Gay Gambrinin menestyttyä osakeyhtiö siirtyi vuonna 1992 pitämään Don’t Tell Mamaa Annankadulle, Kamppiin.

2000-luvun alussa Helsingissä oli kymmenkunta seksuaalivähemmistöjen suosimaa yökerhoa. Ravintolan nimeksi muutettiin DTM (kaupparekisterissä aputoiminimenä on Gay Night Club DTM). Vuonna 2002 yökerho muutti Isolle Roobertinkadulle, jossa se toimi vuoden 2011 loppuun asti.

Isolla Roobertinkadulla sijainnut DTM-ravintola suljettiin 31. joulukuuta 2011, hetkeä ennen kuin toimintaa harjoittanut Ravintola Oy Afrodite ajautui konkurssiin. Samalla sulkeutui myös saman yrityksen toinen, Helsingin Kampissa sijainnut ravintola K23. Nykyisen DTM:n taustalla oleva Äkä Oy avasi 1. helmikuuta 2012 Mannerheimintie 6:ssa uuden DTM-nimeä käyttävän ravintolan, jonka kaupparekisterissä oleva virallinen nimi on vanhan DTM:n tapaan Gay night club DTM.

Lähteet
-------

1. ↑  Kari, Onni: Legendaarinen homoklubi DTM tekee paluun Helsingissä *Iltalehti*.  13.1.2023. Viitattu 13.1.2023.
2. ↑  Kauan odotettu homo­baari DTM tekee paluun Helsingin yö­elämään – HS pääsi kurkistamaan uusiin tiloihin  20.10.2023. Helsingin Sanomat. Viitattu 20.10.2023.
3. ↑  DTM avaa ovensa Teurastamolla *kaupunkitilat.fi*.  19.10.2023. Viitattu 25.2.2024.
4. ↑  Kangasniemi, Hanna: Sinkkuelämää miesporukassa *hs.fi*.  12.9.2000. Viitattu 3.3.2024.
5. ↑  Pinkkieurojen metsästäjät - bisnesalueena gay-ravintolat *Viisi Tähteä*.  30.3.2004.  Arkistoitu 2.10.2008. Viitattu 23.12.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* DTM:n verkkosivusto (englanniksi)
* Ravintola Oy Afrodite konkurssissa
Uzbekistanin lippu.
**Uzbekistanin lippu** (uzb. *Oʻzbekiston davlat bayrogʻi*) on Uzbekistanin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistymisen jälkeen, 18. marraskuuta 1991 ja sen mittasuhteet ovat 1:2. Nykyinen lippu on sini-valko-vihreä trikolori, lisäksi valkoisen kentän ylä- ja alareunassa on kapea punainen raita. Lipun yläkulmassa on valkoinen puolikuu ja kaksitoista viisisakaraista tähteä kolmessa rivissä. Jokainen tähti symboloi yhtä kuukautta vuodessa, kun taas kasvava kuunsirppi kuvaa uutta tasavaltaa. Sininen väri kuvaa vettä, taivasta ja turkkilaisia kansoja, valkoinen rauhaa ja puhtautta, vihreä hedelmällisyyttä ja islamia, ja punaiset raidat ihmisten elinvoimaa.  Puolikuu lipussa selitetään mieluummin kasvun kuin uskonnon symboliksi, vaikka suurin osa uzbekistanilaisista on muslimeja.

Katso myös
----------

* Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Lähteet
-------

1. ↑  Details - The World Factbook *www.cia.gov*. Viitattu 29.7.2021.
2. ↑  Johnson Barker, Brian: *Maailman liput*, s. 77. Gummerus, 2006. ISBN 951-20-7135-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uzbekistanin lippu** Wikimedia Commonsissa

Aasian valtioiden liput

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
**Putkilokasvien nimistötoimikunta** on Suomen Biologian Seura Vanamon piirissä toimiva ryhmä kasvitieteen asiantuntijoita. Vanamo-seura paneutuu alkuperäisen tehtävänsä mukaisesti myös eliöiden suomenkielisiin nimiin.

Nimistötoimikunnan jäsenet vuonna 2015: Arto Kurtto (pj), Pentti Alanko, Leo Junikka ja Henry Väre Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvitieteen yksiköstä sekä Markku A. Huttunen Joensuussa toimivasta Luonnontieteellisen keskusmuseon ja Itä-Suomen yliopiston digitointikeskus Digitariumista. Aikaisemmin puheenjohtajajana on toiminut Jaakko Jalas, joka on kasvitieteen professori.

Putkilokasvitoimikunta on tuottanut muun muassa *Kasvien maailma* -kirjasarjan ja *Retkeilykasvion* suomenkieliset nimistöt. Lisäksi se on paneutunut Välimeren alueen, Kanarian, Azorien, Tasmanian ja CITES-sopimuksen kasvien nimiin sekä Suomen viljely- ja luonnonkasvien nimiin. Luonnonkasviemme osalta ovat työllistäneet rotujen nimeäminen ja lajinimien tarkentaminen, joka on yhä tarpeellisempaa ulkomaisten tai Suomessa vain satunnaisina tavattujen lähilajien nimeämisen johdannaisena. Myös ns. kriittisten sukujen – kuten voikukat ja keltanot – suomeksi nimeämiseen on pyynnöistä syvennytty.

Sittemmin toimikunnan tuottamat suomalaisten kasvinimien taulukot on muokattu Aalto-yliopiston Semanttisen laskennan tutkimusryhmässä (SeCo) ontologiamuotoon ja julkaistu Kassuontologiana. Kassu on nähtävissä myös Kansalliskirjaston Finto-palvelussa. Kassussa ei ole esimerkiksi pääosaa Puutarhaliiton oman toimikunnan viljelykasvien nimistöstä.

Nimeämisiä tehdään tarpeen mukaan. Kaikkia maailman putkilokasveja ei ole tarkoitus urakoida suomeksi. Uusia suomalaisia nimiä haluavan täytyykin perustella pyyntönsä ja mieluusti myös antaa omia ehdotuksiaan nimiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arto Kurtto: Korkkaa Kassu.  *Lutukka*, 1/2015, 31. vsk, nro 1, s. 2.  Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo LUOMUS, Kasvitieteen yksikkö. ISSN 0782–050X. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 30.8.2021.  (suomeksi)
2. ↑  Kassu, kasvien suomenkieliset nimet -ontologia *Ontologiapalvelu Finto*.  Arkistoitu 30.8.2021. Viitattu 31.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kassu - Kasvien suomenkieliset nimet *Finto – Suomalainen asiasanasto- ja ontologiapalvelu*. Viitattu 31.8.2021.
**Justin Cuong "J.C." Van Tran** (s. 20. tammikuuta 1977) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. 

Tran on kahdeksanlapsisen perheen nuorin ja valmistunut Kalifornian osavaltion yliopistosta (California State University). Hän aloitti peliuransa 21-vuotiaana.*lähde?*

WSOP
----

Tranilla on useita rahasijoja merkittävistä turnauksista. World Series of Pokerissa Tran on voittanut kaksi ranneketta: 1 500 dollarin no limit texasista vuonna 2008 ja 2 500 dollarin pot limit omahasta vuonna 2009. Tran voitti WSOP:n oheisturnauksen Las Vegasissa maaliskuussa 2005 ja oli toinen marraskuussa 2005. Näiden lisäksi hänellä on useita WSOP:n finaalipöytäsijoituksia.

### WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 2008 | $ 1,500 No Limit Hold'em | 631 170 |
| 2009 | $ 2,500 Pot Limit Omaha | 235 685 |

Muut turnaukset
---------------

Marraskuussa 2006 hän voitti World Poker Finalsin 2800 dollarin no limit hold'em -turnauksen ja heti perään joulukuussa Las Vegasissa Fifth Annual Five Diamond World Poker Classic -turnauksen. Ykköspalkinnot olivat 312 388 ja 266 820 dollaria. Tran oli viides World Poker Tourin vuoden 2004 World Poker Finals -kisassa, samoin vuoden 2006 WPT L.A. Poker Classicissa. 

Lokakuussa 2006 Tran voitti PokerStarsin World Championships of Online Poker (WCOOP) -internetturnauksen. Nimimerkillä area23JC pelannut Tran voitti 670 194 dollaria. Turnauksen ykköspalkinto tosin oli 1,157 miljoonaa dollaria, mutta finaalipöydän kuusi parasta tekivät sopimuksen.

Vuoden 2007 alkupuoliskolla Tran selvisi kolmessa WPT-osakilpailussa finaalipöytään. L.A. Poker Classicin kakkostilasta hän ansaitsi 1 177 010 dollaria ja World Poker Challengen voitosta 683 473 dollaria. Huhtikuussa hän voitti WPT:n mestaruusturnauksen "lämmittelykisan", Fifth Annual Five Star World Poker Classicin 3 000 dollarin no limit -turnauksen. Kesän WSOP:sta hän saavutti neljä rahasijaa. Joulukuussa Tran voitti vielä Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classicin 5 000 dollarin no limit texas -turnauksen ansaiten 523 075 dollaria. CardPlayerin vuoden pelaaja -tilastossa hän sijoittui toiseksi.

Vuonna 2008 Tran voitti PartyPoker.comin järjestämän Premier League -kutsuturnauksen finaalin ansaiten 300 000 dollaria. Vuonna 2009 hän oli kolmas Aussie Millionsin pääturnauksessa ja voitti elokuussa APT Macaun 3 300 Hongkongin dollarin sivuturnauksen.

Joulukuussa 2009 Tranin pokeriuran turnausansiot ylittivät 7,9 miljoonaa dollaria.

Lähteet
-------

1. 1 2   : Justin Cuong Van (JC) Tran WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 22. joulukuuta 2009.
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑   : Justin Cuong Van Tran stats The Hendon Mob. Viitattu 22. joulukuuta 2009.

Aiheesta muualla
----------------

* WPT:n profiili
* Justin Cuong Van Tran The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
**Yksityisyys internetissä** käsittelee tietojen yksityisyyttä internetissä. Se käsittelee henkilökohtaisia tietoja tai henkilön tunnistamiseen riittävät tiedot, kuten ikä ja osoite, yhdistettynä, mikä usein riittää tunnistamaan käyttäjän henkilöllisyyden.

Jotkut asiantuntijat, kuten internetin yksityisyysjuttuihin erikoistunut yksityisetsivä Steve Rambam, uskovat, että yksityisyyttä ei enää ole olemassa, ja hän on sanonut: "Yksityisyys on kuollut - se on vain hyväksyttävä."

Itse asiassa on vihjattu, että "osa internetpalvelujen vetovoimaa on henkilökohtaisten tietojen lähettämisessä tarkoituksellisesti."

Turvallisuusasiantuntija Bruce Schneier sanoo blogikirjoituksessaan "The Value of Privacy" ('yksityisyyden arvo'), että "yksityisyys suojaa meitä vallanpitäjien väärinkäytöksiltä, vaikka emme olisi tehneet mitään väärää valvonnan tapahtuessa."

Schrems-prosessi
----------------

Itävaltalainen yksityisyyttä puolustava aktivisti Max Schrems aloitti vuonna 2013 Schrems-prosessin, josta saattaa seurata valtava muutos nettiyhtiöiden oikeuteen asiakkaidensa tietojen käsittelemisessä. Schremsin aloite johti siihen, että Euroopan unionin tuomioistuin katsoi lokakuussa 2015, että amerikkalaisten ja eurooppalaisten nettiyhtiöiden tiedonvaihtoa määrittävä Safe Harbour -tietosuojasopimus on mitätön. Aikaisemmin Safe Harbour -sopimus mahdollisti eurooppalaisten käyttäjien tietojen siirron amerikkalaisyhtiöiden palvelimille Yhdysvaltoihin, jos tiedot on suojattu kohtuullisesti.

Katso myös
----------

* Hakkeri
* Tietosuoja
* Tietoturva
* Valvonta
	+ Joukkovalvonta
		- Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen)
	+ Verkkovalvonta

Lähteet
-------

1. ↑  The Value of Privacy (Bruce Schneierin blogi) *www.schneier.com*.  Toukokuu 2006.  Arkistoitu 13.7.2014. Viitattu 22.4.2014. (englanniksi)
2. ↑  Pullinen, Jussi: Tämä mies sai juuri Facebookin ja Amerikan vakoilijat polvilleen *HS Nyt*.  6.10.2015. Sanoma Media.  Arkistoitu 7.10.2015. Viitattu 6.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yksityisyys internetissä** Wikimedia Commonsissa
lautasellinen mămăligăa
**Mămăligă** on Romaniassa ja Moldovassa syötävä maissipuuro. Sitä valmistetaan keittämällä maissisuurimoita. Jäähtyessään mămăligă muuttuu kiinteäksi, jolloin siitä voi leikata viipalaeita leivän tavoin. Vastaavaa ruokaa syödään myös muualla Itä-Euroopassa, mutta toisella nimellä. Mămăligă muistuttaa osittain polentaa.

Maissi saapui nykyisen Romanian ja Moldovan alueelle 1600-luvulla, ja tätä ennen puuron valmistukseen käytettiin hirssiä. Mămăligă on perusruokaa, jota söivät ennen kaikkea maanviljelijät ja paimenet sen yksinkertaisuuden, mutta kuitenkin täyttävyyden vuoksi. Sittemmin ruokalaji on löytänyt tiensä myös ravintoloiden pöytiin.

Mămăligăa voi syödä niin aamiaiseksi (esim. hillon kanssa), lounaaksi (esim. juuston ja pikkelsin kanssa) kuin päivälliseksi (esim. lihan kanssa).

Lähteet
-------

1. ↑  Mămăligă: Traditional Porridge From Romania *TasteAtlas*.  2024. Viitattu 21.2.2024. (englanniksi)
2. ↑  Dirzu, Rodica: Cum faci mămăliga. Cele mai bune trucuri și rețete ca să iasă perfect *Libertatea*.  16.8.2022. Viitattu 21.2.2024. (romaniaksi)
3. ↑  A Brief History Of Romanian Polenta *Culture Trip*.  18.1.2017. Viitattu 21.2.2024. (englanniksi)
4. ↑  Mamaliga: Romanian Polenta, Served with Black Beans *My Jewish Learning*. Viitattu 21.2.2024. (englanniksi)
**Kriéger** oli ranskalainen automerkki. Kriégeriä valmistettiin vuosina 1897–1909 ja auton valmistajana oli Compagnie Parisienne des Voitures electriques Pariisissa.

Krieger
Yrityksen perusti Louis Antoine Krieger (1868–1951) nimellä Société des Voitures electriques Système Krieger. Nimensä mukaisesti yritys oli erikoistunut sähköautojen tuotantoon.

Ensimmäinen auto oli etuvetoinen. Siinä oli kaksi sähkömoottoria rinnan. Perinteisten takajarrujen lisäksi autossa oli moottorijarrutus. Auto painoi yli tonnin ja sen toimintasäde oli 60 kilometriä ja huippunopeus 24 km/h.

Vuonna 1903 Krieger aloitti tehtaan suosituimman auton valmistuksen: Krieger-Brasier oli hybridiauto, jossa oli kaksi moottoria; yksi sähkö- ja yksi bensiinimoottori.

Vuonna 1905 Krieger alkoi tuottaa kaksikerroksisia Omnibus-linja-autoja. Niissä oli tehoa noin 18 kilowattia ja painoa neljä tonnia. Auton alkeellisen vedeneristyksen vuoksi se oli haavoittuva sateen sattuessa.

Krieger-autojen kokonaistuotanto oli noin 400 ajoneuvoa Ranskassa ja lisäksi noin 2 000 lisenssillä ulkomailla valmistettua. Viimeiset Kriegerin valmistamat autot olivat bensiinikäyttöisiä takseja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Some EV History - Page K/Krieger *econogics.com*. Viitattu 28.7. 2015. (englanniksi)
2. ↑  The Early Electric Car Site *earlyelectric.com*. Viitattu 28.7. 2015. (englanniksi)
3. ↑  Early Hybrid Cars *carhistory4u.com*.  Arkistoitu 19.12.2011. Viitattu 28.7. 2015. (englanniksi)
**Mari-Kaisa Brander** (s. 1974) on suomalainen viestintäpäällikkö ja toimittaja. Hän aloitti tasavallan presidentin kanslian viestintäpäällikkönä 1. maaliskuuta 2024. Aiemmin Brander työskenteli vuosina 2019-2023 opetus- ja kulttuuriministeriön viestintäjohtajana.

Ura
---

Brander valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1999. Hän työskenteli Ylellä uutistoimittajana vuosina 2000-2006. Brander työskenteli CGI Suomi Oy:llä viestintäasiantuntijana vuosina 2006-2008.

Vuosina 2008-2012 Brander työskenteli A-lehtien toimitussihteerinä ja -päällikkönä. Hän toimi vuosina 2012-2014 ulkomaankauppa- ja eurooppaministeri Alexander Stubbin lehdistöavustajana, kunnes aloitti valtioneuvoston kanslian viestintäpäällikkönä elokuussa 2014. Brander aloitti elokuussa 2019 opetus- ja kulttuuriministeriön viestintäjohtajana.

Brander aloitti syyskuussa 2023 vuoden 2024 presidentinvaalin alla presidenttiehdokas Alexander Stubbin vaalikampanjan viestintävastaavana. Stubb voitti vaalit ja helmikuussa 2024 Branderin ilmoitettiin aloittavan tasavallan presidentin kanslian viestintäpäällikkönä.

Lähteet
-------

1. ↑  Virpi Pekkarinen: Tulevan tasavallan presidentin kansliapäälliköksi Lauri Tierala *Presidentti*.  28.2.2024. Viitattu 28.2.2024.
2. 1 2  Mari-Kaisa Branderista opetus- ja kulttuuriministeriön viestintäjohtaja - OKM *Opetus- ja kulttuuriministeriö*.  27.6.2019. Viitattu 28.2.2024.
3. 1 2  Mari-Kaisa Brander LinkedInissä *linkedin.com*. Viitattu 28.2.2024.
4. ↑  Kauppalehti: Alexander Stubbille lehdistöavustaja Avotakasta *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*.  28.2.2024. Viitattu 28.2.2024.
5. ↑  IS selvitti: Tässä ovat Haaviston ja Stubbin kampanjan taustavaikuttajat ja rahoittajat *Ilta-Sanomat*.  4.2.2024. Viitattu 28.2.2024.
6. ↑  Virpi Pekkarinen: Tulevan tasavallan presidentin kansliapäälliköksi Lauri Tierala *Presidentti*.  28.2.2024. Viitattu 28.2.2024.
7. ↑  Jenni Lepänrinne: Stubbin kabinettivalinnat julki – tältä tulevan presidentin lähipiiri näyttää *ts.fi*.  28.2.2024. Viitattu 28.2.2024.
**Sievä** on suomalainen naisen etunimi. Siitä tunnetaan myös muoto **Sievi**, joka on jäänyt harvinaisemmaksi.

Sievä on ollut Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä 453 naisen nimenä. Nimen käyttö alkoi jo ennen vuotta 1900 ja on jatkunut näihin päiviin. Vuoteen 1899 mennessä nimi oli annettu 97:lle tytölle. Yli puolet Sievä-nimisistä on syntynyt vuosina 1900–1919, jolloin nimi annettiin 230 tytölle. Vuosina 1920–1939 se annettiin 92:lle ja 1940–1959 yhdelletoista tytölle. Vuosien 1960–1979 aikana ei ole syntynyt yhtäkään suomalaista, jonka etunimi olisi Sievä, mutta sittemmin nimeä on alettu käyttää jälleen; vuosina 1980–1999 on syntynyt kuusi ja vuosina 2000–2009 seitsemän Sievää. Vuonna 2010 Sievä-nimen sai alle viisi tyttöä.

Sievi-nimen on saanut alle 152 suomalaista, joista ensimmäiset niin ikään ennen vuotta 1900, mutta suurin osa vuosina 1900–1939

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Sievä on ollut sukunimenä 48:lla ja Sievi 86:lla suomalaisella. Nämä tiedot sisältävät vain ne henkilöt, jotka eivät ole kuolleet aiemmin kuin 1964–1968.

Tunnettuja Sievä-nimisiä
------------------------

* Sievä Juuri-Oja (o.s. *Fågel*, 1888–1972), näyttelijä
* Sievä Kauppinen (o.s. *Nordling*, 1906–2008), taidemaalari ja graafikko

Lähteet
-------

1. ↑  Pentti Lempiäinen: Suuri etunimikirja (ISBN 951-0-23323-4)
2. 1 2 3  Nimipalvelu Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 6.3.2020.
**Sinbad ja tiikerinsilmä** (engl. *Sinbad and the Eye of the Tiger*) on Sam Wanamakerin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen fantasiaseikkailuelokuva vuodelta 1977. Pääosissa ovat Patrick Wayne, Taryn Power, Margaret Whiting, Jane Seymour ja Patrick Troughton. Elokuvan erikoistehosteista vastaa Ray Harryhausen.

Sinbad ja tiikerinsilmä on kolmas ja viimeinen Columbia Picturesin tuottamista Sinbad-elokuvista. Kaksi aiempaa osaa ovat *Sinbadin uudet seikkailut* (engl. *The 7th Voyage of Sinbad*, 1958) ja *Sinbad, merten sankari* (engl. *The Golden Voyage of Sinbad*, 1973).

Elokuva perustuu arabialaisissa Tuhannen ja yhden yön saduissa esiintyvän Sindbad Merenkulkijan seikkailuihin.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sinbadin on toimitettava apinaksi muutettu prinssi Ademaspain maahan, jotta hänet voitaisiin palauttaa takaisin ihmismuotoon. Matkallaan hänen on taisteltava pahaa noitaa Zenobiaa, hänen poikaansa ja heidän taikuuttaan sekä useita häijynnäköisiä hirviöitä vastaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Vuoden 1984 videoesitteessa elokuvaa esitellään: "Aito seikkailufilmi sinulle, joka pidät villeistä taistelukohtauksista ja värikkäistä efekteistä. Näe Sinbad, historian suurin seikkailija fantastisessa filmissä, joka on täynnä Ray Harryhausenin kuuluisia hirviöitä ja erikoisia tehokeinoja. Jännittävä elokuva, joka kuitenkin sopii koko perheelle."

Aiheesta muualla
----------------

* Sinbad ja tiikerinsilmä Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  *Tuhatyksi yötä*, s. 255–327. WSOY, 1995.
2. ↑  Sinbad ja tiikerinsilmä.  *Avaa videoruutu*, 1984.  VIP-Video Club/R-Kioski.
**Turaanit** ovat vanhentuneen teorian mukaan Eurooppaa ennen indoeurooppalaisia asuttaneita ihmisiä, jotka olivat eri rotua kuin indoeurooppalaiset. Teorian mukaan sekä suomalais-ugrilaiset, turkkilaiset että mongoliset kansat polveutuvat turaaneista. Eräissä nationalistisissa ideologioissa turaaneja pidettiin usein alkeellisina esi-ihmisinä ja kehittyneempien indoeurooppalaisten, niin kutsuttujen arjalaisten, tekemä Euroopan valloitus oli siten oikeutettu.

Vanhentuneen käsityksen mukaan turaanit olisivat puhuneet turaanin alkukieltä, josta olisi syntynyt turaanilaiset kielet. Tämän teorian pohjalla ollut käsitys siitä, että kieliperheet edustavat omia rotujaan, on nykyään kumoutunut. Esimerkiksi suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvat suomalaiset ovat läheistä sukua indoeurooppalaisille germaanikielten puhujille. Katsotaan, että pohjois- ja länsieurooppalaiset ovat valtaosin alkuperäisten, indoeurooppalaisten kielten saapumista edeltäneiden asukkaiden geneettisiä jälkeläisiä. Indoeurooppalaisia kieliä edeltäneitä kieliä puhuneet kansat eivät myöskään olleet alkeellisia, vaan täysin kehittyneitä nykyihmisiä. He pystyivät myös huomattaviin rakennustöihin, kuten megaliittikulttuuri.

Turaanit saivat nimensä Keski-Aasiassa sijaitsevan historiallisen Turaanin alueen mukaan, joka sijaitsee Araljärveä ympäröivällä tasangolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Turaani Tietosanakirja osa 9, palsta 2010, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1917

Katso myös
----------

* Turanismi