**Seljakämmekkä** (*Dactylorhiza sambucina*) on suuressa osassa Eurooppaa tavattava näyttävä ketojen ja niittyjen kämmekkäkasvi, joka kukkii touko-kesäkuussa sekä keltaisina että punaisina värimuotoina. Suomessa seljakämmekkä on harvinainen ja rauhoitettu laji. Se on Houtskarin pitäjänkukka (sockenblomma).

Ulkonäkö ja koko
----------------

Tanakkavartinen seljakämmekkä kasvaa 20–30 korkeaksi. Lehdet sijaitsevat varren tyviosassa ja niitä on 3–4 kappaletta, ylempänä varressa on lisäksi muutama pieni ylälehti. Lehdet ovat 5–10 cm pitkiä, täplättömiä, kapean vastapuikeita ja tylppiä. Kukkia seljakämmekällä on kahden värisiä; toisissa yksilöissä kukat ovat kellanvalkoisia ja toisissa purppuranpunaisia. Punaisten kukkien huuli on keskeltä kellanvalkoinen ja täplikäs. Kukan kannus on sikiäimen pituinen. Seljakämmekkä kukkii touko-kesäkuussa. Seljakämmekällä on kesäaikaan kaksi juurimukulaa: tumma edellisvuotinen ja vaalea tämänvuotinen. Nämä toisiinsa kietoutuneet mukulat tai ehkä kasvin kaksiväriset kukat ovat antaneet seljakämmekälle sen ruotsinkielisen nimen Adam och Eva.

Seljakämmekän erivärisiä muotoja Andorrassa
Seljakämmekän kukat ovat lähes tuoksuttomia. Kasvi on pölytykseltään hyönteispölytteinen huijaten hyönteisiä, sillä sen kukissa ei ole mettä. Yleisimmät pölyttäjät ovat kimalaiskuningattaret, jotka vierailevat kukissa pääasiassa kukinnan alkuvaiheessa kunnes oppivat välttämään medettömiä kukkia.

Levinneisyys
------------

Seljakämmekkää tavataan lähes koko Manner-Euroopassa Ukrainasta ja Baltiasta länteen sekä Mustanmeren ympäristössä, Kaukasuksella ja Kaspianmeren eteläpuolella. Esiintyminen on kuitenkin laikuttaista. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Etelä-Norjaan, Keski-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen.

Suomessa seljakämmekkää tavataan pääasiassa Ahvenanmaalla. Houtskarissa se on erityisen runsas, esimerkiksi Arkipelagia-seuran inventoinneissa vuonna 1995 yli 10 000 yksilöä löytyi juuri sieltä, kun maakunnan kokonaismääräksi saatiin 12 664 yksilöä (näistä ei-kukkivia 3 701). Punainen värimuoto on yleisempi kuin keltainen: Arkipelagia-seuran laskennoissa punaisia löytyi 7 197 ja keltaisia 3 701.

Laji on ollut yleinen myös Manner-Suomen puolella Turun saaristossa, mutta kadonnut siellä useimmilta kasvupaikoiltaan. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta lajin kasvupaikat Suomessa sijaitsevat rannikkovyöhykkeellä.

Elinympäristö
-------------

Seljakämmekkä kasvaa Suomessa kuivahkoilla niityillä ja pientareilla sekä lehtoniityillä. Etelämpänä Pohjoismaissa se kasvaa myös laitumilla, nummilla ja rannikoiden kallioilla. Muualla Euroopassa kasvupaikkoja ovat lisäksi avoimet metsät ja vuoristoniityt. Etelä-Euroopassa seljakämmekkää tavataan vuoristoissa 2 600 metrin korkeudelle. Laji on Pohjoismaissa kalkinsuosija tai -vaatija, muualla se voi kasvaa myös vähän happamalla maaperällä.

Uhanalaisuus ja suojelu
-----------------------

Seljakämmekkä on luokiteltu maailmanlaajuisesti elinvoimaiseksi ja Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi. Kasvi ja sen elinympäristöt ovat alttiita ihmisen toiminnalle kuten maatalouden maankäytölle, kaupungistumiselle, matkailulle, kuivatukselle, tallaamiselle ja keräilylle. Suomessa seljakämmekän kasvupaikkoja uhkaavat lähinnä niittyjen umpeenkasvu sekä laiton keräily. Laji on rauhoitettu kokonaan Manner-Suomessa. Ahvenanmaalla seljakämmekän kaivaminen maasta ilman maakuntahallituksen lupaa on kiellettyä.

Nimi
----

Liuskakämmeköiden suvun tieteellinen nimi *Dactylorhiza* muodostuu kreikkalaisista sanoista *daktylos*, joka tarkoittaa sormea ja *rhiza*, joka tarkoittaa juurta. Jälkimmäinen viittaa kasvin mukuloihin, jotka jakautuvat useiksi juurinystyröiksi. Latinalaisperäinen lajinimi *sambucina* viittaa mustaseljan (*Sambucus nigra*) tuoksuun *lähde?* samoin kuin suomalainen nimi, mikä kuitenkin perustuu sekaannukseen.

Kasvin alkuperäinen, Carl von Linnén vuonna 1755 ehdottama tieteellinen nimi oli *Orchis sambucina*. Unkarilainen kasvitieteilijä Károly Rezső Soó muutti nimen nykyään käytetyksi *Dactylorhiza sambucina*ksi vuonna 1962.

Lähteet
-------

* *Kämmekät, Suomen orkideat*. Toim. Korhonen, Mauri & Vuokko, Seppo. Forssan kustannus Oy, Forssa 1987.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  *Dactylorhiza sambucina* *IUCN Red List of Threatened Species*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)
2. ↑  Houtskär kommun (ruots.) (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 2.7.2009.
3. 1 2 3  Retkeilykasvio 1998, s. 501.
4. ↑  Kämmekät, Suomen orkideat 1987, s. 80.
5. 1 2  LuontoPortti: Seljakämmekkä (Dactylorhiza sambucina) *luontoportti.com*. Viitattu 5.2.2022.
6. ↑  Kämmekät, Suomen orkideat 1987, s. 83–84.
7. ↑  Den virtuella floran: Adam och Eva (ruots.) Viitattu 2.7.2009.
8. 1 2  Lampinen, R. & Lahti, T. 2011: Kasviatlas 2010: Seljakämmekän levinneisyys Suomessa. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Viitattu 15.2.2012.
9. 1 2  Mossberg, B. & Stenberg, L.: *Suuri Pohjolan kasvio*, s. 728. 2. painos. Suomentanut Vuokko, S. & Väre, H. Tammi, 2005. ISBN 951-31-2924-1.
10. ↑  Rassi, P. Hyvärinen, E. Juslén, A. & Mannerkoski, I. (toim.): *Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010*, s. 194. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, 2010. ISBN 978-952-11-3806-5. Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010 sivut 181–685 (pdf).
11. ↑  Kämmekät, Suomen orkideat 1987, s. 84.
12. ↑  Ympäristöministeriö: Luonnonsuojeluasetuksessa rauhoitetut lajit Viitattu 12.2.2012.
13. ↑  Ahvenanmaan maakuntahallitus: Ahvenanmaalla rauhoitetut lajit (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 12.2.2012. (ruotsiksi)
14. ↑  Dactylorhiza Neck. ex Nevski, 1937 *www.gbif.org*. Viitattu 31.1.2022. (englanniksi)
15. ↑  Orchis sambucina - Linnaean Typification Project *www.nhm.ac.uk*. Viitattu 31.1.2022.
16. ↑  Hortipedia - Dactylorhiza sambucina *en.hortipedia.com*. Viitattu 31.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Seljakämmekkä (*Dactylorhiza sambucina*)
* Kasviatlas 2018: Seljakämmekän (*Dactylorhiza sambucina*) levinneisyys Suomessa
* Pinkka – Lajituntemuksen oppimisympäristö: Seljakämmekkä (*Dactylorhiza sambucina*)[vanhentunut linkki]
* Luontoportti: Seljakämmekkä (*Dactylorhiza sambucina*)
* Pohjolan kasvien pauloissa: *Dactylorhiza sambucina* - seljakämmekkä
* ProAgria: Seljakämmekkä kukkii punaisin ja keltaisin kukin (Arkistoitu – Internet Archive) Riitta-Liisa Pettersson.
* Seljakämmeköitä kannattaa etsiä juuri nyt (Arkistoitu – Internet Archive) TS Saaristo 25.5.2016.
* Pherobase: Floral volatiles of *Dactylorhiza sambucina* (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Dactylorhiza sambucina | 
* Wikidata: Q1314837
* Wikispecies: Dactylorhiza sambucina
* ARKive: dactylorhiza-sambucina
* BioLib: 42150
* CoL: 33WMV
* EoL: 1094609
* EPPO: DAKSA
* EUNIS: 189567
* GBIF: 8231647
* iNaturalist: 60885
* IPNI: 626671-1
* IUCN: 175983
* NCBI: 65785
* Open Tree of Life: 609609
* PFI: 8191
* Plant List: kew-55564
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:626671-1
* Species+: 15109
* Tropicos: 23500661
* WFO: wfo-0000936871

 |
|  |
| Orchis sambucina | 
* Wikidata: Q39340268
* IPNI: 649096-1
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:649096-1
* Tropicos: 23513781

 |

 |