recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Manitas de Plata vuonna 1968.
**Manitas de Plata** (oik. **Ricardo Baliardo**, 7. elokuuta 1921 Sète – 5. marraskuuta 2014 Montpellier) oli ranskalainen flamencokitaristi, joka nousi kansainväliseen suosioon 1960-luvulla. Hän levytti vuodesta 1963 lähtien noin 80 albumia, joita on myyty yhteensä noin 93 miljoonaa kappaletta. Hän esiintyi muun muassa 14 kertaa New Yorkin Carnegie Hallissa.

Ricardo Baliardo syntyi hevoskauppiaan poikana romanikaravaanissa Etelä-Ranskan Sètessä. Luku- ja kirjoitustaidoton poika ei käynyt koulua, vaan elätti perhettään turistialueiden katusoittajana kesäisin ja renkaanpaikkaajana talvisin. Näin hän omaksui espanjankielisen taiteilijanimensä Manitas de Plata, suomeksi "pienet hopeiset kädet". Hän tuli aluksi tunnetuksi soittamalla vuosittain mustalaisten kokoontumisessa Camarguessa, jossa hänen esityksiään myös äänitettiin 1955. Kuutta vuotta myöhemmin amerikkalainen Connoisseur-levymerkin tuottaja Alan Silver kuuli äänityksiä, matkusti Etelä-Ranskaan ja teki pelottavan näköisen ja sukulaismiestensä alati vartioiman kitaristin kanssa levytyssopimuksen. Tuloksena oli vuoden 1963 albumi *Gypsy Flamenco*, jolla lauloi Manitas de Platan serkku José Reyes.

Manitas de Plata nousi kansainväliseen suosioon 1960-luvulla ja esiintyi erityisesti Ranskan Rivieran matkailukohteissa kuten Saint-Tropez’ssa. Pablo Picasso kaiversi kuvia hänen kitaraansa; Salvador Dalí, Jean Cocteau ja Brigitte Bardot ylistivät häntä. Hän ei juuri puhunut ja jos puhui, hänen espanjansekaiset lyhyet tokaisunsa piti tekstittää Ranskan televisiossa. Hänen albumejaan myytiin noin 93 miljoonaa kappaletta, ja rahat hän sijoitti loistoautoihin (tarinan mukaan rahoja säilytettiin Rolls-Roycessa, koska taiteilija ei luottanut pankkeihin) ja jatkuvasti kasvavan jälkeläis- ja sukulaiskaartin elättämiseen. Lapsia hänellä on ehkä jopa 28. Monet hänen lapsistaan ja muista sukulaisistaan ovat myös flamencomuusikoita, kuten monet Gipsy Kings -yhtyeen jäsenistä.

Manitas de Plata kuoli hoitokodissa Montpellier’ssa 93-vuotiaana marraskuussa 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Flamencon kitarataitaja Manitas de Plata on kuollut, *Turun Sanomat* 6.11.2014. Viitattu 30.7.2016.
2. ↑  "The Gypsy Wonder; Manitas De Plata." *The Economist* (US) 15.11.2014. Haettu 30.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Schudel, Matt. "Manitas De Plata, Dazzling Flamenco Guitarist in the Gypsy Tradition, Dies at 93 ; Known as "Little Hands of Silver," Mr. De Plata Sold Almost 100 Million Records of Flamenco Music." *The Washington Post* 7.11.2014. Haettu 30.7.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen):  (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Mankala-periaate** on Suomessa käytetty toimintatapa, jossa usea yhtiö perustaa voittoa tuottamattoman osakeyhtiön yhteistä tarkoitusta varten. Malli on käytössä erityisesti energia-alalla, jossa on useita Mankala-yhtiöitä, joita on perustettu yhden tai useamman voimalaitoksen rakentamista ja operointia varten. Osakeyhtiön osakkaat rahoittavat laitoksen rakentamisen ja ylläpidon ja vastavuoroisesti ne saavat rakennetusta laitoksesta sähköä omakustannushintaan.

Käytäntö on laillinen, koska korkein hallinto-oikeus (KHO) hyväksyi sen kahdessa ratkaisussaan vuosina 1963 ja 1968 (KHO 1963 I 5 ja KHO 1968 B II 521). Toinen ratkaisuista koski Oy Mankala Ab:tä, siksi tätä toimintamallia alettiin kutsua Mankala-periaatteeksi. Tuolloin kiista koski sitä, että kunnat halusivat että niiden alueella tuotettu sähkö olisi arvostettu siirtohintaa korkeampaan hintaan siksi, että alihintaiseksi epäilty sähkö vähensi kuntien yritystulosta saamia kunnallisveroja, joka kuntien näkökulmasta vaikutti peitellyltä osingonjaolta. 

Mankala-yhtiöt ovat osakeyhtiöitä ja osakkaiden vastuu määräytyy osakeyhtiölain mukaisesti. Mankala-yhtiön omistajat sopivat osakassopimuksessa vastaavansa voimayhtiölle yhtiön energian tuotannon aiheuttamista kustannuksista omistustensa suhteessa. Näitä ovat esimerkiksi käyttö- ja huoltokustannukset, verot, vakuutukset, lainat ja polttoainekustannukset. 

Keväällä 2010 europarlamentaarikot Satu Hassi ja Heidi Hautala (vihr) esittivät EU-parlamentille kirjallisen kysymyksen (E2217-10) Mankala-periaatteen laillisuudesta. Heidän mielestään kyse oli peitellystä osingonjaosta. EU-komissio tutki asiaa, mutta lopetti tutkimukset marraskuussa 2012.

Mankala-yhtiöitä ovat esimerkiksi Teollisuuden Voima, Pohjolan Voima ja Fennovoiman suomalainen osakas, Voimaosakeyhtiö SF.

Lähteet
-------

* heidihautala.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* EU-parlamentti, kirjallinen kysymys 9.4.2010
* EU-komissio lopetti Mankala-tutkimukset.  *Kauppalehti.fi*, 22.11.2012.
* 

### Viitteet

1. ↑  Mankala-periaate Suomen energiateollisuudessa Nordic Law Oy Ab, Hautamäki, Jon.  Arkistoitu 3.10.2018. Viitattu 03.10.2017 02:13.

Aiheesta muualla
----------------

* Kilpailuvirasto: Ydinvoiman lisärakentaminen ja mankala-periaate (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mankala-periaatteen alkuna oleva Korkeimman hallinto-oikeuden päätös KHO 1963 I 5
**KV52** on hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Se on mahdollisesti tarkoitettu kuninkaan, ehkä Amenhotep II:n, lemmikeille. Se muodostaa yhdessä KV50:n ja KV51:n kanssa kolmen eläinhaudan ryhmän.

Edward Russell Ayrton löysi haudan vuonna 1906 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Sieltä on löydetty muumioituneita eläimiä ja hautakalusteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KV 52 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 30.11.2010. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV52** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Miroslav Hroch** (s. 1932 Praha) on tšekkiläinen historiantutkija ja Prahan yliopiston professori, joka tunnetaan kansainvälisesti parhaiten kansallisten liikkeiden kehitystä koskevasta teoriastaan.

Hroch opiskeli vuodesta 1951 Kaarlen yliopistossa Prahassa, valmistui maisteriksi 1956 ja väitteli tohtoriksi 1962. Hän on ollut Kaarlen yliopistossa yleisen historian apulaisprofessorina 1956–1968, dosenttina 1968–1989 ja professorina vuodesta 1989. Hän on ollut vierailevana luennoitsijana monissa ulkomaisissa yliopistoissa.

Hrochin tärkeimmät nationalismia ja kansakuntien syntyä koskeneet tutkimukset ilmestyivät jo 1960-luvulla saksan ja tšekin kielellä, mutta englanninkielisen lukijakunnan ulottuville ne tulivat vasta 1980-luvulla tehtyjen käännösten myötä. Hroch tutki varsinkin kansallisten liikkeiden syntyä Itä- ja Kaakkois-Euroopassa 1800-luvun lopulla. Parhaiten Hrochin analyysista tunnetaan hänen teoriansa kansallisten liikkeiden kolmesta kehitysvaiheesta. Vaiheessa A pieni joukko aktivisteja ryhtyy tekemään akateemista tutkimusta oman etnisen ryhmänsä kielellisistä, historiallisista ja kulttuurisista ominaisuuksista. Vaiheessa B aktivistien seuraava sukupolvi pyrkii houkuttelemaan mahdollisimman paljon etnisen ryhmänsä jäseniä mukaan kansakunnan rakentamiseen. Vaiheessa C kansallinen tietoisuus leviää suurten joukkojen keskuuteen ja kansallinen liike muuttuu todelliseksi joukkoliikkeeksi. Hrochin mallin avulla voidaan luokitella eurooppalaisia kansallisia liikkeitä ja vertailla niiden kehitysvaiheita. Hroch esitteli mallin vuonna 1968 julkaistussa tutkimuksessaan *Die Vorkämpfer der nationalen Bewegung bei den kleinen Völkern Europas*, jossa hän käytti yhtenä esimerkkimaana myös Suomea. Suomalaisen Osmo Jussilan mukaan Hrochin malli sopii kuvaamaan myös Suomen historiaa, mutta Hroch sijoitti Suomen tapauksessa kaikki vaiheet liian aikaisiksi, esimerkiksi vaiheen C jo 1860-luvulle, kun Jussilan mukaan oikea ajankohta olisi vasta 1900-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Miroslav Hrochin CV Collegium Hieronymi Pragensis (Archive.today). Viitattu 10.11.2014.
2. ↑  Jussi Pakkasvirta & Pasi Saukkonen: *Nationalismit*, s. 34–35. WSOY 2005.
3. ↑  Osmo Jussila: *Nationalismi ja vallankumous venäläis-suomalaisissa suhteissa 1899–1914*, s. 18–19. Historiallisia tutkimuksia 110. Suomen Historiallinen Seura, Helsinki 1979.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Magnus von Bonsdorff vuonna 1984.
**Magnus Gabriel von Bonsdorff** (s. 3. maaliskuuta 1934 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri. 

Von Bonsdorff toimi ydinvoimayhtiö Teollisuuden Voiman toimitusjohtajana vuosina 1970–1994. Sittemmin von Bonsdorff perusti oman ydinvoima-alan konsulttiyhtiön.

Von Bonsdorff valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1957, mutta opiskeli myös Tukholman teknillisessä korkeakoulussa 1961–1962. Hän aloitti työuransa Wärtsilässä, toimimalla yhtiössä suunnittelijana 1958–1959. Oy Asea Ab:n myynti-insinööri hän oli 1959 ja Stal-Laval Turbin Ab:n kokeiluinsinööri Ruotsissa 1959–1961. Vuosina 1961–1967 hän työskenteli Ruotsissa AB Atomenergin palveluksessa ja vuosina 1967–1970 Oy Finnatom Ab:n tutkimusjohtajana. Von Bonsdorff valittiin vuonna 1969 perustetun Teollisuuden Voiman ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi ja hän oli mukana myös kahden ensimmäisen Olkiluodon ydinvoimalaiyksikön rakennusprojekteissa.

Magnus von Bonsdorffin isä oli professori Bertel von Bonsdorff ja äiti lääketieteen lisensiaatti Sara Elin Cecilia Lindström. Von Bonsdorff avioitui opettaja Ulla-Christina Gustafssonin kanssa vuonna 1958.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bonsdorff, Magnus von hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
2. ↑  Nestor Partners ry. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 5.3.2013.
3. 1 2  Hämäläinen, Irja – Rantala, Risto – Hollmén, Hannakatri (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 88. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Magnus von Bonsdorff puolustaa lisäydinvoimaa A-Plus-ohjelmassa (16.11.2000). Ylen Elävä arkisto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Son Ngoc Thanh** (1908–1977) oli kambodžailainen poliitikko ja nationalisti. Hän toimi maansa pääministerinä muutaman kuukauden ajan vuonna 1945 ja uudelleen 1972.

Son Ngoc Thanh opiskeli Pariisissa yliopistossa. Palattuaan vuonna 1933 hän työskenteli buddhalaisessa keskuksessa Phnom Penhissä. Thanh vastusti ranskalaisten siirtomaavaltaa, toimi aasialaismielisen lehden toimittajana ja joutui lähtemään Japaniin maanpakoon. Kun kuningas Norodom Sihanouk maaliskuussa 1945 julisti maansa itsenäiseksi, Thanh kutsuttiin kotiin ja ulkoministeriksi. Elokuussa Japani antautui ja Thanhista tuli uuden hallituksen pääministeri. Lokakuussa Ranska valloitti Kambodžan uudelleen, Thanh pidätettiin japanilaismielisenä, karkotettiin Ranskaan ja asetettiin kotiarestiin. Hänen kannattajansa maan pohjoisosissa järjestäytyivät Khmer Issarak -liikkeeksi.

Vuonna 1951 Sihanouk pyysi ranskalaisia sallimaan Thanhin paluun, ja hän palasi riemusaatossa. Hän alkoi pian vaatia ranskalaisten lähtöä Kambodžasta ja julkaisi kansallismielistä *Khmer Krok* -sanomalehteä. Sihanouk leimasi hänet vuoroin kommunistiksi, vuoroin CIA:n agentiksi, ja Thanh lähti jälleen maanpakoon palatakseen vasta 1970. Lähes kahdenkymmenen vuoden ajan hän johti *Khmer serai* -sissijoukkoja Etelä-Vietnamin ja Kambodžan rajaseudulla.

Vuonna 1972 Thanh oli jälleen lyhyesti pääministerinä.
Vuonna 1975 Punaiset khmerit listasivat Thanhin yhdeksi seitsemästä isänmaanpetturista, jotka tulisi teloittaa kiinni saataessa. Hän vetäytyi Etelä-Vietnamiin ja kuoli vankilassa vuonna 1977.

Lähteet
-------

1. ↑  The Emergence of Nationalism Cambodia: A Country Study. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987.
2. ↑  The Struggle for Independence Cambodia: A Country Study. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987.
3. ↑  Chronology of Events in Recent Cambodian History Embassy of Cambodia, Washington D.C:
4. ↑  The Fall of Phnom Penh Cambodia: A Country Study. Washington: GPO for the Library of Congress, 1987.
**Samsung Galaxy Z Flip** on Samsungin 11. helmikuuta 2020 julkistama taittuvanäyttöinen matkapuhelin. Samsungin mukaan se käyttää puhelimessaan uutta hyvin ohutta taittuvaa lasia.

Samsung julkisti puhelimesta 22. heinäkuuta 2020 5G-version, jossa on tehokkaampi prosessori.

Ominaisuudet
------------

### Kamera

Puhelimessa on takana kaksi kahdentoista megapikselin kameraa, joista toinen on laajakulmakamera. Edessä on yksi kymmenen megapikselin kamera. Taka- ja etukameroissa on HDR. Takana on myös LED-salama, jota voi käyttää lisäksi taskulamppuna. Puhelimella voi ottaa 4K-videota takakameralla 60fps-nopeudella ja etukameralla 30fps-nopeudella.

### Näyttö

Z Flipissä on Samsungin mukaan "fysiikan lakeja rikkova taittuva lasinäyttö", joka on tehty hyvin ohuesta lasista (engl. *ultra-thin glass*). Puhelimen näyttö on avattuna 6,7 tuumaa ja taitettuna Z Flipissä on pieni 1,1 tuuman näyttö, josta voi katsoa ilmoitukset ja vastata puheluihin. Isomman näytön tarkkuus on 1 080 × 2 636 pikseliä ja pienemmän 112 × 300 pikseliä.

### Muuta

Puhelimessa on 3 300 milliampeeritunnin litiumpolymeeriakku, joka ei ole irrotettavissa. Puhelin tukee 15 watin pikalatausta. Tallennustilaa on 256 gigatavua ja keskusmuistia kahdeksan gigatavua. Puhelimessa ei ole muistikorttipaikkaa. Z Flip käytti julkaisuhetkellä Android 10 -käyttöjärjestelmää, mutta se on päivitettävissä Android 11 -versioon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Samsung Galaxy Z Flip *GSMArena*. Viitattu 15.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Samsung Galaxy Z Flip review: Love for all the wrong reasons *Android Authority*. Viitattu 12.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Galaxy Z Flip durability test calls Samsung’s Ultra Thin ‘Glass’ into question *The Verge*.  (englanniksi)
4. ↑  Lehtiniitty, Markus: Samsung julkisti Galaxy Z Flip 5G:n – taittuvanäyttöisessä simpukkapuhelimessa on nyt 5G ja enemmän tehoa *mobiili.fi*.  22.7.2020. Viitattu 15.1.2021.
5. ↑  Folding glass: how, why, and the truth of Samsung’s Z Flip *The Verge*. Viitattu 12.7.2020. (englanniksi)
6. ↑  Galaxy Z Flip: Official Launch Film *YouTube*. Viitattu 12.7.2020.
**KVLY-TV-masto** on maailman korkein masto ja samalla maailman neljänneksi korkein pystyssä oleva rakennelma. Masto sijaitsee Blanchardissa, Pohjois-Dakotassa, Yhdysvalloissa. Masto on 628,8 metriä korkea ja se valmistui elokuussa vuonna 1963. Maston rakentamisessa kesti 33 päivää ja se painaa lähes 400 tonnia. Masto sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Blanchardista. KVLY-TV-masto ehti olla maailman korkein rakennelma valmistumisestaan vuoteen 1974 asti, kunnes 646 metriä korkea Varsovan radiomasto ohitti sen. Varsovan radiomaston romahtamisen jälkeen vuonna 1991 KVLY-TV-mastosta tuli jälleen maailman korkein rakennelma. Burj Khalifan pilvenpiirtäjä kuitenkin ohitti KVLY-TV-maston 7. huhtikuuta 2008 maailman korkeimpana rakennuksena.

KVLY-TV-masto on tällä hetkellä maailman neljänneksi korkein ja läntisen pallonpuoliskon korkein rakennelma. Sieltä lähetetään KVLY-TV:n lähetyksiä. Kahdeksan kilometriä lounaaseen KVLY-TV-mastosta sijaitsee KRDK-TV-masto, joka on vain yhden metrin KVLY-TV-mastoa matalampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tolan, Casey: Where the Real Skyscrapers Are (Hint: North Dakota)  26.2.2015. Medium. Viitattu 1.10.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  KVLY-TV-mast Atlas Obscura. Viitattu 1.10.2018. (englanniksi)
3. 1 2  KVLY-VT-mast Emporis. Viitattu 1.10.2018. (englanniksi)
4. ↑  Burj Dubai is world's tallest man-made structure  7.4.2008. Gulf News. Viitattu 1.10.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KVLY-TV-masto** Wikimedia Commonsissa
**Sona Ardontz** (26. marraskuuta 1925 Englanti – 19. heinäkuuta 2013 Rooma) oli italialainen ooppera- ja konserttilaulaja (sopraano), laulupedagogi ja säveltäjä.

Ardontz syntyi amatöörimuusikkojen lapsena. Hänellä oli armenialainen tausta, ja hänen isänsä oli kielitieteilijä. Ardontz aloitti pianonsoiton opinnot 5-vuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli Lontoon Royal Academy of Musicissa pianonsoittoa Victor Boothin, laulua Evelyn Langstonin ja näyttelemistä Constance Newenin johdolla. Hän täydensi lauluopintojaan Saksassa opettajanaan professori Hussler. Ardontz esiintyi laulajana kansainvälisesti muun muassa Wigmore Hallissa, Purcell Roomissa ja Pietarin katedraalissa. Italiassa hänet tunnettiin varsinkin Gioacchino Rossinin musiikin tulkitsijana. Hänen muuhun oopperaohjelmistoonsa kuuluivat Donna Elviran rooli Wolfgang Amadeus Mozartin *Don Giovannissa* ja Oscarin rooli Giuseppe Verdin *Naamiohuveissa*. Ardontzin konserttiohjelmistoon kuuluivat Verdin *Requiem* ja Joseph Haydnin oratorio *Luominen*.

Ardontz työskenteli pedagogisella urallaan 17 eri maassa. Hän toimi aktiivisesti myös Suomessa. Ensimmäisen kerran hän saapui Suomeen vuonna 1975 valmentaakseen opiskelijaansa Inari Gebhardia Helsingin juhlaviikkoja varten. Ardontz vieraili tämän jälkeen Suomessa usein, vuodesta 1995 alkaen vuosittain. Hän opetti bel canto -laulua Suomen kansallisoopperassa, Sibelius-Akatemiassa ja eri kesäyliopistoissa. Hänen oppilaidensa joukossa oli sekä ammattilaisia että harrastajia. Oppilaisiin kuului Helena Salonius. Italiassa Ardontz teki opetustyötä muun muassa Rooman yliopistossa.

Ardontz julkaisi säveltäjänä lauluja. Hän sävelsi myös elokuvamusiikin esimerkiksi Barbara Barnin *Il piacere delle carniin*. Viimeisen elinvuotensa aikana Ardontz matkusti kahdesti Suomeen. Hänen oli tarkoitus tehdä kolmas opetusmatka Suomeen, mutta hän sairastui äkillisesti ja joutui leikkaukseen, jonka komplikaatiot aiheuttivat hänen kuolemansa. Ardontzin kuoleman jälkeen hänen kehittämänsä opetusmenetelmän käyttöä on Suomessa jatkanut Bel Canton ystävät ry.

Lähteet
-------

1. ↑  Barokkimusiikkikonsertti Società Dante Alighieri di Pori 9.6.2006, viitattu 2.1.2023
2. 1 2 3 4 5  Muistot: Sona Ardontz Susanna Mattila, Helsingin Sanomat 6.3.2014, viitattu 2.1.2023
3. 1 2  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
4. ↑  Ujous vaivaa suomalaislaulajia Suomen Tietotoimisto 13.7.1994, viitattu 2.1.2023
5. ↑  Yhdistys Bel Canton ystävät ry, viitattu 2.1.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Sona Ardontz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Manjïrà
**Manjïrà** (**manjeera**) on perinteinen intialainen lyömäsoitin. Yksinkertaisimmassa muodossaan manjira on kaksi pientä symbaalia, joita soitetaan niitä rytmisesti yhteen lyömällä. Soitin tunnetaan myös nimillä: **manjeera, taal, jalra, khartàl** sekä **kartàl**.

Manjira-symbaaleja käytetään usein intialaisessa kansanmusiikissa sekä esim. bhajan- ja qawwali-musiikkityyleissä. Niitä käytetään myös erilaisissa uskonnollisissa seremonioissa. Soitin on hyvin vanhaa perua, se löytyy kuvattuna vanhimmissakin intialaisissa temppeleissä.

Manjira valmistetaan yleensä pronssista, messingistä, tai kupari-sinkki -seoksesta. Soittimen keskellä on reikä josta symbaalit yleensä ovat toisiinsa kiinnitettynä (joko narulla tai kuparilangalla).
Eri kokoisilla symbaaleilla saadaan aikaiseksi eri korkuisia kilahduksia. Myös eri kohtaa lyömällä saadaan aikaiseksi eri korkuisia ja kirkkaudeltaan erilaisia ääniä. Joskus manjira koostuu lyhyehköstä koristellusta puisesta kappaleesta, jonka molempiin päihin on upotettu kaksi symbaalia. Tätä soitinta kutsutaan myös nimellä khartal.

Manjira gujaratilaisessa kansanmusiikissa
-----------------------------------------

Manjira on tärkeä soitin muun muassa gujaratilaisessa kansanmusiikissa sekä alueen marathinkielisessä kansanmusiikissa. Maharashtrassa soitin tunnetaan nimellä **Taal** (**टाळ**). Alkujaan manjiraa soitettiin jumalaa kunnioittavan Aartin aikana. Gujaratissa manjira on tärkeä soitin mm. bhajan-, santvani- ja dayro-musiikkityyleissä.

Vaikka Manjira on vain pieni metallisoitin, on sillä keskeinen rooli esimerkiksi klassisessa intialaisessa Jugalbandhi-yhtyesoitannassa. Manjiran soittaminen ei ole helppoa, vaan se vaati paljon Abhyasaa, eli harjoittelua, sekä syvällistä tietämystä intialaisen klassisen musiikin rytmeistä eli taaloista.*lähde?*

Manjiran soittajaa ei useimmiten huomata samaan tapaan kuin muita intialaisia soittajia, esimerkiksi tablan, mridangamin tai shehnain soittajia. Esimerkiksi Gujaratissa on hyvin harvoja tähän soittimeen erikoistuneita soittajia.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Caudhurī, Vimalakānta Rôya (2007). *The Dictionary Of Hindustani Classical Music*. Delhi, India: Motilal Banarsidass, 173. ISBN 978-81-208-1708-1.  Originally published in 2000.
**KV47** on Siptahin hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 19. dynastian ajalta. Sinne lienee haudattu myös faaraon äiti Tiaa.

Haudasta on löydetty ihmisten jäännöksiä, hautakalusteita, astioita ja kirjoitusvälineitä. Haudan etuosa on säilynyt hyvin, mutta D-kammion takana on havaittavissa rakenteellista vahinkoa.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Edward Russell Ayrton (1905–1907): löytäminen ja kaivaukset
* Ernest Harold Jones (1907): hautatekstien tutkinta
* Harry Burton (1912–1913): kaivaukset
* Howard Carter (1922): kaivaukset
* MISR-projekti (1999 alkaen): entisöinti, kaivaukset ja hautatekstien tulkinta

Kuvia
-----

* Haudan 3D-malliHaudan 3D-malli
* Haudan seinämaalauksiaHaudan seinämaalauksia
* Siptahin muumioSiptahin muumio
* Haudasta löytyneitä šabtejaHaudasta löytyneitä šabteja

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 47 (Siptah) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 1.11.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV47** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV6** on Ramses IX:n hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 20. dynastian ajalta. Lisäksi hautaa on käytetty uudelleen kreikkalais-roomlaisella sekä bysanttisella kaudella.

Hauta ei ole kärsinyt tulvavahinkoja, mutta sen maalaukset irtoilevat ja hautakammion seinien alaosien maalaukset ovat kadonneet. Haudasta on löydetty veistoksia, hautakalusteita ja papyryksia.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Richard Pococke (1737–1738): kartoitus
* Henry Salt (1817): kaivaukset
* Robert Hay (1824): kartoitus
* John Gardner Wilkinson (1824): vierailu
* James Burton (1825): kartoitus
* Ranskalais-toscanalainen retkikunta (1828–1829): hautatekstien tulkinta
* Georges Daressy (1888): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 6 (Rameses IX) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 5.5.2009. Viitattu 25.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV6** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV42** on Hatsepsut-Meryetralle tarkoitettu hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Hauta ei valmistunut eikä Hatsepsut-Meryetraa haudattu sinne. Sitä käytettiin sen sijaan mahdollisesti Theban pormestarin Senneferin ja hänen perheenjäsentensä hautaukseen Amenhetep II:n hallintokaudella.

Haudan löysi Victor Loret vuonna 1899. Alueella suorittivat kaivauksia Boutros Andraos, C. Macarios ja Howard Carter vuonna 1900 sekä Carter uudelleen vuonna 1921. Haudasta on löydetty uskonnollisia esineitä, hautakalusteita ja astioita. Hauta on kärsinyt lievää vahinkoa tulvista ja hautakammio J:n pilarit ovat vaurioituneita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  KV 42 (Hatshepsut-Meryet-Ra) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 1.1.2016. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV42** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Witold Rowicki
**Witold Rowicki** (26. helmikuuta 1914 Taganrog – 1. lokakuuta 1989 Varsova) oli puolalainen kapellimestari.

Rowicki opiskeli Krakovan musiikkiakatemiassa, josta valmistui vuonna 1938 viulistina ja alttoviulistina. Hän soitti toisen maailmansodan aikana molempia instrumentteja Krakovan filharmonisessa orkesterissa ja opetti viulunsoittoa musiikkiakatemiassa. Maaliskuussa 1945 Rowicki perusti uudelleen Puolan kansallisen radiosinfoniaorkesterin. Hän sai toisen maailmansodan jälkeen myös nimityksen Puolan radion musiikkijohtajaksi Katowicessä. Vuonna 1950 hän siirtyi Varsovaan, jossa perusti Varsovan kansalliset filharmonikot. Hän toimi orkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina vuosina 1950–1955 ja 1958–1977. Rowicki johti vuodesta 1965 myös oopperaa Varsovan suurteatterissa ja toimi vuosina 1983–1985 Bambergin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Vierailevana kapellimestarina hän johti esimerkiksi Concertgebouw-orkesteria, Lontoon sinfoniaorkesteria, Philharmonia-orkesteria ja Staatskapelle Berliniä.

Rowicki teki yhteistyötä johtavien soitinsolistien, kuten Martha Argerichin, Sviatoslav Richterin, Arturo Benedetti Michelangelin ja David Oistrahin kanssa. Hänen levytyksiään on julkaistu Deutsche Grammophonilla, EMI:llä ja Philipsillä. Rowickin arvostetuimpiin levytyksiin kuuluu hänen 1960–1970-lukujen vaihteessa Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa johtamansa Antonín Dvořákin sinfonioiden sarja. Hän tuli tunnetuksi myös puolalaisten säveltäjien, kuten Karol Szymanowskin, Witold Lutosławskin, Wojciech Kilarin ja Grażyna Bacewiczin orkesteriteosten tulkitsijana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Witold Rowicki AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Achille Fortier** (23. lokakuuta 1864 St-Clet – 19. elokuuta 1939 Viauville) oli kanadalainen säveltäjä ja pedagogi. Hänen opettajiaan olivat Montrealissa Guillaume Couture ja Dominique Ducharme. Hän pääsi vuonna 1885 Pariisin konservatorioon, jossa hänen opettajiinsa lukeutui Ernest Guiraud. Fortier palasi Montrealiin vuonna 1890 ja ryhtyi itse opettamaan erinäisissä laitoksissa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Jean-Noël Charbonneau, Gabriel Cusson ja Édouard LeBel.

Fortier toimi 1890-luvun alussa Notre-Damen kirkon kuoromestarina Montrealissa. Hänen omia teoksiaan esitettiin vuonna 1893 Guillaume Couturen johtamassa konsertissa. Vuodesta 1900 alkaen Fortier työskenteli hallitukselle kielenkääntäjänä, joka omisti jäljelle jääneen aikansa sävellystyölleen. Sävellyksiin kuuluvat muiden muassa messu neljälle miesäänelle, uruille ja orkesterille, Valssi orkesterille sekä kaksi *Méditation*-nimistä kappaletta. Fortier sävelsi myös lukuisia lauluja.

Katu Montrealissa nimettiin vuonna 1985 Fortierin mukaan. Hänen mukaansa nimetty yhtye perustettiin vuonna 1988. Kokoonpano koostui sopraano Liette Turnerista, sellisti Alain Aubutista ja pianisti Réjean Coallierista. Vuonna 1989 Turner ja Coallier tekivät baritoni Erik Olandin kanssa CD-levyn *The Romanticism in Canada*, johon kuuluu kymmenen Fortierin laulua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Achille Fortier (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**KV46** on Jujan ja Tujan hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Haudan löysi ja ensimmäiset kaivaukset suoritti James Edward Quibell vuonna 1905.

Haudan seinät on jätetty tasoittamatta, eikä niihin ole laitettu laastia. Haudasta on löydetty muun muassa vaatteita ja kosmetiikkaa, huonekaluja ja hautakalusteita, muumioita ja niiden kääreitä, koruja, soittimia, veistoksia, astioita, aseita sekä kirjoitusvälineitä ja papyryksia.

Kuvia
-----

* Haudan 3D-malliHaudan 3D-malli
* Jujan sarkofagiJujan sarkofagi
* Tujan naamioTujan naamio
* Haudasta löydetty arkkuHaudasta löydetty arkku

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  KV 46 (Yuya and Thuyu) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 27.9.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV46** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Ylen radiouudistus 1990** oli Yleisradion suomenkielisen radiotoiminnan uudelleenjärjestely kesäkuun alussa 1990. Siinä Yle luopui perinteisistä radiokanavistaan *1-verkko* (ent. yleisohjelma) ja *2-verkko* (ent. rinnakkaisohjelma) ja toi tilalle kolme uutta kanavaa Ylen Ykkönen, Radiomafia ja Radio Suomi. Ylen Ykkönen ja Radiomafia toimivat silloisen radioyksikön alaisuudessa ja Radio Suomi alue- ja uutisyksikön alaisuudessa. Uudistusta johti radiojohtaja Olli Alho.

Uusi Ylen Ykkönen jatkoi yleisohjelman perinteitä tarjoten klassista musiikkia ja muuta "korkeakulttuuria". Radiomafia keskittyi populaarikulttuuriin ja nuorisomusiikkiin, Radio Suomi uutis- ja aluetoimintaan sekä urheiluun ja varttuneemman väen kevyeen musiikkiin.

Ylen ruotsinkielinen radiotoiminta uudistettiin vastaavasti vuoden 1997 lokakuussa, jolloin ainoa ruotsinkielinen kanava *Riksradion* korvattiin kanavilla Radio Vega ja Radio Extrem.

Katso myös
----------

* Ylen radiouudistus 2003

Lähteet
-------

1. ↑  *Vuosikertomus 1990–1991*, s. 10, 31. Yleisradio, 1991. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.7.2021).
2. 1 2  Ylen vuosikymmenet > 1990-luku *yle.fi*.  11.01.2015. Viitattu 9.7.2021.
3. ↑  Ripatti, Matti: Jokapaikan dosentti haluaa nyt virittyä radioaalloille. (Olli Alhon 50-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 25.2.1993, s. A4. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Ripatti, Matti: Yleisradio etsii yleisöään.  *Helsingin Sanomat*, 1.6.1990, s. D15. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 8.7.2021.
5. ↑  Yleisradiolle nollabudjetti ensi vuodeksi.  *Helsingin Sanomat*, 19.12.1996, s. 6. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 8.7.2021.
**Raimo Ylermi Kuula** (28. marraskuuta 1928 Keuruu – 4. heinäkuuta 2020) oli suomalainen urkuri, kuoronjohtaja, musiikinopettaja ja kanttori, director musices.

Kuula suoritti Sibelius-Akatemian diplomin 1960, opiskellen Paavo Raussin johdolla ja hän suoritti myös humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon.

Kuula toimi Helsingin Toisen lyseon, Helsingin Kaksoisyhteislyseon (HKYL, nykyisin Käpylän yläaste ja Helsingin luonnontiedelukio) sekä Sibelius-lukion opettajana, Järvenpään musiikkiopiston rehtorina, ja näiden töiden rinnalla myös Puistolan seurakunnan kanttorina sekä musiikkiarvostelijana ainakin Kirkko ja Kaupunki -lehdessä. Vuonna 1971 hän perusti monissa kilpailuissa menestyneen HKYL:n kamarikuoron, joka on yhä toiminnassa nimellä Cantabile-kuoro. Hän toimi kuoron johtajana 1971–1980.

Ylermi Kuula on Toivo Kuulan veljenpoika ja Pentti Kuulan veli. Hänen puolisonsa oli urkuri ja rehtori Mervi Kuula. Viulisti Sirkka Kuula-Niskanen on pariskunnan tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 19.7.2020, nro 192, s. C 13. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Kuolinilmoituksen verkkoversio (maksumuurin takana). Viitattu 8.1.2022.
2. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 4 Kuul–N*, s. 5. Espoo: Weilin + Göös ja Otava, 1991. ISBN 951-35-4728-0.
Kanooppiastia haudasta KV 45.
**KV45** on muinainen egyptiläinen hauta. Se sijaitsee Kuninkaiden laaksossa ja se rakennettiin Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalla. Sitä käytettiin korkea-arvoisen virkamies Userhatin hautaamiseen. Hautaa on lisäksi käytetty kolmannella välikaudella 22. dynastian aikana.

Haudan löysi ja ensimmäiset kaivaukset suoritti Howard Carter vuonna 1902. Donald Ryan tutki hautaa vuonna 1992. Haudasta on löydetty muumioita, ihmisten ja kasvien jäännöksiä, koruja, hautakalusteita ja astioita. Hauta on hiljattain tyhjennetty kiviromusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  KV 45 (Userhat) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 1.11.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV45** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Piirroksia haudan mittasuhteista.
**KV53** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan ajalta.

Haudan löysi Edward Russell Ayrton vuonna 1905 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Haudasta on löydetty papyryksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KV 53 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 11.5.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV53** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
KV9:n maalauksia
**KV9** on Ramses V:n ja Ramses VI:n hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 20. dynastian ajalta. Hautaa on uudelleen käytetty lisäksi kreikkalais-roomalaisella ja bysanttilaisella kaudella.

Hauta on välttynyt suuremmilta tulvavahingoilta. Maalaukset ovat hyvässä kunnossa. Sieltä on löydetty muun muassa huonekaluja, hautakalusteita, rahoja, astioita ja papyryksia.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Richard Pococke (1738–1739): kartoitus
* Napoleonin retkikunta (1799): kartoitus
* Robert Hay (1824): kartoitus
* James Burton (1825): kartoitus
* Ranskalais-toscanalainen retkikunta (1828–1829): hautatekstien tulkinta
* Georges Daressy (1888): kaivaukset
* Alexandre Piankoff (1958): hautatekstien tulkinta
* Adam Lukaszewicz (1996, 1998–2000): hautatekstien tulkinta

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 9 (Rameses V and Rameses VI) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 30.11.2010. Viitattu 25.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV9** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV41** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Hauta ei koskaan valmistunut.

Haudan löysi ja ensimmäiset kaivaukset suoritti Victor Loret vuonna 1899. Haudalla vierailivat lisäksi Georges Aaron Bénédite vuonna 1900 ja Georg Steindorff vuonna 1902, ja Institut français d’archéologie orientale suoritti siellä kaivauksia vuonna 1991. Sieltä ei ole löydetty esineitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KV 41 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 11.5.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV41** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Achille Valenciennes
**Achille Valenciennes** (9. elokuuta 1794 Pariisi – 13. huhtikuuta 1865) oli ranskalainen eläintieteilijä, joka oli erityisesti perehtynyt kaloihin. Hän vaikutti myös parasitologian kehitykseen tärkeällä ihmisen suolistoloisia koskevalla tutkimuksellaan sekä kehitti eliöiden systematiikkaa vertailemalla fossiileja ja nykyään eläviä lajeja.

Valenciennes oli Georges Cuvierin oppilas ja oli hänen kanssaan toimittamassa huomattavaa 22-osaista kalatieteellistä teosta *l'Histoire naturelle des poissons* (1828–1848) ja itse asiassa saattoi työn päätökseen Cuvierin kuoltua 1832. Teoksessa Cuvier ja Valenciennes nimesivät suuren määrän kalalajeja. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1844. Valenciennes työskenteli eläintieteilijänä Pariisin Muséum national d'histoire naturellessa.

Linnuista Valenciennes nimesi harlekiinifrankoliinin (*Scleroptila levaillantii*, nykyisin *Francolinus levaillantii*).

Lähteet
-------

1. ↑  Jean-Jacques Amigo, « Valenciennes (Achille) ». Teoksessa *Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises*, osa 3: Sciences de la Vie et de la Terre. Perpignan, Publications de l'olivier, 2017. Sivu 915. (ISBN 9782908866506).
2. ↑  Francolinus levaillantii. ITIS.

Aiheesta muualla
----------------

* Jean Théodoridès: *Une amitié du savants au siecle dernier: Alexander von Humboldt et Achille Valenciennes*. Biologie médicale, helmikuu 1965

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Forssan keskustaa
**Forssa** (nimi kirjoitetaan silloin tällöin myös muodossa **Forsa**) on kaupunginosa Borlängessä Ruotsissa. Siellä asuu 3900 ihmistä. Alueeseen kuuluvat myös Hushagenin ja Bergslagsbynin kaupunginosat.

Forssan tienoon asuntokanta koostuu paljolti työläisasunnoista, joista osa on nykyaikaista tuotantoa ja vanhimmat 1800-luvulta. Alueen 2100 asunnosta 750 on pientaloja ja loput huoneistoja. Hushagenissa on 1800-luvun lopulla rautatieverkon laajentamisen yhteydessä rakennettuja vuokrakasarmeita, Bergslagsbynissä taas 1910-luvulla virkamiesten asunnoiksi rakennettuja pientaloja. Kumpaakin aluetta pidetään kulttuurihistoriallisesti merkittävänä, minkä takia ne on määrätty säilytettäviksi nykyisellään. Lähimpänä Forssan keskustaa sijaitsee asumisoikeusasuntoja.

Koulutus
--------

Forssassa on Forssaängskolan, jossa on luokat 1-6 sekä Forssaklackskolan, jossa on luokat 7-9. Lisäksi siellä on kaksi lukiota: Hushagsgymnasiet ja Erikslundsgymnasiet.

Urheilu
-------

Forssassa toimii vahvasta nuorisotyöstään tunnettu jalkapalloseura Forssa BK.

Populaarikulttuurissa
---------------------

Forssa mainitaan 1980-luvulla suosituksi tulleessa pop-iskelmässä *Köppäbävisan*.

Tunnettuja forssalaisia
-----------------------

* Bo Kalling, kreivi ja metallurgian professori

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Borlänge kommun: Forssa (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) Viitattu 29.1.2015.
KV49 on lähellä vasenta yläkulmaa.
**KV49** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Se on ajoitettu Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi. Hauta ei valmistunut eikä sitä koristeltu.

Edward Russell Ayrton löysi haudan vuonna 1906 ja suoritti siellä ensimmäiset kaivaukset. Haudasta on löydetty muun muassa puusepän ja kuvanveistäjän työkaluja, lautapelien osia, muumioiden kääreitä, hautakalusteita, astioita ja papyryksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  KV 49 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 12.10.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV49** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Wivan Nygård-Fagerudd** (s. 1964 Raippaluoto, Suomi) on suomenruotsalainen mezzosopraano, kulttuuritoimittaja ja yhteiskunta-aktivisti.

Wivan Nygård-Fagerudd vietti lapsuutensa Raippaluodon saaristokunnassa, joka myöhemmin on liitetty Mustasaareen. Hän on valmistunut Sibelius-Akatemian oopperaosastolta musiikin maisteriksi 1998.. Vuosina 1985-1991 hän työskenteli opintojen ohessa musiikkikriitikkona ja kulttuuritoimittajana Hufvudstadsbladetissa.

Wivan Nygård-Fagerudd kuului Radion kamarikuoroon 1987–1991 ja on laulanut useiden orkestereiden solistina.

Laulamisen ohella Nygård-Fagerudd on vuodesta lähtien 1997 toiminut ohjelmaesittelijänä ja kulttuuritoimittajana Ylen ruotsinkielisissä ohjelmissa ja myös tehnyt useita dokumenttiohjelmia. 

Eduskuntavaaleissa 2007 Nygård-Fagerudd sai 116 ääntä liian vähän tullakseen valituksi, ja hän on ensimmäinen RKP:n edustaja varalla Vaasan vaalipiirissä.

Nygård-Fagerudd oli Svenska kulturfondenin delegaation puheenjohtajana 2008-2014.

Nygård-Fageruddin puoliso on näyttelijä Johan Fagerudd.

Oopperarooleja
--------------

* Dido – Purcell: Dido och Aeneas,
* Dorabella – Mozart: Così fan tutte,
* Suzuki – Puccini: Madama Butterfly,
* Cherubino – Mozart: Figaron häät,
* Orlovsky – Strauss: Lepakko,
* Jenny – Weill: Mahagonny
* Elisa – Ahlfors: *Huijattu onni*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nygård-Fagerudd, RKP:n ehdokas 2014, viitattu 5.4.2018
2. 1 2  Svenska kulturfonden. Uppslagsverket Finland, viitattu 5.4.2018
3. ↑  SFV Magasinet 2/2017 (Arkistoitu – Internet Archive) s. 14
4. ↑  Kotisivun esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Nygård-Fagerudd kandiderar i EU-valet, Österbottens Tidning 12.9.2013

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wivan Nygård-Fagerudd** Wikimedia Commonsissa
KV50 on lähellä vasenta yläkulmaa.
**KV50** on hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Se on mahdollisesti tarkoitettu kuninkaan, ehkä Amenhotep II:n, lemmikeille. Se muodostaa yhdessä KV51:n ja KV52:n kanssa kolmen eläinhaudan ryhmän.

Haudan löysi Edward Russell Ayrton vuonna 1906 ja suoritti siellä kaivauksia. Hauta on täynnä kiviromua eikä sinne pääse. Sieltä on löydetty muumioituneita eläimiä ja hautakalusteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  KV 50 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 11.5.2008. Viitattu 29.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV50** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**Vuosaaren kartano**, myös **Nordsjön kartano** on kartano Helsingin Vuosaaressa.

Kartanon tiloissa toimi päiväkoti nimellä Villa Familiaris vuodesta 1997, mutta sen toiminta lakkautettiin ja kartanon omistajaksi vaihtui Helsingin kaupunki.

Historia
--------

Kartanon paikalla on ollut asutusta jo 1200-1300-luvuilla.

Vuosaaren kartanoa voidaan pitää historiallisesti Vuosaaren tärkeimpänä kartanona. Kuitenkaan sen tarkkaa syntyhistoriaa ei tunneta. Kartano ja sen ympäristö on säilynyt osin 1800-luvun ilmiasussa, mutta suurin osa rakennuksista on huonossa kunnossa. Päärakennus on 1800-luvun alkupuolelta ja kartano ja sen puisto ovat suojelukohteita.

Ratsutila siirtyi vuonna 1684 Helsingin pitäjän kirkkoherrana toimineelle Andreas Laurentii Nycopensisille.

Vuonna 1909 kartano alkoi myymään tilalta huvipalstoja ja vuonna 1937 tilan osti Saseka. Isännöitsijä, vapaaherra Fabian Wrede asui kartanossa aina 1960-luvulle saakka,

Tila pääsi rapistumaan 1900-luvun lopussa, mutta vuosaartelaisten toimesta tilaa ja sen puistoa siistittiin.

Kuvia
-----

* Kartano sivusta päin katsottunaKartano sivusta päin katsottuna
* Kartano takaata päin katsottunaKartano takaata päin katsottuna
* Kartanon takana sijaitseva leikkipaikka ajalta, jolloin kartanossa toimi päiväkotiKartanon takana sijaitseva leikkipaikka ajalta, jolloin kartanossa toimi päiväkoti
* Kartanoa ja sen pihaaKartanoa ja sen pihaa
* Kartanon puistossa sijaitseva muistomerkkiKartanon puistossa sijaitseva muistomerkki

Lähteet
-------

1. ↑  Parkkonen, Santtu: Kaupunki ottaa Villa Familiariksen huostaansa *Helsingin Sanomat*.  21.10.2005. Viitattu 16.3.2021.
2. 1 2 3 4 5  Aurinkolahden kotikaupunkipolku, osio 10 Vuosaaren kartano *Vuosaari.fi*. Viitattu 16.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vuosaaren kartano (rakennus)** Wikimedia Commonsissa