recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tang Jiyao** (Wade-Giles: **Tang Tši-jao**; 1881 Huize, Yunnan – 23. toukokuuta 1927 Kunming) oli kiinalainen sotilas, joka toimi vuosina 1913–1927 Yunnanin maakunnan kuvernöörinä. Kun presidentti Yuan Shikai vuonna 1915 yritti julistaa itsensä keisariksi, Tang vaikutti ratkaisevasti suunnitelman epäonnistumiseen antamalla tukensa Yuania vastustaneille kapinallisille. Myöhemmin Tang tuki varautuneesti Sun Yat-senia. Sunin kuoltua vuonna 1925 Tang yritti huonolla menestyksellä julistautua tämän seuraajaksi Etelä-Kiinan kansallisen hallituksen johtajana. Hänen valtansa Yunnanissa rapautui hänen hallintonsa korruption seurauksena.

Lähteet
-------

1. ↑  Tang Jiyao (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 22.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tang Jiyao** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
**Strategeion** (m.kreik. Στρατηγείον) oli antiikin Ateenan kymmenen strategoksen eli ylimmän sodanjohdon kokoontumispaikka. Se sijaitsi Ateenan antiikin aikaisen Agoran lounaiskulmassa.

Strategeion oli rakennettu 400-luvun puolessa välissä eaa. Se oli tehty kalkkikivestä ja rakennettu Kolonos Agoraios -kukkulan eteläpuolelle hieman Tholoksesta lounaaseen. Rakennuksen pituus oli noin 25 metriä ja leveys noin 20 metriä. Siinä oli keskuspiha ja seitsemän tai kahdeksan huonetta.

Strategeion on säilynyt hyvin huonosti ja siitä on jäljellä ainoastaan joitakin perustusten ja seinien osia. Ei ole edes täysin varmaa, että Strategeioniksi yleensä ajateltu rakennus olisi ollut tässä käytössä. Rakennusta on ehdotettu myös Poleterioniksi eli *poletai*-virkamiesten rakennukseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Agora Monument: Strategeion *Agora Excavations*. American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2  Strategeion *Athinai*. Kronoskaf. The Virtual Time Machine. Viitattu 9.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strategeion** Wikimedia Commonsissa
**Euroopan rahapoliittinen instituutti** (engl. *European Monetary Institute*, EMI, suom. *ERI*) toimi edeltäjänä Euroopan keskuspankille. Euroopan rahapoliittisen instituutin tehtävänä oli luoda perusta Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän toiminnalle.

Euroopan rahapoliittinen instituutin perustamisesta sovittiin vuonna 1992 voimaan astuneella Maastrichtin sopimuksella. Instituutti perustettiin 1. tammikuuta 1994, jolloin käynnistyi Euroopan talous- ja rahaliiton (EMU) perustamisen toinen vaihe. Instituuttia johti Kansainvälisen järjestelypankin pääjohtaja Alexandre Lamfalussy, joka oli ollut myös talous- ja rahaliiton perustamiseen vaikuttaneen Delors'n komitean jäsen. Instituutilla ei ollut rahapoliittista päätöksentekovaltaa. Instituutti antoi myös esityksen Eurooppa-neuvostolle euroseteleiden ulkoasusta vuonna 1996.

Euroopan rahapoliittinen instituutti toimi Frankfurtissa vuoden 1994 marraskuusta alkaen, ja se lakkautettiin rahaliiton myötä, kun Euroopan keskuspankki aloitti toimintansa vuoden 1998 kesäkuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Talous- ja rahaliiton kolme vaihetta (Välilehti *Vaihe 2*) Euroopan keskuspankki. Viitattu 2.6.2019.
2. ↑  Issing, Otmar: *The birth of the Euro*, s. 11. Alkuperäisteos *Der Euro : Geburt, Erfolg, Zukunft*, 2008. Käännös Hulbert, Nigel. Cambridge: Cambridge University Press, 2008. ISBN 978-051-142-9804. (englanniksi)
Ympyrän tangenttikulma α ja sitä vastaava keskuskulma β.
Jana AD puolittaa tangenttikulman kulmiksi α ja α’. Punaisen suorakulmaisen kolmion ABD kulmille pätee α + β = 90°. Tangenttikulman kyljille piirretyt janat BD ja CD ovat yhtä pitkät.
Merkitsemällä janalle AD keskipiste O, voidaan piirtää OD-säteinen ympyrä. Ympyrä kulkee silloin nelikulmion ABCD ympäri, jota kutsutaan sykliseksi nelikulmioksi.
**Tangenttikulma** sijaitsee geometriassa ympyrän kahdelle eri kehäpisteelle piirretyn suoran eli tangentin leikkauspisteessä. Tangenttien leikkauspisteessä olevista neljästä kulmasta sitä kulmaa kutsutaan tangenttikulmaksi, joka aukeaa ympyrän suuntaan.

Kun ympyrän ja tangenttien sivuamispisteistä piirtää säteet ympyrän keskipisteeseen, muodostuu säteiden väliin keskuskulma, joka aukeaa tangenttikulmaan päin. Tangenttikulmaa ja vastaava keskuskulma ovat suplementtikulmia eli kulmien summa on 180°. Tämän näkee siitä, että tangenttien leikkauspisteen, tangenttien sivuamispisteiden ja ympyrän keskipisteen kautta voidaan aina piirtää ympyrä. Samainen ympyrä muodostuu silloin, kun ympyrälle piirretään annetusta pisteestä tangentit vain harppia ja viivainta käyttäen. Tätä nelikulmiota kutsutaan sykliseksi nelikulmioksi, ja sen vastakkaisten kulmien summa on aina 180°.

Ympyrän keskipisteestä piirretty jana tangenttien leikkauspisteeseen puolittaa sekä keskuskulman että tangenttikulman. Tämän janan molemmille puolille muodostuu yhtenevät kolmiot. Tangenttikulman molempien kylkien leikkaus- ja sivuamis­pisteen väliset osat ovat yhtä pitkät.

Kun kolmion sisälle piirretään ympyrä siten, että ympyrä sivuaa kutakin kolmion sivua kerran kolmion sisäpuolelta päin, syntyy kuhunkin kulmaan tangenttikulma tälle ympyrälle.

Lähteet
-------

* Väisälä, Kalle: *Geometria*. Porvoo: Wsoy, 1959. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 16.4.2014).
* Kontkanen, Pekka & al.: *Pyramidi 3*. (lukion pitkän matematiikan oppikirja). Helsinki: Tammi, 2005. ISBN 978-951-26-5059-0.

### Viitteet

1. 1 2  Väisälä, Kalle: Geometria, s.90
2. 1 2  Kontkanen, Pekka & al.: Geometria, 2005, s. 68–69
3. ↑  Usiskin, Zalman & Griffin, Jennifer & al.: *The Classification of Quadrilaterals: A Study of Definition*, s. 63–65. Porvoo: IAP, 2008. Teoksen verkkoversio (pdf).
4. ↑  Joyce, D.E.: Euclid's Elements Book III, Proposition 22, 1996, Clark University
5. ↑  Esko Ranta, Salme-Laura Leikkonen: *Geometria*, s. 79. WSOY, 1971.
6. ↑  Weisstein, Eric W.: Angle Bisector (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
7. ↑  Weisstein, Eric W.: Incircle (Math World – A Wolfram Web Resource) Wolfram Research.  (englanniksi)
**Tsatsiki** (kreik. τζατζίκι, *tzatzíki*, [d͡zaˈd͡zici]) on itäisen Välimeren alueen keittiöille tyypillinen dippi tai kastike, joka sisältää jogurttia, kurkkua ja valkosipulia. Se maustetaan yleensä neitsytoliiviöljyllä ja yrteillä, kuten tillillä, oreganolla tai mintulla.

Tsatsiki yhdistetään ruokana etenkin kreikkalaiseen keittiöön, mutta se tunnetaan Kreikan lisäksi myös koko Balkanin alueella sekä Turkissa ja Lähi-idässä. Nimi "tsatsiki" tulee turkin kielen sanasta *cacık*, ja sen alkuperä lienee osmanivallan ajoissa tai kauempanakin. Muualla Balkanilla tsatsiki tunnetaan nimellä *tarator* ja Iranissa *mast-o-khiar*.

Tsatsikia tarjotaan usein kylmänä alkuruokana eli mezenä vaalean leivän tai pitaleivän kanssa. Se on yleensä myös osa kreikkalaisten pikaruokien gyroksen ja suvlakin annoksia, ja sopii yhteen myös kreikkalaisen salaatin kanssa*kenen mukaan?*.

Lähteet
-------

1. ↑  Tzatziki *Oxford Dictionaries*.  Arkistoitu 18.6.2018. Viitattu 18.6.2018.
2. 1 2  Cloake, Felicity: How to make the perfect tzatziki *The Guardian*. Viitattu 18.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tsatsiki** Wikimedia Commonsissa

* Resepti aiheesta **Tsatsiki** Wikikirjaston keittokirjassa
**Strategic Advisory Group of Experts** (**SAGE**) ("strateginen neuvoa-antava asiantuntijaryhmä") on Maailman terveysjärjestön (WHO) tärkein rokotteita ja immunisaatiota käsittelevä neuvoa-antava ryhmä. 

Vuonna 2022 THL:n ylilääkäri Hanna Nohynek valittiin SAGE:n puheenjohtajaksi.

SAGE perustettiin vuonna 1999 yhdistämällä kaksi aikaisempaa komiteaa, tieteellinen neuvoa-antava asiantuntijaryhmä (joka palveli rokotekehitysohjelmaa) ja maailmanlaajuinen neuvoa-antava ryhmän (joka palveli EPI-ohjelmaa). 

SAGEn tehtävänä on neuvoa WHO:ta yleisissä maailmanlaajuisissa politiikoissa ja strategioissa rokotuksista ja biotekniikasta, tutkimuksesta ja kehityksestä rokotteiden toimittamiseen ja sen yhteyksiin muihin terveydenhuoltotoimiin. SAGE ei käsittele vain lapsuuden rokotuksia ja immunisaatiota vaan kaikkia rokotteilla ehkäistäviä sairauksia. SAGE antaa maailmanlaajuisia suosituksia rokotuspolitiikasta. Maatason neuvoa-antava komitea kääntää tällaiset suositukset.

Jäsenyys
--------

SAGE:ssa on 15 jäsentä, tunnustettuja asiantuntijoita, jotka valitaan ympäri maailmaa epidemiologian, kansanterveyden, rokottamisen, pediatrian, sisätautien, tartuntatautien, immunologian, lääkesääntelyn, ohjelmanhallinnan, rokotusten toimittamisen, terveydenhuollon, hoitohallinnon, terveystalouden ja rokoteturvallisuuden aloilta. WHO:n pääjohtaja nimittää jäsenet aluksi kolmeksi vuodeksi. Nimitys voidaan uusia vain kerran.

Viitteet
--------

1. ↑  Kiurun paluu sytytti taas koronariidat *Helsingin Sanomat*.  22.10.2022.
2. 1 2  Phillipe Duclos, Jean-Marie Okwo-Bele ja David Salisbury: Establishing global policy recommendations: the role of the Strategic Advisory Group of Experts on immunization.  *Expert Review of Vaccines*, 2011, 10. vsk, nro 2, s. 163–173. PubMed:21332266. doi:10.1586/erv.10.171. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  About SAGE World Health Organization. Viitattu 29 August 2021.
4. ↑  Christoph A. Steffen, Louise Henaff, Antoine Durupt, Nathalie El Omeiri, Sidy Ndiaye, 
 Nyambat Batmunkh, Jayantha B. L. Liyanage, Quamrul Hasan, Liudmila Mosina, Ian Jones, 
 Katherine O'Brien, Joachim Hombach: Evidence-informed vaccination decision-making in countries: Progress, challenges and opportunities.  *Vaccine*, 8.4.2021, 39. vsk, nro 15, s. 2146–2152. PubMed:33712350. doi:10.1016/j.vaccine.2021.02.055.
5. ↑  SAGE members World Health Organization. Viitattu 29 August 2021.
**Euroopan poliittinen yhteisö** on 45 eurooppalaisen maan muodostama yhteisö. Se syntyi Ranskan presidentin Emmanuel Macronin toukokuussa 2022 EU-parlamentissa Euroopan tulevaisuuskonferenssin päätteeksi Strasbourgissa pitämästä puheesta saadusta herätteestä. Yhteisö piti ensimmäisen kokouksensa Prahassa Prahan linnassa 7. lokakuuta 2022 alkaen.

Kokouksen taustalla on maailman tilanne ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022. Ensimmäiseen kokoukseen osallistui 27 Euroopan unionin jäsenmaata ja 17 eurooppalaista maata unionin ulkopuolelta, yhteensä 44 maata. Tanskan pääministeri Mette Frederiksen ei kuitenkaan ollut paikalla parlamentin avajaisten vuoksi.

Kokous kuuluu Tšekin EU-puheenjohtajuuskauden ohjelmaan. Kokouksessa käydään turvallisuuteen ja vakauteen sekä talouteen, energiaan ja ilmastopolitiikkaan liittyviä keskusteluja, ja lisäksi ohjelmassa on kahdenvälisiä tapaamisia. Suunnitelmissa on kokoontumisia kaksi kertaa vuodessa.

Jäsenet
-------

* Albania
* Armenia
* Itävalta
* Azerbaidžan
* Belgia
* Bosnia ja Hertsegovina
* Bulgaria
* Kypros
* Kroatia
* Tšekki
* Tanska
* Viro
* Suomi
* Ranska
* Georgia
* Saksa
* Kreikka
* Irlanti
* Islanti
* Italia
* Kosovo
* Latvia
* Liechtenstein
* Liettua
* Luxemburg
* Pohjois-Makedonia
* Malta
* Moldova
* Montenegro
* Norja
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Romania
* San Marino
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Espanja
* Ruotsi
* Sveitsi
* Turkki
* Ukraina
* Unkari
* Yhdistynyt kuningaskunta

Lähteet
-------

1. 1 2  Sutinen, Teija: Macronin ideasta alkanut "Euroopan poliittinen yhteisö" sai varovaisen alun.  *Helsingin Sanomat*, 7.10.2022, s. A 22.
2. 1 2 3  Husu, Rikhard: Prahassa tehdään historiaa, kun yli 40 eurooppalaista johtajaa kokoontuu ensimmäistä kertaa *Yle uutiset*.  6.10.2022. Viitattu 7.10.22.
**Porkanniemi** oli Käkisalmen esikaupunkialue Käkisalmen maalaiskuntaan kuuluneen Tenkalahden kylän itäosassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Nykyisin Porkanniemi on osa Käkisalmen kaupunkia, eikä sillä ole erillistä venäjänkielistä asutusnimeä.

Porkanniemen esikaupunki sijaitsi Käkisalmen kaupungin itäpuolella, josta sen erotti Vuoksen pohjoisen laskuhaaran toinen suuhaara *Tenkalahdenvirta*. Porkanniemen kohdalla kaupungin puolella oli Waldhofin tehdasalue, jossa suuri osa Porkanniemen asukkaista kävi töissä. Porkanniemen ja kaupungin välillä oli lauttayhteys Vuoksen yli. Virallisesti Porkanniemi oli osa Tenkalahden kylää, mutta koska se sijaitsi erillään muusta Tenkalahden asutuksesta, katsottiin se omaksi asutuskeskuksekseen. Porkanniemen rajoittui lännessä Käkisalmen kaupunkiin, idässä toiseen Käkisalmen esikaupunkiin Haminanniittyyn ja lounaassa varsinaiseen Tenkalahden kylään.

Väestö ja elinkeinot
--------------------

Porkanniemen esikaupunki syntyi 1920- ja 1930-lukujen aikana, kun Käkisalmeen työn perässä muuttaneet asettuivat asumaan maalaiskunnan puolelle vapaampien rakennussäädösten ja huokeampien verojen houkuttelemina.

Porkanniemessä oli oma kansakoulu, rukoushuone ja 1930-luvulla myös oma kansalaisopisto. Porkanniemi kuului aluksi Tenkalahden koulupiiriin, mutta huimasti kasvaneiden oppilasmäärien ja sen aiheuttaman tilanpuutteen vuoksi koulupiiri jaettiin vuonna 1933 ja sen itäosasta muodostettiin Porkanniemen-Haminanniityn koulupiiri, jonka koulu rakennettiin Porkanniemeen.

Historia
--------

Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.

Lähteet
-------

Kuujo, Erkki, Puramo, Eino & Sarkanen, J.: *Käkisalmen historia*. Lahti: Käki-säätiö, 1959. 

### Viitteet

1. ↑  *Karjalan kannas, historia ja nykyaika, 1938-2001* 1:200 000. Pietari: ZAO Karta Ltd, 2001.
2. 1 2 3  Kuujo 1958, s. 923-933
3. ↑  Pekkanen, Risto, Martimo, Pentti & Tiittanen, Jyrki: *Kielletyt kartat 2, Luovutetun Karjalan kylät ja tilat*, s. 128 ja 140. Helsinki: AtlasArt, 2007. ISBN 978-952-5671-03-2.
4. ↑  Kuujo 1958, s. 887-888

Käkisalmen maalaiskunnan kylät
Alapuusti • Haminanniitty • Hirvisaari • Joensuu • Kapeasalmi • Marjalanniemi • Norsjoki • Näpinlahti • Ostamo • Porkanniemi • Pärnä • Pörtsykkä • Sakkali • Suotniemi • Tenkalahti • Vuohensalo • Yläpuusti
Matsusaka-lihaa
**Wagyū** (jap. 和牛) on japanilaista naudan lihaa. Lihan maastavienti oli kiellettyä vuoteen 2012 saakka. Nautarotuja on neljä: musta wagyū, joka muodostaa karjasta noin 90 prosenttia, Japanin ruskea, Japanin sarveton ja Japanin lyhytsarvinen. Runsaasti rasvaa sisältävän lihan rasva on öljymäistä ja sisältää omega 3 ja omega 6 -rasvahappoja. Rasvan jakautuessa tasaisesti lihan ulkonäkö on marmoroitunut. Lihan rasvan sulamispiste on matala, noin 25 astetta.

Tunnetuinta wagyū-lihaa ovat Kōben liha ja Matsusakan liha. Kōben karjasta valtaosaa kasvatetaan Awajin saarella. Muita tuotantoalueita ovat Hida, Ōmi, Noto ja Maezawa.

Elokuussa 2021 uutisoittiin Osakan yliopiston tutkijoiden luoneen maailman ensimmäisen 3d-tulostetun naudanlihapihvin wagyū-naudan kantasoluista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pölkki, Miika & Valkama, Heikki: *Umami – Japanilainen ruokakulttuuri*, s. 166. Kustannusosakeyhtiö Teos, 2007. ISBN 978-951-851-111-6.
2. ↑  Matleena Lahti: "Maailman parhaalla lihalla" herkuttelu on kallista lystiä – näin paljon annos maksaa helsinkiläisravintolassa *is.fi*.  20.1.2015. Viitattu 29.8.2021.
3. ↑  Martti Ranta: Luksuslihaa suoraan printteristä: Japanissa 3d-tulostettiin maailman arvostetuimpiin lukeutuva wagyu-lihaa ensimmäistä kertaa ikinä *kauppalehti.fi*.  29.8.2021. Viitattu 29.8.2021.
**Pornainen-seura ry** on kotiseutuyhdistys, joka vaalii kulttuuriperinteitä ja kotiseutuhenkeä Pornaisissa. Pornainen-seura on määritellyt tehtävänsä näin: seura on "nykyajassa elävä yhdistys, joka siirtää uusille polville perinnettä, sen arvoja ja elämäntaitoa sekä herättää harrastusta, intoa ja kiinnostusta oman ajan yhteiskunnan moninaisuuteen." Pornainen-seura tekee retkiä, järjestää kyläkävelyitä, luentoja ja juhlia. Lisäksi seura julkaisee paikallishistoriaan liittyvää perinnettä; Pornalainen murresanasto ja julkaisusarja Muisteluita ja tarinoita Pornaisista, josta viimeisin, seitsemäs kirja julkaistiin jouluna 2017. Seuran puheenjohtajana toimii Jukka Salonen.

Pornainen-seura hoitaa Pornaisten kotiseutumuseota ja esittelee museota sekä kirkkoa kesäsunnuntaisin.

Pornainen-seuran aloitteesta ja pornaislaisten avustuksella kirkkopihaan pystytettiin vuonna 1993 menneiden sukupolvien muistopatsas.

Lähteet
-------

1. ↑  Historiaa *Pornainen-seura ry*. Viitattu 17.2.2019.
2. ↑  Säännöt *Pornainen-seura ry*. Viitattu 17.2.2019.
3. 1 2 3 4  Pornainen-Seura *pornainen-seura.fi*. Viitattu 16.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
**Elisa Simonen** (s. 30. huhtikuuta 1981 Helsinki) on entinen suomalainen maajoukkuetason pelaaja sekä jalkapallossa että salibandyssä.

Simosen jalkapalloura alkoi Puistolan Urheilijoissa, jossa hän pelasi vuoteen 1999 asti. Kaudeksi 2000 hän siirtyi Malmin Palloseuraan. Simonen voitti MPS:n riveissä liigamestaruuden ja Suomen cupin kaudella 2003. Maajoukkueessa Simonen pelasi yhteensä 32 ottelua.

Salibandyssä Simonen edusti koko 11 kautta kestäneen liigauransa ajan Tapanilan Erää. Hän pelasi uransa aikana 151 ottelua runkosarjassa ja 59 ottelua pudotuspeleissä. Simonen voitti Erässä kaikkiaan kolme mestaruutta, neljä hopeaa ja yhden pronssin. Maajoukkueessa Simonen pelasi 49 maaottelua tehoin 12+20. Hän oli mukana Suomen joukkueessa voittamassa maailmanmestaruutta vuosina 1999 ja 2001.

Lähteet
-------

* Simonen, Esko: Kasvu kahden lajin huipulle.  *Jalkapallovalmentaja*, 2004, nro 1, s. 20-24. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
* Elisa Simonen Salibandyliiga.  Arkistoitu 28.2.2007. Viitattu 17.3.2009.

### Viitteet

1. ↑  Soininen, Heidi (toim.): *Jalkapallokirja 2008*, s. 167. Suomen Palloliitto, 2008. ISSN-0787-7188.
2. ↑  Pelaajatilastot Salibandyliitto. Viitattu 29.4.2021.
3. ↑  Liigapelaajat 1991-: Runkosarjan tilastot Salibandyliiga.  Arkistoitu 10.11.2007. Viitattu 17.3.2009.
4. ↑  Liigapelaajat 1991-: Playoffsien tilastot Salibandyliiga.  Arkistoitu 10.11.2007. Viitattu 17.3.2009.
**Tsearalenoni,** usein myös **zearalenoni,** on kemialliselta rakenteeltaan resorisyklinen laktoni. Se muodostaa valkoisia kiteitä, jotka eivät liukene veteen. Tsearalenoni on hyvin stabiili yhdiste, eikä se hajoa korkeissakaan lämpötiloissa. Tsearalenonia saadaan esimerkiksi Gibberella zeae ja Fusarium culmorumin homeista. Tsearalenonia voi löytyä maissista, kaurasta, ohrasta, vehnästä sekä myös mm. soijapavuista.

Tsearalenonin terveysvaikutukset
--------------------------------

Tsearalenonin akuutti toksisuus on alhainen useilla koe-eläimillä, mutta toksiini aiheuttaa muutoksia koe-eläinten lisääntymiselimissä. Pitkäaikaisessa kokeessa on tsearalenonilla on havaittu olevan hormonaalisia (estrogeenisiä) vaikutuksia: vähentynyttä hedelmällisyyttä, pienentyneitä poikuekokoja sekä hormonitoiminnan muutoksia. Teratogeenisiä vaikutuksia ei ole havaittu. Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus IARC on luokitellut tsearalenonin luokkaan 3, eli yhdisteeksi, jonka syöpävaarallisuutta ihmisille ei ole pystytty osoittamaan. EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2000 tsearalenonin siedettäväksi päivittäiseksi enimmäissaantimääräksi 0,2 μg/kg rp. Yksi zearalenonin metaboliatuotteista on zeranoli (C18H26O5), jonka käyttö on kielletty kasvuhormonina EU-alueella vuonna 1988.

Lähteet
-------

* Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the Commission related to Zearalenone as undesirable substance in animal feed  2004. EFSA.  (englanniksi)

* Some Naturally Occurring Substances: Food Items and Constituents, Heterocyclic Aromatic Amines and Mycotoxins *Monographs on the Evaluation of Carcinogenic Risks to Humans 56.*.  1993. IARC.

* Wijnands LM, van Leusden FM.: An overview of adverse health effects caused by mycotoxins and bioassays for their detection National Institute of Public Health and the Environment 2000: RIVM report 257852 004.

Aiheesta muualla
----------------

* Sari Peura: Mykotoksiinit, 5 Zearalenoni (Arkistoitu – Internet Archive)
* PubChem: Zearalenone (englanniksi)
* Zearalenone (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Zearalenone (englanniksi)
* ChemBlink: Zearalenone (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Zearalenone (englanniksi)
ElisaariElisaaren satamaa

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
InkooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti |
| Pinta-ala | 
6 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Elisaari** (ruots. *Älgsjölandet*) on saari Inkoossa. Osa saaresta kuuluu virkistysalueena Helsingille ja saarella on Suomen suurimpiin kuuluva tammimetsä. Elisaaren tammilehdot ovatkin yhdessä viereisessä Orslandetissa sijaitsevan Rövassin lehtojen kanssa Natura 2000 -kohde. Oman veneen lisäksi saarelle pääsee kapean salmen yli soutuveneellä Orslandetista, johon on lossiyhteys. Saarella laiduntaa kesäisin lehmiä ja lampaita. 

Elgsjön kartta vuosilta 1769–1777
Saarella on pitkä historia, sillä viereinen Barösundin salmi on kauan ollut tärkeä vesireitti. Aikoinaan Elisaari kuului läheisesti Fagervikin ruukin vaikutuspiiriin. 1700-luvulla saarella oli Ruotsin kuninkaan telakka. Saarella sijaitsee myös Mellangårdin kartano, jonka historia ulottuu 1500-luvulle. Kartanon päärakennus on rakennettu vuonna 1902.

Lähteet
-------

1. ↑  Elisaari Helsingin kaupunki. Viitattu 12.10.2020.
2. ↑  Elisaaren ja Rövassin lehdot *www.ymparisto.fi*. Viitattu 12.10.2020.
3. ↑  Metsän kätköstä paljastuu hiekkapoukama, jossa Venäjän keisariparikin vietti kesiä – Uudellamaalla on luontoihmeitä, joita moni ei ole vielä löytänyt *Helsingin Sanomat*.  29.8.2020. Viitattu 12.10.2020.
4. ↑  Luonto & Historia – Elisaari *elisaari.fi*. Viitattu 12.10.2020.
**Yhdysvaltain ilmavoimat** (*United States Air Force*) on Yhdysvaltain asevoimien puolustushaara, joka perustettiin 18. syyskuuta 1947.

Historia
--------

Vaikka Yhdysvaltain maavoimilla on ollut lentokoneita jo 1910-luvulta lähtien, ilmavoimista muodostettiin itsenäinen puolustushaara vasta toisen maailmansodan jälkeen. Tätä ennen ilmajoukot toimivat maajoukkojen sisällä alkuvuodet (1914–1918) nimellä United States Army Air Service (USAAS), jonka jälkeen vuoteen 1941 asti nimellä "United States Army Air Corps" (USAAC) ja vuosina 1941–1947 nimellä "United States Army Air Forces" (USAAF, suom. *Yhdysvaltain armeijan ilmavoimat*).

Nykypäivä
---------

Yhdysvaltain ilmavoimat muodostaa maailman suurimmat ja teknologisesti kehittyneimmät ilmavoimat. Aktiivisessa palveluksessa käytetään yli 6 000 miehitettyä lentokonetta (vajaa 4 300 ilmavoimilla, runsaat 1 300 ilmavoimien kansalliskaartilla sekä nelisen sataa reservissä.) Lisäksi kalustoon kuuluu noin 160 vielä kokeiluasteella olevaa miehittämätöntä taistelukonetta. Kalustoon lasketaan myös pommikoneesta laukaistavat risteilyohjukset (noin 2 160 kappaletta) sekä maatukikohdista laukaistavat mannertenväliset ballistiset ohjukset (noin 580). Ilmavoimien palveluksessa on yli 330 000 henkeä. Lisäksi 130 000 valmiusjoukoissa ja ilmakansalliskaartin listoilla on noin 107 000 henkeä. Sotilaiden lisäksi Yhdysvaltain ilmavoimissa työskentelee yli 168 000 siviiliä.

Vaikka suurin osa Yhdysvaltain asevoimien lentokalustosta on ilmavoimilla, kaikilla muillakin puolustushaaroilla on lentokalustoa. Merivoimilla ja merijalkaväellä on lentotukialuksilla sekä maihinnousualuksilla hävittäjiä, helikoptereita ja kevyempää kuljetuskalustoa. Lisäksi maavoimilla on käytössään lähinnä helikoptereita kuljetuskäyttöön, ja rannikkovartioston käytössä on pelastus- ja valvontalentokalustoa.

### Organisaatio

Ilmavoimien ylin siviilivirkamies on puolustusministerin alainen ilmavoimaministeri. Ilmavoimien esikuntaa johtaa esikuntapäällikkö. Nykyinen komentaja Charles Q. Brown Jr. aloitti tehtävässä 6.8.2020.

Yhdysvaltain ilmavoimien eri aikakausien hävittäjiä lentonäytöksessä: F-22 Raptor, P-51 Mustang ja P-38 Lightning Renossa 2008.

Katso myös
----------

* Luettelo Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä olevasta kalustosta
* Yhdysvaltain ilmavoimien muistomerkki

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain ilmavoimat** Wikimedia Commonsissa
Taiteilijan näkymys Yksinäisen vuoren ulkonäöstä.
Ereborin ja sen lähistöllä olevien paikkojen sijainti
**Yksinäinen vuori** (sindariksi **Erebor**) on paikka J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa. Se sijaitsee Synkmetsän itäpuolella, Vuolasta Virtaa pohjoiseen Pitkäjärvessä sijaitsevasta Esgarothista.

Yksinäinen vuori sijaitsee satojen kilometrien päässä muista vuorijonoista. Sen etuportti oli suunnattu etelää kohden. Koko vuori oli halkaisijaltaan noin 15 kilometriä.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Yksinäinen vuori oli pitkään kääpiöiden valtakuntaa. He olivat taitavia kivitöissä ja he lisääntyivät ja rikastuivat vuorellaan. Nämä rikkaudet herättivät Smaugin, valtavan lohikäärmeen, kiinnostuksen.

Thorin Tammikilven ollessa metsästämässä Smaug saapui vuorelle ja valtasi sen haalien kullan itselleen. Thráin II ja useat muut pakenivat Smaugia salakäytävän kautta. Tämän jälkeen kääpiöt asuivat monia vuosia maanpaossa ja Thorinin tavattua sattumalta Gandalf Harmaan he alkoivat laatia suunnitelmaa vallata vuoria takaisin.

Gandalf ei kertonut kääpiöille tärkeätä lisätarkoitusta: kun lopullinen taistelu Sauronia vastaan alkaisi, pitäisi huolehtia siitä että Sauron ei pystyisi käyttämään lohikäärmettä Rivendelliä vastaan - koska se olisi voinut merkitä sitä, että Gondorissa ei olisi ollut kuningatarta Arwenin kuoltua Rivendellin tuhossa. Tämän vaaran eliminoimiseksi Smaug pitäisi raivata pois tieltä; ja aivan oikein, Rivendelliin hyökättiin kolmesti Dol Guldurista käsin Sormusten sodan aikana, mutta örkit torjuttiin lopulta helposti - Smaug olisi ollut jotain aivan muuta vihollisena! 

Gandalf kertoi tämän kaiken hobiteille näiden palatessa kotiin kuninkaan kruunauksen jälkeen.

Gandalf esitteli Thorinin ja 12 muuta kääpiötä Bilbo Reppulille ja useiden Hobitissa kuvattujen käänteiden kautta lopulta Bard Jousimies Esgarothista tappoi Smaugin Mustalla nuolella ja tämän jälkeen alkoi Viiden armeijan taistelu.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
Näkymä Wilhelmplatzilta Wilhelmstrassen yli valtakunnankanslian suuntaan vuonna 1939. Etualalla sotamarsalkka James Keithin patsas.
**Wilhelmplatz** oli aukio Berliinin keskustassa Wilhelmstrassen itäpuolella, Vossstrassen päässä. Aukiota vastapäätä Wilhelmstrassen toisella puolella sijaitsi entiseen Radziwiłłin palatsiin perustettu vanha valtakunnankanslia, ja aukion ympärillä oli muitakin ministeriöitä ja merkittäviä rakennuksia. Aukion pohjoisreunalla oli Johanniittain ritarikunnan käyttöön alkujaan rakennettu Ordenspalais, joka toimi vuodesta 1829 alkaen yhtenä Hohenzollernien residensseistä. Natsi-Saksan aikana rakennuksessa toimi Joseph Goebbelsin johtama propagandaministeriö. Wilhelmplatzia ympäröineet rakennukset tuhoutuivat pääosin toisessa maailmansodassa.

Wilhelmplatz luotiin aikanaan paraatiaukioksi. Se sai nimensä vuonna 1749 Preussin kuningas Fredrik Vilhelm I:n mukaan. Hänen määräyksestään aukiolle pystytettiin neljän preussilaisen sotapäällikön, sotamarsalkka Schwerinin, kenraaliluutnantti Winterfeldtin, ratsuväenkenraali Seydlitzin ja sotamarsalkka Keithin patsaat. Niiden seuraksi lisättiin 1820-luvulla kenraali Zietenin ja herttua Leopold I:n patsaat. Alkuperäiset marmoripatsaat korvattiin vuonna 1857 pronssikopioilla.

Itä-Saksan viranomaiset uudelleennimesivät aukion vuonna 1950 Thälmannplatziksi kommunistipoliitikko Ernst Thälmannin mukaan. Paikalle rakennettiin 1980-luvulla asuintaloja, joten nykyään paikalla ei ole enää aukiota lainkaan. Wilhelmplatzilla sijainneet preussilaisten kenraalien patsaat on 2000-luvulla pystytetty uudelleen viereisen Mohrenstrassen keskikäytävälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Wilhelmplatz (saksaksi) Lexikon von A-Z zur Berlingeschichte und Gegenwart. Viitattu 10.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wilhelmplatz** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Wilhelmplatz 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Wilhelmplatz (Berlin)
Kaiser Wilhelm -silta Wilhelmshavenissa
**Wilhelmshaven** on kaupunki Ala-Saksissa, Saksassa. Se sijaitsee Pohjanmeren lahden, Jadebusenin länsirannikolla. Kaupungin asukasluku oli 75 995 vuoden 2015 lopussa.

Historia
--------

Wilhelmshaven on melko nuori kaupunki, sillä Preussin kuningas Vilhelm I perusti sen 1869. Sen paikalla sijaitsi kuitenkin jo vuonna 1383 Sibetsburgin linna, joka kuului merirosvoille. Linnan tuhosivat 1433 Hansaliiton joukot. Neljä vuosisataa myöhemmin Preussin kuningaskunta suunnitteli oman Pohjanmeren laivaston ja sataman perustamista. Vuonna 1853 Preussi ja Oldenburgin suurherttuakunta solmivat sopimuksen, jonka nojalla 3,13 km² Oldenburgin maa-aluetta Jadebusenin rannalla luovutettiin Preussille. Preussin kuningas Vilhelm I, josta myöhemmin tuli samalla nimellä Saksan keisari, vihki sataman 1869 ja antoi sille oman nimensä.

Wilhelmshavenista tuli yksi Saksan tärkeimmistä satamista. Oldenburgin herttuakuntakin hyötyi satamasta. Wilhelmshavenin vieressä oli Oldenburgin maalla Rüstringenin kaupunki. Ne yhdistyivät 1937.

Toisen maailmansodan aikana Saksan laivasto miehitti kaupunkia, ja sitä pommitettiin liittoutuneiden ilmahyökkäyksissä. Kaksi kolmasosaa kaupungin rakennuksista tuhoutui. Sodan jälkeen satamaa ei käytetty enää vain sotilastarkoituksiin, vaan se tuli myös talouden ja turismin käyttöön. Wilhelmshaven on Saksan kolmanneksi suurin satama Hampurin ja Bremen/Bremerhavenin jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  100 Bevölkerungsfortschreibung – Basis Zensus 2011, Stand 31. Dezember 2015 Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen. Viitattu 19.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wilhelmshaven** Wikimedia Commonsissa

Ala-Saksin piirikunnat ja *kaupunkipiirit*

* Ammerland
* Aurich
* *Braunschweig*
* Celle
* Cloppenburg
* Cuxhaven
* *Delmenhorst*
* Diepholz
* *Emden*
* Emsland
* Friesland
* Gifhorn
* Goslar
* Göttingen
* Grafschaft Bentheim
* Hameln-Pyrmont
* Hannoverin piirikunta
* Harburg
* Helmstedt
* Hildesheim
* Holzminden
* Leer
* Lüchow-Dannenberg
* Lüneburg
* Nienburg
* Northeim
* Oldenburgin piirikunta
* *Oldenburg*
* Osnabrückin piirikunta
* *Osnabrück*
* Osterholz
* Osterode am Harz
* Peine
* Rotenburg
* *Salzgitter*
* Schaumburg
* Soltau-Fallingbostel
* Stade
* Uelzen
* Vechta
* Verden
* Wesermarsch
* *Wilhelmshaven*
* Wittmund
* Wolfenbüttel
* *Wolfsburg*
**Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö** (engl. *National Science Foundation*, lyh. *NSF*) on Yhdysvaltain viranomainen ja säätiö, joka tukee ei-lääketieteellisen tieteen ja tekniikan tutkimusta ja koulutusta. Sen vastine lääketieteen alalla on National Institutes of Health.

Kansallisen tiedesäätiön vuosibudjetti on noin kuusi miljardia dollaria. Säätiö rahoittaa noin 20 prosenttia kaikesta liittovaltion tukemasta perustutkimuksesta. Joillakin aloilla kuten matematiikka, tietojenkäsittelytiede, taloustiede ja yhteiskuntatieteet, NSF on päärahoittaja. Säätiö jakaa vuosittain kansallisen tieteen ja tekniikan palkinnon, National Medal of Sciencen. Säätiö perustettiin 10. toukokuuta 1950.

Lähteet
-------

1. ↑  National Science Foundation (NSF) *US Higher Education Professionals*. Education USA (United States Department of State). Viitattu 23.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Medal of Science *Fact Sheet*.  20.5.2016. National Science Foundation. Viitattu 23.11.2018. (englanniksi)
3. ↑  Kelly, Morgan: Levin wins National Medal of Science for unraveling ecological complexity *News*.  22.12.2015. Princeton University. Viitattu 23.11.2018. (englanniksi)
4. ↑  Canning Cochrane, Rexmond: "THE YEARS BETWEEN THE WARS", *The National Academy of Sciences: The First Hundred Years, 1863-1963*, s. 481. National Academies, 1978. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.11.2018). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö**.
* Kansallisen tiedesäätiön kotisivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:National Science Foundation
**Erehdys** on epähuomiossa tai ajattelemattomuuttaan tehty virhe.

Oikeudellinen merkitys
----------------------

Oikeustoimi voi perustua erehdykseen, jos on tapahtunut motiivierehdys tai ilmaisuerehdys. Motiivierehdys tarkoittaa, että oikeustoimen osapuolet ovat erehtyneet joko tosiasioista tai oikeustoimeen sovellettavasta lainsäädännöstä tai muusta sääntelystä. Jos tahdonilmaisu saapuu vastaanottajalle eri muodossa kuin antaja on tarkoittanut, puhutaan joko ilmaisuerehdyksestä tai ilmaisua välitettäessä tapahtuneesta virheestä.

Oikeusjärjestystä tulkitaan niin, että osapuolten on itse huolehdittava siitä, että oikeustoimen sisältö vastaa heidän tarkoittamaansa sisältöä. Näin asia on periaatteessa, mutta käytännössä voidaan esimerkiksi testamentti julistaa pätemättömäksi testamenttaajan erehdyksen perusteella. Tahdonilmaisun vaikuttimia koskeva erehdys ei saa oikeudellista suojaa. Ilmaisuerehdyksessä kiinnitetään huomiota siihen havaitsiko vastapuoli tai olisiko tämän pitänyt havaita tahtonsa ilmaisseen henkilön erehdys. Jos ilmaisun vastaanottaja ei tiennyt tai hänen ei olisikaan pitänyt tietää erehdyksestä, on tahdonilmaisu antajaansa sitova erehdyksestä huolimatta. Jos tahdonilmaisun sisältö on muuttunut sen siirtyessä antajalta vastaanottajalle, ei ilmaisu sido antajaansa, mikäli hän kohtuullisessa ajassa ilmoittaa asiasta vastaanottajalle erehdyksestä tiedon saatuaan.

Katso myös
----------

* Uskomus

Lähteet
-------

1. ↑  *Kielitoimiston sanakirja,* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus 2006, ISBN 978-952-5446-20-3.
2. 1 2  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 121–122.
**Bayelsa** on Nigerian 36 osavaltiosta lounaisin. Se sijaitsee Atlantin Niger-joen sivuhaarojen suulla. Bayelsan pinta-ala on 10 773 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan alustavien tulosten mukaan Bayelsassa oli 1 703 358 asukasta.

Bayelsan pääkaupunki on Yenagoa. Sisämaa on trooppista sademetsää, jokisuisto on tyypillistä mangrovesuota.

Bayelsa on raakaöljyn ja -kaasuntuotantoaluetta: noin 30% maan öljyntuotannosta on keskittynyt Bayelsaiin. Kuitenkaan öljyn tuoma varallisuus ei ole levinnyt kaikille kansalaisille; maaseudun väki elää hankalien kulkuyhteyksien takana ja harjoittaa lähinnä kalastusta.

Lähteet
-------

1. ↑  2006 Population Census Federal Republic of Nigeria.  Arkistoitu 4.7.2007. Viitattu 26.3.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bayelsa** Wikimedia Commonsissa

Nigerian lippuNigerian osavaltiot

Abia | Adamawa | Akwa Ibom | Anambra | Bauchi | Bayelsa | Benue | Borno | Cross River | Delta | Ebonyi | Ẹdo | Ekiti | Enụgụ | Gombe | Imo | Jigawa | Kaduna | Kano | Katsina | Kebbi | Kogi | Kwara | Lagos | Nasarawa | Niger | Ogun | Ondo | Ọsun | Oyo | Plateau | Rivers | Sokoto | Taraba | Yobe | Zamfara  

Pääkaupunkiterritorio
*Tämä artikkeli kertoo Puolan merivoimien projektin 620 korvetista. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**ORP Kaszub** on Puolan merivoimien vuonna 1987 palvelukseenotettu korvetti. Se on ainoa valmistunut projektin 620 alus ja samalla ensimmäinen Puolassa valmistettu valtamerikelpoinen sotalaiva.

Valmistus
---------

Aluksen suunnittelu aloitettiin 1971. Köli laskettiin 9. kesäkuuta 1984. Se laskettiin vesille 4. lokakuuta 1986 ja valmistui 15. maaliskuuta 1987. Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokkaan piti valmistua seitsemän alusta, mutta ainoastaan *Kaszub* valmistui.

Palvelus
--------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:ORP Kaszub (1987) 

Alus oli laivaston koealuksena, kunnes se siirrettiin 1990 Puolan merivartiostolle. Tammikuussa 1991 se palautettiin laivaston hallintaan. Syyskuussa 1991 aluksen etukannelle asennettiin 76 millimetrin AK-176 tykkitorni ilman tulenjohtojärjestelmää.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **ORP Kaszub (1986)**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 312
**ORP Kondor** on Puolan laivaston Kobben-luokan sukellusvene. Alus on entinen Norjan laivaston *KNM Kunna*, jonka Norjan hallitus luovutti Puolalle 2002. Se on modernisoitu Gdanskissa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kobben-luokan sukellusvene*
Norjan parlamentti äänesti heinäkuussa 1959 viiden vuoden laivasto-ohjelmasta, johon käytettävistä varoista puolet maksoi Yhdysvallat. Alus tilattiin Nordseewerkeltä Emdenistä, missä köli laskettiin 1961. Se laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1964 nimellä *Kunna* ja valmistui vielä samana vuonna 1. lokakuuta.

Palvelus
--------

Alus oli 2013 Puolan merivoimien palveluksessa, mutta sen modernisointi on viivästynyt rahoitusvaikeuksien vuoksi.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 292

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: pl:ORP Kondor (2003)
**Hiljainen huilu** (videonimikkeenä **Hiljainen huilu – voittamaton taistelija**; engl. *Circle of Iron*, myös *The Silent Flute*) on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Richard Mooren ohjaama yhdysvaltalainen martial arts-/fantasiaelokuva, jonka pääosissa ovat David Carradine, Jeff Cooper, Christopher Lee, Roddy McDowall ja Eli Wallach.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kaikkein parhaimmat Idän taistelulajien taitajat ovat kerääntyneet yhteen taistellakseen kunniasta lähteä etsimään *Kirjaa*, joka on salaperäinen viisauden lähde.

Cord (Jeff Cooper) voittaa ja lähtee pitkälle ja vaaralliselle taipaleelle. Matkalla hän kohtaa monia vaaroja, mutta opettajansa, sokean huilunsoittajan (David Carradine) avulla Cord selviytyy ylivoimaisista vastustajista kehittyen samalla viisaudessa ja eri taistelulajien salatuissa taidoissa. Lopulta Cord on valmis kohtaamaan Zetan (Christopher Lee), *Kirjan* vartijan...

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  David Carradine  | … |  Sokea mies / Apinamies / Kuolema / Chang-Sha
  |
|  Jeff Cooper  | … |  Cord
  |
|  Christopher Lee  | … |  Zetan
  |
|  Roddy McDowall  | … |  Valkokaapuinen
  |
|  Eli Wallach  | … |  Mies öljyssä
  |
|  Anthony De Longis  | … |  Morthond
  |
|  Earl Maynard  | … |  Musta jättiläinen
  |
|  Erica Creer  | … |  Tara
  |

Tuotanto
--------

Bruce Lee, Stirling Silliphant ja James Coburn laativat käsikirjoitusta vuonna 1969 nimellä *The Silent Flute*. Bruce Leen oli tarkoitus itse näytellä elokuvan päärooli, mutta kuoli ennen elokuvan tuotannon alkua vuonna 1973. Leen kuoleman jälkeen Silliphant ja Stanley Mann laativat käsikirjoituksen loppuun ja Leen rooli annettiin *Kung Fu* -televisiosarjan tähdelle David Carradinelle.

*Hiljainen huilu* kuvattiin Israelin Beit She'anissa ja Tel Avivissa 4 000 000 dollarin budjetilla. Sandy Howard ja Paul Maslansky tuottivat elokuvan.

Kuvauksissa taistelukohtauksia kuvatessa David Carradinelta muun muassa nenä murtui kahdesti ja hän satutti polvensa. Jeff Cooperilta tippui hammas taistelukohtauksessa kuvausten ensimmäisenä päivänä.

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

*Hiljainen huilu* sai ensimmäisen ensi-iltansa Ranskassa 25. heinäkuuta vuonna 1978. Kotimaan ensi-iltansa elokuva sai 19. tammikuuta vuonna 1979 New Yorkissa. Suomeen elokuva ilmestyi 5. tammikuuta vuonna 1979.

*Hiljainen huilu* oli vuonna 1980 ehdokkaana parhaan ulkomaalaisen elokuvan Saturn-palkintoon.

Elokuva on julkaistu videolle sekä DVD:lle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Hiljainen huilu (1978) *imdb.com*. IMDB.com. Viitattu 23.12.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Silent Flute, The (1978) *elonet.fi*. Elonet.fi. Viitattu 23.12.2012. (suomeksi)
3. ↑  Circle of Iron (1978) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 23.12.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Hiljainen huilu* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Hiljainen huilu* Elonetissä.
* *Hiljainen huilu* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Hiljainen huilu* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
* *Hiljainen huilu* Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
**Baye** (myös *Bayé*) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kéniéban piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin keskiosassa 45 kilometriä Kéniébasta itään. Kunnassa on 14 600 ja keskuskylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).

Bayen kunta rajoittuu kaakossa Kéniéban piirin Kouroukoton, lounaassa Guenegorén ja Dombian, luoteessa Kéniéban ja Kassaman sekä koillisessa Bafoulabén piirin Koundianin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kalliorinteet. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia. Kunnassa sijaitsee Wongon kansallispuisto ja osa Bafingin simpanssinsuojelualueesta.

Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat mandinkoja ja fulbeja.

Liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadeaikaan. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra, maissi, maapähkinä, fonio ja maniokki. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Sobelassa ja Samoussa pidetään viikoittaiset markkinat.

Palveluihin kuuluu joukko kouluja ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja. Kunnassa ei ole sähkö- tai puhelinverkkoa.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 13.1.2018.
2. ↑  Mali – Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 13.1.2018.
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Baye 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 13.1.2018. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Monographie du Cercle de Kéniéba *wordpress.developpementlocal-sahel.org*.  2014. Viitattu 13.1.2018.
**Elías Ricardo Figueroa Brander** (s. 25. lokakuuta 1946 Valparaíso, Chile) on chileläinen entinen jalkapalloilija.

Peliura seurajoukkueissa
------------------------

Figueroa syntyi työläisperheeseen. Hänen jalkapallokykynsä huomattiin aikaisin, joten hän lähti pelaamaan Unión La Caleraan. Hän nousi nopeasti kasvattajaseuransa edustusjoukkueeseen, pelaten keskuspuolustajan roolia. Figueroa pelasi hyvän ja ehjän kauden, joten nuori lupaus hankittiin santiagolaiseen Santiago Wanderersiin. Figueroa ei ehtinyt viettää Wanderersissakään kuin yhden kauden, lähtiessään Uruguayn pääkaupungin Montevideon suurseuraan, Peñaroliin, jossa hän loi menestyksekkään uran.

Peñarolin huipputoppari oli haluttu Euroopassakin, mutta Figueroa valitsi brasilialaisen Internacionalin. Internacionalissa Figueroa viimeistään osoitti kuuluvansa maailman puolustajaeliittiin, sillä oli voittamassa Internacionalille sen kaikkien aikojen ensimmäisen Brasilian pääsarjan mestaruuden ja oli voittamassa jokaisella kaudellaan ampeonato Gaúchoa eli Rio Grande do Sulin osavaltiomestaruutta. Figueroa voitti myös monta henkilökohtaista palkintoa, hänet valittiin muun muassa Etelä-Amerikan parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 1974, 1975 ja 1976.

Figueroan vuodet olivat yksiä Internacionalin historian menestyksekkäimpiä. Hän päätti kuitenkin lähteä vuonna 1975 kauden päätyttyä takaisin kotimaahansa, oltuaan poissa kymmenen menestyksentäytteistä vuotta. Siirron kohteena oli Santiagosta kotoisin oleva Palestino. Palestinon Figueroa johdatti Copa Chilen voittoon sekä sen historian toiseen Chilen pääsarjan mestaruuteen vuonna 1978. Palestinosta lähdettyään Figueroan ura kääntyi alamäkeen, eikä hän saanut enää ehjiä kausia alleen, vaan vietti viimeiset pelivuotensa Fort Lauderdale Strikersissa ja Chilen suurseura Colo-Colossa.

Peliura maajoukkueessa
----------------------

Figueroa pelasi 47 ottelua Chilen maajoukkueessa ja teki näissä otteluissa kaksi maalia vuosina 1966–1982. Hän edusti Chileä vuosien 1966, 1974 ja 1982 MM-kilpailuissa. Hän toimi kapteenina, kun Chile sijoittui toiseksi vuoden 1979 Copa Américassa.

Saavutukset
-----------

* Uruguayn mestaruus: 1967, 1968
* Brasilian mestaruus: 1975, 1976
* Rio Grande do Sulin osavaltiomestaruus: 1972, 1973, 1974, 1975, 1976
* Chilen mestaruus: 1978
* Chilen cup: 1977 (Palestinon kanssa), 1982 (Colo-Colon kanssa)
* Copa American toinen sija: 1979
* Uruguayn liigan vuoden pelaaja: 1967, 1968
* Etelä-Amerikan vuoden jalkapalloilija: 1974, 1975, 1976
* Brasilian liigan vuoden pelaaja: 1975, 1976
* Chilen vuoden jalkapalloilija: 1977, 1978
* MM-kilpailuiden paras puolustaja: 1974
* Fifan vuoden pelaaja: 1976

Nimetty myös Fifa 100 -listalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Mamrud, Roberto: Chile - Record International Players  17.1.2019. RSSSF. Viitattu 15.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elías Figueroa** Wikimedia Commonsissa
**ORP Kraków** (suom. *Krakova*) oli Puolan laivaston Kraków-luokan jokimonitori, joka palveli toisen maailmansodan alussa ennen uppoamistaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Kraków-luokka*
Alus tilattiin 31. joulukuuta Zelniewskiegon telakalta Krakovasta. Alus valmistui 1926.

Palvelus
--------

Alus liitettiin palvelukseen, kun se otettiin Modlinin sotasataman esikuntalaivaksi. Vuonna 1972 se siirrettiin laivaston jokilaivueisiin. Alus oli modernisoitavana 1932, jolloin sen aseistusta vahvennettiin vaihtamalla 75 mm -tykit 100 millimetrin haupitseihin ja samalla yksi konekivääreistä korvattiin 13,2 mm NKM Vickers -ilmatorjuntakonekiväärillä.

*Kraków* osallistui toisen maailmansodan taistelutoimiin vasta 17. syyskuuta, kun neuvostojoukot tunkeutuivat maahan. Se määrättiin siirtymään Pinskille, jonne se saapui 19. syyskuuta. Alus lähti seuraavana päivänä mukanaan muita aluksia siirtyäkseen Brestiin.

Neuvostoliitto liitti aluksen jokilaivastoonsa ja aseisti sen 122 ja 45 millimetrin tykein. Alus nimettiin käyttöön otettaessa *Smolenskiksi*. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 alus siirtyi Berezinajoelle, jossa se vaurioitui pahoin Saksan maavoimien tykistöä vastaan taistellessaan. Alus siirrettiin Desnajoelle tukemaan maajoukkojen taistelua ja lopulta jäähdytyksen puutteessa alus räjähti 11. syyskuuta 1941.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 351