recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Adolf Oberländer. Johann Lindnerin etsaus vuodelta 1904.
**Adolf Oberländer** (1845–1923) oli saksalainen pilapiirtäjä. Oberländer opiskeli Karl von Pilotyn johdolla. Silti hän maalasi vain toisinaan. Vuodesta 1863 lähtien Oberländer oli Fliegende Blätter -lehden avustaja. Fliegende Blätterissä Oberländer oli suosituin. Hän oli alansa merkittävin 1800-luvun saksalaiskyky Wilhelm Buschin ohella. Kuvissa, joille on ominaista aitobaijerilainen kansanomainen huumori hän ilmaisi erikoista omintakeista graafista mielikuvitusta ja keskitettyä luonteenkuvausta. Eläimet Oerländer esitti "inhimillisinä", ihmiset enemmän tyhminä kuin häijyinä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Iso tietosanakirja, osa 9*, s. 534. Helsinki: Otava, 1934.
2. ↑  *Otavan iso tietosanakirja, osa 6*, s. 577. Helsinki: Otava, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adolf Oberländer** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Jaana Bombin** (s. 1965 Kajaani) on suomalainen kuvanveistäjä. Viitasaarella asuva Bombin tekee veistoksensa graniitista. Bombin on Viipurin Taiteilijaseuran jäsen.

Yhteisötaiteilijana Bombin on toiminut pääosin Keski-Suomen alueella. Vuosina 2016–2019 Bombin oli projektipäällikkönä *Taiteen Wirtapiiri* -yhteisötaidehankkeessa, joka toteutettiin Viitasaaren lisäksi Kinnulassa, Kivijärvellä ja Pihtiputaalla. Euroopan unionin rahoittamasta hankkeesta tehdään esimerkkihanke unionin tietopankkiin. Bombin on ohjannut yhteisötaidehankkeita myös muun muassa Brasiliassa.

Viitasaaren kaupunki myönsi Jaana Bombinille vuoden 2020 H. G. Porthan -kunniapalkinnon.

*Sotiin lähteneiden muistomerkki*, Viitasaari, 2015, yhdessä Helena Raatikaisen kanssa.
Bombinin julkisia veistoksia Viitasaarella ovat vuonna 2014 paljastettu muualle haudattujen muistomerkki *Syli* Viitasaaren kirkon vieressä ja vuonna 2015 paljastettu yhteistyössä arkkitehti Helena Raatikaisen kanssa suunniteltu *Sotaan lähteneiden muistomerkki* vanhan yhteiskoulun pihassa. Saarijärvellä on Bombinin ohjaaman kyläkansantaiteen työryhmän suunnittelema ja tekemä puinen veistos *Miina*, joka valmistui vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuvanveistäjä ‧ Yhteisötaiteilija *jaanabombin.fi*. Viitattu 16.8.2023.
2. ↑  Jaana Bombin *Jaana Bombinin kotisivu*.  Arkistoitu 22.10.2017. Viitattu 27.4.2021.
3. ↑  Jäsenet Viipurin Taiteilijaseura ry. Viitattu 27.4.2021.
4. ↑  EU on valinnut Taiteen Wirtapiiri -yhteisötaidehankkeen hyvän käytännön esimerkkihankkeeksi  2018. Maaseutuverkosto.  Arkistoitu 26.4.2021. Viitattu 27.4.2021.
5. ↑  Matintupa, Minna: Keski-Suomen esimerkkiä yhteisötaiteesta viedään maailmalle  13.12.2018. Yle. Viitattu 27.4.2021.
6. ↑  Vuoden 2020 H. G. Porthan -kunniapalkinto kuvataiteilijalle  17.12.2020. Viitasaaren kaupunki. Viitattu 27.4.2021.
7. ↑  Syli-teos lohduttaa menetyksissä *Viitasaaren seurakunta*. Viitattu 27.4.2021.
8. ↑  Rantala, Hilkka: Täynnä symboliikkaa! Sotaan lähteneiden muistomerkki paljastettiin Viitasaarella *Keskisuomalainen*.  27.9.2015. Viitattu 27.4.2021.
9. ↑  Kotilainen, Kari: Saarijärven veistokset ja muistomerkit (PDF) (sivu 48)  2014. Saarijärven kaupunki.  Arkistoitu 26.4.2021. Viitattu 27.4.2021.
**Triple sec** on väritöntä appelsiininmakuista likööriä. Sitä käytetään tuhansissa erilaisissa drinkeissä. Triple secin valmistuksessa käytetään Curaçaon saarella kasvavien appelsiinien kuoria. Curaçaon appelsiinit ovat tavallista kirpeämpiä, ja triple seciin käytetään kypsymättömiä appelsiineja.

*Sec* tarkoittaa ranskan kielessä kuivaa, mutta yhden teorian triple secin nimessä se viittaa tislaukseen: juoma on väritöntä kolmivaiheisen tislausprosessin jälkeen. Toisen teorian mukaan nimi tulee siitä, että siinä käytetään kolmea eri appelsiininkuorta.

Alkuperäinen triple sec on Cointreau, jonka kehittivät Adolphe ja Edouard-Jean Cointreau Ranskassa. Se on hyvin samankaltainen juoma kuin Curaçao, joka tulee Curaçaon saarelta. Curaçaoa alettiin valmistaa vuonna 1886, Cointreauta vuonna 1849. Triple seciä valmistetaan Ranskassa, Meksikossa, Yhdysvalloissa sekä Curaçaon saarella.

Triple secin alkoholitilavuusprosentti on tyypillisesti noin 30, mutta eri merkeillä se vaihtelee 20 % ja 40 % välillä. Myös alkoholittomia versioita on olemassa.

Triple sec -merkkejä
--------------------

* Aristocrat
* Arrow
* Bandolero
* Bols
* Cointreau
* De Kuyper
* Grand Marnier
* Hiram Walker
* Le Favori
* McGuinness
* Mohawk

### Alkoholittomia

* Arrow
* Franco’s
* Rose’s

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Simon Difford: Triple sec liqueurs Difford's guide. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)
**Bismark "Nana" Adjei-Boateng** (s. 10. toukokuuta 1994 Abaadze) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Etelä-Korean K League 1 -seura Jeonbuk Hyundai Motorsia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Nana Boateng allekirjoitti vuonna 2012 sopimuksen siirtymisestä Manchester Cityyn. Hänet vuokrattiin välittömästi norjalaiseen pääsarjan Strømsgodset IF:n joukkueeseen, jossa hän pelasi neljä kautta.

Boateng siirtyi tammikuussa 2017 Yhdysvaltoihin Major League Soccer-sarjaan, jossa hän pelasi Colorado Rapids-joukkueessa kaksi kautta kesään 2019 asti. Sen jälkeen hän siirtyi joulukuussa 2019 tehdyllä sopimuksella Suomen Veikkausliigaan edellisen kauden mestarin Kuopion Palloseuran riveihin, jossa hän oli mukana seuran ottaessa Veikkausliigan pronssia. Boateng valittiin syyskuun 2020 pelaajaksi Veikkausliigassa. KuPS lunasti 1+1 sopimuksesta Boatengin toisen vuoden eli Boateng jatkoi KuPS:ssa kaudella 2021.

Syyskuun alussa 2021 Boateng siirtyi romanialaiseen CFR Clujiin, jota hän edusti lähes kaksi vuotta. Kesällä 2023 Boateng siirtyi K League 1 -seura Jeonbuk Hyundai Motorsiin.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruuspronssia: 2020

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nan Boateng Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  NANA TRENER MED GODSET *godset.no*.  7.6.2019. Viitattu 10.11.2020. (norjaksi)
3. ↑  Bismark Adjei-Boateng - Mutually terminated contract with Colorado on July 12, 2019 *mlssoccer.com*. Viitattu 10.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Ville Liimatta: Bismark Adjei-Boateng signs for Finnish champions KuPS *kups.fi*.  12.12.2019. Viitattu 10.11.2020.
5. ↑  Ville Liimatta: KuPS käytti tärkeän kolmikon jatko-optiot *kups.fi*.  30.10.2020. Viitattu 10.11.2020.

KuPS – Veikkausliiga
1 Virtanen |
3 Diogo Tomas |
4 Niba |
6 Savolainen |
7 Sale |
9 Hellqvist |
10 Sebban |
11 Ikaunieks |
12 Rissanen |
13 Udoh |
14 Popovitš |
15 Sallinen |
16 Jyry |
17 Järvinen |
18 Pirttijoki |
19 Boateng |
20 Heinonen |
21 Kreidl |
22 Toivomäki |
23 Carrillo |
24 Heiskanen |
25 Nissilä |
26 Vidjeskog |
29 Haarala |
30 Vartiainen |
32 Rissanen |
33 Hämäläinen |
34 Aittokoski |
35 Vauhkonen |
36 Salminen |
  Uzochukwu |
  Rangel |
Valmentaja Valakari
**Penne** on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Aveyronjoen varrella noin 46 kilometriä Albin kaupungista luoteeseen.

Penne on keskiaikainen kylä. Sitä suojaamaan rakennettu linna *Château de Penne* mainitaan jo 1000-luvulla. Linna suojasi kylää vuosisatojen ajan, mutta 1500-luvulla linna hylättiin. Kyläläiset käyttivät linnan kiviä rakennusaineina kolmen vuosisadan ajan, ja linna oli suljettuna yleisöltä yli 450 vuoden ajan. Vuonna 2006 Axel Letellier osti linnan, ja kunnostustöiden jälkeen hän avasi sen uudelleen yleisölle vuonna 2010.

Yksi tunnetuimpia kyläläisiä oli Alexandre Viguier (1835 – 1911), joka tunnetaan paremmin nimellä Le Terrrrrrrrrrrrrrrrrrrible de Penne. Hän tuli tunnetuksi köyhien puolustajana, joka jätti hiuksensa leikkaamatta, ja vaelsi ympäri Ranskaa kantaen lyhtyä oikeuden symbolina. Hän muutti Pariisiin, mutta siellä hänet passitettiin mielisairaalaan ja lähettiin takaisin Penneen. Lempinimen 19 r-kirjainta kuvastaa 19. -vuosisadan repubikaania eli tasavaltalaista. 

  

* Château de PenneChâteau de Penne
* Le Terrrrrrrrrrrrrrrrrrrible de Pennen patsasLe Terrrrrrrrrrrrrrrrrrrible de Pennen patsas

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Tour de France 2019
3. ↑  Terrrrrrrrrrrrrrrrrrrible fête à Penne ladepeche.fr. Viitattu 30.7.2019. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Penne (Tarn)** Wikimedia Commonsissa
**Asson** on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Paun kaupungista kaakkoon.

Bétharramin luolat
Kunnan nähtävyyksiä on Bétharramin luolat (*Grottes de Bétharram*). Luolat avattiin yleisölle vuonna 1903, kun sähköalan pioneeri Léon Ross alkoi sähköistää luolia. Luolien lähtöpaikka on Assonin kunnassa olevan luonnollisen suuaukon kautta. Yleisölle avoimen luolaston pituus on 2,8 kilometriä pitkä. Alkumatka taitetaan kävellen. Luolasto johtaa samalla alaspäin, ja se kohtaa maanalaisen joen jonka pituus on 3,5 kilometriä. Tässä kohtaa vierailijat ohjataan veneeseen ja matka jatkuu jokea pitkin. Vähän ajan kuluttua vaihdetaan taas kulkuneuvoa ja vierailijat siirtyvät junaan, jolla mennään loppumatka luolassa. Luolan uloskäynti on Saint-Pé-de-Bigorren kunnassa Hautes-Pyrénéesin departementissa.

Toinen suosittu vierailupaikka on Assonin eläintarha (*Zoo d'Asson*). Se on perustettu vuonna 1964.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Grottes de Bétharram Grottes de Bétharram. Viitattu 3.8.2019. (ranskaksi)
3. ↑  Tour de France 2019

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Asson** Wikimedia Commonsissa
**Åke Johannes Stenström** (3. tammikuuta 1925 Dragsfjärd – 16. elokuuta 2023 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos.

Elämä ja ura
------------

Stenströmin vanhemmat olivat maanviljelijä Emil Isidor Stenström ja Lydia Vilhelmina Johansson. Hänen puolisonsa 1955–1974 oli myymäläpäällikkö Margit Charlotta Ståhl. Vuonna 1986 hän avioitui kirjanpitäjä Marja Anneli Luotolan, aiemmin Eloheimo, kanssa. Stenström kävi Suomen Osuuskauppakoulun 1943 ja valmistui merkonomiksi Svenska handelsinstitut i Helsingforsista 1948. Diplomiekonomiksi hän tuli 1954 ja kauppatieteiden maisteriksi 1958 Åbo Akademista ja sai KHT-tilintarkastajan pätevyyden 1961. Lontoossa Stenström opiskeli kaupallista alaa 1957, LIFIM:in liikkeenjohdon kurssin hän suoritti 1975.

Stenström oli Dragsfjärds Andelshandelin myymäläapulainen 1939–1942 ja myymälänhoitaja 1943–1945, Pargas Andelshandelin myymälätarkastaja 1948–1949, SOK:n Turun konttorin tarkastaja 1949–1951, tilintarkastajan apulainen Axel Grandellin omistamassa toimistossa 1953–1954, SOK:n Osuuskauppakoulun opettaja Helsingissä 1954, SOK:n pääkonttorin tarkastaja 1954–1958, Helsingin konttorin apulaiskonttorinjohtaja 1958–1960, pääkonttorin tarkastusosaston osastopäällikkö 1960–1962, Andelslaget Varubodenin toimitusjohtaja 1962–1972 ja SOK:n materiaalitoimintojen johtaja 1972–1982, johtokunnan jäsen 1972–1982 ja tarkastusjohtaja 1982–1987. Hän oli myös Nya Restaurant Ab Royalin toimitusjohtaja 1967–1972 ja hänellä oli lukuisia osuustoiminnallisia ja muita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Stenström oli reservin korpraali (1949). Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1978.

Teokset
-------

* *Räntabilitet och utdelning : en undersökning av räntabiliteten och utdelningen i sjutton börsnoterade industriaktiebolag åren 1938–1955*, 1958, Åke Stenström, Bror Stenvik
* *Tehokas omistajahallinto : osuuskunnan hallintohenkilön käsikirja*, 2002, Heikki Juutinen, Åke Stenström, Raimo Vuori

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 27.8.2023, s. B 27.
2. 1 2 3  Kotilainen, Sofia: Kauppaneuvos Åke Stenström (1925–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Åke Stenströmin periaate: Aina avoimin mielin kohti uutta

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
Bangladeshilainen epidermodysplasia verruciformis -potilas
**Epidermodysplasia verruciformis** on erittäin harvinainen ihotauti, jolle tyypillistä on hyvin runsas syylämäisten leesioiden ilmeneminen eri puolilla ihoa. Sairauteen liittyy huomattava riski ihomuutosten muuttumisesta pahanlaatuisiksi; ihosyöpä kehittyy noin 30–60 %:lle potilaista, useimmiten 30–50 ikävuoden välillä.

Epidermodysplasia verruciformis on useimmiten autosomissa peittyvästi periytyvä sairaus. Joissain tapauksissa on todettu myös sukupuolikromosomaalisia ja autosomaalisia vallitsevia periytymistapoja. Usein taustalla on mutaatio *EVER1*- tai *EVER2*-geenissä kromosomissa 17. Mutaatio alentaa solujen kykyä suojautua papilloomaviruksilta. Epidermodysplasia verruciformis saattaa ilmetä myös hankittuna, jolloin siihen liittyy immuunijärjestelmän toiminnan häiriö. Taustalla voi olla HI-virus, elinsiirron jälkeinen immunosuppressiivinen lääkitys tai lymfooma.

Hoitoresistenttien syylien suuri määrä voi viitata epidermodysplasia verruciformikseen. Sairaus on parantumaton ja uusia leesioita kehittyy, vaikka yksittäiset muutokset poistettaisiin. Leesioiden muodostumista ei kyetä ennaltaehkäisemään. Auringonvalolta suojautuminen on potilailla tarpeen ihosyövän riskin vähentämiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iho- ja sukupuolitaudit Duodecim 1999, viitattu 16.8.2023
2. 1 2 3 4  Vanessa Ngan, Jannet Gomez, Epidermodysplasia verruciformis DermNet NZ, viitattu 16.8.2023
**Juan Antonio Flores Santana** (3. heinäkuuta 1927 Bocas de Licey, Tamboril – 9. marraskuuta 2014 Santiago de los Caballeros) oli dominikaanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1953 ja nimitettiin La Vegan piispaksi 24. huhtikuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. kesäkuuta; pääkonsekraattorina toimi Hugo Eduardo Polanco Brito, jota avustivat Tomás Francisco Reilly ja Juan Félix Pepén y Soliman.

Flores Santana sai 13. heinäkuuta 1992 nimityksen Santiago de los Caballerosin piispaksi ja sitten 14. helmikuuta 1994 arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 16. heinäkuuta 2003.

Lähteet
-------

1. ↑  Muere monseñor Juan Antonio Flores Santana *Noticias SIN*.  9.11.2014.  Arkistoitu 13.12.2014. Viitattu 10.11.2014. (espanjaksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Juan Antonio Flores Santana


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |
**Toini Johanna Karivalo** (31. heinäkuuta 1913 Pohja – 24. huhtikuuta 2010 Jyväskylä) oli suomalainen runoilija ja prosaisti. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli sairaanhoitaja.

Elämä
-----

Pohjan pitäjässä syntynyt Karivalo asui lapsuudessaan muun muassa Hollolan Parinpellon kylässä vuosina 1918–1926. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän tyttölyseosta vuonna 1934, ja valmistui sairaanhoitajaksi 1938. Karivalo toimi opettajana muun muassa Varkauden yhteislyseossa vuosina 1946–1953, jonka jälkeen hän työskentali kouluterveydenhoitajana Varkaudessa Kuoppakankaan yhteiskoulussa 1953–1964. Karivalo aloitti runojen kirjoittamisen miehensä kuoleman jälkeen ja julkaisi runokokelman vuonna 1995. Lisäksi hän on sanoittanut laulun *Kun rakastetaan*, jonka Katri Helena sävelsi ja levytti 1990. Toini Karivalo kuoli kotikaupungissaan Jyväskylässä 96-vuotiaana keväällä 2010.

Perhe
-----

Toini Karivalon vanhemmat olivat lääninrovasti Hjalmar Paunu ja opettaja Elli Johanna Halla (1881–1953). Karivalon sisaruksiaan olivat professori Eira Paunu, rovasti Lauri Paunu sekä muun muassa Keski-Pohjanmaan Opiston apulaisjohtajana toiminut Liisa Tuomi-Nikula (1918–2014). Karivalon puoliso oli kansakoulunopettaja Usko Daavid Karivalo (1906–1985), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1939.

Teokset
-------

* *Parinpellon tarinoita*. Lahti: Lahden kaupunki, 1979. ISBN 951-84901-0-4.
* *Widbom-suku : Johan Widbomin ja Johanna Maria von Qvantenin jälkeläiset seitsemänteen polveen saakka*. Jyväskylä: tekijä, 1980. ISBN 951-99284-3-X.
* *Jyväskylän pappila : historiaa ja elämää 1928–1956*. Jyväskylä: Jyväskylän kaupunkiseurakunta, 1983. ISBN 951-99448-3-4.
* *Parinpellon tarinakerä*. (kuvitus Inge Löök). Helsinki: Kirjapaja, 1984. ISBN 951-62147-1-1.
* *Reippaat tytöt : historiaa 1918–1939*. Jyväskylä: Keski-Suomen partiolaiset; Reippaat tytöt, 1994.
* *Veljet hoidettiin : sotasairaala Keski-Suomessa*. Jyväskylä: 30. Sotasairaalan kilta, 1994. ISBN 952-90592-8-0.
* *Raitamatto : runoja*. Helsinki: Runogalleria, 1995. ISBN 952-98074-9-X.
* Karivalo, Toini; Paunu, Eira; Tuomi-Nikula, Liisa: *Jyväskylän kaupunkiseurakunnan pappila : historiaa ja elämää vuosina 1928–1956*. Jyväskylä: Eira Paunu, 2009. ISBN 978-952-92640-7-0.

Lähteet
-------

1. ↑  Toini Karivalo Kirjasampo. Viitattu 25.12.2018.
2. 1 2 3  Toini Karivalo Lahden kaupunginkirjasto.  Arkistoitu 3.2.2012. Viitattu 27.6.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Pikkuruskotiira** (*Anous tenuirostris*) on trooppisten merten tiira.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 29–34 cm ja siipien kärkiväli 57–64 cm. Pikkuruskotiira on kooltaan hieman kalatiiraa pienempi. Sen höyhenpuku on muuten tummanruskea mutta pää on vaalea, ja se muistuttaa suuresti isokokoisempaa ruskotiiraa. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Esiintyminen
------------

Pikkuruskotiirat pesivät Intian valtameren trooppisissa ja subtrooppisissa saarissa Australian ja Afrikan välillä. Lajin populaation koko on noin 1 200 000 yksilöä ja elinympäristön ala 4 900 neliökilometriä. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Seychelleiltä. Alalaji *melanops* pesii Länsi-Australian Houtman Abrolhos Islandilla.

Elinympäristö
-------------

Pikkuruskotiirat elävät lisääntymisaikana valtamerten luodoilla ja koralliriutoilla, muina aikoina sisävesillä ja koralliriuttojen laguuneissa pieninä, muutaman kymmenen yksilön suuruisina parvina, usein yhdessä ruskotiirojen kanssa.

Lisääntyminen
-------------

Pikkuruskotiirat pesivät suurissa kymmenien tuhansien lintujen yhdyskunnissa, joissa pesien väliä on puolesta viiteen metriin. Pesä rakennetaan merilevistä ja tuoreista ruohoista, ja se sijaitsee usein mangroven vaakasuoralla oksalla tai pensaassa.

Ravinto
-------

Pikkuruskotiirat syövät pääasiassa kaloja ja pieniä selkärangattomia, kuten kalmareita, joita petokalat ajavat veden pinnalle.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Anous tenuirostris* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  IBC (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Anous tenuirostris | 
* Wikidata: Q941644
* Wikispecies: Anous tenuirostris
* ADW: Anous\_tenuirostris
* AFD: Anous\_tenuirostris
* ARKive: anous-tenuirostris
* Avibase: 03F9EB153E1DD50C
* BirdLife: 22694805
* CoL: 66Y6T
* BOW: lesnod1
* eBird: lesnod1
* Euring: 6290
* Fossilworks: 335268
* GBIF: 2481112
* iNaturalist: 4538
* IRMNG: 11254363
* ITIS: 176943
* IUCN: 22694805
* NCBI: 297803
* NZOR: f4463eb0-0c46-4284-a3f3-98527e2a22f5
* SeaLifeBase: 94429
* WoRMS: 212630
* Xeno-canto: Anous-tenuirostris

 |
|  |
| Sterna tenuirostris | 
* Wikidata: Q109578421
* GBIF: 5817201

 |

 |
Jalohortensia (*Hydrangea macrophylla*)
Japaninköynnöskuusama (*Lonicera japonica*)
**Kiinan kasvisto** on monimuotoinen. Yli 30 000 kasvilajia elää Kiinassa luonnonvaraisena, mikä edustaa lähes kahdeksasosaa maailman kaikista kasvilajeista, johon luetaan mukaan ne tuhannet, joita ei kasva missään muualla maapallolla.

Kiinassa kasvaa monia metsätyyppejä. Sekä koilliseen että luoteeseen ulottuvat vuoret ja kylmät havumetsät, joissa elää sellaisia lajeja, kuten hirvi ja kauluskarhu, sekä noin 120 lintulajia. Kosteissa havupuumetsissä voi olla bambutiheikköjä pohjakerroksena, joiden tilalta on alppiruusuja, katajaa ja marjakuusia kasvavissa korkeammissa montaanimetsissä. Subtrooppiset metsät, jotka vallitsevat Keski- ja Etelä-Kiinassa, sisältävät 146 000 kasvilajia. Trooppiset sademetsät ja kausisademetsät sisältävät neljänneksen kaikista Kiinassa löydetyistä kasvi- ja eläinlajeista, vaikka niiden levinneisyys rajoittuukin Yunnanin ja Hainanin maakuntiin.

Sammalista Kiinassa kasvaa noin 2 120 lajia, mikä on monimuotoisin sammalkasvillisuus pohjoisella lauhkealla vyöhykkeellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Moss Flora of China *legacy.tropicos.org*. Viitattu 15.3.2020. (englanniksi)
**Atalántin arkeologinen museo** (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Αταλάντης, *Archaiologikó Mouseío Atalántis*) on arkeologinen museo Atalántin kaupungissa Lokroín kunnassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.

Museo toimii 1930-luvulla rakennetussa vanhassa kaksikerroksisessa koulutalossa. Kunta luovutti sen museokäyttöön vuonna 1992. Tämän jälkeen rakennus kunnostettiin, ja sen organisointi museoksi alkoi vuonna 1998. Museorakennuksessa on kolme näyttelysalia sekä muita tiloja.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Lokroín ja koillisen Fokiin alueelta tehdyistä arkeologisista kaivauksista, joista osa on ollut suunnitelmallisia ja osa pelastuskaivauksia. Löydöt ajoittuvat esihistorialliselta ajalta roomalaiselle kaudelle. Museoesineisiin lukeutuu veistoksia, hautakiviä, keramiikkaa, pienoisfiguriineja, työkaluja, koruja ja rahoja. Museon ulkotiloissa on esillä rakennusten koristeosia.

Museon kokoelmat on järjestetty aikajärjestyksessä ja teemoittain. Kokoelmiin kuuluu muun muassa astioita sekä kivi- ja luuesineitä neoliittiselta kaudelta; varhaisen pronssikauden löytöjä Proskynáksen asutuksesta; keskisen pronssikauden löytöjä, mukaan lukien minolaisia esineitä, eri asutuksista ja haudoista; myöhäishelladisen eli mykeneläisen kauden astioita, pronssiaseita, kultakoruja ja sinettikiviä haudoista; myöhäishelladisen kauden LH IIIG löytöjä Kýnoksen asutuksesta; varhaisen rautakauden hautalöytöjä, kuten vaaseja ja pronssikoruja; arkaaisen ja klassisen kauden mustakuvio- ja punakuviokeramiikkaa; sekä hellenistisen ja roomalaisen kauden keraamisia, lasisia, rautaisia ja kuparisia astioita.

* Neoliittisen kauden työkaluja yms.Neoliittisen kauden työkaluja yms.
* Minyalaista keramiikka.Minyalaista keramiikka.
* Meritaistelua esittävä yksityiskohta vaasista.Meritaistelua esittävä yksityiskohta vaasista.
* Veistoksia.Veistoksia.
* Leijonanpäinen lähdekaivon osa.Leijonanpäinen lähdekaivon osa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Αρχαιολογικό Μουσείο Αταλάντης: Ιστορικό Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 28.2.2021. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2 3 4  Αρχαιολογικό Μουσείο Αταλάντης: Περιγραφή Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού.  Arkistoitu 1.12.2020. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Αρχαιολογικό Μουσείο Αταλάντης: Εκθέσεις Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Το Αρχαιολογικό Μουσείο Αταλάντης *Archaiologia.gr*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Atalántin arkeologinen museo** Wikimedia Commonsissa
**Ateenalaisten hautakumpu** on antiikin aikainen hautakumpu Marathonin alueella nykyisessä Marathónaksen kunnassa Kreikassa. Se rakennettiin vuonna 490 eaa. Marathonin taistelussa kaatuneiden 192 ateenalaisen sotilaan haudaksi heidän hautarovionsa paikalle.

Ateenalaisten hautakumpu.
Hautakumpu sijaitsee Marathónaksen tasangolla eli antiikin Marathonin tasangolla nykyisen Ágios Panteleímonaksen kylän länsipuolella. Hauta oli sijoitettu poikkeuksellisesti muistomerkiksi taistelupaikalle, siinä missä yleensä kaatuneet haudattiin kotikaupunkeihinsa. Heinrich Schliemann yritti löytää hautakummun. Sen ensimmäiset arkeologiset kaivaukset suoritti Dimítrios Fílios vuonna 1884. Valérios Stáis kaivoi sitä vuosina 1890–1891.

Kummun korkeus on noin yhdeksän metriä ja halkaisija noin 50 metriä. Nykykreikaksi hautakumpu tunnetaan myös nimellä *Sorós* (Σορός), "Arkku". Kaivauksissa kummusta on löydetty polttohaudattujen luiden jäänteitä sekä merkkejä hauta-aterioinnista. Paikalla suoritettiin uhritoimituksia vuosittain sankareiden muistamiseksi. Kummun lähellä on kreikkalaisia taistelussa johtaneen Miltiades nuoremman nykyaikainen patsas.

Toinen samaan taisteluun liittyvä hautakumpu on noin 2,7 kilometriä lännempänä sijaitseva Plataiailaisten hautakumpu.

Lähteet
-------

1. 1 2  Τύμβος Αθηναίων στο Μαραθώνα Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού All Rights.  Arkistoitu 18.5.2022. Viitattu 14.2.2022.
2. 1 2 3 4  Athens Marathon Tymbos *Greeka*. Viitattu 14.2.2022.
3. ↑  Soros *Pleiades*. Viitattu 14.2.2022.
4. ↑  Tumulus of Marathon *Greek Travel Pages*. Viitattu 14.2.2022.
5. ↑  Tumulus of the Plataeans *The Megalithic Portal*. Viitattu 14.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ateenalaisten hautakumpu** Wikimedia Commonsissa
**Sergio Otoniel Contreras Navia** (27. huhtikuuta 1926 Valparaíso – 5. tammikuuta 2019) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Valparaíson hiippakuntaan 21. syyskuuta 1957 ja nimitettiin San Carlos de Ancudin hiippakunnan piispaksi 21. marraskuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emilio Tagle Covarrubias, jota avustivat José Manuel Santos Ascarza ja Gabriel Larraín Valdivieso. Contreras Navia asetettiin virkaansa 14. tammikuuta 1967.

Contreras Navia sai 25. tammikuuta 1974 nimityksen Concepciónin (Santissima Concezionen) arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Semtan titulaaripiispaksi. Hänet nimitettiin 23. joulukuuta 1977 ja asetettiin 15. tammikuuta 1978 Temucon piispaksi. Hän sai 29. huhtikuuta 1995 lisäksi nimityksen Valdivian hiippakunnan apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 8. syyskuuta 1996.

Contreras Navia jatkoi toimintaansa Temucon piispana, kunnes jäi eläkkeelle 21. syyskuuta 2001.

Lähteet
-------

1. ↑  Fallece el obispo emérito de Temuco (Chile), Sergio Contreras Navia, mediador del pueblo mapuche *Internacional*.  10.1.2019. Revista Ecclesia. Viitattu 6.1.2020. (espanjaksi)
2. 1 2 3  Bishop Sergio Otoniel Contreras Navia *Bishops*. Catholic-Hierarchy.org. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Castelnau-de-Lévis** on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella Albin kaupungin länsipuolella.

Château de Castelnau-de-Lévisin rauniot
Kunnan näkymää hallitsee 1200-luvulta peräisin olevan linnan rauniot, ja erityisesti sen 40 metriä korkea torni. *Château de Castelnau-de-Lévis* rakennettiin Toulousen kreivi Raimund VII:n läheiselle ystävälle Sicard Alamanille, jonka tavarat oli takavarikoitu Albigenssiristiretken jälkeen. Linna rakennettiin vuosina 1235 - 1256. Linna vaihtoi useasti omistajaa aina Ranskan vallankumoukseen saakka, jonka jälkeen se purettiin ja sen kivet otettiin uuteen käyttöön. Monet kylän taloista onkin tehty linnan vanhoista kivistä. Linna listattiin Ranskan historiallisten monumenttien joukkoon vuonna 1909, ja kunta osti sen lopulta vuonna 1991. Sittemmin vapaaehtoiset ovat jälleenrakentaneet linnaa ranskalaisen arkkitehdin ohjauksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Tour de France 2019

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Castelnau-de-Lévis** Wikimedia Commonsissa
Hydronefroosi ultraäänikuvauksessa
**Hydronefroosi** eli **vesimunuainen** on munuaisaltaan laajentuma. Hydronefroosissa munuaisaltaaseen kertyy virtsaa ja munuaisallas laajenee paineen kohdistuessa siihen.

Hydronefroosi voi olla sikiöaikaista tai lapsuudessa tai aikuisuudessa kehittynyttä. Se voi esiintyä munuaisista yhdessä tai molemmissa.

Syyt
----

Hydronefroosi on sikiöllä yleensä lievä ja johtuu tuotetun virtsan määrän kasvusta. Vaikeammat tapaukset voivat johtua tukoksesta virtsanjohtimissa tai virtsaputkessa tai virtsan takaisinvirtauksesta (vesikoureteraalinen refluksi). Aikuisilla taustalla ovat usein munuaiskivet, raskaus, eturauhasen hyvänlaatuinen laajentuma, virtsateiden ahtautuminen, lantion elinten prolapsi tai hermovaurio. Joskus syynä voi olla pahanlaatuinen kasvain, kuten munuaissyöpä, virtsarakon syöpä, eturauhassyöpä, munasarjasyöpä, kohtusyöpä tai kohdunkaulansyöpä. Harvinaisempia syitä ovat veritulppa ja munasarjojen kystat.

Oireet
------

Hydronefroosin oireena voi olla kipua, joka saattaa pahentua runsaan nesteen juomisen jälkeen. Hydronefroosi voi myös aiheuttaa virtsatieinfektioille tyypillisiä oireita, verivirtsaisuutta, virtsan huonontunutta virtausta tai harventunutta virtsaneritystä.

Hydronefroosi voi kasvattaa virtsatieinfektioiden riskiä. Ilman hoitoa vaikeat tapaukset voivat johtaa munuaisten vajaatoimintaan. Yleensä pitkäaikaisongelmia ei kuitenkaan aiheudu, mikäli hydronefroosi todetaan ja hoidetaan asianmukaisesti.

Yleisyys ja hoito
-----------------

Vähintään yhdessä sadasta raskaudesta arvioidaan esiintyvän sikiöaikaista hydronefroosia. Useimmat näistä tapauksista eivät kuitenkaan ole vakavia eivätkä vaikuta raskauden lopputulokseen. Sikiön hydronefroosi voidaan havaita raskauden toisella kolmanneksella. Kuitenkin vain viidenneksellä tapauksista on merkitystä lapsen synnyttyä. Noin puolet sikiöaikaisista hydronefrooseista korjautuvat ennen syntymää. Osa korjautuu muutaman kuukauden kuluessa syntymästä.

Hydronefroosin hoito riippuu sen aiheuttajasta ja vaikeusasteesta. Jos hydronefroosi ilmenee raskaana olevalla naisella tai sikiöllä, hoitoa ei välttämättä tarvita. Aikuisille potilaille asennetaan usein katetri, minkä jälkeen munuaisiin kohdistuva paine vähenee. Tämän jälkeen voidaan hoitaa taustalla oleva syy. Sikiöiden hydronefrooseista 17–30 % on molemminpuolisia. Tällöin se johtuu useimmiten uretraläpästä tai täydellisestä virtsaputken tukkeutumisesta. Näissä tapauksissa pyritään munuaisten toiminnan säilyttämiseen ja keuhkojen kehityksen turvaamiseen lapsiveden määrän ylläpidolla. Jos sikiöaikainen hydronefroosi ei ole korjautunut ennen syntymää, voidaan turvautua antibiootteihin infektioiden ennaltaehkäisyksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tietoa hydronefroosista Terveyskylä, viitattu 17.8.2023
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Hydronephrosis National Health Service, viitattu 17.8.2023
3. ↑  Kari Vanamo, Sikiökirurgia Duodecim 2013, viitattu 17.8.2023
**Koko homman pomo** (tansk. *Direktøren for det hele*) on tanskalainen, Lars von Trierin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 2006.

Juoni
-----

IT-yrityksen omistaja haluaa myydä firmansa. Hän on vuosien ajan teeskennellyt että yrityksen todellinen johtaja asuu Amerikassa ja on yhteydessä vain sähköpostitse. Siten kaikki hankalat ratkaisut voidaan panna poissaolevan johtajan nimiin ja taas mukavat päätökset omistajan nimiin. Nyt mahdollinen ostaja, islantilainen bisnesöykkäri, haluaa tavata todellisen johtajan henkilökohtaisesti. Kauhistunut omistaja palkkaa työttömän näyttelijän esittämään kuvitteellista johtajaa, ja näyttelijä improvisoi vuorosanansa sekä ostajan että työntekijöiden kauhistukseksi, jotka vihdoin saavat tavata haamujohtajansa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   Jens Albinus  | … |  Koko homman pomo eli Kristoffer eli Svend E
  |
|   Peter Gantzler  | … |  Ravn
  |
|   Friðrik Þór Friðriksson  | … |  Finnur
  |
|   Benedikt Erlingsson  | … |  tulkki
  |
|   Iben Hjejle  | … |  Lise
  |
|   Henrik Prip  | … |  Nalle
  |
|   Mia Lyhne  | … |  Heidi A.
  |
|   Casper Christensen  | … |  Gorm
  |
|   Louise Mieritz  | … |  Mette
  |
|   Jean-Marc Barr  | … |  Spencer
  |
|   Sofie Gråbøl  | … |  Kisser
  |
|   Anders Hove  | … |  Jokumsen
  |

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai jokseenkin myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla se on von Trierin elokuvista myönteisimmän vastaanoton saanut elokuva vuonna 1996 valmistuneen *Breaking the Wavesin* jälkeen. Elokuva oli kahdessa sarjassa ehdokkaana Bodil-palkinnon saajaksi, kolmessa sarjassa ehdokkaana Robert Festival Honours ja ehdokkaana Golden Seashell -palkinnon saajaksi San Sebastiánin elokuvajuhlilla. Mia Lyhne sai parhaan sivuosanäyttelijän Zulu-palkinnon 2007.

"Ovela elokuva" ja "salaviisasta satiiria", luonnehtii Arto Pajukallio ja sanoo vielä, että von Trier ei anna komediansa juuri naurattaa eikä päästä katsojaa helpolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arto Pajukallio, Tanskalaiselokuvien sarjan avaa aina haastava Lars von Trier.

Aiheesta muualla
----------------

* *Koko homman pomo* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Rotten Tomatoes
* The Director Interviews: Lars von Trier, *The Boss of It All* (Arkistoitu – Internet Archive) at *Filmmaker Magazine*
* 'I'm a control freak - but I was not in control' – von Trierin haastattelu
* Slave to cinema – von Trierin haastattelu
**Basilika B** on nimitys, jota käytetään eräästä varhaiskristillisestä basilikakirkosta Filippoissa Kreikassa. Se oli yksi Filippoin lukuisista basilikoista, ja se on niistä parhaiten säilynyt. Basilikan rauniot sijaitsevat Filippoin arkeologisella alueella Kaválan kunnassa lähellä Krinídeen kaupunkia.

Basilika B:n rauniot.
Basilikakirkko rakennettiin noin vuonna 550 jaa. Se tehtiin Filippoin forumin eli torin eteläpuolella sijainneen roomalaisaikaisen kaupparakennuksen eli *macellumin* ja sen viereisen palaestran eli urheilusalin paikalle.

Basilika oli rakennettu luoteis-kaakkoissuuntaisesti ja tehty kivestä ja tiilistä. Sen pituus oli noin 62 metriä ja leveys noin 47 metriä, ja sen pinta-ala oli noin 3 500 neliömetriä. Sen luoteispäässä oli portiikkisisäänkäynti, joka johti nartheksiin. Siitä oli kolme ovea keskilaivaan ja lisäksi ovet kummallakin puolella olleisiin sivulaivoihin. Keski- ja sivulaivojen pituus oli noin 19 metriä, keskilaivan leveys noin 15,4 metriä ja sivulaivojen leveydet noin 6,4 metriä. Sivulaivat oli erotettu keskilaivasta kahdella kuuden suuren pylvään rivillä.

Keskilaivan yläpuolella oli kupoli, jota tuki neljä suurta pylvästä. Toinen kupoli oli alttarin yläpuolella. Katto oli holvattu. Basilikan pohjoissivuun liitettiin paikalla aiemmin olleen, muutoin puretun *macellum*-rakennuksen kuuden korinttilaisen pylvään julkisivu. Näin se muodosti pohjoislaivan sisäänkäynnin. Kirkon pohjois- ja eteläsivuilla oli fiale ja sakasti. Basilikan koristelu sai vaikutteita Konstantinopolin kirkoista, kuten Hagia Sofiasta.

Nykyisin basilikan rauniot ovat Filippoin arkeologisen alueen parhaiten säilyneitä ja huomiota herättävimpiä rakennelmia. Kirkon korkeimmat säilyneet osat ovat noin 14 metriä korkeita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Philippoi: Description Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 16.11.2016. Viitattu 14.11.2016.
2. 1 2 3 4  Archaeological Site of Philippi Hellenic Republic, Ministry of Culture and Sports / UNESCO. Viitattu 14.11.2016.
3. 1 2  Hoddinott, R. F.: *Early Byzantine Churches in Macedonia & Southern Serbia*, s. 189–190. Springer, 2015. ISBN 1349816191. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Basilika B** Wikimedia Commonsissa
Dakodonoun symboli reliefinä.**Dakodonou** oli Dahomeyn toinen kuningas. Hän hallitsi vuosina 1620–1645. Dakodonou kuvataan usein brutaaliksi ja väkivaltaiseksi. Hänen symbolinsa olivat indigoastia, joka viittaa indigonkasvattajaan nimeltä Danou, jonka ruumista hän kieritteli ympäriinsä indigoastiassa, ja jonka nimen hän liitti omaansa. Dakodonoun symbolissa on myös tuluslaatikko ja sotanuija. Ennen kuolemaansa hän nimitti Aho Houébadjan seuraajakseen.

Syntytarina
-----------

Dakonouhun liitetään Dahomeyn hallitsevan dynastian syntytarina. Alladan kuningaskunnan kaksi veljestä taistelivat kuninkuudesta 1600-luvun alussa. Huegbon kaupungissa prinssit sopivat, että toinen jatkaisi matkaansa etelään Porto-Novon seuduille ja toinen, Dogbari menisi etsimään onneaan Abomeyn tasangoilta pohjoisesta. Oleskeltuaan jonkin aikaa Canan lähettyvillä Dogbarin poika Dakondonou sai luvan aluetta halitsevalta Guedevilta asettua asumaan Huaween. Dakodonu pyysi myöhemmin lisämaita Abomeysta, lähellä paikallisen johtajan Danin maita. Tällöin Dan kysyi: 

> "Enkö ole antanut sinulle niin paljon maata, mutta sinä pyydät vain enemmän. Täytyykö minun avata vatsani sinulle, jotta voisit rakentaa talosi sen päälle?"
> 
> 

Dakodonu vastasi seivästämällä Danin *kpatis* -keihäällä. Sitten hän rakensi palatsinsa kuolleen kuninkaan sisälmysten päälle. Kuningas julisti sitten, että hänen kuningaskuntansa tulisi aina lepäämään Danin vatsassa. Tästä juontuu Dahomeyn foninkielinen nimi (Dan, eli uhri, xo = vatsa, me = sisällä) "Danin vatsassa".

Katso myös
----------

* Dahomeyn kuningaskunta

Lähteet
-------

1. ↑  Houngnikpo, Mathurin C ja Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 131. The Scarerow Press, 2013.
2. ↑  Monroe, Cameron J.: *The Precolonial State in West Africa*, s. 62. Cambridge University Press, 2014.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dahomeyn kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Gangnihessou (n. 1600)
* Dakodonou (n. 1625 – 1645 )
* Houégbadja (1645 – 1685)
* Akaba (1685 – 1716)
* Hangbe (1716 – 1718)
* Agaja (1718 – 1740)
* Tegbesu (1740 – 1774)
* Kpengla (1774 – 1789)
* Agonglo (1789 – 1797)
* Adandozan (1797 – 1818)
* Guézo (1818 – 1858)
* Glele (1858 – 1889)
* Béhanzin (1889 – 1894)
* Agoli-Agbo (1894 – 1900)

 |

 |
**Jorma Ihatsu** (25. syyskuuta 1937 Sakkola – 1. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän oli muun muassa yksi Valintatalo-ketjun sekä Aleksi 13- ja Ajatar-myymälöiden pääomistaja Euromarketin kautta, ja useiden liikkeiden perustaja.

Evakkoperheen poika Jorma Ihatsu kävi keskikoulun Haminassa ja valmistui merkonomiksi Kotkan kauppaoppilaitoksesta. Vuonna 1957 hän pääsi kauppaneuvos Olavi Uiton ja tämän veljen Yrjö Uiton omistaman Ajattaren liikkeenhoitajaksi. Ihatsu eteni pienosakkaaksi ja lopulta Ajattaren pääomistajaksi. Vuonna 1966 Uitot ja Ihatsu perustivat Valintatalon ja seuraavana vuonna Aleksi 13:n.

Ihatsun onnistui neuvotella tukkuportaan ohittava toimitussopimus Valintataloille ensin Valion ja sitten monien muidenkin tavarantoimittajien kanssa. Hän johti Valintataloa kilpailijoitaan nopealiikkeisemmäksi mainonnan ja muun jatkuvan kampanjoinnin avulla. Valintatalo oli pitkään *Helsingin Sanomien* suurin mainostaja. Televisiomainonnassa Ihatsu oli mukana luomassa mainosjinglejä "Valintatalon kassissa on talous vatupassissa" sekä "Ajatar on Forumissa, Forumissa Mannerheimintiellä".

120 myymälän ketjuksi kasvanut Valintatalo myytiin Eka-yhtymälle vuonna 1986. Konsernin emoyhtiö Euromarket Oy, johon kuuluivat myös Fotoyks-valokuvausliikeketju, Kehä-Siivous ja Juniormainos, haettiin konkurssiin 1990-luvun alun laman aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leppänen, Aaro & Seppä, Arto & Sinerma Hannu: Muistot: Jorma Ihatsu *HS.fi*.  6.4.2014. Viitattu 29.10.2015.
2. 1 2  Manninen, Olli: Kaupan jätti Euromarket on suvun historiaa *Taloussanomat*.  11.2.2013. Viitattu 29.10.2015.
3. ↑  Joensuu, Liisa: Takki tekee päivän.  *Ekonomi*, 2007, nro 2, s. 32–35. Artikkelin verkkoversio.
**Perros-Guirec** (bretoniksi *Perroz-Gireg*) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla.

Perros-Guirec on merenrantakohde, jonka nähtävyyksiä ovat rannoilla olevat ikivanhat vaaleanpunaiset graniittilohkareet. Rantaa kutsutaankin vaaleanpunaisen graniitin rannikoksi, Côte de granit rose. Rannikolla on myös matkailijoiden suosima entinen kalastajakylä Ploumanac'h. Kunnan keskustassa oleva Saint-Jacquesin kirkko on yksi harvoista romaanisen arkkitehtuurin rakennus Bretagnessa.

Perros-Guirecin kunnan alueeseen kuuluu useita saaria. Seitsemän saaren ryhmä, Sept-Îles, muodostaa puitteet suurille lintuyhdyskunnille. Saarilla pesii muun muassa lunneja, kiisloja, myrskyliitäjiä, kajavia sekä pikkuliitäjiä. Saarille tehdään opastettuja veneretkiä Perros-Guirecistä sekä Penvénanin Port-Blancista.

  

* Rannikon graniittilohkareitaRannikon graniittilohkareita
* Ploumanac'hin satamaPloumanac'hin satama
* Saint-Jacquesin kirkkoSaint-Jacquesin kirkko
* Les 7 îlesLes 7 îles

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Ploumanac'h Perros Guirec Official website of tourism in Brittany. Viitattu 10.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  Les 7 îles Official website of tourism in Brittany. Viitattu 10.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Perros-Guirec** Wikimedia Commonsissa
**Autokori Oy** oli 1936 perustettu linja-autojen valmistaja Turussa. Välillä 1960-luvulla vuosittainen tuotanto oli yli satakin autoa. Toiminta siirtyi 1973 Lietoon ja silloin yrityksen nimi vaihtui Autokori Oy:stä Oy Delta Plan Ab:ksi.

Autokori Oy:n perustajaosakkaat olivat turkulaiset linja-autoliikennöitsijät Werner Arvela, Emil Heikkilä ja Volmar Mäkinen sekä entinen tehtailija Toivo Nieminen, joka oli omistanut vuosina 1928–1931 toimineen Turun Autokoritehdas -nimisen yrityksen. Toimittuaan aluksi vuokratiloissa yhtiö muutti vuonna 1951 ensimmäisiin omiin tiloihinsa Itäharjun kaupunginosaan. Vuoteen 1957 saakka linja-autonkorit rakennettiin yksinomaan puurunkoisina. Saman vuoden lokakuussa valmistui ensimmäinen teräskori, jonka katto tosin oli tehty vielä puukaarista. Kahden vuoden ajan Autokori toimitti puu- ja teräsrakenteisia koreja, kunnes huhtikuusta 1960 lähtien korit olivat kokonaan teräsrunkoisia.

Vuonna 1964 Autokorin toimitusjohtajaksi tuli insinööri Aimo Laukka, jonka johdolla tehdasta uusittiin ja korimallistoa laajennettiin. Kun vuonna 1963 Autokori oli rakentanut 45 uutta koria, tuotanto kaksinkertaistui jo vuoteen 1965 mennessä. Vuonna 1966 yritys aloitti linja-autojen viennin, kun Ruotsiin toimitettiin kaksi 17 hengen pikkubussia.

Autokorin eniten myyty malli oli vuodesta 1961 valmistettu ja vuonna 1967 uudelleen muotoiltu Airisto-turistibussi. Vuodesta 1971 tehtiin etupäässä Ruotsin markkinoille tarkoitettua, Mercedes-Benzin alustalle rakennettua Nordic 14 -turistibussia.

Lähteet
-------

* Historiikki; Carrus Delta (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  *Maamme koritehtaat 4: Oy Delta Plan Ab.* Linja-auto-lehti 1/1981, s. 14–16. Helsinki: Linja-autoliitto, 1981.
**Basilika B** on nimitys, jota käytetään eräästä varhaiskristillisestä basilikakirkosta Filippoissa Kreikassa. Se oli yksi Filippoin lukuisista basilikoista. Sen rauniot sijaitsevat Filippoin arkeologisella alueella Kaválan kunnassa lähellä Krinídeen kaupunkia.

Basilika C rakennettiin 500-luvun jaa. ensimmäisellä puoliskolla. Se sijaitsi akropoliin etelärinteessä lähellä nykyistä Filippoin arkeologista museota. Basilika oli kolmilaivainen, ja siinä oli nartheks ja poikkilaiva sekä kaksi ambonia. Kirkko oli koristeltu rikkaasti.

Basilika tuhoutui maanjäristyksessä ja sitä seuranneissa tulipaloissa vuonna 619. Paikalla tapahtui kuitenkin jonkinlaista uutta rakentamista ja se säilyi kirkollisessa käytössä 1000–1100-luvuille saakka. Muun muassa nartheksin paikkaa käytettiin hautausmaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Archaeological Site of Philippi Hellenic Republic, Ministry of Culture and Sports / UNESCO. Viitattu 14.11.2016.
2. ↑  Philippoi: Description Ministry of Culture and Sports.  Arkistoitu 16.11.2016. Viitattu 14.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Basilika C** Wikimedia Commonsissa
**Kjell Aukrust** (19. maaliskuuta 1920 Alvdal, Hedmark, Norja – 24. joulukuuta 2002 Oslo, Norja) oli norjalainen prosaisti, runoilija, taiteilija ja kuvittaja. Hän oli 1900-luvun jälkipuoliskolla Norjan rakastetuimpia humoristeja niin piirtäjänä kuin kirjoittajanakin.

Aukrustin isä oli Stortinget-edustaja Lars Aukrust, setä runoilija Olav Aukrust, veli Odd Aukrust, merkittävä taloustieteilijä, joka vastasi Norjan valtion tilastotoimiston Statistisk sentralbyrån tutkimustoiminnasta, sekä serkku Tor Aukrust. Hänen puolisonsa oli Kari Holter vuodesta 1947.

Aukrust piti itseään ennen kaikkea piirtäjänä. Norjan Nasjonalgalleriet järjesti vuonna 1987 hänen piirroksistaan näyttelyn.

Aukrustin kirjoitti lapsuudestaan Alvdalissa kolmiosaiset muistelmat *Simen*, *Bonden* ja *Bror Min*. Hän loi kuvitteellisen Flåklypan kylän ja sen asukkaat. Niiden pohjalta ohjasi Ivo Caprino 1975 animaatioelokuvan *Pilvikallion vauhtikisat*. Elokuva oli ensimmäinen täysimittainen norjalainen animaatioelokuva. Siitä tuli kansainvälinen menestys, ja siitä on tehty versiot yli 70 kielelle.

Kylän asukkaita on mukana myös täysimittaisessa käsin piirretyssä animaatiossa *Solan, Ludvig og Gurin med reverompa*. Vuonna 1998 ensi-iltaan tulleen elokuvan tapahtumapaikkoja ovat Oslo ja Alvdal.

Alvdalissa on vuonna 1996 perustettu Aukrust-talo, jossa on esillä hänen töitään.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Pilvikallion vauhtikisat*, joka pohjautuu samannimiseen elokuvaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Finn Jor: Kjell Aukrust *Norsk biografisk leksikon*. Viitattu 15.12.2018. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kjell Aukrust Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* The Aukrust Center (norjaksi)
* Kjell Aukrust, Store norske leksikon

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ellesse Andrews** (s. 31. joulukuuta 1999 Christchurch) on uusiseelantilainen ratapyöräilyn olympiamitalisti ja maailmanmestari.

Andrews saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa keirinissä. Eräajossa hän sjoittui 11:nneksi. Hän voitti keirinin maailmanmestaruuden ja saavutti eräajossa MM-pronssia 2023. Lisäksi hän on sijoittunut MM-kilpailuissa keirinissä viidenneksi 2020 ja 2022 sekä eräajossa kahdeksanneksi 2022. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti eräajossa ja joukkuesprintissä kultaa sekä joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2022.

Andrews saavutti nuorten MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa takaa-ajossa kultaa 2017 ja pronssia 2016, joukkuesprintissä kultaa 2016 sekä joukkuetakaa-ajossa hopeaa 2017. Aikuisten Oseanian-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa takaa-ajossa 2019 ja keirinissä 2020 sekä hopeaa 500 metrin aika-ajossa ja joukkuesprintissä 2020. Uuden-Seelannin-mestaruuden hän on voittanut naisten sarjassa keirinissä ja joukkuesprintissä 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ellesse Andrews *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2  Ellesse Andrews *cyclingarchives.com*. Viitattu 14.8.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Track Cycling - Ellesse Andrews *the-sports.org*. Viitattu 17.8.2023. (englanniksi)