recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kertoo etsivätoimistosta. Televisiosarjasta katso artikkeli Pinkertonin etsivätoimisto (televisiosarja).*
Pinkertonin etsivätoimiston tunnus.
**Pinkertonin etsivätoimisto** on yhdysvaltalainen etsivätoimisto, jonka Allan Pinkerton perusti vuonna 1850. Allan Pinkerton oli Yhdysvaltojen presidentin Abraham Lincolnin henkivartija ja tuli kuuluisaksi paljastettuaan juonen, jonka tarkoituksena oli salamurhata tällöin vielä presidenttiehdokkaana ollut Lincoln. Pinkertonin perustama etsivätoimisto oli ensimmäinen yksityinen etsivätoimisto.*lähde?* Ensimmäisen toimiston hän perusti Chicagoon.

Yhdysvaltain sisällissodan aikana Pinkertonin etsivätoimisto toimi pohjoisvaltioiden agenttien "tiedotuspalvelimena". Sodan jälkeen Pinkertonin agentit kunnostautuivat ottamalla kiinni enimmäkseen Wells Fargon ja Union Pacificin arvotavarakuljetuksia ryöstäneitä rosvoja ja rosvoliigoja.

Pinkertonin "etsivät" syyllistyivät usein mielivaltaisuuksiin hoitaessaan rikkaiden maanomistajien etuja muun muassa pelottelemalla pientilallisia. Etsiviä palkattiin vakoilemaan ammattiliittoja *agent provocateur* -roolissa eli väärinkäytöksiin yllyttäen. 1890-luvulla etsivätoimiston haaraosastoja perustettiin New Yorkiin, Bostoniin, Philadelphiaan, St. Pauliin, Kansas Cityyn ja Denveriin.

Etsivätoimistolla oli laaja arkisto kirjeenvaihtoa ja tietoa, jota kerättiin 1850–1893. Se luovutettiin seremonioiden kera Yhdysvalloille vuonna 2000. Pinkertonin etsivinä toimineista kuuluisimpia on rikoskirjailija Dashiell Hammett, jolle Pinkerton toimi kuvitteellisen "Continental"-etsivätoimiston esikuvana.

Yrityksellä oli alkuaikoinaan tunnuksenaan avoin silmä ja teksti "We never sleep" ("Emme nuku koskaan"), joiden taustalla oli yksityisetsivien käyttämä lausahdus "private eye".

Pinkerton liittyi Nasdaqiin vuonna 1990 ja listautui New Yorkin pörssiin 1996. Securitas-konserni osti sen osake-enemmistön vuonna 1999.

Lähteet
-------

* Gillbring, Anders & Tove (1998): *Western* (rollspelet)
* Securitas AB (1999): *Pressmeddelande från Securitas AB - Pinkertonaffären avslutad - 99,3 procents anslutning*  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Correia, David: "Retribution Will Be Their Reward": New Mexico’s Las Gorras Blancas and the Fight for the Las Vegas Land Grant Commons (pdf) *unm.edu*.  2010. Viitattu 7.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Securitas and Pinkerton to Form World Leader in Security *Securitas*.  1999. Viitattu 13.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pinkertonin etsivätoimisto**.
* Pinkertonin kotisivut
* The First Private Eye
**Jay Litherland** (s. 24. elokuuta 1995 Osaka, Japani) on yhdysvaltalainen uimari, joka on menestynyt parhaiten vapaa- ja sekauinnissa. Hän on olympia- ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen.

Litherland saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä vuonna 2013 uituaan tosin vain alkuerissä. Henkilökohtaisella 400 metrin sekauintimatkalla hän sijoittui kuudenneksi. Gwangjun kesäuniversiadeissa 2015 hän voitti kultaa 400 metrin sekauinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa viidenneksi.

Vuonna 2017 Litherland saavutti Budapestin MM-kilpailuissa pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jälleen alkueräuimarina. Hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa viidenneksi. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 hänen paras saavutuksensa oli neljäs sija 400 metrin sekauinnissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti tuolla matkalla hopeaa 0,27 sekuntia Japanin Daiya Setolle hävinneenä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 400 metrin sekauinnissa hopeaa 0,86 sekuntia maanmiehelleen Chase Kaliszille hävinneenä.

Litherlandin pitkän radan ennätys 200 metrin sekauinnissa on Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa 2017 uitu 1.58,46 ja 400 metrin sekauinnissa 4.09,22 MM-kilpailuista 2019. Lyhyellä radalla hänen vastaavat ennätyksensä ovat 1.55,30 ja 4.03,58, molemmat vuodelta 2021.

Litherland syntyi Japanin Osakassa yhtenä kolmosista veljiensä Kevinin ja Mickin kanssa. Hänellä on Yhdysvaltain ja Japanin lisäksi Uuden-Seelannin kansalaisuus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jay Litherland *Team USA*. United States Olympic & Paralympic Committee. Viitattu 26.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Jay Litherland USA Swimming.  Arkistoitu 2.6.2021. Viitattu 26.7.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Jay Litherland FINA. Viitattu 7.12.2021. (englanniksi)
4. ↑  Swimmer Chase Kalisz wins 400-meter individual medley; U.S. picks up 5 more medals  25.7.2021. ESPN. Viitattu 26.7.2021. (englanniksi)
**Tommi Pinta** (s. 8. huhtikuuta 1987) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Amerikkalaisessa jalkapallossa Suomen parhaimpiin sisempiin laitahyökkääjiin luettava Pinta on voittanut urallaan muun muassa Saksan mestaruuden, ja hänet on valittu Urheilutoimittajien liiton äänestyksessä maan parhaaksi lajinsa edustajaksi.

Urheilu-ura
-----------

### Koripallo

BC Nokian kasvatti Pinta kuului Pyrbasketin kokoonpanoon miesten SM-sarjassa kaudella 2003–2004 kahdeksassa runkosarjaottelussa, joista hän sai peliaikaa kolmessa ja teki pisteitä kahdessa. Pinta pelasi koripalloa myös Suomen nuorisomaajoukkueissa: B-pojissa 18 ottelua 8,4 pisteen keskiarvolla ja A-pojissa seitsemän ottelua 3,1 pisteen keskiarvolla.

### Amerikkalainen jalkapallo

Amerikkalaisen jalkapallon harrastamisen Pinta aloitti vuonna 2005. Lajinvaihtoon häntä kannusti muun muassa koripalloon verrattuna vähäinen harjoittelun määrä. Lajin hän aloitti Tampere Saintsissä. Vuosina 2007–2010 hän harjoitti lajia yhdysvaltalaisessa yliopistossa. Pinta palasi yliopiston jälkeen takaisin Suomeen edustaen kaudella 2011 Seinäjoki Crocodilesiä ja kaudella 2012 Helsinki Wolverinesia. Kaudet 2013 ja 2014 Pinta pelasi Saksan pääsarjassa Braunschweig Lionsissa, voittaen jälkimmäisenä kautena Saksan mestaruuden. Pinta palasi vuonna 2015 Suomeen, tällä kertaa Turku Trojansin pelipaitaan.

Vuonna 2016 Pinta palasi kasvattajaseuraansa Tampere Saintsiin, joka oli juuri noussut Vaahteraliigaan. Kaudeksi 2017 Pinta siirtyi Hämeenlinna Huskiesiin. Hämeenlinnan luovuttua sarjapaikasta, siirtyi Pinta seuraavaksi kaudeksi Helsinki Roostersiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tommi Pinta Turkuun – Anders Trojansille kolme kovaa vahvistusta Turku Trojans.  Arkistoitu 9.4.2016. Viitattu 29.4.2016.
2. ↑  Tommi Pinta – Suomen Koripalloliitto
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Tommi Pinta mestarijoukkueeseen gridiron.fi.  Arkistoitu 30.5.2016. Viitattu 29.4.2016.
6. ↑  Saints valmiina tuomaan Vaahteraliigan takaisin Tampereelle Tampere Saints.  Arkistoitu 1.6.2016. Viitattu 30.4.2016.
7. ↑  Tommi Pinta Roostersiin Vaahteraliiga. Viitattu 23.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tommi Pinta** Wikimedia Commonsissa
**Pino Donaggio** (oikealta etunimeltään *Giuseppe*, s. 24. marraskuuta 1941 Burano) on italialainen laulaja ja elokuvasäveltäjä.

Muusikkoperheeseen syntynyt Donaggio opiskeli viulunsoittoa ja tuli 1960-luvun alussa tunnetuksi yhtenä Italian suosituimmista poplaulajista. Hänen ensimmäinen elokuvasävellyksensä oli Nicolas Roegin *Kauhunkierre* vuonna 1973. Donaggio on säveltänyt musiikin useisiin Brian De Palman elokuviin ja työskennellyt varsinkin jännitys- ja kauhuelokuvien parissa. Säveltäjän tyylille on ominaista orkesterimusiikin sinfonisuus sekä elektronisen musiikin rytmi ja vauhti.

Elokuvasävellyksiä
------------------

* *Kauhunkierre*, 1973
* *Blow Out – viimeinen todistaja*, 1981
* *Hercules*, 1983
* *Kuolema tulee kahdesti*, 1984
* *Barbaarit*, 1987
* *Kahdet kasvot*, 1992
* *Isä Matteon tutkimuksia*, 2000
* *The Order*, 2001

Lähteet
-------

1. ↑  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 21.6.2015. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Pino Donaggio (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Kenraalimajuri, vapaaherra Gustav von Kothen (1850-luvun loppu)
**Gustaf von Kothen** (31. heinäkuuta 1808 Lokalahti – 23. joulukuuta 1861 Turku) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.

Gustaf von Kothenin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Gustaf von Kothen ja Johanna Agneta Tollet ja puoliso vuodesta 1837 vapaaherratar Sofia Matilda Beata von Kothen. Myös hänen veljistään Casimirista ja Mauritz Ferdinandista tuli kenraalimajureita. Gustaf von Kothen tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1823 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Viipurin jalkaväkirykmenttiin 1827. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1829 ja siirrettiin vänrikkinä Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin 1830. Marraskuun kansannousun kukistamiseen osallistuttuaan hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1832, luutnantiksi 1834, alikapteeniksi 1838 ja kapteeniksi 1843. Everstiluutnanttina hänet siirrettiin Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan 1847 ja ylennettiin everstiksi seuraavana vuonna. Hänet määrättiin pataljoonan esikunnan nuoremmaksi esiupseeriksi 1849 ja ensin pataljoonan vt. komentajaksi 1850 ja sitten vakinaiseksi 1852. Von Kothen yleni keisarin sivusadjutantiksi 1854 ja kenraalimajuriksi 1856, jolloin hänet nimitettiin Venäjän armeijan tarkk’ampujapataljoonien tarkastajan apulaiseksi ja prikaatinkomentajan oikeuksin Suomen värvätyn väen valvojaksi. Hän kuoli ollessaan virkamatkalla Turussa joulukuussa 1861.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gustaf von Kothen (kenraali) *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 29.2.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
Ariane 5 (vas.) ja Ariane 1
**Ariane 1** oli Ariane-rakettiperheen ensimmäinen kantoraketti.

Raketti
-------

Ariane 1 painoi tankattuna 210 000 kg ja kykeni laukaisemaan yhden tai kaksi satelliittia, joiden yhteismassa oli 1 850 kg, geostationaariselle radalle.

Ariane 1 oli kolmivaiheraketti:

* Ensimmäisen vaiheen muodosti neljä Viking-rakettimoottoria (nesteajoaine), jotka rakensi ranskalainen yritys Société Européenne de Propulsion (SEP).
* Toisen vaiheen muodosti yksi Viking-moottori.
* Kolmas vaihe koostui yhdestä rakettimoottorista, jonka polttoaine oli nestevetyä ja hapetin nestehappea. Sen työntövoima oli 70 000 newtonia.

Ariane 1, Ariane 2 ja Ariane 3 perustuivat tähän rakettiin. Ariane 4 korvasi sen 1986. Vasta Ariane 5 oli täysin erilainen kantoraketti. Raketin nostokyvyn kasvu tapahtui siis samaan tapaan kuin esimerkiksi amerikkalaisen Delta II -kantoraketin kohdalla.

Historia
--------

Ensimmäinen Ariane 1 laukaistiin 24. joulukuuta 1979 Guyanan avaruuskeskuksesta. Se onnistui, mutta toinen laukaisu päätyi raketin räjähdykseen. Kolmas ja neljäs koelaukaisu onnistuivat.

Viides laukaisu oli ensimmäinen kaupallinen laukaisu - raketti meni epäkuntoon seitsemän minuuttia lähdön jälkeen. Seuraavat kuusi laukaisua onnistuivat.

2. heinäkuuta 1985 Ariane 1:n laukaisu (V14; V=vol, lento ranskaksi) toimitti ESAn Giotto-luotaimen avaruuteen.

22. helmikuuta 1986 Ariane 1:n viimeinen (11.) laukaisu kuljetti avaruuteen ensimmäisen CNESin SPOT-kaukokartoitussatelliitin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Les trajectoires de l'innovation technologique et la construction européenne (Google Booksissa)
2. 1 2 3 4  Ariane 1:n laukaisuhistoria

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ariane 1**.
Kantoraketit

|  |  |
| --- | --- |
| Nykyiset: | 
* Atlas V
* Athena
* Delta IV
* Dnepr
* Electron
* Falcon 9
	+ 9 B4
	+ 9 B5
* Falcon Heavy
* GSLV
* H-IIA
* Kosmos-3M
* Pitkä marssi -rakettiperhe
* Minotaur
* Pegasus
* Proton
* PSLV
* Rokot
* Shavit
* Štil
* Start-1
* UR-100
* Space Launch System
* Strela
* Sojuz
	+ U
	+ FG
	+ 2
* Taurus
* Tsyklon 3
* Volna
* Vega
* Zenit

 |
| Suunnitteilla: | 
* Angara
* Ariane 6
* BFR
* GSLV III
* GX
* H-IIB
* KSLV
* New Glenn
* Taurus II
* Vulcan

 |
| Entiset: | 
* Ariane
	+ 1
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
* Atlas
	+ SM-65 Atlas
	+ I
	+ II
	+ III
* Black Arrow
* Delta
	+ II
	+ III
* Diamant
* Energija
* Europa
* Falcon 1
* Falcon 9
	+ 9 v1.0
	+ 9 v1.1
	+ 9 v1.2
* H-II
* J-I
* Juno I
* Lambda
* Mu (V)
* Molnija
	+ M
* N1
* Poljot
* R-7
* Saturn
	+ I
	+ IB
	+ V
	+ INT-21
* Scout
* Sparta
* Thor
* Thor-Agena
* Thor-Burner
* Thorad-Agena
* Titan
	+ I
	+ II
	+ III
	+ IIIB
	+ IV
* Tsiklon
	+ 2
* Vanguard
* Voshod
* Vostok

 |
Charles Coquerel
**Charles Coquerel** (2. joulukuuta 1822 Amsterdam – 14. huhtikuuta 1867 Réunion) oli ranskalainen laivaston lääkäri ja hyönteistutkija. 

Coquerel väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 1849 hämäräsokeutta käsittelevällä väitöskirjalla *De la cécité nocturne*. Hän keräsi hyönteisiä Madagaskarilla ja sen lähisaarilla. Coquerelin kuoleman jälkeen Léon Fairmaire kuvaili osan hänen löytämistään hyönteisistä teoksessaan *Notes sur les Coléopteres recueillis par Charles Coquerel a Madagascar et sur les côtes d'Afrique* (1869). Coquerel kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita, muun muassa hyönteisiä käsittelevän liitteen Auguste Vinsonin kirjaan *Voyage à Madgascar au couronnement de Radama II* (1865). Hänen kirjansa *Lettres d'un marin à sa famille* (suom. *"merimiehen kirjeitä perheelleen"*) ilmestyi postuumisti vuonna 1871.

Useita eläinlajeja on nimetty Coquerelin mukaan, muun muassa käkiin lukeutuva lännenkuku (*Coua coquereli*), indreihin kuuluva *Propithecus coquereli* sekä rottamaki eli coquerelinkääpiömaki (*Mirza coquereli*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Niinivesi** on metsäjärvi Mikkelissä Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 20 kilometriä kaakkoon. Niinivesi tulkitaan myös Varsinaisen Saimaan järvenosaksi, ja myös Kansalaisen Karttapaikassa se on mainittu järvenosaksi.

Maantiede
---------

Niiniveden ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 2,85 kilometriä. Järven eteläosan selkävesi on noin kilometrin levyinen. Sen lounaispuolella sijaitsee Kätmälahti, jonne kuljetaan Urkosalmen kautta. Myös järven luoteisosan Outulanlahti erottuu selkeästi pääaltaasta. Suiltaan avoimempia ovat Laikanlahti lännessä ja järven pohjoisimman osan muodostava Kurjenlahti. Noin yhdeksäsosa Niinivedestä on vähintään kymmenen metriä syvä.

Niiniveden saariluku on kymmenen. Laajin saari on Lamposaari (noin 3 ha) ja sen länsipuolinen Hiisisaari (noin 2 ha). Muut kahdeksan saarta ovat alle hehtaarin mutta yli aarin laajuisia. Niiniveden rannat ovat lähinnä metsää, mutta myös peltomaata on siellä täällä. Pientalokantaa on melko paljon. Maasto kohoaa läntisen rannan Laikanniemellä noin 115 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 40 metriä Niiniveden pintaa korkeammalle.

Niiniveden tulouoma on pohjoisesta Paljavedeltä virtaava Hampunsalmi. Niiniveden lasku-uoma on järven kaakkoiskulmalla sijaitseva Huttulanvirta.

Niiniveden vesitilavuus on 12 333 000 kuutiometriä.

Niinivesi (04.112.1.432) kuuluu Ala-Saimaan lähialueeseen (04.112), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Ala-Saimaan lähialueella on 612 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Saimaan jälkeen laajimmat ovat Paljavesi, Oininki ja Niinivesi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Niinivesi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 13.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Edellyttää rekisteröitymisen. Viitattu 13.3.2023.
3. ↑  Niinivesi (04.112.1.432) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.3.2023.
4. ↑  Ala-Saimaan lähialue (04.112) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 13.3.2023.
**Jaan Poska** (24. tammikuuta (J: 12. tammikuuta) 1866 Laiuse – 7. maaliskuuta 1920 Tallinna) oli virolainen poliitikko, joka toimi Tallinnan kaupunginjohtajana 1913–1917 sekä Venäjän väliaikaisen hallituksen nimittämänä kuvernööriä vastaavana Viron kuvernementtikomissaarina huhtikuusta marraskuuhun 1917. 

Hän järjesti maapäivien vaalit kesällä 1917 vasemmiston toimeenpanevien komiteoiden lykkäyspyrkimyksistä huolimatta. Myöhemmin Poska toimi vuonna 1920 Viron ja Neuvosto-Venäjän välisen Tarton rauhansopimuksen neuvotelleen virolaisen rauhanvaltuuskunnan puheenjohtajana sekä Viron ensimmäisenä ulkoministerinä. Hän kuoli kuukauden kuluttua Tarton rauhansopimuksen solmimisesta.

Poska allekirjoittamassa Tarton rauhansopimusta vuonna 1920.

Katso myös
----------

* Viron autonominen kuvernementti

Jaan Poskan kuolinnaamio.

Lähteet
-------

1. ↑  Ago Pajur: Poska, Jaan *Estonica*.  2010.  Arkistoitu 20.1.2020. Viitattu 12.7.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Ahmed El Saedi** (s. 10. marraskuuta 1947 Rosetta) on egyptiläis-itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari.

El Saedi aloitti yksityiset musiikkiopintonsa Egyptissä vuonna 1963 ja opiskeli filosofiaa Aleksandrian yliopistossa vuosina 1966–1968. Kairon taiteiden akatemian konservatoriossa El Saedi opiskeli vuosina 1968–1971 musiikin teoriaa Awatif Abdel-Karimin ja Gamal Abdel-Rahimin johdolla sekä pianonsoittoa Vsevolod Demidovin ja Libuše Křepelován johdolla. Sieltä hän sai kandidaatin oppiarvon. Vuosina 1973–1974 El Saedi sai sävellysopetusta Moskovan konservatoriossa Sergei Balasanjanilta. Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa El Saedi opiskeli vuosina 1976–1984. Opettajina olivat sävellyksessä Friedrich Cerha, orkesterinjohdossa Otmar Suitner ja schenkeriläisessä analyysissa Franz Eibner. Oppiarvonsa El Saedi sai orkesterinjohdossa vuonna 1982 ja sävellyksessä 1984. Hänestä tuli *Magister Artium* vuonna 1985. Lisäksi El Saedi osallistui Sergiu Celibidachen pitämiin orkesterinjohdon ja musiikin fenomenologian seminaareihin Johannes Gutenberg-Universität Mainzissa vuosina 1978–1980.

El Saedi on asunut vuodesta 1976 sekä Egyptissä että Itävallassa. Hänelle myönnettiin Itävallan kansalaisuus vuonna 1985. Hän on toiminut Kairon taiteiden akatemian konservatoriossa professorina sekä sävellyksen ja orkesterinjohdon laitoksen johtajana. Hän on perustanut Kairoon kansainvälisen orkesterinjohdon workshopin ja Arabic Perspectives -festivaalin. El Saedille on myönnetty monia palkintoja, joiden joukossa ovat olleet Brasilian hallituksen myöntämä Medalha Século Villa-Lobos (1988), Egyptin valtiopalkinto sävellyksestä (1995) ja Egyptin valtiopalkinto saavutuksista taiteissa (2000).

El Saedi on säveltänyt enimmäkseen orkesteri- ja kamarimusiikkia, jota on esitetty Euroopassa ja Lähi-idässä. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa elokuvamusiikkia. Hän on johtanut Kairon sinfoniaorkesteria ensin vierailevana kapellimestarina ja lopulta musiikillisena johtajana sekä pääkapellimestarina. Lisäksi El Saedi on johtanut Wiener Virtuosen -kamariorkesteria vuosina 1986–1988 ja Kairon taiteiden akatemian konservatorion orkesteria vuosina 1987–1989. Egyptin kamariorkesterissa hän työskenteli musiikillisena johtajana vuosina 1989–1995. Lisäksi El Saedi on toiminut Kairossa kuoron taiteellisena johtajana. Hän on esiintynyt kapellimestarina lukuisissa maissa eri puolilla maailmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ahmed El-Saedi The Living Composers Project
Encyclopedia Dramatican logo.
**Encyclopædia Dramatica** eli **Encyclopedia Dramatica** tai tuttavallisemmin **ED** oli satiirinen MediaWiki-ohjelmistolla toiminut "trollihuumorin ja -tarinoiden hakemisto". Sivusto aloitti toimintansa 9. joulukuuta 2004. Alkuperäinen encyclopediadramatica.com-osoitteessa toiminut Encyclopædia Dramatica lakkautettiin 2011 ja korvattiin OhInternet!-nimisellä sivustolla, kun sen perustaja Sherrod DeGrippo halusi eroon sivuston homofobiasta, rasismista ja pornosta.

Myöhemmin Ryan Cleary perusti Encyclopædia Dramaticasta uuden haarauman osoitteeseen encyclopediadramatica.ch.

Tällä hetkellä sivusto sijaitsee osoitteessa encyclopediadramatica.se, jonne ollaan kerätty kaikki vanhan sivuston sivut ja jonne myös luodaan uusia sivuja.

Katso myös
----------

* Uncyclopedia

Lähteet
-------

1. ↑  Schwartz, Mattathias: The Trolls Among Us *The New York Times*.  3.8.2008. The New York Times Company. Viitattu 14.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  Encyclopedia Dramatica gone for good Inquisitr.com. Viitattu 26.2.2012. (englanniksi)
3. ↑  Eördögh, Fruzsina: Encyclopedia Dramatica's seething satire is back  26.7.2011. Dailydot.com. Viitattu 26.2.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Encyclopædia Dramatica
Torso
**Torso** on kuvanveistäjä Marjo Lahtisen teos, joka paljastettiin Helsingin Ullanlinnan Tähtitorninvuorella Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2008. Torso kuuluu Helsingin kaupungin taidemuseon julkisen taiteen kokoelmaan.

*Torso* on sijoitettu vesialtaaseen samalle paikalle, jossa vielä 1990-luvulla sijaitsi Wäinö Aaltosen vuonna 1925 pystytetty *Kahlaaja*-niminen naisfiguuria esittävä teos. *Kahlaaja* jouduttiin kuitenkin ilkivallan seurauksena siirtämään sisätiloihin Rikhardinkadun kirjastoon vuonna 1994.

Torso on veistetty Vesannon punaisesta graniitista. Se on kooltaan selvästi suurempi kuin Marjo Lahtisen aiemmat työt, mutta edustaa muuten hyvin taiteilijalle tyypillistä ihmisvartaloa pelkistävää ja tasaista pintaa ja täsmällistä muotoa tavoittavaa veistotapaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Satu Oksanen: Lammesta nousee nainen.  *Taidemuseo.fi*, 2008. vsk, nro 3, s. 28. Helsinki:  Helsingin kaupungin taidemuseo.   suomi
2. ↑  Torso vuorella.  *Taide*, 2008. vsk, nro 4, s. 13. Helsinki:  Helsingin kaupungin taidemuseo.   suomi

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Helsingin taidemuseon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jack Harvey GP3-sarjassa vuonna 2013.
**Jack Harvey** (s. 15. huhtikuuta 1993 Bassingham, Lincolnshire) on brittiläinen moottoriurheilija.

Hän kuului Mclarenin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Harvey aloitti karting-uransa 9-vuotiaana. Vasta vuonna 2006 hänelle alkoi tulla menestystä kartingissa. Hän voitti MSA Super One British -tittelin ja sekä Kartmasters Britannian Grand Prix -tittelin ICA-J-luokassa. Vuonna 2007 Harvey voitti Euroopan KF3-mestaruuden. Vuonna 2008 hän voitti Aasian ja Tyynenmeren KF2-mestaruudet.

Ura
---

Vuonna 2009 Harvey aloitti kilpauransa ajaen Formula BMW Eurosarjassa ajaen Fortec Motorsport -tallissa. Hän sijoittui sarjan loppupisteissä seitsemänneksi voittaen yhden kilpailun ja ajaen kahdesti paalupaikalle. Vuonna 2010 Harvey jatkoi sarjassa ottaen seitsemän voittoa, kahdeksan paalupaikkaa, seitsemän nopeinta kierrosta ja 13 palkintokorokesijoitusta. Hän sijoittui lopulta sarjan toiseksi häviten niukasti Robin Frijnsille joka vei sarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Harvey siirtyi Britannian Formula 3-sarjaan Carlin-talliin. Hän sijoittui loppupisteissä sarjan yhdeksänneksi voittaen kauden aikana yhden kilpailun. Vuonna 2012 Harvey jatkoi sarjassa voittaen sarjan mestaruuden saavuttaen seitsemän voittoa, yhdeksän paalupaikkaa, viisi nopeinta kierrosta ja 12 palkintokorokesijoitusta. Vuonna 2013 Harvey kilpaili GP3-sarjassa ART -tallissa, jonka autolla hän ajoi voittoon kotikilpailussaan Silverstonella sekä Monzan toisessa kilpailussa. Hän sijoittui loppupisteissä sarjan viidenneksi.

Vuonna 2014 Harvey siirtyi Amerikkaan kilpailemaan Indy Lights -sarjaan.

Harvey harrastaa ammuntaa, shakkia ja juoksua. Hänen lempikuljettajansa on Michael Schumacher ja suosikkiratanaan hän pitää Macaon Guia Circuit -rataa.

GP3-tulokset
------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | ART Grand Prix | ESPFEA6 | ESPSPR6 | VALFEA10 | VALSPR12 | *GBRFEA*1 | GBRSPR7 | GERFEA3 | GERSPR10 | HUNFEA4 | HUNSPR5 | BELFEAKesk. | BELSPRKesk. | ITAFEA7 | ITASPR1 | ABUFEA5 | ABUSPR4 | 114 | 5. |

Lähteet
-------

1. ↑  Turner, Kevin: Harvey Makes F3 Move with Carlin *F3 News*.  25.9.2010. Autosport.com. Viitattu 6.7.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Simmons, Marcus: Donington British F3: Jack Harvey Claims Title with Victory *F3 News*.  30.9.2012. Autosport.com. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)
3. ↑  Bradley, Charles: Silverstone GP3: Jack Harvey Claims Dominant First Win at Home *GP3 News*.  29.6.2013. Autosport.com. Viitattu 7.7.2017.
4. ↑  Bradley, Charles: Monza GP3: Jack Harvey Wins Race Two *GP3 News*.  8.9.2013. Autosport.com. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)
5. ↑  Glendenning, Mark: Jack Harvey Seals Indy Lights Move with Schmidt Peterson *Indycar News*.  13.12.2013. Autosport.com. Viitattu 7.7.2017. (englanniksi)
**Torinon olympiastadion** (**Stadio Olimpico di Torino**) on Torinossa, Italiassa sijaitseva urheilustadion.

Stadion toimi 2006 talviolympialaisten päänäyttämönä. Sillä järjestettiin sekä kisojen avajaiset että päättäjäiset.

Nykyisin stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloon. Se on Serie A:ssa pelaavan Torinon kotikenttä.

Historia
--------

Stadion valmistui vuonna 1933. Sen alkuperäinen kapasiteetti oli noin 65 000. Stadionin nimi oli aluksi *Stadio Mussolini* Benito Mussolinin mukaan. Myöhemmin sen nimeksi tuli *Stadio Comunale*.

Stadion rakennettiin vuoden 1934 jalkapallon MM-kilpailuja ja yleisurheilun EM-kilpailuja varten. Sillä pelattiin myös jalkapallon 1980 EM-kilpailuja. Vuosina 1959 ja 1970 stadionilla järjestettiin kesäuniversiadit. Vuonna 1965 sillä pelattiin Messucupin loppuottelu. 1980-luvulla stadionilla järjestettiin myös huomattavia konsertteja. Sillä konsertoivat muun muassa Bob Marley, The Rolling Stones, Madonna, Bruce Springsteen ja Michael Jackson.

Stadion toimi Juventuksen ja Torinon kotikenttänä valmistumisestaan vuoteen 1990 asti. Tuolloin molemmat seurat muuttivat uudelle Stadio delle Alpille. Vuonna 2006 seurat palasivat stadionille. Juventus pelasi stadionilla vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen se siirtyy uudelle, vuonna 2011 valmistuvalle stadionille.

Stadion remontoitiin vuonna 2005 olympiakisoja varten. Tuolloin sen nimeksi tuli *Stadio Olimpico*. Stadionin nykyinen kapasiteetti on noin 27 500. Sen nimeksi on tarkoitus tulevaisuudessa tulla *Stadio Grande Torino*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Torinon olympiastadion**.
* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)

Serie A:n stadionit kaudella 2015–2016
Azzurri d’Italia (Bergamo) • Bentegodi (Verona) • Braglia (Modena) • Castellani (Empoli) • Dall’Ara (Bologna) • Ferraris (Genova) • Franchi (Firenze) • Friuli (Udine) • Juventus Stadium (Torino) • Mapei Stadium (Reggio nell’Emilia) • Matusa (Frosinone) • Olimpico (Rooma) • Olimpico (Torino) • Renzo Barbera (Palermo) • San Paolo (Napoli) • San Siro (Milano)
**Bergö** on useasta saaresta muodostuva kylä Hiittisissä, nykyisessä Kemiönsaaren kunnassa.

Bergö sijaitsee Hiittisten pohjoisrajalla. Kylän suurimmat saaret ovat Gyltholmen, Långholmen, Stora Bergön ja Bockholmen. Näistä ainoastaan Stora Bergön on ympärivuotisesti asuttu. Lisäksi kylässä on lukuisia pienempiä saaria. Monet saarista on kesämökkikäytössä.

Bergön varhaisista vaiheista ei ole tietoa. Kylä on muodostunut Bergön yksinäistilan maista, joka on ainakin 1800-luvusta lähtien sijainnut Gyltholmenilla. Yksinäistilasta jaettiin 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kolme uutta tilaa. Stora Bergön myytiin Granit-yhtiölle ja Bockholmen Taalintehtaan Osuuskaupalle. Stora Bergönillä toimi vuosina 1890–1941 kivilouhimo ja enimmillään saarella asui sata työmiestä perheineen. Saarella toimi hetken aikaa jopa kauppa, leipomo ja yksityinen alakansakoulu. Bockholmenille syntyi työväenasutusta, joka kulki Stora Bergönille ja Taalintehtaalle.

Stora Bergönin kivilouhimo lopetti toimintansa jatkosodan alussa. Saari evakoitiin ja tilalle tuotiin sotilaita, eivätkä kaikki asukkaat palanneet sodan jälkeen. 1960-luvusta lähtien Granit alkoi myydä saarta pois kesätontteina. Sittemmin vakituinen asutus on hävinnyt kylän saarilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 31.5.2020.
2. ↑  Elina Auri: Ilman kiinteää tieyhteyttä olevat pysyvästi asutut saaret (pdf) (s. 106) Työ- ja elinkeinoministeriö. Viitattu 31.5.2020.
3. 1 2  Turunmaa yhteinen kulttuuriympäristömme Lounaistiedon karttapalvelu. Viitattu 31.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Marja-Liisa Romppainen: *Pukinsaaren tarina: Tulemme saaresta*. Bockholmens byalag, 2012. ISBN 978-952-93-0660-2.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dragsfjärd |
| --- |
|  |
| Taajamat | 
* Björkboda
* Dragsfjärdin kirkonkylä
* Taalintehdas

 |
|  |
| Rekisterikyliä Dragsfjärdissä | 
* Björkboda
* Genböle
* Dalen
* Hammarsboda
* Hertsböle
* Kivarnäs
* Kråkvik
* Kulla
* Kärra
* Labbnäs
* Lillfinhova
* Långnäs
* Nordanå
* Purunpää
* Rosendal
* Rövik
* Skinnarvik
* Smedskulla
* Storfallan
* Storfinhova
* Stusnäs
* Sunnanå
* Söderby
* Söderlångvik
* Söglö
* Tynglax
* Ölmos

 |
|  |
| Rekisterikyliä Hiittisissä | 
* Bergö
* Biskopsö
* Bolax
* Böle
* Hiittinen
* Holma
* Högsåra
* Kasnäs
* Kaxskäla
* Rosala
* Stubbnäs
* Tunhamn
* Vänoxa
* Vänö

 |

 |
**Kalto** eli **nahali** on Intiassa puhuttava indoarjalainen kieli. Kalto on endonyymi; eksonyymi *Nahali* tai *Nihali* on halventava. Jälkimmäisen nimityksen vuoksi kieli sekoitetaan usein isolaattikieli nihaliin, jonka puhujilla on samankaltainen elämäntyyli kuin kalton puhujilla.*lähde?*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kalto language 

Indoarjalaiset kielet
aer | andh | angika | assami | awadhi | bagheli | baškarik | bengali | bhadrawahi | bhili | bhisnupriya | bhodžpuri | bradž | buksa | bundeli | chambeali | chhattisgarhi | chittagon | chitwania tharu | dameli | dangaura tharu | dhatki | divehi | dogri | fidžinhindi | gaddi | garhwali | gawar | goaria | grangali | gudžarati | gurgula | halbi | haryanvi | hindi | hindko | hindustani | Induksenkohistani | kalaša | kanauji | kašmiri | katarkalai | kathariya tharu | khowar | kochila tharu | koli | kumaoni | kurdari | kutši | lahnda | lambadi | magahi | maijan | maithili | majhi | mandeali | marathi | marwari | musasa | nimadi | ningalami | nepali | od | orija | paali | palya bareli | pandžabi | pašai | pauri bareli | phalura | radžastani | rana tharu | rangpuri | rathwi bareli | rohingya | romani | sadri | sanskrit | saraiki | sawi | šina | sindhi | sinhali | sirmauri | sonha | šumašti | surjapuri | sylheti | tirahi | torwali | urdu | varhadi-nagpuri | varli | vasavi
"**Willow Weep for Me**" on Ann Ronellin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1932.

Ronell, joka tunnettiin kappaleen säveltämisen aikaan syntymänimellään Ann Rosenblatt, esitteli kirjoittamansa kappaleen Irving Berlinille ja tämän yhteistyökumppanille Saul Bornsteinille vuonna 1932. Bornstein ei pitänyt kappaleen tempovaihteluista eikä siitä, että Ronell oli omistanut sävellyksen George Gershwinille. Tin Pan Alleyn musiikkityöläisillä oli omat kirjoittamattomat sääntönsä, eikä kappaleen omistamista kilpailijalle katsottu hyvällä. Lisäksi kappaleen kaupallista vetoa lievensi sävellyksen rytminen monimutkaisuus; pianistin vasen ja oikea käsi soittavat kappaleessa eri tahtilajissa.

Rosenblattin vastahakoisuudesta huolimatta Berlin kuitenkin ihastui kappaleeseen heti ja alkoi soitattaa sitä radiossa. Laulaja Muzzy Marcellino äänitti ensimmäisen version Ted Fio Riton orkesterin kanssa lokakuussa 1932, ja saman vuoden joulukuussa singlelistalle nousi Paul Whitemanin orkesterin levytys, joka ylsi lopulta listan toiselle sijalle.

"Willow Weep for Men" suosio auttoi Ronellia saamaan sanoittajan paikan Disneyn piirroselokuvaan *Kolme pientä porsasta*, johon hän sanoitti kappaleen "Who’s Afraid of the Big Bad Wolf?" (suom. "Pahaa sutta ken pelkäisi").

Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Count Basie perusti vuoden 1939 sävellyksensä "Taxi War Dance" kappaleen sointuihin. Art Tatum äänitti vuonna 1949 tunnetun soolopianosovituksen kappaleesta. Louis Armstrong äänitti lauletun version vuonna 1957 Oscar Petersonin yhtyeen säestämänä. Myös muun muassa Sarah Vaughan, Dexter Gordon ja Modern Jazz Quartet ovat levyttäneet kappaleen.

Lähteet
-------

1. ↑  Allen Forte: *The American Popular Ballad of the Golden Era, 1924-1950*, s. 318–319. Princeton University Press, 1995. ISBN 069104399X. (englanniksi)
2. 1 2  Tighe E. Zimmers: *Tin Pan Alley Girl: A biography of Ann Ronell*, s. 19–20. McFarland, 2009. ISBN 078643905X. (englanniksi)
3. 1 2  Philip Furia ja Michael L. Lasser: *America’s Songs: The stories behind the songs of Broadway, Hollywood, and Tin Pan Alley*, s. 105. CRC Press, 2006. ISBN 0415972469. (englanniksi)
4. 1 2  Jeremy Wilson: Willow Weep for Me *JazzStandards.com*. Viitattu 22.4.2010. (englanniksi)
**Erkki Antero Länsimies**, vuoteen 1938 **Vestman** (2. marraskuuta 1915 Sortavala – 4. joulukuuta 1981 Kuopio) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Länsimiehen vanhemmat olivat konemestari Antti Vilho Länsimies, aiemmin Vestman, ja meijeristi Anna Emilia Hyvärinen ja puoliso vuodesta 1940 Vera Kairikko, aiemmin Kräkin. Länsimies tuli ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1934 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1937, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1939. Länsimies oli Metsähallituksen harjoittelijametsänhoitaja Sotkamon hoitoalueella 1938, ylimääräinen metsänhoitaja vuodesta 1939, avustava metsänhoitaja Itä-Suomen piirikunnassa Loimolan hoitoalueella 1939–1940, Iisveden hiiltokursseilla 1940 ja Rautavaaran hoitoalueella 1940.

Rautavaaran ja sittemmin Nurmeksen hiiltopiirin metsänhoitaja Länsimies oli 1940–1946, Koitereen hoitoalueen vt. aluemetsänhoitaja 1946–1947, 1. luokan apulaismetsänhoitaja vuodesta 1947, avustava metsänhoitaja Koitereen hoitoalueella 1947, puutavaran hankintatöiden johtaja Nurmeksen, Rautavaaran ja Jongunjoen hoitoalueilla 1947–1948, Valtimon hoitoalueen aluemetsänhoitaja 1948–1952, Savonlinnan hoitoalueen aluemetsänhoitaja 1952–1958, Itä-Suomen piirikunnan piiritarkastaja Kuopiossa 1958–1967, Länsi-Suomen piirikunnan vt. piirikuntapäällikkö Tampereella 1966–1970, Itä-Suomen piirikunnan ylimetsänhoitaja 1967–1970, Etelä-Suomen piirikunnan ylimetsänhoitaja vuodesta 1970 ja
piirikuntapäällikkö Kuopiossa 1970–1978.

Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön palkka- ja työvoima-asiain tarkastaja Joensuun metsäpiirissä Länsimies oli 1943–1944, Metsähallituksen Valtimon hoitoalueen aluekassanhoitaja 1948–1953, Rautavaaran hoitoalueen vt. aluemetsänhoitaja 1951 ja Savonlinnan hoitoalueen aluekassanhoitaja 1953–1958. Hän oli lisäksi Nurmeksen kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen 1951–1952 ja hänellä oli useita muita oman alansa luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Metsäneuvoksen arvoinimen Länsimies sai 1974.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Luttinen, Jaana: Metsäneuvos Erkki Länsimies (1915–1981). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 8.4.2023.
2. 1 2 3  Kuolleita. Metsäneuvos Erkki Länsimies.  *Uusi Suomi*, 9.12.1981, nro 331, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 8.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Jaana Luttinen: Erkki Länsimies *Biografiasampo*.
* Esko Länsimies: Erkki Antero Länsimies 2.11.1915–4.12.1981 *lansimies.fi*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Newcastlen yliopisto** (Newcastle University) sijaitsee Newcastle upon Tynessä Koillis-Englannissa lähellä Skotlannin rajaa. Se on nykyisin yksi Englannin arvostetuimmista yliopistoista ja kuuluu Russell-ryhmään.

Newcastlen yliopisto perustettiin vuonna 1834 lääketieteellisenä oppilaitoksena, ja se kehittyi siitä Durhamin yliopiston osana ja itsenäistyi 1963. Vuonna 2000 se voitti Sunday Times -lehden "vuoden yliopisto" -palkinnon.

Yliopistossa on kolme tiedekuntaa: Humanististen ja sosiaalitieteiden tiedekunta, Lääketieteellinen tiedekunta, ja Luonnontieteiden, maataloustieteiden ja tekniikan tiedekunta. Lisäksi siellä toimii neljätoista tutkimuslaitosta, joista tunnetuimpia ovat genetiikkaan ja kantasolututkimukseen keskittyvät laitokset.

Newcastlen yliopistossa ovat opiskelleet tai toimineet tutkijoina muun muassa Australian entinen ulkoministeri Alexander Downer, Yhdysvaltain entinen sisäministeri Bruce Babbitt, Sierra Leonen ensimmäinen pääministeri Milton Margai, maahanmuuttoministeri Robert Goodwill, liberaalidemokraattien puolueenjohtaja Tim Farron, koomikko Rowan Atkinson, prinsessa Eugenie, suurrabbi Jonathan Sacks, Disneyn toimitusjohtaja Andy Bird, matemaatikko Lewis Fry Richardson, laulaja Bryan Ferry, näyttelijä Chris Vance, kitaristi Wilko Johnson, kirjailija Alastair Reynolds, sosiologi Tom Shakespeare ja arkkitehti Terry Farrell. Lisäksi ihmisoikeustaistelija Martin Luther King, Jr. on nimetty kunniatohtoriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Where do HE students study? HESA. Viitattu 26.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  History and heritage Newcastle University.  Arkistoitu 2.10.2007. Viitattu 9.5.2008.
3. ↑  King of the Castle (Eripainos lehtijutusta) Newcastle University.  Arkistoitu 18.9.2007. Viitattu 9.5.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Newcastlen yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Yliopiston kotisivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Russell-ryhmä |
| --- |
|  |
| Yliopistot | 
* Belfastin yliopisto
* Birminghamin yliopisto
* Bristolin yliopisto
* Cambridgen yliopisto
* Cardiffin yliopisto
* Durhamin yliopisto
* Edinburghin yliopisto
* Exeterin yliopisto
* Glasgow’n yliopisto
* Imperial College London
* King’s College London
* Leedsin yliopisto
* Liverpoolin yliopisto
* London School of Economics and Political Science
* Manchesterin yliopisto
* Newcastlen yliopisto
* Nottinghamin yliopisto
* Oxfordin yliopisto
* Queen Maryn yliopisto
* Sheffieldin yliopisto
* Southamptonin yliopisto
* University College London
* Warwickin yliopisto
* Yorkin yliopisto

 |

 |
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko maittain |
|  |
| Afrikka
* Algeria
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Egypti
* Eritrea
* Etelä-Afrikka
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Kamerun
* Kenia
* Kongon demokraattinen tasavalta
* Kongon tasavalta
* Lesotho
* Liberia
* Madagaskar
* Malawi
* Marokko
* Mosambik
* Namibia
* Nigeria
* Norsunluurannikko
* Päiväntasaajan Guinea
* Ruanda
* Sambia
* Sierra Leone
* Swazimaa
* Tansania
* Togo
* Uganda
* Zimbabwe
 |
| Aasia
* Intia
 |
| Etelä-Amerikka
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Uruguay
 |
| Eurooppa
* Alankomaat
* Albania
* Armenia
* Belgia
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Malta
* Pohjoismaat
	+ Islanti
	+ Norja
	+ Ruotsi
	+ Suomi
	+ Tanska
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Sveitsi
* Tšekki
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
 |
| Lähi-Itä
* Iran
* Israel
* Jordania
* Kypros
* Libanon
* Syyria
* Turkki
 |
| Pohjois-Amerikka
* Kanada
* Yhdysvallat
 |
| Oseania
* Australia
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Nigeriassa**. Nigeria on muslimienemmistöinen maa, mutta maassa toimii myös suuria kristillisiä kirkkoja. Roomalaiskatoliseen kirkkoon kuuluu 10,6 prosenttia väestöstä ja muihin kristillisiin kirkkoihin 35,3 prosenttia väestöstä.

Historia
--------

Nigeria on entinen brittien siirtomaa, joka itsenäistyi vuonna 1960. Nigeria on uskonnollisesti jakautunut maa. Maan pohjoisosa on muslimienemmistöinen, kun taas eteläosa on kristittyjen hallinnassa. Uskontojen välillä on esiintynyt usein väkivaltaa erityisesti pohjoisissa osavaltioissa, joissa on voimassa Sharia-laki.

Suurten lähetystyön tuloksena perustettujen kirkkojen lisäksi Nigeriassa toimii useita afrikkalaistne perustamia, riippumattomia ja helluntailaisia kirkkoja, jotka ovat erittäin aktiivisia evankelioinnissa ja kirkkojen perustamisessa naapurimaissa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.

Kirkkojenväliset järjestöt
--------------------------

Kristilliset kirkot jakautuvat viiteen ryhmään: katoliseen sihteeristöön, kristilliseen neuvostoon, afrikkalaisperäisiin. kirkkoihin, evankeliseen kirkkon sekä helluntaiyhteisöön. Kristittyjen kattoyhteisö on *Christian Association of Nigeria*.

Lähteet
-------

1. ↑  Countries: Nigeria *Central Intelligence Agency: World Factbook*. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Maat: Nigeria *World Council of Churches*. Viitattu 10.8.2023. (englanniksi)
Alabasterista tehty veistos Ankhnesmeryre II:ta ja hänen pojastaan Pepi II:ta, Brooklyn Museum.
**Pepi II** eli **Phiops II Neferkara** oli muinaisen Egyptin faarao 6. dynastian loppupuolella. Hänen pitkä hallituskautensa oli vuosina 2215–2157 eaa. ja hän hallitsi lähes satavuotiaaksi asti. Hän oli vasta lapsi noustessaan valtaistuimelle velipuolensa Merenran jälkeen ja hallitsi aluksi äitinsä holhouksessa. Eygyptin suhteet naapurimaihin heikentyivät selvästi tämän hallituskauden aikana. Edeltäjiensä tavoin Pepi II rakensi pyramidinsa Sakkaraan, mutta virkamiehet eivät enää halunneet tulla haudatuksi hallitsijan pyramidin juurelle, vaan komeisiin kalliohautoihin perintömaittensa tuntumaan.

Pepi II on muinaisen Egyptin pisimpään hallinnut faarao. Hänellä oli pitkän elämänsä aikana monia vaimoja. Pepi II:ta pidetään viimeisenä suurena Egyptin faaraona ennen toista välikautta, sillä pian hänen kuolemansa jälkeen maa hajosi keskenään taisteleviin osiin, ja alkoi hajanainen Egyptin ensimmäinen välikausi.

Lähteet
-------

1. ↑  Anders Røhr: *Otavan suuri maailmanhistoria. Kartasto-osa*, s. 132. Suomentanut Laura Kolbe. Helsinki: Otava, 1983. ISBN 951-1-07458-X.
2. ↑  Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 2, Jokilaaksojen valtakunnat, Päätoim. Erling Bjöl, Otava. Keuruu 1982. ISBN 951-1-06987-X. Sivut 55–56.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pepi II** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Merenra** | **Egyptin faarao**6. dynastia | Seuraaja:**Merenre Nemtyemsaf II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Berijev Be-12
**Berijev Be-12 *Tšaika*** (ven. Бериев Бе-12 «Чайка», "Lokki", NATO-raportointinimi: **Mail**)  on neuvostoliittolaisvalmisteinen potkuriturbiinikäyttöinen amfibiolentokone. Se on suunniteltu merivalvonta- ja sukellusvenetorjuntakoneeksi.

Historia
--------

Berijevin lentokonetehdas suunnitteli Be-12:n Be-6-lentoveneen korvaajaksi merivalvonta- ja sukellusveneentorjuntalentokoneeksi. Uusien potkuriturbiinimoottorien ansiosta Be-12:n toimintasäde ja nopeus ovat huomattavasti paremmat kuin edeltäjänsä. Koska Be-12 on amfibio, se voi toimia niin maalta kuin vedestä. *lähde?*

Be-12:n ensilento tapahtui 18. lokakuuta 1960 Taganrogin lentotukikohdassa. Ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui vuoden 1961 Neuvostoliiton ilmailupäivän yhteydessä Tušinon lentokentällä lähellä Moskovaa. *lähde?*

Be-12 hyväksyttiin Neuvostoliiton laivaston ilmavoimien käyttöön 1960-luvun alkupuolella. Se on tätä nykyä melkeinpä ainoa yhä sotilaskäytössä oleva amfibiolentokone. *lähde?*

Versiot
-------

Be-12
Kaksimoottorinen meritiedustelu- ja sukellusveneentorjuntakone. 2 prototyyppiä ja 130 sarjakonetta.  

Be-12EKO
Suunnittelupöydälle jäänyt ympäristön tilan tarkkailukone.  

Be-12I
Suunnitteluasteelle jäänyt tieteelliseen tutkimukseen modifioitu versio.  

Be-12LL
Erikoisversio 3M-80 "Moskit" -meritorjuntaohjuksen testaukseen. Nokan tutka on korvattu ohjuksen hakupäällä. Yksi perusversiosta muokattu valmistunut 1980.  

Be-12N
ASW varustettuna kehittyneemmillä sensoreilla ja avioniikalla, MAD-sensori and Nartsiss-järjestelmä. 27 muokattua konetta.
Be-12Nkh
Tavaran ja henkilöstön kuljetukseen sotilasversiosta muokattu malli. 2 muokattu perusversiosta.
Be-12P
Palontorjuntamalli. Yksi 4 500 litran ja kaksi 750 litran tankkia. 4 konetta muokattu vuonna 1992.
Be-12P-200
Teknologian testausversio liittyen Berijev Be-200:n kehitykseen. 1 valmistettu.
Be-12PS
SAR-versio. Pelastuslautoilla ja muilla pelastusvälineillä varustettu versio, kuuden hengen miehistö. 10 tehdasuutta, 4 muokattu perus Be-12:ta.
Be-12SK
Ydinsyvyyspommin kehitykseen muokattu versio, 1 valmistettu.  

Be-14
Jokasään SAR-kone. Lisätty pelastus- ja ensiapuvarusteita. Kuuden hengen miehistö. Varustettu AI-20D-moottoreilla. 1 valmistettu.  

M-12
Riisuttu ennätyslentoversio, muokattiin myöhemmin takaisin perusversioksi. 1 muokattu.

Lähteet
-------

1. ↑  Gordon, Sal'nikov and Zablotskiy 2006, pp. 79-80.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Berijev Be-12** Wikimedia Commonsissa