recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**John Colter** (n. 1774 – 1812) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija, joka kuului vuoden 1804–1806 Lewisin ja Clarkin tutkimusretkeen. Colter teki oman matkan 1807–1808, jolloin hän oli todennäköisesti ensimmäinen valkoihoinen Yellowstonen kansallispuistossa.

Tutkimusmatkat
--------------

Colter syntyi noin vuonna 1774 lähellä Virginian Stauntonia. Hän oli yksi niistä virginialaisista, joita Meriwether Lewis valitsi 1803 tutkimusretkelle. Colterilla oli Lewisin ja Clarkin retkikunnassa monia tehtäviä. Kun se nousi ylös Missouria, Colter oli retkikunnan päämetsästäjä. Hän oli myös elo-syyskuussa 1805 retkikunnan lähettinä, kun se oli hajonnut kahteen osaan ylittäessään vaikeakulkuista Lolonsolaa.

Tetoniasta 1930-luvulla löydetty kivi, jossa on Colterin nimi ja vuosiluku 1808. Kiven alkuperästä ei ole varmuutta, ja sitä on epäilty väärennökseksi. Se löytyi kuitenkin alueelta, jossa Colter todennäköisesti oli 1808.
Colter vietti talven 1805–1806 useiden muiden kanssa kosteassa Oregonissa, kun suurin osa miehistä oli noin 30 kilometrin päässä Fort Clatsopissa. Colter kuului William Clarkin johtamaan ryhmään, joka käväisi 8. tammikuuta 1806 katsomassa nykyisen Cannon Beachin alueella rantaan ajautunutta valasta. Tämän etelämmäksi retkikunta ei Oregonissa käynyt. Paluumatkalla Missourijoella Colter sai Lewisilta luvan jättää retkikunnan ja liittyä kahden metsästäjän seurueeseen. Hän oli Yellowstonejoelle suunnanneiden Forrest Hancockin ja Joseph Dicksonin mukana kevääseen 1807, jolloin hän jatkoi matkaansa yksin.

Manuel Lisa palkkasi Colterin 1807 Missouri Fur Companyn listoille. Hän matkusti Lisan kanssa Bighornjoen suulle, johon Lisa rakensi tukikohdan. Colter lähti sieltä yksin syksyllä 1807 ja palasi talvella 1808. Ainoa säilynyt kirjallinen todistus Colterin matkasta on Henry Brackenridgeltä, joka oli kuullut siitä Lisalta. Colterin tavoitteena oli käydä satojen kilometrien matkansa aikana kauppaa intiaanien kanssa. Paluumatkallaan hänen kimppuunsa hyökkäsi intiaanijoukko, joka haavoitti Colteria pahoin. Hän pystyi silti palaamaan Lisan tukikohtaan ilman apuja. Colterin matkan reitistä ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisesti hän kävi nykyisen Yellowstonen kansallispuiston alueella.

Perhe ja kuolema
----------------

Colter jatkoi matkojaan vuoteen 1810, jolloin hän palasi St. Louisiin. Hän meni naimisiin Nancy Hooker kanssa ja asettui New Haveniin. Colter kuoli n. vuonna 1812.

Lähteet
-------

1. 1 2  John Colter Spartacus Educational. Viitattu 2.2.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  LaLande, Jeff: John Colter (ca. 1775-1813) *Oregon Encyclopedia*. Portland State University.  Arkistoitu 20.9.2011. Viitattu 2.2.2012. (englanniksi)
3. 1 2  Who Was John Colter? *PBS.org*. Educational Broadcasting Corporation. Viitattu 2.2.2012. (englanniksi)
4. ↑  John Colter *Find A Grave*. Viitattu 2.2.2012. (englanniksi)
**Töyrykadun työväentalo** oli Riihimäellä, Koivistonmäen kaupunginosassa Töyrykadulla sijainnut työväentalo. Se myytiin yksityisomistukseen vuonna 1932.

Historiaa
---------

Kommunistinen työväenyhdistys Liitto perustettiin sisällissodan jälkeen, kun työväenliike jakautui kahtia. Kun sosialidemokraatit voittivat kiistan Riihimäen työväentalosta, Liitto hankki oman talon Töyrykadun varrelta. Syyskuussa 1923 nimismies määräsi talon suljettavaksi kommunistisen toiminnan vuoksi, mutta se avattiin uudelleen keväällä 1924. 1930-luvun alussa yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla.

Hieman ennen yhdistyksen virallista lakkauttamista se vuokrasi talon vaskisepänliikkeelle. Syksyllä 1932 talo pakkohuutokaupattiin, ja sen osti yksityishenkilö. Talo käsitti kolme huonetta ja keittiön, ja se sijaitsi osoitteessa Töyrykatu 12.

Lähteet
-------

1. 1 2  Auvinen, Pentti: Riihimäen työväentaloja (PDF)  2008. Työväenperinteen tutkimus ry. Viitattu 18.1.2023.
2. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  6.3.1924, no 28. Viitattu 18.1.2023.
3. ↑  Riihimäen Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  5.9.1930, no 203. Viitattu 18.1.2023.
4. ↑  Keski-Uusimaa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  8.10.1932, no 203. Viitattu 18.1.2023.
**Khairy Shalaby** (31. tammikuuta 1938 – 9. syyskuuta 2011) oli egyptiläinen kirjailija. Hän kirjoitti noin 70 teosta, joista kaksikymmentä kaunokirjallisia sekä lisäksi kriittisiä tutkimuksia, historiallisia novelleja, näytelmiä ja novellikokoelmia. Khairya arvostetaan erityisesti romaaneista, jotka kuvaavat "Egyptin katuja".

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

Sahalbylle on myönnetty Naguib Mahfouzin kirjallisuusmitali 2003 teoksesta *The Lodging House*. Teos on myös Arabiankielisten kirjailijoiden liiton 105 parhaan 1900-luvun teoksen listalla sijalla 38.  Teos *Istasia* oli vuonna 2010 ehdokkaana palkinnon International Prize for Arabic Fiction saajaksi.

Teokset
-------

Käännökset englanniksi
* *The Hashish Waiter*
* *The Lodging House*
* *The Time-Travels of the Man Who Sold Pickles and Sweets*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The American University in Cairo Press, viitattu 15.9.2011
2. 1 2  "Egyptian Novelist Khairy Shalaby Dies at 73", M. Lynx Qualey, Arabic Literature (englanniksi)
3. ↑  Samia Mehrez: "Children of Our Alley", *Egypt's Culture Wars: Politics and Practice*, s. 53. Routledge. ISBN 0-203-92900-4. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  "top 105", viitattu 15.9.2011

Aiheesta muualla
----------------

* List of Shalaby's works
* Khairy Shalaby profile (arabiaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Khairy Shalaby
Riihimäen maauimala.
Maauimalan sisäänkäynti.
**Riihimäen maauimala** on Riihimäen Harjukylässä, Urheilupuistossa sijaitseva maauimala.

Arkkitehtien Yrjö Lindegrenin ja Aulis Blomstedtin suunnittelema maauimala valmistui 1956 ja korvasi Peltosaareen kesällä 1926 avatun uimalan. Ajanmukaisuudessaan ja toteutuksessaan onnistunutta uimalaa tultiin ihmettelemään myös muilta paikkakunnilta. Riihimäen maauimalassa kuvattiin myös uimahyppykohtauksia Spede Pasasen elokuvaan Millipilleri.

Maauimalan yhteyteen valmistui vuonna 1979 arkkitehtien Osmo Lapon ja Jussi Suomalan suunnittelema uimahalli. Maauimalan vieressä sijaitsee myös arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema Vesilinna, joka suunniteltiin niin vesitorniksi kuin näkötorniksikin. Tornin ylätasanteella on kahvila Café Bar Torni, joka on avoinna kesäisin.

Riihimäen maauimalassa on viisi allasta:

* iso allas (50 m / 8 rataa, syvyys 1-2 m, lämpötila 25° C)
* hyppytorniallas (25 m / 8 rataa, syvyys 2,55-4,7 m, lämpötila 25° C, hyppytorni 10 m)
* opetusallas (syvyys 58-95 cm, lämpötila 26° C)
* lasten allas (syvyys 34-43 cm, lämpötila 26° C)
* liukumäkiallas (75 m, syvyys 82 cm, lämpötila 25° C)

Maauimalassa on myös kahvila ja katsomo. Saunat löytyvät uimahallista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riihimäen urheilupuisto - Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt, Museovirasto, *rky.fi*, viitattu 26.7.2020.
2. 1 2  Kartsalla - 15. Maauimala, *kartsalla.fi*, viitattu 26.7.2020.
3. ↑  Maauimala - Riihimäen kaupunki, *riihimaki.fi*, viitattu 26.7.2020.
**Riihimäen kappelikirkko** on Riihimäen Hirsimäellä, Riihimäen hautausmaan yhteydessä sijaitseva kirkko. Arkkitehti Lauri Heinäsen suunnittelema kirkkorakennus valmistui 1956 ja kirkon vihki piispa E. G. Gulin palvelemaan niin siunauskappelina kuin kirkkona. Kirkko peruskorjattiin arkkitehti Harri Hietasen suunnitelmien mukaan vuonna 1986. Tällöin kirkon eteistiloja laajennettiin.

Kirkon sisätilat
----------------

Kirkkosalin etuseinässä on katosta lattiaan ja seinästä toiseen ulottuva risti sekä luovutetussa Karjalassa sijainneesta Antrean kirkosta pelastettu Aleksandra Såltinin maalaama alttaritaulu. Kirkon lasisen kastemaljan lahjoitti kappelikirkolle Riihimäen Lasi. Kirkon 12-äänikertaiset urut on suunnitellut professori Elis Mårtenson ja rakentanut Kangasalan urkutehdas. Kirkonkello on ilmeisesti sotasaalista 30-vuotisesta sodasta ja hankittiin alun perin Tuusulasta Riihimäen keskuskirkkoon vuonna 1905. Istumapaikkoja on 350.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirkot - Riihimäen kaupunki (Arkistoitu – Internet Archive), *riihimaki.fi*, viitattu 5.9.2020.
2. ↑  Kappelikirkko - Riihimäen seurakunta, *riihimaenseurakunta.fi*, viitattu 5.9.2020.
**Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö** on suomalaisten jääkärien Berliinissä vuonna 1915 julkaisema
sotilaskäsikirja. Kirja jaettiin jääkäreille vuoden 1916 alussa.

Kirjan koko on A6 ja siinä on 109 sivua. Esilehdellä lukee kirjan nimi muodossa *Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö - kouluutus*(sic.) *- suomennos*. Tekijän nimeä, julkaisijaa tai alkuteoksen nimeä siihen ei ole merkitty. Tämä on olosuhteiden kannalta ymmärrettävää: sotilaskäsikirjan ei haluttu johdattavan käyttäjien eli jääkärien tai heidän täsmällisten taustavoimiensa jäljille. Kannet ovat mustat. Kirjan sisältö on jaettu 249:ään numeroituun kohtaan.

Heikki Nurmio (1933) mainitsee, että ohjesäännön kääntäminen oli tulevan *Suomalaisen sotilaskäsikirjan* alkutyö. Edelleen hän kuvaa, että ohjesääntöä varten oli kehitettävä suomalaisia komentosanoja. "Miltä tuntui esimerkiksi 'Seitzengewehr - plantz auf!'-komennon rinnalla 'Pistimet - kiinni!' Vasta käytännössä ne saivat kaikunsa." Nurmion mainitsema esimerkki on kohdasta *Otteet* / *Pistimen kiinnitys ja tuppeenvienti*, ohje n:o 43.

Saksan jalkaväen harjoitusohjesäännön nimiölehti

Kirjan sisältö
--------------

* Johdatus
* I. Komppania
	+ A. Sulettu järjestys
		- 1. Yksityisopetus
		- 2. Komppania
	+ B. Avoin järjestys
		- 1. Ampujan yksityisopetus
		- 2. Ruotu ja ryhmä
		- 3. Joukkue
		- 4. Komppania
* II. Pataljoona
* III. Rykmentti

Lähteet
-------

* Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö: kouluutus: suomennos. Berliini 1915
* Lauerma, Matti: *Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27 : vaiheet ja vaikutus*. Porvoo, Helsinki: WSOY, 1966. ISBN puuttuu teoksesta.
* Jaakko Suomalainen ym. (toim.): *Suomen jääkärit: elämä ja toiminta sanoin ja kuvin: II osa*. Kuopio: Osakeyhtiö Sotakuvia, 1933. ISBN puuttuu teoksesta.

### Viitteet

1. ↑  Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö: kouluutus: suomennos. Berliini 1915. (Eräiden termien kirjoitusasu poikkeaa nykyisestä suomen oikeinkirjoituksesta.)
2. ↑  Nurmio, Heikki 1933. Suomalaisen sotilaskäsikirjan synty. Teoksessa: Suomen jääkärit: elämä ja toiminta sanoin ja kuvin: II osa, s. 992-995.
**Khaironeian taistelussa** Makedonian kuningas Filippos II kukisti Kreikan kaupunkivaltiot joita johtivat Ateena ja Theba. Taistelu käytiin elokuussa 338 eaa. Boiotiassa lähellä Khaironeiaa. Taistelun jälkeen Filippos kokosi kreikan kaupungit Korintin liittoon jonka johtajaksi hänet myös valittiin.

Kartta Khaironeian taistelusta.
Taistelukenttä oli Khaironeian kaupungin ja Kefissos-joen välissä. Filippoksen poika Aleksanteri johti makedonialaista raskasta ratsuväkeä joka oli makedonialaisten vasemmalla siivellä. Filippos asetti jalkaväkensä keskelle, ja johti itse oikeaa siipeä. Ateenalaiset olivat Filipposta vastapäätä ja thebalaiset oikealla siivellä. Heti Aleksanteria vastapäätä oli Theban pelätty pyhä joukko.

Historioitsija Polyainos mainitsee kirjassaan *Strategemata* että makedonialaiset käyttivät taistelussa hyväkseen sotajuonta. Filippoksen johtama oikea siipi perääntyi ateenalaisten edeltä. Ateenalaiset luulivat olevansa voitolla ja ryntäsivät makedonialaisten perässä. Sekasorrossa ateenalaisten falangi hajosi ja makedonialainen ratsuväki hyökkäsi syntyneitä aukkoja kohtaan. Kun makedonialaisten oikea siipi teki vielä vastahyökkäyksen lähtivät ateenalaiset pakoon. Thebalaiset jäivät nyt makedonialaisen jalkaväen ja ratsuväen väliin ja heidät lyötiin perusteellisesti. Theban 300-henkinen pyhä joukko tapettiin viimeiseen mieheen.

Lähteet
-------

* Ruth Sheppard (toim.): *Aleksanteri Suuren sotaretket*. Alexander the Great at War. Suomentanut Timo Hautala ym.. Osprey Publishing Ltd (Suomennos Gummerus Kustannus Oy), 2008. ISBN 9789512079797.

### Viitteet

1. 1 2 3  Sheppard, s. 60–62

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Khaironeian taistelu** Wikimedia Commonsissa
**Cliff Ronning** (synt. 1. lokakuuta 1965, Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Ronning pelasi urallaan 18 kautta NHL-liigassa edustaen seitsemää eri seuraa.

Pelaajaura
----------

Ronning junioriuransa WHL-liigan New Westminster Bruinsissa. Jo ensimmäisen WHL-kauden jälkeen St. Louis Blues varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa 1984. Pienen koonsa vuoksi Ronning varattiin vasta varauksen loppupuolella. Kaudella 1984–1985 Ronning voitti WHL:n pistepörssin 197 tehopisteellä, joka oli sarjan silloinen uusi ennätys.

Ronning ei saanut heti pelipaikkaa ammattilaisjoukkueessa, ja hän vietti valtaosan kaudesta 1985–1986 Kanadan maajoukkueen kanssa harjoitellen ja pelaten eri kansainvälisiä otteluita. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa keväällä 1986, kun St. Louis kutsui hänet mukaan pudotuspeleihin. Hän teki pudotuspeleissä ensimmäisen maalinsa. Kauden 1986–1987 Ronning vietti vielä puoliksi maajoukkueessa ja puoliksi St. Louisissa. Todellisen läpimurtonsa NHL:ään Ronning teki vasta kaudella 1988–1989, jolloin hän teki 64 ottelussa 24 maalia ja 31 syöttöä.

Läpimurrosta huolimatta Ronning lähti kaudeksi 1989–1990 Eurooppaan hakemaan pelikokemusta. Hän pelasi Italian pääsarjassa tehokkaan kauden HC Asiagon paidassa tehden 42 ottelussa yhteensä 135 tehopistettä. Ronning palasi kaudeksi 1990–1991 St. Louisiin. Kauden puolessa välissä hänet myytiin kuitenkin Vancouver Canucksiin yhdessä Geoff Courtnallin, Robert Dirkin ja Sergio Momesson kanssa vaihdossa Dan Quinniin ja Garth Butcheriin.

Vancouverissa Ronningsta tuli yksi joukkueen avainpelaajista. Hän pelasi neljä kautta Vancoverissa, minkä jälkeen hän siirtyi vapaana agenttina kaudeksi 1996–1997 Winnipegistä Phoenixiin muuttaneeseen Phoenix Coyotesiin. Phoenix myi Ronningin ja Richard Lintnerin kaudella 1998–1999 sarjan laajennusjoukkueeseen Nashville Predatorsiin. Ronning oli nuoren ja kokemattoman Nashvillen johtohahmo neljän kauden ajan. Viimeisellä sopimuskaudella 2001–2002 Nashville myi Ronningin pelaajakauppojen takarajalla Los Angeles Kingsiin vaihdossa Jere Karalahteen.

Ronning vietti Los Angelesissa vain kyseisen kevään. Hän siirtyi kesällä Minnesota Wildiin yhdeksi kaudeksi. Seuraava kausi 2003–2004 jäi Ronning viimeiseksi. Hän teki vuoden mittaisen sopimuksen New York Islandersin kanssa. Ronning ei pelannut missään työsulkukaudella 2004–2005, ja helmikuussa 2006 hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Legends of Hockey - Cliff Ronnings HHOF. Viitattu 13.2.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Cliff Ronning The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Khaira Arby
**Khaira Arby** (21. syyskuuta 1959 lähellä Timbuktua – 19. elokuuta 2018 Bamako) oli malilainen laulaja-lauluntekijä. Hänestä käytettiin myös nimitystä "Timbuktun satakieli".

Arby ei syntynyt grioottiperheeseen toisin kuin suurin osa malilaisista muusikoista. Hän aloitti musiikkiuransa 11-vuotiaana. Arbyn perhe ei kuitenkaan suhtautunut suopeasti hänen tuntemaansa kutsumukseen musiikkiin. Isä varmisti hänen naimisiinmenonsa 16-vuotiaana. Hän sai myös lapsia, mutta erosi ja kertoi myöhemmin toimittajille avioliiton kaatuneen, koska hän oli "rakastanut laulamista liikaa". Ali Farka Touré, josta oli tullut Arbyn sukulainen avioliiton kautta, edisti Arbyn uraa. Hän kutsui tämän esiintymään kanssaan vierailevana artistina ja avusti tätä rahoituksen saamisessa omaa yhtyettä varten tarvikkeiden hankinnassa.

Arbyn tie kohti kansainvälistä kiertue-elämää ja laajempaa mainetta sai alkunsa hänen esiintymisestään Festival au Désert -tapahtumassa vuonna 2003. Vuonna 2010 Arby saavutti erinomaiset kansainväliset arvostelut albumistaan *Timbuktu Tarab*. Samana vuonna hän suuntasi ensimmäiselle Pohjois-Amerikan-kiertueelleen ja pääsi esiintymään National Public Radioon kahtena perättäisenä vuotena. Vuonna 2012 Arby pakeni Timbuktusta Bamakoon maan ajauduttua sekasortoiseen tilaan ja jihadistien uhattua häntä perheineen sekä tuhottua hänen soittimensa. Vuonna 2013 hän esiintyi malilaisessa superyhtyeessä, joka koostui eri puolilta maata tulleista muusikoista monista eri etnisistä ryhmistä. Yhtye otti kantaa jihadisteja vastaan. Lopulta Arby pääsi palaamaan Timbuktuun. Hän katsoi islamin suhtautuneen aina sallivasti musiikkiin.

Arby lauloi arabian, bambaran, tamašekin ja songhain kielillä. Monissa hänen lauluistaan oli vahva sosiaalinen teema. Arby muun muassa vastusti naisen sukupuolielinten silpomista ja vaati naisille mahdollisuuksia oman uransa luomiseen. Malin ollessa kaoottisessa tilassa hän otti kantaa maan yhtenäisyyden ja rauhan puolesta. Arby kuoli elokuussa 2018 sairaalassa Bamakossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  The 'Queen' Of Saharan Song, Khaira Arby, Has Died NPR 20.8.2018, viitattu 15.1.2023
2. ↑  Khaira Arby AllMusic, viitattu 15.1.2023
3. 1 2 3 4 5  Mali singer Khaira Arby, ‘Nightingale of Timbuktu’, is dead CGTN Africa 21.8.2018, viitattu 15.1.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kaarlo Iivari Aarni** (22. elokuuta 1888 Tampere – 25. elokuuta 1954) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja.

Kaarlo Aarnin vanhemmat olivat koneenhoitaja Kaarle Aarni ja Ida Henrika Lindroos ja puoliso vuodesta 1918 näyttelijä Elsa Aarni, o.s. Vanamo. Aarni oli Tampereen työväen teatterin näyttelijä 1907–1910, kiertuenäyttelijä 1910–1916, Uuden teatterin näyttelijä 1916–1917, Tampereen teatterin näyttelijä ja apulaisohjaaja 1918–1925, Kansan näyttämön näyttelijä ja johtajan apulainen 1925–1927, omalla kiertueella 1926–1927, Kotkan näyttämön näyttelijä ja johtaja 1929–1940, Tampereen teatterin johtaja vuodesta 1940, Rauman kaupunginteatterin 1948–1949 ja Mikkelin teatteri 1949–1950. Tampereella hänen merkittävimpiä ohjaustöitään oli Ibsenin *Villisorsa*. Jo 1921 Aarni ohjasi Tampereen teatterissa Shakespearen näytelmän *Kuten haluatte*.

Aarni palkittiin Pro Finlandia -mitalilla 1948.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin oli, Wikiaineisto
2. ↑  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 15. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
3. ↑  Asko Korpelan sivusto

Aiheesta muualla
----------------

* Elämäkertatietoja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Giovanni Palatucci** (31. toukokuuta 1909 Montella, Italia – 10. helmikuuta 1945 Dachau, Saksa) oli italialainen poliisipäällikkö, joka toimi toisen maailmansodan aikana *Fiumen* kaupungissa (*nyk. Rijeka Kroatiassa*). Hänen väitettiin auttaneen jopa 5 000 juutalaista turvaan Italiassa piispana toimineen setänsä, *Giuseppe Maria Palatuccin* luokse. Hänen setänsä oli ilmeisesti myös henkilö, joka aloitti Giovanni Palatuccin myytin pyrkiessään vuonna 1952 saamaan Giovannin vanhemmille valtion eläkkeen. *Italian Schindlerinä* tunnetun Palatuccin mukaan on nimetty katuja, aukioita ja rakennuksia varsinkin Israelissa ja Italiassa.

Giovanni Palatucci -kadun kyltti Caggianossa. *("Kultamitali siviilirohkeudesta")*
Palatucci vastaanotti kuolemansa jälkeen useita kunnianosoituksia. Näitä olivat muun muassa New Yorkin kaupungin kunniamaininta, Holokaustin sankariksi nimeäminen Israelin Righteous Among the Nations -listalle vuonna 1990, Italian hallituksen myöntämä *Medaglia d’oro* -mitali vuonna 1995, paavi Johannes Paavali II:n marttyyriksi julistaminen 2000-2004, sekä Anti-Defamation Leaguen *Courage to Care* -palkinto vuonna 2005.

Center for Jewish Historyn tutkimusjohtajan Natalia Indrimin mukaan yli 700 Rijekasta saatua asiakirjaa vahvistavat, että Palatucci itse asiassa auttoi natseja tunnistamalla juutalaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tieteen kuvalehti Historia 3/2014, s.7
2. 1 2  The New York Times: Italian Praised for Saving Jews Is Now Seen as Nazi Collaborator
3. 1 2  Times of Israel: ADL to stop naming award after discredited Holocaust rescuer
4. ↑  The World Post: Giovanni Palatucci, 'Italian Schindler' Hailed As Holocaust Hero, Accused Of Being Nazi Collaborator
5. ↑  Tablet: Myth of Italian Oskar Schindler Debunked

Aiheesta muualla
----------------

* Giovanni Palatucci -yhdistyksen kotisivu (italiaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Cliff Bennett & The Rebel Rousers** oli 1960-luvun brittiläinen rhythm and blues -yhtye, jonka jäseniä olivat Clifford Bennett (laulu), Charles Hodges (basso, kosketinsoittimet), David Peacock (kitara), Mick Burt (rummut) ja Nicky Hopkins (piano). Yhtyeen uran alkuvuosina heidän levyjään tuotti Joe Meek ja managerina toimi Brian Epstein.

The Rebel Rousers esiintyi lämmittelybändinä The Beatlesin viimeisellä Britannian-kiertueella vuonna 1966. Paul McCartney tuotti The Rebel Rousersin singlen "Got to Get You into My Life". Kappale on julkaistu The Beatlesin albumilla *Revolver*, mutta The Beatles ei itse tehnyt siitä koskaan singleä. The Rebel Rousersin single nousi brittilistalla sijalle 6.

The Rebel Rousersin jälkeen Bennett lauloi Toe Fatissä, jossa olivat mukana Uriah Heep -yhtyeeseen myöhemmin liittyneet Ken Hensley ja Lee Kerslake. Myös Bennettiä pyydettiin mukaan Uriah Heepiin, mutta hän kieltäytyi. Samoin hän kieltäytyi tarjouksesta ryhtyä Blood, Sweat & Tearsin laulajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Brian Epstein's Artistes *Brianepstein.com*. Viitattu 23.9.2018. (englanniksi)
2. ↑  Chas and Dave: Chas Hodges dies aged 74 *BBC*.  22.9.2018. Viitattu 23.9.2018. (englanniksi)
3. ↑  Cliff Bennett & The Rebel Rousers *Officialcharts.com*. Viitattu 23.9.2018. (englanniksi)
4. ↑  Buried Treasure: Toe Fat, Two *Loudersound.com*. Viitattu 23.9.2018. (englanniksi)
5. 1 2  Toe Fat *Badcatrecords.com*.  Arkistoitu 21.11.2010. Viitattu 23.9.2018. (englanniksi)
Rikostutkinnassa käytettävä ballistinen koejärjestely.
**Ballistiikka** (kreikan sanasta *βάλλειν bállein* ’heittää’) on lentävien kappaleiden liikeratoja tutkiva dynamiikan sovellettu tiede. Ilmassa vapaasti etenevän kappaleen liikerata ei ole suora maan vetovoiman ja ilmanvastuksen takia. Ballistiikassa puhutaan kappaleen *lentoradasta*.

Historia
--------

Ensimmäisenä ammusten liikkumista tutki Niccolò Fontana Tartaglia, joka tuli 1500-luvulla tunnetuksi teoriallaan, että suurin teoreettinen kantama saadaan 45° kulmalla ammuttaessa. Tätä on myöhemmin tarkennettu ilmanvastuksella, jonka vaikutuksesta käytännössä paras kantama saavutetaan 43–44° kulmilla.*selvennä* Galileo Galilei osoitti 2. kesäkuuta 1638, että ammus etenee ilmattomassa huoneessa niin sanotun *ideaalisen ballistisen kaaren* paraabelin mukaan ja siihen vaikuttaa vain maan vetovoima. Jos maan vetovoimaa ei kohdistu ammukseen ollenkaan, sen *lentorata* on suora.

Yleistä
-------

Ballistinen kappale on kappale, joka on vapaa liikkumaan ja käyttäytymään ja joka muuttuu muodoltaan sekä ääriviivoiltaan ja pintarakenteeltaan ympäröivien olosuhteiden ja aineiden tai voimien, kuten aseen kaasupaineen, piipun/putken rihlojen, painovoiman, lämpötilan ja ilman partikkelien vaikutuksesta. 

Ballistiikka voidaan jakaa seuraaviin osa-alueisiin:

* Sisäballistiikka, joka tutkii ruudin palamista, putken sisäisen paineen muutoksia, ammuksen nopeuden muutoksia ja kiihtyvyyttä ja ammuksen kulkua ruudin palokaasun ajamana piipun, tykin tai singon tms. putken läpi.
* Väliballistiikka, joka tutkii ammuksen käyttäytymistä heti sen päästyä piipusta / putkesta ulos, kunnes kaasunpaine sen takana tasoittuu.
* Ulkoballistiikka, joka tutkii ammuksen kulkua ilmassa tai avaruudessa. Kappaleen vapaan lennon lentorataan vaikuttaa kaikkiaan ilmanvastuksen ja maan vetovoiman lisäksi ballistinen kerroin, stabiliteetti, hyrrävoima, prekessio, nutaatio, hyrräpoikkeama, Magnuksen efekti ja Poisson-efekti. Lisäksi tulee ottaa huomioon muun muassa ilmanpaine, ilman kosteus, ilman lämpötila, panoksen lämpötila, tuulen suunta ja voimakkuus ym. Esimerkiksi kiväärin luodin lähtönopeus lisääntyy tai vähenee nykyaikaisia ruuteja käytettäessä karkeasti yhden metrin sekunnissa yhden asteen lämpötilanmuutosta kohti.
* Maaliballistiikka eli terminaaliballistiikka, joka tutkii ammuksen kohdevaikutuksia ja ammusta kohteessa. Tähän liittyen haavaballistiikka tutkii projektiilin toimintaa ja vaikutuksia elävässä kudoksessa.

Tuliaseiden ballistisia tietoja voidaan käyttää hyväksi myös rikostutkinnassa. Ballistisista tiedoista erillään tuliaseiden tutkimisessa voidaan analysoida tuliaseita, ampumatarvikkeita ja työkaluja todettaessa, onko yksittäistä tuliasetta tai työkalua käytetty rikokseen.

Ballistinen ohjus on ohjus, joka on rakennettu toimimaan pääosin ballististen lakien mukaan.

Katso myös
----------

* Heittoliike

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ballistiikka**.
* Ballistic Simulator (Arkistoitu – Internet Archive)
Roman Zobnin vuonna 2018
**Roman Sergejevitš Zobnin** (ven. Роман Сергеевич Зобнин, s. 11. helmikuuta 1994 Irkutsk) on venäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän Valioliigassa pelaavaa Spartak Moskovaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Zobnin on aiemmin edustanut Akademija Toljattia vuosina 2011–2013 ja Dynamo Moskovaa vuosina 2013–2016. Hän on voittanut Spartak Moskovan joukkueessa Venäjän-mestaruuden vuonna 2017. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut 170 valioliigaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.

Zobnin on pelannut useissa Venäjän nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Kazakstania vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut 35 A-maaottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt.

Lähteet
-------

1. ↑  Roman Zobnin FootballFacts.ru-sivustolla (venäjäksi)
2. ↑  Roman Zobnin Soccerway-sivustolla (venäjäksi)
3. 1 2 3  Roman Zobnin Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roman Zobnin** Wikimedia Commonsissa

* Roman Zobnin National Football Teams-sivustolla (englanniksi)
* Roman Zobnin Soccerway-sivustolla (englanniksi)
* Roman Zobnin Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Venäjän joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Akinfejev |
2 Fernandes |
3 Kutepov |
4 Ignaševitš |
5 Semjonov |
6 Tšeryšev |
7 Kuzjajev |
8 Gazinski |
9 Dzagojev |
10 Smolov |
11 Zobnin |
12 Lunjov |
13 Kudrjašov |
14 Granat |
15 Al. Mirantšuk |
16 An. Mirantšuk |
17 Golovin |
18 Žirkov |
19 Samedov |
20 Gabulov |
21 Jerohin |
22 Dzjuba |
23 Smolnikov |
Valmentaja Tšertšesov

Venäjän joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Šunin |
2 Fernandes |
3 Divejev |
4 Karavajev |
5 Semjonov |
6 Tšeryšev |
7 Ozdojev |
8 Barinov |
9 Sobolev |
10 Zabolotnyi |
11 Zobnin |
12 Djupin |
13 Kudrjašov |
14 Džikija |
15 Mirantšuk |
16 Safonov |
17 Golovin |
18 Žirkov |
19 Žemaletdinov |
20 Ionov |
21 Fomin |
22 Dzjuba |
23 Kuzjajev |
24 Jevgenjev |
25 Makarov |
26 Muhin |
Valmentaja Tšertšesov
**Liittoneuvosto** (saks. *Bundesrat*, vuoden 1902 oikeinkirjoitusreformiin asti *Bundesrath*) oli Saksan keisarikunnassa vuosina 1871–1918 toiminut lakiasäätävä elin, jossa olivat edustettuina kaikki keisarikunnan osavaltiot (tuon ajan lakikielessä *Bundesstaaten*). Liittoneuvosto ilmaisi siis keisarikunnan federalistisen liittovaltiorakenteen. Se muodosti parlamentin toisen kamarin valtiopäivien rinnalla. Vastaava elin oli ollut jo Pohjois-Saksan liitossa. Weimarin tasavallassa vastaavan lainsäädäntöelimen nimi oli valtakunnanneuvosto (saks. *Reichsrat*), Saksan liittotasavallassa taas liittoneuvosto. 

Liittoneuvostossa olivat edustettuina Saksan keisarikunnan 25 osavaltiota. Osavaltioiden edustajien määrä ja sen mukainen äänimäärä oli määrätty Saksan keisarikunnan perustuslaissa. Osavaltioiden edustajat äänestivät osavaltiohallitusten antamien määräysten mukaan, joten heillä oli siis imperatiivinen mandaatti. Puhetta liittoneuvostossa johti Saksan keisarikunnan valtakunnankansleri. 

Liittoneuvosto oli ainakin periaatteessa Saksan keisarikunnan korkein lakiasäätävä elin. Kaikki Saksassa säädetyt lait vaativat liittoneuvoston hyväksynnän. Myös osa keisarin päätöksistä vaati liittoneuvoston hyväksynnän tullakseen voimaan; tällaisia olivat esimerkiksi liittopäivien hajottaminen ja sodanjulistukset muille valtioille. Liittopäivät voi myös päättää toimenpiteistä yksittäistä osavaltiota vastaan, mikäli sen toimet olivat ristiriidassa valtakunnan perustuslain kanssa. Liittopäivillä oli tämän lisäksi lukuisia hallinnollisia tehtäviä. Sen tehtäviin kuului myös osavaltioiden välisten riitaisuuksien sovitteleminen ja tiettyjen perustuslaillisten kiistojen ratkaiseminen.

Vaikka liittoneuvoston valtaoikeudet olivat periaatteessa suuret, käytännön elämässä keisari ja keisarikunnan suurin osavaltio Preussi pystyivät pitkälti määräämään politiikan suuntaviivat. Tämä perustui yhtäältä siihen, että neuvostossa puhetta johtanut valtakunnankansleri oli yleensä myös Preussin pääministeri, ja toisaalta siihen, että liittoneuvoston kokouksissa 14 edustajalla oli veto-oikeus neuvoston päätöksiin. Koska Preussilla oli yksinään jo 17 ääntä, se pystyi halutessaan kaatamaan minkä tahansa liittoneuvoston päätöksen.

Edustajien määrä liittoneuvostossa
----------------------------------

| Osavaltio | Huomautuksia | Äänimäärä |
| --- | --- | --- |
| Preussi | vuoden 1866 alueliitosten jälkeen | 17 |
| Baijeri |  | 6 |
| Saksi |  | 4 |
| Württemberg |  | 4 |
| Baden |  | 3 |
| Hessen |  | 3 |
| Elsass-Lothringen | ei ollut osavaltio, mutta lähetti silti edustajia vuodesta 1911 | 3 |
| Mecklenburg-Schwerin |  | 2 |
| Braunschweig |  | 2 |
| 17 muuta osavaltiota | kullakin 1 ääni | 17 |
| **Yhteensä** |  | **58** (vuodesta 1911: **61**) |
Teos Oranki Art -ympäristötaidenäyttelystä
**Oranki** on kylä Pellon kunnassa. Kylä sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Pellon keskustaajamasta pohjoiseen Naamijoelta Orajärvelle johtavan Orankitien varrella. 

Orangin kylä syntyi 1930-luvun alussa kun Naamijoen ja Orangin kylien alueille perustettiin uusia asutustiloja. Pääosa perustetuista tiloista sijaitsi Orangissa. Edellä mainittu Orankitie rakennettiin aluksi Naamijoelta vain perustettuja asutustiloja varten ja se päättyi kylään. Tietä jatkettiin 1950-luvulla ja tällöin yhteys myös Orajärven kylälle ja Torniosta Kolariin ja edelleen Kilpisjärvelle johtavalle valtatielle valmistui.

Viime sodan aikana toimi Orangissa kesän 1942 ajan sotavankileiri. Leiri oli Kemissä sijainneen sotavankileiri n:o 9:n alainen Orangin työpiste.

Naamijoen ja Orangin kylien aktiivisuuden ansiosta saatiin valtuuston vastustuksesta huolimatta vuonna 1953 aikaan Orangin koulu, kun oppilaita oli ilmaantunut 30. Koulu kuitenkin lopetettiin 1962 koulukuljetusten alkaessa.

Kesäisin Orangissa järjestetään Oranki Art -ympäristötaidenäyttely. Tapahtuma koostuu Oranki Art -ympäristötaidenäyttelystä ja työpajasta, jossa taiteilijat toteuttavat taideteoksensa näyttelyyn.

Lähteet
-------

1. ↑  Orangin sotavankileiri (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Lapin koulutushistoria pdf-tiedosto
3. ↑  Oranki Art ympäristötaidenäyttely
**Shiranui** (jap. 不知火) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 valmistunut Murakumo-luokan torpedovenehävittäjä, joka myytiin romutettavaksi 25. helmikuuta 1925.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Murakumo-luokka*
Alus tilattiin 15. tammikuuta 1897 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä Lontoosta, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1898 telakkanumerolla 332. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1899 ja valmistui 13. toukokuuta.

Palvelus
--------

Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Keltaisenmeren ja Tsushiman meritaisteluihin.

*Shiranui* luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon taisteluun sekä Saksan keisarikunnan eteläisen Tyynenmeren siirtokuntien miehitykseen. Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1922 apumiinalaivaksi ja edelleen yhteysalukseksi 1. elokuuta 1923, kunnes alus myytiin romutettavaksi 25. helmikuuta 1925.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Lyon, David: *The First Destroyers*. Chatham Publishing, 1996. ISBN 1-86176-005-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lyon 1996, s. 49.
2. ↑  Nishida, Hiroshi: Murakumo class 3rd class destroyers *homepage2.nifty.com*. Viitattu 16.9.2016. (englanniksi)

*Murakumo*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *Murakumo* - *Shinonome* - *Yūgiri* - *Shiranui* - *Kagerō* - *Usugumo* |
| Edeltäjä: Ikazuchi-luokka – Seuraaja: Akatsuki-luokka |
Giovanni Lanfranco: Omakuva (vuosien 1628–1632 väliltä)
Giovanni Lanfranco: *Resurrezione* (1622)
**Giovanni Lanfranco** (myös *Giovanni di Steffano*, *Il Cavaliere Giovanni Lanfranchi*; 26. tammikuuta 1582 Parma – 30. marraskuuta 1647 Rooma) oli italialainen taidemaalari. Hän oli tärkeä Bolognan koulukunnan seuraaja.

Lanfranco oli Agostino Carraccin oppilaana Parmassa vuosina 1600–1602 ja opiskeli myöhemmin myös Annibale Carraccin johdolla Roomassa. Hän maalasi siellä 1610-luvulla Palazzo Mattein kattofreskot, joissa hän yhdisteli Annibale Carraccilta opittuja tekniikoita ja tyylejä itsenäisen tutkimuksen kautta Antonio da Correggiolta ja Caravaggiolta omaksuttuihin vaikutteisiin. Vuosina 1621–1625 Lanfranco maalasi taidetta Sant'Andrea della Vallen kupoliin.

Lanfranco työskenteli vuodesta 1633 tai 1634 vuoteen 1646 Napolissa. Siellä hän teki tunnetuimman työnsä Reale cappella del Tesoro di san Gennaron kupoliin vuosina 1641–1646. Lanfranco oli sekä Roomassa että myöhemmin Napolissa Domenichinon kilpailija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giovanni Lanfranco Britannica


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* South Australia
* KulturNav
* Victoria
* Prado
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Axel Alexander Haveman** (25. helmikuuta 1841 – 1919 Hämeenlinna) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Havemanin isä oli everstiluutnantti Wilhelm Haveman. Axel Alexander Haveman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1853, mutta Krimin sodan aikana hänet komennettiin Pietarin  puolustukseen. Kadettikoulusta valmistuttuaan Haveman määrättiin 1858 junkkarina palvelukseen armeijan ratsuväkeen. 1860-luvulla hänet komennettiin ratsumestarina Kaukasiassa toimineisiin kasakkajoukkoihin. Haveman osallistui siellä liki 40 vuoden ajan taisteluihin paikallisia vuoristoheimoja vastaan. Hänet ylennettiin everstiksi 1902, siirrettiin reserviin ja nimitettiin Hämeenlinnan poliisimestariksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1906 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Haveman kutsuttiin kuitenkin uudelleen palvelukseen Venäjän rajavartiojoukkoihin. Hän toimi Pietarin sotilaspiirin sotilassensuurin sotilassensoriosaston päällikkönä 1914–1917.

Lähteet
-------

1. 1 2  Axel Alexander Haveman *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 9.2.2020)
**Iraklionin linnoitus** eli **Koúlesin linnoitus** (kreik. Κούλες, *Koúles* eli Κάστρο Κουλέ, *Kástro Koulé*; ital. *Rocca a Mare*) on linnoitus Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on nykyisin kaupungin symboli ja tärkeimpiä maamerkkejä.

Historia
--------

Linnoituksen paikalla oli varhaisempi linnoitus oletettavasti jo arabikaudella 800–900-luvuilla ja viimeistään saaren toisella bysanttilaisella kaudella 900–1200-luvuilla. Se mainitaan nimellä *Castellum Comunis*. Linnoitus ilmeisesti tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1303. Venetsialaisvallan alussa paikalle rakennettiin pieni tornimainen linnoitus.

Linnoitusta ulkoa.
Nykyisin paikalla oleva linnoitus rakennettiin vuodesta 1523 alkaen Iraklionin laajamittaisten linnoitustöiden yhteydessä. Näihin linnoitustöihin kuuluivat myös muun muassa kaupunginmuurit. Linnoitus valmistui vuonna 1540. Venetsialaiset kutsuivat sitä nimillä *Rocca a Mare*, *Castello a Mare* ("Merilinna") ja *Castello*.

Linnoitusta sisältä.
Osmanit valtasivat linnoituksen samoin kuin muun Iraklionin vuonna 1669. Sillä ei ollut kovin suurta osaa tätä edeltäneessä Iraklionin piirityksessä vuosina 1646–1669. Linnoituksen nimi *Koúles* tulee turkin kielen linnaa ja tornia tarkoittavasta sanasta *kale*. Osmanit rakensivat linnoitusta vastapäätä toisen, pienemmän linnoituksen, *Mikrós Koulés* ("Pieni Koúles"). Tämän vuoksi suurempaan linnoitukseen on viitattu myös nimellä *Mégas Koúles* ("Suuri Koúles"). Pienempi linnoitus purettiin vuonna 1936.

Nykyisin linnoituksen sisätiloja käytetään näyttelytiloina ja ulkotiloja konsertteihin.

Rakennus
--------

Linnoitus vartioi Iraklionin satamaa ja sijaitsee sen läntisen aallonmurtajan päässä. Se on pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen lukuun ottamatta sen kaakkoiskulman voimakkaasti ulkonevaa puolikaarenmuotoista osaa. Linnoituksen uloimmat muurit ovat suurimmillaan paksuudeltaan jopa yhdeksän metriä ja sisemmät muurit noin kolme metriä. Linnoituksen pääportti on sen länsisivulla. Sisältä linnoitus on kaksikerroksinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Κάστρο Κουλέ *Καστρολόγος*. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2 3 4  The Venetian Koules in Heraklion *Explore Crete*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Φρούριο Κούλες *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iraklionin linnoitus** Wikimedia Commonsissa

* Rocca a Mare – Κούλες. Linnoituksen verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Kadiatou Konaré.
**Kadiatou Konaré** (s. noin 1972) on malilainen kirjankustantaja, joka toimii maansa kulttuuriministerinä.

Kadiatou Konaré on Malin entisen presidentin Alpha Oumar Konarén tytär. Hän kävi Askia Mohamedin lyseon Bamakossa ja opiskeli kauppatieteitä ja journalismia Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Konaré on työskennellyt vuodesta 2001 lähtien perustamansa Cauris-kirjakustantamon johtajana.

Konaré nimitettiin Malin siirtymäkauden hallituksen kulttuuri-, käsityö- ja matkailuministeriksi syyskuussa 2020. Hän on naimisissa poliitikko Tiébilé Dramén kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  L’Afrique à la page *Jeune Afrique*. Viitattu 6.10.2020.
2. ↑  Kadiatou Konaré, directrice de Cauris Editions *Grioo Pour Elle*. Viitattu 6.10.2020.
3. ↑  Mali: la Cedeao lève les sanctions après la nomination du gouvernement de transition *Jeune Afrique*.  6.10.2010. Viitattu 6.10.2020.
4. ↑  Kadiatou Konaré, la fille du président Alpha Oumar Konaré devient ministre de la Culture et de l’Artisanat *Bamada.net*. Viitattu 6.10.2020.
Onnettomuuskone neljä päivää ennen turmaa.
**Iran Aseman Airlinesin lennon 6895 onnettomuus** tapahtui 24. elokuuta 2008 lähellä Manasin kansainvälistä lentoasemaa Kirgisian pääkaupungissa Biškekissä. Lento oli matkalla Iranin Teheraniin, joskin aiemmin sen kerrottiin olleen matkalla Mašhadiin.

Onnettomuus sattui, kun Itek Airin Boeing 737-200 -koneeseen oli tullut teknisiä ongelmia nousun aikana. Koneen käännyttyä takaisin se syöksyi maahan kesken laskeutumisen noin 2 kilometrin päähän kiitotiestä. Koneessa oli 83 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä, joista 68 kerrotaan kuolleen.

Itek Air ei saa lentää Euroopan unionin alueella.

Tappiot
-------

Koneessa oli 83 matkustajaa, joista 68 kuoli. 22 ihmisen ilmoitettiin selvinneen onnettomuudesta hengissä, mukaan lukien kaikki seitsemän miehistön jäsentä. Uhreihin lukeutui myös kymmenhenkinen biškekiläiskoulun lentopallojoukkue.

| Kansalaisuus | Matkustajia | Miehistöä | Yhteensä | Selvinneitä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kirgisia Kirgisia | 24 | 6 | 30 | 11 |
| Iran Iran | 52 | 1 | 53 | 10 |
| Kazakstan Kazakstan | 3 | 0 | 3 | 0 |
| Kiina Kiina | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Turkki Turkki | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Kanada Kanada | 2 | 0 | 2 | 1 |
| **Yhteensä** | **83** | **7** | **90** |  **22** |

Lähteet
-------

1. ↑  Plane crashes in Kyrgyz capital BBC. Viitattu 25.8.2008. (englanniksi)
2. ↑  Aircraft accident Boeing 737-219 EX-009 Bishkek-Manas International Airport (FRU) Aviation Safety Network. Viitattu 25.8.2008. (englanniksi)
3. 1 2  Saralayeva, Leila. "68 die, 22 survive airliner crash in Kyrgyzstan", AP via Google News (englanniksi), 2008-08-25. Luettu 2008-08-25. Archived from the original on 2008-08-30.
**Kadmiumasetaatti** ((CH3CO2)2Cd) on kadmium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää keraamien, lasitteiden ja muiden kadmiumyhdisteiden valmistukseen, päällystettäessä metalleja kadmiumilla ja akkujen valmistukseen.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kadmiumasetaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin ja etanoliin. Kidevedettömän kadmiumasetaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset monohydraatti ((CH3CO2)2Cd·H2O), dihydraatti ((CH3CO2)2Cd·2H2O) ja trihydraatti ((CH3CO2)2Cd·3H2O). Muiden kadmiumyhdisteiden tavoin myös kadmiumasetaatti on myrkyllistä ja karsinogeenista.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kadmiumasetaattia valmistetaan kadmiumnitraatin ja etikkahappoanhydridin välisellä reaktiolla tai liuottamalla metallista kadmiumia, kadmiumoksidia, -hydroksidia tai -karbonaattia etikkahappoon. Kadmiumasetaattia voidaan käyttää keramiikan lasitteiden valmistukseen, kadmiumia sisältävien pigmenttien ja muiden kadmiumyhdisteiden valmistukseen, kadmiumsyanidin asemasta pinnoitettaessa metalleja kadmiumilla elektrolyyttisesti sekä nikkelikadmiumakkujen valmistamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 339. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2  Norman Herron: *Cadmium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 9.12.2017
3. ↑  Kadmiumasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 9.12.2017.
4. 1 2  T.S.S. Dikshith: *Hazardous Chemicals*, s. 99. CRC Press, 2013. ISBN 9781439878200. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.12.2017). (englanniksi)
5. 1 2  S. Gangolli: *The Dictionary of Substances and Their Effects: C*, s. 12. RSC Publishing, 1999. ISBN 978-0-85404-813-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.12.2017). (englanniksi)
6. ↑  Dale L. Perry: *Handbook of Inorganic Compounds*, s. 77–78. CRC Press, 2016. ISBN 9781439814628. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.12.2017). (englanniksi)
**Vought SB2U Vindicator** on yhdysvaltalainen lentotukialuskäyttöön suunniteltu tiedustelukone ja syöksypommittaja, jota käytettiin toisessa maailmansodassa. Kokometallirakenteinen Vindicator oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen yksitasoinen pommikonetyyppi. XSB2U-1-prototyypin ensilento oli 4. tammikuuta 1936. Lentotukialuksista *USS Lexington*, *USS Saratoga*, *USS Ranger*, *USS Wasp* ja *USS Essex* käyttivät tyyppiä. Yhdysvaltain merijalkaväki käytti koneen SB2U-3-tyyppiä maakentiltä ja osallistui niillä Midwayn taisteluun. Koneen V-156-tyyppiä toimitettiin Ranskalle ja Britannialle.

Tyynenmeren sodassa kone osoittautui hitaaksi ja haavoittuvaksi, ja sen tukialuskäyttö jäi kohtalaisen vähäiseksi, esimerkiksi Douglas SBD Dauntlessiin verrattuna. Vindicatoria käytti joulukuussa 1941 vain kaksi Yhdysvaltain lentotukialusta: *USS Ranger* sekä *USS Wasp*. Kummankin SB2U-lennosto käsitti 36 lentokonetta. SB2U korvattiin pian uudemmilla konetyypeillä vuonna 1942. Vindicator ei ollut lentäjien keskuudessa suosittu kone*kenen mukaan?*, ja sillä oli lempinimet *Wind Indicator* ja *Vibrator*. Se vedettiin pois ensilinjasta pian Midwayn taistelun jälkeen.

Konetyypin moottori oli sama kuin joissakin Suomessa käytetyissä Fokker D.XXI -malleissa, joissa voimanlähde oli sekin alitehoinen. SB2U Vindicatorin myöhemmät versiot käyttivät edeltäjiänsä raskaampikaliiperisia 12,7 mm (0,50 tuuman) puolustusaseita.

SB2U-1 Vindicator projektiokuvina.

Lähteet
-------

* Chant, Chris: II maailmansodan lentokoneet – 300 tärkeintä konetyyppiä kaikkialta maailmasta, Karisto, 2008, Hämeenlinna, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 306) Alkuteos englanniksi: Amber Books, 1999
* Humble, Richard: Toisen maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s. 55)
* Mondey, David: *The Hamlyn Concise Guide to American Aircraft of World War I*I ISBN 0-7858-1361-6 (ensipainos 1982, englanniksi) (s. 239–241)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5
2. ↑
3. 1 2
4. ↑  Humble: s. 55
5. 1 2   Viitetty 3.12.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vought SB2U Vindicator** Wikimedia Commonsissa
**Irakleio BC**, tunnetaan myös nimillä **Iraklio BC** ja **Heraklion BC**, on kreikkalainen ammattilaiskoripalloseura, jonka kotipaikka on Kreetan saarella sijaitseva Heraklion. Iraklion historian parhaat vuodet osuivat 1990-luvulle, kun joukkue oli parikin kertaa taistelemassa Kreikan koripallon pääsarjassa pudotuspeleissä. Paras sijoitus oli kuitenkin seitsemäs sijoitus kaudelta 1997–1998. Joukkue on voittanut toiseksi korkeimman sarjatason mestaruuden 1997. Vuonna 2005 seura pudotettiin A2 Ethnikistä talousongelmien takia. 

Nykyisin joukkue pelaa Kreikan alemmilla sarjatasoilla. Joukkuetta ei tule sekoittaa melkein saman nimiseen Iraklis Thessaloniki BC:hen.

Entisiä pelaajia
----------------

Tunnettuja pelaajia ovat muun muassa:

|  |  |
| --- | --- |
| * Yhdysvallat Oliver Miller
* Yhdysvallat Antonio Harvey
* Yhdysvallat Jimmy Oliver
* Yhdysvallat James Forrest
* Yhdysvallat Willie Burton
* Yhdysvallat Carl Thomas
* Yhdysvallat Richard Rellford
* Yhdysvallat Derrick Hamilton
* Puerto Rico Jose Piculin Ortiz
* Kuuba Andres Guibert
* Ranska Frederick Forte
* Egypti Samir Gouda
 | * Kreikka John Korfas
* Kreikka Christos Miriunis
* Kreikka Christos Charisis
* Kreikka Giorgos Gasparis
* Kreikka Argyris Papapetrou
* Kreikka Pit Papachronis
* Kreikka Giannis Sioutis
 |

Aiheesta muualla
----------------

* Eurobasket
Paavo G. Warén kadetin juhlapuvussa 1920.
**Kadetin juhlaunivormun** suunnittelivat yhdessä itsenäisen Suomen Kadettikoulun ensimmäisen kurssin (1919–1920) oppilaat **Paavo Gustaf Warén** ja **Carl-Gustav Wahren**. Öljyliituluonnos on Paavo G. Warénin piirtämä ja signeeraama. Piirustusta säilytetään Kansallisarkiston sota-arkistossa.

Paavo G. Warén (myöhemmin everstiluutnantti Paavo G. Waris) suunnitteli myös kadettikunnan ensimmäisen jäsenmerkin. Juhlapuvun leijonanapit ovat Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemat.

Akseli Gallen-Kallelan ehdotus kadetin juhlapuvuksi runsaine yksityiskohtineen jäi toteuttamatta, sillä kustannukset olisivat nousseet liian suuriksi. Gallen-Kallelan piirustuksia säilytetään Sotamuseossa.

Kadetin juhlapuvun mallimerkintä sotilas- ja virkapukuohjesäännössä on **m/22**. Vuonna 1922 laadittiin ensimmäiset yhteiset ohjeet sotilaspuvustosta. Puku oli kuitenkin käytössä jo Suomen ensimmäisenä itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 1919.

Lähteet
-------

1. ↑  Kadettikunta 1921-50, Kadettikunta ry Turku 1951
2. ↑  Juha E.Tetri: "Gallen-Kallela piirsi kadetin juhla-asun napit", Helsingin Sanomat 23.1. 1989
3. ↑  Marjaana Kytö: "Kadetti juhlii Warénin puvussa", Uusi Suomi 29.12.1985