recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Loreto Peralta Jacobson** (s. 9. kesäkuuta 2004 Miami, Florida Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on meksikolaisia sukujuuria. Hän puhuu sujuvasti sekä englantia että espanjaa. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan, "Maggie", vuoden 2013 elokuvassa "Ei palautusoikeutta".

Loreto Peralta Pienen Merenneidon (2018) aikaisessa haastattelussa

Elämä
-----

Loreto Peraltan vanhemmat ovat Juan Carlos Peralta del Río ja Greta Jacobson. Hänen isoisänsä on tunnettu miljardööri ja kiinteistömoguli Carlos Peralta. Peraltaa on kiinnostanut näyttelemisestä viisivuotiaasta saakka. Vuonna 2012 tuottaja Eugenio Derbez ilmoitti Twitterissä hakevansa nuorta näyttelijää tulevaan elokuvaan. Peraltan äiti lähetti vastaukseksi muutaman kuvan tytöstä ja tämä vakuutti tuottajan. Vaikka Peralta onkin saanut ensiroolinsa jälkeen lukuisia yhteydenottoja eri ohjaajilta ja tuottajilta, hän ja hänen vanhempansa haluavat edetä tyttärensä uraa koskevissa asioissa rauhallisesti ja varmuudella.

Vuonna 2015 hän oli osoittanut kiinnostusta osallistua Poltergeist-elokuvan uuteen filmatisointiin. Hän kuitenkin vetäytyi projektista, koska ei halunnut itselleen pelottavan tytön mainetta. Vuonna 2018 hänen toinen suuren luokan elokuva, Pieni Merenneito, julkaistiin. Peralta näytteli siinä Elle-nimistä nuorta tyttöä.

Filmografia
-----------

Televisiosarjat| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2019-20 | Kukkatalo | Rosita |

Elokuvat| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2013 | Ei palautusoikeutta | Maggie Bravo |
| 2014 | El Profeta |  |
| 2015 | Guardianes de Oz | Gabby |
| 2018 | Pieni Merenneito (2018) | Elle |
| 2020 | Todas las pecas del Mundo | Christina Palazuelos |

Lähteet
-------

1. ↑  Staff: Loreto Peralta: Top 10 Facts You Need to Know *FamousDetails*.  14.3.2019. Viitattu 13.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Marathi TV Editorial Team: Loreto Peralta Wikipedia 2020 : Edad, Biografía, Parents, Familia, Wiki *marathi.tv*. Viitattu 13.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  A Peralta le cayó el veinte *El Universal.*. Viitattu 13.3.2021. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Loreto Peralta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Näkymä Kaskenmäeltä yli Auransillan
Aurakatu 3
Aurakatu 18. Turun ruotsinkielisen seurakunnan seurakuntatalo.
Kaskenkatua Itäisen Pitkäkadun risteyksen kohdalla. Taaempana NMKY:n talon edessä Sirkkalankadun risteys.

**Kaskenkatu–Aurakatu** (ruots. *Kaskisgatan-Auragatan*) on yksi Turun keskustan ruutukaava-alueen nk. perspektiivikaduista. Se kulkee Aurakadun nimisenä Puolalanmäeltä, Turun taidemuseon edustalta, Aurajoelle, josta se jatkuu Kaskenkatuna Kaskenmäen yli. Aurajoen yli katu kulkee Auransiltaa pitkin. Kaskenkatu muuttuu Kunnallissairaalantien risteyksen jälkeen Kaskentieksi, joka puolestaan yhdistyy Kaarinaan kulkevaan Uudenmaantiehen.

Pituutta Aurakadulla on noin 700 metriä ja Kaskenkadulla noin 800 metriä.

Historia
--------

Kaskenkatu ja Aurakatu muodostavat yhden kolmesta Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen suunnitteleman ruutukaavan muita leveämmistä kaduista, ns. perspektiivikadusta, joille oli suunniteltu myös silta Aurajoen yli.

Kadut tunnettiin Itäisenä ja Läntisenä Aurakatuna 1890-luvulle asti, jolloin perustettu nimistökomitea muutti Läntisen Aurakadun nimeksi pelkän Aurakadun, ja Itäisen Aurakadun nimeksi Kaskenkadun.

Kadut yhdistävä Auransilta valmistui nykyiseen muotoonsa vuonna 1907.

Vuonna 1957 Aurakadun ja Eerikinkadun kulmaan asennettiin Turun ensimmäiset liikennevalot. Vuonna 1995 Aurakatu muutettiin Linnankadun ja Yliopistonkadun väliltä joukkoliikennekaduksi.

Rakennuksia
-----------

Aurakadun varrella sijaitsevat muiden muassa seuraavat rakennukset, alkaen Aurajoelta:

* Turun kaupungintalo
* Aurakatu 3. Vuonna 1907 valmistunut, Frithiof Strandellin suunnittelema entisen Turun Osakepankin rakennus.
* Kauppakeskus Forum
* KOP-kolmio. Arkkitehti Viljo Revellin suunnittelema kauppakeskus.
* Kauppatori
* Turun ruotsalainen teatteri
* Hansakortteli
* Aurakatu 11. Eskil Hinderssonin suunnittelema vuonna 1908 valmistunut Turun kauppaopiston talo, jossa nykyään toimii Puolalanmäen lukio.
* Aurakatu 14. Strandellin suunnittelema, Priman talona tunnettu rakennus, jossa mm. toimi Uusi Aura -lehden toimitus.
* Aurakatu 16. Entinen Aurakadun tyttökoulu, jossa toimii nykyisin nuorisokeskus Vimma.
* Aurakatu 18. Turun ruotsinkielisen seurakunnan seurakuntatalo.

Kaskenkadun varrella sijaitsevat:

* Kaskenkatu 1. Strandellin suunnittelema rakennus, jossa toimii nykyisin muun muassa ravintola Uusi Apteekki. 70-luvulla rakennuksessa toimi myös uusnatsi / okkultisti Pekka Siitoimen valokuvausliike Siitoin Filmi Oy.
* Kaskenkatu 2. Strandellin suunnittelema As Oy Pantern
* Turun Työväenopisto
* Turunmaan sairaala

Kaskenkatuun rajoittuvat Vartiovuorenmäen puistoalue ja Samppalinnanpuisto, sekä Hämeenkadun ja Itäisen Rantakadun välissä sijaitseva Runeberginpuisto.

Lähteet
-------

1. ↑  Iso tietosanakirja, 14. osa (Troopillinen–Wasenius), art. Turku, osio Pääkadut, puistot, torit, Otava 1938
2. ↑
3. ↑  Poliisin käsimerkeistä kolmen värin opastukseen  1.3.2004. Turun Sanomat. Viitattu 21.9.2012.
4. ↑  Turun kivikerros – Kauppaopiston talo *kivikierros.com*. Viitattu 28.3.2017.
**Esko Ilmari Arjaluoto**, vuoteen 1935 **Lindholm**  (1. maaliskuuta 1923 Paimio – 11. elokuuta 1987 Turku) oli suomalainen meijerialan yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Arjaluodon vanhemmat olivat maanviljelijä Arttur Arjaluoto ja Alma Lydia Mäntylä ja puoliso vuodesta 1945 Vuokko Siviä Virta. Arjaluoto valmistui meijeriteknikoksi Valtion maitotalousopistosta 1947. Hän oli Vesilahden Osuusmeijerin isännöitsijä 1947–1949, Ylikulman Osuusmeijerin isännöitsijä Perniössä 1949–1951, Valion Salon meijerin isännöitsijä 1951–1954, Salon Seudun Osuusmeijerin toimitusjohtaja 1955–1971 ja Osuuskunta Maito-Auran toimitusjohtaja 1971–1983. Salon kaupunginvaltuuston jäsen Arjaluoto oli 1965–1968 ja hänellä oli myös useita muita yhteiskunnallisia ja liike-elämän luottamustehtäviä. Arjaluoto oli sotilasarvoltaan reservin ylikersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1974. Taiteilija Viljo Hurme maalasi hänen muotokuvansa 1973.

Lähteet
-------

1. 1 2  Esko Arjaluoto *Biografiasampo*. Viitattu 9.11.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 15.8.1987, nro 93, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 9.11.2022.
**Eero Okkonen** (s. 25. tammikuuta 1958 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija. Okkonen edusti pääsarjaurallaan Sotkamon Jymyä, Siilinjärven Ponnistusta ja Kiteen Urheilijoita. Sotkamon Jymyssä pelatessaan Okkonen saavutti kolme SM-kultaa kaudella 1990, kaudella 1992 ja kaudella 1993, yhden SM-hopean kaudella 1991 ja yhden SM-pronssin kaudella 1994. Okkonen pelasi urallaan kolme Itä-Länsi-ottelua vuosina 1984, 1988 ja 1993. Hän pelasi ulkokentällä kopparina. Okkonen pelasi Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 241 runkosarjaottelua. Näissä hän löi yhteensä neljä kunnaria ja 108 tavallista juoksua, toi 156 juoksua ja keräsi 1027 kärkilyöntiä. Okkonen pelasi urallaan 44 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 14 tavallista juoksua, toi 20 juoksua ja keräsi 198 kärkilyöntiä. Okkonen pelasi urallaan 11 alemman loppusarjaottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja seitsemän tavallista juoksua, toi 14 juoksua ja keräsi 65 kärkilyöntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑  ´
3. ↑
*Tämä artikkeli kertoo Italiassa sijaitsevasta kaupungista. Perussa sijaitsevasta alueesta kertoo artikkeli Loreton alue.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Loreto** on kaupunki Italiassa Anconan maakunnassa noin 20 kilometriä Anconan kaupungista etelään. Loretossa on noin 13 000 asukasta.

Kaupungissa oleva 1400-luvulta peräisin oleva kirkko Basilica della Santa Casa on katolinen pyhiinvaelluskohde. Basilika on rakennettu Santa Casa di Loreton ympärille, jonka uskotaan olleen talo, jossa Neitsyt Maria eli ja kasvatti Jeesus-lasta. Katolisen perinteen mukaan enkelit siirsivät rakennuksen Nasaretista Trsatiin Rijekassa nykyisessä Kroatiassa, sieltä Italiaan Recanatiin ja lopulta Loretoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 11.6.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 11.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Loreto Tourism
4. ↑  Holy House of Loreto, Loreto Sacred Destinations

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Loreto** Wikimedia Commonsissa

Anconan maakunta
Agugliano | Ancona | Arcevia | Barbara | Belvedere Ostrense | Camerano | Camerata Picena | Castelbellino | Castelfidardo | Castelleone di Suasa | Castelplanio | Cerreto d’Esi | Chiaravalle | Corinaldo | Cupramontana | Fabriano | Falconara Marittima | Filottrano | Genga | Jesi | Loreto | Maiolati Spontini | Mergo | Monsano | Monte Roberto | Monte San Vito | Montecarotto | Montemarciano | Morro d’Alba | Numana | Offagna | Osimo | Ostra | Ostra Vetere | Poggio San Marcello | Polverigi | Rosora | San Marcello | San Paolo di Jesi | Santa Maria Nuova | Sassoferrato | Senigallia | Serra San Quirico | Serra de’ Conti | Sirolo | Staffolo | Trecastelli
**Eero Ilmari Pilkama** (s. 3. helmikuuta 1943 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi MTV Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1984–1999. Vuosina 1999–2001 hän oli MTV:n varatoimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja sekä MTV:n silloisen omistajan Alma Median broadcasting-liiketoimintaryhmän johtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2001.

Ennen MTV:tä metsänhoitajaksi opiskellut Pilkama työskenteli useaan otteeseen Kemirassa, viimeksi hallintojohtajana ja hallituksen jäsenenä 1982–1984. Tekstiilialan valtionyhtiö Valvillan toimitusjohtajana ja hallituksen jäsenenä hän oli 1980–1982.

Pilkama on naimisissa televisio-ohjaaja Inkeri Pilkaman kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Tarkistuksia Alma Median Broadcasting-liiketoimintaryhmän johdossa (Pörssitiedote)  5.11.1999. Alma Media.  Arkistoitu 30.8.2019. Viitattu 30.8.2019.
2. ↑  Eero Pilkama eläkkeelle 1.3.2001 (Pörssitiedote)  6.2.2001. Alma Media.  Arkistoitu 30.8.2019. Viitattu 30.8.2019.
3. ↑  Valvillan Pilkama siirrostaan Kemiraan: "Palkka alenee, mutta myyntiarvo kasvaa".  *Helsingin Sanomat*, 10.11.1981, s. 29. HS Aikakone (tilaajille).
4. ↑  Roiha, Maria: "14. Yökyö-peli valloittaa katsojat", *Jussi Parviainen - Jumalan rakastaja*. Tammi, 2018. Google Books (viitattu 30.8.2019).
CASA 352L
CASA Jungmann
CASA C-212
CASA C-295
**Construcciones Aeronáuticas S.A. (CASA)** oli espanjalainen lentokoneita valmistanut yhtiö, jonka José Ortiz de Echagüe perusti 3. maaliskuuta 1923. Yhtiö valmisti aluksi lisenssillä ranskalaisia Brequet-lentokoneita Getafessa Madridin lähistöllä sijaitsevassa tehtaassa. Vuonna 1928 yhtiö perusti toisen tehtaan Cádiziin ja alkoi valmistaa lisenssillä Dornier Do J Wal -vesitasolentokoneita. Vuonna 1930 lensi yhtiön ensimmäinen itse kokonaan suunnittelema lentokone, CASA I. Espanjan sisällissodassa yhtiö tuotti koneita sekä Francon johtamille kansallismielisille että tasavaltalaisille, muiden muassa 250 kpl Polikarpov I-15 -hävittäjää. Sisällissodan jälkeen yhtiö alkoi valmistaa saksalaisia lentokoneita lisenssillä, joka jatkui pitkälle 1950-luvulle. Valmistusohjelmassa olivat muiden muassa Bücker Bü 133 Jungmeister (CASA 1133), Bücker Bü 131 Jungmann (CASA 1131) ja Heinkel He 111 (CASA 2111). 

Vuonna 1943 Espanjan valtio tuli osakkaaksi yhtiöön 33 %:n osuudella. Valtio nosti osuutensa vuoteen 1992 mennessä 99 %:iin.

1950-luvun lopulla yhtiö valmisti kotimarkkinoille kuljetuskoneita. Yhdysvaltojen sijoittaessa ilmavoimiensa koneita Espanjaan, CASA sai vuonna 1957 F-100 Super Sabre -koneiden huoltosopimuksen, samoin kuin Espanjan ilmavoimien T-33 -koneiden huollon. Vuonna 1962 yhtiö alkoi valmistaa lisenssillä Northrop F-5A -hävittäjäpommittajakoneita. 

Vuonna 1972 yhtiöön sulautettiin toinen espanjalainen lentokonevalmistaja Hispano Aviación S.A, joka oli aikanaan irtautunut Hispano-Suiza -yhtiöstä. Samana vuonna yhtiö liittyi Airbus-konsortioon. Vuonna 1999 CASA yhdistyi Aérospatiale-Matran ja DaimlerChrysler Aerospacen kanssa EADS-yhtiöksi. Tämän jälkeen CASA:n yksiköt saivat nimekseen **EADS-CASA**. Vuodesta 2009 lähtien CASA on osa Airbus Military-yhtiötä.

Suomen ilmavoimat on hankkinut kolme CASA C-295M -konetta korvaamaan käytöstä poistuvat Fokker F.27 Friendship -koneet.

Yhtiö on ollut mukana Eurofighter Typhoon -koneen kehityksessä.

Lentokoneet
-----------

Ennen vuotta 1945:

* CASA I
* CASA III
* CASA 352 - lisenssiversio Junkers Ju 52-kuljetuskoneesta, jonka valmistus jatkui vuoteen 1957
* CASA Jungmann - lisenssiversio Bücker Bü 131-koulukoneesta - sen valmistus jatkui vuoteen 1957
* CASA 2111 - lisenssiversio Heinkel He 111-pommikoneesta - sen valmistus jatkui vuoteen 1948 asti.

Vuoden 1945 jälkeen:

* CASA C-101 Aviojet
* CASA C 201 *Alcotan*
* CASA C 202 *Halcon*
* CASA C 207 *Azor*
* CASA C 212 *Aviocar*
* Airtech CN-235 (Airtech CN-235m CASA CN-235)
* CASA C-295
* CASA C 401

Lähteet
-------

1. ↑  European Defense Firms Form Conglomerate *articles.latimes.com*.  3.12.1999. Viitattu 2.7.2018.
2. ↑  CASA C-295M (PDF) Ilmavoimat. Viitattu 22.7.2018.
3. ↑  European Aeronautic Defence and Space Company Encyclopaedia Britannica. Viitattu 15.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* EADS-CASAn sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ihantalan kartano** sijaitsi Viipurin maalaiskunnassa, jonka Suomi toisessa maailmansodassa joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle. Kartanon historia alkaa vuodesta 1639, jolloin Lindved Hästesko sai oikeuden perustaa säterin Ihantalan kylään. Tämän yhden manttaalin perintötilan osti 1820 kreivi Fabian von Steinheil, joka hankki ja liitti tilaan kolme muuta tilaa, jotka olivat yhteensä 2/3 manttaalia. Myöhemmin maatilan ovat omistaneet kenraali Nikolai von Rechenberg ja pankinjohtaja A. Ramstén, joka myi sen kreivi Nik. Sieversille 1903. Seuraavaksi kartano siirtyi Alfred Kordelinin ja A. Saarelan omistukseen. Heidän aikanaan Ihantalan hovin metsät hakattiin ja puut myytiin. Vuonna 1907 Suomen valtio osti kartanon, jonka pinta-ala silloin oli 1 969,81 hehtaaria. Kartanon maille muodostettiin vuokraoikeudella 45 pien- ja palstatilaa ja niille 270 hehtaarin yhteismetsä. Kartanon emätilasta tehtiin 109 hehtaarin suuruinen maatila, joka sekin vuokrattiin yksityiselle maanviljelijälle.

Kartanon jäljelle jääneelle maalle perustettiin koulutila, jonne 1913 järjestettiin Ihantalan kasvatuslaitos. Koulutilalle hankittiin 1916 lisää maata niin että pinta-alaksi tuli 55,4 hehtaaria, josta 26,6 hehtaaria oli viljelykelpoista. Väliaikainen kasvatuslaitos toimi kartanon kaksikerroksisessa päärakennuksessa, jossa oli 13 huonetta. Laitokseen voitiin sijoittaa 7–15-vuotiaita poikia yhteensä 35. Pojat otettiin laitokseen joko yleisen tuomioistuimen määrääminä tai hakemuksen perusteella, jolloin vaadittiin kouluhallituksen lastensuojeluosaston hyväksyntä. Lastensuojeluosasto laati suunnitelman Suomen kasvatuslaitosten uudelleenjärjestelemiseksi ja ehdotti Ihantalan laitoksen siirtämistä toiselle paikkakunnalle. Tällöin paikkakunnan väestö päätti anoa tilaa ja sen rakennuksia perusteilla olleen Ihantalan seurakunnan tarpeisiin, sillä niistä saataisiin seurakunnalle pappila ja papinvirkatalo. Kasvatuslaitoksen toiminta loppui 1919. Ihantalan kartanon päärakennus kunnostettiin kirkkosaliksi ja rakennuksen päätyyn rakennettiin kellotorni. Ihantalan kirkon vihki käyttöön Viipurin hiippakunnan piispa Erkki Kaila 6. marraskuuta 1927. Kirkko tuhoutui sodassa 1940.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Iso tietosanakirja,* Otava 1932, osa 4, palsta 1346, hakusana Ihantala.
2. 1 2  *Tietosanakirja,* Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922, osa 11 (täydennysosa), palsta 405, hakusana Ihantala.
3. ↑  Kaipolan kylän esittely (Arkistoitu – Internet Archive) (viitattu 19.8.2014.)
**Boris Strel** (20. lokakuuta 1959 Škofja Loka, Slovenian ST – 28. maaliskuuta 2013) oli slovenialainen alppihiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa.

Strel sijoittui Lake Placidin olympialaisissa 1980 kahdeksanneksi suurpujottelussa ja keskeytti pujottelun. Hän sai Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 pronssia suurpujottelussa. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli samassa lajissa viides. 

Strel saavutti maailmancupissa kaksi palkintokorokepaikkaa: hän oli toinen Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 1981 ja voitti saman lajin Cortina d'Ampezzossa joulukuussa 1981. Suurpujottelucupin kokonaispisteissä hän oli kahdeksas kaudella 1979–1980.

Lähteet
-------

1. ↑  Umrl je Boris Strel *Delo.si*.  28.3.2013. Delo. Viitattu 29.3.2013. (sloveeniksi)
2. 1 2 3  Boris Strel *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.12.2012. Viitattu 10.1.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Boris Strel Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Suat Serdar lokakuussa 2018.
**Suat Serdar** (s. 11. huhtikuuta 1997 Bingen am Rhein) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä.

Serdar nousi Mainz 05:n junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2015–2016. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Bundesliigassa 12 ottelua ja toisella kahdeksan. Hän pelasi Eurooppa-liigassa neljä ottelua kaudella 2016–2017. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Bundesliigassa 25 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.

Kesällä 2018 Serdar siirtyi Schalke 04:ään. Hän pelasi kaudella 2018–2019 Bundesliigassa 26 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja Mestarien liigassa seitsemän ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 20 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Häneltä jäi kauden aikana 14 bundesliigaottelua pelaamatta loukkaantumisten vuoksi.

Serdar pelasi useissa Saksan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 Saksan sijoittuessa viidenneksi ja teki maalin sijoitusottelussa Alankomaita vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän teki maalin neljännesvälieräottelussa Sambiaa vastaan mutta Saksa hävisi ottelun jatkoajalla. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa. Saksan A-maajoukkueessa Serdar pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2019 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Sen jälkeen hän pelasi EM-karsintaotteluissa Viroa ja Pohjois-Irlantia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suat Serdar Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Gabriele Schnaut** (24. helmikuuta 1951 Mannheim – 19. kesäkuuta 2023) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän aloitti uransa mezzosopraanona, mutta siirtyi dramaattisiin sopraanorooleihin vuonna 1985 ja esiintyi vuodesta 2008 jälleen mezzosopraanorooleissa.

Schnaut opiskeli Peter Cornelius -konservatoriossa Mainzissa pääaineenaan viulunsoittoa. Samanaikaisesti hän suoritti musiikkitieteen opintoja. Laulua Schnaut opiskeli Hochschule für Musik und Darstellende Kunst Frankfurt am Mainissa. Hän teki debyyttinsä vuonna 1976 Staatsoper Stuttgartissa. Bayreuthin musiikkijuhlilla hän debytoi vuonna 1977 Patrice Chéreaun ohjaamassa *Nibelungin sormuksen* tuotannossa. Bayreuthissa Schnaut lauloi vuoteen 2000 saakka. 1970-luvun lopussa ja 1980-luvulla hän oli Staatstheater Darmstadtin ja Nationaltheater Mannheimin jäsen. Schnaut teki ensimmäisen esiintymisensä Bayerische Staatsoperissa vuonna 1982. Vuonna 1988 hän liittyi Deutsche Oper am Rheiniin ja vuonna 1995 Hampurin valtionoopperaan. Vuodesta 2013 hän oli Bayerische Staatsoperin jäsen. Kansainvälisesti Schnaut esiintyi muun muassa La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Wienin valtionoopperassa ja Salzburgin musiikkijuhlilla.

Schnaut esiintyi halki uransa Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperarooleissa. Lisäksi hän teki esiintymisiä muun muassa Toscana ja Turandotina Giacomo Puccinin samannimisissä oopperoissa. Vuonna 2012 Schnaut oli mukana kantaesittämässä Jörg Widmannin oopperaa *Babylon*. Hän toimi vuosina 2005–2014 lauluprofessorina Universität der Künste Berlinissä. Schnaut sai Kammersängerin-arvonimen Hampurista vuonna 1995 ja Münchenistä 2003. Hänelle myönnettiin myös Baijerin ansiomerkki. Schnaut oli naimisissa Walter Knirimin kanssa. Hän kuoli äkillisesti 72-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  David Salazar, Obituary: German Soprano Gabriele Schnaut Dies at 72 OperaWire 21.6.2023, viitattu 21.6.2023
2. 1 2 3 4  Norman Lebrecht, DEATH OF A DOMINANT GERMAN SOPRANO, 72 SlippeDisc 20.6.2023, viitattu 21.6.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Boris Trajkovski** (mak. Борис Трајковски, 25. kesäkuuta 1956 – 26. helmikuuta 2004) oli Makedonian tasavallan presidentti vuosina 1999–2004.

Trajkovski syntyi Murtinon kylässä lähellä Strumicaa metodistiperheeseen. Hän valmistui 1980 lakimieheksi Skopjen Pyhän Kyrilloksen ja Methodioksen yliopistosta. Hän erikoistui kauppa- ja työlakiin sekä vieraili Yhdysvalloissa, jossa hän opiskeli teologiaa tullakseen metodistisaarnaajaksi.

Hänet karkotettiin uskonnollisesta toiminnasta*selvennä* pikkukylään, jossa hän otti hoitaakseen romaniseurakunnan. 1980-luvun vapautumisen jälkeen hän palasi Skopjeen rakennusyhtiön lakiosaston johtoon. Makedonian tasavallan julistauduttua itsenäiseksi Trajkovski liittyi VMRO-DPMNE-puolueeseen. Hän kehitti puolueensa yhteyksiä ulkomaille ja hänet nimitettiin varaulkoministeriksi 21. joulukuuta 1998. Maineestaan maltillisena*selvennä* reformistina Trajkovski valittiin VMRO-DPMNE:n presidenttiehdokkaaksi marraskuun 1999 vaaleihin. Hän voitti Tito Petkovskin 52 % – 45 % albaanivähemmistön äänien ansiosta. Vaalituloksen epäselvyyksien vuoksi hän pääsi presidentiksi vasta kuukauden myöhässä, kun osalla alueista järjestettiin uusi vaali vilpin vuoksi.

Kansainvälisestikin arvostettu*lähde?* Trajkovski toi usein esille kristinuskon korostamaa rauhan ja yhteisymmärryksen sanomaa. Trajkovski pyrki myös usein osallistumaan Balkanin alueen eri rauhanpyrkimyksiin. Vuonna 2001 hänen johdollaan onnistuttiin neuvottelemaan rauha Makedonian tasavallan hallituksen ja sitä vastaan taistelleiden albaanisissien välillä.

Trajkovski ja kahdeksan muuta matkustajaa menehtyivät helmikuussa 2004, kun heitä kuljettanut Beech 200 Super King Air -lentokone törmäsi huonossa säässä vuoreen Bosnia ja Hertsegovinan alueella. Onnettomuus johtui tutkimusten mukaan miehistön tekemästä virheestä.

Lähteet
-------

* Boris Trajkovski *setimes.com*.  Arkistoitu 20.2.2014.  (englanniksi)

Pohjois-Makedonian vaakunaMakedonian tasavallan ja Pohjois-Makedonian presidentit
Kiro Gligorov (1991–1995, 1995–1999) | Boris Trajkovski (1999–2004) | Branko Crvenkovski (2004–2009) | G’orge Ivanov (2009–2019) | Stevo Pendarovski (2019– ) 



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Subaru XT** on coupé-korinen Subarun automalli. Sitä myytiin eri maissa eri nimillä. Australiassa ja Uudessa Seelannissa nimi oli Vortex ja Japanissa nimi oli Alcyone. Auto oli vuosimallista riippuen saatavana varustettuna etuvedolla, kytkettävällä tai jatkuvalla nelivedolla. Nimi Alcyon tulee kirkkaimmasta tähdestä Seulasten tähtiryhmässä, johon Subarun logo perustuu.

XT -mallin rekisteröinnit Suomessa:
-----------------------------------

| Vuosi | 1989 | 1990 | 1991 |
| --- | --- | --- | --- |
| Määrä (kpl) | 11 | 3 | 3 |

Auto on muotoiltu erittäin aerodynaamisesti, joka oli mahdollista litteän bokserimoottorin ansiosta. Autoa testattiin tuulitunnelissa ja autossa käytettiin jopa lentokonetyylisiä ovenkahvoja mahdollisimman pienen ilmanvastuskertoimen saamiseksi. Ilmanvastuskerroin onkin vain 0.29. 

Sisältä XT on muotoiltu muistuttamaan lentokonetta. Vaihdekeppi muistuttaa joystickiä ja digitaalimittaristoissa on 3D -grafiikat. 

Perusvarusteena kaikissa malleissa on monia melko erikoisia varusteita, kuten yksipyyhinjärjestelmä, ohjauspyörä jossa on yksi pystysuora ja yksi vaakasuora puola, tietokonekäyttöinen moottorin ja vaihteiston ohjausjärjestelmä, ohjauspyörän korkeuden ja etäisyydensäätö, mittaristo joka korkeussäätyy ohjauspyörän mukana ja pistoolityyppinen vaihteenvalitsin. 

Joissakin malleissa on lisäksi myös digitaalimittaristo, matkatietokone jossa pituus/polttoaineenhallintaominaisuudet, pneumaattinen jousitus korkeussäädöllä, napista päälle kytkettävä neliveto ja mäkijarru. 

Varustelutasot ovat perusmalli DL, paremmin varusteltu GL ja paras malli GL-10. Monet jälkimmäisistä varusteista ovat vain GL-10 mallissa. 

XT6 -mallissa on erikoinen Cybrid-ohjaus, sähköhydraulinen ohjausjärjestelmä, joka muuttaa ohjaustehostimen tehostusta ajonopeuden mukaan. Tämä järjestelmä ei käytä perinteistä hihnakäyttöistä ohjaustehostinpumppua vaan pumppu pyörii erillisen sähkömoottorin voimalla ja tarvitsee erikoista Subarun omaa öljyä toimiakseen. Vastaavanlaisia ohjaustehostuksen toteutuksia on tullut selvästi myöhemmin käyttöön esimerkiksi 2000-luvun alun Peugeot 307 -mallissa.

Kehitys
-------

Vuonna 1987 auto sai kasvojenkohotuksen, ja mm. valot muuttuivat. 

Vuonna 1988 esiteltiin kuusisylinterinen, 2,7-litraisella moottorilla varustettu XT6 Yhdysvaltain markkinoille, Japanissa tämä malli tunnettiin nimellä Alcyone VX. 

| Malli | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.8 | B4 SOHC 8V EA82 | 1781 cm3 | 72 kW (97 hv) @ 5200 r/min | 140 Nm @ 3200 r/min |
| 1.8 | B4 SOHC 8V Turbo EA82T | 1781 cm3 | 100 kW (136 hv) @ 5600 r/min | 196 Nm @ 2800 r/min |
| 2.7 | B6 SOHC 12V ER27 | 2672 cm3 | 108 kW (145 hv) @ 5200 r/min | 212 Nm @ 4000 r/min |

Mitat ja painot
---------------

* **Pituus**: 4490 mm
* **Leveys**: 1690 mm
* **Korkeus**: 1335 mm
* **Akseliväli**: 2465 mm
* **Raideleveys (e / t)**: 1420 mm / 1425 mm
* **Omamassa**: 1160–1180 kg
* **Tavaratila**: 315 l
* **Polttoainesäiliö**: 60 l

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Subaru XT**.
Gabriele Amorth**Gabriele Amorth** (1. toukokuuta 1925 Modena – 16. syyskuuta 2016 Rooma) oli katolisen kirkon vuonna 1954 vihitty italialainen pappi. Hän kuului Giacomo Alberionen perustamaan Pyhän Paavalin yhteisöön. Hän nousi julkisuuteen Rooman pääeksorsistina eli manaajana, korkea-arvoisimpana demonien ulosajajana. Hän julkaisi kirjoja muun muassa työstään eksorsistina. Hän sai oppiarvon teologian ohella myös oikeustieteestä.

Amorthin mukaan diktaattorit Hitler ja Stalin olivat "melkein varmasti" paholaisen riivaamia. Amorth vastusti Harry Potter -kirjoja, koska uskoi niiden voivan vietellä lapsia okkultismiin ja mustaan magiaan. Harry Potterin takaa löytyy hänen mukaansa "pimeyden kuninkaan, paholaisen" signeeraus.

Amorth toimi vuosina 1990–2000 perustamansa Eksorsistien kansainvälisen yhdistyksen puheenjohtajana.

Amorthin lempielokuva oli William Friedkinin kauhuelokuva *Manaaja*. Hänen mukaansa elokuva on sisällöltään tarkka ja perustuu tositapahtumiin, joskin erikoisefektit ovat liioiteltuja. Hän suositteli elokuvan katsomista, koska "ihmisten tulee saada tietää mitä me teemme".

Lähteet
-------

1. ↑  Rome’s exorcist, Father Gabriel Amorth, dies at age 91  16.9.2016. Catholic News Agency. Viitattu 17.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Allegri, Renzo: The Exorcist *Messenger of Saint Anthony*.  Arkistoitu 7.2.2012. Viitattu 8.9.2009. (englanniksi)
3. ↑  Pisa, Nick: Hitler and Stalin were possessed by the Devil, says Vatican exorcist *Mail Online*.  28.8.2006. Viitattu 8.9.2009. (englanniksi)
4. ↑  Dodig, Dario: Interview With: Fr Gabriele Amorth *The Medjugorje Web*.  26.9.2002. Viitattu 8.9.2009. (englanniksi)
5. ↑  Brandreth, Gyles: An Interview With Father Gabriele Amorth *The Sunday Telegraph*.  29.10.2000. Viitattu 12.10.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Kroatia
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ihmeellisistä kuulluista asioista** (m.kreik. Θαυμασια ἀκουσματα, *Thaumasia akūsmata*; lat. *De mirabilibus auscultationibus*) on Aristoteleen koottujen teosten laitokseen eli Corpus Aristotelicumiin kuuluva teos, joka ei kuitenkaan ole todellisuudessa Aristoteleen kirjoittama. Sen sisältö on kuitenkin ainakin suurimmaksi osaksi peräisin peripateettisesta koulukunnasta.

Sisältö
-------

Teoksen kirjoittaja luettelee erilaisia kuulemiaan asioita, jotka vaikuttavat enemmän tai vähemmän hämmästyttäviltä, ja joista osa on todenperäisempiä ja osa vaikuttaa enemmän legendoilta. Ne koskevat enimmäkseen eri eläinlajeja, kasveja ja luonnonilmiöitä. Asioita ei pyritä tutkimaan tai selittämään sen enempää. Suurin osa "ihmeellisistä kuulluista asioista" alkaa sanoilla "Kerrotaan, että" tms.

### Esimerkkejä

(7.) "Ihmiset sanovat, että Egyptissä viklat lentävät krokotiilien suihin ja puhdistavat niiden hampaat, vetäen ulos niiden kuonoihin tarttuneita lihanpalasia, ja krokotiilit ovat hyvillään, eivätkä vahingoita niitä" (831a10–15).

(13.) "Ihmiset sanovat, että tikaksi kutsuttu lintu kiipeää puihin kuin lisko, sekä riippuen että seisten oksilla. Sanotaan myös, että se syö toukkia puista, ja kaivautuu niin syvälle puihin toukkia etsiessään, että se jopa kaataa puita" (831b5–10).

(25.) "Kerrotaan, että Gyaroksen saarella hiiret syövät rautaa" (832a20–25).

(29.) "Sanotaan, että Kilikiassa on vesipyörre, johon upotetut tukehtuneet linnut ja muut eläimet heräävät jälleen henkiin" (832b5).

(66.) "Sanotaan, että täplikäs lisko nahkansa luotuaan kääntyy ja nielee nahan kuten käärmeet, koska lääkärit etsivät näitä nahkoja, koska ne ovat hyödyllisiä niille jotka kärsivät epilepsiasta" (835a25–30).

Lähteet
-------

* *The Works of Aristotle*. Toimittanut W. D. Ross M.A. Oxford, Clarendon Press, 1913.

Kirjallisuutta
--------------

* Aristotle: *On Marvellous Things Heard*. Teoksessa *Aristotle’s Works*. Volume XIV: Minor Works. Loeb Classical Library 307. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-99338-1.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.

Aiheesta muualla
----------------

* Pseudo-Aristotle: *De mirabilibus auscultationibus* (englanniksi)
**Matti Breschel** (s. 31. elokuuta 1984 Ballerup) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa 2005 ja edusti kauteen 2010 saakka CSC/Saxo Bank -tallia. Vuosina 2011–2012 hän ajoi Rabobank-joukkueessa ja palasi 2013–2015 ensimmäiseen talliinsa, tuolloiselta nimeltään Team Saxo-Tinkoff / Team Tinkoff-Saxo. Vuonna 2016 hän edusti yhdysvaltalaista Cannondale Pro Teamia, 2017 Astana Teamia ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2018–2019 EF Education Firstiä. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut EF Education-Easy Post -tallissa apulaisjoukkueenjohtajana.

Breschel voitti Espanjan ympäriajon 2008 päätösetapin massakirin jälkeen. Saman vuoden MM-kilpailuissa Varesessa hän saavutti pronssia Alessandro Ballanin ja Damiano Cunegon jälkeen. Lisäksi hän voitti 1. HC-luokkaan arvostetun yhden päivän kilpailun, Philadelphia International Championshipin. Melbournen MM-kilpailuissa 2010 hän sai Thor Hushovdin jälkeen hopeaa.

Saavutuksia
-----------

2005
Qatarin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
2006
Qatarin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
Driedaagse Van West-Vlaanderen, nuorten kilpailun voitto
2007
Irlannin ympäriajo, sprinttikilpailun ja 2. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 2. etapin voitto
Italian ympäriajo, 18. etapilla kolmas
2008
Philadelphia International Championship, voitto
Ster Elektrotoer, 1. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 2. ja 3. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 21. etapin voitto, 17. etapilla toinen
Maantieajon MM-kilpailu, pronssia
2009
Flanderin ympäriajo, kuudes
Katalonian ympäriajo, 2. etapin voitto
Luxemburgin ympäriajo, 4. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 4. etapin voitto
Maantieajon Tanskan mestari
Tanskan ympäriajo, pistekilpailun ja 1. etapin voitto
Vattenfall Cyclassics, toinen
Maantieajon MM-kilpailu, seitsemäs
2010
Dwars door Vlaanderen, voitto
Tanskan ympäriajo, sprinttikilpailun ja 3. etapin voitto
Maantieajon MM-kilpailu, hopeaa
Giro del Piemonte, kolmas
2012
Gent–Wevelgem, kolmas
Vuelta a Burgos, 3. etapin voitto
2013
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 2. ja 3. etapin voitto
2014
Luxemburgin ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 3. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa neljäs
2015
Tanskan ympäriajo, pistekilpailun sekä 3. ja 4. etapin voitto
2018
Japan Cup, kolmas

Lähteet
-------

* Profiili Cycling Archives -tietokannassa (englanniksi)
* Saavutukset trap-friis-tietokannassa (englanniksi)
* Saavutukset Pro Cycling Stats -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Hushovd kiri maantieajon mestariksi *yle.fi*.  3.10.2010. Viitattu 3.10.2010.
2. ↑  Tour of Denmark, Denmark, 2.HC *cyclingnews.com*.  2.8.2009.  Arkistoitu 5.8.2009. Viitattu 3.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  Fuglsang secures Tour of Denmark overall victory / Sprint classification *cyclingnews.com*.  8.8.2010. Viitattu 10.8.2010. (englanniksi)
4. ↑  Points classification *Cyclingnews*.  8.6.2014. Viitattu 9.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
**Gabriela Pichler** (s. 11. maaliskuuta 1980 Huddinge, Ruotsi) on ruotsalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka ensimmäinen kokoillan elokuva oli vuonna 2012 ilmestynyt *Syödä, nukkua, kuolla*. Elokuva sai muun muassa parhaan elokuvan, parhaan ohjaajan ja parhaan käsikirjoituksen Guldbagge-palkinnot.

Nuoruus ja opiskelu
-------------------

Gabriela Pichler syntyi Huddingessa vuonna 1980. Hänen äitinsä oli syntynyt Bosnia ja Hertsegovinassa ja hänen isänsä Itävallassa. Perhe muutti Örkelljungaan, kun Gabriela oli kahdeksanvuotias.

Pichler opiskeli Öölannin dokumenttielokoulussa ja Göteborgin yliopiston Valand-akatemiassa. Hän sai alemman korkeakoulututkinnon vuonna 2008. Lopputyönään Pichler teki lyhytelokuvan *Skrapsår*, joka palkittiin vuonna 2010 parhaan lyhytelokuvan Guldbaggella.

Ura
---

Pichlerin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli *Syödä, nukkua, kuolla* (2012), joka kertoo modernista työväenluokasta ja sen päähenkilö on nuori ruotsalainen Rasa, jonka molemmat vanhemmat ovat maahanmuuttajia. *Syödä, nukkua, kuolla* sai hyvän vastaanoton, ja se sai monia eri palkintoja. Venetsian elokuvajuhlilla elokuvalle myönnettiin yleisöpalkinto. *Syödä, nukkua, kuolla* oli ensimmäinen naisen ohjaama elokuva, joka voitti parhaan elokuvan, parhaan ohjaajan ja parhaan käsikirjoituksen Guldbagget.

Pichler osallistui esikoiselokuvansa jälkeen Doxwise Norden -lyhytelokuvaprojektiin, jossa kuvattiin nuorten pohjoismaalaisten jokapäiväistä elämää. Pichlerin toinen elokuva oli *Amatöörit*, joka sai ensi-iltansa vuoden 2018 Göteborgin elokuvajuhlilla, missä se palkittiin muun muassa parhaan Pohjoismaisen elokuvan Dragon-palkinnolla. Vuoden 2019 Guldbagge-gaalassa Pichler oli ehdolla parhaasta ohjauksesta ja käsikirjoituksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gabriela Pichler *Nordic Women in Film*. Svenska Filminstitutet. Viitattu 3.4.2019. (ruotsiksi)
2. 1 2  En debut med lyskraft *Sydsvenskan*.  5.10.2012. Viitattu 3.4.2019. (ruotsiksi)
3. ↑  Gabriela Pichler at IFFR IIFR. Viitattu 3.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gabriela Pichler** Wikimedia Commonsissa

* Gabriela Pichler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Gabriela Pichler Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Katalonia
* Saksa
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Boris Vasiljevitš Spasski** (ven. Борис Васильевич Спасский, s. 30. tammikuuta 1937 Leningrad, Neuvostoliitto) on shakin suurmestari. Hän oli shakin kymmenes maailmanmestari (1969–1972). Suurimmat menestyksensä hän saavutti edustaessaan Neuvostoliittoa. Nykyisin hän edustaa Ranskaa, jossa hän on asunut 1976 lähtien. Hänestä tuli Ranskan kansalainen 1978.

Spasski oppi pelaamaan shakkia 5-vuotiaana ja 18-vuotiaana hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden. Hän voitti shakin maailmanmestaruuden vuonna 1969 maanmieheltään Tigran Petrosjanilta, mutta menetti tittelinsä amerikkalaiselle Bobby Fischerille vuonna 1972 Reykjavikin legendaarisessa MM-ottelussa. Ennen ottelua Spasski ei ollut hävinnyt kertaakaan Fischerille ja hän oli voittanut kolme peliä viidestä, jotka he olivat pelanneet. Fischer oli kuitenkin loistavassa kunnossa ja voitti ottelun vakuuttavasti pistein 12½–8½. Vaikka Spasski hävisi ottelun, hän antoi huomattavasti paremman vastuksen kuin pelaajat, jotka Fischer oli kukistanut kandidaattiotteluissa (Mark Taimanov, Bent Larsen, ja Tigran Petrosjan).

Pian MM-ottelun jälkeen hän menetti Neuvostoliiton ykköspelaajan aseman nousevalle tähdelle Anatoli Karpoville.

Aiheesta muualla
----------------

* Boris Spasski ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
* FIDE-kortti: Boris Spasski (englanniksi)

Shakin maailmanmestarit

|  |  |
| --- | --- |
| Kiistattomat (1886–1993): | 
* Steinitz
* Lasker
* Capablanca
* Euwe
* Alehin
* Smyslov
* Tal
* Botvinnik
* Petrosjan
* Spasski
* Fischer
* Karpov
* Kasparov

 |
| FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006: | 
* Halifman
* Ponomarov
* Kasymdžanov
* Topalov

 |
| PCA:n maailmanmestarit 1993–2006: | 
* Kasparov
* Kramnik

 |
| Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen: | 
* Kramnik
* Anand
* Carlsen
* Ding

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Matti Yrjö Auramaa** (5. joulukuuta 1932 Eura – 6. elokuuta 2020 Eura) oli suomalainen kuljetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.

Matti Auramaan vanhemmat olivat liikenneneuvos Yrjö Auramaa ja Bertta Kajala ja puoliso Tellervo Päivikki Tammiranta. Auramaa oli isänsä perustaman kuljetusalan yrityksen kuorma-auton kuljettaja 1950–1960, ajoesimies 1961–1971, kuljetuspäällikkö 1972–1978, tekninen johtaja 1979–1983 ja toimitusjohtaja 1983–2003. Perheyrityksen hallituksen puheenjohtajana hän toimi yli 20 vuotta. Auramaalla oli myös useita alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä, muun muassa pitkäaikainen jäsenyys Autoliikenteen Työantajaliiton hallituksessa. Liikenneneuvoksen arvonimen Auramaa sai vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kari Kelk: Liikenneneuvos Matti Auramaa (1932–2020). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 12.5.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.5.2022.
2. ↑  Matti Auramaa 1932–2020. Liikenneneuvos. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  10.9.2020. Viitattu 23.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Auramaa-yhtiöt
**Matti Emil Arteva** (s. 19. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen insinööri ja metalliteollisuudessa toiminut eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Arteva syntyi myyntipäällikkö Olavi Emil Artevan ja notaari Eine Lemmitty Parvion perheeseen. Hänen puolisonsa on merkonomi Anja Kaarina Kärkkäinen. Koneinsinööriksi Arteva valmistui  Helsingin teknillisestä oppilaitoksesta 1970. Hän oli Telko Oy:n osastopäällikkö 1970–1975 ja Aspo Oy:ssä tuotepäällikkö 1975–1977, teräsosaston osastopäällikkö 1977–1980, Järvenpään esikäsittelylaitoksen johtaja 1980–1983, tekniikkaryhmän johtaja 1983–1991, metalli- ja tekniikkaryhmän johtaja 1991 ja varatoimitusjohtaja 1991–1992. Asva Oy:n toimitusjohtaja Arteva oli 1992–1999 ja Rautaruukki Oyj:ssä Teräspalveluryhmän johtaja 1999–2003 ja Metallituotteet-divisioonan, vuodesta 2004 Ruukki Metals -divisioona, johtaja 2003–2004, vanhempi neuvonantaja 2005 ja johtoryhmän jäsen 2001–2004. Hänellä oli työuransa aikana myös useita liike-elämän asiantuntija- ja luottamustetehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Arteva sai 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2  Skippari, Mika: Kauppaneuvos Matti Arteva (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 6.7.2023.
*Tämä artikkeli käsittelee tekoa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**Kosto** on teko, jossa itseen kohdistuneeseen vääryyteen tai pahantekoon vastataan tekijään kohdistuvalla vastavuoroisella vahingonteolla. Näin uhrin ja tekijän osat vaihtuvat. Koston vastakohtana nähdään usein anteeksianto.

Koston tavoitteena voi olla esimerkiksi vääryyden korjaaminen, uhatun itsetunnon, omakuvan tai maineen palauttaminen, valta-asemien tasaaminen, tulevien pahantekojen ehkäiseminen, tai opetuksen antaminen pahantekijälle.

Kostoa pidetään usein vahingollisena ja antisosiaalisena tekona. Kosto voi aiheuttaa tekijässään syyllisyyden tunteita tai pahan olon, tai epäilyksen omaa hyvyyttä tai moraalisuutta kohtaan, tai se voi osoittautua hyödyttömäksi ihmissuhteen korjaamisessa. Joskus kostolla nähdään hyödyllisiä seurauksia, kuten provokaation aiheuttamien kielteisten tunteiden korjaaminen, empatian saaminen vastapuolelta ihmissuhteessa, tai opetuksen antaminen tai katumuksen tunteen synnyttäminen pahantekijässä.

Useimpien ihmisten mielestä kostaminen on moraalisesti väärin sekä kypsymätön ja lapsellinen tapa vastata vääryyteen. Toisaalta monet näkevät heikkoina ja tehottomina sellaiset ihmiset, jotka eivät vastaa kaltoinkohteluunsa kostolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Boon, Susan (toim. Reis, Harry T. & Sprecher, Susan K.): "Revenge", *Encyclopedia of Human Relationships*, s. 1378–1379. Sage, 2009. ISBN 978-1-4129-5846-2.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kosto**.
* Sitaatteja aiheesta **Kosto** Wikisitaateissa
**Chigi** on italialainen aatelissuku, joka on alun perin lähtöisin Sienasta. Suku vaurastui pankkitoiminnalla, ja siitä tuli 1600-luvulla ruhtinassuku paavien hallitsemassa Roomassa ja Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa.

Suvun ensimmäinen maineikas jäsen oli Agostino Chigi, josta tuli Roomassa huomattava pankkiiri. Hän oli yhden Euroopan vauraimman liikemiessuvun päämies. Chigin suku lainasi rahaa paaveille ja hallinnoi kirkon tuloja sekä käytti runsaasti rahaa näyttäviin hankkeisiin ja tuki avokätisesti kirjailijoita ja taiteilijoita. Agostino Chigi kuoli vuonna 1520.

Fabio Chigi valittiin paaviksi vuonna 1655 ja hän otti nimekseen Aleksanteri VII. Paavi Aleksanteri keräsi huomattavan Biblioteca Chigianan, joka on nykyisin osa Vatikaanin kirjastoa. Aleksanteri VII aateloi veljenpoikansa Agostinon Farnesen Compagnon prinssiksi ja Ariccian herttuaksi. Aleksanteri VII:n kuoltua Chigin suvun roomalainen haara palveli paaveja ja menestyi. Vuonna 1852 tämä sukuhaara muutti nimekseen Chigi-Albani, sillä suvun jäseniä oli mennyt naimisiin tuolloin jo sammuneen Albanin suvun jäsenten kanssa.

Chigin suvun Roomassa pitkään omistama kaupunkipalatsi Palazzo Chigi on nykyään Italian hallituksen toimipaikka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chigi Family *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 5.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Chigi Palace (englanniksi) Roma – sito turistico ufficiale (Rooman kaupungin viralliset turismisivut). Viitattu 11.12.2022.
Kazakstanin vaakuna
**Kazakstanin vaakuna** on Kazakstanin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 4. kesäkuuta 1992. 

Vaakunaan on taivaansiniselle pohjalle kuvattu kultaisella jurtan huippu, josta lähtee kultaisia säteitä. Vaakunan sivuilla on kaksi kultaista myyttistä siivekästä hevosta. Vaakunan yllä on kultainen viisisakarainen tähti. Vaakunan ympyrämuoto symboloi elämää ja ikuisuutta. Jurtan huippu symboloi perheen hyvinvointia, rauhaa ja rauhallisuutta. Vaakunan väreistä kulta symboloi Kazakstanin kansan valoisaa ja selkeää tulevaisuutta ja taivaansininen symboloi halua rauhaan, suostumusta, ystävyyttä ja ihmisten yhtenäisyyttä. Vaakunan alla lukee QAZAQSTAN (*"Kazakstan"* kazakiksi).

Katso myös
----------

* Kazahstanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kazakstanin vaakuna** Wikimedia Commonsissa

Aasian vaakunat

* Afganistan
* Arabiemiirikunnat
* Armenia
* Azerbaidžan
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Etelä-Korea
* Filippiinit
* Georgia
* Indonesia
* Intia
* Irak
* Iran
* Israel
* Itä-Timor
* Japani
* Jemen
* Jordania
* Kambodža
* Kazakstan
* Kiina
* *Hongkong*
* Kirgisia
* Kuwait
* Kypros
* Laos
* Libanon
* *Macao*
* Malediivit
* Malesia
* Mongolia
* Myanmar
* Nepal
* Oman
* Pakistan
* Pohjois-Korea
* Qatar
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syyria
* Tadžikistan
* Taiwan
* Thaimaa
* Turkki
* Turkmenistan
* Uzbekistan
* Venäjä
* Vietnam


Euroopan valtioiden vaakunat
Alankomaat  ·  Albania  ·  Andorra  ·  Armenia¹  ·  Azerbaidžan¹  ·  Belgia  ·  Bosnia ja Hertsegovina  ·  Bulgaria  ·  Espanja  ·  Georgia¹  ·  Islanti  ·  Irlanti  ·  Italia  ·  Itävalta  ·  Kazakstan¹  ·  Kroatia  ·  Kreikka  ·  Kypros¹  ·  Latvia  ·  Liechtenstein  ·  Liettua  ·  Luxemburg  ·  Malta  ·  Moldova  ·  Monaco  ·  Montenegro  ·  Norja  ·  Pohjois-Makedonia  ·  Portugali  ·  Puola  ·  Ranska  ·  Romania  ·  Ruotsi  ·  Saksa  ·  San Marino  ·  Serbia  ·  Slovakia  ·  Slovenia  ·  Suomi  ·  Sveitsi  ·  Tanska  ·  Tšekki  ·  Turkki¹  ·  Ukraina  ·  Unkari  ·  Yhdistynyt kuningaskunta  ·  Valko-Venäjä  ·  Vatikaanivaltio  ·  Venäjä¹  ·  Viro

¹ Myös Aasiaan kuuluvaksi tulkittava valtio
Kosti Meriläisen omakuva vuodelta 1915 (Ateneumin taidemuseo)
**Kosti Meriläinen** (15. lokakuuta 1886 Kurkijoki – 11. tammikuuta 1938) oli suomalainen taidegraafikko, taidemaalari ja pilapiirtäjä.

Meriläinen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Taideteollisuuskeskuskoulun iltakursseilla. Hän teki opintomatkoja Tanskaan, Italiaan ja Itävaltaan.

Meriläinen maalasi maisema- ja henkilökuvia, mutta hänen vahva lajinsa oli taidegrafiikka, erityisesti etsaus. Hänen graafinen tuotantonsa käsittää noin 200 teosta. Hän osallistui Marraskuun ryhmän taiteilijapiirin näyttelyihin. Lisäksi hän ansaitsi sivutuloja kuvittajana ja pilapiirtäjänä.

Hänen pilapiirroksiaan julkaistiin Kurikka-lehdessä ja Tuulispäässä sekä ruotsinkielisissä pilalehdissä.

Meriläisen boheemiin ystäväpiiriin kuuluivat muun muassa Jalmari Ruokokoski ja Ilmari Aalto.

Lähteet
-------

* Järvi, Olavi: *Parhaat pilapiirtäjämme*. Helsinki: Tammi, 1979. ISBN 951-30-4434-3.
* Meriläinen, Kosti (1886–1938) *Kansallisbiografia*. SKS Biografiakeskus. Viitattu 22.1.2012.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |