recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**StaffPoint-konserni** kuuluu Suomen suurimpiin työnantajiin ja on myös yksi suurimmista henkilöstöpalveluyrityksistä Suomessa. Se toimii Suomessa 10 toimipaikassa. Lisäksi konsernilla on yhtiö Espanjan Aurinkorannikolla.

Konsernin kuusi palvelualuetta ovat rekrytointi, henkilöstövuokraus, henkilöstövalmennus, työllistämis- ja urapalvelut, HR-asiantuntijapalvelut ja konsultointi sekä HR-prosessien hallintatyökalut. Staffpoint on perustettu 52 vuotta sitten Turussa. Konserniyhtiöihin lukeutuvat StaffPoint Oy:n lisäksi mm. valmennus- ja koulutusyhtiö Spring House Oy, HR-ohjelmistoratkaisuja kehittävä Saima Soft Oy sekä digitaalisen liiketoiminnan suorahakuihin ja Interim Management -palveluihin keskittynyt Henrico Digital Oy. 

StaffPointin asiakkaita ovat pienet ja suuret yksityiset yritykset, valtionhallinto ja muut julkisen sektorin toimijat, kunnat ja kaupungit. Asiakkaiden suositteluhalukkuus vuonna 2022 oli **91 %**. 

StaffPoint-konsernin liikevaihto vuonna 2021 oli 131,5 miljoonaa euroa. Sen palveluksessa työskentelee lähes 350 toimihenkilöä (rekrytointikonsultteja, johdon suorahakuun erikoistuneita headhuntereita, asiakkuuspäälliköitä, kouluttajia, valmentajia sekä muita hallinnon ammattilaisia) sekä noin 14 000 vuokratyöntekijää operatiivisissa tai asiantuntijatehtävissä. 

Konsernin pääomistajana on 1.12.2017 alkaen ollut pääomasijoitusyhtiö Sponsor Capital ja muina omistajina työeläkeyhtiö Varma sekä liiketoimintajohto/avainhenkilöt. StaffPoint-konsernin hallituksen puheenjohtaja on Sponsor Capitalin partner Juuso Kivinen. StaffPoint kuuluu Elinkeinoelämän Keskusliittoon kuuluvan Henkilöstöala HELA ry:seen.

Yritys tarjoaa vuosittain tuhansia työpaikkoja niin määräaikaisiin, vakituisiin kuin sesonkiluonteisiin työsuhteisiin sadoissa suomalaisissa rityksissä ja organisaatioissa.

Lähteet
-------

1. ↑   vainu.io
2. ↑   StaffPoint-konserni

Aiheesta muualla
----------------

* StaffPoint Oy (kauppalehti.fi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* StaffPoint Holding Oy (kauppalehti.fi)
* Spring House Oy
* Henrico
Oleh Krysa
**Oleh Vasylovytš Krysa** (ukr. Оле́г Васи́льович Кри́са; s. 1. kesäkuuta 1942 Uchanie) on ukrainalais-yhdysvaltalainen viulisti ja musiikkipedagogi.

Krysa opiskeli David Oistrahin johdolla. Hän voitti ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä Paganini-kilpailussa vuonna 1963. Hän pääsi palkintosijoille myös Henryk Wieniawski -viulukilpailussa (1962), kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa (1966) ja Montrealin kansainvälisessä viulukilpailussa (1969). Krysa pääsi viulunsoiton laitoksen johtajaksi ensin Kiovan konservatoriossa ja sitten vuonna 1973 Gnesin-musiikkiakatemiassa Moskovassa. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Moskovan konservatorioon, jossa työskenteli viulunsoiton professorina vuoteen 1988 saakka. Sittemmin Krysa on toiminut Rochesterin yliopiston Eastman School of Musicin viulunsoiton professorina. Vuonna 2009 hän oli vierailevana professorina Tokion taideyliopistossa. Hän sai myös kunniaprofessorin arvon Lvivin kansallisessa musiikkiakatemiassa ja Japanin jousisoitinopettajien liiton kunniajäsenyyden. Maaliskuussa 2016 Krysa valittiin Ukrainan kansallisen taideakatemian ulkomaalaisjäseneksi.

Krysa on pitänyt resitaaleja laajalti eri puolilla maailmaa ja esiintynyt eri maiden johtavien orkesterien solistina. Hän on tehnyt levytyksiä monille levy-yhtiöille, kuten Melodijalle, BIS Recordsille, Olympialle ja Polskie Nagrania Muzalle. Krysa esiintyi kamarimuusikkona usein yhdessä vaimonsa, pianisti Tatiana Tchekinan kanssa. Tchekina kuoli vuonna 2013 auto-onnettomuudessa, jossa myös Krysa loukkaantui. Eastman School of Musiciin perustettiin Krysan ja hänen vaimonsa mukaan nimetty stipendi viulunsoiton ja pianosäestyksen opiskelijoille. Krysan mukaan nimettiin myös kansainvälinen kansainvälinen viulukilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2013 Lvivissä. Krysa on toiminut tuomarina monissa kansainvälisissä musiikkikilpailuissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Криса, Олег Васильович Velyka ukrajinska entsyklopedija, viitattu 5.1.2024 (ukrainaksi)
2. 1 2 3  Oleh Krysa Eastman School of Music, viitattu 5.1.2024 (englanniksi)
3. ↑  Chad Roberts, Tatiana Tchekina, 69, dies in wrong-way crash on I-490 Democrat & Chronicle 7.12.2013, viitattu 5.1.2024 (englanniksi)
**Mari Hatakka** (s. 6. lokakuuta 1968 Helsinki) on suomalainen kulttuuri- ja markkinointialoilla toiminut filosofian tohtori. Hän aloitti Tavastia-klubin toimitusjohtajana 1. tammikuuta 2024. Hatakka on ollut Espoon kaupungin kulttuuripalvelupäällikkö ja Lippupisteen myyntijohtaja. Hänellä on historia laulajana ja musiikkiliiketoiminnan monitoimihenkilönä.

Hatakka valmistui filosofian maisteriksi 1998 Helsingin yliopistosta pääaineenaan folkloristiikka ja sivuaineinaan naistutkimus ja uskontotiede. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2011.

Hatakka on esiintynyt tanssijana seuraavissa yhtyeissä: Markku Arokanto Show, Pluto & The Astronauts, Topi Sorsakoski & Agents ja Leningrad Cowboys. Hän on laulanut taustoja useissa eri yhteyksissä - Leningrad Cowboysien lisäksi muun muassa Laika & Cosmonautsien kanssa, Niko Ahvosen, Martti Servo ja Napanderin, Eternal Erection -yhtyeen ja viimeksi Marjo Leinosen Huff'n Puff orkesterin kanssa. Solistisia osuuksia Hatakka on laulanut The Fabulettes -yhtyeessä ja a cappella -duossa Spick&Span.

Myynnin ja markkinoinnin töitä Hatakka on tehnyt muun muassa Tiketin myyntijohtajana (2008–2012) ja Flow Festivalin markkinointipäällikkönä (2012–2013). Vuodesta 2014 hän on työskennellyt Lippupisteen johtotehtävissä.

Väitöskirja
-----------

* Nainen, mies, rakkaus, seksi: Heterosuhteen kulku, kulttuurinen malli ja sitä selittävät diskurssit kahden omaelämäkerta-aineiston valossa  22.1.2011. Helsingin yliopisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mari Hatakka *375 humanistia*.  7.4.2015. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. Viitattu 3.4.2018.
2. ↑  Mattila Ilkka: Tavastian uusi johtaja tuntee esiintymislavat ja keikkaelämän *HS 28.12.23 s. B1*.  28.12.23. Viitattu 28.12.23.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Kurikan työväentalo** on vuonna 1907 rakennettu Kurikan Jyllinkylässä sijaitseva työväentalo. Talo on kulttuurihistoriallisesti arvokas, ja se on suojeltu osayleiskaavalla.

Historiaa
---------

Kurikan kirkonkylän Työväenyhdistys perustettiin 14. tammikuuta 1906. Yhdistyksen perustama työväentalon rakennustoimikunta hankki asuintalon, joka purettiin ja siirrettiin nykyiselle paikalleen. Talon rakennustyöt tehtiin talkoovoimin. Talon rakennuskustannuksiin päätettiin laskea liikkeelle 10 markan velkakirjalaina. 

Työväentalon vihkiäiset järjestettiin 22. joulukuuta 1907. Juhlakutsu julkaistiin *Vapaa Sana* -lehdessä 20. joulukuuta 1907.

Kansalaissodan tuoksinnassa talo pakko-otettiin joksikin aikaan naisvankilakäyttöön. Rakennus on ollut 1970-luvulla vuorattuna verstas- ja varastotiloiksi. Vuokrallaolon aikana talo rappeutui pahasti, ja edessä oli laaja uusi remontti. Remonttia varten perustettiin rakennustoimikunta, jonka puheenjohtaja Kalevi Jouppi suunnitteli tarvittavat uudistukset.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen, ja ulkoseinät ovat lautaverhoiltu. Talon vesikatto uusittiin pärekatteiseksi 1946, ja vielä 1960-luvulla rakennuksen säänkestävyys turvattiin tiilikatteella.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla on rakennuttajayhdistyksen lisäksi toiminut erityisesti paikalliset SKDL:n, SKP:n, SNDL:n, SDNL:n, ja SDPL:n järjestöt. Työväentalolla perustettiin 1936 urheiluseura Kurikan Visa, jolla on ollut monenlaista voimistelu-, urheilu- ja kulttuuritoimintaa. Talolla on toiminut myös monenlaiset ohjelma- ja opintoryhmät. Talo on ollut myös kansalaisopiston kurssien kokoontumispaikkana.

2000-luvulla toiminta on edelleen ollut vilkasta ja esimerkiksi vuonna 2003 erilaisia käyttövarauksia oli yhteensä 337 kappaletta. Taloa voi edelleen varata, ja sen suojissa pidetään häitä, syntymäpäiviä ja muita juhlia.. Työväentalon satavuotisjuhlia vietettiin 2007, jolloin juhlapuhujana oli nuoruutensa talon toiminnoissa mukana ollut entinen ministeri Kalevi Kivistö.

Lähteet
-------

* Katia Båsk-Ekholm & Kai Häyry: Suomen työväentaloja koskeva selvitys. Opetusministeriö. Helsinki. 1982.

### Viitteet

1. ↑  Kirsi Niukko: Etelä-Pohjanmaan maakunnallinen rakennusinventointi 2016-2017 Seinäjoki:  Etelä-Pohjanmaan Liitto.
2. ↑  Seurantalot: Kurikan työväentalo Seurantalot.
**Ansongo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä sekä Ansongon piirin hallinnollinen keskus Malin Gaon alueella. Se sijaitsee Nigerjoen varrella sata kilometriä Gaosta kaakkoon. Kunnassa on 32 700 asukasta (vuonna 2009).

Ansongon kunnan pinta-ala on 496 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ansongon piirin Baran, koillisessa Talatayen, idässä Tin-Haman, etelässä Bourran ja lännessä Tessitin kuntiin.

Kuntaan kuuluu kuusi kylää ja kaksi paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja, fulbeja ja arabeja. Heistä valtaosa on muslimeja.

Ansongosta on maantieyhteys Gaoon, Nigerin rajalle Labbézangaan sekä Ménakan kautta Anderamboukaneen. Gaon ja Ansongon välillä on ympärivuotista jokiliikennettä, Ansongon ja Labbézangan väli on liikennöitävissä vain syyskuusta helmikuuhun. Ansongon lähellä Zakoïréssa on huonokuntoinen ja vähän käytetty lentokenttä.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Monet hakeutuvat ansiotöihin Nigeriaan, Nigeriin ja Norsunluurannikolle.

Kunnassa on 14 alkeiskoulua, kaksi yläkoulua, kaksi koraanikoulua, keskikoulu ja lyseo. Terveyspalveluihin kuuluu terveyskeskus, terveysasema ja neuvola.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 21.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Ansongo 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 21.5.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire d’Ansongo *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 21.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Suomen Marsalkka Mannerheimin perinnesäätiö** on vuonna 1973 perustettu säätiö, jonka tärkeimpänä tehtävänä on Suomen Marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin muiston vaaliminen. Lisäksi säätiö tukee taloudellisesti Suomen sotia koskevan sotahistorian tutkimustyötä sekä suomalaisten upseerien koulutusta.

Lisäksi se järjestää vuosittain kunnianosoituksen Mannerheimin kuolinpäivänä 28. tammikuuta Hietaniemessä ja tämän syntymäpäivänä 4. kesäkuuta Mannerheimin ratsastajapatsaalla. Lisäksi säätiö järjestää muita Mannerheim-aiheisia tilaisuuksia, kuten joskus Mannerheim-konsertteja.

Historia
--------

*Pääartikkeli: Marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas*
Kun Mannerheimin kuoltua 1951 hänen ratsastajapatsaansa nousi uudelleen esille, asian otti hoitaakseen niin sanottu Ratsastajapatsasvaltuuskunta. Järjestettiin valtakunnallisia keräyksiä ja patsas paljastettiin 1960. Perinnesäätiö katsookin jatkavansa valtuuskunnan työtä nykyajassa. Patsaan pystyttämisen jälkeen pääosa jäljelle jääneistä varoista käytettiin Mannerheimin syntymäkodin, Louhisaaren linnan, ostamiseen valtiolle, eli sen lahjoittamiseen silloiselle Muinaistieteelliselle toimikunnalle (nykyinen Museovirasto). Vielä tämänkin jälkeen Ratsastajapatsasvaltuuskunnan kansalaiskeräyksestä jäi yli noin 20 miljoonaa silloista markkaa. Valtuuskunta päätti liittää ne erillisenä rahastona Kenraali Gustaf Mannerheimin Kansallisrahaston Säätiöön (nykyinen Mannerheim-säätiö).

Vuonna 1973 Ratsastajapatsasvaltuuskunta lakkautettiin. Tilalle perustettiin säätiö nykyisellä nimellään ja kaikki varat siirrettiin sille. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi kenraaliluutnantti A. E. Martola, joka joutui pian työtehtäviensä takia jättämään puheenjohtajuuden kenraaliluutnantti Adolf Ehrnroothille, joka hoiti tehtävää aina vuoteen 1999.

Sotahistorian palkinto
----------------------

Vuodesta 2006 lähtien Suomen marsalkka Mannerheimin perinnesäätiö on joka toinen vuosi myöntänyt sotahistorian palkinnon. Palkinnon arvo on vuodesta 2018 alkaen ollut 6 000 euroa.

Johto
-----

Vuonna 2020 säätiön hallituksen puheenjohtajana toimi kenraalimajuri Juha-Pekka Liikola. Säätiön toimitusjohtajana ja toiminnanjohtajana oli valtiotieteen tohtori Janne Kosonen.

Lähteet
-------

* Suomen marsalkka Mannerheimin perinnesäätiö *mannerheiminperinnesaatio.fi*. Viitattu 22.3.2022.

### Viitteet

1. 1 2  Säätiö
2. ↑  Suomen Marsalkka Mannerheimin perinnesäätiö sr Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä. Viitattu 7.10.2023
3. ↑  Säätiön historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Sotahistoria
**Perniön Liha Oy** on vuonna 1930 perustettu elintarvikealan perheyritys, jonka tuotteita ovat makkaratuotteet. Helsingin Makkaratehdas on Perniön Liha Oy:n tuotemerkki. Yritys toimii Salossa ja Helsingissä. Se palkittiin Taloussanomien *Suomen Paras Makkaratehdas* -vertailussa hopeasijalla.

Perniön Lihan omistajiin kuuluvat muun muassa jääkiekkoilijat Saku ja Mikko Koivu sekä heidän isänsä Mikko Koivu. Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on entinen mainosyrittäjä Jon Granström. 2000-vuosikymmenen lopulla muodostettuun 14 sijoittajan ryhmään kuuluvat myös sarjayrittäjä Marko Parkkinen sekä eräitä Laitilan Wirvoitusjuomatehtaan perustajia.

Ongelmia
--------

Maaliskuussa 2017 Perniön Lihan toimitusjohtaja Rami Himantoa vastaan nostettiin Varsinais-Suomen käräjäoikeudessa syyte markkinointirikoksesta, jonka mukaan yritys on käyttänyt ja myynyt 47 000 kiloa ulkomaista sianlihaa, mutta sanonut sen olevan kotimaista. Häntä syytetään myös terveysrikoksesta yrityksen käytettyä tehtaanmyymälässä myymättä jääneitä tuotteita uusien tuotteiden raaka-aineina niin, että siitä aiheutui vaaraa kuluttajille. Myös omavalvontasuunnitelmat olivat puutteellisia muun muassa allergisoivien ainesosien osalta. Himanto on myöntänyt valtaosan syytteistä, mutta pitää tapahtumia vahinkoina. Toukokuussa 2017 Varsinais-Suomen käräjäoikeus katsoi salolaisen Perniön Lihan syyllistyneen markkinointirikokseen.Terveysrikossyytteen käräjäoikeus hylkäsi.

Yhtiö ilmoittaa korjanneensa tuotantojärjestelmissä ilmenneet virheet ja korjaavien toimenpiteiden jälkeen yrityksen toiminnan ovat tarkastaneet viimeisen kahden vuoden aikana useat tahot. Yrityksen toiminnasta ei ole löytynyt huomautettavaa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Sakari Nupponen: Mikä on Suomen paras makkaratehdas?  18.2.2012. Taloussanomat. Viitattu 13.3.2015.
2. ↑  Nupponen, Sakari: Saku Koivu pelastamassa Herkkunakkeja, Ilta-Sanomat 16.3.2011. Viitattu 28.3.2017.
3. ↑  Mari Hannuksela: *Perniön Lihan vähemmistöosakkaat tiiviisti mukana kehitystyössä, Uuden sukupolven ajattelua* (Arkistoitu – Internet Archive), Lihalehti 31.3.2009
4. ↑  Sumutuksesta syytetyn Perniön Lihan piti olla erilainen lihayhtiö - "Avainsana on rehellisyys ja aitous", Kauppalehti 29.3.2017. Viitattu 31.3.2017.
5. ↑  Syyttäjä: Perniön Liha myi ulkomaista lihaa suomalaisena ja käytti myymättä jääneitä tuotteita uudelleen, Salon Seudun Sanomat 28.3.2017.
6. ↑  Nyt puhuu sumutuksesta syytetyn lihayhtiön toimitusjohtaja: "Vahinko", Kauppalehti 31.3.2017.
7. ↑   *www.kauppalehti.fi*. Viitattu 24.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Perniön Liha, kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* [vanhentunut linkki]
Galician lippu ilmestyi ensi kertaa 1800-luvulla. Se perustuu todennäköisesti keskiaikaisen Galician kuningaskunnan lippujen väreihin. Lippu oli todennäköisesti alun perin sininen pyhän Andreaksen risti valkoisella taustalla. Valkoinen, sininen ja kultainen ovat aina liittyneet Galiciaan. Malja ja kultaiset ristit sinisellä taustalla ovat olleet Galician tunnuksia keskiajasta lähtien. 

Galician lippu

Legenda
-------

1800-luvulla monta tuhatta galicialaista muutti Amerikkoihin. Galicialaiset luulivat muuttolaivoissa liehuvia A Coruña -lippuja Galician lipuiksi. Saavuttuaan uuteen maahan galicialaiset alkoivat käyttää A Coruña -lippuja. Vuosia myöhemmin lippu ylitti Atlantin takaisin kotimaahan, ja siitä tuli Galician virallinen lippu.

Historialliset liput
--------------------

Galician kuningaskunnan lippu.

Muut liput
----------

Estreleira
Nunca Máis
* Monet vasemmistolaiset galicialaiset nationalistit lisäävät Galician lippuun viisisakaraisen tähden kuvaamaan kommunismia ja sosialismia.

* Öljytankkeri *Prestigen* onnettomuuden seurauksena Galician rannikolla vuonna 2002 galicialaiset mielenosoittajat käyttivät mustalla värjättyä lippua, jossa luki Nunca Máis (suom. "ei koskaan uudestaan"). Tästä lipusta on tullut galicialaisten ympäristöaktivistien suosittu tunnus.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Flag of Galicia
**Dragon Age: Origins** (myös yleisesti **Dragon Age**) on BioWaren kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna 2009 Mac OS X:lle, PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle.

Peli kuuluu *Dragon Age* -sarjaan ja on sen ensimmäinen osa.

Peliä on kuvattu *Baldur's Gaten* henkiseksi seuraajaksi. Dragon Age ei kuitenkaan perustu Dungeons & Dragonsin Forgotten Realms -maailmaan, kuten Baldur's Gate -pelit.

Pelaaminen
----------

Pelin alussa pelaaja luo pelihahmon, joka on pelin päähenkilö. Hahmolle valitaan sukupuoli, ulkonäkö ja rotu, joita on kolme erilaista: Human, Elf sekä Dwarf. Tämän lisäksi valitaan pohjaluokka, joita on yhteensä kolme: Rogue, Warrior ja Mage. Myöhemmin pelihahmo voi erikoistua eri alaluokkiin, kuten Berserker tai Templar, jotka ovat Warrior-pohjaluokan alaluokkia. Magella puolestaan ovat esimerkiksi alaluokat Shapeshifter ja Blood Mage. Roguelta löytyvät muun muassa alaluokat Bard ja Assassin.

Pelissä on kullekin rodulle sekä osalle rodun alaluokista oma alkuperätarina. Esimerkiksi kääpiöaatelinen aloittaa tarinansa eräässä kääpiöiden kaupungissa kuninkaallisessa perheessä, kun taas aatelittoman kääpiön kohtalona on aloittaa tarinansa kaupungin kaduilta. "Alkuperätarinat" määrittävät pelaajan hahmolle taustan sekä johdattavat pelaajan pelin maailmaan ennen pelin päätapahtumia. Aloituksia on yhteensä kuusi erilaista.

Alkutarinan päätyttyä hahmo liittyy legendaarisiin Grey Wardeneihin, joiden tehtävänä on tuhota maailmaa uhkaava Darkspawn-armeija sekä niitä johtava Arkkidemoni. Pelissä on valtava määrä erilaisia moraalisia valintoja ja muita päätöksiä. Pelin loppu määräytyy pelaajan tarinan aikana tekemien valintojen perusteella.

Pelissä ei ole hyvän ja pahan karmaa, mutta pelaaja vaikuttaa moraalisilla valinnoillaan pelin kulkuun. Pelaaja pelastaa maailman riippumatta siitä, päättääkö hän olla hyvä vai paha, mutta esimerkiksi pelaajan päätöksien perusteella valitaan erään kansan kuningas. Nämä päätökset vaikuttavat myös päähahmoa seuraaviin henkilöihin jopa siinä määrin, että he saattavat hyökätä pelaajan kimppuun tai lähteä omille teilleen, jos he ovat vahvasti päähahmon toimia vastaan.

### Hahmot

Pelin pelattavat hahmot ovat pelaajan luoman pääsankarin lisäksi esimerkiksi Alistair, Morrigan ja Leliana. Päähahmon joukkoon voi liittyä pelin aikana yhteensä 8 hahmoa, mutta päähahmon lisäksi aktiivisena hahmona tehtävissä ja taistelukentällä voi olla vain kolme pelihahmoa.

Ladattava sisältö
-----------------

* *The Stone Prisoner*
* *Warden's Keep*
* *Return to Ostagar*
* *The Darkspawn Chronicles*
* *Leliana's Song*
* *The Golems of Amgarrak*
* *Witch Hunt*

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.

Lähteet
-------

1. ↑  Dragon Age: Origins Review *ign.com*.  4.11.2009. Viitattu 29.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Dragon Age: Origins* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Dragon Age: Originsin* viralliset sivut
* *Dragon Age: Origins* arvostelu Peliplaneetan nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruotsalaisen Vissefjärdan kirkon alttari, jota koristaa antependium.
**Antependium** (suom. edessä riippuva) tarkoittaa etenkin läntisten kirkkojen alttarin etuosan peittävää paramenttia eli kirkkotekstiiliä. Antependium on messukasukan ohella ollut kirkon keskeisin ja arvokkain tekstiili, ja niiden valmistamiseen on käytetty ajan parhaita ja arvokkaimpia materiaaleja.

Alttarin etureunan koristaminen on peräisin keskiajalta. Vanhimmat tiedot antependiumeista ja alttariliinoista ovat 700-luvulta ja 800-luvulta on tietoja alttareista, joiden etusivu oli koristeltu reliefimäisin puu-, metalli- tai norsunluukoristeluin. Kun kirkon alttari sijoitettiin kuorin itäseinään, kehittyi 1200-luvulta alkaen edelleen tapa koristaa alttarin etuseinä puuveistoksin tai -leikkauksin tai metallisin korkokuvin (*antemensale*). Myöhemmin sen korvasi alttarin koko etuseinän peittävä kangas (antependium). Alttaripöydän liinan ja antependiumin saumaa peittämään käytetään usein *pitsiliinaa*.

St. Paulin kirkon antependium (Leipzig, Saksa)
Joissakin kirkoissa antependiumin asemasta alttarin etureunaa koristaa kapea reunusvaate alttarin yläreunassa (*superfrontale*). Reunusvaatetta voidaan käyttää, jos antependium on yksivärinen tai koristeeton tai jos alttaripöydän muoto ja materiaali edellyttävät sitä.

Antependiumin ja alttarin reunusvaatteen käytössä seurataan kirkkovuoden värejä (liturgiset värit). Antependium koristellaan yleensä keskeisin kristillisin symbolein, usein ehtoolliseen liittyvin kuvioin. Kirkon messukasukka, antependium ja saarnastuolin liina muodostavat usein sarjan, joka on valmistettu samasta materiaalista ja koristeltu samantapaisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Antependium *evl.fi*.  Arkistoitu 15.8.2020. Viitattu 30. 8.2020.
2. 1 2  Päikki Priha: *Pyhä kaunistus Kirkkotekstiilit Suomen käsityön ystävien toiminnassa 1904-1950*, s. 14. Julkaisusarja A 11. Taideteollinen korkeakoulu, 1991. ISBN 951-9384-46-4.
3. ↑  Carl-Henrik Martling: *Tjänst i heligt rum*
Handbok för kyrkvärdar*, s. 47. Verbum, 1990. ISBN 91-526-1646-0. (ruotsiksi)*
4. 1 2  Nils-Henrik Nilsson: *Gudstjänst i svenska kyrkan*
En praktisk handledning*, s. 160. Mitt i församlingen 1994:8. Svenska kyrkans församlingnämnd, 1994. ISSN 1101-3370. (ruotsiksi)*
5. ↑  Tauno Sarantola, Pentti Lempiäinen, Päikki Priha, Mirja Fröberg: *Kirkkotekstiilit*, s. 17. Kirjaneliö, 1988. ISBN 951-600-748-1.
6. ↑  Inger Estham: *Kyrkliga textilier arv, utveckling och vård*, s. 40. Verbum/Studiebokförlaget, 1976. (ruotsiksi)
7. ↑  Gunnel Berggrén: *Prästens kläder och kyrkans textilier*, s. 50. Verbum Förlag, 2002. ISBN 91-526-2811-6. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antependium** Wikimedia Commonsissa
Lehden logo 1980-luvun lopulta.
**Norden** oli Yhdysvalloissa vuosina 1896–2014 ilmestynyt Pohjois-Amerikan suomenruotsalaisten sanomalehti. Vuoteen 1935 saakka sen nimenä oli *Finska Amerikanaren*. Vuonna 2014 *Norden* sulautui suomenruotsalaiseen aikakauslehteen *Est Elle*, joka sai nimekseen *Est Elle & Norden USA*.

Etupäässä ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta muuttaneet raittiusseura Aavasaksan jäsenet perustivat *Finska Amerikanaren* -lehden Massachusettsin Worcesterissa marraskuussa 1896. Lehti oli aluksi suomen- ja ruotsinkielinen, mutta pian se muuttui kokonaan ruotsinkieliseksi. Muutaman vuoden kuluttua toimitus muutti Worcesterista New Yorkiin. Vuonna 1935 lehti sai nimen *Norden*.

Lehden toimittajina työskentelivät vuosina 1897–1924 E. J. Antell, vuosina 1926–1950 Otto A. Gullmes ja vuodesta 1963 lähtien Erik Rune Hermans. Tilaajamäärä oli vuoden 1920 tienoilla noin 6 000, mutta laski 1970-luvun alkuun mennessä 1 800:aan. 1980-luvun lopulla painosmäärä oli tuhannen kappaleen tienoilla. Suomenruotsalaista kulttuuria ylläpitänyt, kerran viikossa ilmestynyt lehti teki yhteistyötä amerikanruotsalaisen *Nordstjernan*-lehden kanssa ja sai rahallista tukea myös Suomesta.

Erik Rune Hermansin kuoltua *Nordenia* julkaissut Norden News -yhtiö päätti yhdistää lehtensä vuonna 2012 perustettuun *Est Elle* -aikakauslehteen. Ensimmäinen yhteinen numero ilmestyi marraskuussa 2014 nimellä *Est Elle & Norden USA*.

Lähteet
-------

1. 1 2  En liten tidning med stort hjärta *loffe.net*.  Arkistoitu 13.1.2010. Viitattu 2.1.2016.
2. ↑  Norden News merges with Est Elle *finlander.genealogia.fi*. Viitattu 2.1.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Norden News Inc inleder samarbete med Est Elle *est-elle.fi*.  Arkistoitu 20.3.2016. Viitattu 2.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Est Elle & Norden USA:n sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
**Taborin taistelu** oli ranskalaisten ja osmanien joukkojen välillä käytry taistelu 16. huhtikuuta 1799 Ranskan vallankumoussotien aikana. Napoléon oli vallattuaan Egyptin edennyt Syyriaan ja piiritti Akkoa. Selustaa uhkasi saapuva osmanien armeija. Jean-Baptiste Kléber johti heidät lähellä Taborinvuorta käydyssä taistelussa, joka päättyi ranskalaisten voittoon.

Tausta
------

Taistelualueen kartta.
Taborinvuori on kukkula Jisreelin tasangolla nykyisessä Israelissa. Taistelu käytiin vuoren viereisellä tasangolla. Taborin taistelun aikaan vuonna 1799 aluetta hallitsi Osmanien valtakunta.

Napoléon oli vallannut nopeasti ranskalaisineen joukkoineen Egyptin vuonna 1798. Abukirin taistelu ja laivaston menetys jätti hänet kuitenkin eristyneeksi emämaa Ranskasta. Häntä uhkasi nyt osmanien ja brittien yhteinen hyökkäys Egyptiin. Napoleon päätti kohdata osmaniarmeijan tuhotakseen sen ennen mahdollista kakskoisarmeijan saapumista Egyptiin. Vuonna 1799 hän aloitti sotaretken Egyptistä Osmanien valtakunnan hallitsemaan Syyriaan, kohdaten osmanien paikallisia joukkoja johtaneen Akkon kuvernööri Ahmad al-Džazzar Pašan Akkon piirityksen aikana. Akkon piiritys pitkittyi ja samalla ranskalaiset saivat tietää osmanien alaisten Damaskoksen ja Aleppon kuvernöörien johtamien armeijoiden lähestymisestä ramskalaisten selustaan. Kenraali Jean-Andoche Junotin joukot löivät saapuvat osmanijoukot Nasaretin taistelussa 5. huhtikuuta 1799, mutta Napoleon lähetti vielä kenraali Jean-Baptiste Kléberin johtaman osaston tukemaan häntä. Kléber saapui lähelle Taborinvuorta, jonne osmanien pääjoukot olivat leiriytyneet.

Taistelu
--------

Osmanien vahvuus oli noin 25 000–30 000 miestä- Heidän sotilaansa olivat kuitenkin kouluttamattomia ja kokemattomia. Kléberin johtamia ranskalaisia oli noin 2 000. Osmanien ratsuväki havaitsi ranskalaisjoukot aamulla 16. huhtikuuta ja osmanit päättivät piirittää ranskalaiset. Kléber oli jhärjestänyt joukkonsa neliömuodostelmaan, mutta aloitti taistellen vetäytymisen paikalta. Yhteenoton kestettyä noin 10 tuntia ranskalaisten ammukset alkoivat käydä vähiin. Osmanit yllättäen paikalle saapui kuitenkin ranskalainen divisioona Napoleonin ja kenraali Louis André Bonin johtamana. Heidän johtamansa rynnäkkö johti osmanien joukkojen pakoon.

Seuraukset
----------

Taistelu oli voitto ranskalaisille, jotka olivat turvanneet selustansa Akkon piirityksen aikana. Napoleon päättyi kuitenkin lopulta luopumaan Akkon piirityksestä ja hän palasi Syyriasta takaisin Egyptiin ja myöhemmin Ranskaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 19 Som-Tn*, s. 426-427. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Gregory Fremont-Barnes (toim.): *The encyclopedia of the French revolutionary and Napoleonic Wars : a political, social, and military history*, s. 662. ABC-CLIO, 2006. ISBN 1-85109-651-5. (englanniksi)
3. 1 2  Sergejeff, Andrei: "11", *Egyptin historia: Kleopatran ajasta arabikevääseen*. Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-573-3.
Schefflerin palatsi
**Schefflerin palatsi** on rakennus Tukholman Vasastanin kaupunginosassa osoitteessa Drottninggatan 116. Se tunnetaan kummitustalona.

Barokkityylisen palatsin rakennutti vuosina 1699–1701 hollantilaissyntyinen kauppias Hans Petter Scheffler. Alkuperäistä suunnittelijaa ei tunneta. Rakennusta muutettiin Axel Kumlienin suunnitelmien mukaan vuonna 1875. Taloon kuuluu myös aidalla ympäröity puutarha, jossa on huvimaja. Palatsi restauroitiin vuonna 1926, ja se toimi vuosina 1927–1976 Tukholman yliopiston hallintorakennuksena. Nykyään se on yliopiston edustustiloina.

Palatsissa 1700-luvun lopulla asuneen ruukinpatruuna Jacob von Balthasar Kniggen sanotaan kummittelevan siellä. Palatsi tunnetaan myös nimellä *spökslottet* eli "kummituslinna".

Nimellä Petissan tunnettu Schefflerin palatsin siipirakennus tuli tunnetuksi 1800-luvun lopulla kahvilana. Se siirrettiin vuonna 1907 kokonaisena Skansenin ulkoilmamuseoon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 148. Norstedts, Tukholma 2012.
2. ↑  Bedoire 2012, s. 219.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Schefflerin palatsi** Wikimedia Commonsissa
Serenan sisätiloja.
**Vesipuisto Serena** on Espoon Lahnuksen kaupunginosassa sijaitseva vesipuisto. 

Vesipuisto Serena avattiin mittavien louhinta- ja rakennustöiden jälkeen vuonna 1989. Suomen 1990-luvun alun laman myötä Serenaland Oy meni konkurssiin. Konkurssipesä siirtyi Tervakosken Puuhamaan omistukseen vuonna 1992. Nykyinen omistaja on espanjalainen Aspro Ocio, S.A. jolle sen aiemmin omistanut Puuharyhmä Oyj myytiin maaliskuussa 2007.

Alun perin vesipuisto oli avoinna vain kesäaikaan. Nykyään se on avoinna vuoden useimpina viikonloppuina sekä koululaisten lomien aikaan. 

Vesipuistossa vierailee vuosittain yli 200 000 ihmistä.

Vesipuisto
----------

Vesipuistosta löytyy muun muassa erilaisia liukumäkiä, terassi- ja porealtaita, lastenaltaita ja kuohuvia koskia. Saunaosastot on louhittu kallioon. 

Alueelta löytyy myös ravintola ja kahviloita. Talvisaikaan avoinna on laskettelukeskus Serena Ski.
Ympäri vuoden on vuokrattavissa kuusi mökkiä, joita on kolmea eri kokoa 6-13 hengelle.

Rockfestivaali Serena Pop & Rock pidettiin alueella ensimmäisen kerran vuonna 2014.

Liikenneyhteydet
----------------

Serenaan pääsee busseilla 236, 345, 349. 

Serena kesällä 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Puuharyhmän enemmistö espanjalaisomistukseen[vanhentunut linkki] 5.3.2007, Kauppalehti

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesipuisto Serena**.
**Thimphu** (ཐིམ་ཕུ་) on Bhutanin pääkaupunki ja suurin asutuskeskus, ja myös nimi kaupunkia ympäröivälle laaksolle ja piirikunnalle. Vuoden 2005 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 79 000. Kaupunki sijaitsee *Wang Chu*n (Chu-joen) varrella. Se on kuninkaallisen perheen asuinpaikka ja monien kansainvälisten järjestöjen tukikohta alueella. Vuoteen 1955 saakka Thimphu oli Bhutanin pääkaupunki vain kesällä. Talvella hallintokaupunkina toimi Punakha.

*Tashitšodzong*, 1200-luvulla rakennettu linnoitettu luostari on ollut Bhutanin hallituksen kokoontumispaikkana vuodesta 1952. *Tango*n ja *Cheri*n luostarit sijaitsevat lähellä kaupunkia ja *Dechenchoelingin palatsi*, joka on kuninkaan virallinen asunto, kaupungin pohjoispuolella. Kaupunki on laajentunut huomattavasti maaseudulta muuttaneen väestön vuoksi. Pääkatu *Norzim Lam* on kauppojen, ravintoloiden ja julkisten rakennusten reunustama. Kaupungin kaikkien talojen vaaditaan olevan koristeltu perinteisillä buddhalaisilla maalauksilla ja kaupungin hallinto säätelee rakentamista tarkasti. Suurin osa kaupungin vähäisestä teollisuudesta sijaitsee Wang Chun sillan eteläpuolella ja eloisat viikonloppumarkkinat pidetään joen lähellä. Kesän lopussa Tashichoedzongissa on värikäs naamiotanssifestivaali (*tsechhu*).

Liikenne
--------

Thimphussa ei ole omaa lentokenttää, mutta lähin lentoasema on Parossa noin 60 kilometrin (kahden tunnin ajomatkan) päässä.

Thimphu on Palaun Ngerulmudin ohella maailman ainoa pääkaupunki, jossa ei ole liikennevaloja. Kaupunkiin asennettiin yhdet, mutta ne poistettiin pian käytöstä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Citypopulation
2. ↑  Himalayan Leaders (saksaksi)
3. ↑  Bhutan Mystic  matkatoimiston sivu
4. ↑  Thimbhu BhutanTour.  Arkistoitu 6.7.2011. Viitattu 1.1.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thimphu** Wikimedia Commonsissa
**M/S Nordnes** on alankomaalaisen Van Oord Marine Services -varustamon rahtialus. Se siirtyi varustamon omistukseen vuonna 2008. Tätä ennen se tunnettiin nimellä **M/S Rocknes**, kunnes se kaatui Norjan rannikolla Bergenin edustalla 19. tammikuuta 2004. Onnettomuudessa kuoli 18 miehistön jäsentä ja laivasta vuotanut öljy saastutti kymmeniä kilometrejä merenrantaa. Aluksen omisti tuolloin saksalainen Reederei Hans-Jürgen Hartmann -varustamo, ja se kulki Antigua ja Barbudan lipun alla. Borgartingin laamanninoikeuden mukaan onnettomuuden aiheuttivat todennäköisesti navigointivirhe, lastaussääntöjen rikkominen ja huono näkyvyys komentosillalta.

* M/S Rocknes kaatuneena tammikuussa 2004.M/S *Rocknes* kaatuneena tammikuussa 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Bjørndal, Dag: Her er «Rocknes» nå *Bergensavisen*.  19.1.2014. Viitattu 19.1.2024. (norjaksi)
2. ↑  Svendsen, Trond Olav: MS Rocknes *Store norske leksikon*.  31.12.2020. Viitattu 19.1.2024. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M/S Nordnes** Wikimedia Commonsissa
Jacqueline Wiles (2017)
**Jacqueline Wiles** (s. 13. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa White Pass Ski Club -seuraa. Parhaat saavutukset hänellä on syöksylaskusta. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kerran to8seksi kahdesti kolmanneksi ja arvokilpailuissa parhaimmillaan 12:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Wiles kilpaili ensimmäisen kerran Beaver Creekin syöksylaskussa marraskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2014 oltuaan 15:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017. Vuotta myöhemmin hän oli kolmas Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa.

Wiles sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kahdeksanneksi alppiyhdistetyssä ja yhdeksänneksi syöksylaskussa vuonna 2013. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 26:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 17:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli syöksylaskussa 12:s. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa 24:nneksi ja supersuurpujottelussa 32:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän päätyi syöksylaskussa 21:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jacqueline Wiles Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Hakas tširi** (Хакас чирі, "Hakassien maa") on Venäjällä Hakassian pääkaupungissa Abakanissa ilmestyvä hakassinkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin NKP(b):n Ust-Abakanskojen (myöhemmin Hakassian) piirikuntakomitean äänenkannattajaksi vuonna 1927 nimellä *Hyzyl aal* ("Punainen kylä"). Kerran viikossa ilmestynyt kaksisivuinen lehti oli aluksi minusinskiläisen *Vlast trudan* maksuton liite. Vuonna 1930 sen painos oli 770 kappaletta.

Hakassian autonomisen alueen perustamisen jälkeen vuonna 1930 (tai 1932) Ust-Abakanskojen kylään saatiin ensimmäinen kirjapaino, ja *Hyzyl aalista* tuli itsenäinen sanomalehti. Se ilmestyi vuoteen 1929 saakka kyrillisellä, sen jälkeen latinalaisella ns. "uudella kirjaimistolla" ja vuodesta 1939 jälleen kyrillisellä kirjaimistolla. Vuonna 1959 lehti sai nimen *Lenin tšoly* ("Leninin tie"). Sen pitkäaikaisena päätoimittajana työskenteli Hakassian ensimmäinen ammattitoimittaja Semjon Dobrov.

*Lenin tšoly* oli NKP:n Hakassian aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun puolessavälissä 7 000 kappaletta. Sen rinnalla ilmestyi kuudesti viikossa vuonna 1930 perustettu venäjänkielinen *Sovetskaja Hakasija*, jonka painos oli 30 000 kappaletta.

Vuonna 1991 lehti sai nimen *Hakas tširi*, ja siitä tuli Hakassian tasavallan korkeimman neuvoston ja hallituksen julkaisu. Vuonna 2008 nimeksi tuli *Habar* ("Uutiset"), josta palattiin lukijaäänestyksen jälkeen aikaisempaan nimeen vuonna 2020. Kahdesti viikossa ilmestyvän *Hakas tširin* painosmäärä oli 1 300–1 500 kappaletta heinäkuussa 2023. Lehden Internet-sivusto avattiin vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gazeta – letopisets mestnoi žizni *Natsionalnyi arhiv Respubliki Hakasija*. Viitattu 13.1.2024.
2. 1 2 3  "Hakas tširi": v pjati šagah ot stoletija *Hakasija*. Viitattu 13.1.2024.
3. ↑  Kuznetsov, I. V. & Fingerit, Je. M.: *Gazetnyi mir Sovetskogo Sojuza, 1917–1970 gg.. Tom 2: Respublikanskije, krajevyje, oblastnyje i okružnyje gazety*, s. 79–80, 168. Moskva: Izdatelstvo Moskovskogo universiteta, 1976.
4. ↑  Julkaisutiedot.  *Hakas tširi*, 19.7.2023, s. 16. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Julkaisutiedot.  *Hakas tširi*, 21.7.2023, s. 8. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
**Almere City Football Club** on vuonna 2001 perustettu alankomaalainen jalkapalloseura Almeren kaupungista. Vuoteen 2010 asti seuran nimi oli Football Club Omniworld, ja se on osa suurempaa Omniworld-organisaatiota, johon kuuluu myös lentopallo- ja koripallojoukkueet. Ammattilaisseura siitä tuli vuonna 2005, kun se kelpuutettiin mukaan maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Eerste Divisieen, jossa se on pelannut siitä lähtien. Paras sijoitus on 13. kausilla 2007–2008 ja 2011–2012.

Vaikka seura on perustettu 2001, sen juuret ajoittuvat 1970-luvulle. Vuonna 1972 Amsterdamissa liitettiin kaksi seuraa AFC DWS ja Blauw-Wit Amsterdam FC Amsterdamin joukkueeseen. DWS:n kannattajat eivät pitäneet siitä vaan perustivat oman joukkueen *De Zwarte Schapen* (musta lammas). Se nousi amatööritasolla Hoofdklasseen saakka. Kentällä sattuneiden väkivaltaisuuksien vuoksi joukkue sai puolen vuoden kilpailukiellon. Sen seurauksena joukkue muutti Almereen ja vaihtoi nimensä *Sporting Flevolandiksi*. Sporting Flevolandista tuli sittemmin FC Omniworld. Seuran debyyttiottelu ammattilaistasolla oli tarkoitus pelata 12. elokuuta 2005 BV Veendamia vastaan, mutta tuomari päätti siirtää ottelua rankkasateen vuoksi, joka teki Mitsubishi Forklift Stadionin tekonurmesta pelaamiseen sopimattoman. Debyytti tapahtuikin sitten viikkoa myöhemmin, kun FC Omniworld matkusti FC Eindhovenin vieraaksi. Tuo kyseinen kamppailu päättyi FC Eindhovenin 2–0-voittoon.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivusto (hollanniksi)
Nina Vaskunlahti vuonna 2020
 **Nina Vaskunlahti** (s. 1959 Huittinen) on suomalainen diplomaatti. Hän on työskennellyt vuodesta 2019 ulkoministeriön taloudellisista ulkosuhteista vastaavana alivaltiosihteerinä. Sitä ennen hän toimi Suomen Intian-suurlähettiläänä New Delhissä 2016–2019 ja Turkin-suurlähettiläänä Ankarassa 2012–2016. Maaliskuussa 2023 hänet nimitettiin Suomen Itävallan-suurlähettilääksi Wieniin syyskuusta 2023 alkaen.

Vaskunlahti on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1984. Vaskunlahti on työskennellyt muun muassa ulkoministeriön itäosaston osastopäällikkönä sekä Coreper I -lähettiläänä Suomen pysyvässä edustustossa EU:ssa. Hänellä on kokemusta myös Suomen Moskovan ja Canberran edustustoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Finland-India Business Association event with Ambassador Nina Vaskunlahti 18.9.2019 *kauppayhdistys.fi*. Viitattu 9.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Nina Vaskunlahdesta uusi taloudellisten ulkosuhteiden alivaltiosihteeri  16.5.2019. Valtioneuvosto. Viitattu 21.7.2023.
3. 1 2 3  Suurlähettiläät Ankaraan, Bagdadiin, Berliiniin, Méxicoon, Roomaan ja Wieniin  23.3.2023. Suomen ulkoministeriö. Viitattu 21.7.2023.
4. ↑  Suurlähettiläsnimityksiä. *Ulkoasiainministeriö*.  12.8.2016.  Arkistoitu 25.3.2017. Viitattu 25.3.2017.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kirsti Eskelinen** | **Suomen Turkin suurlähettiläs**2012–2016 | Seuraaja:**Päivi Kairamo** |
Viktor Janukovytš nuorempi
**Viktor Viktorovytš Janukovytš** (ukr. Віктор Вікторович Янукович, ven. Виктор Викторович Янукович, *Viktor Viktorovitš Janukovitš*; 16. heinäkuuta 1981 Donetskin alue – 20. maaliskuuta 2015 Irkutskin alue) oli ukrainalainen poliitikko. Hän oli Verh’ovna Radan jäsen vuosina 2006–2014.

Janukovytš oli Viktor Janukovytšin poika ja pakeni perheineen Venäjälle Ukrainan vallankumousta (2014). Hänellä oli veli Oleksandr Janukovytš. Viktor Janukovytš nuorempi tunnettiin extreme-urheilun harrastajana. Hän hukkui Baikaljärveen vuonna 2015 kuljetettuaan sen päällä pakettiautoa, joka upposi jään pettäessä. Viiden matkustajan kerrottiin päässeen pakenemaan autosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shaun Walker, Son of former Ukraine president Viktor Yanukovych 'drowned in lake' The Guardian 23.3.2015, viitattu 15.1.2024 (englanniksi)
2. ↑  Ukrainian lawmaker confirms death of Yanukovych’s son Kyiv Post 23.3.2015, viitattu 15.1.2024 (englanniksi)
**Riitta(maija) Swan** on suomalainen diplomaatti. Hän on toiminut Suomen Tansanian, Ruandan ja Burundin suurlähettiläänä Dar es Salaamista käsin 1. kesäkuuta 2019 alkaen. Aiemmin Swan oli suurlähettiläs Abu Dhabissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa vuodesta 2015. Hän on palvellut myös Suomen Tukholman ja Budapestin suurlähetystöissä.

Swan aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1987. Ennen Abu Dhabia Swan palveli kotimaassa ulkoministeriön Eurooppa- ja lähialueviestinnän yksikön päällikön tehtävässä. Hän on työskennellyt myös ulkoministeriön koulutuspäällikkönä ja kauppapoliittisella sekä Afrikan ja Lähi-idän osastolla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uusia suurlähettiläitä Hanoihin, Abu Dhabiin ja Algeriin (Arkistoitu sivu)  20.3.2015. Ulkoasiainministeriö.  Arkistoitu 6.7.2015. Viitattu 29.11.2021.
2. ↑  Suomen suurlähettiläs Tansaniassa, Burundissa ja Ruandassa Suomen suurlähetystö, Dar es Salaam. Viitattu 4.4.2021.
3. 1 2  Uusia suurlähettiläitä  15.3.2019. Ulkoministeriö. Viitattu 4.4.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ilkka-Pekka Similä** | **Suomen Yhdistyneiden arabiemiirikuntien suurlähettiläs**2015–2019 | Seuraaja:**Marianne Nissilä** |
**Peter Frederick Weller** (s. 24. kesäkuuta 1947 Stevens Point, Wisconsin) on yhdysvaltalainen Oscar-ehdokkuuden saanut näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten *RoboCop*-elokuvista.

Elämäkerta
----------

Peter syntyi Stevens Pointissa, Wisconsinissa kesällä 1947. Hän kasvoi keskiluokkaisessa katolilaisessa perheessä; hänen äitinsä Dorothy oli kotiäiti ja isänsä Frederick lakimies ja tuomari sekä entinen armeijan helikopterilentäjä. Kun hänen isänsä vielä palveli armeijassa, Peter vietti lapsuudessaan useita vuosia ulkomailla. Perhe asui monta vuotta muun muassa Saksassa, ennen kuin muutti takaisin Yhdysvaltoihin Texasiin. San Antoniossa Peter kävi Alamo Heights High Schoolia, josta hän siirtyi valmistuttuaan opiskelemaan Pohjois-Texasin yliopistoon. Peter suoritti teatteritaiteen tutkinnon ja aloitti näyttelijänuransa heti valmistuttuaan American Academy of Dramatic Artsista. Vuonna 2014 Weller väitteli taidehistorian tohtoriksi Kalifornian yliopistosta.

Näyttelijänura
--------------

Peterin näyttelijänura alkoi 1970-luvulla teatterissa, ja hän esiintyi myös Broadwaylla. Samoihin aikoihin Peteristä tuli Actors' Studion jäsen. Pitkän uransa aikana hän on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten *Superässä – Buckaroo Banzai*, *RoboCop*, *RoboCop 2*, *Rakkauden jumalatar*, *Sirius 6B – Tuhon planeetta*, *Odyssey 5, Sons of Anarchy* ja *24*.

Lähteet
-------

1. ↑  Alumni PhD Recipients - UCLA Art History (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Peter Weller Internet Broadway Databasessa (IBDb.com) (englanniksi)
* TV.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Video: RoboCop Speaks to Detroit

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Sormenjälkiä** käytetään rikostutkimuksessa tunnistamaan ihmisiä.

Sormenjälkiä on käytetty rikostutkinnassa 1890-luvulta lähtien. Ihmisiltä jää sormienjälkiä kaikkialle, ja niiden avulla poliisi voi selvittää rikospaikalla olleiden henkilöiden henkilöllisyyden. Yleensä sormenjälkiä jää tasaisille pinnoille, kuten lasiin. Nykyään sormenjälkiä voidaan kuitenkin löytää jopa ruumiista SERS-teknologian avulla. SERS perustuu laserin, ramansironnan ja nanohiukkasten käyttöön.

Tehokkuus
---------

Yhdysvaltalainen *Urban Institute's Justice Policy Center* huomasi tutkimuksessaan, että DNA-todisteet ratkaisivat omaisuusrikoksia kaksi kertaa paremmin kuin sormenjälkiin tai silminnäkijöihin perustuvat todisteet. Vertaillessaan pelkästään DNA:ta ja sormenjälkiä ryhmä totesi, että DNA oli viisi kertaa tehokkaampi epäillyn löytämisessä ja johti yhdeksän kertaa useammin pidätykseen. Toisaalta on taas sanottu, että sormenjälkien avulla ratkaistaan noin kymmenen kertaa enemmän rikoksia kuin DNA:n avulla. Sormenjäljet ovatkin yhä halvin ja luotettavin yksittäinen tapa tunnistaa ihminen.

Täysin luotettava tunnistus ei kuitenkaan ole, kuten ei DNA-tutkimuskaan, koska tulkinnan tekee ihminen. Tulkintaan voivat vaikuttaa taustatiedot.

Lähteet
-------

1. ↑  Tappajan sormenjäljet esiin ruumiista *Tiede*.  18.05.2008. Viitattu 14.6.2009. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Scanning corpses reveals killer's fingerprints  10.5.2008. New Scientist. Viitattu 22.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  DNA More Effective Than Fingerprints in Solving Property Crimes *The Urban Institute*.  16.6.2008.  Arkistoitu 28.9.2009. Viitattu 5.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  DNA or Fingerprinting: Which Is More Reliable? *All Criminal Justice Schools*. Viitattu 5.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  Susanna Reinboth, Tulkinnan varassa. Helsingin Sanomat 3.11.2019 (tilaajille)