recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Juhani Tervala** (s. 1951) on suomalainen virkamies. Hän on työskennellyt liikenneministeriössä vuodesta 1992 lähtien. Hän toimi Liikenneviraston pääjohtajana vuosina 2010–2012.

Tervala on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Liikenne- ja viestintäministeriössä hän on työskennellyt vuodesta 1992 ja sitä ennen Tielaitoksessa. Syyskuussa 2006 hän aloitti liikenne- ja viestintäministeriön yleisen osaston päällikön virassa. Tervala aloitti Liikenneviraston pääjohtajana vuoden 2010 alussa. Hänen toimikautensa piti kestää vuoden 2014 loppuun, mutta hän joutui eroamaan viraston pääjohtajan paikalta vuonna 2012 menetettyään liikenneministeri Merja Kyllösen luottamuksen. Tuolloin liikennehankkeiden kustannuslaskelmissa oli sekaannusta. Eron jälkeen hän palasi rakennusneuvoksen virkaan liikenne- ja viestintäministeriöön.

Tervala palasi Liikenneviraston palvelukseen vuonna 2014. Hän on Suomen edustaja yleiseurooppalaisiin TEN-liikenneverkostoon liittyvissä asioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Liikenneviraston pääjohtaja erosi *Helsingin Sanomat*.  16.10.2012. Viitattu 11.6.2016.
2. ↑  Kyllönen: Tervala ei noudattanut edes kirjallisia ohjeita *Taloussanomat*.  15.10.2012. Viitattu 11.6.2016.
3. ↑  Tervala takaisin Liikennevirastoon *Kauppalehti*.  12.2.2014. Viitattu 11.6.2016.
**Vägara laht** (myös *Väike Mullutu laht, Kiisajärv*) on Virossa Saarenmaalla sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 84 hehtaaria ja se on 1,8 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Järven pohjoispäähän laskeva Pühajõgi on sen ainoa tulo-oja ja se saa alkunsa pieneltä suolta Jäinassoon ja Marissoon välistä. Se on 18 kilometriä pitkä joki, joka laskee Vägara lahden läpi ja joka pian tämän jälkeen laskee Mullutun lahteen. Vesireitin viimeinen osuus on Mullutu lahden jälkeen Nasva jõgi, joka laskee Saarenmaan eteläpuolella Suur Kateliin. Järven rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi sijaitsee samalla ranta-alueella, missä sijaitsevat muutkin "rantajärvet" (vir. *rannajärv*) ja joka on siis täytynyt kuroutua erilleen merestä geologisesti ajatellen varsin hiljattain. Tällaiset järvet muodostavat muutaman sadan vuoden ajan murtovesialtaan, jossa menestyvät sekä makean- että suolaisen veden lajisto. Nykyään järveen tulee suolapulsseja vähemmän kuin suoralla jokiyhteydessä olevaan Mullutu lahteen. Suolaisuutta vähentää myös Pühajõgi, jonka valunta tulee 65 neliökilometrin suuruiselta alueelta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Keskkonnaregister: Vägara laht (vee2088620) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
2. 1 2 3 4  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Keskkonnaregister: Pühajõgi (vee1166000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 12.7.2018. (viroksi)
4. ↑  Keskkonnaregister: Mullutu laht (vee2088610) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 12.7.2018. (viroksi)
5. ↑  Keskkonnaregister: Suurlaht (vee2088600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 12.7.2018. (viroksi)
**Mandy Smith** (oik. **Amanda Louise Smith**, s. 17. heinäkuuta 1970) on brittiläinen poptähti, entinen malli ja näyttelijä.

Elämäkerta
----------

Mandy alkoi seurustella vuonna 1983 The Rolling Stones -basisti Bill Wymanin kanssa, vaikka tuolloin hänellä oli ikää vain 13 vuotta.
Myöhemmin vuonna 1989 pari astui avioon, mutta liitto ajautui karille jo vuonna 1991.
Samaan aikaan Wymanin poika oli kihloissa Mandyn äidin kanssa, joka oli tuolloin 46-vuotias, mutta heidän suhteensa ei kestänyt pitkään.

Mandy allekirjoitti vuonna 1987 levytyssopimuksen Pete Watermanin omistaman PWL Recordsin kanssa, josta tuloksena syntyi debyyttilevy *Mandy*. Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet *I Just Can’t Wait*, *Victim of Pleasure*, *Positive Reaction*, *Boys and Girls* sekä *Say It’s Love (Love House)*. Parhaiten näistä singleistä menestyi Victim of Pleasure sekä Boys and Girls.
Mandy Smith myös levytti alkuperäisen version *Got to Be Certain* -kappaleesta, jonka Kylie Minogue myöhemmin levytti debyyttialbumilleen *Kylie*. 80-ja 90-luvulla Mandy esiintyi erinäisissä brittiläisissä TV-sarjoissa sekä muutamassa elokuvapätkässäkin, mutta valkokankaalla hän ei menestystä saavuttanut. 

Vuonna 1993 Mandy meni naimisiin jalkapalloilija Pat van den Hauwen kanssa, mutta tämäkin liitto päättyi kahden vuoden jälkeen.
Vuonna 2001 hän kihlautui lyhytaikaisesti Ian Mosbyn kanssa, jolle myös synnytti pojan Max Harrison Mosbyn.

Mandy julkaisi vuonna 2003 *Greatest Hits* -albumin, jolla oli lähes kaikki debyyttilevyn raidat, muutaman julkaisemattoman Stock Aitken Waterman -raidan sekä kaksi uutta kappaletta. Mandyn musikaalinen ura ei ole näyttänyt noususuuntaa keskinkertaisesti menestyneen debyytin jälkeen.

Vuonna 2009 Pete Watermanin omistama PWL Records julkaisi Mandyn debyyttialbumin maailmanlaajuisesti uudestaan remasteroituna versiona, jossa on mukana sinkkujen B-puolia, muita harvinaisuuksia ja remixejä vuosilta 1987–1989.

Diskografia
-----------

### Singlet

* 1987 *I Just Can't Wait*
* 1987 *Positive Reaction*
* 1988 *Boys and Girls*
* 1988 *Say It's Love (Love House)* (Promo)
* 1988 *Victim of Pleasure*
* 1989 *Don't You Want Me Baby*
* 1992 *I Just Can't Wait ('92 Remixes)*
* 1995 *I Just Can't Wait ('95 Remixes)*

### Albumit

* 1988 *Mandy*
* 1993 *Mandy* (uudelleenjulkaisu, 17 kappaletta)
* 2003 *Mandy – Greatest Hits* (kaksi uutta kappaletta)
* 2009 *Mandy (Remastered)* (19 kappaletta / bonuksena mm. Terry, Got to Be Certain + remixejä)

Aiheesta muualla
----------------

* Mandy's Official website, Website Kiss PR (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mandy Smith Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Váin rantaa.
*Phoenix theophrastii* -palmuja Váin rannalla.
**Vái** (kreik. Βάι) on ranta Kreikalle kuuluvan Kreetan saaren itärannikolla, Siteían kunnassa Lasíthin alueyksikössä. Se tunnetaan erityisesti rannalla olevasta *Váin palmumetsästä* (Φοινικόδασος του Βάι, *Foinikódasos tou Vái*), jossa kasvavat mahdollisesti Euroopan ainoat kotoperäiset palmut, lajiltaan kreetantaateleita (*Phoenix theophrastii*). Ranta on mahdollisesti koko saaren suosituin ja valokuvatuin, ja sitä kutsutaan joskus nimellä "Välimeren Karibia".

Váilla vierailee päivittäin sadoittain ihmisiä. Váin rannalla vuokrataan aurinkotuoleja sekä sieltä löytyvät kahvila, ravintola, suihkut ja käymälät. Alun perin hipit saapuivat rannalle ja alueesta kehittyi leirintäalue. Viranomaiset kuitenkin aitasivat alueen huomattuaan, mitä rannalla tapahtui, ja siitä tehtiin tieteellinen tutkimusalue. Suuri osa tästä tutkimusalueesta on nykyisinkin aidattu ja se sijaitsee hieman ylempänä rannasta ja levittäytyy pienikokoiseen laaksoon.

Erään legendan mukaan rannalla kasvavat palmut olisivat saaneet alkunsa arabimerirosvojen mukanaan tuomista ja maahan heittämistä taateleiden kivistä. Vaikka tämä olisikin mahdollista, ovat palmut kuitenkin kotoperäisiä. Ne olivat kasvaneet Kreetalla jo kauan ennen arabien saapumista. Rannan palmut ovat pohjoisimpina kasvavia oman lajinsa edustajia. Palmujen hedelmät ovat kuivia ja pieniä, eivätkä ne ole syömäkelpoisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hanna, Nick: *Kreeta*, s. 76–77. Engl. alkuteos: Globetrotter Travel Guide Crete, suom. Roinila, Maija. Köln, Saksa: Könemann Verlagsgesellschaft mbH, 2000. ISBN 3-8290-3261-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vái** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee nykyisen Gdańskin alueella Napoleonin aikana 1807–1814 toiminutta valtiota. Vuosien 1920–1939 valtiota käsittelee artikkeli Danzigin vapaavaltio.* 

Danzigin vapaakaupunki kartassa vaaleanvihreänä ympärillään sininen Preussin kuningaskunta. Etelämpänä on keltainen Varsovan herttuakunta.
**Danzigin tasavalta** eli *Danzigin vapaavaltio* oli Ranskan keisari Napoleon I:n valtapiiriin vuosina 1807–1814 kuulunut valtio.

Danzig oli siirtynyt Puolan toisessa jaossa vuonna 1793 Preussin haltuun. Kun Napoleonin joukot löivät Preussin Jenan–Auerstedtin taistelussa lokakuussa 1806, luotiin puoli-itsenäinen Danzigin tasavalta osasta entisen Länsi-Preussin maakuntaa. Tasavallan todellista valtaa käytti ranskalainen kuvernööri Jean Rapp. Ranska keräsi alueelta raskaita veroja ja maksuja valmistellessaan vuonna 1812 aloitettua sotaretkeä Venäjälle.

Venäjän-retken epäonnistuttua venäläiset joukot piirittivät Danzigia lähes koko vuoden 1813 ajan atamaani Matvei Platovin johtamina. Piiritetyt noin 40 000 ranskalaista sotilasta antautuivat vuoden 1814 alkupäivinä. Danzig palautettiin osasi Länsi-Preussia Wienin kongressin päätöksellä.

Danzigin tasavallan alue.

Lähteet
-------

1. ↑  Røhr, Anders: *Otavan suuri maailmanhistoria. Kartasto-osa*, s. 70. Suomentanut Laura Kolbe. Helsinki: Otava, 1983. ISBN 951-1-07458-X.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Danzigin tasavalta**.
**Juhani Salakka** (13. syyskuuta 1950 Lahti – 17. helmikuuta 2015) oli suomalainen painonnostaja.

Salakka sijoittui Moskovan 1980 olympialaisten alle 67,5 kilogramman sarjassa kymmenenneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa parhaimmillaan yhdeksänneksi vuonna 1979 ja 15:nneksi vuonna 1977. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän oli yhdeksäs vuonna 1980, yhdestoista vuonna 1977, kahdestoista vuosina 1976 ja 1978 sekä neljästoista vuonna 1975. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1975, 1977, 1978, 1979 ja 1982.

Seuratasolla Salakka edusti Lahden Reipasta, Nastolan Nopsaa, Lahden Ahkeraa, Lahden Atomia, Karhulan Urheilijoita ja Sunilan Sisua. Hän voitti Suomen mestaruuden alle 67,5 kilon sarjassa vuosina 1976–1980. Vielä 45-vuotiaana vuonna 1996 hän saavutti alle 69-kiloisissa SM-pronssia.

Salakan uran parhaat tulokset alle 67,5 kilon sarjassa olivat 132,5 kg tempauksessa, 161 kg työnnössä sekä 290 kg yhteistuloksessa. Ne kaikki olivat Suomen ennätyksiä. Alle 75 kilon sarjassa hänen parhaat tuloksensa olivat 140 kg tempauksessa, 170 kg työnnössä ja 310 kg yhteistuloksessa.

Salakka oli Suomen Painonnostoliiton toiminnanjohtaja vuosina 1975–1991. Hän toimi keppijumpan kehittäjänä ja kouluttajana.

Salakka menehtyi keuhkokuumeeseen 17. helmikuuta 2015 64-vuotiaana.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 290–291. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Juhani Salakka on poissa  18.2.2015. Suomen Painonnostoliitto.  Arkistoitu 22.2.2015. Viitattu 22.2.2015.
**Kyösti Juhani Sipiläinen** (7. joulukuuta 1931 Terijoki – 14. maaliskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, kansakoulunopettaja, rehtori ja opetusneuvos. Hän toimi opettajien ammattiyhdistystoiminnassa paikallisella ja kansallisella tasolla. Sipiläinen oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja 1973–1984 ja kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja 1979–1984. Hänelle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi vuonna 1992.

Sipiläinen kirjoitti ylioppilaaksi Järvenpään yhteiskoulusta vuonna 1953. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui Helsingin opettajakorkeakoulusta vuonna 1957. Sipiläinen työskenteli kansa- ja peruskoulun opettajana sekä koulunjohtajana Enonkoskella ja Ruotsinpyhtäällä 1954–1957 ja vuodesta 1957 Lappeenrannassa. Kouluhallintotutkinnon Sipiläinen suoritti vuonna 1974.

Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana Sipiläinen toimi vuosina 1975–1979. Sipiläinen kuoli Helsingissä 14. maaliskuuta 2021.  Sipiläinen meni naimisiin Mirja Mäkisen (s. 1932) kanssa vuonna 1957. Heillä oli kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Juhani Sipiläinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. ↑  Entinen kansanedustaja Juhani Sipiläinen on kuollut – Lappeenrantalainen opetusneuvos muistetaan herrasmiesmäisenä poliitikkona, joka ei muiden kanssa riidellyt *Etelä-Saimaa*.  23.3.2021. Viitattu 26.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Juhani Sipiläinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Juhani Sipiläisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(9) | 
* Hemmi
* Kivitie
* Nieminen
* Orrenmaa
* Sipiläinen
* Tarjanne (1975–1977)
* Toivanen
* Westerlund
* Wiio

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Williams FW23** oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2001. Kuljettajina toimivat Ralf Schumacher ja Juan Pablo Montoya. Talli oli edelliskauden tapaan valmistajien mestaruustaulukossa kolmas, mutta onnistui kasvattamaan pistesaldonsa 36 pisteestä kahdeksaankymmeneen.

Williams vaihtoi kaudeksi 2001 rengastoimittajakseen Michelinin. Auto pystyi yllättäen haastamaan jopa ylivoimaisen suosikin Ferrarin, sillä BMW:n P80-moottori oli koko sarjan tehokkain. Moottorin luotettavuus ei kuitenkaan ollut Ferrarin tasolla.

Formula 1 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Williams | BMW | **M** |  | AUS | MAL | BRA | SMR | ESP | AUT | MON | CAN | EUR | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | USA | JPN | **80** | **3.** |
| Saksa Ralf Schumacher | Kesk. | 5 | *Kesk.* | *1* | Kesk. | Kesk. | Kesk. | *1* | 4 | **2** | Kesk. | 1 | 4 | 7 | *3* | Kesk. | *6* |
| Kolumbia Juan Pablo Montoya | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 2 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | *2* | Kesk. | 4 | ***Kesk.*** | 8 | **Kesk.** | **1** | *Kesk.* | 2 |

Lähteet
-------

* Giorgio Piola (toim.): *Formula 1 2001 Technical Analysis*. Milano: Giorgio Nada Editore, 2002. ISBN 88-7911-279-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Piola 2002, s. 14
2. 1 2  Piola 2002, s. 84

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Williams FW23** Wikimedia Commonsissa

Yhdistynyt kuningaskunta Williams Racing
**Perustajat:**  
Yhdistynyt kuningaskunta Frank Williams ·  Yhdistynyt kuningaskunta Patrick Head  
  

**Tallipäällikkö:**  
Yhdistynyt kuningaskunta James Vowles  
  

**Kilpakuljettajat:**  
2. Yhdysvallat Logan Sargeant ·  23. Thaimaa Alexander Albon  
  

**Testikuljettajat:**  
45. Israel Roy Nissany ·  Yhdistynyt kuningaskunta Jamie Chadwick  
  

**Formula 1 -autot:**  

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45  
  

**Frank Williams Racing Cars:**  

FW · 
FW04 · 
FW05  
  

**Muut autot:**  

BMW V12 LM

Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2001

* Ferrari F2001
* McLaren MP4-16
* Williams FW23
* Benetton B201
* BAR 003
* Jordan EJ11
* Arrows A22
* Sauber C20
* Jaguar R2
* Minardi PS01
* Prost AP04
**Valkiainen** on järvi Tirmonperällä Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,9 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 105 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Valkiaisen ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin 3,5 kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin 800 metriä. Ainoa nimetty lahti on järven kaakkoisosan muodostava Iiviönlahti. Valkiaisen syvin vyöhyke, noin 10–15 metriä, sijaitsee järven eteläosassa Ukonniemen kohdalla. Järven keskivaiheilla sijaitsee lähes yhtä syvä vyöhyke. Järven pohjoisin osa on matalaa.

Valkiaisen ainoa saari on järven pohjoispuoliskolla sijaitseva Pökkelösaari, jonka pinta-ala on noin 30 aaria. Valkiaisen rannoilla on melko paljon asutusta. Järven pohjoispuolella levittäytyy Järvenpäänsuo ja itäpuolella kohoaa Valkiaisenvaara, jonka korkein kohta on noin 250 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven eteläpuolella sijaitsee Palokangas ja Huhmarjärvi (142,4 metriä mpy). Länsipuolella on soita ja vaaroja.

Valkiaisen vesitilavuus on 9 462 500 kuutiometriä.

Valkiainen (61.244.1.002) kuuluu Ollinojan-Nikunojan valuma-alueeseen (61.244), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Hirvasjoen alue (61.24) ja ensimmäinen on Iijoen keskiosan alue (61.2). Valkiainen on laajin Ollinojan-Nikunojan valuma-alueen yhdestätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Nikujärvi.

Suomessa on neljätoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joiden nimenä on Valkiainen. Neljä niistä sijaitsee Pudasjärvellä ja neljä Oulussa. Tirmonperän Valkiainen on selkeästi laajin Suomen Valkiaisista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Valkiainen, vakavesi, Pudasjärvi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 11.12.2022.
3. ↑  Valkiainen. Järviwiki. Viitattu 11.12.2022.
4. ↑  Ollinojan - Nikunojan valuma-alue (61.244). Järviwiki. Viitattu 11.12.2022.
5. ↑  Valkiainen. Järviwiki. Viitattu 11.12.2022.
**Kanavajoki** (ven. Канавайоки) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä virtaava 7,2 kilometriä pitkä joki , joka on Juuvanjoen sivujoki.

Joen kulku
----------

Joki alkaa Korpijärven Saarioisienselän etelärannasta lahden pohjukasta. Joki virtaa neljä kilometriä suuntaansa vaihdellen kohti etelää, jossa se laskee suolla sijaitsevaan Lahnalampeen. Joki jatkaa tämän jälkeen suon eteläosaan, jossa se kääntyy itään päin. Joki yhtyy Juuvanjokeen noin 26 kilometriä sen joensuusta. Joki putoaa matkallaan 25 metriä, jolloin sen keskimääräinen kaltevuus on 3,5 metriä kilometriä kohti. Joen keskivirtaama (MQ) Korpijärvellä joen niskalla on arviolta 3,8 m³/s ja joen Juuvanjoen yhtymäkohdassa 3,9 m³/s.

Historiaa
---------

Kirjallinen lähde kanavan synnylle löytyy Ensio Kettusen kirjasta. Hän kertoo kirjassaan "Itärajan korpisoturit" rajamies Moldakoffin kertoneen, että "*... Tätä jokea levennettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen uittoja varten. ...*"

Kanavajoen valuma-alue
----------------------

Kanavajoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Juuvanjoen valuma-alueella se sijaitsee. Kanavajoki yhtyy Juuvanjokeen, joka vuorostaan yhtyy Jänisjokeen. Se virtaa Jänisjärven läpi laskien lopuksi Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.

Kanavajoki on toinen Korpijärven lasku-uomista, mikä tekee Korpijävestä bifurkaatiojärven. Toinen lasku-uoma on Onnenvirta järven pohjoisosassa. Bifurkaatiotilanne tekee joen todellisen valuma-alueen määrittämisen teoreettiseksi ja sen pinta-alalle on esitetty laskennallisia arvioita. Vanha venäläinen arvio on 361 km² , mutta myös arvoa 358 km² käytetään. Valuma-alueen määrittämistä hankaloittaa myös Korpijärven kuuluminen kahden valtion alueelle. Valuma-alueen järvisyydeksi ilmoitetaan 7,7 %, mutta se saattaa tarkoittaa Venäjän alueita .

Lähteet
-------

### Huomioita

1. ↑  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Канавайоки.
2. 1 2 3  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Kanavajoki, Канавайоки (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 28.1.2022. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Gorbatsev, Stanislav & Ivanter, Dmitrij:   *Ученые записки Петрозаводского государственного университета (suom. Petroskoin valtionyliopiston tieteelliset artikkelit)*, 2008, 30. vsk, nro 4, s. 41–51. Petroskoi, Venäjä:  Petroskoin valtionyliopisto. ISSN 1994-5973. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 28.1.2022.  (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Korpijärvi (01.081.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 29.1.2022.
4. 1 2 3  Kanavajoki. *Kartassa:* *Topografinen kartta* 1:100 000. Kartan verkkoversio Maanmittauslaitoksen Karjalan kartat -palvelussa (viitattu 28.1.2022)
5. ↑  Kettunen, Ensio: *Itärajan Korpisoturit*, s. 221. (Väite esitetty kuulopuheena!). BoD - Books on Demand, 2018. ISBN 978-952-800478-3. Google-books (viitattu 29.1.2022).
Median oikeustalo.
Delawaren piirikunnan sijainti.
**Delawaren piirikunta** (*Delaware County*) on piirikunta Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 550 864 asukasta, mikä tekee siitä väkiluvultaan osavaltion viidenneksi suurimman piirikunnan. Piirikunta sijaitsee Delawarejoen rannalla osavaltion suurimman kaupungin ja piirikunnan Philadelphian länsipuolella ja on osa niin sanottua Delaware Valleyn metropolialuetta.

477 neliökilometrin laajuinen Delawaren piirikunta on Pennsylvanian vanhinta asutettua aluetta. Uuden-Ruotsin kuvernööri Johan Printz rakennutti linnoituksen läheiselle Tinicum Islandille vuonna 1643. Pennsylvanian perustaja William Penn rantautui Chesteriin vuonna 1682. Delawaren piirikunta perustettiin vuonna 1789 Chesterin piirikunnasta erottamalla ja nimettiin Delawarejoen mukaan. Piirikunnan hallintokeskus on vuodesta 1851 lähtien ollut Media, mitä ennen hallintokeskus oli Chester, joka toimi alun perin myös Chesterin piirikunnan hallintokeskuksena.

Piirikunnassa on 49 kunnallishallinnollista aluetta, jotka käyttävät nimityksiä city, borough ja township. Väkiluvultaan suurin kunta on Upper Darby, jossa oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 81 821 asukasta.

Piirikunnan alueella sijaitsee Riddley Creekin osavaltionpuisto ja osa William Pennin osavaltionmetsästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Pennsylvania by County U.S. Census Bureau. Viitattu 7.4.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2  The History of Delaware County Delaware County.  Arkistoitu 12.4.2010. Viitattu 7.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  The Municipalities of Delaware County Delaware County.  Arkistoitu 26.10.2011. Viitattu 7.4.2010. (englanniksi)
4. ↑  Pennsylvania by Place and County Subdivision U.S. Census Bureau. Viitattu 7.4.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
5. ↑  Ridley Creek State Park Pennsylvania Department of Conservation and Natural Resources. Viitattu 7.4.2010. (englanniksi)
6. ↑  William Penn State Forest Pennsylvania Department of Conservation and Natural Resources. Viitattu 7.4.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Delawaren piirikunta** Wikimedia Commonsissa

* Delawaren piirikunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tuokkonen[vanhentunut linkki]. Muilta nimiltään mm. ropponen, rove ja tuohivakka.
**Tuokkonen** eli **rove** tai **ropponen** on tuohesta tehty monikäyttöinen astia. Sillä on useita eri nimityksiä eri murrealueilla; näistä *rove* on vanhin ja historiallisesti laajimmin käytetty.

Tuokkosissa on säilytetty mm. maitoa hapattaessa, voita, kalaa, lihaa, ryynejä, jauhoja sekä tervaa, ja niihin on kerätty marjoja, niistä on lyöty löylyä ja viskattu veneestä vettä. Myös mämmiä saatetaan nauttia tuokkosesta.

Hantien koristeltu tuokkonen 1800-luvulta. Astian koristeluna on kehystetty käpy.

Etymologia
----------

Tuokkosen etymologia jakaantuu suomen murteissa kahteen ryhmään: *rov*- ja *rop*-alkuisiin sanoihin sekä *tuohi*-sanan johdannaisiin.

Tuokkosen eri nimityksistä *rove(h)* on kaikkein laaja-alaisin. Sana esiintyy suomen lisäksi karjala-aunuksessa, lyydiläismurteissa ja vepsässä mutta ei vatjassa, virossa eikä liivissä. Rove ja tuokkonen eivät ole kaikissa tapauksissa samaa tarkoittava sana. Joissain murteissa *rove* on tarkoittanut tilapäiseksi tehtyä, huonompaa tuokkosta.

Rove on saanut nimensä oletettavasti levytuohen puusta irrotessa syntyvää ääntä kuvailevasta *rop*-alkuisesta verbistä. Tuokkonen on puolestaan osa *tuohi*-sanan johdannaisia. Ajan saatossa *tuohi-*kantaiset johdannaiset ovat syrjäyttäneet laajalti varhaisemman *rove*-sanan johdannaiset tuohiastian nimityksenä.

Nainen valmistaa mämmituokkosia 1930-luvun alussa Helsingissä.
### Tuokkosen nimityksiä

Rove-sanue: *rove, roves, rovek, ropponen, roppinen, roppee, ropukka, ropikko, ropo, rovikko, rupukka, tropekka, kropponen*

Tuohi-sanue: *tuokkonen, tuohinen, tuohko(i)nen, tuokkinen, tuahinen, tuohikko, tuahropo, tuakkosropponen*

Muita nimityksiä: *loikko, loikkonen, portta, viskain*

Taustaa
-------

Tuohen käyttö on ollut yleisintä ja kehittyneintä pohjoisella havumetsävyöhykkeella. Itä-Euroopan sekalehtimetsävyöhykkeellä Suomenlahden eteläpuolella tuohen sijaan on käytetty valtaosin niintä ja lehmuksen kuorta. Tämä jako näkyy myös itämerensuomalaisten kansojen sanastoissa, joissa suomalais-karjalais-vepsäläisellä kielialueella tuohisanasto on rikkaampaa ja vakiintuneempaa kuin vatjassa, virossa ja liivissä.

Lähteet
-------

1. ↑  tuohivakka; ropponen; rove; tuokkonen *www.finna.fi*. Viitattu 1.5.2020.
2. 1 2 3 4 5 6  Pertti Virtaranta: Tuokkosen nimitykset suomen murteissa.  *Virittäjä*, Vol 62 Nro 1 (1958). Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  astia; tuokkonen; tuohiastia *www.finna.fi*. Viitattu 3.5.2020.
4. ↑  kuvaaja Aarne Pietinen Oy: nainen tekee tuokkosia *www.finna.fi*. Viitattu 3.5.2020.
**Tuohilampi** on Vihdin itäosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 30 hehtaarin laajuinen matala ja rehevä järvi. Etäisyys Nummelasta on kolmetoista kilometriä koilliseen ja Helsingin keskustasta 36 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Tuohilammen pituus lännestä itään on 900 metriä. Järvi on saareton ja sen etelärannalla on kurssikeskus. Pohjoisrannalta lähtee laskuoja itään kohti Härkälänjokea. Tuohilammen eteläpuolella sijaitsee Otalampi, eteläpuolella Poikkipuoliainen ja Salmijärvi. Sekä Tuohilampi että Otalampi kuuluvat Otalammen taajamaan.

Tuohilampi (21.045.1.011) kuuluu Härkälänjoen valuma-alueeseen (21.045), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Tuohilampi on Härkälänjoen valuma-alueen kolmanneksi laajin vakavesi ja Vantaanjoen vesistön lounaisia vakavesiä.

Ympäristön suot ja pellot kuormittavat Tuohilampea, jonka keskiosan happipitoisuus oli kesällä 2016 hyvä. Tuohilammelta otettiin kasviplanktonnäyte vuonna 1946.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuohilampi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4  Tuohilampi. Järviwiki. Viitattu 23.3.2021.
3. 1 2 3 4  Tuohilampi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 30.3.2021.
4. ↑  Vantaa (21). Järviwiki. Viitattu 23.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Vesientila.fi: Vihdin kunta, ympäristönsuojelu : Vihdin Tuohilammen vedenlaatututkimus, heinäkuu 2016
**Juha Pikkarainen**,syntynyt Kotka) on suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja, jonka ääniala on baritoni. Hän suoritti opintonsa Tampereen yliopistossa näyttelijäntyönlaitoksella (NäTy) 1989–1993. Myöhemmin hän opiskeli laulua Raimo Laukan ja sittemmin Jukka Rasilaisen ja Juha Uusitalon ja Irina Gavrilovicin johdolla.

Pikkarainen esiintyi solistina oopperassa ensimmäisen kerran Tampereen oopperassa 2012. Tunnetuin rooli lienee Rokan rooli Tauno Pylkkäsen oopperassa Tuntematon sotilas Oulun kaupunginteatterissa 2014. Oopperan ohjasi Lahden kaupunginteatterin johtaja Lauri Maijala. Syksyllä 2016 Pikkarainen lauloi Toivo Kuula laulukilpailun finaalissa.Lisäksi hän on esiintynyt solistina myös Savonlinnan Oopperajuhlilla sekä Opera Boxin tuotannoissa. Pikkarainen lauloi Paavo Ruotsalaisen roolin Joonas Kokkosen Viimeisten kiusausten esityksissä Lahden kv. urkuviikolla 2019 elokuussa sekä 2020 Espoonlahden kirkossa. Suomen Kansallisoopperassa hän on esiintynyt useissa rooleissa vuodesta 2017 lähtien.

Pikkarainen on ollut kiinnitettynä näyttelijänä Tampereen teatterissa (1991-92), Mikkelin teatterissa (1993-95) ja Kajaanin kaupunginteatterissa (1996-99). Kiinnitettynä laulajana hän ollut Kansallisoopperassa 2014-16 sekä 2019. Vuonna 2020 hänet kiinnitettiin Kansallioopperaan vakituisesti.

Näyttelijänä
------------

* Tampereen teatteri 1991–1992
* Mikkelin teatteri 1993–1995
* Kajaanin kaupunginteatteri 1996–1999
**William de St-Calais** tai **Carilef** (k. 2. tammikuuta 1096) oli keskiaikainen normannimunkki ja Durhamin piispa. Hän sai opetusta Odo Bayeuxlaisen alaisuudessa ja hänestä tuli St Vincent-des-Présin luostarin apotti lähellä Le Mansia.

Varhainen elämä
---------------

Williamin isä, jonka nimeä ei tiedetä, tuli jossain vaiheessa munkiksi Saint-Calaisin luostariin. Hänen äitinsä nimi Ascelina tai Anselma tiedetään Durhamin arkistoista.

Kapina ja oikeudenkäynti
------------------------

Kuningas Vilhelm Punaisen sedän Odo Bayeuxlaisen noustua kapinaan tätä vastaan, St-Calaisia pidettiin syyllisenä. Vilhelm asetti piispan syytteeseen maanpetoksesta. Oikeudenkäynnin pöytäkirja De Iniusta Vexacione Willelmi Episcopi Primi on varhaisin tallella oleva aikalaiskuvaus englantilaisesta valtiorikosoikeudenkäynnistä. Hänet karkotettiin maanpakoon vuonna 1088. Normandiassa hänestä tuli Robert II:n neuvonantaja.

Kuolema ja jälkimaine
---------------------

St-Calais kuoli 2. tammikuuta 1096. Historioitsija Frank Barlow kuvailee häntä "hyväksi tutkijaksi ja moitteetonta elämää viettäneeksi munkiksi".

Lähteet
-------

* Barlow, Frank: *William Rufus*. University of California Press, 1983. ISBN 0520049365. Google books (viitattu 19.12.2012). (englanniksi)
* Aird, W. M.: "An Absent Friend: The Career of Bishop William of St Calais", *Anglo-Norman Durham, 1093-1193*. Boydell & Brewer, 1998. ISBN 0851156541. Google books (viitattu 13.4.2013). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  William of St Calais *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 25.1.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Barlow 1983, s. 60
3. ↑  Aird, s. 287
4. 1 2  Diana E. Greenway: DURHAM: Bishops *Fasti Ecclesiae Anglicanae 1066-1300: volume 2: Monastic cathedrals (northern and southern provinces)*. Institute of Historical Research.  Arkistoitu 19.7.2011. Viitattu 19.1.2012. (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**William Walcher** | **Durhamin piispa**1081–1096 | Seuraaja:**Ranulf Flambard** |
**Vasili Mihailovitš Blohin** (7. tammikuuta 1895 – 3. helmikuuta 1955) oli neuvostoliittolainen kenraalimajuri, joka toimi NKVD:n pääteloittajana Stalinin vainojen ja toisen maailmansodan aikana. Hänen on arvioitu ampuneen omakätisesti 7 000 puolalaista sotavankia Katynin joukkomurhassa ja ehkä useita tuhansia muita Neuvostoliiton sisäisissä puhdistuksissa. Blohin on Guinnessin ennätystenkirjan mukaan kaikkien aikojen tuotteliain pyöveli. Hän on eniten yksitellen tehtyjä murhia toteuttanut henkilö maailmanhistoriassa.

Tunnettuja Blohinin ampumia ihmisiä olivat Moskovan näytösoikeudenkäynneissä tuomitut korkea-arvoiset neuvostojohtajat sekä marsalkka Mihail Tuhatševski. Samoin Blohinin entiset esimiehet Genrih Jagoda ja Nikolai Ježov heidän menetettyään asemansa.

Stalinin kuoleman ja Nikita Hruštšovin valtaannousun jälkeen Blohin erotettiin nopeasti kaikista tehtävistään ja hänen sotilasarvonsa julistettiin menetetyksi. Hän alkoholisoitui vakavasti.

Virallisen tiedon mukaan Blohin teki itsemurhan vuonna 1955.

Lähteet
-------

* Johnsson, Peter: *Stalinin murhat Katynissa ja niiden historialliset jälkipelit 1940–2014*, suomentanut Kari Klemelä. [Sauvo]: Mansarda, 2014. ISBN 978-952-5664-15-7 (sidottu). Sivut 101–108.

### Viitteet

1. ↑  Craig Glenday, *Guinness World Records 2010*, (Random House Digital, 2010)
2. ↑  The Worlds Bloodiest History, Google booksissa

Aiheesta muualla
----------------

* Crime Magazine: *The Katyn Massacre*
* The Commentator: *50 shades of black*
* Rare Historical Photos: *Vasily Blokhin, history’s most prolific executioner*
* Today I Found Out: *The Man Who Personally Executed Over 7000 People in 28 Days, One at a Time*
* Find a Grave: *Vasili Blokhin*

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |
Vasili Baženov perheensä ympäröimänä. I.T. Nekrasovin maalaus 1770-luvulta.
**Vasili Ivanovitš Baženov** (ven. Васи́лий Ива́нович Баже́нов); (12. maaliskuuta (J: 1. maaliskuuta) 1737 tai 1738 – 13. elokuuta (J: 2. elokuuta) 1799 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti. Hänen töissään esiintyy myös muinaisvenäläisen eli keskiaikaisen arkkitehtuurin ja uusgotiikan vaikutteita.

Vasili Baženov syntyi diakonin perheeseen Dolskojen kylässä Malojaroslavetsin lähellä, toisten tietojen mukaan Moskovassa. Hän työskenteli Moskovassa arkkitehti Dmitri Uhtomskin työryhmässä, opiskeli Moskovan yliopiston kymnaasissa sekä vuodesta 1756 lähtien Pietarissa aluksi Keisarillisessa tiedeakatemiassa Savva Tševakinskin ja myöhemmin Keisarillisessa Pietarin taideakatemiassa Aleksandr Kokorinovin ja Jean-Baptiste Vallin de la Mothe johdolla. Vuosina 1760–1762 Baženov opiskeli Pariisin taideakatemiassa ja vuosina 1762–1764 hän asui Italiassa. Vuonna 1765 hänestä tuli Pietarin taideakatemian akateemikko ja vuonna 1799 sen varapresidentti.

Baženovin varhaisista töistä merkittävimpiä ovat Moskovan kremlin ja Tsaritsynon keisarillisen palatsin toteutumatta jääneet rakennussuunnitelmat. Moskovaan hän rakensi Dolgovin (1770), Paškovin (1784–1786) ja Juškovin (1780-luvun loppu) talot. Baženovin suunnittelemina pidetään myös Bykovon kartanon Vladimirin kirkkoa (1789) sekä eräitä muita Moskovan ympäristön rakennuksia. Pietarissa Baženovin töinä on pidetty Bezborodkon huvilaa, Mikaelinlinnaa, Aleksanterin instituuttia sekä Arsenaalin ja ensimmäisen kadettikorpuksen rakennuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 2*, s. 519–520. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1970.
2. ↑  Rossijski gumanitarnyi entsiklopeditšeski slovar *slovari.yandex.ru*. Viitattu 2.4.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Entsiklopedija "Krugosvet" *krugosvet.ru*. Viitattu 2.4.2010. (venäjäksi)
4. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 2*, s. 520. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1970.
5. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 72. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vasili Baženov** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ruokotraakkipuu** (*Dracaena sanderiana*) myös **onnenbambuna** tai **onnenoksana***lähde?* tunnettu, on trooppisesta Kamerunista kotoisin oleva traakkipuiden sukuun kuuluva kasvilaji.

Ulkonäkö
--------

Ruokotraakkipuu kasvaa luonnossa sademetsän pensaskerroksessa 1,5 metriä korkeaksi pensaaksi. Lajin lehdet ovat 15–25 cm pitkiä ja 1,5–4 cm leveitä. Lajia kaupataan yleensä kierteisenä pistokkaana vesiviljelyyn nimellä onnenbambu, vaikkei se olekaan sukua bambuille, eikä liioin vesikasvi.

Käyttö ja hoito
---------------

Ruokotraakkipuu useine lajikkeineen on suosittu huonekasvi. Ruokotraakkipuuta käytetään myös Fengshuissa. Huonekasvina se on vaatimaton kasvuolojen suhteen, mutta viihtyy parhaiten runsaassa epäsuorassa tai suodatetussa valossa, koska suora auringon paahde saattaa kellastuttaa ja lopulta polttovioittaa lehtiä. Lämpötilan tulisi olla yli 15 °C, enintään 25 °C.

Vaikka ruokotraakkipuu kasvaa parhaiten mullassa, myydään se useimmiten vedessä kasvatettavaksi. Vesiviljelyssä vesi pitäisi vaihtaa joka toinen viikko. Veden tulisi olla pehmeää, vähintään yön yli seissyttä hanavettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Stevens, P. F.: Nolinoideae *Angiosperm Phylogeny Website*. Viitattu 7.5.2022.
2. ↑  *Dracaena sanderiana* Mast. *GBIF*. Viitattu 7.5.2022.
3. ↑  *Dracaena sanderiana* Sander *Finto, Kassu*. Viitattu 7.5.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dracaena sanderiana 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q31318
* Wikispecies: Dracaena braunii
* APDB: 14271
* CoL: 37JPR
* EoL: 1087606
* EPPO: DRNSA
* GBIF: 5304712
* iNaturalist: 135249
* IPNI: 534129-1
* NCBI: 1280213
* Open Tree of Life: 5504228
* Plant List: kew-304592
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:534129-1
* Tropicos: 50069318
* WFO: wfo-0000765694

 |

 |
**Ruona** on järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 9,4 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 21 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Ruona kaareutuu lännestä kaakkoon, reitti järven länsirannalta kaakkoisrannalle on noin 650 metriä. Saaria ei ole. Järveä ympäröi metsämaa, pohjoisessa on haja-asutusta. Ruonanniemi järven etelärannalla kohoaa yli 100 metriä merenpinnan yläpuolelle. Ruonaan virtaa laskuoja Kivimäen Kaidasta, joka sijaitsee noin 800 metriä itään. Ruonasta vedet virtaavat etelään Tytylammen ja Lihavan kautta Vähä Ruokjärveen. Ruonan luoteispuolella sijaitsee Siitoonjärvi ja lounaispuolella Enäjärvi.

Ruona (23.074.1.013) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ruona, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 21.5.2021.
3. ↑  Ruona. Järviwiki. Viitattu 21.5.2021.
4. 1 2  Ruona *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 21.5.2021.
5. ↑  Hämjoen valuma-alue (23.074). Järviwiki. Viitattu 21.5.2021.
**Hajarayn** on kaupunki Jemenin Hadramautin alueella.

Maantiede
---------

Hajarayn sijaitsee Jemenin Hadramautissa Jabal Hajarayn-nimisen vuoren kupeessa ja Wadi Du'an-nimisen wadin varrella. Ympäröivä seutu on rikasta maatalousaluetta. Vieressä kulkee maantie al-Mukallasta Shibamiin. Kaupunkia leimaavat suuret tiilitalot ja kapeat kadut.

Historia
--------

Hajaraynin lähiseudulta on löydetty jäänteitä jo islamia edeltävältä ajalta, jolloin seudulla käytiin suitsukekauppaa. Raydun on lähellä sijaitseva vanha rauniokaupunki. Al-Hamadani mainitsee Hajaraynin nimellä *al-Hajaran*. Hänen kirjoittaessaan paikkakunta koostui varsinaisesti kahdesta erillisestä kaupungista, Khawdun ja Dammun, wadin vastakkaisilla puolilla. Viereisellä vuorella oli linnoitus, jonne sittemmin rakennettiin Shibamin Ku'aytien palatsi.

Talous ja väestö
----------------

Kaupunkia ympäröivällä maaseudulla myydään durraa. Viljelmiä kastellaan kanavilla ja syvillä kaivoilla.

Seudun asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja. Paikallisilla on historiallisia yhteyksiä Jaavalle ja osa heistä puhuu malaijia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  B. Lewis, V.L. Ménage, Ch. Pellat, J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume III (H-Iram)*, s. 31. E. J. Brill, 1986. ISBN 90 04 08118 6. (englanniksi)
2. ↑  Michael Izady: Yemen Ethnic and Religious Composition (detailed) *Gulf 2000 Project*. Columbia University. Viitattu 30.4.2020. (englanniksi)
William Paterson, muotokuva vuodelta 1794.
**William Paterson** (24. joulukuuta 1745 Antrimin kreivikunta, Irlanti – 9. syyskuuta 1806 Albany, New York) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen poliitikko ja tuomari.

Patersonin perhe muutti Irlannista Pennsylvaniaan vuonna 1747 ja asettui myöhemmin New Jerseyhyn. Hän valmistui vuonna 1763 College of New Jerseystä (nyk. Princetonin yliopisto) ja valmistui lakimieheksi 1769. Paterson osallistui 1775–1776 siirtokunnan kongressiin ja 1776 sen perustuslakia säätäneeseen edustajakokoukseen. Vuosina 1776–1783 hän toimi New Jerseyn oikeusministerinä (*Attorney General*). Vuoden 1787 perustuslaillisessa konventissa Paterson johti New Jerseyn edustajaryhmää, ja hänestä tuli konventissa pienten osavaltioiden johtava puolestapuhuja. Vaihtoehdoksi niin sanotulle Virginian suunnitelmalle hän esitteli New Jerseyn suunnitelmana tai Patersonin suunnitelmana tunnetun ehdotuksen, jonka mukaan liittovaltion kongressissa jokaisella osavaltiolla olisi yksi ääni. Kiista ratkaistiin lopulta kompromissilla, joka yhdisteli molempia suunnitelmia. Patersonilla oli ratkaiseva rooli uuden perustuslain ratifioimisessa New Jerseyssä.

Paterson toimi 1789–1790 senaattorina, 1790–1793 New Jerseyn kuvernöörinä ja vuodesta 1793 Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina. Patersonin kaupunki New Jerseyssä on nimetty hänen mukaansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William Paterson (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 2.2.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Neitijärvi** on läpivirtausjärvi Lieksanjoen varrella Lieksan itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 94 kilometriä pohjoiskoilliseen. Neitijärvi sijaitsee Ruunaan retkeilyalueen keskiosassa.

Maantiede
---------

Muodoiltaan runsas Neitijärvi koostuu kaakkoisesta selkävedestä ja kahdesta luoteeseen suuntaavasta pitkänomaisesta vesialueesta, joista eteläisempi muodostaa suuren osan järven pinta-alasta. Neitijärven pohjoisrannan muodostaa laaja kaakkoon suuntaava niemimaa, joka haarautuu Vastuuniemeksi ja Neitiniemeksi, joiden väliin jää Neitijärven selkävedeltä luoteeseen työntyvä Kukkosenlahti. Suuri osa Neitijärvestä on kolmesta kuuteen metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven länsiosassa.

Neitijärven saariluku on 11. Laajin saari on järven länsikolkassa sijaitseva 30-hehtaarinen Neitisaari, jonka molemmin puolin Lieksanjoen vedet virtaavat länteen. Muita nimettyjä saaria ovat Verkkosaari, Kämppäsaari, Vastuusaari, Koivusaari ja Patosaari.

Lieksanjoki virtaa Neitijärveen luoteesta Polvijärveltä, laskee Neitijärven selkäveteen, kiertää Kattilaniemen ja jatkuu etelään Kattilajärveen, jonka korkeustaso on 1,2 meträ Neitijärveä alempi. Neitijärveen laskee myös Neitijoki kaakosta laajojen suomaiden halki. Järven itärannan Huuhkajanvaaran korkeustaso on yli 180 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 50 metriä järven pinnan yläpuolella.

Neitijärven vesitilavuus on 10 896 000 kuutiometriä.

Neitijärvi (04.491.1.008) kuuluu Neitijärven alueeseen (04.491), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ruunaanjoen valuma-alue (04.49) ja ensimmäinen jakovaihe Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Neitijärven alueella on 13 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Neitijärvi on laajin. Kattilajärvi on toiseksi laajin ja Murroojärvi kolmanneksi laajin.

Neitijärvi on Lieksan seitsemänneksi laajin vakavesi. Sitä seuraa Ruosmanjärvi. Suomessa on Lieksan Neitijärven ohella Kemijärven Neitijärvi ja Inarin Neitijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Neitijärvi, vakavesi, Lieksa
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 12.2.2022.
3. ↑  Neitijärvi. Järviwiki. Viitattu 12.2.2022.
4. ↑  Neitijärven alue (04.491). Järviwiki. Viitattu 12.2.2022.
5. ↑  Lieksa. Järviwiki. Viitattu 12.2.2022.
**Åke Kuhlefelt** (22. huhtikuuta 1908 Helsinki – 17. marraskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen lakimies ja tuomari, joka toimi myös Kaskisten pormestarina.

Kuhlefeltin vanhemmat olivat lääkäri Elis Kuhlefelt ja Katarina Estlander. Arkkitehti Sven Kuhlefelt (1892–1980) oli hänen veljensä. Kuhlefeltin puoliso vuodesta 1933 oli Birgit Hildur Maria Dahlgren (s. 1906). Kuhlefelt tuli ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1926 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1933. Varatuomarin arvon hän sai 1936. Valmistuttuaan Kuhlefelt toimi Vaasan hovioikeuden ylimääräisenä virkamiehenä ja sitten Kaskisten pormestarina 1935–1937, kunnes palasi 1938 työskentelemään hovioikeuteen kahdeksitoista vuodeksi. Hän toimi myös asianajajana 1938–1939 ja oli Vaasassa toimineen tarkastusoikeuden jäsen, varapuheenjohtaja ja puheenjohtaja 1948–1949. Sotatuomarina Kuhlefelt toimi 1939–1940 ja 1950–1951. Vuonna 1952 hänet nimitettiin Itä-Suomen hovioikeuden asessoriksi, 1954 Helsingin hovioikeuden asessoriksi ja 1956 oikeusneuvokseksi. Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä hallintoneuvoksena Kuhlefelt toimi 1959–1960. Raaseporin kihlakunnatuomarin virkaa hän ei ottanut vastaan vuonna 1960, vaan ryhtyi sen sijaan korkeimman oikeuden oikeusneuvokseksi, mitä tehtävää hän hoiti lähes 18 vuotta aina eläkkeelle jäämiseensä asti eli vuoden 1977 loppuun. Laintarkastuskunnan jäsen Kuhlefelt oli 1962–1964 ja holhouslainsäädännön uudistamiskomitean puheenjohtaja 1965–1971. Tuomarin työnsä ohella Kuhlefelt osallistui aktiivisesti alansa järjestötoimintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sundström, Mia: "Åke Kuhlefelt", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 484-485. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |