recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kerävoltti**, yleisin eri volttityypeistä, on yleinen liike trampoliini- ja telinevoimistelussa. Maasta tehdessä kerävoltissa juostaan ja juoksun jälkeen ponnistetaan korkealle. Ilmassa on tarkoitus pyöriä ikään kuin tekisi kuperkeikan, joka kuitenkin pyörii huomattavasti nopeammin ja sulavammin, sekä nimensä mukaisesti kerässä, joka on volttia tehdessä tärkeää turvallisuuden ja onnistumisen kannalta.

Kerävoltti on teknisesti helppo liike. Kerävolttia harjoitellessa täytyy muistaa turvallisuus ja vaihe kerrallaan etenevä harjoittelu.

Kerävoltin tekniikka
--------------------

Kerävoltissa on tärkeää sisäistää tekniikka ennen käytännön harjoittelua. Maalla voi harjoitella kerävoltti-linkkareita,*selvennä* jolloin linkkareiden aikana kerävoltin asento tulee tutuksi. Kerävoltin opeus ilmassa riippuu siitä, miten ponnistat trampoliinilta ja kuinka paljon temppua ilmassa pyörität.

Kerävoltin asento
-----------------

Kerävoltin asento on hieman selkä pyöreänä, jalat vartalon läheisyydessä, pää leuassa kiinni ja kädet tiukasti jalkojen vierellä kiinni. Päätä ei laiteta jalkojen väliin, mutta sen*selvennä* täytyy pysyä koko ajan kiinni leuassa. Kerävoltti pyöritetään ilmassa niin sanotussa pommiasennossa mutta huomattavasti siistimmin ja hallitummin. 

### Kerävoltin avaus

Kerävoltti avataan lantio suorassa maahan. Ilmassa pyörimisen aikana on hyvä katsoa jalkojen välistä, milloin näet maan. Kun näet maan ollessasi ilmassa, valmistaudu avaamaan kerävolttia. Muista tulla aina lantio suorassa, ja hartiat takana alas. Polvet eivät saa olla suorana, vaan on hyvä tulla alas joustavassa asennossa, jossa polvet ovat koukussa. Halutessasi voit avata kerävoltin niin, että kun avaat lantion, jätät kädet vartalon vierelle tai sitten tuot ne lantiota avatessasi sivulle.

Kerävoltti puolellakierteellä
-----------------------------

Kun hallitset kerävoltin, voit kokeilla kerävolttia puolikierteellä. Kerävoltti puolikierteellä toimii samalla tavalla kuin kerävoltti mutta kun näet maan, lasket toista olkapäätä alemmaksi ja käännät lantiota siihen suuntaan. Jos lasket siis vasenta olkapäätä alas, käännät vasemmalla vartalosi. Käännöksessä lantion tulee olla suorana, ja kädet vartalon vieressä. Kerävoltti puolikierteellä vaatii paljon harjoittelua, mutta ajan ja harjoituksen myötä temppu rupeaa onnistumaan.
**Loost Koos** on helsinkiläinen hip hop -yhtye, joka teki musiikkiaan aikaisemmin englanniksi nimellä **Lost Cause**, mutta vaihtoi esityskielensä suomeksi ja nimeksi tuli *Loost Koos*. Yhtyeen jäsenet ovat *DJ Arsi* (Karl Dallas), *Väiski* (Pianomies) ja *Särre* (Payperwork), joka myös voitti vuonna 2005 rapin Suomen mestaruuden englanninkielisessä sarjassa nimellä *So Hot It Hurts*. Loost Koosin musiikille melko tyypillisiä ovat vaikutteet 90-luvun hip hopista, kuten voimakkaasti filtteröidyt rumpubreakit ja pitkät melodiset samplet, joita ei ole pilkottu juuri ollenkaan. Yhtye julkaisi levynsä aikaisemmin omakustanteena tai The Funkiest -levykaupan alaisuudessa toimivan Fjuu Recordsin kautta. Suomenkielisen debyyttialbumin, *Peruna & timantti*, julkaisi helsinkiläinen Monsp Records vuonna 2007. Toinen studioalbumi *Ei väistetä jos ei tunneta* julkaistiin myös Monspin kautta seuraavana vuonna. Loost Koosin kolmas pitkäsoitto *Pienempi kuin kolme* julkaistiin 16. kesäkuuta 2012 Monsp Recordsin kautta. Loost Koos julkaisi keväällä 2013 ilmaiseksi sekä C-kasettina *Wincave Mixtape Vol. 1*-nimisen mixtapen. Mixtapelta on julkaistu kaksi näytekappaletta: "Dängä Dängää" ja "Yläpommi".

Särre Ilosaarirockissa kesällä 2011.
Pianomies Ilosaarirockissa kesällä 2011.

Diskografia
-----------

### Lost Cause

* *It's All Happenin'*  (fjuu, 7" 2002)
* *Bustickets EP*  (fjuu, 12" 2003)
* *Mad Sex Rap*  (omakustanne, C-kasetti 2004)
* *Spins / Rappers Know Better / A Thousand Knifefights*  (omakustanne, 12" 2005)

Spins perustuu sampleen Leon Waren kappaleesta What's Your World
Rappers Know Better samplaa Johnson, Hawkins, Tatum & Durrin kappaletta You Can't Blame Me
* *So Hot It Hurts: Too Hot for Sunblock Street Tape*  (omakustanne, 2005)

### Loost Koos

* *Peruna & timantti*  (Monsp Records, 2007)
* *Ei väistetä jos ei tunneta*  (Monsp Records, 2008)
* *Pienempi kuin kolme*  (Monsp Records, 2012)
* *Wincave Mixtape Vol. 1*  (Monsp Records, 2013)

### Musiikkivideot

* *Takaisin Tallinnaan* (mukana Superjanne) (2007)
* *Taivas kattona* (2008)
* *Dängä Dängää* (2013)
* *Yläpommi* (2013)
* *Tipauttaa* (2013)

### Muut julkaisut

* Payperwork & Overme: *Minicd*  (2004)
* Payperwork & Mekas: *Left*  (2005, 7")
* Payperwork: *Trash But Not Beast*  (2006, C-kasetti)
* Payperwork & Andy Gymhill: *Motor Man*  (2012)

### Vierailijana

| **Artisti** | **Kappale** | **Albumilta** | **Muut vierailijat** | **Vuosi** |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Saurus | "Tartu kii (Aika rientää)" | *Neon Saurus* |  | 2009 |
| Tantr Slangrr | "Katutyömies" | *Molotonon Cocktail 2* |  | 2015 |

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Loost Koos** Wikimedia Commonsissa

* Loost Koos MySpace-sivustolla
**Fjodor Aleksejevitš Trofimov** (ven. Фёдор Алексе́евич Трофи́мов, 2. lokakuuta 1910 Derevjannoje – 3. joulukuuta 2003 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen toimittaja ja kirjailija.

Fjodor Trofimov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Petroskoin metsäopiston ja työskenteli metsätyömaan päällikkönä Rukajärvellä. Trofimov alkoi kirjoittaa lehtiin jo opiskeluaikanaan ja vuonna 1932 hänestä tuli sanomalehti *Krasnaja Karelijan* toimittajana. Trofimov työskenteli lehden jatkajien *Leninskoje znamjan* ja *Leninskaja pravdan* päätoimittajana vuosina 1954–1984.

Toisen maailmansodan aikana Trofimov oli rintamalehden toimittaja. Hän kirjoitti journalistisia kuvauksia sodasta ja Nürnbergin oikeudenkäynnistä. Myöhemmissä teoksissaan kirjailijaa kuvaa kotikyläänsä ja maaseudun ongelmia. Trofimovin muistelmateos *Moi vek* ("Vuosisatani") ilmestyi vuonna 2000.

Trofimov toimi Karjalan ASNT:n journalisti- ja kirjailijaliittojen puheenjohtajana. Hän sai Karjalan valtionpalkinnon vuonna 1982.

Suomennettu teos
----------------

* *Ivan Grigorjev*. Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1944.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Karelija: entsiklopedija, tom 3*, s. 185. Petrozavodsk: Petropress, 2011. ISBN 978-5-8430-0127-8.
2. 1 2  Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: Biobibliografitšeski slovar*, s. 267–268. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
**Naisten Viiri** oli Yhdysvalloissa vuosina 1936–1978 ilmestynyt suomenkielinen kommunistinen naistenlehti.

*Toverittaren* ja *Työläisnaisen* toimintaa jatkanut *Naisten Viiri* ilmestyi aluksi *Eteenpäin*-lehden sisarjulkaisuna New Yorkin osavaltion Yonkersissa. *Työmies–Eteenpäin*-lehden perustamisen yhteydessä vuonna 1950 se siirtyi Wisconsinin Superioriin. *Naisten Viirin* toimittajina työskentelivät muun muassa Emma Mattila (1930- ja 1940-luvuilla), Emma Tuominen (1950-luvulla), Frank Walli (1960-luvulla) ja Helen Kruth-Leiviskä (1970-luvulla).

Alaotsikolla *The only Finnish women’s journal in America* julkaistu kaksitoistasivuinen viikkolehti sisälsi poliittisen aineiston lisäksi yleisluontoisia naisia kiinnostavia artikkeleita ja uutisia, kotitalousneuvoja ja kaunokirjallisuutta, joiden tarkoitus oli vedota myös laajempaan yleisöön. Lehti lakkasi suomenkielisen lukijakunnan vähennyttyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Hoerder, Dirk (ed.): *The Immigrant Labor Press in North America, 1840s-1970s: An Annotated Bibliography. Volume 1: Migrants from Northern Europe*, s. 221–222. New York, Westport, London: Greenwood Press, 1987. ISBN 0-313-24638-6.
2. ↑  Kansalliskirjaston Finna *kansalliskirjasto.finna.fi*.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 12.10.2015.
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Laatokka** oli Sortavalassa sekä myöhemmin Joensuussa, Jyväskylässä ja Pieksämäellä vuosina 1881–1951 ilmestynyt sanomalehti. Vuosina 1914–1917 sen nimenä oli **Sortavalan Sanomat** ja vuosina 1946–1949 **Sisämaa–Laatokka**.

Sortavalan seminaarin lehtorit perustivat *Laatokan* alueensa suomenmieliseksi lehdeksi. Vuodesta 1901 lähtien se oli linjaltaan nuorsuomalainen ja perustuslaillinen. Lehti lakkautettiin ensimmäisen maailmansodan alussa, minkä jälkeen sitä julkaistiin kevääseen 1917 saakka nimellä *Sortavalan Sanomat*. Suomen itsenäistymisen jälkeen lehti kannatti aluksi edistyspuoluetta, mutta vuonna 1919 siitä tuli kokoomuksen äänenkannattaja. *Laatokka* oli alueensa valtalehti talvisotaan saakka, minkä jälkeen se alkoi ilmestyä Joensuussa.

*Laatokka* palasi Sortavalaan helmikuussa 1942. Kaupunkinsa ainoana lehtenä siitä tuli vuonna 1943 sitoutumaton, karjalaisuutta korostava julkaisu. Jatkosodan jälkeen lehti ilmestyi Jyväskylässä *Sisä-Suomi* -lehden aineistolla täydennettynä. Vuonna 1946 *Laatokka* siirtyi Pieksämäelle kirjapainoyhtiönsä uusiin tiloihin. *Sisämaa–Laatokka* -nimellä se pyrki vastaamaan valvontakomission vaatimuksiin sekä vakiinnuttamaan asemiaan uudella ilmestymispaikkakunnallaan. Kesällä 1949 lehti otti takaisin vanhan nimensä ja ilmoitti omistautuvansa karjalaisuuden asialle. *Laatokkaa* varten perustettiin uusi yhtiö, joka pian kulutti loppuun pääomansa ja lehden julkaiseminen oli pakko lopettaa. Vanha kirjapainoyhtiö perusti vuonna 1951 lyhytikäiseksi jääneen *Pieksämäen Seudun Sanomat* -lehden.

Lehti ilmestyi vuodesta 1882 lähtien kerran, vuodesta 1888 kahdesti, vuodesta 1905 kolmesti ja vuodesta 1943 kuudesti viikossa. Sen levikki oli 4 600 kappaletta vuonna 1905, 8 800 vuonna 1939 ja lähes 16 000 vuonna 1944. Päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Suomalainen (1882–1884), O. A. Forsström (1883), Kosti Raitio (1885–1887), Reijo Tirronen (1887–1888), Taavi Lehtinen (1888–1893 ja 1922–1924), Ernst Arthur Hagfors (1893–1900), K. S. Kaikkonen (1900–1907), Aleksanteri Rantalainen (1908–1909), Jaakko Laurila (1909–1911), Verneri Vesterdahl (1911–1913), John Elis Zidbäck (1913–1914), Santeri Jehkonen (1914–1916 ja 1918–1919), Yrjö Eränen (1916–1917), Yrjö Juuti (1917–1918), Mikko Uotinen (1919–1920), Ilmari Havu (1921–1922), Ville Sederholm (1920 ja 1922–1929), Uki Nieminen (1929–1942), Eetu Valve (1942–1943), Toivo Rasilainen (1943–1945), Ilmari Soppi (1945–1948), J. Härmäneva (1948–1949), Mikko Tshokkinen (1949–1951) ja Mikko Aaltonen (1951).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 52–54. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.

Aiheesta muualla
----------------

* *Laatokka* (1882–1914) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Sortavalan Sanomat* (1914–1917) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Laatokka* (1917–1946) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Sisämaa–Laatokka* (1946–1949) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Laatokka* (1949–1951) digitoituna kansalliskirjastossa
**Tiina Tuulikki Taavitsainen** (s. 19. joulukuuta 1985 Helsinki) on suomalainen seiväshyppääjä ja voimistelija. Hän edusti yleisurheilussa Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmensi vuoteen 2006 Rauli Pudas, vuosina 2006–2008 Risto Koskinen ja vuodesta 2009 Vesa Rantanen. Voimistelussa hän edusti Suomen Taitovoimisteluklubia.

Taavitsainen voitti telinevoimistelun hypyissä Suomen-mestaruuden vuosina 1998–2003.

Taavitsainen kilpaili seiväshypyssä ensimmäisen kerran vuonna 2005 19-vuotiaana. Hän on saavuttanut yleisurheilussa kuusi aikuisten SM-mitalia. 17. helmikuuta 2007 hän oli seiväshypyn kolmas sisäratojen SM-kisoissa tuloksella 375 cm. 14. kesäkuuta 2008 hän oli mukana 4 × 100 metrin viestissä ajalla 47,56 s hopealle juosseessa HK-V:n viestijoukkueessa. Kalevan kisoissa 2011 hän sijoittui seiväshypyssä toiseksi ja 2009 kolmanneksi sekä sisäratojen SM-kilpailuissa 2010 ja 2011 toiseksi.

Hänen seiväsennätyksensä on 420 cm, jonka hän hyppäsi Somerolla 29. kesäkuuta 2008. Ennätyksellään hän sijoittuu Suomen kaikkien aikojen tilastossa yhdeksänneksi (tilanne kesäkuussa 2019). Hallissa hänen ennätyksensä on Jyväskylässä 1. maaliskuuta 2008 hypätty 414 cm.

Aikuisten SM-mitalit yleisurheilussa
------------------------------------

* Ulkoradoilla
	+ Hopeaa 2008 (4 × 100 m 47,56)
	+ Hopeaa 2011 (seiväshyppy 382 cm)
	+ Pronssia 2009 (seiväshyppy 400 cm)
* Sisäradoilla
	+ Hopeaa 2010 (Seiväs 388)
	+ Hopeaa 2011 (Seiväs 390)
	+ Pronssia 2007 (Seiväs 375)

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Ulkoradoilla
	+ Seiväs 420 (Somero 29.6.2008)
* Sisäradoilla
	+ Seiväs 414 (Jyväskylä 1.3.2008)

Lähteet
-------

* Tiina Taavitsainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

### Viitteet

1. ↑  Naisten telinevoimistelun suomenmestarit vuodesta 1970 alkaen (Arkistoitu – Internet Archive) (xlsx). Suomen Voimisteluliitto. Viitattu 22.10.2016.
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Madridin metron logo
Tyypillinen Madridin metron sisäänkäynti *Tribunalin* asemalla
Moderni metrojuna *Colombian* asemalla
**Madridin metro** (esp. *Métro de Madrid*) on Espanjan pääkaupunkia Madridia palveleva metrojärjestelmä. Se on linjapituudeltaan (293 km) maailman kahdeksanneksi laajin metro. Madridissa on myös laaja Renfen ylläpitämä Cercanías Madrid-lähiliikennejunaverkko, joka risteää monin paikoin metroverkon kanssa.

Metroa ylläpitää Madridin itsehallintoalueen alainen yhtiö *Metro de Madrid S.A.* Matkustajat voivat ostaa kuukausilippuja, jotka mahdollistavat kaikkien joukkoliikennevälineiden rajoittamattoman käytön alueella.

Suomalainen KONE Oyj on toimittanut Madridin metroon liukuportaita ja konehuoneettomia hissejä.*lähde?*

Metroverkon rakennuksen vaiheet
-------------------------------

Madridin metroa alettiin rakentaa vuonna 1916 ja ensimmäinen 3,5 km:n pituinen linja otettiin käyttöön vuonna 1919. Linjan pääteasemina olivat Puerta del Sol ja Cuatro Caminos ja linjalla oli kuusi väliasemaa. Metroa on sen jälkeen laajennettu monessa vaiheessa. Suuri projekti 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa toi mukanaan noin 50 kilometriä uusia metrotunneleita, mukaan lukien suoran yhteyden keskikaupungilta Barajasin lentoasemalle.*lähde?*

MetroSur-linja rakennettiin 2000-luvun alussa parantamaan yhteyksiä kaupungin eteläpuolisille esikaupunkialueille. Rakennustyöt aloitettiin kesäkuussa 2000 ja ne kestivät yhteensä lähes kolme vuotta. MetroSur avattiin 11. huhtikuuta 2003 ja se käsittää 40,7 kilometriä metrotunneleita ja 28 uutta asemaa (mukaan lukien risteysasema linjan 10 kanssa, joka yhdistää sen keskikaupunkiin). Linja yhdistää Getafen, Móstolesin, Alcorcónin, Fuenlabradan ja Leganésin kaupungit Madridiin.

Vuonna 2007 valmistui metroa täydentävä pikaraitiotieverkko (Metro Ligero de Madrid), joka käsittää kolme linjaa, yhteispituudeltaan 28 km.

Linjat
------

Madridin metrokartta
Madridin metro koostuu seuraavista linjoista:

| Linja | Pituus | Asemia |
| --- | --- | --- |
| Linja 1 | Pinar de Chamartín – Valdecarros | 23,9 km | 33 |
| Linja 2 | Las Rosas – Cuatro Caminos | 9,5 km | 16 |
| Linja 3 | Villaverde Alto – Moncloa | 16,4 km | 18 |
| Linja 4 | Argüelles – Pinar de Chamartín | 16 km | 23 |
| Linja 5 | Alameda de Osuna – Casa de Campo | 23,2 km | 32 |
| Linja 6 | Circular | 23,5 km | 28 |
| Linja 7 | Hospital del Henares – Estadio Olímpico – Pitis | 32,9 km | 30 |
| Linja 8 | Nuevos Ministerios – Aeropuerto T4 | 16,5 km | 8 |
| Linja 9 | Herrera Oria – Puerta de Arganda – Arganda del Rey | 38 km | 27 |
| Linja 10 | Hospital Infanta Sofía – Tres Olivos – Puerta del Sur | 36,5 km | 31 |
| Linja 11 | Plaza Elíptica – La Fortuna | 5,3 km | 6 |
| Linja 12 | MetroSur | 41 km | 28 |
| Linja R | Ópera – Príncipe Pío | 1,1 km | 2 |
| Yhteensä (13 linjaa) | 281,8 km | 282 |

Katso myös
----------

* Barcelonan metro
* Valencian metro
* Sevillan metro

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Madridin metro** Wikimedia Commonsissa

* Metro de Madrid
* Andén 1 Madridin metron ystävien yhdistys
**Toast** (2010) on kokki Nigel Slaterin samannimiseen omaelämäkertaan pohjautuva televisioelokuva, jonka ohjasi S.J. Clarkson.

Freddie Highmore näyttelee 15-vuotiasta Slateria, Helena Bonham Carter tämän äitipuolta ja Ken Stott Slaterin isää. Elokuvan ensi-ilta oli BBC One:lla 30. joulukuuta 2010 ja ensimmäinen teatteriesitys Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2011. Elokuvalevitykseen Toast laskettiin 11. elokuuta 2011.

Juoni
-----

Nigel Slater pitää ruoanlaitosta, kun taas hänen kroonista astmaa sairastava äitinsä (Victoria Halmiton) on surkea kokki. Sairaus pahenee, ja samalla tulehtuu myös Nigelin suhde isäänsä. Äidin kuoltua tämä alkaa viettää iltojaan vastaeronneen siivojan neiti Potterin (Helena Bonham Carter) kanssa, jonka erikoisia sitruunamarenkipiiraita herra Slater rakastaa. Pari aloittaa suhteen ja muuttaa Herefordshiren maaseudulle Nigelin kanssa, joka ei voi sietää isänsä uutta kumppania.

Nigel löytää lohdutusta koulunsa kotitaloustunneilta, ja käyttää kehittyviä ruoanlaittotaitojaan isänsä miellyttämiseen muuttuen pian kilpailijaksi neiti Potterille. Yletön ruoka saa kuitenkin herra Slaterin lihomaan ja muuttumaan temperamenttisemmaksi. Nigel saa työn paikallisesta pubista välttääkseen neiti Potteria, ja rakastuu samalla kipeästi vuokraemäntänsä poikaan (Ben Aldridge). Suhde loppuu kuitenkin lyhyeen jälkimmäisen muuttaessa toiseen kaupunkiin.

Kun herra Slater kuolee neiti Potterin syöttämän ruoan aiheuttamaan sydänkohtaukseen, Nigel päättää pakata tavaransa ja muuttaa Lontooseen. 
Lähtiessään hän kiittää neiti Potteria ja kävelee sitten entisestä kodistaan ulos. Hän saapuu hotelliin, jonka kokki (Nigel Slater) tarjoaa hänelle töitä.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Helena Bonham Carter  | … |  Joan Potter
  |
|  Oscar Kennedy  | … |  Nigel Slater
  |
|  Freddie Highmore  | … |  Nigel Slater
  |
|  Ken Stott  | … |  herra Slater
  |
|  Frasier Huckle  | … |  Warrel
  |
|  Victoria Hamilton  | … |  äiti
  |
|  Matthew McNulty  | … |  Josh
  |
|  Clare Higgins  | … |  Mavis
  |
|  Ben Aldridge  | … |  Stuart
  |
|  Selina Cadell  | … |  Ruby
  |
|  Sarah Middleton  | … |  Beany
  |

Kritiikki
---------

Slaterin sisarpuolet Ann ja June Perrens ovat kritisoineet *Toastia* toteamalla, että heidän äitinsä Dorothy Perrens – elokuvassa nimellä "Mrs. Potter" – oli virheellisesti esitetty viettelevänä siivoojana, joka usein käytti rivoa kieltä, ja että Slaterin isä – elokuvassa "Alan" – oli myös esitetty negatiivisella tavalla, vaikkakin he myöntävät, että Tony ei erityisemmin pitänyt pojastaan. He myös sanovat, että vaikka Perrens oli hyvä kokki, hän ei koskaan tarjoillut sitruunamarenkipiirasta, ja että heidän isäpuolensa kuoli rasittavan tenniksen pelaamisen aiheuttamaan rintakipuun, eikä heidän äitinsä tahalliseen ylensyöttämiseen, kuten *Toastissa* esitetään. Slater ei ole vastannut kritiikkiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Nigel Slater's cooked up a load of cruel lies about our mother, say the food writer's stepsisters after watching BBC dramatisation of his childhood *Daily Mail*.  9.1.2011.  (englanniksi)
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Tšehover-muunnelma**. 
 **Sisilialainen puolustus** 

**Avoin muunnelma** 

* Tšehover-muunnelma
* Kan-muunnelma
* Kalašnikov-muunnelma
* Klassinen muunnelma
* Lohikäärmemuunnelma
* Najdorf-muunnelma
* Neliratsumuunnelma
* Scheveningen-muunnelma
* Svešnikov-muunnelma
* Taimanov-muunnelma

**Anti-sisilialaiset** 

* Suljettu sisilialainen
* Alapin-muunnelma
* Moskova-muunnelma
* Rossolimo-muunnelma
* Grand Prix -hyökkäys
* Smith–Morra-gambiitti
* Siipigambiitti

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Tšehover-muunnelma** on sisilialaisen puolustuksen muunnelma, jota kuvaavat siirrot

1.e4 c5
2.Rf3 d6
3.d4 cxd4
4.Dxd4
Muunnelma on nimetty Vitali Tšehoverin mukaan. Tšehover käytti muunnelmaa useasti sisilialaista puolustusta vastaan. Muunnelma ei ole ollut koskaan kovinkaan suosittu huipputasolla. Avaus sijoittuu ECO-koodistolla koodille B53.

Valkean neljäs siirto rikkoo avausperiaatetta, jonka mukaan kuningatarta ei saa tuoda liian aikaisin peliin. Musta voi kehittää esimerkiksi ratsun tempolla peliin, kunhan on ensin pelannut a6, jottei valkea lähetti pääse ruutuun b5.

Muunnelmat
----------

Mustan suosituimmat siirrot ovat 4...Rc6, a6, Ld7 ja Rf6.

4...Rc6 
5.Lb5 kiinnittää ratsun 5...Ld7 6.Lxc6 Lxc6
5.Da4 välttää vaihdon ja säilyttää lähetin
4...a6 - estää valkeaa kiinnittämästä ratsua 5.c4 Rc6 6.Dd1
4...Ld7 - valmistelee siirtoa 5...Rc6
4...Rf6 - välttää vaihdot ja jatkaa kehitystä

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* ECO codes (englanniksi)
* B53: Sicilian Defence, Chekhover Variation (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  B53
2. ↑  COE
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Sisilialainen puolustus, Taimanov-muunnelma**. 
 **Sisilialainen puolustus** 

**Avoin muunnelma** 

* Tšehover-muunnelma
* Kan-muunnelma
* Kalašnikov-muunnelma
* Klassinen muunnelma
* Lohikäärmemuunnelma
* Najdorf-muunnelma
* Neliratsumuunnelma
* Scheveningen-muunnelma
* Svešnikov-muunnelma
* Taimanov-muunnelma

**Anti-sisilialaiset** 

* Suljettu sisilialainen
* Alapin-muunnelma
* Moskova-muunnelma
* Rossolimo-muunnelma
* Grand Prix -hyökkäys
* Smith–Morra-gambiitti
* Siipigambiitti

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

Sisilialaisen puolustuksen **Taimanov-muunnelma** on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:

`1.e4 c5 2.Rf3 e6 3.d4 cxd4 4.Rxd4 Rc6`
on nimetty keksijänsä Mark Taimanovin mukaan. Asema voidaan saavuttaa myös siirtojärjestyksellä

`1.e4 c5 2.Rf3 Rc6 3.d4 cxd4 4.Rxd4 e6`
Musta kehittää ratsun luonnolliselle ruudulle ja pitää mahdollisuudet auki koskien muiden upseerien sijoittelua.

Muunnelmia
----------

Yksi ideoista tässä muunnelmassa on kehittää kuningaslähetti ruutuun b4 tai c5. Valkoinen voi estää tämän siirroilla 5.Rb5 d6, jolloin 6.c4 johtaa eräänlaiseen Maróczy-muunnelmaan. 

`5.Rb5 d6 6.c4`
Yleisempi on 5.Rc3, jolloin 5...d6 tavallisesti johtaa Scheveningen-muunnelmaan 

`5.Rc3 d6`
ja siirto 5...Rf6 on neliratsumuunnelmaan

`5.Rc3 Rf6`
Itsenäisiä siirtoja mustalle ovat 5...Dc7 ja 5...a6. Taimanovin idea oli pelata 6...a6 (estää Rb5:n), jota seuraa Rge7 ja Rxd4. Kun valkoinen lyö takaisin kuningattarella, musta voittaa tempon hyökkäämällä ...Rc6. 

Yleisempi upseerien järjestelmä käsittää siirrot ...Dc7, ...a6 ja ...Rf6: tätä kutsutaan usein Paulsenin muunnelmaksi.

Muita muunnelmia:

`4...a6` *Sisilialainen puolustus, Kan-muunnelma*
`4...Rf6 5.Rc3 d6` *Scheveningen-muunnelma*
`4...Rf6 5.Rc3 Rc6` *neliratsumuunnelma*

ECO-koodit
----------

Koodit B40 – B49 käsittelevät avauksia 1.e4 c5 2.Rf3 e6, tärkeimpiä näistä Taimanov- ja Kan-muunnelmat.

Aiheesta muualla
----------------

* B47: Sicilian, Taimanov (Bastrikov) Variation
* B44: Sicilian
* B46: Sicilian, Taimanov Variation
* B48: Sicilian, Taimanov Variation
* B54: Sicilian
* B85: Sicilian, Scheveningen, Classical
* B49: Sicilian, Taimanov Variation
* B83: Sicilian
* B45: Sicilian, Taimanov

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista
**Sisiliskot** (Lacertidae) on liskojen heimo, jonka jäseniä elää Euroopan, Afrikan ja Aasian alueella.  Se on monipuolinen heimo, johon kuuluu satoja lajeja, jotka jaetaan 39 sukuun.

Elinympäristö
-------------

Euroopan ja Välimeren lajit elävät pääosin metsässä ja pensaikoissa. Aasiassa elää sukujen *Eremias* ja käärmeensilmäsisiliskot (*Ophisops*) lajeja niityillä ja aavikolla. Afrikkalaiset lajit elävät yleensä kuivilla, kivikkoisilla alueilla. *Holaspis* on yksi harvoista puissa elävien sisiliskojen suvuista, ja sen yksi laji, piikkipyrstösisilisko (*Holaspis guentheri*) kykenee liitämään ilmassa käyttäen häntäänsä ja litteää ruumistaan liitovarjona.

Ulkonäkö
--------

Sisiliskot ovat pieniä tai keskisuuria liskoja. Useimmat lajit ovat alle 9 cm pitkä ilman häntää, vaikka suurin elävä laji, *Gallotia stehlini*, saavuttaa 46 cm, ja aiemmin on ollut vielä suurempia lajeja, jotka ovat nyt kuolleet sukupuuttoon. Sisiliskot syövät pääasiassa hyönteisiä. Poikkeus on *Meroles anchietae*, yksi harvoista sisiliskoista, jotka säännöllisesti syö siemeniä – sopiva ruokavalio Namibin aavikon ankariin oloihin.

Sisiliskot ovat muodoltaan huomattavan samanlaisia, hoikkia ja pitkähäntäisiä, mutta niissä on hyvin erilaisia kuvioita ja värejä, jopa saman lajin yksilöillä. Niiden suomut ovat suurimpia pään alueella. Useimpien lajien urokset ja naaraat ovat keskenään eri näköisiä.

Vähintään kahdeksan Kaukasuksella elävää lajia lisääntyy partenogeneettisesti, ja kolme lajeista synnyttää eläviä poikasia.

Lähteet
-------

1. ↑  Neon Blue-tailed Tree Lizard Glides Like A Feather, Thanks To Light Bubbly Bones *Science Daily*. Viitattu 6.9.2016.
2. ↑  Kenneth A. Nagy & Danielle R. Shemanski: Observations on diet and seed digestion in a Sand Dune Lizard, Meroles anchietae *tandfonline.com*.  2009. Viitattu 6.9.2016.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Lacertidae
* Encyclopaedia of Life: Lacertidae (englanniksi)
* ITIS: Lacertidae (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q27532
* Wikispecies: Lacertidae
* ADW: Lacertidae
* BOLD: 22557
* CoL: 6258X
* EoL: 1708
* EPPO: 1LACEF
* Fauna Europaea: 15570
* Fauna Europaea (new): b687c013-fbe0-4cb4-84ff-b04409e45555
* Fossilworks: 37958
* GBIF: 5201
* iNaturalist: 35360
* IRMNG: 104179
* ITIS: 209051
* NBN: NBNSYS0000160260
* NCBI: 8522
* Plazi: 592C4D59-0A60-FFF0-2BC0-39235B20B7FE
* uBio: 215843
* WoRMS: 1041093

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en: Lacertidae
**Van Tuong Nguyen**, vietnamilaisittain Nguyễn Tường Vân, katolisen kirkon kasteessa nimellä Caleb, (17. elokuuta 1980 – 2. joulukuuta 2005) oli thaimaalaisella pakolaisleirillä syntynyt vietnamilainen, joka myöhemmin asui Australiassa Melbournen kaupungissa. Hän jäi joulukuussa 2002 kiinni singaporelaisella Changin lentokentällä hieman alle 500 gramman heroiinilastin salakuljetuksesta. Vuonna 2004 singaporelainen oikeusistuin tuomitsi hänet kuolemaan hirttämällä.

Valitukset ylempiin oikeusasteisiin eivät kumonneet tuomiota. Turhiksi osoittautuivat myös ihmisoikeusjärjestöjen, Australian hallituksen ja katolisen kirkon sekä lukuisten yksityishenkilöiden esittämät armonanomukset, jotka vetosivat siihen, että nuorukainen oli vankilassa ollessaan kääntynyt uskoon ja oli yhteistyöhaluinen sen huumerenkaan kiinnisaamiseksi, jonka palveluksessa oli toiminut. Singaporen hallitus vetosi siihen, mihin oikeusasteetkin olivat vedonneet: tiukkojen huumelakien mukaan yli 15 gramman heroiinierän hallussapidosta on pakollinen rangaistus kuolema.

Mediakohun saattelemana Van Nguyen hirtettiin singaporelaisessa Changin vankilassa aamunkoitteessa 2. joulukuuta 2005 klassisella brittiläisellä pitkän pudotuksen menetelmällä. Hänet haudattiin neljä päivää myöhemmin Melbournessa, Australiassa. Hautajaiset televisioitiin ja niistä raportoitiin laajasti australialaisissa tiedotusvälineissä. Jopa Queenslandin osavaltion parlamentti kunnioitti hänen muistoaan minuutin hiljaisuudella, joskin tilaisuutta boikotoi liki puolet parlamentin jäsenistä.

Katso myös
----------

* Johannes van Damme

Lähteet
-------

* Australian faces death penalty in Singapore (englanniksi)
* Remember Nguyen Tuong Van! (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä. Hiukkaskiihdyttimestä katso Van de Graaffin generaattori.*
Van der Graaf Generatorin Guy Evans (rummut) ja Hugh Banton Ottawan bluesfestivaaleilla vuonna 2009
Bändin logo
**Van der Graaf Generator** on englantilainen vuonna 1967 perustettu progressiivisen rockin yhtye, joka tuli tunnetuksi 1970-luvun alussa. Se oli levy-yhtiö Charisma Recordsin ensimmäinen kiinnitys. Yhtye saavutti 1970-luvulla huomattavaa menestystä Italiassa. Yhtyeen arvostetuimpia levyjä ovat muun muassa *Pawn Hearts* (1971), *Godbluff* (1975) ja *Still Life* (1976).

Van der Graaf Generatorin tunnusmerkkinä olivat Peter Hammillin omaperäinen ja energinen ääni sekä David Jacksonin sähköisesti käsitellyt saksofonit, joiden mukana soivat yleensä Hugh Bantonin nopeasointuiset kosketinosuudet (kuten Hammond-urut ja/tai klavinetti). Van der Graaf Generatorin albumit olivat tunnelmaltaan tummempia kuin muiden samanaikaisten proge-pioneerien tuotokset ja kitarasoolotkin olivat enemmänkin poikkeus kuin sääntö. Musiikissa on paljon yhteisiä piirteitä King Crimsonin kanssa, jonka kitaristi Robert Fripp vieraili kahdella Van der Graaf Generatorin albumilla.

Hammill oli yhtyeen pääasiallinen kappaleiden säveltäjä ja sanoittaja, joten raja hänen soolouransa ja yhtyeen välillä olikin usein häilyvä.

Yhtye nimettiin kuuluisan hankaussähköä tuottavan Van de Graaffin generaattorin mukaan. Nimeä ehdotti alkuaikojen jäsen Chris Judge Smith, ja nimien pieni eroavuus oli vahinko.

Kookoonpano
-----------

### Nykyiset jäsenet

* Peter Hammill – laulu, kitara ja piano/kosketinsoittimet (1967–1978, 2005–)
* Hugh Banton – urut, bassokitara ja bassopedaalit (1968–1976, 2005–)
* Guy Evans – rummut (1968–1978, 2005–)

### Entiset jäsenet

* Chris Judge Smith – rummut, puhaltimet ja laulu (1967–1968)
* Nick Pearne – urut (1967)
* Keith Ellis – bassokitara (1968)
* David Jackson – saksofonit ja huilu (1970–1977, 1978, 2005–2006)
* Nic Potter – bassokitara (1970, 1977–1978)
* Graham Smith – viulu (1977–1978)
* Charles Dickie – sello (1978)

Tuotantoa
---------

Van der Graaf Generator -yhtyeen laajempi diskografia löytyy englanninkielisestä Wikipediasta

* *The Aerosol Grey Machine* (1969)
* *The Least We Can Do Is Wave to Each Other* (1970)
* *H to He, Who Am the Only One* (1970)
* *Pawn Hearts* (1971)
* *Godbluff* (1975)
* *Still Life* (1976)
* *World Record* (1976)
* *The Quiet Zone / The Pleasure Dome* (1977)
* *Time Vaults* (1982)
* *Present* (2005)
* *Trisector* (2008)
* *A Grounding in Numbers* (2011)
* *ALT* (2012)
* *Do Not Disturb* (2016)

Aiheesta muualla
----------------

* Van Der Graafin virallinen kotisivu
*Tämä artikkeli käsittelee vanhatestamentillista ylipappia. Mormonismin ylipapista on oma artikkeli.*

Juutalainen ylipappi pukeutuneena kaapuun ja rintakilpeen.
**Ylipappi** on useissa uskonnoissa tavattava korkeimman pappisviran haltija. Papillisen arvoasteikon huippua kuvaa esimerkiksi paavin latinankielinen nimitys *pontifex maximus*. Vanhan testamentin aiempi raamatunsuomennos nimitti ylipappia ylimmäiseksi papiksi. Ylipapin arvon mainitaan olleen käytössä Israelissa jo Mooseksen ajoista lähtien. Koska juutalaisilta puuttui kansallinen johtaja, tuli ylipapista maan uskonnollinen ja välillä myös poliittinen johtaja. Tällaisena henkilönä hänestä kerrotaan pakkosiirtolaisuuden ajoista Jerusalemin temppelin hävitykseen (70 jaa.) asti (Sak. 3:1–7).

Temppelijumalanpalveluksessa ylipappi oli ylin johtaja, joka toimi Jumalan ja kansan välimiehenä (2. Moos. 28:38). Ylipappi ei osallistunut pappien jokapäiväisiin kirkollisiin toimituksiin, vaan hänen tehtävänsä oli osallistua ainoastaan suuriin juhliin. Ainoastaan ylipapilla oli oikeus kerran vuodessa suurena sovituspäivänä astua pyhäkön kaikkein pyhimpään osaan uhraamaan kansan puolesta. Toinen ylipapin erikoistehtävä oli Jumalan tahdon tiedustelu  urimin ja tummimin avulla. Hänet asetettiin virkaansa juhlamenoin, jotka kestivät kokonaisen viikon. Niihin sisältyi peseytyminen, voitelu, pukeminen ja uhrit. Ylipapin virkapukua kutsuttiin pyhiksi vaatteiksi ja pukuun kuuluvassa rintakilvessä oli Israelin 12 sukukunnan nimet. Alkuaan ylipapin arvo oli perinnöllinen ja siitä luovuttiin vasta kuollessa. Ensimmäinen ylipapillinen suku polveutui Aaronin pojasta Eleasarista (4. Moos. 20:25).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965, hakusana ylimmäinen pappi.
2. 1 2 3 4  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005, ISBN 951-35-6646-3, hakusana ylipappi.
3. 1 2 3  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusana ylimmäinen pappi.
**Ylioppilaskunta** on opiskelijoiden edunvalvontaan keskittyvä organisaatio yliopistossa.

Ylioppilaskunnat eri maissa
---------------------------

### Suomessa

*Pääartikkeli: Ylioppilaskunta (Suomi)*
Jokaisessa Suomen yliopistossa on ylioppilaskunta.

### Ruotsissa

Ruotsissa ylioppilaskuntien (ruots. *studentkår*) historia ulottuu 1800-luvun alkuun.

Reinfeldtin hallitus päätti poistaa ylioppilaskuntien pakkojäsenyyden 1. heinäkuuta 2010 alkaen.

Ruotsin ylioppilaskuntien kattojärjestö on 19. maaliskuuta 1921 perustettu Sveriges förenade studentkårer (SFS), johon kuuluu 54 ylioppilaskuntaa. Sen jäsenjärjestöihin kuuluu noin 340 000 opiskelijaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alettiin tehdä kansainvälistä opiskelijayhteistyötä, jonka koordinoimisesta varten SFS perustettiin. Se laajensi toimintaansa opiskelijoiden edunvalvontajärjestöksi vuonna 1930. SFS on Eurodocin ja eurooppalaisen kansallisten korkeakouluopiskelijaliittojen yhteenliittymän European Students' Unionin jäsen. SFS:n tuloista (2014-2019 keskiarvo) tulee 73 prosenttia valtionavustuksista, 23,5 prosenttia siihen kuuluvilta ylioppilaskunnilta ja 3,5 prosenttia muista lähteistä.

Lähteet
-------

* Your guide to SFS (PDF) (Lyhyt englanninkielinen tietopaketti SFS:stä.)  2021. Sveriges förenade studentkårer. Viitattu 26.11.2022.

### Viitteet

1. ↑  Takala, Anna: Ruotsi luopui automaatiojäsenyydestä *Jylkkäri*.  31.1.2011. Viitattu 26.11.2022.
2. ↑  Memberships Sveriges förenade studentkårer. Viitattu 26.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  History Sveriges förenade studentkårer. Viitattu 26.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  Your guide to SFS, s. 5
5. ↑  Your guide to SFS, s. 4–5
6. ↑  Your guide to SFS, s. 21
7. ↑  Your guide to SFS, s. 10
Raitasen veistos *Luettelo* paljastettiin 2022 Helsingin Munkkisaaressa.
**Tiina Raitanen** (s. 1983) on suomalainen kuvanveistäjä. Hänen teoksiaan on ollut esillä yksityisnäyttelyissä Suomessa sekä yhteisnäyttelyissä Ruotsissa, Saksassa ja Ranskassa. Hän on työskennellyt useissa ulkomaisissa taiteilijaresidensseissä.

Koulutus
--------

Raitanen valmistui Lahden Muotoiluinstituutista 2007 ja Kuvataideakatemiasta 2012. Vuosina 2018–2019 hän opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa.

Näyttelyitä
-----------

### Recall 2015

Raitasen Recall-näyttelyn teokset Helsingin taidemuseossa vuonna 2015 käsittelivät materiaaleja ja esineitä, jotka ovat olleet lähellämme. Ne olivat osa arkeamme, mutta ovat muuttumassa vähitellen lähihistoriaksi. Helen Korpakin mukaan Raitanen tekee taidetta, joka tasapainottelee readymaden, installaatioiden ja kuvanveiston välillä. Recall-näyttely poimii kommentoimatta tai nostalgisoimatta osia menneisyydestä ja uudistaa esineitä, jotka on pelkistetty romusta jonkinlaiseen meditatiiviseen ja viileään eleganssiin. Recall-teoksessaan Raitanen käyttää cd-levyjä, joista on tullut kodin sisustuksissa tarpeetonta romua. Raitasen käsissä romusta tulee kuin räjähdys hidastetussa elokuvassa, sade, joka koostuu pienen pienistä metallipalasista, jotka riippuvat ilmassa ohuissa langoissa."

Lars Saaren mukaan Raitasen veistotaiteen lähtökohta ovat esineet, joita taiteilija löytää erinäisiltä urbaaneilta epäpaikoilta, joutomailta ja rakennustyömailta. Saaren mukaan Raitasen metodi tuottaa objekteja, joissa on minimalismiin puettua, etenkin yksityiskohdissa ilmenevää kauneutta, hiukan huumoria ja hieman enemmän melankoliaa, jota ruostumisen, mätänemisen ja hajoamisen prosessit ilmentävät.

### Hard 2019

Helen Korpak kirjoitti Helsingin Sinne-gallerian Hard -näyttelyn veistoksista, että ne ovat näyttelyn nimen mukaisesti kovia, mutta myös usein tummia tai kylmän kiiltäviä. Joskus teokset näyttävät kuin maahan murskautuneen avaruusaluksen katkenneilta osilta, ja viileä galleriatila, kankeat materiaalit ja harmaat sävyt saavat aikaan dystooppisen tunnelman.

Sini Monosen mukaan Raitanen yhdistää abstraktia ja elävää ilmaisua. Hänen teoksensa ovat arvoituksellisia muotokollaaseja, kuin veistettyä aforistiikkaa.

Julkisia teoksia
----------------

Tiina Raitasen veistos *Luettelo* paljastettiin 2. marraskuuta 2022 Helsingin Munkkisaaressa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  CV *Tiina Raitasen verkkosivut*. Viitattu 13.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Recall *Tiina Raitasen verkkosivut*. Viitattu 13.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Korpak, Helen: Spår av en förluten tid.  *Huvfudstadsbladet*, 28.11.2015.  (ruotsiksi)
4. ↑  Saari, Lars: Tiina Raitanen: Altered Positions.  *Turun Sanomat*, 11.2.2018.
5. ↑  Korpak, Helen: Skulpturen väcker associationer till fossiler ocha kraschade rymdskepp.  *Huvfudstadsbladet*, 7.9.2019.  (ruotsiksi)
6. ↑  Näyttelyarvostelu | Tiina Raitasen teokset ovat arvoituksellisia muotokollaaseja, kuin veistettyä aforistiikkaa *Helsingin Sanomat*.  10.9.2019. Viitattu 2.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiina Rantasen verkkosivut
Ranskalainen monikärkinen M51-ydinohjus.
**M51** on ranskalainen monikärkinen, pitkän kantaman ydinohjus (SLBM, ransk. *MSBS*: *Mer-Sol-Balistique-Strategique*). Se on tyyppiä MIRV. Ohjusase otettiin käyttöön vuonna 2010. Sillä on suoritettu laukaisukokeita vuodesta 2006. M51-luokan ohjukset ovat laukaistavissa ydinsukellusveneistä (SSBN), joita Ranskan laivastolla on palveluksessa 4 kappaletta. Ne ovat Triomphant-luokan sukellusveneitä. Yhteen ohjukseen voidaan ladata 6-10 kappaletta ydinkärkiä. Ne sisältävät myös harhautusmaaleja eli valekärkiä, joissa ei ole ydinräjähdettä. Niiden tarkoituksena on parantaa ohjusten läpäisevyyttä eli toimia penetraation apuna. Aiempien versioitten räjäytysteho on 110 kilotonnia, mutta myöhempien 100 kT. Ranska on alentanut ydinkärkiensä tuhovoimaa.

M51 -tyypin ydinohjusten odotetaan olevan käytössä aina 2040-luvulle saakka. Ohjuksen kantama on vähintään 6 000 km, ehkä jopa 11 000 km. Ohjustyypin edeltäjiä ovat M4 ja sen kehittyneempi variantti M45, joka on edelleen palveluksessa 2020-luvun alussa.

Laukaisupainon omamassa on 52 000 kg, läpimitta 2,3 metriä ja pituus 12,0 metriä. Inertiaalinen ohjautus tuo arviolta 150 - 200 metrin osumatarkkuuden (CEP). Ohjuksen valmistaja on *Ariane Group*. Kiinteätä ajoainetta käyttävät ohjukset ovat kolmivaiheisia, ja niissä on kärjessä *aerospike* eli antennin kaltainen kappale, joka pienentää ilmanvastusta. Ydinkärkien nimet on muutettu osittain, aiempaan käytäntöön viitaten. Ne ovat: TNO (*Tête nucléaire océanique*) ja TN75. Ydinkärjet sisältävät turvallisuuskomponentteja, jotka estävät ennenaikaisen tai tahattoman laukeamisen. Ohjus yltää 25 Machin nopeuteen.

Ranska nojautui aikaisemmin *Force de frappe*-sotadoktriiniin, joka oli kolmikantainen. Vuoden 1993 ydinsulkusopimus kuitenkin kielsi siltä lyhyen kantaman taktiset ja keskikantaman maalle laukaisusiiloihin sijoitetut ydinaseet. Näin Ranskalle jäi laivaston ydinohjusten (M45 ja M51) lisäksi ASMP-ohjukset.

Lähteet
-------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 15.12.2020.
2. ↑   Viitattu 15.12.2020.
3. ↑   Viitattu 6.1.2021.
4. ↑   Viitattu 15.12.2020.
5. ↑   Viitattu 15.12.2020.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Moose Jaw Union -sairaalan HBOT-kammio (Saskatchewan, Kanada).
**Ylipainehappihoito** (*hyperbaric oxygenation therapy, HBOT*) tarkoittaa happihoitoa ilmakehän painetta suuremmalla paineella. Hoitomuodon teoreettinen perusta on tunnettu jo kauan. HBOT:tia alettiin käyttää sukeltajantaudin hoidossa 1920-luvulla, jolloin ensimmäiset heliumkaasuembolian saaneet sukeltajat pystyttiin pelastamaan. Vuodesta 1950 on hoitoa alettu käyttää muissakin sairauksissa kuin sukeltajantaudissa. Koska HBOT kiistattomasti parantaa kudosten hapettumista, ovat sen lääketieteelliset käyttökohteet jatkuvasti lisääntyneet.

Vaikutusmekanismi
-----------------

Hoitomuodossa potilas hengittää 100-prosenttista happea painekammiossa, jossa käytetään 140–150 kPa:n (1,4–1,5 barin) ylipainetta. HBOT-hoidolla saadaan veren ja kudosnesteiden happipitoisuus nousemaan 15–20-kertaiseksi. Tällöin sairauksissa, joissa on kyse kudosten hapensaannin häiriöistä, HBOT-hoidolla vaikutetaan itse sairauden syihin. HBOT-hoidolla voidaan

* estää hapenpuutteesta johtuvia kudosvaurioita tai -menetyksiä
* stimuloida kudoksen uusmuodostusta (haavan paranemista)
* estää ja hoitaa vaarallisia tulehduksia

HBOT-hoidon seurauksena on kudoksen hapetuksen parantuminen, erityisesti hapen pääseminen pienimmistä (kapillaari)verisuonista 3–4 kertaa pitemmälle (huonosti hapetettuun) kudokseen kuin normaalitilassa, jolloin happea voidaan saada myös hyvin huonosti verisuonitettuun kudokseen. Happipitoisuuden lisääntyminen aktivoi sidekudosta ja haavan paranemista ja verisuonten uudismuodostus stimuloituu. Monien antibioottien teho paranee, kun kudosten happipitoisuus kohoaa. Myös anaerobiset bakteerit tuhoutuvat (taudinaiheuttajia on usein ongelmahaavoissa). Fagosytoivat solut toimivat paremmin (ja tuhoavat mikrobeja), kun niille on tarjolla riittävästi happea. Näin tulehdusten paikallinen vastustus paranee.

Katso myös
----------

* Alipainehoito

Lähteet
-------

1. ↑  Ylipainehappihoito: nopea arvio[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Ylipainehappihoito; teoria ja vaikutusmekanismit (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Ylipainehappihoito (Arkistoitu – Internet Archive)
**Madog Ap Maredudd** (kuollut 1160) oli Powysin kuningas 1132–1160. Madog Ap Maredudd oli viimeinen kuningas, joka hallitsi koko Powysin aluetta, johon kuului jonkin aikaa myös Oswestryn Fitzalanin herruus.

Madog Ap Maredudd seurasi vuonna 1132 valtaistuimella isäänsä Maredudd ap Bleddyn ap Cynfynia. Hänen kaudellaan Powys pystyi laajentumaan itäänpäin yli Mercian kuninkaan Offan rakentaman Offa's Dyke -suojavallin. Madog joutui kuitenkin vuosina 1149–1157 puolustamaan Powysia Gwyneddin kuninkaan Owain Gwyneddin (Owain ap Gruffudd) hyökkäyksiä vastaan. Madog yritti sitkeästi vastustaa Owainin etenemistä, mutta menetti väliaikaisesti tälle maa-alueita Iâlista.

Vuonna 1157 Madog Ap Maredudd tuki Englannin kuninkaan Henrik II:n valloituksia Pohjois-Walesissa. Madog saikin Henrikistä itselleen mahtavan suojelijan naapureiden hyökkäyksiä vastaan. Madog kuoli kolme vuotta myöhemmin, ja hänet haudattiin Meifodin S. Tysilion kirkkoon. Madog Ap Mareduddin kuoleman jälkeen Powysin kuningaskunta jaettiin pienempiin osiin hänen poikiensa ja veljenpoikiensa kesken, eikä Powysia enää koskaan sen jälkeen yhdistetty yhden kuninkaan alaisuuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Thomas Jones Pierce: Madog Ap Maredudd, king of Powys *Dictionary of Welsh Biography*. Viitattu 15.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Jenkyn Smith, Carter Beverley, Harold and Gruffudd Pyrs: Wales – Wales in the Middle Ages *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 15.9.2021. (englanniksi)
Søren Kam
**Søren Kam** (11. marraskuuta 1921 Kööpenhamina, Tanska – 23. maaliskuuta 2015 Kempten, Saksa) oli tanskalainen Waffen-SS:n upseeri ja Schutzstaffelin (SS) ulkomaalainen vapaaehtoinen, joka palveli 5. SS-panssarikrenatööridivisioona Wikingissä toisen maailmansodan aikana. Hänen sotilasarvonsa oli SS-Obersturmführer.

Kam oli Tanskan natsipuolueen jäsen ja ansaitsi palveluksistaan ritariristin. Hänestä tuli Länsi-Saksan kansalainen vuonna 1956. 21. syyskuuta 2006 85-vuotias entinen SS-mies pidätettiin Kemptenissä Baijerissa eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla, jonka oli antanut Tanska. Hänet haluttiin Tanskaan syytetyksi osallisuudesta sanomalehden toimittajan Carl Henrik Clemmensenin murhaan Lyngbyssä, Kööpenhaminan kaupunginosassa, toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1946 eräs Kamin kumppaneista, Flemming Helweg-Larsen tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin saman materiaalin nojalla. Todistusaineiston nojalla Clemmenseniä ammuttiin kolmella eri revolverilla. 4. helmikuuta 2007 Saksa torjui vaatimuksen Kamin luovuttamisesta. Tammikuussa 2008 BBC World Service esitti ohjelman nimeltä *The Danish Nazi*, jossa se luokitteli Kamin yhdeksi etsityimmistä natsisotarikollisista.

Lähteet
-------

1. ↑  Danish Knight’s Cross Bearer Sören Kam Passed Away *Argunners Magazine*.  29.3.2015. Viitattu 30.3.2015. (englanniksi)
2. ↑  Clemmensens morder bag lås og slå  21.9.2006. TV 2 Nyhederne. Viitattu 23.12.2009. (tanskaksi)
3. ↑  Losch, Roland: Germany Blocks Extradition of Former Nazi *The New York Sun*.  6.2.2007.  Arkistoitu 17.4.2013. Viitattu 23.12.2009. (englanniksi)
4. ↑  The Danish Nazi  2008. BBC. Viitattu 23.12.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Giovanni de Macque** (1548 Valenciennes, Ranska – syyskuu 1614 Napoli, Italia) oli ranskalainen säveltäjä. Hän vietti suuren osan elämästään Italiassa – ensin Roomassa, sittemmin Napolissa. De Macque sävelsi yli neljänkymmenen vuoden ajan teoksia, jotka vähitellen muuttuivat tyyliltään kokeellisemmiksi.

De Macque lauloi lapsena keisarillisen kapellin kuorossa Wienissä. Hän opiskeli siellä myös jesuiittain oppilaitoksessa. Hänen opettajansa sävellyksessä oli Philippe de Monte. Vuosina 1580–1581 de Macque työskenteli San Luigi dei Francesi -kirkon urkurina. Hänen näiltä ajoilta peräisin olevat sävellyksensä ovat enimmäkseen tyylillisesti konventionaalisia madrigaaleja. De Macque siirtyi Napoliin vuonna 1585 tai 1586. Siellä hän palveli Venosan ruhtinasta, Carlo Gesualdon isää Fabrizio Gesualdoa. De Macquesta tuli Napolissa vuoteen 1590 mennessä Casa Santa dell'Annunziatan toinen urkuri; ensimmäisenä urkurina toimi samaan aikaan Scipione Stella. Vuonna 1594 de Macque otti vastaan urkurin viran Espanjan varakuninkaan kapellissa. Hän sai pian *maestro di cappellan* aseman. De Macque jatkoi myös madrigaalien säveltämistä, mutta hänen vuonna 1596 julkaistut motettinsa osoittivat jo merkkejä kiinnostuksesta epäperinteisiä tekniikoita, kuten kromaattisuutta kohtaan.

De Macque jatkoi säveltämistä kokeellisemmalla tyylillä muun muassa käyttämällä aiemmin kiellettyjä intervalleja ja soveltamalla suhteellisen harvinaisia tapoja tekstin musiikkiin yhdistämisessä. Vuonna 1617 julkaistiin de Macquen teokset *Gagliarda prima*, *Prima stravaganza* ja *Toccata a modo di trombetta*, jotka ovat nousseet hänen levytetyimpien instrumentaalisävellystensä joukkoon. Myös de Macquen madrigaaleja on levytetty ensisijaisesti Accent Recordsille.

De Macquen johdolla opiskelivat muiden muassa Andrea Falconieri, Francesco Lambardi, Giovan Domenico Montella ja Luigi Rossi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Giovanni de Macque AllMusic, viitattu 29.12.2022
2. 1 2  Jean (Giovanni) de Macque HOASM, viitattu 29.12.2022

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |