recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Volgan vesivoimalaitos** (ven. Волжская ГЭС, Во́лжская гидроэлектроста́нция , *Volžskaja GES, Volžskaja gidroelektrostantsija*) on Euroopan suurin vesivoimala. Se sijaitsee Euroopan suurimman joen, Volgan alajuoksulla Etelä-Venäjällä Volgogradin kaupungin yläpuolella, noin 400 kilometriä ylävirtaan joen suulta Kaspianmeressä. Volgan vesivoimalaitos on alin Volgan-Kaman jokisysteemin suurten voimalapatojen ja tekojärvien sarjassa. Sen pato salpaa yläpuolelleen 540 kilometrin pituisen ja yli 3 000 neliökilometrin laajuisen Volgogradin tekojärven.

Voimalan nykyinen kokonaisteho on 2 650 megawattia. Voimala kuuluu RusHydro-energiayhtiön vesivoimaloihin.

Historia
--------

Voimalaitos rakennettiin osana suurten kommunististen rakennushankkeiden sarjaa, joka käynnistettiin Neuvostoliiton ministerineuvoston ja Josef Stalinin päätöksellä elokuussa 1950. Rakennustyö alkoi 1952, ja voimala käynnistettiin vaiheittain vuosina 1958–1961. Rakennustöihin kerättiin kymmenin tuhansin Komsomol-nuorisoa koko neuvostovaltiosta. Volžskin kaupunki voimalan kohdalla joen itärannalla syntyi rakentajien asutuskeskukseksi. 

Vuonna 1959 valmistui 500 kVn korkeajännitelinja laitoksesta Moskovaan. Myöhemmin laitokselta rakennettiin maailman ensimmäinen korkeajännitteinen, 800 kV:n tasajännitelinja Donbassin teollisuusalueelle. Laitos toimi myöhemminkin useiden vesivoimainnovaatioiden koepaikkana.

Voimalaitoksella oli keskeinen osa Ala-Volgan alueen ja Donbassin talouskehityksessä ja Keski- ja Etelä-Venäjän talousalueiden energiaverkon rakentumisessa. Patoaltaiden rakentaminen teki myös Volgan ala- ja keskijuoksut navigointikelpoisiksi Kaspianmereltä Astrahanista Saratoviin. Hankkeeseen liittyi myös Volgan vasemman puolen keinokasteluprojekteja, erityisesti Länsi-Kazakstanin alueella.

Teknisiä tietoja
----------------

Voimalaitokseen liittyvän patorakennelman pituus 4,9 kilometriä. Joen ylittävä suora betonirakenteinen osuus on 725 metriä pitkä ja 44 m leveä, ja siihen liittyy 3,2 km maapatoa, joka on enimmillään 47 m korkea. Vedenpintojen ero on noin 15 m. Padon yli on maantie- ja rautatieyhteydet. Padon yhteyteen on rakennettu sen ohittava kalatie.

Voimalaitoksen nykyteho on 2 592,5 MW ja vuosituotanto 11 626 GWh. Generaattoreita on yhteensä 22, yksikköteholtaan 115–125,5 MW. Sähkö ohjataan lähinnä Volgogradin, Moskovan ja Donbassin tarpeisiin.

* Volgan vesivoimalaitos alimpanaVolgan vesivoimalaitos alimpana
* Ilmakuva alueen yltä.Ilmakuva alueen yltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Russia's Race for Refurbishment Renewable Energy. Viitattu 22.4.2014.
2. ↑  История строительства ГЭС RusHidro.  Arkistoitu 4.7.2016. Viitattu 22.4.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Volžskaja GES RusGidron sivusto (venäjäksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Volga Hydroelectric Station  –  vuoden 2012 versio, mutta joitakin tietoja on päivitetty ja lähteistetty!
*Tämä artikkeli kertoo Kokemäen kylästä. Kankaantausta on myös kaupunginosa Hämeenlinnassa.*
Kankaantaustan sijainti
**Kankaantausta** on kylä Kokemäellä. Se sijaitsee noin 10 kilometrin päässä kaupungin keskustasta Huittisiin johtavan *Ronkantien* varrella. 

Alueella on toiminut kyläkauppa ja Kankaantaustan koulu, joka kuitenkin lakkautettiin vuonna 2005.

Historia
--------

Kivikaudella 5000–4000 eaa. alueella oli varhaista asutusta, sillä ns. Litorinameren lahdet ulottuivat Kankaantaustaan asti. Kivikautista jäämistöä onkin seudulta löytynyt runsaasti. Pronssi- ja rautakauden tiedot ovat heikompia, tosin muutamia esineitä on siltäkin ajalta seudulta löydetty. 

Alussa*selvennä* asutus keskittyi Kokemäenjoen varrelle joen toimiessa kuljetusreittinä. Teitä oli vähän ja nämäkin olivat osan vuotta huonokuntoisia. Alueen vanhimpia teitä oli Suurena postireittinä tunnettu Kokemäeltä Huittisten kautta Hämeenlinnaan kulkenut tie, joka oli jo merkitty Kustaa II Aadolfin aikaiseen karttaan. Tämän tien varteen Ronkankankaan Huittisten puoleista päätä ruvettiin kutsumaan Kankaantaksi, josta myöhemmin muodostui Kankaantausta. Varsinainen kirjatietoihin perustuva astus alkoi torpparikaudella. 1800-luvun alussa alueella oli ainakin yksi kirjoihin merkitty talo; Kangas Lauri, muu asutus oli pääasiassa torppareita.

Katso myös
----------

* Kokemäki

Lähteet
-------

* 
* Kankaantaustan vapaa-aikakerho (arkistoidut web-sivut)
**Presidentillinen palatsi** (kiin.: 中華民國總統府; pinyin: *Zhōnghuá Mínguó Zǒngtǒngfǔ*) on Kiinan tasavallan presidentin virallinen toimisto, jossa presidentti ja hänen kansliansa työskentelevät.

Historia
--------

Rakennustyö aloitettiin vuonna 1912 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1919. Rakennuksen alkuperäinen käyttäjä oli Taiwanin kenraalikuvernööri saaren ollessa osa Japanin imperiumia. Palatsin suunnitteli Uheiji Nagano, jonka työ oli yksi seitsemästä suunnittelukilpailuun ilmottautuneista ehdokkaista. Uheijin työ sijoittu aluksi toiseksi kisassa, mutta ensimmäiseksi tulleen työn tultua hylätyksi sen muistuttaessa liikaa Haagissa sijaitsevaa Rauhanpalatsia. Rakennustyömaan tieltä raivattiin Kungfutselle ja Guan Yulle pyhitetyt tempelit, lammikko ja muutama talo. Kustannukset olivat 2,8 miljoonaa jeniä..

Nykyään
-------

Palatsi avasi ovensa yleisölle vuonna 1995 ja keskimäärin siellä vierailee 10 000 turistia kuukaudessa. Huoneita palatsissa on yli 300 ja suurin osa niistä on edelleen Taiwanin hallinnon käytössä.. Sisäänpääsy ei maksa mitään ja turisteja otetaan vastaan arkisin vain 9–11:30 välisenä aikana.

Galleria
--------

* Palatsi kuvattuna vuonna 2005Palatsi kuvattuna vuonna 2005
* Palatsi valaistuna illallaPalatsi valaistuna illalla
* Palatsin eteinenPalatsin eteinen
* Taiwanin presidentti-instituution logo, jossa palatsi on kuvattunaTaiwanin presidentti-instituution logo, jossa palatsi on kuvattuna
* Opiskelijoita koolla kenraalikuvernöörin palatsin edustalla vuonna 1923, kun kruununprinssi Hirohito vieraili Taiwanissa.Opiskelijoita koolla kenraalikuvernöörin palatsin edustalla vuonna 1923, kun kruununprinssi Hirohito vieraili Taiwanissa.

Lähteet
-------

1. ↑  History of the Presidential Office Building *english.president.gov.tw*. Viitattu 25.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  McEneaney, Ciaran: Things You Didn't Know About Taiwan's Presidential Office Building *Culture Trip*.  2.7.2018. Viitattu 26.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  Office of the President *Taipei Travel*. Viitattu 26.9.2021. (englanniksi)
**Xiao Hongmei** (kiin. 萧红梅) on kiinalainen alttoviulisti. Hän voitti ensimmäisen palkinnon Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa vuonna 1987 ja sai myös Patek Philippe -suurpalkinnon. Hän on esiintynyt kansainvälisesti resitaaleissa ja solistina orkesterien kanssa: hän on työskennellyt yhteensä 14 orkesterin kanssa eri puolilla maailmaa. Kamarimuusikkona Xiao on puolestaan tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Yo-Yo Manin, Joseph Silversteinin ja Cho Liang Linin kanssa.

Xiaoa on kutsuttu Yhdysvaltain taiteelliseksi suurlähettilääksi. Hän kantaesitti Alfred Schnittken alttoviulukonserton Orchestre de la Suisse Romanden kanssa Genevessä. Hänen levytystensä joukossa ovat tulkinnat Frank Martinin *Balladista alttoviululle ja orkesterille*, Béla Bartókin alttoviulukonsertosta sekä Ernest Blochin koko tuotannosta alttoviululle ja orkesterille. Vuonna 2013 Xiao sai kutsun toimimaan tuomarina Kansainvälisessä Lionel Tertis -alttoviulufestivaalissa ja -kilpailussa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Xiao Hongmei valmistui Shanghain konservatoriosta. Hän täydensi opintojaan Yhdysvalloissa ja valmistui siellä vielä Stony Brookin yliopistosta. Xiao on itse opettanut Arizonan yliopiston musiikkikoulussa ja Michiganin yliopistossa. Hän on toiminut Minnesotan orkesterin pääalttoviulistina ja on ollut vierailevana professorina Eastman School of Musicissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Naxos: Hong-Mei Xiao
2. 1 2 3  Biography *hongmeixiao.com*. Viitattu 24.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Glienicker Brücke** on Havel-joen ylittävä silta, joka sijaitsee Berliinin ja Potsdamin välisellä maantiellä.

Silta on saanut nimensä lähellä sijainneen Klein-Glienicken kartanon mukaan, jonka paikalla on nyt Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema Glienicken linna. Nykyinen silta on kolmas samalla paikalla. Ensimmäinen oli 1600-luvulla rakennettu puusilta ja toinen vuonna 1834 valmistunut Schinkelin suunnittelema tiilisilta. Sillat kävivät Berliinin kasvaessa ahtaiksi, sillä ne muodostivat liikenteellisen pullonkaulan Berliinin ja Potsdamin tärkeän varuskuntakaupungin välille. Nykyinen, kolmesta kaaresta muodostuva terässilta valmistui alun perin vuonna 1907. Se tuhoutui aivan toisen maailmansodan viimeisinä päivinä ja rakennettiin uudelleen vuonna 1950.

Kylmän sodan aikana Itä-Saksan ja Länsi-Berliinin raja kulki Havelia pitkin ja jakoi sillan kahtia. Silta sai silti Itä-Saksassa nimen *Brücke der Einheit* eli "Yhtenäisyyden silta". Sillalla oli aluksi rajanylityspaikka, mutta se suljettiin autoliikenteeltä vuonna 1952 ja jalankulkijoiltakin vuonna 1953. Berliinin muurin rakentamisen jälkeen siltaa saivat käyttää enää vain sotilashenkilöt. Kylmän sodan aikana Glienicken silta tunnettiin maailmalla siitä, että idän ja lännen valtiot suorittivat sillalla kiinni jääneiden vakoojien vaihtoja. Silta valittiin tähän tarkoitukseen luultavasti siksi, että se oli sivussa julkisuudesta. Tunnettu vaihto oli Gary Powersin luovutus Neuvostoliitosta Rudolf Abelia vastaan helmikuussa 1962. Muita vaihtoja tehtiin myös vuosina 1985 ja 1986. Silta avattiin uudelleen normaalille liikenteelle Saksojen yhdistymisen jälkeen vuonna 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 95. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
2. 1 2 3  Glienicker Brücke (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Denkmale in Berlin. Viitattu 31.7.2014.
3. ↑  Jason Caffrey: Gary Powers: The U-2 spy pilot the US did not love *BBC News*. BBC. Viitattu 28.1.2021. (englanniksi)
4. ↑  Spencer C. Tucker: *Cold War: A Student Encyclopedia*, s. 1666. ABC-CLIO, 2008. ISBN 978-1-85109-706-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glienicker Brücke** Wikimedia Commonsissa

* Glienicker-bruecke.de (saksaksi)
**Onnenkäenkaali** (*Oxalis tetraphylla*) on käenkaalien (*Oxalis*) sukuun kuuluva kasvilaji, jota viljellään yleisesti koristekasvina. Laji on läheistä sukua *Oxalis deppei* -lajille, jonka monet kasvitieteilijät katsovat olevan samaa lajia kuin onnenkäenkaali.

Onnenkäenkaali on monivuotinen, noin 15 cm korkeaksi kasvava kasvi, joka muodostaa kasvustoja suikertavan juurakkonsa avulla.

Onnenkäenkaali kasvaa luontaisena Meksikossa, mutta sitä kasvatetaan koristekasvina eri alueilla ja paikoin se on villiytynyt koristekasvikarkulaisena luontoon.

Käyttö ja kasvatus
------------------

Onnenkäenkaalia kasvatetaan koristekasvina ja se on helppohoitoinen kasvi, joka sopii maanpeitekasviksi. Kasvupaikkanaan laji suosii hiekkaista maaperää sekä lämmintä ja kuivaa kasvupaikkaa, joka on täydessä auringon valossa tai hieman varjossa. Suotuisilla kasvupaikoilla lajin kasvusto voi levitä melko nopeasti.

Onnenkäenkaalin lehdet, kukat ja juuret ovat syötäviä, joskin kasvi sisältää oksaalihappoa, joka antaa kasvinosille niiden happaman maun. Oksaalihapon vuoksi kasvinosia ei kuitenkaan tule syödä kerralla suuria määriä. Lehtiä ja kukkia voi syödä sellaisenaan ja kukkia voi käyttää koristeina esimerkiksi salaateissa. Juuria voi syödä kypsennettyinä ja ne sisältävät tärkkelystä, joskin heikosti.

Lähteet
-------

* Useful Tropical Plants: *Oxalis tetraphylla* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Puutarha.net: Onnenkäenkaali (*Oxalis tetraphylla*)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1532800
* Wikispecies: Oxalis tetraphylla
* APNI: 89942
* BOLD: 1118278
* CoL: 4BBLM
* EoL: 5020668
* EPPO: OXATE
* EUNIS: 175826
* FNA: 242413883
* GBIF: 7318199
* GRIN: 26217
* iNaturalist: 291533
* IPNI: 375466-1
* ISC: 116051
* NBN: NBNSYS0000003183
* NCBI: 519207
* NZOR: fa1ca4f1-1a5e-4431-84d6-fdffdca0478e
* NZPCN: 4415
* Open Tree of Life: 1034419
* PFI: 2805
* Plant List: kew-2394281
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:375466-1
* RHS: 87822
* Tropicos: 23700426
* WFO: wfo-0000387070

 |

 |
Argyriaa sairastava 92-vuotias mies (oikealla). Hän oli käyttänyt vuosien ajan hopeanitraattia sisältäviä nenätippoja.
**Argyria** on sairaus, joka voi puhjeta hopean tai kolloidisen hopean pitkäaikaisesta nauttimisesta tai altistumisesta sille. Argyria aiheuttaa pysyvän harmaan tai harmaalaikkuisen värin ihoon, silmiin, sisäelimiin ja myös hermosoluihin. Sairaus on harvinainen, mutta vuosina 1802–1950 on raportoitu 365 tapausta. Joskus harvoin on todettu yhteys argyrian ja neurotoksisuuden välillä.

Argyrian näkyvin ilmentymä on ihon siniharmaa väri. Väri voi aluksi olla pienellä ihoalueella tai värin vähäisenä muuttumisena, mutta voi lopulta peittää koko ruumiin. Joillakin voi ensimmäinen oire olla ikenien värimuutos joko harmaaksi tai ruskeaksi. Iho voi paikoin hyperpigmentoitua. Värin määrä riippuu elimistöön joutuneen hopean määrästä.

Hopea aiheuttaa mahalaukussa kemiallisen reaktion. Hopea hajoaa ja siirtyy verenkiertoon. Ihmisen saamasta hopeasta suurin osa poistuu viikon kuluessa ulosteen ja virtsan mukana. Jos hopeaa on joutunut elimistöön niin paljon, ettei kaikki ehdi poistua, se voi varastoitua ihoon ja muihin kudoksiin, joihin sitä kertyy yhä suurempia määriä. Kun iho sitten altistuu valolle, se muuttuu siniharmaaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kolloidalt silver Livsmedelsverket.  Arkistoitu 31.10.2014. Viitattu 20.11.2017. (ruotsiksi)()
2. 1 2 3 4  Angående eventuella risker med kolloidalt silver i kosttillskot Livsmedelsverket.  Arkistoitu 2.8.2009. Viitattu =20.11.2017. (ruotsiksi)()
3. 1 2  Everything You Should Know About Argyria *Healthline*. Viitattu 20.11.2017-10-22. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hopeavedessä piilee vaara. (Arkistoitu – Internet Archive) Terveyden ja hyvinvoinnin laitos 20.11.2017
* Anna-Liisa Enkovaara: Hopeavesi. (Arkistoitu – Internet Archive) Tabu s. 13 nro 4/2002 (Julkaistu ennen EU-kieltoa)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Argyria
Jäätelökakku.
**Jäätelökakku** on pääosin jäätelöstä valmistettu kakku.Jäätelökakku voidaan tehdä kokonaan jäätelöstä tai kerrostamalla jäätelöä esimerkiksi keksien kanssa. Kakku pakastetaan, jolloin kerrokset jäätyvät yhteen. Jäätelökakku otetaan pakastimesta vasta juuri ennen tarjoilua, jotta se ei ehtisi sulaa.

Uunijäätelö muistuttaa jäätelökakkua, mutta uunijäätelö paistetaan uunissa, kun taas jäätelökakkua ei paisteta.

Suomessa jäätelökakkuja myydään päivittäistavarakaupoissa pakastetuotteena,. Yksi esimerkki on Univelerin Viennetta-jäätelökakku, jota Suomessa valmistaa nykyään Ingman-tuotemerkin alla (aikaisemmin GB Glacen). Aikaisemmin jäätelökakkuja valmisti myös muun muassa Valio, jolla oli valikoimassa jäätelökakkuja, joita myytiin styroksilaatikoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  jäätelökakku *Kielitoimiston sanakirja*. Viitattu 26.1.2024.
2. ↑  Lindström, Ninna: Jäätelökakku on hellepäivän helpotus – katso kesäiset makuyhdistelmät ja helpot ohjeet *Yhteishyvä*.  26.6.2023. Viitattu 26.1.2024.
3. ↑  Viennetta *Ingman*. Viitattu 26.1.2024.
4. ↑  Mainoskuva Viennetta-jäätelökakusta vuodelta 1994 *Nuoruusdisko*. Viitattu 26.1.2024.
5. ↑  Valokuva vanhasta Valion valmistamasta styroksilaatikossa myydystä jäätelökakusta *1.bp.blogspot.com*. Viitattu 26.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jäätelökakku** Wikimedia Commonsissa
Kuva UKK-instituutista, jonka yhteydessä Tampereen urheilulääkäriasema toimii.Tampereen urheilulääkäriasema toimii UKK-instituutin yhteydessä.
**Tampereen urheilulääkäriasema** (Taula) on liikunta- ja urheilulääketieteen keskus UKK-instituutin yhteydessä. Se on toiminut vuodesta 1980. Taulan palvelut on suunnattu kaikille liikkujille aloittelijoista huippu-urheilijoihin.
Taula on yksi kuudesta Suomen liikuntalääketieteen keskuksesta. Opetus- ja kulttuuriministeriö rahoittaa liikuntalääketieteen keskusten toimintaa. Keskusten tehtävänä on liikuntalääketieteellisen tutkimuksen tekeminen, liikuntalääketieteen erikoistumiskoulutus yhdessä yliopistojen kanssa, koulutus- ja viestintä sekä alueellinen palvelutoiminta.

Palvelut
--------

Taulan palveluihin kuuluvat lääkärien vastaanotot, kliiniset rasitustestit ja kestävyyskunnon testaus, ravitsemusterapia ja fysioterapia. Taulalla toimii viisi liikuntalääketieteen erikoislääkäriä sekä yksi erikoistuva lääkäri. Erityisosaaminen painottuu astman ja muiden hengitysoireiden, ylikuormituksen sekä urheilu- ja liikuntavammojen tutkimiseen ja hoitoon.

### Tutkimus

Taulan tutkimustoiminnan painoalue on liikuntaturvallisuuden edistäminen koko väestössä. Tutkimustoiminnan tavoitteena on eri liikuntalajien harrastajien ja urheilijoiden terveyden edistäminen ja vammojen ehkäisy. Taulan kotimaisia tutkimusyhteistyökumppaneita ovat Tampereen ja Jyväskylän yliopistot, Tampereen yliopistollisen sairaalan neurokirurgian, ortopedian ja traumatologian sekä fysiatrian yksiköt, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos sekä muut liikuntalääketieteen keskukset. Kansainvälistä yhteistyötä tehdään Norjan liikuntatieteellisen yliopiston ja Calgaryn yliopiston kanssa.

Taulan tutkimusjulkaisut löytyvät UKK-instituutin julkaisuhakemistosta.

Terve urheilija -ohjelma
------------------------

Terve urheilija -ohjelma on Taulan ja UKK-instituutin tutkitun tiedon jalkautusohjelma. Ohjelma on osa Liikuntavammojen Valtakunnallista Ehkäisyohjelmaa (LiVE). Taula vastaa ohjelman verkkosivuista sekä koulutustoiminnasta. Terve urheilija -ohjelman ensisijaisena tavoitteena on urheilijoiden terveyttä tukevan urheilun ja valmennuksen edistäminen sekä liikuntavammoja tutkitusti ehkäisevien käytäntöjen vieminen valmennukseen. Terveyttä tukevat ja tehokkaat vammoja ehkäisevät toimenpiteet halutaan juurruttaa pysyviksi käytänteiksi lasten ja nuorten urheilijoiden valmennukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tietoa meistä Taula. Viitattu 2.12.2022.
2. ↑  Tampereen urheilulääkäriasema *UKK-instituutti*. Viitattu 7.12.2022.
3. ↑  Lääkäripalvelut *Tampereen Urheilulääkäriasema*. Viitattu 7.12.2022.
4. ↑  Tutkimus *Tampereen Urheilulääkäriasema*. Viitattu 7.12.2022.
5. ↑  Terve urheilija - Esittely *Terveurheilija*. Viitattu 7.12.2022.
**Stan Bowman** (28. kesäkuuta 1973 Montreal, Quebec, Kanada) on NHL-jääkiekkojoukkue Chicago Blackhawksin entinen toimitusjohtaja ja seuran varapresidentti.

Varhainen elämä
---------------

Stan Bowman syntyi kesäkuussa 1973, kun hänen isänsä Scotty Bowman oli alle kaksi kuukautta aiemmin voittanut Montreal Canadiensin valmentajana ensimmäisen Stanley Cup -mestaruutensa kukistamalla finaalisarjassa Chicago Blackhawksin otteluvoitoin 4–2. Vastasyntynyt poika sai etunimensä mestaruuspokaalin sekä maalivahtilegenda Glenn Hallin mukaan. Valmentaja-isän työ vei perheen myöhemmin Yhdysvaltoihin Buffaloon. Stan Bowman opiskeli kauppatieteitä ja tietojenkäsittelyä Notre Damen yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1995.

Ura jääkiekkovaikuttajana
-------------------------

Stan Bowmanin ura Chicago Blackhawksin organisaatiossa alkoi vuonna 2001, jolloin hän toimi toimitusjohtajan avustajana. Vuodet 2005-2007 hänen tittelinsä oli *Director of Hockey Operations* ja vuodet 2007-2009 Bowman oli joukkueen varatoimitusjohtaja. Stan Bowman nimettiin Blackhawksin toimitusjohtajaksi 14. heinäkuuta 2009 ja samalla edeltävä toimitusjohtaja Dale Tallon siirrettiin seuraorganisaation sisällä muihin johtotehtäviin. Bowmanin ensimmäinen kausi toimitusjohtajana päättyi NHL-historian nuorimpana toimitusjohtajana Stanley Cup -mestaruuteen, kun Blackhawks oli NHL:n paras joukkue 49 vuoden tauon jälkeen. 7. syyskuuta 2010 Bowman ylennettiin toimitusjohtajan tehtäviensä lisäksi seuran varapresidentiksi. Mestaruuden jälkeen Blackhawks joutui kireän palkkakattotilanteen vuoksi luopumaan useista pelaajistaan. Bowman onnistui kuitenkin pitämään joukkueen pelaajamateriaalin kilpailukykyisenä. Muutaman kauden pettymyksen jälkeen Blackhawks juhli jälleen mestaruutta keväällä 2013 ja 2015. Bowmanin sopimusta pidennettiin 11. syyskuuta 2013 ulottumaan aina kevääseen 2018 asti.

Bowman on seurajoukkuetehtäviensä lisäksi kuulunut myös ryhmään, joka avusti manageri David Poilea Yhdysvaltojen jääkiekkomaajoukkueen valitsemisessa Sotšin talviolympialaisiin 2014. Tämän lisäksi hänet valittiin Pohjois-Amerikan yhdistelmäjoukkueen toiminnanjohtajaksi, kun NHL ilmoitti joukkueen osallistumisesta vuoden 2016 maailmancupiin.

Lokakuussa 2021 Bowman erosi Blackhawksin toimitusjohtajan paikalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ann Therese Palmer: Stan Bowman: Work routine helped in cancer battle *Chicago Tribune*.  5.10.2009. Viitattu 9.2.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3  Stan Bowman Bio Chicago Blackhawks. Viitattu 9.2.2014. (englanniksi)
3. ↑  Blackhawks Promote Stan Bowman To General Manager  14.7.2009. Chicago Blackhawks. Viitattu 9.2.2014. (englanniksi)
4. ↑  Kevin Allen: Stan Bowman rebuilds Blackhawks the right way *USA TODAY Sports*.  25.6.2013. Viitattu 9.2.2014. (englanniksi)
5. ↑  Blackhawks extend VP/GM Bowman's contract  11.9.2013. Chicago Blackhawks. Viitattu 9.2.2014. (englanniksi)
6. ↑  Chris Kuc: Bowman 'honored' to be on USA Hockey advisory committee *Chicago Tribune*.  25.1.2012. Viitattu 9.2.2014. (englanniksi)
7. ↑  Hoffren, Sami: Jääkiekon World Cup täynnä erikoisuuksia – "Mikä on heidän kansallislaulunsa?" *iltasanomat.fi*.  9.9.2015. Ilta-Sanomat. Viitattu 4.1.2016.
8. ↑
**Adipiinihappo** on kaksi­emäksinen karboksyylihappo eli dikarboksyylihappo, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, hajutonta, väritöntä, kiteistä jauhetta. Sen kemiallinen kaava on C6H10O4 ja rakennekaava HOOC(CH2)4COOH. Adipiinihaposta käytetään myös nimityksiä *heksaanidihappo* ja *1,4-butaanidikarboksyylihappo*.

Adipiinihapon moolimassa on 146,14 g/mol, sulamispiste 152 °C, kiehumispiste 338 °C, tiheys 1,36 g/cm3, leimahduspiste 196 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 422 °C ja CAS-numero 124-04-9. Adipiinihapon liukoisuus veteen (15 °C) on 1,4 g/100 ml. Yhdiste liukenee etanoliin ja asetoniin. Adipiinihappoa voidaan valmistaa sykloheksaanista kaksivaiheisella hapetuksella.

Adipiinihappoa käytetään muovien, tekokuitujen (etenkin nailon 66:n valmistukseen), pehmittimien ja hajusteiden valmistukseen. Ainetta käytetään elintarvikkeissa E-koodilla E355 happamuudensäätöaineena. Elintarvikkeissa adipiinihappo vahvistaa hapettumisenestoaineiden vaikutusta. Sitä saa käyttää vain joihinkin jälkiruokiin, kuten kakkujen täytteisiin ja koristeisiin sekä juomajauheisiin. Adipiinihapon enimmäismäärärajoitus eli ADI-arvo on 5 mg/kg/vrk.

Adipiinihappo on luonnossa esiintyvä orgaaninen happo ja sitä on mm. punajuurimehussa. Adipiinihappoa valmistetaan myös kemiallisesti.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset
--------------------------------

Aine hajoaa kuumentuessaan, jolloin muodostuu valeriaanahapon (C5H10O2 / CH3(CH2)3COOH) ja muiden aineiden myrkyllisiä ja syövyttäviä höyryjä.

Adipiinihappo ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Toistuva tai pitkäaikainen hengitysteitse altistuminen voi aiheuttaa astman.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adipiinihappo**.
* Adipiinihapon kansainvälinen kemikaalikortti
* Raimo Alén: Kokoelma orgaanisia yhdisteitä, Sivu 427, Consalen Consulting, 2009, ISBN 978-952-92-5627-3
* Ruokavirasto: E355 - Adipiinihappo
* Työsuojelu: Adipiinihappo (pdf)
* PubChem: Adipic acid (englanniksi)
* Human Metabolome Database: Adipic acid (englanniksi)
* Food Component Database (FooDB): Hexanedioic acid (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Adipic acid (englanniksi)
* Inchem: Adipic acid CAS N°: 124-04-9 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
**Finanssipolitiikka** (*engl. fiscal policy*) on valtion harjoittamaa talouspolitiikkaa julkisen kulutuksen, julkisten investointien ja niiden rahoituksen osalta. Suomessa finanssipolitiikkaa johtaa valtioneuvosto. Julkisen talouden suunnitelma ja valtion talousarvio ovat finanssipolitiikan keskeiset välineet.

Finanssipolitiikka ja rahapolitiikka ovat yhteiskunnan kattavan talouden eli makrotalouden välineitä, joiden avulla maan hallitus pyrkii ohjaamaan talouden kehitystä, teoriassa lähinnä elvyttämään taloutta taantumissa ja hillitsemään taloutta huippusuhdanteissa tasaisemman kehityksen aikaansaamiseksi. Finanssipolitiikan keinona on julkisen vallan tulojen ja menojen säätely, jolla säädellään kokonaiskysyntää.

Eri finanssipolitiikan suuntaukset
----------------------------------

Elvyttävä finanssipolitiikka tarkoittaa julkisen talouden ylijäämän pienentämistä tai alijäämän, lainanoton kasvattamista. Se on käytännössä verojen alentamista ja/tai julkisten menojen kasvattamista (kuten julkisen sektorin investoinnit, kulutus ja tulonsiirrot). Julkisen sektorin kulutus sisältää esimerkiksi työvoiman koulutuksen ja työvoimasta eli ihmisistä huolen pitämisen sosiaalipalveluilla ja terveydenhuollolla. 

(Elvyttävä rahapolitiikka taas tarkoittaa lähinnä korkojen alentamista, jotta yritysten kannattaisi investoida.)

Elvyttävän talouspolitiikan eräänlaisena vastakohtana kurjistava finanssipolitiikka (engl. *Fiscal Austerity*) pyrkii rajoittamaan julkista kulutusta ja investointeja. Kurjistava talouspolitiikka ei välttämättä hyödynnä maan julkisen talouden liikkumavaraa, joka määrittelee kyvyn toteuttaa elvyttävää talouspolitiikkaa turvallisesti ja vastuullisesti.

Historiallisia suuntauksia
--------------------------

* Monetarismi
* Keynesiläisyys
* Itävaltalainen koulukunta

Katso myös
----------

* Funktionaalinen finanssi
* Investointi
* Taloudellinen liikkumavara
* Julkisen talouden lainanhoitokulut
* Inhimillisen kehityksen indeksi
* Bruttokansantuote

Lähteet
-------

1. 1 2  Lehtonen, Reino & Sipilä, Leea-Mari: *Taloussanasto*, s. 42. Taloustieto Oy, 1989. ISBN 951-628-168-0.
2. ↑  Valtiovarainministeriö: Finanssipolitiikka *vm.fi*.
3. ↑  *Eri maiden taloudellista liikkumavaraa käsittelevä artikkeli, englanniksi*  3.6.2015. The Economist. Viitattu 12.6.2017.
**Giuliano Razzoli** (s. 18. joulukuuta 1984 Castelnovo ne' Monti, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut pujotteluun.

Razzoli osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 keskeyttäen pujottelun. Seuraavana talvena hän voitti samassa lajissa kultaa Vancouverin olympialaisissa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui 37-vuotiaana pujottelussa kahdeksanneksi.

Razzoli osallistui maailmancupin kilpailuun ensimmäisen kerran Alta Badiassa joulukuussa 2006. Ensimmäisen pistesijansa hän sai myöhemmin samalla kaudella oltuaan Kitzbühelin pujottelukilpailussa 24:s. Kärkikolmikossa hän debytoi oltuaan kolmas Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2009. Myöhemmin samalla kaudella hän oli toinen Kranjska Goran pujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti päivälleen vuosi ensimmäisen palkintokorokepaikkansa jälkeen Zagrebin pujottelussa loppiaisena 2010. Myöhemmin samalla kaudella hän oli kolmas Kitzbühelin pujottelussa. Kaudella 2010–2011 hän oli niin ikään kolmas Kitzbühelin pujottelussa sekä voitti Lenzerheiden pujottelufinaalin. Kaudella 2011–2012 hän sijoittui toiseksi Alta Badiassa. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui toiseksi Kranjska Goran ja Meribelin pujotteluissa. Kaudella 2015–2016 hän oli toinen Wengenin pujottelussa. Kaudella 2021-2022 hän sijoittui Wengenin pujottelussa kolmanneksi.

Razzoli on voittanut kolme Euroopan cupin osakilpailua. Italian mestaruuskilpailuissa hän on saanut pujottelussa kultaa 2006, 2011 ja 2015, hopeaa 2009 ja 2012 sekä pronssia 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Giuliano Razzoli Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)

Miesten pujottelun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1948: Edi Reinalter | 1952: Othmar Schneider | 1956: Toni Sailer | 1960: Ernst Hinterseer | 1964: Josef Stiegler | 1968: Jean-Claude Killy | 1972: Francisco Fernández Ochoa | 1976: Piero Gros | 1980: Ingemar Stenmark | 1984: Phil Mahre | 1988: Alberto Tomba | 1992: Finn Christian Jagge | 1994: Thomas Stangassinger | 1998: Hans Petter Buraas | 2002: Jean-Pierre Vidal | 2006: Benjamin Raich | 2010: Giuliano Razzoli | 2014: Mario Matt | 2018: André Myhrer | 2022: Clément Noël |
*Tämä artikkeli kertoo George de Godzinskyn säveltämästä laulusta. Samannimisen, John Fogertyn säveltämän laulun on Kari Peitsamo levyttänyt albumilleen* Jokivarren jytäorkesteri *(1982).*
**Katupoikien laulu** on George de Godzinskyn säveltämä ja Turo Karton sanoittama laulu. Se kuultiin ensi kertaa Birgit Kronströmin esittämänä elokuvassa *Onnellinen ministeri* (1941). Laulun sanat kertovat helsinkiläisistä katunuorista, ja siinä käytetään vihellystä. Laulu on liitetty myös jääkiekkoseura Jokerien kotipeleihin, ja Problems?-yhtye on käynyt esittämässä sitä joukkueen kotiotteluissa Hartwall Areenalla.

Muita levyttäjiä
----------------

* Olavi Virta (1942)
* Anja Piipponen (1960)
* Katri Helena (1967)
* Johnny Forsell (1971)
* Esa Katajavuori (1976)
* Esko Könönen (1976)
* Kai Warner (1976)
* Jörgen Petersen (1977)
* Annikki Tähti (1978)
* Pentti Puntti Band (1980)
* Problems? (1980)
* Katupojat (1981)
* Juliska Koka (1983)
* Jorma Matikainen (1985)
* Alan Miehet (1987)
* Modern Fox (1989)
* Margareta Haverinen (1991)
* Maarit Hurmerinta (1991)
* Primus (1998)
* Liljan Loisto (2012)

Lähteet
-------
Päivälehden arkiston tutkijasali.
**Päivälehden arkisto** oli vuosina 1990–2023 toiminut suomalainen yksityisarkisto, jonka kokoelmissa säilytettiin Sanoma Oyj:n ja sen tytäryhtiöiden historiaan liittyneitä asiakirjoja ja lehtikokoelmia. Arkisto oli vuodesta 2005 osa Helsingin Sanomain Säätiötä. Arkisto yhdistettiin vuonna 2023 Päivälehden museoon, jolloin syntyi nykyinen Median museo ja arkisto Merkki.

Arkiston klokoelmiin sisältyivät arkistokappaleet muun muassa *Päivälehdestä*, *Helsingin Sanomista*, *Ilta-Sanomista* ja *Taloussanomista* sekä kaikista Sanoma-konsernin julkaisemista kotimaisista aikakauslehdistä, kuten *Me Naisista*, *Kodin Kuvalehdestä*, *ET-lehdestä* ja *Aku Ankasta*. 

Arkistoon kuuluivat myös Sanoma-konsernin ja sen tytäryhtiöiden historialliset asiakirjat kokouspöytäkirjoista kirjeenvaihtoon sekä tiliasiakirjoista erilaisiin muistioihin ja raportteihin. Kokoelmissa oli myös valokuvia ja yhtiön historiaan liittyviä taide-esineitä. Lisäksi arkistoon oli talletettu Erkon suvun arkisto.

Päivälehden arkistosäätiö perustettiin vuonna 1984. Vuonna 2001 arkistosäätiön yhteyteen perustettiin Päivälehden museo. Vuonna 2005 Päivälehden arkistosäätiö ja korkeatasoista tieteellistä tutkimusta tukeva Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö yhdistyivät Helsingin Sanomain Säätiöksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Arkisto Median museo ja arkisto Merkki. Viitattu 3.2.2024.
2. ↑  Merkin vaiheet Median museo ja arkisto Merkki. Viitattu 3.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Arkiston sivusto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sanoma |
| --- |
|  |
| Sanoma Learning | 
* Iddink Group
* itslearning
* Malmberg
* Nowa Era
* Sanoma Italia
* Sanoma Pro
* Sanoma Utbildning
* Santillana
* VAN IN

 |
|  |
| Sanoma Media Finland | 

|  |  |
| --- | --- |
| Sanomalehdet | 
* Aamulehti
* Helsingin Sanomat
* HS Kuukausiliite
* HS Lasten uutiset
* HS Meidän perhe
* HS Nyt
* HS Paikalliset
* HS Teema
* HS Viikko
* Ilta-Sanomat
* IS TV-lehti
* Satakunnan Kansa
* Taloussanomat

 |
|  |
| Paikallismediat | 
* Janakkalan Sanomat
* Jämsän Seutu & Vekkari
* Kankaanpään Seutu
* KMV-lehti
* Merikarvia-lehti
* Nokian Uutiset
* Rannikkoseutu
* Suur-Keuruu
* Sydän-Satakunta
* Tyrvään Sanomat
* Valkeakosken Sanomat

 |
|  |
| Aikakauslehdet | 
* Aku Ankka
* Aku Ankka Juniori
* ET-lehti
* ET Terveys
* Gloria
* Glorian koti
* Glorian ruoka&viini
* Hyvä Terveys
* Kodin Kuvalehti
* Matkaopas
* Me Naiset
* Prinsessa
* Rakennuslehti
* Sport
* Suuri Käsityö
* Tiede
* Tiede Luonto
* Urheilulehti

 |
|  |
| Radio | 
* Aito Iskelmä
* Easy Hits
* Groove FM
* Helmiradio
* HitMix
* Kantriradio
* Loop
* Radio Rock
* Radio Suomipop
* Supla

 |
|  |
| Televisio | 
* Hero
* Jim
* Liv
* Nelonen
* Ruutu

 |
|  |
| Internet | 
* Vauva.fi

 |

 |
|  |
| Lisää aiheesta | 
* Päivälehden arkisto
* Sanomala
* Sanoman toimittajakoulu
* Sanomatalo

 |

 |
**Kirjosuppusuu** (*Nannostomus trifasciatus*) on sukkulatetrojen (Lebiasinidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa, vaikkakaan ei kovin yleisenä.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Kirjosuppusuun paras tuntomerkki on musta pitkittäisjuova selässä, jonka avulla se on helpompi erottaa kaksijuovasuppusuusta (*Nannostomus bifasciatus*), jolla on selässä kaksi mustaa juovaa. Yöllä kirjosuppusuun juovat muuttuvat poikkiviivoiksi. Musta vaakasuuntainen juova on kirjosuppusuulla kummallakin puolella myös kyljessä ja vatsassa. Kirjosuppusuun kaikkien evien tyvessä on punainen laikku. Kirjosuppusuu kasvaa luonnossa korkeintaan noin 3,6 senttimetrin mittaiseksi, mutta akvaario-olosuhteissa jopa viisisenttiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Luonnossa kirjosuppusuuta tavataan Etelä-Amerikassa Amazonin altaassa Perun, Brasilian ja Bolivian alueella sekä Rio Negro-joessa ja Guyanassa.

Ravinto ja elintavat
--------------------

Kirjosuppusuuta on vaikea saada lisääntymään akvaariossa. Sen ravintoa ovat toukat, äyriäiset ja hyönteiset. Akvaariossa sille voi antaa jauhemaista hiutaleruokaa sekä pieniä eläviä ravintoeläimiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  David Alderton: *Värikäs akvaario*. Tammi, 1998. ISBN 951-31-1170-9.
2. 1 2 3  *Nannostomus trifasciatus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 10.16.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3768742
* Wikispecies: Nannostomus trifasciatus
* CoL: 45MS4
* EoL: 219122
* FishBase: 10758
* GBIF: 2355633
* iNaturalist: 615687
* IRMNG: 10454558
* ITIS: 163107
* NCBI: 2283126
* Plazi: 4989A3AE-AB63-9AAF-EA18-DDD427CC20EE
* WoRMS: 1020281
* ZooBank: 6FBE121E-479D-4E11-90B2-C8532B75DA7F

 |

 |
**Marjatan talo** on Helsingin Sörnäisessä Vilhonvuorenkadulla sijaitseva kerrostalo, joka on rakennettu vuonna 1927. Seitsenkerroksisen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Georg Nummelin.

Historia
--------

Seitsenkerroksisessa talossa on yli 200 asuntoa ja se oli valmistuessaan Helsingin suurin asuintalo. Rakennus oli alun perin valkoinen. Asunto Oy Marjatta joutui myymään talon pakkohuutokaupalla As. Oy Wilhelmsbergille (nyk. As Oy Vilhonvuori) vuonna 1937. Talon rakennusajankohtana seutu oli avointa kalliota aina Helsinginkadulle saakka. Viereinen Vilhonvuorenkatu 5 valmistui vuonna 1928, jonka jälkeen korttelin länsipää rakennettiin vasta 1960-luvun alussa. Taloon on jälkeenpäin rakennettu pommisuoja vuonna 1944 ja pannuhuone 1952. Vuonna 1961 taloon tehtiin muutostöitä ja samalla se sai nykyisen värinsä. Hissit rakennettiin 1963.

Marjatan talon nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Tarinan mukaan se sai nimensä Marjatta-nimisestä naisesta, joka harjoitti prostituutiota viereisellä Vilhonvuoren kalliolla. Rakennuksen valmistuttua vielä vapaaksi jäänyttä osaa Vilhonvuoresta ryhdyttiin kutsumaan Marjatan kallioiksi. Toisen tiedon mukaan Marjatankallio-nimitys olisi ollut käytössä jo ennen talon rakentamista. Nykyään paikalla on Katri Valan puisto.

Talossa asui pääasiassa köyhiä työläisperheitä, ja alivuokralaisten pito oli yleistä. Alivuokralaisia oli niin paljon, että sotien jälkeen asuntopulan aikana talossa asui yli 2 000 ihmistä. Marjatan talon kuuluisin asukas on runoilija Katri Vala, joka muutti taloon vuonna 1931 puolisonsa Armas Heikelin kanssa. Talon F-rapun ulko-oven vieressä on Valasta kertova muistolaatta. Lisäksi talossa asuivat vasemmistolaisista kulttuurihahmoista muun muassa Jarno Pennanen ja Jenny Pajunen.

1930–1940-luvuilla Marjatan talo tunnettiin vasemmistolaisten kokoontumispaikkana. Se oli myös laittoman SKP:n nuorisotoiminnan keskus ja viranomaisten jahtaamien kommunistien piilopaikka. Esimerkiksi jatkosodan syttyessä talossa piileskelivät muun muassa Veikko Pöysti ja Urho Kaipainen sekä puoluejohtoon kuuluneet Arthur Rönnqvist ja Edvin Salonen. Talossa asui myös Aimo Rikka, jonka luona toisinaan kokoontuivat Kiila ja Akateeminen Sosialistiseura. Säännöllisiin vieraisiin kuului myös poliisin etsimä turkulainen Olavi Laiho.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nenonen, Kaija: Monenlaisten muistojen Marjatta.  *Helsingin Sanomat*, 14.11.1983, s. 18. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 22.10.2021.
2. 1 2 3  Lehmusvesi, Jussi: Katri Valan surujen laiva (vain tilaajille)  2.11.2019. Helsingin Sanomat. Viitattu 22.10.2021.
3. ↑  Vilhonvuorenkatu 7, 9. Vilhonvuorenkuja 20; Helsinki *helsingin kaupunginmuseo*. Finna.  Arkistoitu 22.10.2021. Viitattu 22.10.2021.
4. ↑  Rislakki, Jukka: *Maan alla : vakoilua, vastarintaa ja urkintaa Suomessa 1941–1944*, s. 15-16. Helsinki: Love Kirjat, 1985. ISBN 951-83509-9-X.
**Steelfest Open Air** tai **Steelfest** on Hyvinkään Villatehtaalla pidettävä kaksipäiväinen extreme metaliin, erityisesti death metaliin ja black metaliin keskittyvä festivaali. Tapahtuman osallistujamäärä on rajattu 1 500 festivaalivieraaseen päivässä.

Historia
--------

Steelfest oli alun perin seitsemän henkilön järjestämä yksityistapahtuma. Tapahtumaa järjestettiin neljänä vuonna, kunnes viidentenä vuonna tapahtuma muuttui varsinaiseksi festivaaliksi ja avautui myös ulkopuoliselle yleisölle vuonna 2012.

### 2012

Festivaali järjestettiin 18.–19. toukokuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Azaghal, Impaled Nazarene ja Deathchain. Osallistujamäärä oli noin 2 500.

### 2013

Festivaali järjestettiin 24.–25. toukokuuta. Esiintymislavoja oli kaksi, joista toinen sijoitettuna sisätiloihin. Samalla festivaali muuttui vain täysi-ikäisille sallituksi tapahtumaksi. Esiintyjinä oli yhteensä 31 yhtyettä, muun muassa Belphegor, Horna, Necromancer ja Mayhem. Osallistujamäärä oli noin 3 000.

### 2014

Festivaali järjestettiin 16.–17. toukokuuta. Tapahtuma oli loppuunmyyty. Esiintyjinä olivat muun muassa Mustan Kuun Lapset ja Vader.

### 2015

Festivaali järjestettiin 15.–16. toukokuuta. Tapahtuma oli lähes loppuunmyyty muutama viikko ennen tapahtumaa. Esiintyjiä oli yhteensä 24.

### 2016

Festivaali järjestettiin 20.–21. toukokuuta. Esiintyjiä oli 26. Hieman teemasta poiketen festivaaleilla esiintyi myös Bat & Ryyd. Muita esiintyjiä olivat muun muassa Mörbid Vomit ja Saturnian Mist. Festivaali päättyi Gorgorothin esiintymiseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Villatehdas

Lähteet
-------

1. 1 2  SteelFest Open Air 2013 Lineup www.allmetalfest.com.  Arkistoitu 5.6.2016. Viitattu 13.5.2016. (englanniksi)
2. ↑  Steelfest – Hyvinkaa Finland metal-rules.com. Viitattu 13.5.2016. (englanniksi)
3. ↑  Steelfest korkkasi festarikesän www.lammaszine.fi. Viitattu 13.5.2016.
4. ↑  Mikko Räsänen: Suomalaislaulajaa poltettiin polttoraudalla kesken keikkaa voice.fi. Viitattu 13.5.2016.
5. ↑  Niina Peltonen: Steelfest Open Air 24.–25.5.2013 @ Villatehdas, Hyvinkää kaaoszine.fi. Viitattu 13.5.2016. }
6. ↑  Metallifanit valtasivat Hyvinkään Aamuposti.fi.  Arkistoitu 4.6.2016. Viitattu 13.5.2016.
7. ↑  Niina Peltonen: Steelfest Open Air @ Villatehdas, Hyvinkää 16.–17.5.2014 kaaoszine.fi. Viitattu 13.5.2016.
8. ↑  Nina Ratavaara: Steelfest 2015 – Live Report allmetalfest.com.  Arkistoitu 12.6.2016. Viitattu 13.5.2016. (englanniksi)
9. ↑  Steelfest Open Air on julkistanut päiväkohtaiset esiintyjät tiketti.fi. Viitattu 13.5.2016.
10. ↑  Steelfest lähes loppuunmyyty. Goatmoon paikkaamaan Sacrilegious Impalementia! metalliluola.fi. Viitattu 13.5.2016.
**Sophia-yliopisto** (jap. 上智大学,, *Jōchi Daigaku*) on yksityinen yliopisto Japanissa. Sen pääkampus on Yotsuyan aseman vieressä Tokion Chiyodassa. Nimi tulee kreikan sanasta *sofia*, "viisaus". Japaninkielinen nimi *Jōchi Daigaku* tarkoittaa kirjaimellisesti "korkeamman viisauden yliopistoa".

Sophian on perustanut jesuiittajärjestö vuonna 1913. Sillä on vaihto-opiskeluohjelmia useiden yliopistojen kanssa eri puolilla maailmaa, mukaan lukien Yalen, Soganging ja Hongkongin yliopistot. Sophia oli ennen vain miesten yliopisto, mutta nykyään se hyväksyy opiskelijoiksi myös naisia; miehiä ja naisia on nyt kutakuinkin saman verran. Sophian alumneihin lukeutuu muun muassa Japanin 79. pääministeri Morihiro Hosokawa, useita poliitikkoja Japanin parlamentissa ja professoreja  monissa oppilaitoksissa.

Sijoitus yliopistorankingeissa
------------------------------

Sofian yliopisto on Japanin korkeatasoisimpia yksityisiä korkeakouluja. THE-yliopistoranking arvioi yliopiston vuoden 2018 listallaan 15. korkeatasoisimmaksi yliopistoksi Japanissa ja sijaluokkaan 801-1000 maailmassa. Vuonna 2017 yliopisto ei kuitenkaan mahtunut kansainvälisen Shanghain Jiao Tong -yliopiston laatiman 800 maailman parhaan yliopiston ARWU-listalle, jolla oli yli kolmekymmentä japanilaista yliopistoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sophia University Times Higher Education, timeshighereducation.com. Viitattu 6.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Arkistoitu kopioAcademic Ranking of World Universities 2017 (jonotuslistan sijat 501-800) shanghairanking.com.  Arkistoitu 19.1.2019. Viitattu 6.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sophia-yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Sophia University (kotisivusto) (englanniksi) (sophia.ac.jp)
* Sophia university (englanniksi) (univinjapan.com)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alaeddin pašša** (k. 1333) oli Osmanivaltakunnan perustaja Osmanin poika ja tämän seuraaja Orhanin veli. Alaeddin tunnetaan kuitenkin suhteellisen huonosti, sillä hänet mainitsevat historialliset lähteet ovat epäselviä ja perustuvat usein legendaariseen kerrontaan.

Alaeddin oli Osmanien valtakunnan perustaja Osmanin poika ja joissakin lähteissä hänestä käytetään nimeä Erden Ali tai vain Ali. Hänen veljensä oli Orhan. Historiallisissa lähteissä Alaeddin mainitaan vaihtelevasti joko Orhanin nuorempana tai vanhempana veljenä. Samaan tapaan myös heidän äidistään on epäselvyyttä. Joissain lähteissä veljeksillä mainitaan olleen sama äiti, Mal Khatun, mutta on mahdollista että kyseessä on sekaannus lähteissä.

Historiallisten lähteiden epäselvyys heijastuu myös veljesten myöhempiin vaiheisiin. Alaeddinin sanotaan asuneen isänsä eläessä šeikki Edebalin kanssa Biledjikissä. Osmanin kuoltua joissakin lähteissä Orhanin sanotaan tarjonneen veljelleen jonkinlaista asemaa valtakunnan hallinnossa. Alaeddin kieltäytyi tarjouksesta ja vetäytyi Kotra tai Kudra-nimiselle paikkakunnalle Brusan (nyk. Bursa) ja Mikhaličin (nyk. Karacabey) välillä. Joidenkin historioitsijoiden mukaan tarinassa on kyse sittemmästä historiallisesta vääristelystä ja todellisuudessa veljesten välille puhkesi heidän isänsä kuoleman jälkeen valtataistelu.

Alaeddinillä oli sittemmin joka tapauksessa asema Osamnivaltakunnan hallinnossa. Joissakin lähteissä hänet mainitaan visiirinä ja asevoimien ylipäälikkönä. Joidenkin historioitsijoiden mukaan kyseessä on kuitenkin jälleen sekaannus ja Alaeddin on sekoitettu samannimiseen toiseen henkilöön, joka toimi visiirinä hänen veljensä alaisuudessa. Alaeddin nimiin on joka tapauksessa sittemmin pistetty useiden eri Osmanivaltakunnan institutioiden perustaminen. Hänen sanotaan esimerkiksi aloittaneen osmanien koilikoiden lyöttämisen ja järjestäneen osmanien jalkaväen (*yaya*).

Alaeddin kuoli suurin piirtein vuonna 1333. Hänen kuolemansa yksityiskohdista mainitaan eri lähteissä useampia eri tarinoita, joita ei kuitenkaan pidetä erityisen luotettavina. Hänet haudattiin Osmanin mausoleumiin Brusassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  H.A.R. Gibb, J.H. Kramers, E. Levi-Provencal, J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam (vol I A–B)*, s. 348. E.J. Brill, 1986. ISBN 90-04-08114-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**SiFive** on tehtaaton puolijohdeteollisuuden yritys, joka kehittää RISC-V-suorittimeen perustuvaa tekniikkaa. Yrityksen perustivat RISC-V-arkkitehtuurin kehittäjät.
RISC-V kilpailee ARM- ja x86-suorittimien kanssa.

Tyypillisesti mikropiirin valmistukseen on suunniteltava piiri, se on dokumentoitava ja simuloitava valmistukseen (*tape-out*), analysoitava viat ja korjattava mahdolliset ongelmat. SiFive suunnittelee RISC-V-arkkitehtuuriin perustuvia piirejä. SiFive voi hoitaa prosessin piirin suunnittelusta valmistukseen ja toimittaa asiakkaalle valmiita piirejä kaupallisiin sovelluksiin.

Piirien valmistus ei ole yrityksen liiketoimintamalli, vaan se keskittyy asiakkaiden auttamiseen RISC-V-pohjaisien piirien suunnittelussa ja valmistuksessa. Tarkoitus on, että asiakkaat muokkaavat piirit omiin käyttötarkoituksiinsa murto-osalla perinteisiin menetelmiin verrattuna.
Yritys myy mallikappaleiksi tarkoitettuja piirejä verkkosivuillaan, joilla voi tehdä suorituskykytestejä ja arvioida soveltuvuutta omiin tarkoituksiin.
Vuonna 2018 yritys julkaisi kehittäjille tarkoitettuja yhden piirilevyn tietokoneita, jotka käyttivät RISC-V-järjestelmäpiiriä.

Vuonna 2018 SiFive on tehnyt monivuotisen sopimuksen Western Digitalin kanssa.

Huhtikuussa 2021 yritys sai valmiiksi (*taped-out*) ensimmäisen suunnitelman RISC-V-järjestelmäpiirin valmistukseen TSMC:n viiden nanometrin N5-prosessilla. *Tape-out* tarkoittaa, että dokumentaatio piirin valmistusta varten on toimitettu ja että se on onnistuneesti simuloitu.

Lokakuussa 2021 yrityksen neuvottelut kilpailevan Intelin kanssa päättyivät ilman sopimusta.

Lähteet
-------

1. ↑  SiFive Inc *bloomberg.com*. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Anton Shilov: SiFive Unveils Freedom Platforms for RISC-V-Based Semi-Custom Chips *anandtech.com*.  18.7.2016. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  We're closing the gap with Arm and x86, claims SiFive: New RISC-V CPU core for PCs, servers, mobile incoming *theregister.com*.  21.10.2021. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Christine Hall: SiFive Releases 'Expansion Board' to Build Interest in RISC-V Processor *datacenterknowledge.com*.  18.5.2018. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
5. 1 2 3  Christine Hall: RISC-V Silicon Startup Raises $50.6 Million and Inks Western Digital Deal *datacenterknowledge.com*.  7.4.2018. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
6. 1 2  SiFive Tapes Out First 5nm TSMC RISC-V Chip With 7.2 Gbps HBM3 *tomshardware.com*.  14.4.2021. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)
7. ↑  Intel’s Talks for Chip Designer SiFive Have Ended Without a Deal *bloomberg.com*.  21.10.2021. Viitattu 22.10.2021. (englanniksi)