recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Joyce Cary** (1888 Londonderry, Irlanti – 1957 Oxford, Englanti) oli irlantilainen kirjailija ja kuvataiteilija. Hän opiskeli maalausta Edinburghissa ja Pariisissa ennen kuin päätteli, että pystyy ilmaisemaan itseään paremmin kirjoittamalla. Hän opiskeli lakia Oxfordissa. Hän lähti Montenegroon 1912, missä työskenteli Punaiselle Ristille Balkanin sotien aikana. 1913-1920 hän oli Britannian siirtomaahalinnon tehtävissä Nigeriassa. Ensimmäisessä maailmansodassa hän haavoittui Afrikassa. Vuonna 1920 hän palasi Englantiin ja asui Oxfordissa lähes neljäkymmentä vuotta*lähde?*. 

Cary julkaisi novelleja salanimellä, mutta romaanimuoto oli hänelle aluksi vaikea. Varhaisista töistä tunnetuin on afrikkalaisesta kauppiaasta kertova *Mister Johnson* (1939). Cary kirjoitti kaksi trilogiaa, joissa kukin kirja on kerrottu eri päähenkilön näkökulmasta. Ensimmäisen trilogian kolmas osa, taiteilija Gulley Jimpsonista kertova *Jimson ja valaskala*, on filmattu, samoin kuin *Mister Johnson*. Elokuvista ensin mainittu oli Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinto-ehdokas vuonna 1958*lähde?*.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Pelokas ilo: romaani* (*A fearful joy*); suom. Eero Tenhosaari, Otava 1953
* *Olin poliitikon vaimo: romaani* (*Prisoner of grace*); suom. Matti Karjalainen, Gummerus 1953

trilogia
* *Näinkin voi käydä: romaani* (*Herself surprised*, 1941); suom. Matti Karjalainen, Gummerus 1952
* *Uuden taivaan alla: romaani* (*To be a pilgrim*, 1942); suom. Kristiina Kivivuori, runot suom. Kirsi Kunnas, Gummerus 1954
* *Jimson ja valaskala* (*The Horses Mouth*, 1944); suom. Kristiina Kivivuori, runot suom. Kirsi Kunnas, Gummerus 1955

Lähteet
-------

1. 1 2  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "Cary, Joyce", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 133. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
2. ↑  Joyce Cary Irland's Eye. Viitattu 17.5.2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lammin kotiseutumuseo** muodostuu kolmesta museorakennuksesta Hämeenlinnan Lammin pitäjän keskustaajamassa. Lammi-Seura omistaa omistaa nämä rakennukset esinekokoelmineen, ja ylläpitää museotoimintaa niissä. Rakennukset ovat hirsimakasiini vuodelta 1835, tiilimakasiini vuodelta 1888 ja Alfred Kordelinin ajokaluvaja vuodelta 1964. Niissä toimivat museot ovat auki kesä- ja heinäkuussa sunnuntaisin kello 12-14, ja muuten sovittaessa tai erikseen ilmoitettaessa.

Pellava- ja Sahtimuseo
----------------------

Vanhassa lainajyvästön viljamakasiinissa toimiva Lammi-Seura ry:n ylläpitämä kotiseutumuseo on omistettu pellavalle ja sahdille. Pellava olikin toiseen maailmansotaan saakka Lammille tunnusomainen viljelyskasvi. Museon alakerrassa on 6 osastoa: sahti, nautintoaineet, opettaja Vilho Penttilän osasto, pellavapyykki, rusthollarin tyttären aitta ja pellavaa yövieraillekin. Yläkerran näyttely kertoo pellavan viljelystä alkaen maan muokkaamisesta aina kuidun jalostamiseen langoiksi ja kankaiksi.
Museo on avattu vuonna 1962, ja se on sijoitettu vuonna 1888 rakennettuun tiiliseen lainamakasiiniin.

Alfred Kordelinin ajokalumuseo
------------------------------

Museoalueella on myös vuonna 1964 rakennettu vaunuhalli, Kordelinin ajokalumuseo, on Mommilassa sijainneen ajokaluvajan pienoiskopio. Vaunuhallista löytyy maanviljelysneuvos Alfred Kordelinin ajokalukokoelma.

Hirsimuseo
----------

Rakennus on Adam Fredrik Jaakkolan v. 1835 rakentama hirsinen viljamakasiini. Nykyiselle paikalleen se on siirretty Turvantalon läheisyydestä v. 1977. Museorakennukseen on järjestetty esinekokoelma liittyen maa- ja kotitaloustöihin. Rakennus sijaitsee museorakennusten takana entisen pellavakeskuksen vieressä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lammi-Seuran museot ja aukioloajat Lammi-Seura r.y. lammiseura.net. Viitattu 15.7.2018.
2. ↑  Hämeenlinnan karttapalvelu (Tarvittaessa kohde löytyy esimerkiksi katuosoitteen haulla *Evontie 7*) Hämeenlinnan kaupunki, hameenlinna.fi. Viitattu 15.7.2018.
3. ↑  Lammi-Seura r.y. Lammi-Seura r.y. lammiseura.net. Viitattu 15.7.2018.
4. ↑  Lammi-Seura kutsuu museoon tiistaina  19.8.2017. lammille.fi. Viitattu 15.7.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Lammin kotiseutumuseo (Q56402037)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotiseutumuseo, paikallismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Hämeenlinna |
|  |
| koordinaatit | 61°05′43″N 24°06′47″E﻿ / ﻿61.0954°N 24.1131°E﻿ / 61.0954; 24.1131 |
|  |
|  |

 |
**Lapponia** oli VR-Yhtymän edeltäjän, Valtionrautateiden, liikennöimä nimetty erikoispikajunavuoro, joka kulki reittiä Oulusta Helsinkiin. Vuoden 1974 aikatauluissa juna lähti Oulusta kello 7.00 ja saapui Helsinkiin kello 14.30. Paluujuna lähti Helsingistä noin kello 16.00 ja saapui Ouluun noin kello 23.29.

Erikoispikajunaliikenne nimellä *Lapponia* alkoi reitillä Oulu–Helsinki vuonna 1972. Junavuoron oli tarkoitus tarjota nopea, vaihdoton junayhteys Oulusta pääkaupunkiin.

Junan suurin sallittu nopeus oli aluksi 120 km/h. Nopeutta nostettiin 140 kilometriin tunnissa aina sähköistystöiden edetessä.

Oulu–Helsinki-erikoispikajunat liikennöivät nimellä *Lapponia* aina 15. elokuuta 1994 saakka, jolloin VR lopetti erikoispikajuna-nimikkeen käytön. Erikoispikajunat korvautuivat InterCity-junilla, mutta niille ei annettu erillisiä nimiä.

Pysähdyspaikat
--------------

Vuonna 1987 reitillä Helsinki–Oulu kulkenut EP 57:n pysähtyi Tampereen, Seinäjoen, Kauhavan, Pännäisten, Kokkolan, Kannuksen, Ylivieskan, Oulaisten sekä Vihannin asemilla.

Oulusta Helsinkiin matkanneen EP 50:n pysähdyspaikat olivat samat kuin EP 57:llä, ja niiden lisäksi juna pysähtyi myös Parkanon ja Hämeenlinnan asemilla.

Katso myös
----------

* Lapuan junaturma (joulukuu 1986)

Lähteet
-------

1. ↑   vaunut.org, viitattu 7.12.2019
2. ↑  Suomen kulkuneuvot 1987
*Tämä artikkeli kertoo tappamisesta yleisesti. Tappo on myös rikosnimike Suomen laissa ja kylä Kemiönsaarella.*
**Tappo** tarkoittaa yleismerkityksessään ihmisen tai eläimen surmaamista eli sen kuoleman aiheuttamista.

Tapon eri muodoissa on eri tahallisuuden asteita ja rangaistavuuden asteita. Joissain tilanteissa ihmisen surmaaminen on henkirikos, mutta joissain tilanteessa se voi olla laillinen toimenpide.

Ihmisen tappamisen muotoja ovat:

* murha
* surma
* kuolemantuottamus
* armomurha
* teloitus
* tappaminen sodassa tai kaksintaistelussa
* ihmisuhri
* itsemurha

Eläimen tappamisen muotoja ovat:

* teurastus
* lopettaminen
* metsästys ja kalastus
* härkätaistelu

Tappamisen menetelmiä ja välineitä ovat esimerkiksi:

* fyysinen tai aseellinen väkivalta
* myrkky, kaasu tai sähkö
* laiminlyönti

Lähteet
-------

1. ↑  *tappo.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  *tappaa.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
MGB vuodelta 1969.
MGB GT vuodelta 1966.
**MG MGB** tai **MG B** oli brittiläisen MG-automerkin urheiluautomalli, jota valmistettiin vuodesta 1962 vuoteen 1980 lähes 400 000 kappaletta. Se oli seuraaja vuosina 1955–1962 valmistetulle MGA-mallille.

Vuonna 1962 markkinoille tuotu 1,8 litran moottorilla varustettu avo-roadster sai vuonna 1965 kovakattoisen ja nopeakulkuisemman sisarmallin MGB GT, joka oli 2+2-paikkainen coupé. Brittiläinen Frontline Developments otti GT:n uudelleen tuotantoon MGB:n 50-vuotisjuhlavuonna 2012 Mazda MX-5:n tekniikkaan perustuen.. Vuonna 1967 esiteltiin kuusisylinterisellä moottorilla varustetut MGC-mallit, joita valmistettiin vain pari vuotta. Vuosina 1973–1976 valmistettiin kahdeksansylinteristä coupé-mallia MGB GT V8.

MGB oli etenkin 1960-luvulla erittäin suosittu. Ajo-ominaisuudet ja suorituskyky olivat aikansa parhaimmistoa, mutta kovin luotettavia tai kestäviä MGB:t eivät olleet.

Yhdysvalloissa MGB oli suosittu, koska se maksoi vain neljänneksen siitä mitä toinen brittisportti Shelby AC Cobra 427, joskin oli myös paljon hitaampi.

MGB:tä alettiin tuoda Suomeen vuoden 1963 alussa. Sen ensimmäisiä suomalaisomistajia olivat tv-ohjaaja Matti Kuusla, iskelmälaulaja Robin, muusikko Kaarlo Kaartinen, muotitaiteilija Sirkka Vesa-Kantele, arkkitehdit Olli Kivinen ja Markus Tavio sekä professori Matti Bergström. MGB:n kilpailijoita 1960-luvulla olivat muun muassa Austin-Healeyn urheiluautot ja Triumphin TR-sarja.

Lähteet
-------

1. ↑  von Bell, Clas: Päivän urheiluauto: Suomeen vuonna 1965 tuotu MG MGB *Autotoday[^]*.  13.10.2017. Viitattu 3.12.2018.
2. ↑  MGB GT Museovirasto.  Arkistoitu 4.12.2018.
3. 1 2  MGB GT uudelleen tuotantoon *Tekniikan Maailma*.  14.1.2012. Viitattu 3.12.2018.
4. ↑  Julie M. Fenster, "The Cars They Drove," American Heritage, October 2005, Artikkelin teksti Questia-palvelussa (vaatii tilauksen) (Arkistoitu – Internet Archive).
5. ↑  MGB-henkilöautojen ensimmäiset omistajat *Verkkolehti*. Suomen ajoneuvohistoriallinen keskusliitto - SAHK ry. Viitattu 3.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **MG MGB** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:MGB GT
*Tämä artikkeli Käsittelee 1300-luvulla elänyttä mongolikenraalia. Samannimisestä elokuvaa kuvaa Mamai (elokuva).*Novgorodissa sijaitseva patsas, jossa beylerbei Mamai on vasemmalla alakulmassa Moskovan suuriruhtinas Dmitri Donskoin saappaan alle alistettuna.
**Mamai** (mongoli: Мамай, tataari: Мамай); (1325?–1380/1381) oli Kultaisen ordan ylipäällikkö 1370-luvulla.

Kultaisen ordan Berdi Beg-kaanin valtakaudella vuosina 1357-1359 Mamaista tuli *beylerbei,* joka komensi armeijaa sen ylipäällikkönä. Berdi Begi-kaanin salamurhan jälkeen vuonna 1359 Mamai pyrki syrjäyttämään hänen veljensä ja murhaajansa Qulpa-kaanin (1359-1360), jonka Nawruz Beg-kaani (hallintokausi 1360) murhasikin vajaan puolen vuoden kuluttua. 

Kenraali Mamai ei itse ollut Tšingis-kaanin suora jälkeläinen eikä voinut siksi pyrkiä valtakunnan johtoon kaaniksi. Tämän jälkeen vuosina 1361-1379 ordassa oli kuusitoista eri kaania, joista muutama oli täysin Mamain alainen nukkehallitsija ja yksi kaanitar Tūlūn Beg (k. 1386) Berdi Begin tytär, joka oli vielä hänen vaimonsa. 

Kultaisen ordan hajaannuksen vuoksi venäläiset ruhtinaskunnat lopettivat sille vuonna 1371 veronmaksun. Mamai järjesti vuonna 1378 rangaistusretken, mutta Moskovan suuriruhtinas Dmitri Donskoi löi Mamain joukot kahteen otteeseen vuonna 1378 Vožhajoella ja vuonna 1380 Kulikovossa, minkä jälkeen Toktamyš-kaani voitti hänet Kaltšikjoella houkuteltuaan Mamain komentajat eli emiirit puolelleen. Kenraali Mamai pakeni Krimille Genovan siirtokunta Kaffaan, missä Toktamyšin kätyrit salamurhasivat hänet vuonna 1380/1381.

Viitteet
--------

1. ↑  [tähän on paljon hyviä kirjaviitteitä englanninkielisessä Wikipedia-artikkelissa, mutta ne eivät ole luettavina verkossa] Howorth, H. H. *History of the Mongols from the 9th to the 19th Century.* Part II.1. London, 1880. Ss. 216, 226; Grousset, R. *The Empire of the Steppes: a History of Central Asia*, New Brunswick, NJ, 1970. Ss. 407, 436; Seleznëv, J. V. *Èlita Zolotoj Ordy: Naučno-spravočnoe izdanie*, Kazan', 2009. Ss. 182-183; Počekaev, R. J. *Cari ordynskie: Biografii hanov i pravitelej Zolotoj Ordy*. Saint Petersburg, 2010. Ss. 160-161.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee ratsutilaa. Säterin muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*
**Säteri** eli **säteritila** (ruots. *säteri*, ’asuinkartano’) on rälssitalo, jonka omistaja oli vapautettu suorittamasta ratsupalvelusta. Tavallisesti aatelissuvun omistuksessa oleva pää- ja sukukartano. Vuonna 1562 säädettiin, että kreivi oli vapautettu suorittamasta ratsupalvelua kolmelta, vapaaherra kahdelta ja tavallinen aatelinen yhdeltä talolta. 

1600-luvun taitteessa Suomessa oli arviolta 340 säteritilaa. Ne sijaitsivat pääasiassa Uudenmaan itäosien tai Varsinais-Suomen ruotsinkielisellä vyöhykkeellä, parinkymmenen kilometrin päässä rannikolta. Vuosisadan aikana maahan perustettiin 800 uutta säteriä, entistä laajemmalle alueelle mutta kuitenkin pääosin keskittyen rannikkoseudulle.

Tavallisten rälssitilojen omistus vapautettiin 1723 papistolle ja porvaristolle sekä 1789 myös talonpojille, mutta säterien omistus oli vielä tämän jälkeenkin aatelin yksinoikeus, josta saattoi poiketa vain kuninkaan myöntämällä erivapaudella. Tosin aatelinen omistaja saattoi pantata säteritilansa aatelittomalle haltijalle. *Allodiaalisäteri* pysyi haltijansa omistuksessa ikuisesti.

Ruotsissa aateliston yksinoikeus säterien omistukseen lakkautettiin 1810 ja Suomessa 1864. Aateli oli loppuvaiheessa toivonutkin rajoituksen kumoamista, sillä se oli hankaloittanut säterimaiden myymistä. Rälssitalot muutettiin Suomessa vuonna 1951 tavallisiksi perintötiloiksi. Rälssitalot olivat käytännössä menettäneet etuoikeutensa jo sitä ennen, koska maavero päättyi vuonna 1924 ja ratsupalveluvelvoite loppui 1700-luvun puolivälissä isojakouudistuksen yhteydessä.

Säterivapaus puolestaan oli ratsupalveluksesta riippumatta täydellinen verovapaus, jonka aatelinen sai vuodesta 1562 lähtien asumalleen talolle ja myöhemmin myös muille omistamilleen taloille. Kaarle XI:n suorittamassa reduktiossa aatelisto kuitenkin menetti tämän etuoikeuden.

Katso myös
----------

* Rustholli

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Maavero, Ratsupalvelu, Säteri", *Tietojätti 2000*, s. 500, 701, 839. Jyväskylä–Helsinki: Gummerus, 1999. ISBN 951-20-5809-X.
2. ↑  Villstrand, Nils Erik: *Valtakunnanosa*, s. 96–99. Svenska littaratursällskapet i Finland, 2012.
3. ↑  Förvaltningshistorisk ordbok - allodialsäteri *Förvaltningshistorisk ordbok*. Viitattu 25.6.2020. (ruotsiksi)
4. ↑  Aminoff-Winberg, Johanna (toim.): *Ritarihuone ja Suomen aatelissuvut*, s. 70–71. Helsinki: Minerva, 2013.
5. 1 2  "Säteri, Säterivapaus", *Otavan Iso Tietosanakirja 8*, s. 928–929. Helsinki: Otava, 1966.
6. ↑  "Säteri", *Mitä missä milloin: Tietosanakirja*, s. 886. Helsinki: Otava, 1992. ISBN 951-1-11669-X.
Härkämäen observatorion tähtitorni Varkauden Kangaslammella.
**Härkämäen observatorio** on Warkauden Kassiopeian observatorio, joka sijaitsee Kangaslammin Härkämäellä. Observatorio valmistui vuonna 2004. 

Härkämäen observatorio kuuluu Suomen havaintotorniverkkoon, joka pyrkii edistämään yhteydenpitoa vakavista havaintohankkeista kiinnostuneiden kesken. Verkostoon kuuluvissa observatorioissa on tehty tieteellisiä havaintoja muun myassa Helsingin yliopistolle. Esimerkiksi Härkämäen observatoriolla havaittiin 19. helmikuuta 2007 uusi supernova SN2007ae, ja myöhemmin löytöjä on tehty seitsemän lisää.

Observatorioalueelle on suunniteltu myös tutkimusasemaa radioastronomiaa varten. Observatorion pääkaukoputki on 16-tuumainen Meade-peilikaukoputki, jossa on SBIG STT-8300M -CCD-kamera ja Paramount ME robottijalusta.

Warkauden Kassiopeian tavoitteena on opetuksen lisäksi tehdä observatoriolla tähtitieteellistä tutkimustyötä. Tutkimuskohteiksi on ajateltu komeettoja, muuttuvia tähtiä, supernovaräjähdyksiä, pikkuplaneettoja ja muita kohteita, joiden tutkiminen sopii harrastusyhdistyksille. Observatorio sai oman observatoriokoodin, kun observatoriolla suoritettiin tarvittavat tarkat asteroidien mittaukset. Härkämäen observatorion viralliseksi nimeksi ja koodiksi tuli "Taurus Hill Observatory, A95".

Observatorion laitteistoa on rahoittanut Jenny ja Antti Wihurin rahasto Muita toimintaa tukeneita tahoja ovat Helsingin yliopiston vapaan sivistystyön toimikunta, Varkauden kaupungin sivistyslautakunta/kulttuuritoimi, Varkauden kaupungin nuorisotoimi sekä Pohjois-Savon Kulttuurirahasto.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Supernova SN2008fb löydettiin Härkämäellä[vanhentunut linkki] – Suomen havaintotorniverkko, 27.08.2008
4. ↑  Varkaudessa löydettiin uusi supernova luettu 8.11.2008
5. ↑  Rahoitus

Aiheesta muualla
----------------

* Kassiopeian sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen havaintotorniverkko
4 Ylempi vaippa 6 Alempi vaippa 1 Mantereinen kuori 2 Valtameren keskiselänne 3 Subduktiovyöhyke  5 Tulivuori 7 Pluumi 8 Ulkoinen ydin 9 Sisempi ydin 10 Konvektiosolu 11 Litosfääri 12 Astenosfääri 13 Gutenberg-pinta 14 Moho-pinta**Maan vaippa** on maapallon sisäinen kerros kuoren ja ytimen välissä.

Vaipan yläraja on *Mohorovicic-pinta (Moho)* noin 5–90 km syvyydessä. Alaraja on vaipan ja ulkoytimen välinen *Gutenberg-rajapinta*, noin 2 900 km syvyydessä. Tilavuudeltaan se vie noin 80 % maapallon kokonaistilavuudesta ja massaltaan se vastaa 60 % Maan massasta. 

Lämpötila ja paine kasvavat siirryttäessä alaspäin. Kuoren ja vaipan rajapinnalla lämpötila on 500–900 °C ja vaippa-ydin rajapinnalla lämpötila on noin 4 000 °C. Vaikka lämpötilat ovat korkeat, niin lähes koko vaippa on silti kiinteää kiviainesta. Sulaa esiintyy poikkeusalueilla, kuten mannerlaattojen alityöntövyöhykkeillä tai pluumien kohdalla. Lämpötilan suurimmat muutokset tapahtuvat rajapintojen läheisyydessä. Vaipan keskiosien lämpötila on vaipassa tapahtuvan konvektion vuoksi tasaisempi.

Vaippaa ja ydintä tutkitaan mm. analysoimalla maanjäristysaaltoja (seismisiä aaltoja), joiden nopeus muuttuu riippuen aineen ominaisuuksista.

Kuori-, vaippa- ja ydinkerrokset eroavat kemialliselta koostumukseltaan. Vaipassa arvellaan olevan mm. peridotiittia ja granaattia. Siirtymäkerroksessa (vaihettumiskerroksessa 410–660 km) ylemmästä vaipasta alempaan vaippaan kivimateriaalin koostumus muuttuu vähitellen.

Vaipasta voidaan mekaanisten ominaisuuksien erojen (kerroksissa tapahtuva toiminta, kiven olomuoto) takia erottaa litosfääri, hyvin hitaasti virtaava astenosfääri, ja sen alla oleva kiinteämpi vaippa, ns. mesosfääri, jota ei saa sekoittaa ilmakehän mesosfääriin. Mesosfäärin paksuus on noin 2 000 km, noin 70 % vaipan paksuudesta.

Lähteet
-------

1. New Theory of the Earth (Arkistoitu – Internet Archive) New Theory of the Earth, Cambridge University Press, Don L. Anderson, Seismological Laboratory, California Institute of Technology
3. National Geographic Encylopedia, National Geographic Encylopedia, Mantle
5. Earth Observatory of Singapore (Arkistoitu – Internet Archive), *"Is the Earth's mantle made of liquid magma?"*
7. www.space.com, *"What is Earth made of?"* by Tim Sharp

### Viitteet

1. ↑  The mantle - composition Australian Museum Online
2. ↑  Divisions based on mechanical properties Massachusetts Institute of Technology
3. ↑  Mesosphere Massachusetts Institute of Technology

Maan rakenne

|  |  |
| --- | --- |
| Kemiallinen koostumus | 
* kuori
* vaippa
* ydin

 |
| Lujuusominaisuudet | 
* litosfääri
* astenosfääri
* mesosfääri
* ulkoydin
* sisäydin

 |
**Silvermuseet** on Arjeplogin keskustassa sijaitseva museo, joka vihittiin käyttöön 23. lokakuuta 1965. Kokoelmat kuvaavat kaupungin historiaa - esihistoriallisista ajoista nykypäivään. Saamelaisten ja uudisasukkaiden elämää herätetään eloon erilaisissa näyttelyissä. Esimerkiksi yhdessä huoneessa on esillä yksi maailman suurimmista saamelaisten hopeaesineiden kokoelmista. Silvermuseetia johtaa kunnallinen säätiö.

Museon nimi liittyy vain osittain siellä säilytettyyn hopeakokoelmaan, mutta se on saanut inspiraationsa Nasafjällin hopeateoksista, jotka olivat aktiivisia alueella vuosina 1635-1659 ja 1770-1810. Tämä on myös syy siihen, miksi Arjeplogin läpi kulkeva valtatie 95 tunnetaan puhekielessä nimellä Hopeatie ja että joidenkin Arjeplogin kunnan yritysten nimessä on sana hopea.

Silvermuseetin perusti Einar Wallquist. Neljäkymmentä vuotta hän toimi Arjeplogin lääninlääkärinä aikana, jolloin vanha uudisasukaskulttuuri ja saamelaiskulttuuri alkoivat kadota. Koska Einar Wallquist oli erittäin kiinnostunut historiasta, hän alkoi kerätä esineitä alueelta. Keräilyinto johti lopulta pyrkimykseen inventoida seurakunta ja kerätä ainakin yksi jokaisesta käytetystä esinetyypistä. Koti oli täynnä esineitä ja alueen varastoja ja varastoja käytettiin varastointiin. Vuonna 1965 Einar Wallquist lahjoitti ainutlaatuisen kokoelmansa Arjeplogin kunnalle ja toimi sitten museonjohtajana kuolemaansa asti, lähes 90-vuotiaana, vuonna 1985.

Rakennus, jota käytettiin Hopeamuseon rakentamisen yhteydessä vuonna 1965, oli alun perin vuonna 1854 rakennettu paimentolaiskoulu ja on yksi keskustan vanhimmista säilyneistä rakennuksista. Hopeamuseo koostuu kolmesta kerroksesta ja on käynyt läpi useita korjauksia ja uudisrakennuksia vuosien varrella.

Huhtikuusta 2009 lähtien Arktisen maisemantutkimuksen instituuttia (INSARC) on johdettu Hopeamuseon organisaation puitteissa. Instituutti tekee korkeatasoista tutkimusta, joka keskittyy ihmisen maisemankäytön ja pohjoisen ympäristön ekosysteemimuutosten väliseen yhteyteen. Yksi monista tutkimustuloksista on johtanut yhden Norlannin vanhimman tunnetun asutuksen löytämiseen, noin 7800 f.Kr, Dumpokjauratj-järven lähellä Svannäsin kylää Arjeplogin kunnassa. Kesällä 2014 Hopeamuseon ja INSARCin johtaja Ingela Bergman sai H.M. Kuninkaan mitalin, 8. koon Serafien ritarikunnan nauhalla, "Erinomaisesta panoksesta subarktiseen maisematutkimukseen.
**Kapteeni Nemo** (ransk. *L'Île mystérieuse*, ital. *L'isola misteriosa e il capitano Nemo*, esp. *La Isla misteriosa y el capitán Nemo*) on ranskalais-espanjalais-italialainen tv-sarja vuodelta 1973. Sarjaa tehtiin yksi tuotantokausi, ja se käsittää kaikkiaan 6 noin 52 minuutin pituista jaksoa. Nimiroolia esittää tunnettu egyptiläinen näyttelijä Omar Sharif. Sarjaa on kuvattu esim. Kanariansaariin kuuluvalla Lanzaroten saarella.

Televisiosarjan pohjalta muokattiin myös 96-minuuttinen elokuva, jota on esitetty nimellä **Salaperäinen saari** ja **Mysteerien saari** (engl. *The Mysterious Island*).

*Kapteeni Nemo* perustuu ranskalaisen Jules Vernen romaaniin *Salaperäinen saari* (alkuteos 1874). Teos edustaa ns. robinsonadi-lajityyppiä.

Juoni
-----

Yhdysvaltain sisällissodan aikaan viisi miestä ja koira haaksirikkoutuvat kuumailmapallolla autiolle saarelle ja kokevat siellä monia eriskummallisia seikkailuja. Outojen tapahtumien myötä alkaa vaikuttaa siltä, ettei saari olekaan asumaton. Haaksirikkoutuneet pyrkivät pääsemään perille saaren salaperäisestä asukkaasta. He joutuvat puolustamaan saarta myös merirosvojen hyökkäykseltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Mysteerien saari (1973). Filming & Production. Filming Locations *IMDb*. Viitattu 15.2.2018.
2. ↑  Mysteerien saari (1973) *IMDb*. Viitattu 15.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kapteeni Nemo (televisiosarja)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Meijän pojat** oli 1920-luvun lopulla toiminut suomalainen kommunistinen lauluryhmä. Meijän pojat oli tunnetuin ajan vasemmistolaisen nuorisoliikkeen lauluryhmistä. Yhtyeessä lauloivat muun muassa Nestori Parkkari, Kaarlo Kivilahti ja Kalle Lindholm.

Yhtyeen edeltäjä Rajamäen pojat perustettiin vuonna 1920 Sörnäisten nuoriso-osaston lauluryhmäksi. Sen pohjalta muodostettiin Meijän pojat kesällä 1927, kun yhtyetoiminta muuttui ammattimaisemmaksi. Uuden kokoonpanon ensiesiintymiset saivat runsaasti huomiota, ja se oli esimerkkinä monille muille vasemmistolaisille esiintymisryhmille ympäri maata. Meijän pojat esiintyi 69 eri tilaisuudessa syksyllä 1927.

Yhtye käytti esityksissään punaisia housujen päälle ulottuneita paitoja, vihreitä kaulanauhoja ja mustia nahkavöitä. Myös asuste oli mallina muille. Joulukuussa 1927 SDP:n kansanedustaja Kalle Myllymäki kritisoi eduskunnassa Meijän poikien esiintymisasuja. Paitojen pitäminen housujen päälle oli Myllymäen mielestä venäläinen tyyli, joka ei sopinut Suomeen. Meijän pojat kirjoitti edustajalle vastineen, jota esitettiin lauluna vasemmiston tilaisuuksissa.

Meijän poikien ja muiden lauluryhmien sanoitukset käsittelivät pääasiassa kotimaan politiikan ajankohtaisia aiheita, mutta myös kansainvälisiin teemoihin tartuttiin. Satiiri oli yleisin käsittelytapa. Lauluissa pilkattiin kapitalistisen järjestelmän epäkohtia ja muita poliittisia toimijoita. Suurin osa lauluista sovitettiin vanhoihin kansan tuntemiin säveliin. Meijän pojat versioi esimerkiksi "Porilaisten marssia".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Saarela, Tauno: *Suomalainen kommunismi ja vallankumous 1923–1930*, s. 722–730. Historiallisia Tutkimuksia 239. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008. ISBN 978-952-222-051-6.
2. ↑  Tuovinen, Timo: Missä on matkalaukullinen nuotteja?  25.3.2020. Laulu ottaa kantaa.  Arkistoitu 26.11.2022. Viitattu 28.11.2022.
**Mark Richard Shuttleworth** (18. syyskuuta 1973 Welkom, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen liikemies ja miljonääri. Vuonna 2002 hänestä tuli yksi ensimmäisistä avaruusturisteista (yleisimmin käytetyn laskutavan mukaan toinen) sekä ensimmäinen afrikkalainen avaruudessa.

Shuttleworth opiskeli Kapkaupungin yliopistossa tietotekniikkaa ja taloutta. Hän toimi Debianin kehittäjänä 1990-luvulla ja perusti 1995 Thawten, joka erikoistui tietoturvaan ja julkisen avaimen varmenteiden myöntämiseen. Hän myi yrityksen 1999 VeriSignille ja sai kaupasta 3,5 miljardia randia. Shuttleworth on tämän jälkeen toiminut pääomasijoittajana ja edistänyt erilaisia avoimen lähdekoodin hankkeita, erityisesti Ubuntu Linux -jakelua.

Hän asuu nykyisin Mansaarella, ja hänellä on sekä Etelä-Afrikan että Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus.

Vuonna 2004 hän palasi Linux-maailmaan rahoittamalla Ubuntu-käyttöjärjestelmän kehitystyötä Canonical Ltd. -yrityksensä kautta. Vuonna 2005 hän perusti Ubuntu-säätiön ja sijoitti siihen 10 miljoonaa dollaria. Säätiön tarkoituksena on tukea Ubuntun kehitystä.

Avaruuslento
------------

Shuttleworth nousi julkisuuteen 25. huhtikuuta 2002, jolloin hän osallistui venäläiselle Sojuz TM-34 -lennolle. Virallisesti hän oli lennolla mukana avaruuslennolle osallistujana. Kaksi päivää myöhemmin Sojuz-avaruusalus saapui Kansainväliselle avaruusasemalle. Miehistö, mukaan lukien Shuttleworth, vietti avaruusasemalla kahdeksan päivää ja otti osaa AIDS- ja genomitutkimuksiin. Sojuz TM-34 palasi Maahan 5. toukokuuta. 

Shuttleworth maksoi lennosta noin 20 miljoonaa dollaria. Sen lisäksi hänen täytyi suorittaa noin vuoden kestävä koulutus- ja valmistelujakso. Koulutusjakson aikana hän muun muassa vietti seitsemän kuukautta Tähtikaupungissa, joka on venäläinen miehitettyjen avaruuslentojen koulutuskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Mark Shuttleworth – Biography Mark Shuttleworth. Viitattu 24.9.2010.
2. ↑  Biography *markshuttleworth.com*. Viitattu 11.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Mark Shuttleworthin verkkosivut

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mark Shuttleworth** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Puola

 |

 |
**Jujutsu Kaisen** (jap. 呪術廻戦) on Gege Akutamin manga ja siihen perustuva anime. *Jujutsu Kaisen* yhdistää kauhua, toimintaa ja komediaa.
Mangaa on julkaistu *Weekly Shonen Jump* -lehdessä vuodesta 2018 lähtien. Mangaa on julkaistu Japanissa 17 osaa.
Anime-sarja on alkanut lokakuussa 2020 ja sarjan ensimmäinen kausi on pituudeltaan 24 jaksoa.

*Gekijō-ban Jujutsu Kaisen 0* -elokuva on televisiosarjan esiosa, josta julkaistaan myös romaaniversio. Elokuvan käsikirjoittaja on Hiroshi Seko ja Baraddo Kitaguni kirjoittanut kirjan elokuvan perusteella. Elokuva perustuu Gege Akutamin mangaan *Jujutsu Kaisen 0 Tokyo Toritsu Jujutsu Kōtō Senmon Gakkō*, joka on esiosa varsinaisella manga-sarjalle.

Vastaanotto
-----------

Sarjaa on kuvattu sopivaksi niille, jotka ovat kokeneempia animen katsojia koska se välttää tiettyjä toistuvia asioita (trooppeja).

Lähteet
-------

1. ↑  This Week in Anime *animenewsnetwork.com*.  17.11.2020. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  3 New Manga Launch in Shonen Jump in March *animenewsnetwork.com*.  25.2.2018. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  Jujutsu Kaisen (manga) *animenewsnetwork.com*. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
4. ↑  Jujutsu Kaisen Anime Reveals 1st Key Visual *animenewsnetwork.com*.  25.5.2020. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
5. ↑  Jujutsu Kaisen (TV) *myanimelist.net*. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
6. ↑  Gekijō-ban Jujutsu Kaisen 0 (movie) *animenewsnetwork.com*. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
7. 1 2 3  Jujutsu Kaisen 0 Anime Film Gets Novel *animenewsnetwork.com*.  14.11.2021. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
8. ↑  Emma Tong: Why Jujutsu Kaisen leaves an impact *thestute.com*.  12.11.2021. Viitattu 18.11.2021. (englanniksi)
**Eveliina Määttä**, taiteilijanimeltään EveSofia, on suomalainen laulaja.

Määttä on osallistunut Karuselli-laulukilpailuun pari kertaa. Vuonna 2003 Eveliina voitti kilpailun teinisarjan. Vuonna 2004 Eveliina osallistui Orivedellä Oridolls-laulukilpailuun, jonka hän voitti. Määttä voitti vuonna 2005 Ponnahdus pinnalle -laulukilpailun, jossa toiseksi sijoittui sittemmin tangokuninkaaksi valittu Jukka Hallikainen.

Omalla nimellään Eveliina on julkaissut viisi joululaulua sisältävän EP-levyn sekä joitakin soolosinglejä, joista yksi oli englanninkielinen. Eveliina on pyrkinyt kaksi kertaa Euroviisuihin, ensin vuonna 2011 Suomen euroviisukarsinnassa kappaleella "Dancing In the Dark" ja vuonna 2012 Uuden musiikin kilpailussa kappaleella "Perfect".

Eveliina julkaisi Miikka Kerkkäsen kanssa Kaikku-nimellä musiikkia vuonna 2013.

Eveliina on tehnyt musiikkia itsekin ja hän julkaisi vuonna 2017 EveSofia-artistinimellä singlen "Yrittää", jonka on säveltänyt ja sanoittanut itse.

Määttä osallistui vuonna 2018 esitetyn The Voice of Finland -ohjelman seitsemännelle kaudelle. Hän eteni kilpailussa semifinaaliin. Määttä seurustelee tanssija Matti Puron kanssa. Heidän piti avioitua kesällä 2020, mutta koronaviruksen leviämisen vuoksi pariskunta päätti lykätä avioitumista. 

Viime aikoina Eveliina on nähty myös mukana musikaaleissa, esimerkiksi Priscilla, aavikon kuningatar-musikaalin suomenkielisessä versiossa.

Diskografia
-----------

### Eveliina Määttä

* *Evelinan 11. joulu* (EP, 2001)
* *Tuu viiden aikaan* (single, 2003)
* *Tällä rannalla/Rakastunut sydän* (single, 2004)
* *Dancing in the dark* (single, 2011)

### EveSofia

* *Yrittää* (single, 2017)

### Vierailut

* Maiki: *Mielipuoli* (single, 2018)

Lähteet
-------

1. ↑  Eveliina Määttä voitti Oridolls-kilpailun *Kokemaenjokilaakso.fi*.  11.8.2004. Viitattu 2.8.2017.
2. ↑  Eveliina Määttä paras Ponnahdus Pinnalle -laulukisassa *TS.fi*.  14.8.2005. Viitattu 2.8.2017.
3. ↑  Eveliinan Määtän julkaisut Kansalliskirjasto. Viitattu 3.8.2017.
4. ↑  UMK 2012: Eveliina Määttä mukana toista kertaa *Viisukuppila.fi*.  22.11.2011. Viitattu 3.8.2017.
5. ↑  Kaikku valloittaa kesä-Suomea *Alueviesti.fi*.  9.6.2013. Viitattu 2.8.2017.
6. ↑  EveSofian ensimmäinen oma biisi: "Joku tulee yllättäen sun elämään ja sekoittaa pään täysin" *Alueviesti.fi*.  15.04.2017. Viitattu 3.8.2017.
7. ↑  TÄSSÄ HE OVAT! The Voice of Finlandin uuden kauden kilpailijat! *Nelonen.fi*. Viitattu 18.12.2017.
8. ↑  Eveliina Määttä putosi The Voice of Finlandista – Sä oot poptähti! – Kokemäenjokilaakson Uutiset *kokemaenjokilaakso.fi*. Viitattu 14.4.2018.
9. ↑  "Harmittaa todella paljon" – Eveliina Määtän piti avioitua Mattinsa kanssa kesällä Vammalassa, mutta korona muutti suunnitelmat *Alueviesti.fi*.  6.5.2020. Viitattu 13.4.2021.
10. ↑  Priscilla, aavikon kuningatar *Menokone*. Viitattu 23.5.2023.
|  |
| --- |
|  |
| '**SUV - urheiluveneiden luokkaliitto'** |
| 

|  |
| --- |
|  **Rekisteröity yhdistys**  |
| Perustettu | 2006 |
| Kattojärjestö | SPL |
| Jäseniä | ~ 50 |
| Jäsenmaksu | 20€ /vuosi |
|  **Toiminta**  |
|
| Veneluokkat | E Scow ja Platu 25 |
|  | LYS-urheiluveneet |
| Tiedotus | SUV.fi |
|

 |

 **Suomen Urheiluveneliitto ry. SUV**  on perustettu vuonna 2006 edistämään urheiluveneilyä, rikastuttamaan suomalaista purjehduskulttuuria ja yhdistämään kilpapurjehtijoita ja eri luokkia. Suomen Purjehtijaliiton alaisuudessa toimiva yhdistys on rekisteröity myös nimellä Finlands Sportbåtförbund r.f - FSB. Kansainvälisesti yhdistys tunnetaan nimellä Finnish Sportboat Association.

Historia
--------

Vuonna 2003 Plaanaa.comissa virisi keskustelua urheiluveneistä ja urheiluveneilystä. Alkaneen keskustelun pohjalta syksyllä 2005 järjestettiin Suomen Urheiluveneliiton perustamiskokous. Kesällä 2006 yhdistys järjesti ensimmäiset tapahtumat. Syksyllä 2006 järjestettiin urheiluveneiden luokkamestaruuskisat. Yhdistys tiedottaa asioistaan virallisesti Plaanaa.comissa. Osana yhdistyksen toimintaa Planaa.comin foorumilla jokaisella purjehtijalla mahdollisuus osallistua suomalaisen kilpa- ja päiväpurjehduskulttuurin kehittämiseen.

Toiminta ja tulevaisuuden suunnitelmat
--------------------------------------

Yhdistyksen päämääränä on edistää urheiluveneilyä. Toiminnallaan yhdistys pyrkii luomaan erilaisia mahdollisuuksia harrastaa urheiluveneilyä. Yhdistyksen historian aikana Suomeen on perustettu kaksi uutta veneluokkaa, Platu25:n ja E-Scow:n. Molempien luokkien toimintaa ohjaa virallisesti Suomen Urheiluveneliitto ry. 

  

* Luokkamestaruuskilpailut 2006 Luokkamestaruuskilpailut 2006
* 
* 
* 
* 
* 
*

Suomen urheiluvenelaivue
------------------------

Suomen Urheiluveneliitto järjestää tapahtumia ja kilpailuja sekä urheiluveneluokille että LYS-urheiluvenekilpailuja sekalaiselle laivueelle yksittäisiä urheiluveneitä.

### Veneluokat

* E Scow
* Platu 25
* Melges 24
* Banner 23

### Yksittäisiä urheiluveneitä

* A Scow, 1 kpl Vinces/Tampere
* Banner 28 racer, muutama
* Elvström 717, pari
* Esse 850, 1 kpl
* Flying Tiger, 1 kpl
* Henderson 30, 1 kpl
* J/80, 8+6 kpl
* JS9000, 1 kpl
* Lutra 25, 1 kpl
* Majestic 24, 1 kpl
* Melges 32, 1 kpl
* Mini Transat, 2 kpl
* Mumm 30, 1 kpl
* Open 5.70, 1 kpl
* RS K6,1 kpl
* Santer 760, 3 kpl
* Skippi 650, 3 kpl
* UFO 28, 1 kpl

  

* Skippi 650 Skippi 650
* J/80 J/80
* Henderson 30 Henderson 30
* E ScowE Scow
* Platu 25Platu 25
* Melges 24Melges 24

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Urheiluveneliitto ry.
* Plaanaa.com -keskustelupalsta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Fikret Güler** (5. kesäkuuta *lähde?* 1953 – 17. marraskuuta 2023) oli turkkilainen taekwondo-seniorimestari, vyöarvoltaan 8-dan vuodesta 2003 lähtien. Güler oli maailman arvostetuimpia taekwondo-opettajia.*lähde?*

Hänen yläpuolellaan vyöarvoihin perustuvassa hierarkiassa ei pitkään ole ollut kuin muutama 9. asteen mustan vyön haltija eli suurmestari. Suurmestarin arvo (engl. *Grand Master*, lyhenne *GM*) oli perinteisesti vain yhdellä henkilöllä, eli lajin kehitykseen kenties eniten vaikuttaneella Choi Hong Hilla. Choin edesmentyä vuonna 2002 taekwondo-kenttä hajaantui kolmeksi suuremmaksi ja muutamaksi pienemmäksi liitoksi, ja vyönhallintastatus muuttui perinteisestä yhdestä 9 danin haltijasta useammaksi. 2010-luvun loppupuolella ITF on kuitenkin myöntänyt suurmestarin arvon muutamalle kymmenelle erittäin kokeneelle ja arvostetulle taekwon-don opettajalle.

Gülerin merkitys on ollut erityisen suuri suomalaisille taekwondon harrastajille. Güler vaikutti vahvasti ITF-maailmanliiton hallinnoiman ja opettaman, traditionaalisena pidetyn taekwondon tuloon Suomeen ja Skandinaviaan 1970- ja 1980-lukujen taiteessa. Güler toimi Pohjolassa aktiivisesti 1980–1990-lukujen ajan. Hän toimi myös Suomen taekwondo-maajoukkueen päävalmentajana, maajoukkueen johtajana ja kansallisen liiton korkeimmissa toimielimissä. Hän vaikutti tasolla kansainvälisellä liittotasolla. Hän asui pitkään Tukholmassa, mutta muutti myöhemmin takaisin kotimaahansa Turkkiin. Güler oli Turkin taekwondo-liiton International Taekwon-Do Federation Türkiyen johtaja.

Güler menehtyi rauhallisesti perheensä läsnä ollessa pitkäaikaiseen sairauteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Allinniemi, Mikko: Suurmestari Fikret Gülerin muistolle  19.11.2023. Suomen ITF Taekwon-Do. Viitattu 22.11.2023.
2. 1 2  Masters International Taekwon-Do Federation, itf-tkd.org. Viitattu 21.10.2021 (päivitetty). (englanniksi)
3. ↑  NGB of Turkey, International Taekwon-Do Federation
Hiroshiman pikaliikenteen 6000-sarjan juna
**Hiroshima kōsokukōtsū** eli **Hiroshiman pikaliikenne** (jap. 広島高速交通株式会社, *Hiroshima kōsokukōtsū kabushikigaisha*) on Japanin Hiroshiman kaupungissa metroliikennettä harjoittava kolmannen sektorin yritys. Se liikennöi yhtä 18,4 kilometriä pitkää automaattimetrolinjaa, Astram-linjaa, kaupungin pohjoisosissa. Linjalla on 22 asemaa ja sitä käyttää päivässä keskimäärin noin 65 000 matkustajaa (vuonna 2017).

Hiroshiman pikaliikenteen osakepääomasta 51,0 prosenttia on Hiroshiman kaupungin hallussa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Hiroshiman Asaminamin suuralueella.

Historia
--------

Hiroshiman kaupunki päätti kaupungin nopeasti kehittyviä luoteisosia palvelevan automaattimetron rakentamisesta vuonna 1986 ja kolmannen sektorin yritys metron liikennöintiä varten perustettiin seuraavana vuonna. Liikenne linjalla aloitettiin 20. elokuuta 1994. Linjan lempinimeksi valittiin kaupunkilaisten ehdotusten joukosta *Astram*, yhdistelmä japanin sanasta *asu* (’huominen’) ja englannin sanasta *tram* (’raitiovaunu’).

Linjalle avattiin vuonna 2015 uusi Shin-Hakushiman asema, josta on vaihtoyhteys JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinjalle.

Linjat
------

Hiroshiman pikaliikenne liikennöi kumipyörillä kulkevaa Astram-automaattimetrolinjaa, joka kulkee Hiroshiman keskustasta Hondōrin metroasemalta kaupungin pohjoisiin ja luoteisiin lähiöihin Kōiki-kōen-maen metroasemalle saakka. 1,9 kilometrin mittainen keskusta-osuus on rakennettu tunneliin, muutoin linja kulkee sillalla.

| Väri | No. | Linja | Japaniksi | Reitti | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1 | Astram-linja | アストラムライン | Hondōri–Kōiki-kōen-mae | 18,4 km |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  会社概要 広島高速交通株式会社.  Arkistoitu 17.12.2018. Viitattu 20.11.2018.
2. ↑  経営状況 広島高速交通株式会社.  Arkistoitu 18.10.2018. Viitattu 20.11.2018.
3. 1 2 3  広島高速交通 日本地下鉄協会. Viitattu 20.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hiroshima kōsokukōtsū** Wikimedia Commonsissa

* Yhtiön internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Japanin metrojärjestelmät |
| --- |
|  |
| Julkinen palvelu | Fukuokan metro · Jokohaman metro · Kioton metro · Kōben metro · Nagoyan metro · Sapporon metro · Sendain metro · Toei-metro (Tokio) |
|  |
| Yksityinen yritys | Hiroshiman pikaliikenne · Jokohama-pikarautatie · Osakan metro · Saitama-pikarautatie · Tōkyō metro (Tokio) · Tōkyō rinkai -pikarautatie · Tōyō-pikarautatie |

 |
**William Suvanne** (s. 1979) on suomalainen jazzmusiikin saksofonisti, multi-instrumentalisti, säveltäjä, tuottaja ja musiikkipedagogi.

Vuonna 2007 hän julkaisi ensimmäisenä albuminaan *Indian Curryn*, jota seurasi vuonna 2010 *President*. Tammikuussa 2014 ilmestyi uusi sooloalbumi *The Tenor*. Suvanne on työskennellyt solistisena muusikkona sekä Suomessa että kansainvälisesti. Hän on esiintynyt lukuisissa maissa neljässä eri maanosassa. Hän on soittanut pääasiallisesti altto- ja tenorisaksofonia, mutta on esiintynyt myös muiden saksofonien, huilun, klarinetin, käsihuilun ja sopraanokrumhornin soittajana. Suvanne on soittanut myös muiden artistien levyillä ja konserteissa sekä teattereissa. Hän on esiintynyt muun muassa UMO Helsinki Jazz Orchestran solistina, soittanut Aili Ikosen sekä Pepe Willbergin yhtyeissä ja pitänyt duokonsertteja urkuri Johannes Vesterisen kanssa. Syksyllä 2018 julkaistiin GroovyRecords-yhtiön kautta Suvanteen vuonna 2017 perustaman uuden William Suvanne Chess'n Jazz -yhtyeen ensimmäinen albumi, *Chess'n Jazz*. Samassa yhteydessä pidettiin mittava Suomen-kiertue, joka järjestettiin yhteistyössä Suomen Jazzliiton ja Suomen Shakkiliiton kanssa. Suvanteen kanssa yhtyeen muodostivat Mikael Jakobsson, Mikko Arlin, Varre Vartiainen ja Tuure Koski. Vuonna 2023 aktiivisia yhtyeitä mm. Aili Ikonen, Funky Finns ja Tuomas Wäinölä.

Suvanne on myös livemusiikkiklubi Lobby Myyrmäen taiteellinen johtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William Suvanne Jazz Finland
2. 1 2  William Suvanne Quartet Flame Jazz
3. 1 2 3  William Suvanne Pakilan musiikkiopisto
4. ↑  William Suvanne: Indian Curry Hifi
5. ↑  William Suvanne Chess'n Jazz Jazz Finland
**Men’s physique** on miesten fitness-urheilun kilpailulaji, jossa ihanteena on lihaksikas, mutta silti urheilullinen ja esteettinen keho. Kilpailuasuna Men’s physiquessa käytetään leveälahkeisia shortseja, minkä vuoksi kilpailusta käytetään myös nimitystä "shortsisarja". Suomessa Men’s physique kilpailuja järjestää Suomen Fitnessurheilu ry. ja se on Classic Bodybuildingin tavoin SUEK:n suorittaman antidopingtestauksen piirissä. Kansainvälisistä kilpailuista tunnetuin on Mr. Olympian Men’s physique -sarja.

Men's physique -urheilija

Arvostelukriteerit Men’s physiquessa
------------------------------------

Men’s physiquen arvostelukriteereihin kuuluvat lihaksikkuus ja kehon kunto sekä lavaesiintyminen ja persoonallisuus. Kehon ulkomuodossa olennaista on kehon yleisnäkymä, jossa tavoitellaan miehekästä ja terveellisen näköistä ulkomuotoa, jossa keskeistä on lihaksikkuus, lihaserottuvuus ja symmetrisyys. Tuomareilla on mahdollista sakottaa liiasta lihasmassasta. Lavaesiintymisessä ja persoonallisuudessa huomiota kiinnitetään ryhdikkääseen olemukseen, karismaan sekä yleisön haltuunottoon.

Tunnettuja Men's physique -kilpailijoita
----------------------------------------

Kansainvälisesti menestyinen Men's physique -kilpailija on Jeremy Buendia, joka on voittanut Mr. Olympian Men's physique -sarjan neljä kertaa. 
Tunnetuimpia suomalaisia Men’s physique -kilpailijoita ovat mm. Sherko Eliassi, Momar Bah, Alexandros Staboulis ja James "Musta Barbaari" Nikander.

Lähteet
-------

1. ↑  Men's physiquen säännöt Suomen Fitnessurheilu ry.  Arkistoitu 29.12.2018. Viitattu 28.12.2018.
2. ↑  Mr. Olympia Men's physiquen voittajat 1prcnt.com. Viitattu 28.12.2018.
3. ↑  Mikä muodonmuutos alle vuodessa! Musta Barbaari voitti SM-kultaa: "Se oli hylsy" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 8.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Näin Men's physique eroaa klassisesta kehonrakennuksesta
**Greenin teoreema** on Stokesin lauseeseen tiiviisti liittyvä lause, jonka mukaan:

{\displaystyle \oint \_{\Gamma }Pdx+Qdy=\int \_{A}\left({\frac {\partial Q}{\partial x}}-{\frac {\partial P}{\partial y}}\right)dxdy},
missä

* {\displaystyle P\equiv P(x,y)} ja {\displaystyle Q\equiv Q(x,y)}
* \Gamma on suljettu polku, joka rajaa pinnan A euklidisessa 3-avaruudessa. Polkuintegraali lasketaan vastapäivään, kun sitä katsotaan pinnan ulkopuolelta, ja pinnan normaali osoittaa pinnan ulkopuolelle.

Greenin teoreemaan saavutaan, kun määritellään {\displaystyle \mathbf {F} =P(x,y)\mathbf {i} +Q(x,y)\mathbf {j} }, josta roottori:

{\displaystyle \nabla \times \mathbf {F} =\left({\frac {\partial Q}{\partial x}}-{\frac {\partial P}{\partial y}}\right)\mathbf {k} }.
Sovelletaan Stokesin lausetta, kun \Gamma on suljettu polku tasolla {\displaystyle z=0\,\!}:

{\displaystyle \oint \_{\Gamma }\mathbf {F} .d\mathbf {l} =\oint \_{\Gamma }Pdx+Qdy=\int \_{A}\left(\nabla \times \mathbf {F} \right).\mathbf {k} dS=\int \_{A}\left({\frac {\partial Q}{\partial x}}-{\frac {\partial P}{\partial y}}\right)dxdy}.
Teoreema on nimetty brittiläisen George Greenin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Weisstein, Eric W.: *CRC Concise Encylopedia of Mathematics*, s. 1262. , 2003.

Kirjallisuutta
--------------

* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf).
**Finn Rudolf Gustavsen** (22. helmikuuta 1926 Drammen – 20. heinäkuuta 2005) oli norjalainen toimittaja ja vasemmistolainen poliitikko. Hän toimi sosialistisen kansanpuolueen puheenjohtajana vuosina 1971–1973 ja istui suurkäräjillä 1961–1969 sekä 1973–1977.

Gustavsen aloitti uransa toimittajana *Vestfold Arbeiderbladissa* vuonna 1947 ja työskenteli myöhemmin muun muassa *Telemark Arbeiderbladissa* ennen siirtymistään radikaaliin *Orientering*-viikkolehteen, jonka päätoimittajana hän toimi 1959–1962. Vuonna 1961 työväenpuolue erotti Gustavsenin ja muita *Orientering*-lehdessä työskennelleitä, minkä jälkeen he siirtyivät uuteen sosialistiseen kansanpuolueeseen (SF). Gustavsenista tuli puolueen Oslon-osaston puheenjohtaja ja hän nousi kansanedustajaksi suurkäräjille samana vuonna. Hän ja toinen SF:n kansanedustaja olivat vuonna 1963 kaatamassa Einar Gerhardsenin III hallitusta Kings Bay -skandaalin vuoksi.

Poliittisen uransa jälkeen Gustavsen työskenteli muun muassa Norjan kehitysyhteistyövirasto Noradin edustajana Mosambikissa.

Teoksia
-------

* *Castro-Cuba* (1966)
* *Rett på sak* (1968)
* *Kiruna – og vi* (1970)
* *Kortene på bordet* (1979)
* *Blåmandag?* (1991)

Lähteet
-------

1. 1 2  Finn Gustavsen *Store norske leksikon*.  31.7.2023. Viitattu 28.11.2023. (norjaksi)
2. ↑  Finn Gustavsen er død *NRK Norge*.  20.7.2005. Viitattu 28.11.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Finn Gustavsen** Wikimedia Commonsissa

* *Finn Gustavsen* Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Kartta, jossa näkyvät Joint Expeditionary Force -joukkoihin kuuluvat maat.
**Joint Expeditionary Force** (**JEF**) on Yhdistyneen kuningaskunnan johtama kymmenen maan kansainvälinen kriisinhallintaan keskittynyt nopean toiminnan joukko. Yhdistynyt kuningaskunta aloitti joukkojen perustamisen vuonna 2012. Joukkoihin kuuluu sen lisäksi Tanska, Ruotsi, Suomi, Islanti, Viro, Latvia, Liettua, Norja ja Alankomaat. Joint Expeditionary Force on tarvittaessa koottava joukko, eikä sillä ole pysyvää yksikköä. Millään maista ei ole veto-oikeutta jota käyttämällä pystyisi estämään joukkojen toimintaa, vaan maat ilmoittavat mihin ne osallistuvat. Joukkoja koskeva yhteisymmärryspöytäkirja allekirjoitettiin kesäkuussa 2018, jonka jälkeen joukkojen käyttäminen on ollut mahdollista.

Helmikuussa 2017 Suomen puolustusministeri Jussi Niinistö kertoi Suomen olevan liittymässä joukkoihin mahdollisesti yhdessä Ruotsin kanssa. Suomi liittyi JEF-joukkoihin kesäkuun lopussa 2017.

JEF:n tavoitteena on kehittää sotilaallisia valmiuksia, ennaltaehkäistä kriisejä ja tehdä tarvittaessa yhteistyötä kriisitilanteissa. Sen pääasiallista toiminta-aluetta on Pohjois-Eurooppa ja Itämeren alue. Yhteistyöllä voidaan tukea esimerkiksi YK:n, Naton tai Euroopan unionin operaatiota.

JEF-valtioiden asevoimat
------------------------

* Alankomaat Alankomaiden asevoimat
* Tanska Tanskan puolustusvoimat
* Viro Viron puolustusvoimat
* Suomi Suomen puolustusvoimat
* Islanti Islannin rannikkovartiosto
* Latvia Latvian asevoimat
* Liettua Liettuan puolustusvoimat
* Norja Norjan puolustusvoimat
* Ruotsi Ruotsin puolustusvoimat
* Yhdistynyt kuningaskunta Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat

Lähteet
-------

1. ↑  Hybridiuhkien torjunnan asiantuntijat kokoontuivat JEF-työpajaan Helsingissä *Puolustusvoimat*.  11.3.2022. Viitattu 11.3.2022.
2. 1 2  Seuri, Ville: Suomi mukaan Britannian vetämiin valmiusjoukkoihin – Puolustusministeri Niinistö: "Ei velvoita meitä mihinkään" *Helsingin Sanomat*.  5.2.2017. Viitattu 5.2.2017.
3. ↑  Nurmi, Lauri: Kaikkonen paljastaa, mikä on JEFin salaisuus – Suomi reagoi Naton halvaantumisen uhkaan *Iltalehti*.  16.12.2022. Viitattu 16.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Räsänen, Niki: JEF-joukkojen yhteistyö sai sinetin Lontoossa *Ruotuvaki.fi*.  28.6.2018. Viitattu 11.3.2022.
5. ↑  Suomi liittyy Britannian johtamaan nopean toiminnan sotilasjoukkoon – Ruotsikin tulossa mukaan *Yle Uutiset*.  27.6.2017. Viitattu 21.9.2017.
6. ↑  Kervinen, Elina: Suomi ja Ruotsi allekirjoittivat osallistumisensa Britannian johtamiin JEF-joukkoihin Tukholmassa – "Tämä ei ole mikään mini-Nato" *Helsingin Sanomat*.  30.6.2017. Viitattu 21.9.2017.
7. ↑  JEF-yhteistyö Puolustusministeriö.  Arkistoitu 15.3.2022. Viitattu 15.3.2022.