recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Volkswagen Kuplaa kootaan Wolfsburgissa vuonna 1973
**Saksan autoteollisuus** on Saksan yksi merkittävimpiä teollisuuden aloja, sen työllistäessä noin 866 000 henkeä vuonna 2005. Maan osuus Euroopan koko henkilöautotuotannosta oli 29 prosenttia vuonna 2002. Saksan osuus hyötyajoneuvojen tuottajana on myös huomattava.

Saksaa pidetään auton kotimaana, sillä saksalaiset Karl Benz ja Nicolaus Otto kehittivät kumpikin tahoillaan bensiinimoottoria jo 1870-luvun lopulla. Ensimmäisen autonsa Benz valmisti 1887. Maailmanlaajuisen 1930-luvun alun talouslaman myötä myös Saksan autoteollisuus koki kovia. Käännekohta Saksan autoteollisuudessa koitti natsipuolueen noustua valtaan valtaan 1933. Yksi sen monista visioista oli maan autoistaminen, johon kuului laajan moottoritieverkoston luominen ja edullisen massatuotantona valmistettavan kansanauton kehittäminen. Saksaan luotiin kokonainen uusi kaupunki autotehdasta varten. Toisen maailmansodan jälkeen aluetta miehittäneet britit nimesivät sen uudelleen Wolfsburgiksi. Nykyään siellä sijaitsee Volkswagenin suurin autotehdas ja pääkonttori.

Saksan alue jaettiin toisen maailmansodan jälkeen voittajavaltioiden miehitysvyöhykkeisiin. Länsivaltioiden hallitsemille alueille muodostui Saksan liittotasavalta, kun Neuvostoliiton miehittämälle alueelle syntyi Saksan demokraattinen tasavalta, eli niin sanottu Itä-Saksa. Molemmissa Saksoissa oli sen jälkeen autoteollisuutta, mutta itäblokkiin jääneessä Itä-Saksassa tekninen kehitys polki paikallaan lähes neljäkymmentä vuotta. Sen autoteollisuus kykeni tuottamaan ainoastaan yksinkertaisia ja vanhahtavaan tekniikkaan perustuvia automalleja, joita valmistettiin lähes muuttumattomina aina kommunistisen järjestelmän romahtamiseen ja Saksojen yhdistymiseen asti. Autojen tuotantomäärät olivat kysyntään nähden riittämättömiä ja niiden laatuongelmat löivät vahvan *itäauton* leiman ihmisten mieliin vuosikymmeniksi. Itä-Saksan tunnettuja automerkkejä olivat IFA, Wartburg ja Trabant. Saksan liittotasavallassa autoteollisuus lähti sodan jälkeen ripeästi käyntiin. Maassa oli huutava pula moottoriajoneuvoista ja tilannetta ryhdyttiin korjaamaan muun muassa aloittamalla uudelleen kansanautojen eli Kuplavolkkareiden valmistus. Tämänkin automallin tekniset ratkaisut vanhenivat hyvin pian mutta silti sitä valmistettiin Saksassa aina vuoteen 1978 asti. Saksan liittotasavallan autoteollisuus kasvoi ja kehittyi voimakkaasti koko sotien jälkeisen ajan.

Nykyään Saksan henkilöautotuotantoa hallitsee viisi yhtiötä: BMW AG, Daimler AG, Ford-Werke GmbH, Volkswagen Groupin alaiset Audi AG, Volkswagen AG ja Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG, sekä Stellantis NV:n alainen Opel Automobile GmbH.

Lähteet
-------

1. ↑  Oliver Heneric: *Europe's Automotive Industry on the Move*, s. 25. Axel Springer AG, 2005. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kiista autojen päästöjen vähentämisestä jakaa Eurooppaa Yle, 2018
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Devonshire-luokan panssariristeilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Argyll** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Devonshire-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa tuhoutumiseensa saakka vuoteen 1915.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Devonshire-luokka (risteilijä, 1903)*
Alus tilattiin osana vuosien 1901–1902 laivasto-ohjelmaa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1902. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1904 ja valmistui joulukuussa 1905.

Aluksen voimanlähteenä oli kuusitoista Babcock-kattilaa kytkettynä kaksiakseliseen nelisylinteriseen kolmella paisuntasäiliöllä varustettuun höyrykoneeseen. Aluksella oli hiiltä 1 950 tonnia.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kanaalin laivaston 1. risteilijälaivueeseen. Se siirrettiin 5. risteilijälaivueen mukana Atlantin laivastoon vuonna 1909. Alus ajoi Plymouthin salmessa karille joulukuussa 1910. Alus saattoi 1911 kuninkaallisen jahdin *HMY Medinan* Intiaan Durbariin. Vuonna 1912 alus siirrettiin 3. risteilijälaivueeseen.

Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus kuului Suureen laivastoon. Se valtasi saksalaisen kauppa-aluksen 6. elokuuta. Alus ajoi karille Bell Rockissa lähellä Dundeeta. Alueen majakka oli sammutettuna, jottei se auttaisi Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneitä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, Robert 1860–1905 s. 71

*Devonshire*-luokan panssariristeilijät

|  |
| --- |
| *HMS Devonshire* – *HMS Antrim* – *HMS Argyll* – *HMS Carnarvon* – *HMS Hampshire* – *HMS Roxburgh* |
| Edeltäjä: *Monmouth*-luokka – Seuraaja: *Duke of Edinburgh* -luokka |
**Idempotentti matriisi** on sellainen neliömatriisi, jolle

{\displaystyle A^{2}=A\,}.
Esimerkiksi voidaan laskea, että

{\displaystyle {\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&0\end{bmatrix}}{\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&0\end{bmatrix}}={\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&0\end{bmatrix}}}
eli kyseinen matriisi on idempotentti. Jos matriisi *A* on idempotentti ja *I* on identiteettimatriisi, niin

* {\displaystyle I-A\,} on idempotentti

* {\displaystyle \mathrm {Im} (I-A)=\mathrm {Ker} (A)\,}

* {\displaystyle \mathrm {Ker} (I-A)=\mathrm {Ker} (A)\,}

* {\displaystyle K^{n}=\mathrm {Im} (A)\oplus \mathrm {Ker} (A)}

* A\,on diagonalisoituva

* A\,:n ainoat ominaisarvot ovat nolla ja/tai yksi ja ominaisarvon 1 kertaluku on sama kuin A\,:n aste.

Tässä merkintä {\displaystyle K^{n}} tarkoittaa kunnan *K* muodostamaa *n*-ulotteista vektoriavaruutta, {\displaystyle \mathrm {Ker} (A)} on *A*:n ydin ja {\displaystyle \mathrm {Im} (A)} on *A*:n kuva. Geometrisesti idempotentit matriisit vastaavat projektioita avaruudesta jollekin sen aliavaruudelle. Esimerkiksi jos {\displaystyle (x,y,z)^{T}\,} on jokin {\mathbb {R}}^{3}:n vektori

{\displaystyle {\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&0\end{bmatrix}}{\begin{bmatrix}x\\y\\z\end{bmatrix}}={\begin{bmatrix}x\\y\\0\end{bmatrix}}},
eli edellisen esimerkin idempotentti matriisi kuvaa {\mathbb {R}}^{3}:n suoran (x,y)-tasoon. Jos idempotentti matriisi on lisäksi itseadjungoitu, sen kuvaama projektio on ortogonaalinen.

Ortogonaalisesti idempotentit matriisit
---------------------------------------

Erityisen tärkeän joukon muodostavat **ortogonaalisesti idempotentit matriisit**. Nämä ovat sellainen joukko matriiseja {\displaystyle \{E\_{1},E\_{2},...E\_{n}\}\,}, että kaikille joukon jäsenille pätee

1. {\displaystyle E\_{i}^{2}=E\_{i}\,}
2. {\displaystyle E\_{i}E\_{j}=0\,}

aina kun {\displaystyle i\neq j}. Jos lisäksi 

{\displaystyle E\_{1}+E\_{2}+...+E\_{n}=I\,},
missä I on identiteettimatriisi sanotaan ortogonaalisesti idempotenttien matriisien muodostavan *täyden joukon*. Ortogonaalisilla idempotenteilla on seuraavat ominaisuudet:

* {\displaystyle I-E\_{i}\,} on ortogonaaliseti idempotentti.
* Summa {\displaystyle E\_{i}+E\_{j}\,} on ortogonaalisesti idempotentti kaikilla i,j.
* Jos {\displaystyle A=PE\_{i}P^{-1}\,} niin myös A on ortogonaalisesti idempotentti.
* Eräs täysi joukko ortogonaalisesti idempotentteja matriiseja on joukko {\displaystyle \{E\_{11},E\_{22},...E\_{nn}\}\,}, missä kukin {\displaystyle E\_{kk}\,} on sellainen matriisi, jonka päädiagonaalilla sijaitseva alkio {\displaystyle e\_{kk}\,} on ykkönen ja kaikki muut alkiot nollia.

Täysi joukko ortogonaalisesti idempotentteja matriiseja on keskeinen tekijä matriisien spektraliesityksissä ja spektraalihajotelmissa, sillä ne muodostavat hajotelmaa vastaavan matriisin generoiman alialgebran kannan.

Kirjallisuutta
--------------

* Kivelä, Simo K.: *Matriisilasku ja lineaarialgebra*. Helsinki: Otatieto, 1984. ISBN 951-671-368-8.
* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf).
**Identiteetti ja väkivalta** (engl. *Identity and Violence*) on Amartya Senin vuonna 2006 ilmestynyt teos. Teoksen on suomentanut Jussi Korhonen, ja se on ilmestynyt 2009 Basam Booksin kustantamana.

Sisältö
-------

Sen esittää teoksessaan ajatuksen, että kulttuuri ei määritä identiteettiä. Talouden kehityksen erot ja poliittiset konfliktit eivät hänen mukaansa johdu kulttuurista. Hän torjuu maahanmuuttokeskusteluja leimaavan käsityksen, että uskonto ja kulttuuri tekisivät ihmisistä samanlaisia. Myös monikulttuurisuuden puolustajat sortuvat hänen mukaansa tähän väärään oletukseen.

Amartya Sen torjuu käsityksen, että olisi olemassa esimerkiksi jokin "länsimainen kulttuuri". Hänen näkemyksensä mukaan ongelmat liikkuvat yksilötasolla ja ihmiset ovat kaikkialla hyvin monella tavalla erilaisia. Hän on sitä mieltä, että ihmisen identiteetti kutistetaan, jos sitä halutaan rajata vain kulttuurilla ja uskonnolla. Tällaista kutistunutta identiteettiä hän nimittää singulaariseksi identiteetiksi, joka altistaa kiihotukselle ja väkivallalle. Siihen perustuu muun muassa ihmisten värväys terrorin työkaluiksi. Uskonnon asemaa ei pidä korostaa kutsumalla esimerkiksi islamin edustajiksi maltillisia imaameja, sillä näin nostetaan kansalaisten ja valtiovallan väliin välikäsi. Hän ei myöskään hyväksy uskonnollisia kouluja, jotka kahlitsevat lapset ennen kuin he itse voivat valita.

Vastaanotto
-----------

*Turun Sanomissa* kriitikko Kari Hukkila määrittelee teoksen puheenvuoroksi, sillä hänen mukaansa se rajaa monia ulottuvuuksia ulkopuolelle. Hän nostaa esimerkeiksi antisemitismin ja islaminvastaisuuden, joiden määrittely identiteetiksi luo maaperää vainolle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hukkila, Kari: Kulttuuri ei määrää identiteettiämme. *Helsingin Sanomat* 4.1.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Basam Booksin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive).
**Est** on hallintoalue Burkina Fason itäosassa. Sen pääkaupunki on Fada N’Gourma. Alueella on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 1 212 284 asukasta. Sen pinta-ala on 46 694 neliökilometriä.

Maantiede, ilmasto ja luonto
----------------------------

Vuonna 2001 perustettu alue käsittää 17 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Centre-Estin ja Centre-Nordin ja pohjoisessa Sahelin alueisiin sekä idässä Nigeriin ja etelässä Beniniin ja Togoon. Alue on pitkäaikaisen eroosion kuluttamaa puolitasankoa. Keskikorkeus on 400 metriä. Vesistöjä ovat Pendjari, Sirba ja Tapoa. Pendjarin sivujoen Oualin varrella sijaitsee Kompiengan patoallas.

Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 900–1100 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta syyskuuhun..

Kasvillisuus on aroa, pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä. Pinta-alasta yli kymmenesosa on luonnonsuojelualuetta. Alueella sijaitsevat muun muassa Arlyn kansallispuisto ja W-kansallispuisto.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Alueeseen kuuluu viisi provinssia, 27 departementtia, viisi kaupunkikuntaa, 22 maalaiskuntaa ja 765 tai 806 kylää. Provinssit ovat Gnagna, Gourma, Komondjari, Kompienga ja Tapoa. Kaupunkeja ovat niiden keskuspaikat Bogandé, Diapaga, Fada N’Gourma, Gayéri ja Pama.

Alueella asuu 8,6 % Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 6,6 %, mikä on huomattavasti alle maan keskiarvon (22,7 %).

Asukkaista kaksi kolmasosaa on gurmia. Lisäksi on moseja ja fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat gurma (66,1 %), moore (15,6 %) ja fulani (12,9 %). Muslimeja on 38,2 %, animisteja 30,7 %, katolisia 17,9 % ja protestantteja 11,2 %.

Talous
------

Väestöstä 93 % harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit.

Lähteet
-------

* Monographie de la region de l’Est *ceped.org*.  2009.  Arkistoitu 16.5.2018. Viitattu 28.6.2018.

### Viitteet

1. 1 2 3  Monographie, s. 27.
2. ↑  La région de l’Est en chiffres *insd.bf*.  2011.  Arkistoitu 15.12.2017. Viitattu 28.6.2018.
3. ↑  Monographie, s. 25.
4. 1 2  Monographie, s. 26.
5. 1 2  Tableau de bord 2013 de la région de l’Est *cns.bf*.  2014. Viitattu 28.6.2018.
6. 1 2  Enquête nationale sur l’accès des ménages aux ouvrages d’assainissement familial 2010: Monographie régionale Est *eauburkina.org*.  2011. Viitattu 28.6.2018.
7. ↑  Monographie, s. 30.
8. ↑  Monographie, s. 42.
9. ↑  Monographie, s. 40.
10. ↑  Monographie, s. 80.

Burkina FasoBurkina Fason alueet

* Boucle du Mouhoun
* Cascades
* Centre
* Centre-Est
* Centre-Nord
* Centre-Ouest
* Centre-Sud
* Est
* Hauts-Bassins
* Nord
* Plateau-Central
* Sahel
* Sud-Ouest
**Tumblr** on blogipalvelu, jonne käyttäjät voivat lähettää blogikirjoituksia, videoita, linkkejä, kuvia ja musiikkia. Sivustolla on yli 46,2 miljoonaa rekisteröityä käyttäjätiliä. Tumblrin loivat David Karp ja Marco Arment vuonna 2007. Tumblrissa voi seurata muiden käyttäjien blogeja ja lähettää uudelleen muiden käyttäjien postauksia. Sivustolla voi myös lähettää viestejä tai fanipostia muille käyttäjille.

Historia
--------

David Karp aloitti Tumblrin toiminnan helmikuun 19. päivä vuonna 2007. Kahden viikon aikana sivusto keräsi 75 000 käyttäjää. Vuonna 2009 tumblrista tehtiin iPhonelle oma ohjelmansa. Vuonna 2010 ohjelma tuli käyttöön myös BlackBerryille.

Vuoden 2012 loppuun mennessä sivusto oli kerännyt 125 miljoonaa dollaria rahoitusta sijoittajilta. Samana vuonna se teki 13 miljoonaa tuottoja.
Sivusto aloitti mainostilan myynniin kesällä 2012.
Toukokuussa 2013 Yahoo! osti sivuston 1,1 miljardin US-dollarin käteiskaupalla.

Verizon Communications osti Yahoo!:n kesäkuussa 2017 ja siirsi sen ja Tumblrin Oath-divisioonaansa (myöhemmin Verizon Media). 
Verizon alaskirjasi Yahoon ja AOL:n ostosta 4,6 miljardin tappiot joulukuussa 2018.

Maaliskuussa 2019 SimilarWeb arvioi, että Tumblr oli menettänyt 30% kävijöistään kiellettyään joulukuussa 2018 pornografisen sisällön sivustolla.

Elokuussa 2019 Verizon Media ilmoitti myyvänsä Tumblrin Automatticille, joka ylläpitää WordPress.com-blogipalvelua. Axios arvioi että myyntihinta oli alle 3 miljoonaa dollaria.

Käyttö
------

Tumblrissa on noin 177 miljoonaa blogia ja yli 80,9 miljardia postausta.*milloin?*  Sivustolla käydään noin 13 miljardia kertaa kuukaudessa ja käyttäjät tekevät noin 40 miljoonaa postausta päivittäin.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tumblr** Wikimedia Commonsissa
**Seppo Heikki Johannes Heinonen** (s. 15. joulukuuta 1943 Uukuniemi) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja virkamies, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Heinonen syntyi maanviljelijä Tauno Palmen Heinosen ja emäntä Elsa Kaarina Turtiaisen perheeseen ja avioitui 1976 maa- ja metsätaloustieteiden maisteri Soile Marianne Rusilan kanssa. Hän valmistui Hyvinkään maatalousoppilaitoksesta agrologiksi 1971 ja Helsingin yliopistosta agronomiksi 1976 ja maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatiksi 1983. YK:n rauhaturvajoukoissa Kyproksella Heinonen oli 1965–1966. Hän oli valtion omistamien Parikkalan koulutilan maatalousharjoittelija 1967 ja Mustialan koulutilan vuosiharjoittelija 1968, Maatalouden tutkimuskeskuksen kasvinsuojelulaitoksen erikoisharjoittelija 1969, Kinnulan maataloussihteeri 1971–1972 ja Kiihtelysvaaran ja Pyhäselän kuntien maataloussihteeri 1972–1973.

Maatilahallituksessa Heinonen oli Joensuun maatalouspiirin maataloustoimiston tilapäinen agrologi 1973–1974 ja Hämeenlinnan maatalouspiirin maataloustoimiston agrologi 1974, lainoitusosaston vt. osastosihteeri 1975–1976, esittelijä 1976–1978, maanhankintaosaston toimistopäällikkö 1978–1984 ja Hämeenlinnan maatalouspiirin vs. piiripäällikkö 1985–1991. Maatilahallituksessa Heinonen oli vielä toimistopäällikkö 1988–1990, kiinteistöasioiden toimialan apulaisjohtaja 1991 ja Kymen maaseutupiirin piiripäällikkö 1992–1997.

Maa- ja metsätalousministeriössä hän oli Kymen maaseutuelinkeinopiirin maatalousosaston piiripäällikkö 1993–1997 ja Kymen työvoima- ja elinkeinokeskuksen maaseutuosaston päällikkö 1997–1999. Oltuaan Kaakkois-Suomen TE-keskuksen maaseutuosaston päällikkö 2000–2002 hän palasi maa- ja metsätalousministeriöön ja toimi ministeriön tietopalvelukeskuksen ylijohtajana ja controllerina 2002 ja määräaikaisena ylijohtajana 2003–2007. Heinosella oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2007.

Julkaisuja
----------

* *Maataloushallinnon renkinä ja isäntärenkinä*, 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Henttinen, Annastiina: Maanviljelysneuvos Seppo Heinonen (1943–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.5.2023.
2. ↑  60-vuotias. Maataloushallinto on elänyt jatkuvassa muutoksessa.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 15.12.2003, nro 147, s. 10. Kansalliskirjasto. Viitattu 14.5.2023.
**Home Sweet Home** on Pekka Aittakummun kirjottama romaani, joka julkaistiin toukokuussa 2017. Romaanin kustantajan, Arktisen Banaanin, mukaan se on ensimmäinen Suomessa julkaistu hometaloromaani. Home Sweet Home kertoo Rajalan perheestä, joka tietämättään ostaa hometalon.

Kirjan vastaanotto
------------------

Talotekniikka-lehden mukaan Home Sweet Home -romaanissa on hyvän tarinaniskijän tragikoominen, sisäilmaongelmista kärsiviä syvästi ymmärtävä ote. Arkkitehti-lehti arvioi, että romaanissa huumori ja kevyt ote toimivat hyvin yhteen vakavan aiheen kanssa.

Sanomalehti Kalevan mukaan teos on tärkeä puheenvuoro ja tuo elämänmakuisesti esille monen ihmisen kokemukset. "Aittakumpu kirjoittaa myötäelävästi ja hauskasti, teksti juoksee jouhevasti eteenpäin."

Lähteet
-------

1. ↑  Antikvaari: Pekka Aittakumpu - Home Sweet Home *antikvaari.fi*. Viitattu 30.7.2022.
2. ↑  Home sweet home, Pekka Aittakumpu, Arktinen Banaani | Arktinen Banaani *arktinenbanaani.fi*.  Arkistoitu 9.8.2017. Viitattu 24.8.2017.
3. ↑  Lukuvinkki: Suomalainen hometaloromaani - Talotekniikka-lehti *Talotekniikka-lehti*.  6.6.2017. Viitattu 24.8.2017.
4. ↑  Engman, Ulla: Homekotien miehet.  *Arkkitehti-lehti*, 4/2017.
5. ↑  Tragikoomista trapetsitaiteilua elämän arjessa.  *Kaleva*, 29.10.2017.  Kaleva.
**Seppo Juhani Alahonko** (s. 27. maaliskuuta 1947 Hongonjoki) on suomalainen everstiluutnantti ja filosofian maisteri, joka toimi muun muassa opettajana Maanpuolustuskorkeakoulussa ja Taistelukoulussa sekä YK-tehtävissä.

Henkilöhistoria ja sotilasura
-----------------------------

Alahonko syntyi Jussi Alahongon ja Anna Saaren perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on Ritva Vesasto.

Alahonko tuli ylioppilaaksi Honkajoen yhteiskoulusta 1967 ja suoritti Kadettikoulun 1971 ja Sotakorkeakoulun 1981. Hän toimi opetusupseerina Porin prikaatissa 1968 ja 1971–1972 ja Reserviupseerikoulussa 1972–1973. Uudenmaan jääkäripataljoonassa hän oli komppanian varapäällikkö 1973–1975 ja komppanianpäällikkö 1976–1979. YKSV2-joukko-osastossa Alahonko toimi komppanian varapäällikkönä 1975, UNTSO:n tarkkailija hän oli 1986–1987. Hän oli toimistoupseeri Länsi-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa 1981–1984 ja toimistopäällikkö Helsingin sotilaspiirin esikunnassa 1984–1986. Pääesikunnassa Alahonko työskenteli toimistoesiupseerina 1987–1989 ja opiskeli sitten Cambridgessa 1989–1991. Hän toimi Taistelukoulun opettajana 1991–1993 ja Maanpuolustuskorkeakoulussa opettajana 1993 ja ainelaitoksen johtajana 1996. Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkö Alahonko oli 1993–1996 ja komentajan sijainen 1996. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta viimeksi mainittuna vuonna. Sotilasuran jälkeen Alahonko toimi konsulttina vuodesta 1997.

Alahonko ylennettiin vänrikiksi 1968, luutnantiksi 1971, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1979, majuriksi 1984 ja everstiluutnantiksi 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 30. Alahonko, Seppo Juhani. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Soini riemastui ex-upseerin eläinlahjasta - "Tässä meitä on kaksi luupäätä vierekkäin" Iltasanomat, 10.2.2015. (Viitattu 27.3.2017)
**Ura oja** tai **Üra oja** on Virossa Võrumaalla Rõugen- ja Võrun kunnissa virtaava 28 kilometriä pitkä joki, joka laskee Vagula järveen. Koska Võhandu jõgi virtaa järven läpi, voidaan Ura oja tulkita myös Võhandun valuma-alueen sivujoeksi.

Joen kulku
----------

Joki alkaa Kõvvõrjärvestä , joka sijaitsee Tsiamäen kylässä Haanjan kunnassa. Matkaa Haanjan taajamaan on 1,5 kilometriä. Järven ympäristö sijaitsee Haanjan ylängön pohjoisrinteillä, joita joki alkaa laskea alas. Alkuosuus on suoraksi kaivettu suo-oja, jonka varteen laskee etelästä tuleva Kurgjärven laskuoja. Koska maasto on kumpuilevaa, kiertää joki mäet mutkitellen. Ensimmäinen jyrkkä pudotus tulee Pedäjämäen pohjoispuolella. Kuudan kylässä joki virtaa Kuuda järven läpi. Sikamäen jälkeen jokeen yhtyy idästä Kaarataustan kylästä alkava lyhyt oja. Oja alittaa Rõugeen menevän tien, kun se sitten saapuu Püssän kylään. Tsutsussa se alittaa Verijärven kautta kulkevan Rõugeen vievän toisen tien. Joki on pudonnut alkuosuudellaan jo 75 metriä. Joki virtaa niittyjen ja soiden kautta ja sen uomaan on padottu pieniä lampia. Samalla sen kulku kääntyy kohti luodetta. Monet lammista ovat kartoissa nimettömiä, mutta suurin lampi on Liinamäe lump, jossa on suuri saarikin. Kun joki saapuu Nooskan ja Lompkan kylien peltoaukealle, se virtaa melkein kohti itää. Vana-Nursin kylän kohdalla se kuitenkin kääntyy kohti pohjoista ja alittaa Võrusta alkavan Latviaan johtavan maantien. Virvesillapalun metsässä joki kääntyy lähes itään päin ja alkaa meanderoida voimakkaasti. Samalla se kaartaa kohti koillista ja siihen yhtyy Reedo oja. Ura ojan kaartuminen jatkuu ja lopulta joki virtaa luoteeseen päin. Se ohittaa läheltä Kublitsan umpijärven ja Juba järven, jonka laskuoja yhtyy jokeen lännestä. Samaan paikkaan yhtyy kaakosta virtaava Tsiaoja. Pian Valga–Petseri-rautatien alittamisen jälkeen joki laskee Vagula järveen sen kaakkoisrannassa .

Valuma-alue
-----------

Joen valuma-alueen pinta-ala on 52,5 neliökilometriä. Sillä on vain muutama merkittävä sivuoja ja sen muut sivuojat ovat lyhyitä. Kurgjärve oja toisaalta lyhyt, mutta se on myös Kurgjärven laskuoja. Järven kautta laskee myös Väikjärv. Valuma-alueella on varsinkin ylängöllä paljon padottuja lampia, joista otetaan talousvettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Keskkonnaregister: Ura oja (VEE1004300) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 16.8.2020. (viroksi)
2. ↑  Keskkonnaregister: Kõvvõrjärv (Tsiamäe Kõvvõrjärv) (VEE2140700) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 16.8.2020. (viroksi)
3. ↑  Keskkonnaregister: Vagula järv (VEE2126100) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 16.8.2020. (viroksi)
Kunnostettu Longinoja
Virtavesillä tarkoitetaan laajasti ottaen virtaavan veden (vesistö)kokonaisuuksia, joilla on omaleimainen eliöstönsä. Erityspiirteinä ovat kosket ym. muut virtapaikat. Lisäksi virtavesissä voi olla myös järvimäisiä piirteitä, kuten myös järvissä voi olla jokimaisia osia 
(esim. salmet). Vesilaki määrittelee joeksi virtaavan veden vesistön joka on soutukelpoinen tai jonka keskivirtaama on vähintään 2 m3 / s. Virtavesityyppeihin kuuluvat myös
niin sanotut pienvedet eli purot ja norot. Virtavedet ovat usein Suomessa uhanalaisia.

Yleistä
-------

**Virtavesien kunnostustarvetta** aiheuttavat muun muassa voimatalouskäyttö, jonka seurauksena vesistöt saattavat kärsiä vedenlaadun heikkenemisestä ja rantojen eroosiosta, purojen ja jokien perkaukset tulvasuojelun ja maankuivatuksen tarpeisiin sekä vesistöjen perkaukset uiton tarpeisiin. Voimatalousrakentamisella on ollut merkittäviä kielteisiä vaikutuksia myös koski- ja virtaelinympäristöihin sekä vaelluskalojen luontaiseen lisääntymiskiertoon. 
Virtavesien kunnostuksilla pyritään saavuttamaan useita ekologisia, taloudellisia, maisemallisia ja vedenlaadullisia hyötyjä. Virtavesien kunnostuksesta aiheutuvia hyötyjä ovat muun muassa eliöstön, uoman rakenteen ja virtausolojen monipuolistuminen ja vesistöjen veden laadun paraneminen. Virtavesien kunnostuksia on tehty enimmäkseen kalataloudellisista syistä, mutta nykyisin kunnostukset toteutetaan kokonaisvaltaisemmin, koko vesiekosysteemi huomioon ottaen. Virtavesien kunnostuksilla vesistö pyritään palauttamaan lähemmäksi luonnontilaa suoraan vesistöön kohdistuvilla toimenpiteillä. Virtavesien kunnostusta tukee EY:n vesipolitiikan puitedirektiivi.

Esimerkiksi puun uittoa varten perattuja jokia ja koskia on kunnostettu vesittämällä kuivia uomanosia, lisäämällä syvyysvaihteluita ja kutusoraikkojen määrää.

Kunnostusmenetelmiä
-------------------

Sarsalanoja
* Luonnonmukainen tulvasuojelu
* Insinööribiologiset rannansuojelumenetelmät
* Uomien ennallistukset
* Valuma-aluekunnostukset
* Läpikulkukelpoisuuden parantaminen

Katso myös
----------

* Vesistöjen kunnostus
* Järvien kunnostus
* Jokien kunnostus
* Pienvesien kunnostus
* Purojen kunnostus
* Luonnonmukainen peruskuivatus
* Peruskuivatus

Lähteet
-------

* Virtavesien kunnostus, Suomen ympäristökeskus

Aiheesta muualla
----------------

* Jokiuitosta kalataloudellisiin kunnostuksiin, Suomen ympäristökeskus
* Tavoitetilan määrittäminen virtavesikunnostuksissa, Suomen ympäristökeskus
* Luonnonmukainen vesirakentaminen, Suomen ympäristökeskus
* Virtavesikunnostusten sosioekonomisista vaikutuksista Keski-Suomessa
* Simojoen kunnostus ja suojelu-projekti
* Longinoja - Suomen tunnetuin puro
**Petar Šegedin** (14. syyskuuta 1926 Orebic, Kroatia – 14. lokakuuta 1994 Dubrovnik, Kroatia) oli kroatialainen estejuoksija ja kestävyysjuoksija , joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa. Hän edusti Partizan Belgradia ja oli pituudeltaan 166 cm.

Šegedin saavutti Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.07,4. Hän sijoittui samassa lajissa kuudenneksi Lontoon olympialaisissa 1948 ja karsiutui alkuerissä Helsingin olympialaisissa 1952. 

Šegedin saavutti Välimeren kilpailuissa hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa 1951. Hän voitti Balkanin-mestaruuden 1953 ja 1954. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 3 000 metrin juoksussa 1947, 1949, 1951, 1952 ja 1953 sekä 5 000 metrillä 1948 ja 1950.

Šegedinin ennätys 3 000 metrin estejuoksussa oli 8.47,8 (vuodelta 1953) ja 5 000 metrin juoksussa 14.37,6.

Šegedin valittiin Jugoslavian vuoden miesurheilijaksi 1950.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Petar Šegedin *sports-reference.com*.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 5.5.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Petar Šegedin *atletskisavezbeograda.com*.  Arkistoitu 5.5.2010. Viitattu 5.5.2016. (kroatiaksi)
3. 1 2  Petar Segedin YUG *tilastopaja.org*. Viitattu 5.5.2016. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  MEDITERRANEAN GAMES *gbrathletics.com*. Viitattu 5.5.2016. (englanniksi)
5. ↑  SPORTAŠI JUGOSLAVIJE *hzsn.hr*. Viitattu 5.5.2016. (kroatiaksi)
Suunnitelmakuva Tukholman ohikulkutiestä.
**Tukholman ohitustie** (ruots. *Förbifart Stockholm*) on uusi rakenteilla oleva moottoritieyhteys Kungens kurvan ja Häggvikin välillä Tukholman länsipuolella, joka korvaa valmistuttuaan Tukholman kantakaupungin läpi kulkevan ruuhkaisen Essingeledenin moottoritien. Essingeleden on tällä hetkellä ainoa valtakunnallinen yhteys Tukholman ohi. Ohikulkutie tulee kulkemaan lähes kokonaan tunnelissa reittiä Kungens kurva – Sätra strand – Lovö – Hässelbyn ranta – Lunda – Akalla – Häggvik, lukuun ottamatta lyhyttä osaa Hjulstan eritasoliittymän kohdalla. Se on osa Eurooppatie E4:ää.

Tien kokonaispituus tulee olemaan 21 kilometriä, josta 18 kilometriä on tunnelissa. Syvimmillään se kulkee sadan metrin syvyydessä, ja Mälarenin pohjaan on enimmillään 60 metriä.

Historia
--------

Ohitustietä on suunniteltu Tukholmaan jo 1960-luvulta, kunnes Ruotsin hallitus teki syyskuussa 2009 päätöksen osallistumisesta hankkeeseen, joka tulee maksamaan noin 28 miljardia Ruotsin kruunua.

Vuodesta 2006 käynnissä olleen hankkeen rakentaminen keskeytettiin välillisesti lokakuussa 2014, sillä hankkeen osapuolet Tukholman kaupunki, Tukholman läänin maakäräjät ja valtio halusivat neuvotella uudelleen sopimuksen hankkeen rahoituksesta.

Rakentaminen
------------

Liikennevirasto ja Tukholman maakäräjät aloittivat tien rakentamisen tammikuussa 2015, jolloin sitä vastustanut ympäristöpuolue ei enää onnistunut viivyttämään töiden aloittamista. Liikennevirasto aikoo kuitenkin selvittää joukkoliikenteen parantamisedellytyksiä hankkeen yhteydessä. Kaiken kaikkiaan hanke tulee kestämään noin kymmenen vuotta valmistuen vuonna 2026.

Työmaaliikenteen vähentämiseksi hankealueelle on rakennettu tilapäisiä satamia, joista louhemursketta kuljetetaan pois laivoilla.

Kritiikkiä
----------

Vastustajien mukaan väylä lisäisi liikennettä jo olemassaolollaan ja olisi suoranaisena esteenä sille, että Ruotsi saavuttaisi ympäristöpäämääränsä. Väylän puoltajatkin arvioivat, että juuri heillä on oikeat ympäristöargumentit.

Ohitustien rakentamisen vaihtoehdoksi on esitetty niin sanottua Diagonal Ulvsunda -hanketta.

Lähteet
-------

1. 1 2  E4 Förbifart Stockholm  1.9.2017. Liikennevirasto.  Arkistoitu 7.11.2017. Viitattu 3.11.2017. (ruotsiksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ohikulkutie rakentuu vauhdilla *Ahlsell Insight*.  27.9.2016. Viitattu 3.11.2017. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Andersson, Nykänen Elna & Valtonen, Marja: Vihreää valoa Tukholman ohikulkutielle *SVT Uutiset*.  18.12.2014. Viitattu 3.11.2017.
5. ↑   [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Liikenneviraston hankesivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
**You Must Believe in Spring** on ranskalaisen Michel Legrandin sävellys, jonka hän teki alun perin Jacques Demyn elokuvaan *Rochefortin tytöt* (1967) nimellä *La Chanson de Maxence*. Vuonna 1976 jazzpianisti Bill Evans ja laulaja Tony Bennett ottivat sävelmän mukaan yhteiselle albumilleen *Together Again* ja tilasivat siihen englanninkielisen sanoituksen Alan ja Marilyn Bergmanilta. Laulun nimeksi tuli *You Must Believe in Spring* ("Sinun täytyy uskoa kevääseen"), ja siitä tuli monien huippusolistien esittämä ja levyttämä jazzstandardi sekä laulettuna että instrumentaaliversioina. 

Laulun ovat levyttäneet muun muassa Ranee Lee albumilleen *You Must Believe In Swing* (1996), Barbra Streisand albumilleen *Love Is the Answer* (2009), ja Cleo Laine albumilleen *At Her Finest* (2001),

Suomeksi laulun on sanoittanut ainakin Mikko Koivusalo nimellä "Usko kevääseen", ja sitä on esittänyt muun muassa Susanna Haavisto.

Lähteet
-------

1. ↑  You Must Believe In Swing, iTunes Store Preview, viitattu 1.12.2014.
2. ↑  Love Is the Answer (Arkistoitu – Internet Archive), Barbra Streisandin verkkosivusto, viitattu 1.12.2014.
3. ↑  Cleo Laine - You Must Believe In Spring Lyrics, LetsSingIt.com, viitattu 1.12.2014.
4. ↑  Komulainen, Matti: Lauluja armon kaihi silmissä (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 24.9.2007, viitattu 1.12.2014.
Ikue Mori vuonna 2009.
**Ikue Mori** (jap. もりいくえ, *Mori Ikue*, s. 17. joulukuuta 1953) on japanilainen perkussionisti, säveltäjä, improvisoija ja graafinen suunnittelija, joka asuu ja vaikuttaa New Yorkissa. Mori on käyttänyt itsestään myös pseudonyymiä **Ikue Ile**.

Mori syntyi Japanissa, mistä muutti New Yorkiin vuonna 1977, jonne hän jäi asumaan pysyvästi vastoin alkuperäistä aikomustaan. Hänen ensimmäinen musiikkiprojektinsa oli no-wave-yhtye DNA, jossa vaikutti myös kitaristi ja lauluntekijä Arto Lindsay. DNA:n hajoamisen jälkeen Mori alkoi vaikuttaa New Yorkin kokeellisen musiikin ympyröissä, ja alkoi käyttää rumpusetin lisäksi rumpukoneita ja muita elektronisia soittimia. Nykyään hän käyttää kannettavaa tietokonetta pääasiallisena instrumenttinaan. Mori on tehnyt yhteistyötä muun muassa Fred Frithin, Thurston Mooren, John Zornin, Kim Gordonin, Mike Pattonin, Bill Laswellin, Butch Morrisin, Marc Ribotin ja Dave Douglasin kanssa. Mori tunnetaan myös yhtyeestään Death Ambient, jossa hänen lisäkseen vaikuttivat Fred Frith ja Kato Hideki. John Zornin Tzadik-levy-yhtiö on julkaissut Morin albumeja.

Vuonna 2022 Mori sai MacArthur Fellowship -palkinnon.

Diskografia
-----------

### Sooloalbumit

* Painted Desert (with Robert Quine and Marc Ribot; 1995)
* Hex Kitchen (1995)
* Garden (1996)
* B/Side (1998)
* One Hundred Aspects of the Moon (2000)
* Labyrinth (2001)
* Myrninerest (2005)
* Bhima Swarga (2007)
* Class Insecta (2009)
* Near Nadir (with Mark Nauseef, Evan Parker and Bill Laswell; 2011)
* David Watson / Jim Denley / Rik Rue / Amanda Stewart / Ikue Mori - Bit-Part Actor (Braille Records, 1996)
* Highsmith (with Craig Taborn (Tzadik, 2017)

Lähteet
-------

1. ↑  Ikue Mori *Macfound.org*. Viitattu 11.11.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Mayki Graff**, oik. **Maykelline Graciela Hernández Ortega** (s. 1993 tai 1994 Tegucigalpa, Honduras) on keskiamerikkalainen feministi, rap-artisti ja tiettävästi maansa ensimmäinen naispuolinen graffititaiteilija. Graffitin tekemisen hän oppi veljeltään. Naisten tekemää katutaidetta hän oli nähnyt Hondurasin pääkaupungin kaduilla, mutta haluaa ottaa selkeämmin kantaa maansa ongelmiin. Hän haluaa irrottautua vahvasta traditiosta, machokulttuurista, jossa naisen paikka on kotitöissä. Maassa on vuosittain satoja naisiin kohdistuvia surmatöitä sekä suuret määrät katulapsia, joihin hän haluaa taiteellaan kiinnittää huomionsa. Hän haluaa tehostaa seksuaalivalistusta ja laskea teiniraskauksien määrää. Varsinaisesti graffiteja hän alkoi tehdä vuonna 2012, ja tavattuaan samaa harrastavan maannaisensa Suam Fonsecan he perustivat naisten graffitiryhmän nimeltä *Dolls Clan* helpottamaan turvattomuuden tunnetta, jonka nuoret naiset Tegucigalpassa kokevat. He pyrkivät vaikuttamaan maan tiukkaan aborttilainsäädäntöön ja toimivat lenca-alkuperäiskansaan kohdistumaa painostusta vastaan. Hip hop-musiikkia Mayki Graff on esittänyt Hondurasissa, mutta myös Yhdysvalloissa, Guatemalassa, El Salvadorissa ja Nicaraguassa. Häneltä on valmistumassa EP-levy. Mayki Graff opiskelee Tegucigalpan yliopistossa sosiaalityötä.

Lähteet
-------

1. ↑  Riikka Pennanen (toim.): "Feminismi tarkoittaa minulle ennen kaikkea oikeutta omaan kehooni".  *Tulva 2–3*, 17.9.2020, s. 10–13.  Naisasialiitto Unioni ry.
**Xylokériza** (kreik. Ξυλοκέριζα; transl. myös *Xilokériza*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 849 (vuonna 2011).

Xylokérizan kylä sijaitsee Óneia-vuoren eli "Xylokérizan vuoren" pohjoispuolella noin kahdeksan kilometriä etelään Kórinthoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 83 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Xylokériza muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ξυλοκερίζης, *Topikí Koinótita Xylokerízis*), johon kuuluvat varsinaisen Xylokérizan kylän lisäksi kylät Agía Paraskeví, Ágios Dimítrios, Kechriés, Panórama ja Thymarióna. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 316.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Ξυλοκέριζα, Χωριό, Κόρινθος *Greek Travel Pages*. Viitattu 4.10.2021.
Petar Stojanović maaliskuussa 2021.
**Petar Stojanović** (s. 7. lokakuuta 1995 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikean laidan puolustaja tai keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut kroatialaista Dinamo Zagrebia ja Italian Serie A:ssa pelaavaa Empolia. Hän on pelannut Slovenian A-maajoukkueessa vuodesta 2014 alkaen.

Stojanović edusti kotimaansa pääsarjassa Mariboria ja toisella sarjatasolla lainasopimuksella yhden kauden ajan Veržejtä. Hän siirtyi helmikuussa 2016 kroatialaisseura Dinamo Zagrebiin ja pelasi siellä yli viisi vuotta. Hän oli kauden 2021–2022 lainalla italialaisseura Empolissa ja pelasi Serie A:ssa 33 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, joulukuussa kotiottelussa Udinesea vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 27 Serie A:n ottelua tekemättä maaleja. Hän on pelannut Mariborin ja Dinamo Zagrebin joukkueissa yhteensä 15 Mestarien liigan ja 13 Eurooppa-liigan ottelua.

Stojanović pelasi Slovenian alle 16-, alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 41 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Kolumbiaa vastaan. Hän on toukokuun 2023 loppuun mennessä pelannut 43 A-maaottelua. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kaksi maalia: syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Slovakiaa ja kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Serbiaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petar Stojanović Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Tukholmaan 1990-luvulla rakennettua uusurbaania Sankt Eriksområdet -korttelialuetta.
**Uusi urbanismi** (engl. *New Urbanism*) on esikaupungistumisen vastapainoksi Yhdysvalloissa 1970–1980-luvulla syntynyt kaupunkisuunnittelun suuntaus. Tavoitteena on pysäyttää kaupunkirakenteen hajoaminen ja luoda perinteistä eurooppalaista kaupunkia muistuttavia alueita, joissa on monipuolisia toimintoja ja joissa kadut muodostavat tiiviin verkoston. Uusurbanistit pyrkivät palauttamaan perinteiset pääkadut ja aukiot alueiden toiminnallisiksi keskittymiksi, jotka tarjoavat kaupunkitilaa, kohtaamispaikkoja ja paikallisia palveluita. Uudisrakentamisen lähtökohtana tulisi suuntauksen mukaan olla paikallista historiaa, ilmastoa, ekologiaa ja rakentamistapaa kunnioittava arkkitehtuuri. Liikkeen tunnusmerkkejä ovat muun muassa tehokas maankäyttö, jalankulkuystävällisyys, ekologisuus, kompaktius, umpikorttelit ja raideliikenteen suosiminen. Yhteisöllisyys ja paikallisuus ovat myös hyvin tärkeitä, kun pyritään luomaan viihtyisiä kaupunkiympäristöjä.

Euroopassa merkittäviä uutta urbanismia edistäviä organisaatioita ovat Council for European Urbanism (C.E.U.) sekä INTBAU (engl. *The International Network for Traditional Building, Architecture & Urbanism*). C.E.U. pyrkii vaalimaan eurooppalaisten kaupunkiympäristöjen rakennusperintöä ja kulttuurista pääomaa sekä kaupunkirakentamisen kestävyyttä. INTBAU perustettiin Britanniassa vuonna 2001 kansainväliseksi verkostoksi, jonka tarkoituksena on edistää perinteistä arkkitehtuuria, uutta urbanismia ja rakennustaiteita, suojelijanaan Walesin prinssi Charles. INTBAU-järjestöllä on yli 6 000 jäsentä yli sadassa maassa ja kansallisia paikallisorganisaatioita 30 maassa, muun muassa Suomessa toimiva Intbau Finland.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uusi urbanismi**.
1. ↑  Visanti, Matti: Urbanismi ja kaupunkisuunnittelun näkökulma *Rakennustieto 4/2008*. Rakennustieto Lehdet.  Arkistoitu 28.7.2014. Viitattu 5.8.2012.
2. ↑  Pääkaupunkiseudun keskukset ja kaupunkiympäristön laatu. Suunnittelumaantieteen kurssiraportti. Helsingin yliopisto, geotieteiden ja maantieteen laitos, 2012.
3. 1 2  Hautamäki, Taina: Rakennusperintöalan resurssit. Seinäjoen Ammattikorkeakoulu, opinnäytetyö, 2018.
4. ↑  About Us. INTBAU, International Network for Traditional Building, Architecture & Urbanism.
**Virtain työväenyhdistys Pyrinnön talo** oli Virtain kaupungissa Uskalin kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Työväenyhdistys Pyrintö perustettiin vuonna 1906. Ensimmäisen kuukauden aikana yhdistykseen liittyi 75 ihmistä, mutta alkuinnostuksen jälkeen moni sittemmin erosi. Yhdistyksen talo valmistui vuonna 1909.

Heinäkuussa 1915 yhdistys järjesti talollaan urheilujuhlan, jonka ohjelmassa oli kuulantyöntöä, keihään- ja kiekonheittoa. Lisäksi oli "hiljaa pyörälläajoa" sekä nuolenheittoa. Iltaohjelmassa oli puhe siirtolaisuuskysymyksestä, runo, yksinlaulua sekä kolminäytöksinen murhenäytelmä *Syiden kirous*. Tammikuussa 1916 yhdistys vietti 10-vuotisjuhliaan talolla. Ohjelmassa oli muun muassa yhteislaulua, puheita, 10-vuotishistoriikin luku, runonlausuntaa ja näytelmä. Yleisöä oli melko vähän, sillä edellisen päivän lumimyrsky teki kulkemisen vaikeaksi. Sisällissodan jälkeen yhdistyksen toiminta oli pysähdyksissä ja talo takavarikossa. Toiminta päästiin kuitenkin aloittamaan vuonna 1919, ja talo saatiin takaisin seuraavana vuonna.

Vuonna 1924 yhdistys rakennutti tontilleen kauppatalon ja vuokrasi sen Virtain osuuskaupalle, joka pysyi vuokralla vuoteen 1950 saakka. 1950-luku oli yhdistyksen toiminnassa vilkasta aikaa, jolloin ohjelmalliset iltamat ja tanssit olivat suosittuja. Vuosina 1981–1982 taloon tehtiin täydellinen peruskorjaus, ja syksyllä 1982 vietetyssä avajaisjuhlassa puhujana oli Kalevi Sorsa. Vuonna 2004 yhdistyksen toiminta päätettiin lopettaa. Talo lahjoitettiin Virtain sosialidemokraatit ry:lle, joka puolestaan myi sen eteenpäin vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sorretun Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  24.1.1916, no 9. Viitattu 2.2.2023.
2. ↑  Virtain työväenyhdistys Pyrinnön työväentalo Työväen Arkisto/ finna.fi. Viitattu 2.2.2023.
3. ↑  Sorretun Voima *digi.kansalliskirjasto.fi*.  14.7.1915, no 78. Viitattu 2.2.2023.
4. 1 2  Niemi, Jussi: *Työväenyhdistystoimintaa Virroilla 115 vuotta*. Lahdenkylän Työväenyhdistys ry, 2018. ISBN 978-952-94-0267-0.
**Ásmundur Einar Daðason** (s. 29. lokakuuta 1982) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka on toiminut Islannin opetus- ja lapsiasiainministerinä vuodesta 2021 lähtien sekä sosiaali- ja lapsiasiainministerinä vuosina 2017–2021.

Ásmundur syntyi Reykjavíkissä. Hän valmistui vuonna 2002 maanviljelijäksi ja suoritti vuonna 2007 yleisten maataloustieteiden kandidaatintutkinnon Islannin maatalousyliopistossa. Hän työskenteli osa-aikaisesti maanviljelyn parissa vuoteen 2009 asti. Vuoteen 2011 asti hän johti omistamaansa maataloustuotteiden tuonti- ja myyntiyritystä.

Vuoden 2009 vaaleissa Ásmundur valittiin Alltingiin Norðvesturkjördæmi-vaalipiiristä vihreän vasemmiston listalta. Hän liittyi edistyspuolueeseen vuonna 2011. Vuosina 2015–2016 hän oli edistyspuolueen parlamenttiryhmän johtaja. Hän jäi pois Alltingistä vuonna 2016, mutta hänet valittiin sinne uudelleen vuoden 2017 vaaleissa. Vuosina 2017–2019 hän toimi sosiaali- ja tasa-arvoministerinä ja vuosina 2019–2021 sosiaali- ja lapsiasiainministerinä. Vuoden 2021 vaaleista lähtien hän on edustanut Reykjavíkurkjördæmi norður -vaalipiiriä, ja samana vuonna hänet nimitettiin opetus- ja lapsiasiainministeriksi.

Ásmundur on naimisissa Sunna Birna Helgadóttirin kanssa. Heillä on kolme tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ásmundur Einar Daðason *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 4.6.2022. Viitattu 4.6.2022. (islanniksi)
2. ↑  Ásmundur Einar genginn í Framsókn *Vísir*.  1.6.2011.  Arkistoitu 4.6.2022. Viitattu 4.6.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Uusikirkko-seuran vaakuna
**Uusikirkko-seura r.y.** on Salossa 1971 perustettu kotiseutuyhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on olla entisen Uudenkirkon kunnan alueella asuneiden ja heidän jälkeläistensä ja ystäviensä yhdyssiteenä, koota ja tallentaa Uudenkirkon historiaan liittyviä kulttuuriarvoja ja vaalia kotiseudun muistoja ja perinteitä sekä tehdä tunnetuksi Karjalaa ja karjalaisia koskevia kysymyksiä. Yhdistys kuuluu jäsenenä Karjalan Liittoon.

Perustamistilaisuudessa oli mukana 35 luovutetun Karjalan Uudenkirkon kunnan syntyperäistä henkilöä. 

Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys järjestää esitelmä-, kokous-, valistus- ja sivistystilaisuuksia ja myös juhlia, iltamia ja muuta vastaavaa toimintaa sekä muita vastaavia tilaisuuksia

Toimintansa tukemiseksi yhdistys voi harjoittaa kotiseudun kulttuuriin, perinteeseen ja muistoihin liittyvien painotuotteiden julkaisutoimintaa ja muistoesineiden myyntiä.

Seuran puheenjohtajat
---------------------

* 1971–1977 Armas Saustila, Salo
* 1978–1984 Vilho Ranki, Tampere
* 1985 Alli Suomi, Halikko, erosi
* 1985–1997 Alpo Kakko, Perniö
* 1998–2008 Ilkka Juusti, Piikkiö
* 2009–2010 Taisto Kakko, Turku
* 2011– Outi Grusander, Salo

Äiti Karjala -muistomerkki Lappeenrannassa
------------------------------------------

Uusikirkko-seura oli Lappeenrannassa sijaitsevan Äiti Karjala -muistomerkin aloitteentekijänä. 

Ajatus luovutetun alueen hävitetyissä sankarihaudoissa lepäävien sankarien muistolle pystytettävästä muistomerkistä oli alun perin Uusikirkko-seuran entisen puheenjohtajan ja silloisen hallituksen jäsenen Armas Saustilan. 

Seuran puheenjohtaja Vilho Ranki lähti viemään hanketta eteenpäin ja esitti sitä Karjalan Liiton toteutettavaksi hankkeen vaativuuden johdosta. Karjalan Liiton hallituksen myönteisestä päätöksestä huolimatta hanketta ei lähdetty toteuttamaan johtuen kilpailevista toimista. Lappeenrannan kaupunki antoi hankkeelle ja Uusikirkko-seuralle kuitenkin positiivinen signaali, josta syystä kutsuttiin koolle Etelä-Karjalan luovutetun alueen pitäjäseurojen ja säätiöiden edustajat suunnittelemaan asiaa. Hanke eteni Uusikirkko-seuran ja muiden asiasta kiinnostuneiden seurojen voimin. Toimikunnan puheenjohtaja oli Lappeenrannan kaupunginjohtaja Jarmo Kölhi. Muistomerkkihankkeen suojelijoiksi lupautuivat puolustusministeri Elisabeth Rehn ja kenraali Lauri Sutela. Muistomerkin valmistajaksi valittiin espoolainen kuvanveistäjä Kauko Räsänen.

Äiti Karjala -muistomerkin paljastustilaisuus pidettiin Lappeenrannassa 19. syyskuuta 1993. Monumentti muodostuu metrin korkuisesta jalustasta, jolla seisoo neljämetrinen Äiti Karjala -patsas, ja sitä kolmelta suunnalta ympäröivästä 70 metriä pitkästä graniittimuurista, johon on kaiverrettu luovutetun Etelä- ja Keski-Karjalan sankarihautausmaihin haudattujen tai kadonneina siunattujen 5 500 sankarivainajan nimet.

Aiheesta muualla
----------------

* Äiti Karjala -muistomerkki
* Lappeenrannan sankarihautausmaa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Uusikirkko.fi
**Bellona** on alankomaalainen yleisperunalajike. Sen tärkkelyspitoisuus on 14,8 prosenttia.

Lähdeviitteet
-------------

1. ↑  Suomen Siemenperunakeskus: Asterix, Bellona (Arkistoitu – Internet Archive), luettu 30.5.2007
2. ↑  Paavo Ahvenainen: Perunalajikkeet kansallisessa lajikeluettelossa ja virallisissa lajikekokeissa 2001, luettu 1.6.2007

Lähteet
-------

* Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006[vanhentunut linkki] (pdf)

Suomen yleisperunaperunalajikkeet

* Asterix (1990)
* Bellona
* Idole
* Matilda
* Sabina


Suomen perunalajikkeet
Suomen perunalajikkeet aakkosjärjestyksessä
Adora 1996/? |
Amazone 1993/1981 |
Annabelle (uusi) |
Appell |
Arielle (uusi) |
Asterix (myös Ruotsi) |
Barima † |
Bellona |
Bintje 1976/1910 (myös Ruotsi) |
Blue Congo |
Columbo |
Ditta |
Fado 2015 |
Fambo |
Felsina (myös Ruotsi) |
Fontane |
Gloria 1996/1990 |
Hankkijan Tanu 1981/1981|
Hankkijan Timo 1977/1977|
Hankkijan Tomppa |
Hertha † 1987/1979 |
Idole 1995/1988 |
Jazzy 2015 |
Jussi 2015 |
Kardal 1994/1988 |
Kulta 1997/1997 |
Lady Amarilla 2015 |
Lady Britta 2015 |
Lady Cristi |
Lady Claire |
Lady Felicia o |
Lady Rosetta (myös Ruotsi) |
Lady Sara 2015 |
Matilda 1989/1985 (myös Ruotsi) |
Melody 2015 |
Musica 2015 |
Nicola 1994/1973 (myös Ruotsi) |
Ostara 1977-1994 ja 1996/1962 |
Olympia |
Pito 1976/1964 |
Posmo 1986/1978 |
Puikula 1985/maatiaisperuna |
Record † 1976/1932 |
Redstar |
Rikea |
Rocket † 1996|
Rosamunda 1986/1974 (myös Ruotsi) |
Sabina 1979/1976 (myös Ruotsi) |
Saline (uusi) |
Satu 1996/1996 |
Saturna 1977/1964 |
Seresta |
Sieglinde (Siikli) 1976/1935 |
Sini 1977/1977 |
Solana |
Suvi 1977/1977 |
Swift (tuontiperuna)  |
Timate |
Ukama 1995/1976 (myös Ruotsi) |
Ute 1993/1982 |
Van Gogh 1993/1987 (myös Ruotsi) |
Velox |
Venla |
Victoria |
Vital † 1996/?
  
 n • k • m