recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dénes Türje** (unk. *Türje nembeli (II) Dénes*) oli unkarilainen paroni, jolla oli useita korkea-arvoisia luottamustehtäviä  Unkarin kuninkaiden Andreas II:n sekä Béla IV:n aikana. 

Dénes oli suuri kruununprinssi Béla IV:n tukija. Bélan ollessa Transilvanian herttuana (1225 - 1235) tämä nimesi Dénesin Transilvanian voivodiksi vuonna 1233.
Béla IV:n saatuaan kruunun vuonna 1235, nimitettiin Dénes useisiin korkeisiin kuningaskunnan virkoihin. 11. huhtikuuta 1241 Dénes osallistui Muhin taisteluun kruunun rinnalla Mongolien imperiumia vastaan. Vuonna 1245 hänet nimettiin Unkarin kuningaskunnan palatiiniksi, joka oli kuninkaan jälkeen toiseksi korkein arvonimi.

Lähteet
-------

* Harjula, Mirko: *Romanian historia*. Norderstedt, Saksa: Books on demand GmbH, 2009. ISBN 978-952-92-5264-0.
* Markó, László: '*A magyar állam főméltóságai Szent Istvántól napjainkig – Életrajzi Lexikon*. Budapest: Helikon Kiadó Kft. 2006. ISBN 963-547-085-1. (unkariksi)

### Viitteet

1. 1 2  Harjula, s.241
2. 1 2 3 4 5  Markó, László


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Transilvanian vaakuna | Edeltäjä:**Julius I Rátót** | **Transilvanian voivodi**1233 - 1234 | Seuraaja:**András Szerafininpoika** |
**Michael Davies** eli **Sundaygar Dearboy** (s. 1972) on liberialainen laulaja-lauluntekijä. Hän oli vuoteen 2015 mennessä julkaissut kolmetoista albumia ja noussut yhdeksi maansa suosituimmista artisteista. Hänen laulukielensä ovat bassa ja englanti.

Dearboy on alun perin kotoisin Grand Bassan alueelta. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli *Let Us Vote Ma Ellen* (2005), jolla hän tuki Ellen Johnson Sirleafin ehdokkuutta. Tämän jälkeen häneltä ilmestyi kappale *Bayjay*, jolla hän sai vuonna 2005 Liberian Entertainment Awardin. Vuoden artistin Liberia Music Awardin hän on saanut vuosina 2008 ja 2014. Hänen albumeidensa joukossa ovat *See Boyee*, *Don't Live With Woman* (2007) ja *Rebirth* (2012). Dearboylla on myös diplomi rikosoikeudessa ja hän on toiminut projektimanagerina Liberia Investment & Trading Companyssa (LINTRACO). Hän on ollut Johnson Sirleafin läheinen avustaja.

Tyylilajeja, jotka Dearboyn tuotannossa ovat edustettuina, ovat olleet gbema, gospel, hipco, afropop ja soukous sekä Karibian ja Intian musiikkiperinteet.

Liberian sisällissodan käsittely
--------------------------------

Tammikuussa 2008 Liberian totuus- ja sovintokomission kuulemisissa todistaja David Saweh väitti Sundaygar Dearboyn olleen Liberian ensimmäisessä sisällissodassa NPFL-taistelijana vastuussa todistajan isän ja siskon surmista sekä siskon joukkoraiskauksesta. Dearboy kiisti syytteet aluksi kokonaan, mutta myönsi sitten kolmen todistettua häntä vastaan tulleensa Charles Taylorin värväämäksi syyllistymättä kuitenkaan väitettyihin julmuuksiin. Todistajien mukaan Dearboy oli raiskannut nuoren naisen sekä murhannut useita miehiä, naisia ja lapsia Grand Bassan alueella. Dearboy kieltäytyi esiintymästä komission edessä ja kampanjoi aktiivisesti kyseistä toimijaa vastaan.

Toiminta ebolaepidemian aikana
------------------------------

Dearboy on ollut aktiivinen ebolan vastaisessa taistelussa Liberiassa. Hän oli levyttämässä Ghanassa, kun moni hänen sukulaisistaan sai tartunnan; hän menetti muiden muassa raskaana olleen kihlattunsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sundaygar Dear boy[vanhentunut linkki] Afrisson
2. 1 2  Liberian singer Sundaygar Dearboy: "Fighting ignorance over Ebola" Radio France internationale
3. 1 2 3  War, Politics and Justice in West Africa: Essays 2003 - 2014, s. 157-158 Lansana Gberie
4. 1 2  Liberia's Musical Sensation Admits He Was A Taylor Rebel VOA News

Aiheesta muualla
----------------

* AllMusic: Sundaygar Dearboy (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
Peter Appleyard
**Peter Appleyard** (26. elokuuta 1928 Cleethorpes, Englanti – 17. heinäkuuta 2013 Eden Mills, Ontario) oli brittiläissyntyinen jazzmuusikko. Hän toimi alun perin rumpalina synnyinmaassaan, mutta muutti vuonna 1949 Bermudalle ja sitten vuonna 1951 Torontoon, jossa aloitti vibrafonin soittamisen. Hän pääsi esiintymään Billy O'Connorin kanssa ja muun muassa CBC:n radiossa jazzpianisti Calvin Jacksonin kanssa. Vuonna 1957 Appleyard perusti oman kokoonpanonsa, joka toimi Torontossa, mutta kiersi laajasti Pohjois-Amerikkaa ja esiintyi Yhdysvaltain televisiossa. Vuoden ajan yhtye säesti laulaja Gloria DeHavenia.

Appleyard juonsi Patti Lewisin kanssa radio-ohjelmaa *Patti and Peter* (1961–1962) ja Guido Basson kanssa televisio-ohjelmaa *Mallets and Brass* (1969). Vuosina 1977–1980 hän toimi *Peter Appleyard Presents* -televisioshow'n juontajana. Samanaikaisesti Appleyard oli Torontossa suosittu esiintyjä ja johtava lyömäsoittaja kaupungin teatteri- ja studio-orkestereissa. Big band -nostalgia johti All Star Swing Bandin perustamiseen vuonna 1982. Sen sovittajana toimi Rick Wilkins. Kokoonpano esiintyi Toronton seudulla, New Yorkissa ja festivaaleilla, kuten Monctonin jazzfestivaalilla vuonna 1998.

Appleyard sai kansainvälistä huomiota jazzpiireissä 1970-luvulla soittamalla klarinetisti Benny Goodmanin sekstetissä, jonka kanssa hän kiersi Euroopassa ja Australiassa. Hän soitti Goodmanin kanssa muun muassa kolmessa konsertissa Carnegie Hallissa, New Yorkissa. Vuonna 1985 Appleyard perusti Goodman-tribuuttiyhtyeen Abe Mostin ja Peanuts Huckon kanssa. Hän teki yhteistyötä myös sellaisten muusikoiden kuin Mel Tormén, Dick Hymanin, Diana Krallin, Rob McConnellin, Ann Murrayn, Oscar Petersonin ja Hagood Hardyn kanssa.

Jack Batten vertasi 2. lokakuuta 1975 *Toronto Globe and Mail* -julkaisussa Appleyardia tyylillisesti Red Norvoon. Appleyard pääsi Kanadan ritarikuntaan vuonna 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Peter Appleyard


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Débéré** on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Se sijaitsee 12 kilometriä Douentzasta luoteeseen. Kunnassa on 5 800 asukasta (vuonna 2009).

Débérén kunnan pinta-ala on 428 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Douentzan piirin Koraroun ja Gandamian, idässä Pétakan, etelässä Douentzan ja Koubéwel Koundian sekä lännessä Dangol-Borén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sadekaudella alueelle muodostuu osittain kuivuvia järviä.

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu dogoneja, songhaita, bambaroita ja belloja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja kamelit. Débéréssä pidetään viikoittaiset markkinat.

Kunnan itäosan läpi kulkee Douentzasta Bambara Maoudén kautta Timbuktuun johtava maantie RN39. Palveluihin kuuluu kolme koulua.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Mopti) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 19.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Debere 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 19.9.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Aquarius** (suom. *Vesimies*) on Radofinin suunnittelema kotitietokone, jonka Mattel Electronics julkaisi vuonna 1983 kesäkuussa. Koneessa on Zilog Z80 -prosessori sekä kuminen näppäimistö, 4 kilotavua RAM-muistia ja Microsoft BASICin kevennetty versio ROM-muistissa. Kone yhdistetään televisioon ja se käyttää moduuliportin lisäksi kasettinauhuria ulkoisena massamuistina.

Aquariusta myytiin usein lisälaitteiston kanssa, johon kuului kaksi pad-tyyppistä peliohjainta, ylimääräinen moduuliportti muistilaajennokseen sekä AY-3-8914-äänipiiri. Aquariukselle oli saatavilla lisälaitteina 40-rivinen lämpötulostin, nelivärinen piirturi, levykeasema ja 300 baudin modeemi.

Aquariuksen suosio jäi vähäiseksi ja tuotanto lakkautettiin lokakuussa 1983. Koneen kaupallinen elinikä oli siis noin viisi kuukautta.

Aquariukselle ilmestyi muutamia kymmeniä pelejä, joista useimmat olivat käännöksiä Mattelin Intellivision -konsolin peleistä. Pelit perustuivat merkkigrafiikan käyttöön.

Aquarius-tietokone, jossa on 4 kilotavun RAM-laajennus, pelimoduuli, ohjaimet ja kasettinauhuri.
Koneen takaosa, jossa on ulostulot TV:lle, kasettinauhurille ja tulostimelle.
Peter Ankersen vuonna 2014.
**Peter Svarrer Ankersen** (s. 22. syyskuuta 1990 Esbjerg) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Genoaa. Hän on pelannut Tanskan maajoukkueessa 27 maaottelua.

Ankersen aloitti liigauransa huhtikuussa 2010 Esbjergin joukkueessa. Hän on kotimaassaan edustanut myös Vejleä ja FC Kööpenhaminaa. Kaudella 2012 hän pelasi norjalaisseura Rosenborgissa ja kaudella 2014–2015 itävaltalaisseura Red Bull Salzburgissa. Syyskuussa 2019 hän siirtyi italialaisseura Genoaan. Hän on pelannut Serie A:ssa 15 ottelua, joista yhdeksän ottelua avauskokoonpanossa.

Ankersen pelasi Tanskan maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2013 ystävyysottelussa Puolaa vastaan. Hän on toukokuun 2020 loppuun mennessä pelannut 27 maaottelua. Hän teki maalin marraskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan.

Peter Ankersenin kaksosveli Jakob Ankersen on pääsarjatason jalkapalloilija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Peter Ankersen Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Peter Ankersen** Wikimedia Commonsissa
**Dégnékoro** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 25 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 10 100 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Dégnékoron kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Kaladougoun ja Kilidougoun, idässä Benkadin, etelässä Bancon ja N’Golobougoun ja lännessä Kémékafon ja N’Garadougoun kuntiin. Maisemaa leimaavat tasanko ja Dégnékoron pohjoispuolella kohoava kukkula. Kasvillisuus on metsä- ja heinäsavannia.

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat bambaroita, djulia ja fulbeja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio, maissi, bataatti sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla, seesami ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 30.3.2018.
2. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 7.7.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Dégnékoro 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 7.7.2018.
**Suomi-talo** on Pietarin ydinkeskustassa sijaitsevassa rakennuksessa oleva suomalaistoimijoiden keskittymä, jonka perustamisajatuksena on saada suomalaisuudelle näkyvyyttä Pietarissa.

Talon taustavoimat ovat Pietari-säätiö ja sen hallinnoima Suomen Pietarin-instituutti. Suomi-talossa toimivat muun muassa Pietarin suomalainen koulu, Suomalais-venäläinen kauppakamari ja useiden suomalaisten yritysten ja julkisten toimijoiden edustustot. Talossa on myös työskentely- ja majoitustiloja suomalaisille taiteilijoille ja tutkijoille.

Suomi-talon rakennus on valmistunut vuonna 1847. Alun perin se kuului Pietarin suomalaisen seurakunnan kirkkokartanoon. Siinä on tilaa 4 000 neliömetriä. Talo oli vuoteen 2018 vuokralla Pietarin kaupungilta. Suomi-talo vihittiin 25. lokakuuta 2009, ja se otettiin käyttöön keväällä 2010.

Talousvaikeudet
---------------

Vuosina 2008–2010 Pietari-säätiö otti 13,5 miljoonan euron lainan Suomi-talon kunnostukseen. Se ei kuitenkaan kyennyt lyhentämään lainaa vuoden 2012 jälkeen, jolloin velka siirtyi takaajana olleen Suomen valtion maksettavaksi. Opetus- ja kulttuuriministeriön selvityksessä vuodelta 2014 ehdotettiin, että Suomen valtio hankkii talon omistukseensa.

Siirtyminen Suomen valtion omistukseen
--------------------------------------

Suomen valtio teki vuonna 2016 päätöksen ostaa Suomi-talo Venäjän Federaatiolta. Talon ostaja- ja omistajatahona Suomen valtion puolesta toimi valtion omistama erikoistehtäväyhtiö Governia Oy. Kauppakirja allekirjoitettiin 27.4.2018 ja talo siirtyi Governian omistukseen toukokuussa 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomi-talon historiikki Suomi-talo.  Arkistoitu 4.6.2015.
2. 1 2  Pietarissa avataan Suomi-talo. Yle, uutiset 7.10.2009
3. ↑  Suomi-talon tulo Pietarin keskustaan varmistui. Ylen uutiset 20.7.2008, päivitetty 1.11.2009, viitattu 24.5.2018
4. ↑  Radion sinfoniaorkesteri soittaa pitkän tauon jälkeen Pietarissa. Yle, uutiset 23.10.2009
5. ↑  Salovaara, Outi: Suomalaiset veronmaksajat maksavat yhä Pietarin Suomi-talon remonttivelkoja (Vain tilaajille) *hs.fi*.  5.5.2015.  Arkistoitu 26.6.2015. Viitattu 26.5.2015.  (Artikkeli luettavissa Archive.today -palvelussa)
6. ↑  Suomi-talo Governian omistukseen – Uuden toimintakonseptin kehittäminen alkaa *governia.fi*.  15.5.2018.  Arkistoitu 16.5.2018. Viitattu 15.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomi-talon kotisivut
* Suomi-talon esittelyvideo Youtubessa
**Matthew Rutledge "Matt" Schaub** (s. 25. kesäkuuta 1981 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Atlanta Falconsissa.

NFL-ura
-------

Atlanta Falcons varasi Virginian yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Schaub vuoden 2004 NFL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden kuudennella kierroksella. Hän pelasi Falconsissa kolmen kauden ajan tähtipelinrakentaja Michael Vickin varamiehenä. Houston Texans hankki Schaubin aloittajakseen ennen kautta 2007, annettuaan sitä ennen kenkää edelliselle ykköselleen David Carrille. Schaub toimi Houstoniin saapumisensa jälkeen joukkueen ykköspelinrakentajana seitsemän kautta, lukuun ottamatta loukkaantumisten takia sivuun jääneitä otteluita.

Maaliskuussa 2014 Texans myi Schaubin Oakland Raidersiin vaihdossa varaustilaisuuden varausvuoroon. Oaklandissa Schaub joutui antamaan tilaa tulokkaalle Derek Carrille, mutta sai myös peliaikaa joukkueessa. Oakland vapautti Schaubin sopimuksesta kauden 2014 päätteeksi.

Kaudeksi 2015 Schaub teki sopimuksen Baltimore Ravensin kanssa. Hän pelasi Baltimoressa Joe Flaccon varamiehenä. Kaudeksi 2016 Schaub siirtyi Atlanta Falconsiin. Hän on pelannut joukkueessa Matt Ryanin varamiehenä.

Lähteet
-------

1. ↑  Falcons agree to deal backup QB Schaub to Houston (englanniksi) ESPN. Viitattu 1.8.2012.
2. ↑  Matt Schaub traded from Texans to Oakland Raiders *nfl.com*. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  Jamison Hensley: Where Matt Schaub's contract ranks among backup quarterbacks ESPN. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matt Schaub** Wikimedia Commonsissa
**Kirja** on Taivalkosken kirkonkylässä vuonna 2005 julkistettu Kalle Päätalon muistomerkki, jonka on tehnyt taiteilija, arkkitehti Arja Renell. Teokseen liittyy Tampereella vuonna 2014 julkistettu teos *Maaltamuutto*.

Teräksinen teos *Kirja* koostuu avoimesta kirjasta torin päädyssä ja siitä irronneista lehdistä torin viereisessä puistossa. Kalle Päätalo oli ottanut kantaa muistomerkin luonteeseen: hän ei halunnut näköispatsasta. *Kirja*-teos on tehty corten-teräksestä, jonka pintaan muodostuva oksidikerros, tiivis ruostepinta, on lämpimän ruskea. Teokseen puistossa olevan osan yhteydessä on kaksi kivipenkkiä, jotka on tehty harmaasta graniitista, niiden yläpinta on tasoittamaton, louhimisen jäljiltä. Teos sai vuoden 2005 ympäristötaideteospalkinnon. 

Taideteoshanke lähti liikkeelle keväällä 2003, jolloin Taivalkosken kunnanhallitus sai Kalle Päätalon seura ry:ltä ja Kallioniemi-säätiöltä aloitteen muistomerkin hankkimisesta.
  

* Kirjan "selkäpuoli".*Kirjan* "selkäpuoli".
* Torin viereisessä puistossa olevia "kirjan lehtiä".Torin viereisessä puistossa olevia "kirjan lehtiä".
* Osa teoksesta on torin viereisessä puistossa.Osa teoksesta on torin viereisessä puistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalle Päätalon muistomerkki; Kirjastovirma
2. ↑  Kalle Päätalolla on muistomerkki nyt myös Tampereella; Yle 16.6.2014
3. 1 2  Vääräniemi, Auni: Pää­ta­lon elä­män­työl­le muis­to­merk­ki *Kaleva*.  10.7.2005. Viitattu 8.9.2022.
4. ↑  [ Kalle Päätalon muistomerkki
paljastetaan kirjailijan nimikkoviikolla] *Turun Sanomat*.  6.7.2005. Viitattu 8.9.2022.
5. ↑  Päätaloa muistavalle teräskirjalle ympäristöteospalkinto; Yle 6.2.2006

Aiheesta muualla
----------------

* Kirja - Kalle Päätalon muistomerkki Taivalkosken kunnan sivuilla
*Tämä artikkeli käsittelee Lontoon kaupunginosaa. Poplar River käsittelee samannimisiä jokia.*
**Poplar** on Lontoon East Endin kaupunginosa Thames-joen varrella lähellä Canary Wharfia. Se on saanut nimensä jokivarren kosteikoissa kasvaneista harmaa- ja mustapoppeleista. Poplarin kylä kasvoi jokivarren telakoiden työläisten asuinpaikkana, varsinkin 1800-luvulla West India Docks-telakan perustamisen jälkeen.

Poplar oli aikoinaan itsenäinen kylä. Kuuluisia rakennuksia ovat Pyhän Matteuksen kirkko 1600-luvulta, ja vuonna 1951 valmistunut vuokratalo Lansbury Estate.

1970-luvulla Poplarin asunnoista 97,6 prosenttia oli vuokrataloja.

Toisen maailmansodan jälkeen alue oli Lontoon köyhimpiä. Perheissä oli paljon lapsia mutta vähän rahaa, isät työskentelivät telakoilla tai apumiehinä. Kätilö Jennifer Worth on kuvannut aluetta muistelmissaan, joihin perustuu televisiosarja *Hakekaa kätilö*.

* Broomfield streetin vuokrataloja ennen remonttiaBroomfield streetin vuokrataloja ennen remonttia
* Remontin jälkeenRemontin jälkeen

Lähteet
-------

1. 1 2  Poplar Hidden London. Viitattu 25.6.2014.
2. ↑  Survey of London: volumes 43 and 44 - Poplar, Blackwall and Isle of Dogs British History Online. Viitattu 25.6.2014.
3. ↑  Nuns from the order that inspired 'Call the Midwife’ never miss a show Telegraph. Viitattu 25.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Poplar** Wikimedia Commonsissa
**Ina (Alma Josefina) Rosqvist** (22. joulukuuta 1865 Loviisa – 11. syyskuuta 1942 Loviisa) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Suomen ensimmäisiä naislääkäreitä. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1896, erikoistui sen jälkeen kulkutauteihin ja teki merkittävää työtä tuberkuloosilääkärinä silloisen kansantaudin hoitamisessa ja vastustamisessa.

Rosqvistin vanhemmat olivat merikapteeni Johan Fredrik Rosqvist ja Maria Josefina Fagerström.

Rosqvistin ystäviin kuului Karolina Eskelin, joka matkusti Ellen Ahlqvistin kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he toimivat lääkärinä. Rosqvist tutustui Eskelinin tyttökoulun jatkoluokilla. He etenivät opinnoissa yhtä aikaa niin että suorittivat ylioppilastutkinnon 1885, filosofian kandidaatin tutkinnon 1888 ja valmistuivat lääketieteen lisensiaateiksi 1896. Hän kirjoitti kokemuksistaan lavantautia sairastavien hoidossa tutkielman, joka ilmestyi 1899. Sittemmin hän keskittyi tuberkuloosin hoitoon muun muassa Helsingin Marian sairaalassa 1897–1923, ja samalla hän toimi Helsingin tuberkuloosipoliklinikan ylilääkärinä vuodesta 1904 ja Helsingin kaupungin tuberkuloosilääkärinä vuodesta 1923. Rosqvist oli useiden taudin torjumista pohtineiden komiteoiden jäsen.

Rosqvist toimi myös tutkijana ja valistajana sekä kirjoitti artikkeleita ja piti esitelmiä. Hän teki selvityksen parantoloiden ja poliklinikoidan toiminnasta eri maissa, ja sen pohjalta mietittiin tuberkuloosityön järjestämistä Suomen maaseudulla. Hän oli aktiivinen myös järjestötyössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sainio, Venla: / Rosqvist, Ina (1865–1942) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 24.1.2021.
2. 1 2 3 4  Ina Rosqvist, Tiedenaisia. viitattu 14.1.2017
3. 1 2  Forsius, Arno: Ellen Ahlqvist (1870–1920) – yksityislääkäri ja tuberkuloosilääkäri. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 14.1.2017

Kirjallisuutta
--------------

* Parvio, Salme, "Ina Rosqvist 1865–1942". Kirjassa Suomen Naislääkäriyhdistys 1947–1987. Helsinki 1987.
* Lääkärimatrikkeli 1927.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Las Siete Partidasin vuoden 1555 version ensimmäinen sivu.
**Las Siete Partidas** on laajin keskiaikainen lakikokoelma, joka koottiin ja kirjoitettiin Kastilian ja Leonin kuninkaan Alfonso X:n (Viisaan) hallitessa 1200-luvun puolivälissä. Lakikokoelmalla oli suuri vaikutus myös Latinalaisessa Amerikassa, jossa sitä noudatettiin aina 1800-luvulle saakka.

Teos perustuu roomalaiseen lakiin, patriarkkojen ja kirkkoisien määräyksiin sekä Kastilian ja Leonin omiin lakeihin. Las Siete Partidas on suuresti vaikuttanut espanjalaisen maailman oikeuskäsitykseen ja henkiseen ilmapiiriin jatkuvasti otettavien uusintapainostensa kautta. Las Siete Partidasin ensimmäinen painos julkaistiin Sevillassa vuonna 1491. Teos ilmestyi lähes nykyisessä kirjoitusasussaan vuonna 1555 kuninkaallisen Intioiden neuvoston toimeksiannosta kuninkaallisen Intioiden neuvoston jäsenen, lisensiaatti Gregorio Lópezin, toimittamana. Painajana oli Andrea de Portonarisin kirjapaino Salamancassa. Teoksesta otetaan edelleenkin uusia painoksia. Las Siete Partidasin vuoden 1555 painoksen nimilehdellä mainitaan painoksen toteuttajaksi Intioiden kuninkaallinen neuvosto. Lakikokoelman avulla merentakaiset maat yritettiin liittää tiukasti emämaahan. Nimilehden taustalla Kaarle V osoittaa suosiotaan lisensiaatti Lópezille seuraavin sanoin:

> »Koska Intioiden neuvosto on teidän puolestanne, lisensiaatti Gregorio López, selostanut minulle teidän selvittäneen ja toimittaneen las siete partidasin kirjat, johon hyvin hyödylliseen työhön olette uhrannut paljon aikaa ja henkilökohtaista vaivannäköä, niin he pyytävät minua antamaan teille lisenssin ja valtuutuksen, jolla te ja teidän perijänne, tai se, jolle te tai perijänne tuon vallan haluavat antaa, niin ettei kukaan muu henkilö, voi painattaa kyseisiä toimittamianne partidoja; ja oikeuden myydä niitä valtakunnassani ja herruuksissani seuraavien neljänkymmenen vuoden aikana, tai minkä suosiolliseksi näkisin...ja että voitte myydä kutakin jo painamanne teoksen sivua viiden maravedin hintaan. Ja että kirjoja, jotka painatte tämän ensimmäisen painoksen jälkeen, ette voi myydä, ennen kuin ne on tuotu neuvostolleni, joka päättä niiden myyntihinnan...» 
> 
>

Lähteet
-------

Pariisissa vuonna 1855 painettu espanjankielinen Las Siete Partidas, joka käsittää viisi nidosta ja neljätuhatta sivua. Vuonna 2004 ilmestyi viimeisin painos Espanjan valtion kustantamana.
**Spiritual Battle** (2000) on norjalaisen Drottnar-yhtyeen albumi, joka on kokoelma yhtyeen kahdesta ensimmäisestä julkaisusta. Molemmat äänitettiin X-Ray Sudiosissa. Albumin julkaisi brittiläinen levy-yhtiö Plankton Records.

Yleiskatsaus
------------

Kappaleet "Away from the Destruction", "Doom of Antichrist", "Missing Souls" ja "Frykt Ikke" ovat peräisin toukokuussa 1997 äänitetyltä demolta *Doom of Antichrist*, jolloin yhtyeen nimi oli Vitality. Tyyliltään kappaleiden musiikki on death-doom metalia ja laulu niillä on matalaa murinaa.

"A White Realm", "Natten på Harmageddon" ja "Spiritual Battle" -kappaleet äänitettiin syyskuussa 1998, jolloin yhtye oli vaihtanut nimensä Drottnariksi. Kappaleet julkaistiin promolevynä, joka nimettiin *A White Realmiksi*. Sen musiikkityyli on viikinkimetallia, josta yhtye alkuaikoina tunnettiin parhaiten. Kappaleet ovat minimalistisia ja niillä painottuu groovaava rytmi.

Albumin sanoitukset käsittelevät Ilmestyskirjan sisältöä sekä sodankäyntiä henkimaailmassa. *Spiritual Battle* sai myönteisiä arvioita kriitikoilta: esimerkiksi brittiläinen Cross Rhythms -julkaisu antoi albumille 8 pistettä 10:stä 1. helmikuuta 2001 julkaistussa arviossaan. Albumi toi yhtyeelle myös ihailijakunnan underground metal -piireissä: *Spritual Battlen* julkaisun aikoihin verkkolehti *Info-Black.com - The Ultimate Black Metal Informative Site* väitti yhtyettä käsittelevässä jutussaan, että "Drottnar kuuluu skandinaavisten underground-piirien eliittiin."

Kappalelista
------------

1. "A White Realm" (6:30)
2. "Natten på Harmageddon" (4:40) .mp3 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. "Spiritual Battle" (4:44) .mp3 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. "Away from the Destruction" (7:12)
5. "Doom of Antichrist" (5:39)
6. "Missing Souls" (4:08)
7. "Frykt Ikke" (6:21)

Yhtyeen kokoonpano albumilla
----------------------------

* Sven-Erik Lind – laulu
* Karl Fredrik Lind – kitara
* Bjarne Peder Lind – basso
* Glenn-David Lind – rummut

Lähteet
-------

1. ↑  Cranson, David: Drottnar - Spiritual Battle  Thursday 1st February 2001. Cross Rhythms Music. Viitattu 20.11.2007.
2. ↑  Drottnar Info-Black.com - The Ultimate Black Metal Informative Site. Viitattu 20.11.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Spiritual Battle Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumin arvio Guitar6.Com-sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Albumi *Spiritual Battle* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
* Albumi The Whipping Post -sivulla
* Albumi Music Vault -sivulla[vanhentunut linkki]
**Spirit of Nature** (täydellinen nimi **Spirit of Nature Wood Architecture Award**) on vuonna 2000 ensimmäisen kerran jaettu kansainvälinen arkkitehtuuripalkinto, jota jakaa suomalainen Puu kulttuurissa -yhdistys kahden vuoden välein Lahdessa. Palkintoa on rahoittanut Suomen Metsäsäätiö.

Spirit of Nature Wood Architecture Award -palkinnon myötä Puu kulttuurissa ry haluaa tukea ja nostaa esiin kansainvälisellä tasolla arkkitehtuuria, jossa puulla materiaalina on keskeinen asema.

Palkinto myönnetään rakennustaiteellisista ansioista henkilölle tai ryhmälle, joka on töissään osoittanut puumateriaalin etevää ja luovaa käyttöä. Vuonna 2000 palkinnon arvo oli 50 000 euroa ja sittemmin 40 000 euroa. Vuonna 2015 palkintona ei myönnetty rahaa.

Vuonna 2010 jaettiin ensimmäisen kerran Young Spirit of Nature -palkinto, jolla kannustetaan Suomessa opiskelevia arkkitehtiopiskelijoita luovaan puun käyttöön. Palkinnon suuruus on 5 000 euroa.

Puu kulttuurissa ry:n toiminnan tarkoituksena on edistää ja vaalia kulttuuriperintöä, jossa on läsnä luonto. Suomalaisen musiikin, kuvataiteiden ja arkkitehtuurin maine lepää yhdistyksen mukaan tämän perinnön varassa. Spirit of Nature -palkinnon myötä yhdistys haluaa edesauttaa ja vaalia perinteeseen liittyvien kestävien arvojen jatkumista.

Palkitut
--------

* 2000: Renzo Piano, Italia
* 2002: Kengo Kuma, Japani
* 2004: Richard Leplastrier, Australia
* 2006: Peter Zumthor, Sveitsi
* 2008: José Cruz Ovalle, Chile
* 2010: Hermann Kaufmann, Itävalta
* 2012: Bijoy Jain, Intia
* 2015: Mika Airaksela, Suomi

Young Spirit of Nature -palkinto
--------------------------------

* 2010: Sanna Jokimäki (s. 1985) puurakenteisia tilaelementtejä käsittelevästä diplomityöstä

Lähteet
-------

1. ↑  Pirkko Kotirinta: Palkittu arkkitehti uskoo paikalliseen osaamiseen.  *Helsingin Sanomat*, 10.9.2010, s. C2.
2. ↑  Sirén, Vesa: Puuarkkitehtuurin palkinto myönnettiin ensi kertaa Suomeen – palkintosumma oli yllättäen nolla euroa *HS.fi*.  6.9.2015.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 6.9.2015.
3. ↑  Puuarkkitehtuuripalkinto meni Itävaltaan *Yle Uutiset*.  9.9.2010. Viitattu 6.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Puuarkkitehtuuripuisto Lahdessa, Pro Puu ry:n sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Baltic Pearl
**Baltic Pearl** (ven. Балтийская жемчужина, *Baltijskaja žemtšužina*) on Pietariin rakenteilla olevan huippumoderniksi kuvaillun kaupunginosan kehityshanke. Itämeren helmi sijaitsee Nevanlahden perukassa Itämeren rannalla, kaupungin lounaisosassa Kraasselan piirissä.

Historia
--------

Sopimus kaupunginosan rakentamisesta solmittiin toukokuussa 2005 Shanghaissa kuvernööri Valentina Matvijenkon ja sijoittajien välillä. Hankkeen on arvioitu valmistuvan 2013. Suomalainen SRV aloitti kauppakeskuksen rakentamisen syksyllä 2010.

Palvelut
--------

Kaupunginosa tulee sisältämään

* Asuntoja 35 000 ihmiselle, yli miljoona neliömetriä asuintilaa.
* Sosiaaliset palvelut: lastentarhat, koulut, kirjastot, terveyskeskukset, puistotilaa.
* Liiketoiminta: toimistotilat, hotellit, ostoskeskukset.

Omistajat
---------

Kaupunginosan omistavat kokonaan Kiinassa toimivat yritykset. Suurimmat osanottajat ovat:

* Shanghai Industrial Investment (holdings) Co. Ltd
* Shanghai Euro-Asian Industrial Development Center
* Brilliance Group Co. Ltd
* Jin Jiang International Holdings Co. Ltd
* Shanghai Greenland Group

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baltic Pearl**.
* Hankkeen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* SRV:n tiedote. Maaliskuu 2010.[vanhentunut linkki]
**Thomas Füri** (22. heinäkuuta 1947 Bern – 23. heinäkuuta 2017) oli sveitsiläinen viulisti.

Füri syntyi musikaaliseen perheeseen ja sai varhaisimmat viulutuntinsa Erich-isältään. Hän aloitti yhteistyön Camerata Bern -orkesterin kanssa jo 20-vuotiaana ilman konservatorion diplomia ja toimi myöhemmin sen johtajana vuosina 1979–1993. Hän suoritti muodolliset opintonsa Bernin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa Max Rostalin ja Juilliard Schoolissa Ivan Galamianin johdolla. Füri toimi Camerata Bernin johdossa luomansa uran ohella muiden sveitsiläisorkesterien konserttimestarina. Hän levytti Camerata Bernin kanssa Deutsche Grammophonille ja sai palveluksistaan musiikin alalla Bernin kantonin musiikkipalkinnon. Hän toimi Baselin kaupungin musiikkiakatemian viulunsoiton professorina ja opetti myös Winterthurin konservatoriossa sekä Zürichin taidekorkeakoulussa. Hän teki vaimonsa kanssa opetusmatkan vähäosaisten lasten pariin Londrinaan brasilialaisviulisti Roney Marczakin kutsusta.

Füri nähtiin vuoden 1997 *Titanic*-elokuvassa soittajana. Elokuvassa esiintyi hänen kanssaan kvintetti *I Salonisti*, jossa Füri soitti vuosina 1985–2000. Füri perusti vuonna 1994 Baselissa toimineen Aria-kvartetin, joka piti kaupungissa konserttisarjan.

Füri kuoli 70-vuotispäiväänsä seuranneena päivänä pitkään sairastettuaan. Leskeksi jäi sopraano Ursula Füri-Bernhard, jonka kanssa Fürillä oli kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bibliothèque nationale de France: Thomas Füri
2. 1 2 3 4  The Strad: Violinist Thomas Füri, former director of Camerata Bern, dies aged 70


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Thomas Gilbert** oli englantilainen merikapteeni. Hänen mukaansa on nimetty Tyynellämerellä sijaitsevat Gilbertsaaret ja Kiribatin valtio, sillä nimi Kiribati tulee nimen Gilbert monikkomuodon ääntämyksestä paikallisella gilbertin kielellä.

Gilbert oli vuosina 1787–1789 *Charlotte*-laivan kapteenina laivastossa, joka kuljetti ensimmäiset karkotusvangit Australiaan. Ollessaan paluumatkalla Australiasta Kiinaan vuonna 1788 Gilbert ja hänen kanssaan purjehtinut *Scarborough*-laivan kapteeni John Marshall löysivät ja kartoittivat useita eurooppalaisille entuudestaan tuntemattomia saaria, muun muassa Aranukan, Kurian, Abaiangin ja Tarawan. Venäläinen tutkimusmatkailija Adam Johann von Krusenstern nimesi 1820-luvulla koko saariryhmän Gilbertsaariksi Gilbertin mukaan. Marshallin mukaan nimettiin puolestaan Marshallinsaaret.

Lähteet
-------

1. ↑  Gilbert Islands (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 22.12.2019.
2. ↑  Michaela Ann Cameron: Charlotte (englanniksi) The Dictionary of Sydney. Viitattu 22.12.2019.
3. ↑  Barrie Macdonald: *Cinderellas of the Empire: Towards a History of Kiribati and Tuvalu*, s. 15. Univeristy of the South Pacific 2001. Google Books (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Baltimore/Washington International Thurgood Marshall Airport** (aikaisemmin **Friendship International Airport** ja **Baltimore/Washington International Airport**; IATA: **BWI**, ICAO: **KBWI**, FAA LID: **BWI**) on Yhdysvaltain Marylandissa sijaitseva julkinen lentoasema. Lentoaseman läpi kulki vuonna 2016 yli 25 miljoonaa matkustajaa, mikä tekee siitä Marylandin vilkkaimman lentoaseman. Asema sijaitsee 14 kilometrin päässä Baltimoresta ja 51 kilometrin päässä Washington DC:sta.

Lentoasemalla on kolme kiitotietä: 10/28 (noin 3 200 metriä pitkä), 15L/33R (1 520 metriä) ja 15R/33L (2 900 metriä).

Historiaa
---------

Ensimmäiset suunnitelmat Baltimoren-Washingtonin kansainvälisen lentoaseman rakentamiseksi tehtiin vuonna 1946 ja rakennustyöt aloitettiin seuraavana vuonna. Lentoaseman alkuperäinen nimi oli Friendship International Airport ja se toimi aluksi Baltimoren kaupungin alaisuudessa. Presidentti Harry S. Truman vihki lentoaseman käyttöön 24. kesäkuuta 1950.

Marylandin osavaltion liikenneministeriö osti lentoaseman itselleen 36 miljoonan dollarin hintaan vuonna 1972. Seuraavana vuonna lentoaseman nimi muutettiin muotoon Baltimore/Washington International Airport. Osavaltio teki lentoasemalla 1970-luvun aikana mittavia laajennustöitä, joiden myötä esimerkiksi lentoaseman pinta-ala tuplaantui.

Vuonna 2005 lentoaseman nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa Baltimore/Washington International Thurgood Marshall Airport. Nimi on viittaus Baltimoressa syntyneeseen Yhdysvaltain korkeimman oikeuden entiseen tuomariin Thurgood Marshalliin, joka oli Yhdysvaltain korkeimman oikeuden ensimmäinen afroamerikkalainen tuomari.

Lentoaseman matkustajamäärät ovat kasvaneet vuosien saatossa merkittävästi. Vuonna 1984 lentoaseman läpi kulki noin 6,7 miljoonaa matkustajaa, 1994 12,8 miljoonaa ja 2014 22,3 miljoonaa.

Lähteet
-------

Lentoaseman pohjapiirros
1. 1 2  Baltimore/Washington Int. Thurgood Marshall Airport (alasivuineen) *Airport IQ 5010*.  Arkistoitu 21.4.2018. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  About BWI *Baltimore/Washington International Thurgood Marshall Airport*. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  BWI Timeline *Baltimore/Washington International Thurgood Marshall Airport*. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)
4. 1 2 3  BWI Marshall Airport Facts & Figures *Baltimore/Washington International Thurgood Marshall Airport*. Viitattu 21.4.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baltimore/Washington International Thurgood Marshall Airport** Wikimedia Commonsissa

* Lentoaseman verkkosivusto (englanniksi)
* Baltimore/Washington International Thurgood Marshall Airport (Form 5010 PDF) (englanniksi)
**Verena Bettina Ross** (s. 4. maaliskuuta 1968) on saksalainen taloustieteen maisteri ja Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (ESMA) toimitusjohtaja kesäkuusta 2011 lähtien. Hän johtaa viraston päivittäistä toimintaa ja yhdessä ESMA:n puheenjohtajan kanssa muodostaa ESMA:n ylimmän johdon. ESMA on Pariisiissa toimiva EU:n erillisvirasto, joka työskentelee sijoittajansuojan parantamiseksi sekä rahoitusmarkkinoiden vakauden ja moitteettoman toiminnan edistämiseksi. Virasto valvoo suoraan luottoluokituslaitoksia ja kauppatietorekistereitä. Viraston palveluksessa on noin 200 ihmistä.

Ross on opiskellut kiinan kieltä ja kiinalaista kulttuuria Hampurin yliopistossa (1987–1990) ja kiinan kieltä Taiwanin normaaliyliopistossa Taiwanin Taipeissä (helmi–marraskuu 1990). Hän suoritti Lontoon yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) pääaineinaan kiinan kieli ja taloustieteet (1991–1993). Vuosina 1993–1994 hän suoritti taloustieteen maisteriopinnot samassa yliopistossa.

Ennen ESMA:an siirtymistään Ross on työskennellyt Britannian Financial Services Authorityssä (FSA) vuodesta 1998 lähtien erilaisissa johtotehtävissä. Tätä ennen hän on ollut muun muassa Bank of Englandissa ekonomistina ja pankkitoiminnan valvojana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Arkistoitu kopioCV Verena Ross (pdf) Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA), esma.europa.eu.  Arkistoitu 8.3.2019. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Arkistoitu kopioWho's who Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA), esma.europa.eu.  Arkistoitu 9.5.2019. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  FSA director Verena Ross to become chief of EU regulator The Telegraph, telegraph.co.uk. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
4. ↑  Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA) Euroopan unioni, europa.eu. Viitattu 7.3.2019. (suomeksi)
Tugan Sokhiev
**Tugan Taimurazovitš Sohijev** (ven. Туган Таймуразович Сохиев; s. 1977 Vladikavkaz, Ossetia) on venäläinen kapellimestari, joka on nopeasti luonut kansainvälistä uraa. Sohijev sai koulutuksensa Pietarin konservatoriossa Ilja Musinin ja Leonid Kortšmarin oppilaana ja tämän kuoleman jälkeen opiskeli jonkin aikaa Juri Temirkanovin johdolla. Vuonna 2000 Sohijev teki läpimurron voittamalla Prokofjev-kapellimestarikilpailun Pietarissa.

Sohijev nimitettiin kilpailun jälkeen Venäjän valtionorkesterin ylikapellimestariksi ja Pohjois-Ossetian filharmonikoiden taiteelliseksi johtajaksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2003 asti. Vuonna 2001 Sohijev johti ensi kerran Kirovin oopperassa teoksen *Matka Reimsiin*. Metropolitan-oopperassa hän debytoi 2003 *Jevgeni Oneginilla*. Britannian debyytti tapahtui 2002 Walesin kansallisoopperassa *La Bohèmella*. Vuonna 2003 Sohijev valittiin Walesin kansallisoopperan ylikapellimestariksi, mutta hän erosi tehtävästä jo vuotta myöhemmin stressiin vedoten. Nykyisin hän on Toulousen Theatre du Capitolen orkesterin päävierailija ja taiteellinen neuvonantaja.

Sohijev on johtanut BBC:n filharmonista orkesteria, Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesteria, Concertgebouw-orkesteria ja Frankfurtin radion sinfoniaorkesteria. Suomessa hän johti lokakuussa 2007 Radion sinfoniaorkesteria. Sohijevin ensimmäinen levytys Theatre du Capitolen orkesterin kanssa sisälsi Pjotr Tšaikovskin neljännen sinfonian ja Modest Musorgskin *Näyttelykuvia*.

Sohijev on ollut Bolšoi-teatterin ylikapellimestari lähes kymmenen vuotta ja myös Toulousen orkesterin ylikapellimestari, mutta hän on ilmoittanut 6. maaliskuuta 2022, että hän eroaa molemmista tehtävistä. Toulousen orkesteri vaati häntä tuomitsemaan Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan, mitä hän ei voi tehdä, koska se tietäisi Venäjällä pahimmillaan 15 vuoden vankeusrangaistusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Maailmankuulun Bolshoi-teatterin ylikapellimestari eroaa Ylen uutiset 6.3.2022

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tugan Sohijev** Wikimedia Commonsissa

* Tugan Sohijevin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jere Julius Aallikko** (s. 28. helmikuuta 1994 Imatra) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana Kakkosen OTP:ssa. Aallikko on pelannut Viron Meistriliigassa Levadian riveissä.

Seurajoukkueet
--------------

Jere Aallikon pelaajaura aikuisten tasolla alkoi Kolmosessa IPS:n riveissä kaudella 2010. Aallikko siirtyi tammikuussa 2012 unkarilaisen Honvédin organisaatioon, jossa pelejä kertyi vain juniorijoukkueissa. Aallikko siirtyi kaudeksi 2014 Viron Meistriliigan Levadiaan, jossa hän pelasi seitsemän Viron liigan ottelua. Aallikko pelasi myös yhdessä Mestarien liigan karsintaottelussa heinäkuussa 2014 sekä Levadian reservijoukkueessa Viron kakkostasolla Esiliigassa. Levadia voitti kaudella 2014 Meistriliigan ja Viron mestaruuden. Aallikko aloitti kauden 2015 Levadiassa, mutta siirtyi loppukaudeksi Norjan 2. divisjonissa pelanneeseen Notoddeniin.

Aallikko palasi Suomeen kaudella 2016, kun hän teki loppukauden sopimuksen Kakkosessa pelanneen Kultsun kanssa. Aallikko pelasi loppukauden aikana yhdeksän ottelua Kakkosessa. Tammikuussa 2017 Aallikko siirtyi Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi kaudella 2017 yhteensä 24 Ykkösen ottelua. Kaudella 2018 Aallikko pelasi 25 Ykkösen ottelua ja teki niissä neljä maalia. Aallikko teki jatkosopimuksen AC Oulun kanssa myös kausista 2019–2020. Aallikko pelasi kaudella 2019 yhteensä 22 Ykkösen ottelua ja kaudella 2020 niin ikään 22 sarjaottelua, kun AC Oulu voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. Hän siirtyi kaudeksi 2021 Kakkosessa pelaavan OTP:n riveihin.

Maajoukkue
----------

Jere Aallikko debytoi ikäluokkansa (1994) maajoukkueessa 19-vuotiaana 22. maaliskuuta 2013 Traiskirchenissä pelatussa ottelussa Itävalta–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kolme maaottelua ja yhden ottelun vuotta vanhempien (1993) maajoukkueessa.

Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Aallikko debytoi 20-vuotiaana 16. tammikuuta 2015 Pietarissa pelatussa ottelussa Viro–Suomi. Aallikko pelasi kaksi nuorten maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Viron suurin seura nappasi Imatran jalkapallolupauksen Imatralainen 17.9.2013.  Arkistoitu 25.3.2018. Viitattu 25.3.2018.
2. ↑  Jere Aallikko Kultsun keskikentälle Etelä-Saimaa 26.7.2016.
3. ↑  Keskikentälle vahvistusta – Jere Aallikko AC Ouluun AC Oulu 25.1.2017.
4. ↑  Pennaselle ja Aallikolle sopimukset – Isokangas, Puukka ja Korkala täydentävät taustaryhmän AC Oulu 16.3.2018.
5. ↑  Jere Aallikolle kahden vuoden jatkosopimus AC Oulu 7.12.2018.
6. ↑  Jalkapallokirja 2014
7. ↑  Jalkapallokirja 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Jere Aallikko Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jere Aallikko Soccerwayn sivuilla
**Mpikan piiri** on yksi Sambian Muchingan maakunnan kahdeksasta piiristä. Aiemmin piiri oli yksi Sambian suurimmista piireistä (noin 41000 km2), mutta vuonna 2017 siitä erotettiin Lavushimandan ja Kanchibiyan piirit, minkä myötä Mpikan piirin pinta-ala on nykyisin 17167 km2. Mpikan piirin rajanaapureita ovat Lavushimandan piiri etelässä, Shiwang'andun piiri pohjoisessa, Kanchibiyan piiri koillisessa ja Chaman piiri luoteessa sekä Itäisen maakunnan puolella sijaitsevat Lundazin ja Mambwen piirit kaakossa.

Mpikan piiri sijaitsee noin 650 km päässä valtion pääkaupungista Lusakasta ja noin 180 km päässä maakunnan pääkaupungista Chinsalista. Maanteiden lisäksi Mpikan piirin kautta kulkee rautatie ja lentokenttä sijaitsee Chibansan alueella noin 7 km päässä piirin keskushallinnosta.

Mpikan piirissä pääasialliset tulonlähteet ovat erilaisten raaka-aineiden tuotanto sekä maatalous. Piirin keskeisen sijainnin ja hyvien liikenneyhteyksien myötä alue olisi kuitenkin otollista erilaiselle teollisuudelle sekä muulle taloudelliselle toiminnalle. Maataloudessa alueen tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, kassava, durra, bataatti, hirssi ja sitrushedelmät. Yli 90% piirin maanviljelijöistä on pienviljelijöitä. Eläimistä alueella pidetään nautoja, vuohia, sikoja, lampaita sekä siipikarjaa.

Lähteet
-------

* Muchinga Province Provincial Administration: Mpika (englanniksi)
**Tegyra** (m.kreik. Τεγύρα, joskus myös *Tegyrai*, Τεγύραι, lat. *Tegyra* tai *Tegyrae*) oli antiikin aikainen kaupunki Boiotiassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin nykyisen Orchomenóksen kunnan alueella.

Tegyra tunnetaan ennen kaikkea sen lähellä vuonna 375 eaa. käydystä Tegyran taistelusta, jossa Pelopidaan johtama Theba voitti Spartan. Tegyrassa oli Apollon Tegyraiokselle omistettu temppeli, jossa toimi oraakkeli. Tämä oli suosiossa vielä persialaissotien aikaan, mutta oli lakannut toimimasta ennen Plutarkhoksen aikaa. Paikalla oli kaksi ihmeitätekevänä pidettyä vesilähdettä, joista toisen nimi oli Foiniks ("Palmupuu") ja toisen Elaia ("Oliivipuu"). Joskus Leton väitettiin jopa synnyttäneen Apollonin paikalla, ja läheinen vuori tunnettiin tähän viittaavalla nimellä "Delos".

Tegyra sijaitsi suhteellisen lähellä Orkhomenosta ja Aspledonia. Kaupungin sijaintipaikkaa ei kuitenkaan tiedetä varmuudella. Aiemmin se sijoitettiin usein nykyisen Pýrgoksen kylän (aiemmin Xerópyrgos) etelälaidalla sijaitsevalle pyöreälle kukkulalle noin viisi kilometriä itäkoilliseen Orchomenóksen kaupungista (38°30′46″N, 23°02′04″E). Nykyään kyseiselle paikalle sijoitetaan kuitenkin yleensä Aspledon, kun taas Tegyra sijoitetaan Aspledonin aiemmalle sijoituspaikalle Polygýraan noin viisi kilometriä Orchomenóksesta ja kaksi kilometriä Diónysoksen kylästä pohjoiseen (38°32′04″N, 22°57′28″E). Kyseiseltä paikalta on löydetty temppelin jäänteet sekä useita lähteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Tegyra (Pyrgos), Boiotia, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Smith, William: "Tegyra", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Tegyra *Pleiades*. Viitattu 9.10.2017.
4. 1 2  Pausanias: *Pausanias's Description of Greece*, s. 195. Nide 5/6. Toimittanut ja kääntänyt James George Frazer. Cambridge Library Collection - Classics. Cambridge University Press, 2012. ISBN 1108047270. Teoksen verkkoversio.
5. 1 2  Pritchett, William Kendrick: *Studies in Ancient Greek Topography: Passes*. Publications in classical studies, University of California (Berkeley), 28. Studies in Ancient Greek Topography, 4. University of California Press, 1965. ISBN 0520096606.
6. ↑  Buckler, John & Beck, Hans: *Central Greece and the Politics of Power in the Fourth Century BC*, s. 99–105. Cambridge University Press, 2008. ISBN 0521837057. Teoksen verkkoversio.
Kuningas Tegbesun symbolit.
**Tegbesu,** myös **Tegbessou**, **Tégbesu** (1740–1774) oli Dahomeyn kuningas. Hän ei ollut edeltäjänsä, kuningas Agajan vanhin poika, mutta hänestä tuli kuningas veljensä kanssa käydyn valtakamppailun seurauksena.

Tegbesun pitkän hallintoajan kuluessa voimakas Oyon kuningaskunta sai aikaan paljon paineita, ja jonka vasallisuhde hänen oli hyväksyttävä vuonna 1747. Tästä Dahomeyn kuningaskunta maksoi kovan hinnan varsinkin myöhemmin. Tegbesun yritykset lisätä kuningaskunnan osuutta orjakaupassa, jotta se voisi parantaa talouttaan eivät onnistuneet. Hän oli brutaali murskatessaan vastustajiaan ja hänet mainitaan helpottaneen kruunun seuraajien nimitysten prosesseja.

Katso myös
----------

* Dahomeyn kuningaskunta

Lähteet
-------

1. ↑  Houngnikpo, Mathurin C. ja Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 334. The Scarecrow Press, Inc. 2013.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dahomeyn kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Gangnihessou (n. 1600)
* Dakodonou (n. 1625 – 1645 )
* Houégbadja (1645 – 1685)
* Akaba (1685 – 1716)
* Hangbe (1716 – 1718)
* Agaja (1718 – 1740)
* Tegbesu (1740 – 1774)
* Kpengla (1774 – 1789)
* Agonglo (1789 – 1797)
* Adandozan (1797 – 1818)
* Guézo (1818 – 1858)
* Glele (1858 – 1889)
* Béhanzin (1889 – 1894)
* Agoli-Agbo (1894 – 1900)

 |

 |