recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vivienne Antonia Helen Spiteri** (s. 23. huhtikuuta 1953) on maltalaissyntyinen, Kanadan kansalaisuuden vuonna 1968 saanut cembalisti ja musiikkipedagogi. Hän valmistui musiikin kandidaatin arvolla Ottawan yliopistosta vuonna 1976 ja musiikin maisterin arvolla McGillin yliopistosta 1978. Hänen opettajinaan cembalonsoitossa toimivat Karen Holmes ja John Grew. Hän opiskeli myös elektronista, elektroakustista ja tietokonemusiikkia Haagissa 1989–1990 sekä elektroakustista musiikkia Pariisin yliopistossa 1990–1991.

Spiteri debytoi Montrealissa vuonna 1978. Hän on esiintynyt Ontariossa, Québecssä, Norjassa, Ruotsissa, Alankomaissa, Belgiassa, Englannissa ja Ranskassa. Hän päätti vuonna 1986 omistautua kokonaan nykymusiikin esittämiselle. Hän on yhdistänyt cembaloesityksiinsä live-elektroniikan ja nauhojen käyttöä. Hän on tilannut uusia teoksia muiden muassa Timothy Bradylta, Jan Jarvleppiltä, Hope Leeltä, Bruce Matherilta, Bruce Pennycookilta ja Wendy Prezamentiltä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Canadian Encyclopedia: Vivienne Spiteri


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Troppaun konferenssi** oli Troppaussa Sleesiassa (nykyään Opava Tšekissä) loka–joulukuussa 1820 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Pyhään Allianssiin kuuluneet suurvallat Itävalta, Preussi ja Venäjä sopivat Napolissa puhjenneen vallankumouksen kukistamisesta.[1] Kyseessä oli järjestyksessä toinen Wienin kongressia seuranneista neljästä suurvaltojen konferenssista, joiden järjestämisestä oli sovittu neliliittoa perustettaessa vuonna 1815. Troppaun konferenssi muistetaan siellä allekirjoitetusta Troppaun pöytäkirjasta.

Konferenssin taustalla oli heinäkuussa 1820 Napolissa puhjennut demokraattinen vallankumous, joka oli pakottanut Molempain Sisiliain kuningaskunnan hallitsijan Ferdinand I:n taipumaan perustuslaillisen monarkian hyväksymiseen. Kumoukseen oli osallistunut Italian yhdistymistä kannattaneen Carbonari-salaseuran jäseniä. Mullistus Italiassa uhkasi varsinkin Itävallan etuja, joten Itävalta suunnitteli puuttuvansa sotilaallisesti tapahtumiin. Näiden aikeiden paljastuttua kutsuttiin koolle kansainvälinen konferenssi.[2] Kokoukseen osallistuivat Itävallan keisari Frans I, Venäjän tsaari Aleksanteri I ja Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III ulkoministereineen, mutta Ranskasta ja Englannista oli vain tarkkailijoita. Kokouksessa kolmen vallan edustajat allekirjoittivat 19. marraskuuta 1820 pöytäkirjan, jossa annettiin hyväksyntä kollektiivisille toimille vallankumouksen pysäyttämiseksi. Päätöksessä ilmoitettiin myös, että vallankumouksen läpikäyneet valtiot erotettaisiin Euroopan maiden liitosta ja muut maat palauttaisivat ne aiempaan tilaansa tarvittaessa voimankäytöllä.[1]

Englanti ja Ranska kieltäytyivät hyväksymästä Troppaun pöytäkirjaa, mikä merkitsi suurvaltojen välisen viisiliiton sisäistä hajaannusta. Konferenssia johtaneet Itävalta, Preussi ja Venäjä kutsuivat seuraavaksi vuodeksi uuden konferenssin koolle Laibachiin (Ljubljana) päättämään Napolin tilanteen ratkaisun tarkemmista yksityiskohdista. Sinne kutsuttiin myös Molempain Sisiliain kuningas.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Congress of Troppau (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 14.6.2013.
2. ↑  Kalervo Hovi: *Wienin kongressista ensimmäiseen maailmansotaan*, s. 659. Teoksessa *Maailmanhistorian pikkujättiläinen*, WSOY 1988.
**Tuppurinmäen työväentalo** oli Leppävirran kunnan Tuppurinmäen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Tuppurinmäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1914 Leppävirran Itä-Saamaisten kylään. Talo valmistui vuonna 1916, jolloin yhdistyksellä oli 26 jäsentä. Vuonna 1931 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja talo päätyi valtiolle. Vuonna 1947 perustettiin Tuppurin- ja Valkeamäen sosialidemokraattinen työväenyhdistys. Samana vuonna sosialidemokraattinen piiri lunasti talon valtiolta ja alkoi vuokrata sitä uudelle työväenyhdistykselle. Talon tuotot eivät kuitenkaan olleet tarpeeksi suuret kuluihin ja velkoihin nähden, joten vuonna 1973 talo myytiin yksityiselle kesäasunnoksi. Siinä käytössä se oli vielä vuonna 1988. Talon myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa.

Rakennus
--------

Hirsirakenteisen talon pinta-ala oli 128 neliömetriä, huonekorkeus noin kolme metriä. Salissa oli istumapaikat 126 hengelle sekä näyttämö. Lisäksi taloon kuului vahtimestarin asuinhuone, kellari ja pieni ulkorakennus. Talo lämmitettiin uuneilla, joita oli kolme, sekä hellalla. Sähköjä talossa ei ollut. Huopakatto laitettiin vuonna 1959.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Vuonna 1919 leppävirtalainen Valkeisenrannan työväenyhdistys järjesti talolla iltamat, sillä kyseisellä yhdistyksellä ei vielä ollut omaa taloa. Juhannuksena 1922 iltaman taas järjesti Maalaisliiton paikallisosasto. Vielä vuonna 1962 talolla järjestettiin iltamat, joissa oli runsaasti väkeä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1916  1917. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 7.10.2022.
3. ↑  Savon Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  2.9.1919, no 85. Viitattu 7.10.2022.
4. ↑  Savon Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  13.6.1922, no 63. Viitattu 7.10.2022.
5. ↑  Suomen Sosialidemokraatti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  7.8.1962, no 210. Viitattu 7.10.2022.
Valdemarin linna
**Valdemarin linna** (tansk. *Valdemars Slot*) on linna Svendborgin kunnassa Tåsingen saarella, Tanskassa.

Historiaa
---------

Valdemarin linna ei ole varsinainen linna, vaan suuri kartano. Linnan rakennutti kuningas Kristian IV (1588-1648) poikaansa Valdemar Christiania varten. Se rakennettiin 1639-1644 arkkitehti Hans van Steenwinckel nuoremman johdolla renessanssityyliin. Valdemar Christian ei koskaan asunut linnassa, vaan kuoli Pohjan sodassa taistelussa Puolaa vastaan 1656.

Vuonna 1678 kartano ja siihen liittyvät maat Tåsingella annettiin merisankari Niels Juelille palkkiona hänen voitostaan Køgenlahden taistelussa ja siellä vallatuista ruotsalaisista laivoista. Tämän jälkeläiset laajensivat ja kehittivät kartanon tiluksia ja rakennuksia huomattavasti, ja lopulta he omistivat melkein koko Tåsingen saaren. Vuonna 1754 linna uudistettiin rokokootyyliin, ja se sai nykyisen ulkonäkönsä. Linna on pysynyt Juelin ja tämän jälkeläisten, Iuel-Brockdorffin suvun, hallussa nykypäivään asti.

Nykyään linna on suosittu turistikohde. Se on avoinna yleisölle toukokuusta lokakuuhun, ja siellä on mm. lelumuseo, Ieul-Brockdorffin suvun trofeekokoelma sekä paikallinen merimuseo.

Kuvia
-----

* PorttirakennusPorttirakennus
* TeepaviljonkiTeepaviljonki
* Puutarhaa kirkon takanaPuutarhaa kirkon takana
* Piirros vuodelta 1872Piirros vuodelta 1872
* Panoraama linnan alueestaPanoraama linnan alueesta

Lähteet
-------

1. 1 2  Valdemars Slot Dansk Center for Herregårdsforskning. Viitattu 18.11.2022. (tanskaksi)
2. 1 2 3  Lars Serritslev, Morten Johan Funder: Valdemars Slot Den Store Danske Leksikon. Viitattu 18.11.2022. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valdemarin linna** Wikimedia Commonsissa

* Valdemarsslot Linnan viralliset sivut

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanska Tanskan linnat |
| --- |
|  |
| 
* Aalborghus
* Aalholm
* Amalienborgin linna
* Bernstorffin linna
* Borreby
* Charlottenlundin linna
* Christiansborg
* Clausholm
* Dragsholmin linna
* Dronninglundin linna
* Egeskovin linna
* Engelsholmin linna
* Eremitagen
* Fredensborgin linna
* Frederiksbergin linna
* Frederiksborgin linna
* Gamleborg
* Gavnø
* Gjorslev
* Haderslevhus
* Holckenhavnin linna
* Hvedholmin linna
* Jægersprisin linna
* Kaløn linna
* Katholmin linna
* Koldinghus
* Kongsgård
* Kronborgin linna
* Kööpenhaminan linna
* Lerchenborg
* Lilleborg
* Liselund
* Lykkesholm
* Marienlyst
* Meilgaard
* Nordborg
* Nykøbingin linna
* Rosenborgin linna
* Rosenholm
* Schackenborg
* Sorgenfrin linna
* Sønderborgin linna
* Valdemarin linna
* Vallø
* Vanha Estrupin kartano
* Vanha Ryomgård
* Voergaard
* Vordingborg

 |

 |
**Valdez** on satamakaupunki Alaskassa. Trans-Alaskan öljyputken toinen pää päättyy Valdeziin, minkä vuoksi se on tärkeä öljysatama. Kaupungissa on 4 036 asukasta (2000). Valdez on antanut nimensä myös Alaskan edustalla karille ajaneelle Exxon Valdez -öljytankkerille.

Historia
--------

Valdez, Alaska
Öljysäiliöitä Valdezissa
Valdezin satama sai nimensä 1790, kun espanjalainen tutkimusmatkailija Don Salvador Figaldo nimesi sen Espanjan laivaston komentajan, Antonio Valdés y Basánin mukaan. Koska Valdezin satama ei jäädy, sinne kehittyi kaupunki 1898. Eräiden höyrylaivayhtiöiden mukaan Valdezin jäätikköreitti oli parempi reitti Klondiken kultakentille, kuin reitti Skagwayn kautta. 

Richardson Highway rakennettiin 1899, ja 1900-luvun alussa se yhdisti Valdezin Alaskan sisäosiin. Kuitenkin vasta 1950-luvulla sitä pystyi kulkemaan ympäri vuoden.

Kaupunki tuhoutui 1964 pitkäperjantain maanjäristyksessä. Osa kaupungista upposi mereen maanvyöryssä, ja tsunami pyyhkäisi rannikon. Valdezissa menehtyi 32 ihmistä, joista suurin osa oli satamassa. Alkuperäinen kaupungin paikka hylättiin ja armeija kuljetti 60 hätävarataloa paikalle, johon syntyi nykyinen Valdez.

Vuosina 1975–1977 Trans-Alaskan öljyputki rakennettiin tuomaan öljyä Valdeziin rakennettuun öljysatamaan. Tämä piristi kaupungin taloutta huomattavasti.

1989 Exxon Valdez -öljytankkeri ajoi karille lähellä Valdezia. Vaikka öljyä ei koskaan tullutkaan satamaan, se tappoi lähialueen merenelävät miltei tyystin.

Maantiede
---------

Valdez sijaitsee syvän vuonon suussa, Prince William Soundin lähellä Alaskassa. Sitä ympäröivät Chugachvuoret. Valdez on pohjoisin satama Pohjois-Amerikassa, joka ei jäädy.

Kaupungin pinta-ala on 717,6 km². 574,9 km² siitä on maata, ja 142,7 km² (19,88 %) on vettä.

Media
-----

Vaikka kaupunki on pieni, siellä ilmestyy kaksi sanomalehteä: *Valdez Star* ja *Valdez Vanguard*. Kaupungissa toimii myös kaksi radioasemaa, KCHU ja KVAK.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valdez**.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Alaskan osavaltio

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Aleutit
* Kenain niemimaa
* Matanuska-Susitnan laakso
* Yukon-Kuskokwimjoen suisto

 |
| Kaupungit (suurimmat) | 
* Anchorage
* Bethel
* Cordova
* Dillingham
* Fairbanks
* Homer
* **Juneau** (pääkaupunki)
* Kenai
* Ketchikan
* Kodiak
* Kotzebue
* Nome
* Palmer
* Seward
* Sitka
* Unalaska
* Utqiagvik
* Valdez
* Wasilla

 |
| Hallintoalueet | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Piirikunnat | 
* Anchorage
* Bristol Bay
* Denali
* Fairbanks North Star
* Haines
* Aleutians East
* Juneau
* Kenai Peninsula
* Ketchikan Gateway
* Kodiak Island
* Lake and Peninsula
* Northwest Arctic
* Matanuska-Susitna
* North Slope
* Petersburg
* Sitka
* Skagway
* Wrangell
* Yakutat

 |
|  Väestönlaskenta-alueet | 
* Bethel
* Chugach
* Copper River
* Dillingham
* Hoonah-Angoon
* Southeast Fairbanks
* Aleutians West
* Nome
* Kusilvak
* Prince of Wales-Hyder
* Yukon-Koyukuk

 |

 |
**Valde Nestori Nevalainen** (8. huhtikuuta 1919 Pielisjärvi – 8. helmikuuta 1994 Espoo) oli suomalainen SDP:n poliitikko ja kansanedustaja (1966–1975), Nevalainen toimi Paasion toisen hallituksen liikenneministerinä vuonna 1972 ja Sorsan hallituksen työvoimaministerinä 1972–1975. Lisäksi hän toimi SDP:n järjestösihteerinä vuosina 1957–1966 sekä valitsijamiehenä vuosien 1968 ja 1978 presidentinvaaleissa.

Nevalaisen vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Eino August Nevalainen ja Kaisa Amanda Turunen. Naimisiin hän meni vuonna 1946 Aune Inkeri Ijäksen kanssa. Kansakoulun lisäksi Nevalainen opiskeli Työväen Akatemiassa vuonna 1949. Hän työskenteli metsätyömiehenä ja hitsaajana vuoteen 1950 saakka, ja aloitti tämän jälkeen poliittisen uransa toimimalla Kymen sosialidemokraattisen piirijärjestön piirisihteerinä vuosina 1950–1957. SDP:n järjestösihteerinä Nevalainen työskenteli 1957–1966 toimien myös SDP:n vastaavana puoluesihteerinä vuonna 1966. Eduskuntaan Nevalainen valittiin vuoden 1966 vaaleissa.

Kansanedustajakausiensa jälkeen Nevalainen siirtyi Outokumpu Oy:n sosiaalijohtajaksi 1975 ja yhtiön johtokunnan jäseneksi 1977.

Taidemaalari, kuvanveistäjä ja taidegraafikko Pekka Nevalainen on Valde Nevalaisen poika.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑   Valde Nevalainen *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
2. 1 2 3  .aspx Valde Nevalainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Valde Nevalainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Valde Nevalainen *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
* Uola, Mikko: / Nevalainen, Valde (1919–1994). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Esa Timonen** | **Suomen liikenneministeri**1972 | Seuraaja:**Pekka Tarjanne** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Veikko Helle** | **Suomen työvoimaministeri**1972−1975 | Seuraaja:**Ilmo Paananen** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Abstrakti luokka** on olio-ohjelmoinnissa käytetty luokka, josta ei voi luoda oliota. Se mahdollistaa rakennuspohjan luomisen, josta voidaan periä muuttujia ja metodeja muille luokille. Tällä vähennetään koodin toistuvuutta ja helpotetaan muokkaamista, koska muutokset voidaan tehdä abstraktiin luokkaan ja ne ilmestyvät kaikkiin sen periviin luokkiin. Koodia on myös helpompi lukea jos abstrakteja luokkia on hyödynnetty tehokkaasti, sillä se selventää eri luokkien suhteita toisiinsa. Abstraktit luokat itsessään ei tee mitään, vaan niitä hyödynnetään ainoastaan abstraktin luokan perivissä luokissa.

Abstraktit luokat sisältävät yleensä abstrakteja metodeja, jotka eivät sisällä toteutusta, mutta määrittelevät metodin nimen, paluuarvon ja mahdolliset parametrit. Kaikki abstraktit metodit on erikseen toteutettava jokaiseen abstraktin luokan periviin luokkiin ennen kuin niistä voidaan luoda olioita. Konkreettisia metodeja, jotka ovat periytynyt abstraktista luokasta, ei tarvitse erikseen toteuttaa luokassa. 

Java-ohjelmointikielessä abstrakti luokka luodaan nimikkeellä *abstract*, ja sen sisällä voi olla sekä abstrakteja että konkreettisia metodeja. C++ ohjelmointikielessä taas abstraktin luokan määritelmä on luokka, jonka sisällä on vähintään yksi abstrakti metodi.

Konkreettiset luokat ovat abstraktin luokan vastakohta, ja konkreettisesta luokasta voidaan luoda olio toisin kuin abstraktista luokasta. Abstraktissa luokassa voi olla sekä abstrakteja että konkreettisia metodeja, kun taas konkreettisessa luokassa voi olla vain konkreettisia metodeja.

Lähteet
-------

1. ↑  9 Abstraktit luokat ja rajapintaluokat *www.cs.helsinki.fi*. Viitattu 30.3.2023.
**Streblinae** on täikärpäsiin lukeutuva kärpästen alaheimo, jonka jäsenet ovat lepakoiden ehdottomia loisia. Alaheimoon kuuluu 32 sukua, joissa on yhteensä 227 tunnettua lajia. Noin kaksi kolmasosaa lajstosta elää uuden maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.

Alaheimon täikärpäset vaihtelevat ulkoasultaan paljon. Ne ovat usein litteitä, mutta litistymissuunta vaihtelee vaaka- ja pystysuuntaisesti litistyneen välillä. Streblinae-täikärpästen pituus vaihtelee 0,73–5,50 millimetrin välillä, mutta useimmat lajit ovat vain 1,5–2,5 millimetrin mittaisia. Silmät puuttuvat täysin, mutta lähes kaikilla lajeilla on siivet. Siivellisyys ei kuitenkaan takaa lentotaitoa ja peräti 48 lajilla siivet ovat jollakin tavalla muuttuneet kelvottomiksi lentämistä ajatellen. Alaheimoon kuuluu myös kuusi kokonaan siivetöntä lajia, joista viideltä puuttuvat myös väristimet. Elävä kärpänen voi tarttua isäntäeläimen karvoihin niin tiukasti, että sen poistaminen ehjänä on lähes mahdotonta.

Eläimet viettävät koko elämänsä lepakoiden ulkoloisina. Erityisesti ne suosivat korvien, siipien ja sukuelinten aluetta. Sekä koiraat että naaraat imevät isäntäeläimen verta. Lajien isäntäspesifisyys on huonosti tunnettua, mutta malesialaisille lepakoille tehdyssä kartoituksessa 72 % *Streblinae*-lajeista esiintyi vain tietyllä lepakkolajilla. Streblinae-täikärpäset saattavat toimia sairauksien vektoreina.

Lepakkokärpästen lisääntyminen, kuten muukin niiden biologia, tunnetaan huonosti. Hedelmöitys on sisäinen ja toukat elävät muiden täikärpästen tapaan naaraskärpäsen sisällä ja käyttävät ravinnokseen erityisten rauhasten tuottamaa eritettä. Kussakin naaraassa on vain yksi toukka kerrallaan. Toukkavaiheita on kärpäsille tyypilliseen tapaan kolme. Toukat siirtyvät naaraan ulkopuolelle vasta koteloituessaan.

Varsin erikoislaatuisen ryhmän kaikkien kaksisiipisten joukossa muodostavat *Ascodipteron*-suvun lajit. Näillä naaras, isännän löydettyään, pudottaa siipensä, väristimensä sekä jalkansa lonkasta alaspäin. Samalla naaras kaivautuu imukärsän ohessa olevien leikkaavien pintojen avulla isännän ihon sisään niin, että vain takaruumiin kärki jää näkyviin. Paikoilleen asettuneen naaraan takaruumis turpoaa ja peittää sekä keskiruumiin että pään. Näin *Ascodipteron*-lajit ovat aikuisenakin käytännössä sisäloisia. Koska naaras ei luonnollisestikaan pääse asettamaan koteloa parempaan paikkaan, tämän suvun lajien kotelot putoavat maahan.

Katso myös
----------

* Nycteribiinae – toinen lepakoihin erikoistunut täikärpästen alaheimo

Lähteet
-------

Suurin osa artikkelista perustuu katsaukseen Carl W. Dick and Bruce D. Patterson: "Bat flies: Obligate ectoparasites of bats". Micromammals and Macroparasites; sivut 179–194. Spriger 2006

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------
**Gina Cigna** (6. maaliskuuta 1900 – 26. kesäkuuta 2001) oli ranskalaissyntyinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli ensimmäinen laulaja, joka levytti Giacomo Puccinin *Turandotin* nimiroolin. Hänellä oli laaja ohjelmisto, johon kuului muun muassa Monteverdin ja Richard Straussin rooleja.

Cigna syntyi Pariisissa, ja hänen oikea nimensä oli Genevieve. Hänen isällään oli italialaiset juuret. Cigna opiskeli pianonsoittoa Pariisin konservatoriossa Alfred Cortot'n johdolla. Sopraano Emma Calvé löysi Cignan, joka oli 26-vuotias, kun pääsi esiintymään Arturo Toscaninille La Scalassa. Hän lauloi Verdin ja Rossinin aarioita säestäen itseään pianolla. Hän sai välittömästi kiinnityksen. Cigna teki ammattimaisen debyyttinsä La Scalassa Freian roolissa Wagnerin *Reininkullan* esityksessä tammikuussa 1927. Tätä esitystä seurasi esiintyminen Elisabethin roolissa *Tannhäuserissa*; tämän esityksen jälkeen esiintyi ensimmäistä kertaa Norman roolissa. Hän tuli erityisesti yhdistetyksi tähän rooliin.

Cigna opiskeli *Toscan* nimiroolin sen kantaesittäneen Hariclea Darcléen johdolla. Hän oli mukana elvyttämässä Vincenzo Bellinin tuolloin unohdettua *La straniera* -oopperaa. Hänellä oli rooleja myös Verdin, Gounod'n, Gluckin, Catalanin, Mascagnin, Respighin, Janáčekin ja Gomesin teoksissa. Kansainvälisellä urallaan Cigna pääsi esiintymään Argentiinaan, Brasiliaan, Unkariin, Yhdysvaltoihin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Hän teki Metropolitan-oopperan-debyyttinsä Aidan roolissa (1937) ja esiintyi ensi kertaa Covent Gardenissa 1933.

Vuonna 1981 Cigna sai Puccini-palkinnon "vuosisadan parhaana Turandotin esittäjänä".

Cignan uraa varjosti toinen maailmansota. Hän ei voinut poistua Italiasta, ja ura Metropolitan-oopperassa päättyi neljän kauden jälkeen. Hän oli vuodesta 1921 naimisissa Maurice Sensen kanssa. Tämän kuoltua Cigna meni uusiin naimisiin Mario Ferrarin kanssa. Vuonna 1947 hän joutui auto-onnettomuuteen matkalla esittämään Toscan roolia Vicenzassa. Hän kaatui esityksen jälkeen ja hänen todettiin kärsineen sydänkohtauksen. Tämä päätti Cignan uran laulajana, mutta hän työskenteli myöhemmin opettajana, jonka oppilaita olivat muiden muassa Elena Mauti Nunziata, Celestina Casapietra ja Maria Parazzini.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Guardian: Obituary: Gina Cigna


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Erich Mächler** (s. 24. syyskuuta 1960 Hochdorf, Luzernin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Royal-Wrangler-Campagnolo-joukkueessa 1982, edusti Cilo-Aufinaa 1983–1984, Carrera-joukkuetta 1985–1991, Helvetia - La Suissea 1992, Jolly-Club 88-Nalinia ja Wheeler - Blauer AFF -joukkuetta 1993 sekä Parkpreta ja Inoac-Dekiä 1994–1995.

Mächler voitti vuonna 1987 Milano – San Remo -monumentin kuusi sekuntia ennen Eric Vanderaerdeniä. Seuraavana vuonna hän voitti Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailun sekunnin erolla Tony Romingeriin. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 1984 sekä etapin Ranskan ympäriajossa 1986.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats. Cycling Archives

1982
Stausee-Rundfahrt Klingnau, voitto
Tour du Nord-Ouest (Berner-Rundfahrt), voitto
Sveitsin ympäriajo, 8. etapin voitto
1983
GP Lugano, toinen
Züri-Metzgete, neljäs
Sveitsin ympäriajo, 6. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kuudes
Giro dei Sei Comuni, voitto
1984
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
1985
Italian ympäåriajo, 17. etapilla kolmas
Grosser Preis des Kantons Aargau, toinen
1986
Dauphiné Libéré, 5. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 21. etapin voitto
1987
Milano – San Remo, voitto
Dauphiné Libéré, prologin ja etapin 3b (aika-ajo) voitto
Ranskan ympäriajo, 3. etapilla toinen; johti kokonaiskilpailua etappien 3–9 jälkeen
1988
Vuelta a la Comunidad Valenciana, kokonaiskilpailun, prologin ja etapin 4b (aika-ajo) voitto
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailun, prologin ja etapin 6b (aika-ajo) voitto
Milano – San Remo, kahdeksas
1989
Tirreno–Adriatico, 4. etapin voitto
1990
Vuelta a la Comunidad Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen
Luxemburgin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
1992
Berner-Rundfahrt, voitto
1994
Japan Cup, toinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erich Mächler *procyclingstats.com*. Viitattu 15.12.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Erich Mächler *cyclingarchives.com*. Viitattu 15.12.2021. (englanniksi)
3. ↑  1987 » 78th Milano-Sanremo(SPP) *procyclingstats.com*. Viitattu 15.12.2021. (englanniksi)
4. ↑  1988 » 23rd Tirreno-Adriatico *procyclingstats.com*. Viitattu 15.12.2021. (englanniksi)
5. ↑  Cycling - Erich Maechler *15.12.2021*.  (englanniksi)
**Erich Linnhoff** (23. huhtikuuta 1914 Küstrin – 22. joulukuuta 2006 Berliini) oli saksalainen juoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle ja päättyi toisen maailmansodan aikaan.

Linnhoff muutti vuonna 1933 Berliiniin, jossa hänestä tuli Saksan ilmavoimien lentäjä. Hän edusti vuoteen 1937 asti berliiniläistä urheiluseuraa SC Charlottenburg ja sen jälkeen toista berliiniläisseuraa LSV Berlin. Hän saavutti Saksan 400 metrin mestaruuden vuonna 1937 ja uusi mestaruuden myös seuraavana vuonna 1938. Vuonna hän teki Cottbusissa Saksan 400 metrin ennätyksesksi 47,3. Lisäksi hän oli samana vuonna käydyissä Pariisin EM-kisoissa voittaneessa 4 x 400 metrin joukkueessa yhdessä Hermann Blazejezakin, Manfred Buesin ja Rudolf Harbigin kanssa. Henkilökohtaisella 400 metrillä Linnhoff sijoittui kolmanneksi Britannian Godfrey Brownin voittaessa selvästi.

Maailmansodan sytyttyä sysksyllä 1939 urheilutoimintaa jatkettiin vielä parin vuoden ajan. Niinpä Linnhoff oli mukana LSV Berlinin voittaessa Saksan 4 x 400 metrin mestaruuksia vuosina 1938, 1940 ja 1941. Syyskuussa 1940 käydyssä kolmimaaottelussa Suomi-Ruotsi-Saksa Helsingissä Linnhoff oli mukana Saksan joukkueessa. Maailmansodan kääntyessä Saksalle tappiolliseksi urheilukilpailut lopetettiin syksyllä 1942, ja vuonna 1945 päättyneen sodan jälkeen Linnhoff ei enää jatkanut uraansa. Sodan jälkeen hänellä oli Berliinissä oma yritys, joka keskittyi piirustusten tekoon ja toimistotarvikkeiden myyntiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (400m - Herren) *sport-komplett.de*. Viitattu 27.6.2019. (saksaksi)
2. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Suuri EM-kirja*, s. 29. Sporttikustannus Oy, 1990. ISBN 951-8920-11-7.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Erich Traub** (s. 27. kesäkuuta 1906, Saksa – 18. toukokuuta 1985, Länsi-Saksa) oli saksalais-amerikkalainen tiedemies. Hän oli opiskellut Giessenin yliopistossa ja Rockefeller-instituutissa. Hän oli kansallissosialistien moottorijoukkojen (NSKK) jäsen vuosina 1938-1942. Hän työskenteli suoraan SS:n johtajan Heinrich Himmlerin alaisuudessa bioase-laboratorion johtajana.

Traub pelastettiin Saksasta toisen maailmansodan jälkeen ja tuotiin USA:han 1949 USA:n Operaatio Paperclipin (suom. *Operaatio Paperiliitin*) merkeissä.

Lähteet
-------

* Carroll, Michael (2004). Lab 257: The Disturbing Story of the Government's Secret Germ Laboratory. New York: HarperCollins Publishers. ISBN 0-06-001141-6.
* Hunt, Hunt (1991). Secret Agenda: The United States Government, Nazi Scientists, and Project Paperclip, 1945 to 1990. New York: St.Martin's Press. p. 340.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Elli Aalto** (ven. Элли Львовна Алто, *Elli Lvovna Alto*, s. 12. maaliskuuta 1936 Leningrad) on venäjänsuomalainen kirjallisuudentutkija.

Aalto syntyi suomalais-inkeriläiseen perheeseen. Hänen setänsä oli Väinö Aalto, tätinsä Unelma Konkka ja veljensä kirjailija Eduard Aalto. Elli valmistui Petroskoin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden laitokselta vuonna 1960 ja työskenteli ensin venäjän ja sitten suomen kielen ja kirjallisuuden laitoksen amanuenssina.

Aalto työskenteli tiedeakatemian kielen, kirjallisuuden ja historian instituutin tutkijana vuosina 1974–1993. Hänen kandidaatinväitöskirjansa vuodelta 1983 käsitteli Neuvosto-Karjalan suomenkielisen runouden kehitystä suhteessa kansanperinteeseen. Aalto on julkaissut venäjänkieliset kirjat Taisto Summasen, Jaakko Rugojevin, Nikolai Laineen ja Jalmari Virtasen elämästä ja tuotannosta sekä tutkimuksen Neuvostoliiton suomenkielisestä aikakauslehdistöstä. Hänen pääteoksensa on kolmiosaisen Karjalan kirjallisuuden historian suomenkielistä kirjallisuutta käsittelevä osa *Finnojazytšnaja literatura Karelii*, joka ilmestyi vuonna 1997.

Aalto liittyi Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1986. Hän muutti Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Suomeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Markova, Je. I.: "Rol trudov E. L. Alto v literaturovedenii Karelii", *Rossijskije finny: vtšera, segodnja, zavtra*, s. 130–137. Petrozavodsk: Karelski nautšnyi tsentr RAN, 2010. ISBN 978-59274-0442-1. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Alto Elli Lvovna *Institut jazyka, literatury i istorii*. Viitattu 26.6.2021.
**Al-Sahab** (myös **As-Sahab**, arabiaksi: السحاب) on mediatoimisto, joka tuottaa pääasiassa videoita sekä al-Qaidasta että Afganistanissa käytävistä taisteluista. Al-Sahab on myös julkaissut jonkin verran kirjoja ja ääninauhoja sekä haastatellut eri henkilöitä. Videot käsittelevät usein ajankohtaisia aiheita, kuten esimerkiksi Palestiinan tilannetta ja Yhdysvaltain presidentinvaaleja.

Historia
--------

Al-Sahab ilmeisesti tuotti videon, jolla kerrottiin muslimien kokemista vääryyksistä eri maissa. Videota levitettiin muslimimaissa vuoden 2001 alkupuolella ja se sai huomiota myös länsimaisessa mediassa. Sen jälkeen Al-Sahab on julkaissut säännöllisesti erilaista materiaalia. Al-Sahab toimii nykyisin tärkeänä julkaisijana al-Qaidalle, mutta se ei kuitenkaan vastaa kaikista järjestön julkaisuista.

Tuotanto
--------

Videot tulevat eri lähteistä ja kulkevat useiden välikäsien kautta, minkä jälkeen ne käsitellään lopulliseen muotoon ennen niiden julkaisemista. Samoin myös kirjoitettu tai äänitetty materiaali. Materiaali on yleensä korkealaatuista ja usein myös käännettynä eri kielille.

Joulukuussa 2007 Al-Sahab ilmoitti vastaanottavansa Ayman al-Zawahirille osoitettuja kysymyksiä yksityishenkilöiltä, organisaatioilta ja journalisteilta. Zawahiri sai satoja kysymyksiä. Osaan näistä kysymyksistä vastattiin huhtikuussa 2008 julkaistuilla ääninauhoilla.

Julkaisutavat
-------------

Mediatoimiston alkuvuosina materiaali saatettiin uutiskanavien julkaistavaksi. Tällä hetkellä materiaali levitetään pääasiassa Internetin välityksellä.

Mediatoimisto
-------------

Al-Sahabin takana olevasta mediatoimistosta ei tiedetä kovinkaan paljoa. Todennäköisesti sillä on käytössä ammattimainen editointistudio. Eräiden arvioiden mukaan yhdysvaltalaisella Adam Gadahnilla olisi merkittävä rooli mediatoimiston toiminnassa.

Pakistanin tiedustelupalvelu on kertonut, että kyseinen toimisto saattaa sijaita Pakistanissa, vaikkakaan siitä ei ole esitetty päteviä todisteita. Pakistanin tiedustelupalvelusta on myös kerrottu, että sillä olisi merkittävää tietoa al-Sahabista, mutta se ei kuitenkaan ole vielä täysin perillä kyseisen mediatoimiston toiminnasta.

Al-Sahabin julkaisuja
---------------------

### Kirjat

* Alliance and Disavowal
* Bitter Harvest
* I'zaz rayatu al Islam
* The Exoneration

Lähteet
-------

* Ulkolinja: Al-Qaidan mediasota (YLE TV1 27.4.2005)

### Viitteet

1. ↑  As-Sahab Video of Mujahideen Ambushing an Enemy Convoy in Khost SITE Intelligence Group.  [vanhentunut linkki]
2. ↑  In Pakistan, signs of al Qaeda all around CNN.
**Valdemar Pyysiäinen** (6. tammikuuta 1902 Pitkäranta, Karjalankannas – 29. lokakuuta 1978 Savitaipale) oli lemiläinen itseoppinut kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti maalauksistaan ja hiilipiirroksistaan. Pyysiäisen taiteen keskeisimpiä teemoja ovat muistot synnyinseudulta Salmista sekä itäkarjalainen ortodoksinen elämäntapa.
Pyysiäisen taideteoksia löytyy Lappeenrannan, Mikkelin, Riihimäen ja Kuopion taidemuseoista sekä joistakin pohjoismaisista museoista. 

Lappeenrannan taidemuseo järjesti Pyysiäisen retrospektiivisen näyttelyn 16.8.–3.9.1978. Toisen kerran museo (tuolloin nimeltään Etelä-Karjalan taidemuseo) järjesti Pyysiäisen näyttelyn v. 2002, jolloin taiteilijan syntymästä tuli kuluneeksi 100 vuotta. Laajan näyttely- ja tutkimushankkeen tuloksena syntyi Valdemar Pyysiäinen – Lemin mystikko -näyttely sekä saman niminen julkaisu.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuvataiteilijat 1979*, s. 300. Suomen taiteilijaseura, Helsinki 1979.
2. ↑  *Valdemar Pyysiäinen – Lemin mystikko*, 2001. Räsänen, Marjatta (toim.). Painotalo Seiska Oy


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Stratolaunch Systems** on avaruustoiminta-alan yritys, joka kehittää kiertoratalaukaisujärjestelmää. Järjestelmä koostuu Scaled Composites Stratolaunch -lentokoneesta ja sen kyydistä laukaistavasta kantoraketista. Lentokone nostaa raketin kyydissään korkealle ilmakehään, noin 11 kilometrin lentokorkeuteen. Siellä se pudotetaan lentokoneen kyydistä, minkä jälkeen se kulkee kiertoradalle rakettimoottorillaan. Järjestelmän tavoitteena on maksimissaan 6124 kilogramman hyötykuorma 180-2000 kilometrin kiertoradalle.

Paul Allen ja Burt Rutan julkistivat projektin 13. joulukuuta 2012. Allen rahoittaa projektia ja Rutan on lentokoneen valmistajan Scaled Composites:in perustaja.

Stratolaunch teki ensilentonsa 13. huhtikuuta 2019. 2-tuntinen koelento tehtiin ilman rakettikuormaa. Samalla siitä tuli siipiväliltään maailman suurin lentänyt lentokone.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Maailman suurin lentokone teki ensimmäisen testilentonsa *Yle Uutiset*. Viitattu 14.4.2019.
2. ↑  Revolutionary Air-Launched Commercial Rocket to Orbit Announced by Microsoft Billionaire Paul Allen *universetoday.com*. Viitattu 8.8.2015.
3. ↑  Viisi jännittävää faktaa Stratolaunch-lentokoneesta, joka on siipiväliltään maailman suurin | Finavia *www.finavia.fi*. Viitattu 14.4.2019.
**Fehrbellinin taistelu** oli Preussin alueella Fehrbellinissä (noin 50 km Berliinin luoteispuolella) 28. kesäkuuta 1675 käyty Ruotsin ja Brandenburgin välinen pienehkö taistelu.

Taistelukentän kartta.
Ruotsin kuninkaan Kaarle X Kustaan kuoltua vuonna 1660 maata johti holhoojahallitus. Sen johtaja oli Magnus Gabriel De la Gardie, joka solmi sotilaallisen liiton Ranskan kanssa. Vuonna 1672 Ranska hyökkäsi Alankomaihin, mikä johti Ranskan–Hollannin sotaan. Samalla Ruotsin piti sopimuksensa mukaan hyökätä Brandenburgiin. Saksalaiset ruhtinaskunnat pyrkivät hyödyntämään tilannetta työntääkseen Ruotsin pois Pohjois-Saksasta, josta Ruotsi oli saanut alueita Westfalenin rauhassa 1648. Loppuvuonna 1674 Ruotsi toi joukkojaan Brandenburgin alueelle ilman sodanjulistusta. Seuraavana kesänä Brandenburgin joukot johtajanaan vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm hyökkäsivät niiden kimppuun Fehrbellinissä ja saartoivat ne. Taistelu päättyi Brandenburgin voittoon. Kahakka ei sinänsä ollut suuri, mutta se horjutti Ruotsin armeijan voittoisaa mainetta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 101. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
Forcitin valmistamaa ANFOa
**ANFO** (*ammonium nitrate-fuel oil explosive*) on räjähdysaine, joka valmistetaan rakeistetun ammoniumnitraatin ja polttoöljyn seoksesta. Polttoöljyä seoksessa on 5,5 - 6%. ANFO luetaan niin kutsuttuihin varmuusräjähdysaineisiin. Se on alhaisen hintansa takia suurien massalouhintojen perusräjähdysaine. Yhdysvalloissa 98 % teollisuuden käyttämistä räjähdysaineista oli ANFOa.

OY Forcit AB valmisti Suomessa ANFOa aiemmin kauppanimellä *ammoniitti*. Siitä on sittemmin kehitetty useita eri käyttötarkoituksiin soveltuvia anfoja: Pito-Anfo (1980), Anfo 800 (1986), Ahti-Anfo (1991), Anfo 600 (1992) sekä Anfo 400 (1992). Helmikuussa 2012 Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes) myönsi luvan anfon valmistukseen myös Kiuruvedellä sijaitsevalle Pyylahti Oy:lle. Pyylahti valmistaa sekä säkkianfoa, että patruunoitua anfoa tuotenimillä Pyy-anfo, Lahti-anfo ja Patruuna-anfo.

Valmistus
---------

ANFOa saa joko valmiiksi sekoitettuna tai esimerkiksi kaivoskäytössä anfoa voidaan sekoittaa itse paikalla. Tällöin tarvitaan kuitenkin ammoniumnitraatin ja polttoöljyn lisäksi erillinen väriaine (punainen) polttoöljyn tasaisen sekoittumisen toteamiseksi. Anfon työmaalla tapahtuvaan valmistamiseen vaaditaan Suomessa ylipanostajan pätevyyskirja.*lähde?*

Ominaisuudet
------------

Koska ANFO ei ole täysin nalliherkkää, käytetään pohjapanoksena ja samalla räjähdyksen varmistamiseksi, yleensä dynamiittia, Kemix A:ta tai Pendexiä, nykyiseltä tuotenimeltä Redex.

ANFO pilaantuu kosteissa olosuhteissa, minkä takia sitä voidaan käyttää ainoastaan kuiviin tai kuiviksi puhallettuihin reikiin.
Tästä syystä emulsioräjähdysaineet, kuten pumpattava emulsioräjähdysaine Kemiitti, ovat saavuttaneet suosiota.

Asutulla alueella saa käyttää vain Patruuna-Anfoa.

Laiton käyttö
-------------

ANFOn valmistuksen helppouden vuoksi sitä on käytetty runsaasti terroritekojen yhteydessä; muun muassa tamilitiikerit (Associaded Pressin mukaan) suosivat sitä.*lähde?* Sitä käytettiin myös Oklahoma Cityn pommi-iskussa vuonna 1995, sekä Oslon pommi-iskussa 2011.

Katso myös
----------

* Kaksikomponenttiräjähde

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑  Panostaja räjäyttää millisekunnin tarkkuudella (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 25.11.2016
4. ↑  Oy Forcit Ab
5. ↑  Jo Thomas: For First Time, Woman Says McVeigh Told of Bomb Plan.  *New York Times*, 30. huhtikuuta 1997. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27. huhtikuuta 2008.  (englanniksi)
Kuvan AMX-13 DCA AA-tankin tutkakupu ylhäällä.
**AMX-13 DCA** on ranskalainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Se kehitettiin 1960-luvulla AMX-13 -tyypin kevyestä panssarivaunusta vastaamaan Ranskan armeijan tarpeita ja vaatimuksia. Mallia valmistettiin 60 vaunua, ja siitä myytiin 1980-luvulla arabimaihin muunneltuja vaunuyksilöitä, joiden alusta oli AMX-30.

AMX-13 DCA:ssa on Oeil Noir 1 -tyypin seurantatutka. Tutkakupu vedettiin sisään ajonaikana. Tämän it-psv-tyypin tuotanto alkoi 1969, ja AMX-13 DCA oli 1970-luvulla ainut edustaja omassa sarjassaan Ranskan asevoimissa. Vaunun pääaseistuksena on kaksi 30 mm Hispano/Oerlikon it-kanuunaa.

Teknisiä tietoja
----------------

* Omamassa: 17 200 kg
* Miehistö: 3 henkeä
* Panssarointi: 25 mm
* Voimanlähde: SOFAM 8-syl. bensiinimoottori, nestejäähdytys: tyyppi SOFAM 8Gxb (teho 250 hv/186 kW)
* Aseistus: 2x 30 mm it-kanuunaa, valmistaja Hispano/Oerlikon
* Enimmäisnopeus tieolosuhteissa: 60 km/h
* Toimintasäde: 300 km

Lähteet
-------

* Trewhitt, Philip: Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 248)

### Viitteet

1. 1 2  Trewhitt: s. 248

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (ranskaksi)
*
**AM Herculis -tähti** eli AM Her -tähti tai *polari* on valkea kääpiö, jolla on voimakas magneettikenttä ja seuralaisenaan massaa luovuttava lähellä kiertävä punainen tai oranssi kääpiötähti. Peruskuvio on sama kuin kataklysmisellä muuttujalla,[1] mutta valkean kääpiön magneettikenttä estää toisesta tähdestä tulevan massavirran kasautumasta kertymäkiekoksi. Kaasu törmää magneettikenttään kuumassa pilkussa virraten magneettisia voimaviivoja pitkin tähden navoille, joissa se törmää vesiputousmaisesti valkean kääpiön pinnalle. Tällöin vapautuu valtavat määrät energiaa mm. röntgensäteinä.
Nimitys polari kuvaa magneettista napaisuutta ja AM Herculis -tähdet ovatkin magneettisten kataklysmisten muuttujien prototyyppi. Magneettikenttä on 10–100 megagaussia, ja sen akseli ei ole useinkaan sama kuin pyörähdysakseli. Kaasu törmää valkean kääpiön pinnalle nopeudella 3 000 km/s. Tähdet ovat niin lähellä toisiaan, että ne lukitsevat toistensa pyörimisen. AM Herculis -tähti vilkkuu 4–5 magnitudia.

DQ Herculis -tähdet
-------------------

**DQ Herculis -tähdet** ovat *puolipolareita*. Näissä magneettikenttä on 1–10 miljoonaa gaussia eli pienempi kuin AM Herculis -tähdissä. Kertymäkiekko syntyy seuralaistähdestä virtaavasta kaasusta. Magneettikenttä on liian heikko hidastaakseen valkean kääpiön pyörimistä, jotta se voisi lukkiutua seuralaistähden kiertoaikaan. Magneettikenttä ei hajota kertymäkiekkoa mutta ohjaa kaasun tiettyihin kohtiin tähden navoille. Kaasu virtaa valkeaan kääpiöön lyhintä mahdollista reittiä pitkin. DQ Herculis -tyyppi on saanut nimensä DQ Herculisin eli Nova Herculis 1934 mukaan.[2]

Lähteet
-------

1. ↑  AM Herculis The American Association of Variable Star Observers (AAVSO)
2. ↑  DQ Herculis: Nova 1934 The British Astronomical Association Variable Star Section
**Benjamin Miles "C-Note" Franklin** on Rockmond Dunbarin esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa *Pako*. Hahmo teki ensiesiintymisensä sarjan pilottijaksossa yhtenä Fox Riverin vankina.

Taustaa
-------

C-Notella on vaimo nimeltä Kacee ja tytär Dede. Lempinimi C-Note tulee Yhdysvaltain sadan dollarin setelistä, jossa komeilee Franklinin kaima Benjamin Franklin. C tarkoittaa roomalaisilla numeroilla numeroa 100. Franklin palveli Yhdysvaltain maavoimien kersanttina Kuwaitissa. Palveluksessa hän näki vankien laitonta kidutusta, ja koska aikoi kertoa siitä ylemmille tahoille, hänet erotettiin maavoimista. Sotilasuran jälkeen hän ei löytänyt toista työtä, eikä hänellä siksi ollut varaa elättää perhettään. Hänen lankonsa Darius Morgan (Mike Jones) oli rekkamies ja ehdotti C-Notelle, että tämä alkaisi auttamaan varastetun tavaran kuljettamisessa. Lopulta C-Note saatiin kiinni, ja koska hän ei paljastanut rikostovereitansa, hänet lähetettiin Fox Riverin vankilaan. Vaimolleen ja tyttärelleen hän ei ollut missään vaiheessa kertonut joutuneensa erotetuksi maavoimista ja selitti nyt lähtevänsä Irakiin yksikkönsä mukana.

Tarina sarjassa
---------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Toisella tuotantokaudella C-Note yrittää päästä perheensä luo ja pyytää apua entisiltä rikostovereiltaan. Kun Kacee pidätetään ja Dede tulee sairaaksi, C-Note päättää antautua, mutta sillä ehdolla, että Kacee vapautetaan ja Dede saa hoitoa. FBI:n agentti Alexander Mahone lähettää C-Notelle hänen selliinsä laatikon ja vaatii häntä käyttämään laatikon sisältöä, joka myöhemmin paljastuu hirttoköydeksi. Myöhemmin Mahone uhkailee C-Notea, että ellei hän käytä laatikon sisältöä, hän aiheuttaa C-Noten perheelle vaikeuksia. C-Note yrittää toteuttaa Mahonen käskyä, mutta vartija huomaa sen ja estää hänen aikeensa. C-Notelle tarjotaan vapautta, jos hän todistaa agentti Mahonea vastaan.

Lähteet
-------

* Benjamin Miles Franklin *Paon* virallisella sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Benjamin Miles Franklin *Prison Break* Wikissä (englanniksi)
**Benjamin William Mkapa** (12. marraskuuta 1938 – 24. heinäkuuta 2020) oli Tansanian presidentti vuosina 1995–2005 ja CCM-puolueen puheenjohtaja. Hänen toinen viisivuotiskautensa päättyi joulukuussa 2005. Hän toimi myös ulkoministerinä kuusi vuotta.

Mkapa suoritti kandidaatintutkinnon Makereren yliopistossa Ugandassa ja jatkoi opintojaan Columbian yliopistossa New Yorkissa. Vuosina 1962-1976 hän toimi päätoimittajana Tansanian keskeisissä sanomalehdissä. Diplomaattiurallaan hänet sijoitettiin Yhdysvaltoihin, Nigeriaan ja Kanadaan. Hän oli myös kaksi jaksoa ulkoministerinä.

Mkapa valittiin presidentiksi ensimmäisissä vapaissa monipuoluevaaleissa. Hän sai 62 prosenttia äänistä. Siirtymä demokratiaan ei ollut helppo, vaan vaalituloksen kiistänyt oppositio ryhtyi mellakoihin. Sansibarissa, jossa CCM-puolueen ehdokas sai vain prosentin enemmän ääniä kuin kilpailijansa, mellakoissa kuoli satoja.

Kautensa aikana Mkapa jatkoi talouden liberalisointia, joka alkoi hänen edeltäjänsä Ali Hassan Mwinyin kaudella. Hän yksityisti useimmat valtionyhtiöt ja kehitti vapaakauppapolitiikkaa houkutellakseen ulkomaisia sijoituksia maahan. Mkapa otti kuitenkin päätehtäväkseen hallinnollisten rakenteiden uudelleenluomisen ja korosti erityisesti terveydenhuollon, koulutuksen ja sanitaation kehittämistä.

Mkapaa on kritisoitu siitä, että hän antoi ulkomaisten yhtiöiden hallita liian voimakkaasti maan taloutta. Myöhemmin on sanottu, että hänen toimensa tavallisen tansanialaisen taloudellisen tason nostamiseksi epäonnistuivat.

Hänen kannattajansa sanovat, että ulkomaiset sijoitukset olivat ainoa keino kohottaa maan taloutta. Hänen toimintansa sai Maailmanpankin ja IMF:n: tuen ja johtivat joidenkin Tansanian ulkomaanvelkojen anteeksiantoon.

Lähteet
-------

* Ulkoministeri, yhteistyömaat, Tansania, hallinto[vanhentunut linkki]
* Siirtyminen demokratiaan (Arkistoitu – Internet Archive), UNDP

### Viitteet

1. ↑  Tanzania's Former President Benjamin Mkapa Dies, Presidency Says *New York Times*.  23.7.2020. Viitattu 24.7.2020.
2. ↑  Mkapa Biography  2013. UNDP.  Arkistoitu 12.8.2017. Viitattu 25.1.2015.
3. ↑  H.E Mr. Benjamin Mkapa - Tanzania ILO. Viitattu 25.1.2015.

Tansanian lippuTansanian presidentit
Julius Nyerere • Ali Hassan Mwinyi • Benjamin Mkapa • Jakaya Kikwete • John Pombe Magufuli • Samia Suluhu



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**András Herczeg** (s. 11. heinäkuuta 1956) on unkarilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Toukokuusta 2017 lähtien hän on toiminut Debrecenin päävalmentajana.

Ura
---

Herczeg pelasi urallaan useissa eri unkarilaisseuroissa alemmilla sarjatasoilla. 1979 hän oli voittamassa Unkarin 1.divisioonaa Debreceni VSC:n kanssa.

1988 Herczeg lopetti pelaajana ja siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti uransa junioriseura Debreceni SI:n päävalmentajana. Hän nousi tietoisuuteen 1995, kun hänet valittiin vuoden juniorivalmentajaksi. Menestys poiki hänelle paikan Debreceni VSC:n apulaisvalmentajana ja kaudella 1997/98 seuran päävalmentajana.

1998–99 Herczeg valmensi Unkarin olympiamaajoukkuetta palaten Debreceni VSC:n organisaatioon juniorivalmentajaksi. Kauden 2000/01 hän vietti Tiszaújvárosin päävalmentajana kunnes palasi Debrecenin apulaisvalmentajaksi. Hän oli apulaisvalmentajana voittamassa yhdessä Attila Supkan kanssa kolmea Unkarin mestaruutta ja yhtä cup-mestaruutta.

Kun tšekkiläinen Miroslav Beránek jätti seuran mestaruuskauden 2006/07 jälkeen Herczeg nousi seuran päävalmentajaksi. Hän on jatkanut seuran menestyskulkua Unkarissa. Debyyttikaudella tuli cupmestaruus ja 2008/09 tuloksena oli päävalmentajauran ensimmäinen liigmestaruus. Kaudella 2009/10 menestystä tuli myös eurokentillä, kun Debreceni VSC eteni Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Viimeisellä karsintakierroksella se pudotti Levski Sofian yhteismaalein 4–1.

Menestys jatkui myös kaudella 2009/10, kun Debreceni vei toisen perättäisen Unkarin mestaruuden. Kaudella 2010/11 meno kuitenkin tökki ja Herczeg sai potkut joulukuussa 2010.

Toukokuussa 2017 Herczeg palasi Debrecenin päävalmentajaksi.

### Meriitit valmentajana

* Unkarin mestaruus (2): 2009, 2010
	+ Hopeaa: 2008
* Unkarin cup (2): 2008, 2010
* Unkarin supercup: 2009

Lähteet
-------

1. ↑  Official: Zdenek Scasny Appointed New Debrecen Coach
2. ↑  DVSC: már nem Pontes a vezetőedző – hivatalos


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Miroslav BeránekLeonel Pontes** | **Debreceni VSC:n päävalmentaja**2007–12/20105/2017– | Seuraaja:**Zdeněk Ščasný–** |
**André Bangambula Vindu** (s. 1. lokakuuta 1953 Kinshasa) on Kiinaan muuttanut kinshasankongolainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on esitetty Afrikan, Amerikan ja Aasian maissa.

Vindu opiskeli aluksi Kinshasassa vuosina 1969–76. Vuosina 1985–91 hän opiskeli muun muassa sävellystä Shanghain musiikkikonservatoriossa, josta hän sai taiteiden kandidaatin ja maisterin arvonsa. Hänet kutsuttiin tarkkailijaksi Unescon Kansainväliseen säveltäjärostrumiin Pariisiin vuonna 1992. Vindu luennoi musiikin teoriasta ja saksofoninsoitosta silloisessa Zairessa. Hän toimi muun muassa Kinshasan *Centre d'Études et de Diffusion des Arts'n* musiikin laitoksen johdossa 1980-luvulla. Vindu on myöhemmin opettanut Tsing Mui Piano Companyssa Hongkongissa ja Shanghai American Schoolissa.

Vindun teoksia ovat muiden muassa *Ballade* alttosaksofonille ja orkesterille (1989), *Symphonic Poem* orkesterille (1990), jousikvartetot, puhallinkvintetto sekä pianolle sävelletyt sarjat ja fuugat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Living Composers Project: André Bangambula Vindu


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |