recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**San Michele al Tagliamento** on kunta Pohjois-Italiassa Venetsian metropolikaupungissa Veneton alueella. Se sijaitsee Tagliamentojoen varrella.

Historia
--------

Kunnan keskusta tuhoutui lähes täysin toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksissa. Pommituksia oli kuusikymmentä, joista ensimmäinen oli 14. toukokuuta 1944 ja viimeisin 1. toukokuuta 1945. Suurista tuhoista johtuen se sai lisänimen "pohjoisen Cassino".

Bibione
-------

Kaupungin kylistä tunnetuin on Bibione. Se on suosittu rantalomakohde Adrianmeren rannalla pitkine hiekkarantoineen.

Bibione

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑   Kunnan kotisivut
3. ↑  Kunnan kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Michele al Tagliamento** Wikimedia Commonsissa

Venetsian metropolikaupunki
Annone Veneto | Campagna Lupia | Campolongo Maggiore | Camponogara | Caorle | Cavallino-Treporti | Cavarzere | Ceggia | Chioggia | Cinto Caomaggiore | Cona | Concordia Sagittaria | Dolo | Eraclea | Fiesso d’Artico | Fossalta di Piave | Fossalta di Portogruaro | Fossò | Gruaro | Jesolo | Marcon | Martellago | Meolo | Mira | Mirano | Musile di Piave | Noale | Noventa di Piave | Pianiga | Portogruaro | Pramaggiore | Quarto d’Altino | Salzano | San Donà di Piave | San Michele al Tagliamento | San Stino di Livenza | Santa Maria di Sala | Scorzè | Spinea | Stra | Teglio Veneto | Torre di Mosto | Venetsia | Vigonovo
**Scarperia e San Piero** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Firenzen metropolikaupungissa. Kunta perustettiin vuonna 2014 kun kaksi kuntaa, San Piero a Sieve (4 233 asukasta) ja Scarperia (7 795), yhdistyivät muodostaen Scarperia e San Pieron kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2    Kuntaliitokset 2014
2. ↑  Kuntaliitokset 2014

Firenzen metropolikaupunki
Bagno a Ripoli | Barberino Val d’Elsa | Barberino di Mugello | Borgo San Lorenzo | Calenzano | Campi Bisenzio | Capraia e Limite | Castelfiorentino | Cerreto Guidi | Certaldo | Dicomano | Empoli | Fiesole | Figline e Incisa Valdarno | Firenze | Firenzuola | Fucecchio | Gambassi Terme | Greve in Chianti | Impruneta | Lastra a Signa | Londa | Marradi | Montaione | Montelupo Fiorentino | Montespertoli | Palazzuolo sul Senio | Pelago | Pontassieve | Reggello | Rignano sull’Arno | Rufina | San Casciano in Val di Pesa | San Godenzo | Scandicci | Scarperia e San Piero | Sesto Fiorentino | Signa | Tavarnelle Val di Pesa | Vaglia | Vicchio | Vinci
**Vallelaghi** on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kolme kuntaa, Padergnone (801 asukasta), Terlago (2 032 asukasta) ja Vezzano (2 203 asukasta), yhdistyivät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Kuntaliitokset 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vallelaghi** Wikimedia Commonsissa

Trenton maakunta
Ala | Albiano | Aldeno | Altavalle | Altopiano della Vigolana | Amblar-Don | Andalo | Arco | Avio | Baselga di Pinè | Bedollo | Besenello | Bieno | Bleggio Superiore | Bocenago | Bondone | Borgo Chiese | Borgo Lares | Borgo Valsugana | Brentonico | Bresimo | Brez | Caderzone | Cagnò | Calceranica al Lago | Caldes | Caldonazzo | Calliano | Campitello di Fassa | Campodenno | Canal San Bovo | Canazei | Capriana | Carano | Carisolo | Carzano | Castel Condino | Castelfondo | Castel Ivano | Castello Tesino | Castello-Molina di Fiemme | Castelnuovo | Cavalese | Cavareno | Cavedago | Cavedine | Cavizzana | Cembra Lisignago | Cimone | Cinte Tesino | Cis | Civezzano | Cles | Cloz | Comano Terme | Commezzadura | Contà | Croviana | Daiano | Dambel | Denno | Dimaro Folgarida | Drena | Dro | Faedo | Fai della Paganella | Fiavè | Fierozzo | Folgaria | Fondo | Fornace | Frassilongo | Garniga Terme | Giovo | Giustino | Grigno | Imer | Isera | Lavarone | Lavis | Ledro | Levico Terme | Livo | Lona-Lases | Luserna | Madruzzo | Malosco | Malè | Massimeno | Mazzin | Mezzana | Mezzano | Mezzocorona | Mezzolombardo | Moena | Molveno | Mori | Nago-Torbole | Nave San Rocco | Nogaredo | Nomi | Novaledo | Ospedaletto | Ossana | Palù del Fersina | Panchià | Peio | Pellizzano | Pelugo | Pergine Valsugana | Pieve Tesino | Pieve di Bono-Prezzo | Pinzolo | Pomarolo | Porte di Rendena | Pozza di Fassa | Predaia | Predazzo | Primiero San Martino di Castrozza | Rabbi | Revò | Riva del Garda | Romallo | Romeno | Roncegno Terme | Ronchi Valsugana | Ronzo-Chienis | Ronzone | Rovereto | Roverè della Luna | Ruffrè-Mendola | Rumo | Sagron Mis | Samone | San Lorenzo Dorsino | San Michele all’Adige | Sant’Orsola Terme | Sanzeno | Sarnonico | Scurelle | Segonzano | Sella Giudicarie | Sfruz | Soraga | Sover | Spiazzo | Spormaggiore | Sporminore | Stenico | Storo | Strembo | Telve | Telve di Sopra | Tenna | Tenno | Terragnolo | Terzolas | Tesero | Tione di Trento | Ton | Torcegno | Trambileno | Trento | Tre Ville | Valdaone | Valfloriana | Vallarsa | Vallelaghi | Varena | Vermiglio | Vignola-Falesina | Vigo di Fassa | Villa Lagarina | Ville d’Anaunia | Volano | Zambana | Ziano di Fiemme
**Amatrice** on kunta Italiassa Latiumin alueella olevassa Rietin maakunnassa. Se sijaitsee Apenniinien vuoristossa ja kunnan korkein vuori on 2 458 metriä korkea *Monte Gorzano*. Amatricen keskusta sijaitsee 955 metriä korkealla sijaitsevassa laaksossa.

Historia
--------

Amatrice tuhoutui pahoin vuonna 2016 tapahtuneessa maanjäristyksessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. ↑  Mappa del territorio
3. ↑  Italian maanjäristys – Tämän tiedämme nyt *Yle Uutiset*.  24.8.2016. Yleisradio Oy. Viitattu 25.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amatrice** Wikimedia Commonsissa

Rietin maakunta
Accumoli | Amatrice | Antrodoco | Ascrea | Belmonte in Sabina | Borbona | Borgo Velino | Borgorose | Cantalice | Cantalupo in Sabina | Casaprota | Casperia | Castel Sant’Angelo | Castel di Tora | Castelnuovo di Farfa | Cittaducale | Cittareale | Collalto Sabino | Colle di Tora | Collegiove | Collevecchio | Colli sul Velino | Concerviano | Configni | Contigliano | Cottanello | Fara in Sabina | Fiamignano | Forano | Frasso Sabino | Greccio | Labro | Leonessa | Longone Sabino | Magliano Sabina | Marcetelli | Micigliano | Mompeo | Montasola | Monte San Giovanni in Sabina | Montebuono | Monteleone Sabino | Montenero Sabino | Montopoli di Sabina | Morro Reatino | Nespolo | Orvinio | Paganico Sabino | Pescorocchiano | Petrella Salto | Poggio Bustone | Poggio Catino | Poggio Mirteto | Poggio Moiano | Poggio Nativo | Poggio San Lorenzo | Posta | Pozzaglia Sabina | Rieti | Rivodutri | Rocca Sinibalda | Roccantica | Salisano | Scandriglia | Selci | Stimigliano | Tarano | Toffia | Torri in Sabina | Torricella in Sabina | Turania | Vacone | Varco Sabino
**Rossa** on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Scopellon naapurikunnat ovat Balmuccia, Boccioleto, Cervatto, Cravagliana, Fobello ja Rimasco.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rossa Tuttitalia. Viitattu 7.4.2017. (italiaksi)

Vercellin maakunta
Alagna Valsesia | Albano Vercellese | Alice Castello | Arborio | Asigliano Vercellese | Balmuccia | Balocco | Bianzè | Boccioleto | Borgo Vercelli | Borgo d’Ale | Borgosesia | Breia | Buronzo | Campertogno | Carcoforo | Caresana | Caresanablot | Carisio | Casanova Elvo | Cellio | Cervatto | Cigliano | Civiasco | Collobiano | Costanzana | Cravagliana | Crescentino | Crova | Desana | Fobello | Fontanetto Po | Formigliana | Gattinara | Ghislarengo | Greggio | Guardabosone | Lamporo | Lenta | Lignana | Livorno Ferraris Lozzolo | Mollia | Moncrivello | Motta de’ Conti | Olcenengo | Oldenico | Palazzolo Vercellese | Pertengo | Pezzana | Pila | Piode | Postua | Prarolo | Quarona | Quinto Vercellese | Rassa | Rima San Giuseppe | Rimasco | Rimella | Riva Valdobbia | Rive | Roasio | Ronsecco | Rossa | Rovasenda | Sabbia | Salasco | Sali Vercellese | Saluggia | San Germano Vercellese | San Giacomo Vercellese | Santhià | Scopa | Scopello | Serravalle Sesia | Stroppiana | Tricerro | Trino | Tronzano Vercellese | Valduggia | Varallo | Vercelli | Villarboit | Villata | Vocca
**Vézac** on Ranskan kunta Dordognen departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella maan lounaisosassa. Kunnan pinta-ala on 13,0 neliökilometriä ja siellä on arviolta 620 asukasta (vuonna 2016).

Vézacin tärkeimmät nähtävyydet ovat esihistoriallinen luola ja 1600-luvulta peräisin olevan Marqueyssacin linnan puutarha.

Vézacin naapurikunnat ovat pohjoisessa Saint-André-d’Allas, koillisessa Sarlat-la-Canéda, idässä Vitrac, kaakossa La Roque-Gageac, etelässä Cénac-et-Saint-Julien, lounaassa Castelnaud-la-Chapelle ja lännessä Beynac-et-Cazenac.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Citypopulation.de: France: Dordogne *citypopulation.de*. Viitattu 14.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vézac** Wikimedia Commonsissa

* Vézac alueen matkailusivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Vézac (Dordogne)
**Cindy Breakspeare** on jamaikalainen jazzlaulaja ja vuoden 1976 Miss Maailma. Hän on muusikko Damian Marleyn äiti.

Breakspeare syntyi Torontossa kanadalaiselle äidille ja jamaikalaiselle isälle. Hän muutti Jamaikan Kingstoniin neljävuotiaana ja pitää itseään jamaikalaisena. Hänen vanhempiensa erottua vuonna 1975 hän muutti omaan asuuntonsa ja rakastui toiseen paikalliseen kuuluisuuteen, Bob Marleyyn. Seuraavana vuonna Breakspearesta tuli Miss Maailma 1976.

Voitettuaan Miss Maailma -tittelin Breakspeare asui Lontoossa jonkin aikaa Marleyn kanssa. Jouduttuaan ammutuksi Jamaikalla Marley lähti Bahamalle. Nassaussa hän levytti kappaleen "Is This Love", joka todennäköisesti kertoo hänen ja Breakspearen suhteesta. 21. heinäkuuta 1978 Breakspeare synnytti Bobille pojan, Damian Marleyn.

Breakspeare on levyttänyt laulajana ja esiintynyt vuonna 1993 Reggae Sunsplash -konsertissa. Hän myös näytteli elokuvassa *Kla$h*. Hän on perustanut Ital Craft -nimisen rastafarilaisen käsityöliikkeen Kingstonissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Canadian-born Jamaican reflects on Miss World title and life with Bob Marley *Ron Fanfair*.  4.5.2019. Viitattu 3.9.2023. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Barcelonnette** (oksitaaniksi *Barcilona de Provença*) on kunta Provence-Alpit-Rivieran alueella Alpes-de-Haute-Provencen departementissa. Vuonna 2008 kunnassa asui 2 911 asukasta. Kunta on historiallisen Provencen pohjoisin paikkakunta.

Historia
--------

Barcelonnetten historia alkaa vuodesta 1231, kun Raimond Bérenger IV rakennutti paikalle linnoitetun kylän. Nimitys Barcelonette viittaa Provencen kreivien historialliseen kotiseutuun Barcelonaan. Paikka tunnettiin aluksi nimellä *Barcelone* ja sitä alettiin nimittää nykyisellä nimellään vasta noin 500 vuotta perustamisensa jälkeen. Barcelonnette sai tiettyjä etuoikeuksia vuonna 1381, kun kreivi Rouge de Savoiesta tuli sen valtias. Ranskan kuningas Ludvig XIV:n kaudella Englantia vastaan käydyissä rajasodissa paikalla taisteli Jaakko II:n poika Berswickin marsalkka, joka luovutti Ubayen laakson Ranskalle Utrechtin rauhassa vuonna 1713. Myöhemmin kaupungista muutti siirtolaisia Meksikoon ja osan palatessa takaisin he rakennuttivat kaupunkiin meksikolaistyylisiä taloja. Kaupunki on säilyttänyt alkuperäisen ruutuasemakaavansa.

Lähteet
-------

* Klaus Bennewitz, Corinna Cacoveanu, Gerda Kurtz, Marianne Mehling ja Siglinde Summerer: *Provence ja Ranskan Riviera*. Otava, 1984. ISBN 951-1-13002-1.

### Viitteet

1. ↑  04019-Barcelonnette Insee. Viitattu 20.4.2011. (ranskaksi)
2. ↑  Bennewitz, Cacoveanu, Kurtz, Mehling ja Summerer 1984, s. 49
3. ↑  Bennewitz, Cacoveanu, Kurtz, Mehling ja Summerer 1984, s. 50
**Buhl** on kunta Ranskan itäosassa Alsacen alueella Haut-Rhinin departementissa lähellä Saksan rajaa. Kunnassa on arviolta 3 301 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 8,8 neliökilometriä.

Maantiede
---------

Buhl sijaitsee 50-kilometrisen Lauchjoen laaksossa Vogeesien vuoristossa *Parc Naturel Régional des Ballons des Vosges* -luonnonpuiston alueella. Laaksoa kutsutaan myös nimellä Florival (*Florigeravallis*: *vallée des fleurs*, "kukkaislaakso"). Buhl sijaitsee Vogeesien korkeimman huipun Grand Ballonin (1 424 m) kupeessa. Kunnan läheisyydessä kulkee tie D430. Buhlin naapureita ovat Murbach lounaassa ja Schweighouse (Lautenbachin kunnassa) pohjoisessa. Kaakossa sijaitsee Hugsteinin rauniolinna. Buhl kuuluu Guebwillerin arrondissementtiin.

### Etäisyyksiä

* Freiburg im Breisgau 50 km
* Mulhouse 25 km
* Pariisi 480 km
* Strasbourg 100 km

Historia
--------

Varhaisin maininta Buhlista on vuodelta 1135 muodossa *Bühele*. Hugsteinin linna (*le château du Hugstein*) valmistui vuonna 1227. Rakentamisesta teki aloitteen Hugo (Hugues) de Rothenbourg Murbachin luostarista. Linnan rauniot sijaitsevat Guebwillerin ja Buhlin rajalla. Saint-Jean-Baptisten 1800-luvulla rakennetussa uusromanttisessa kirkossa on alttaritaulu 1400-luvulta. Luultavimmin Martin Schongauerin käsialaa oleva taulu tuotiin Ranskan vallankumouksen aikana Buhliin turvaan Colmarin luostarista.

Buhlissa syntyneitä merkkihenkilöitä on muun muassa ranskalais-sveitsiläinen insinööri Maurice Koechlin (1856–1946). Ranskalainen taidemaalari Alexandre Bida (1813–1895) kuoli Buhlissa.

Väestö
------

| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
| 1801 | 630 |
| 1861 | 2 090 |
| 1905 | 3 352 |
| 1962 | 2 931 |
| 1999 | 3 079 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  France: Haut-Rhin Citypopulation.de. Viitattu 15.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Buhl** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut (ranskaksi)
**Blue- ja John Crow -vuoret** ovat syrjäinen ja metsäinen vuoristoalue Jamaikan itäosassa. Ne ovat toimineet pakopaikkana ensin tainoille, myöhemmin karanneille afrikkalaisperäisille orjille. Alue on tunnettu myös biodiversiteetistään. Siksi se on vuodesta 2015 Unescon maailmanperintökohde sekä kulttuuri- että luontoarvoilla perusteltuna.

Vuorilla piileksivät karkulaiset rakensivat sinne asuinpaikkoja, piilopaikkoja ja salaisen polkujen verkoston, joka on nykyisin vaellusreitti. He saivat vuorilta ja niiden rehevästä luonnosta kaiken tarvitsemansa, ja kehittivät vuoriin voimakkaan tunnesiteen, joka ilmenee monin tavoin saaren afrikkalaistaustaisen väestön kulttuurissa.

Vuoristo on kansallispuisto, jossa kasvaa monia kotoperäisiä kasvilajeja, ja josta harvinaiset linnut ja perhoset ovat saaneet suojapaikan.

Puiston metsät ovat harvinaista lehtipuista koostuvaa pilvimetsää.

Kansallispuistossa on luetteloitu 1 357 kukkivien kasvien lajia, joista 294 on kotoperäisiä Jamaikalla ja niistä 87 kotoperäisiä vain tällä alueella. Näiden lisäksi alueella on tavattu 61 lajia itiökasveja ja sammalia 11 lajia jäkäliä, kaikki kotoperäisiä. Kotoperäisten joukossa eniten edustettuja kasvisukuja ovat piileat (12 lajia), kahvikit (12), kämmekkäkasveihin kuuluva *Lepanthes* (12), ja myrttikasveihin kuuluva *Eugenia* (11).

Jamaikan korkein kohta, Blue Mountain (2 256 metriä), sijaitsee puiston alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Blue and John Crow Mountains *Unesco*. Viitattu 29.10.2016.
2. 1 2 3  Natural Heritage *Blue and John Crow Mountains National Park*.  Arkistoitu 24.11.2016. Viitattu 29.10.2016.
**Labrador City** on kaupunki Kanadan Newfoundlandin ja Labradorin provinssissa Labradorin alueen länsiosassa lähellä Québecin rajaa. Kaupungissa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 7 367 asukasta, ja sen pinta-ala on 38,83 neliökilometriä. Yhdessä noin 2 000 asukkaan Wabushin kaupungin kanssa se muodostaa alueen suurimman asutuskeskittymän nimeltä *Labrador West*.

Talous ja liikenne
------------------

Kaupunki perustettiin 1960-luvulla Iron Ore Company of Canadan kaivosmiesten asutuskeskukseksi. Rautamalmin louhinta on edelleen kaupungin tärkein elinkeino.

Kaupunkiin on maantieyhteys, sekä rautatieyhteys Quebec North Shore and Labrador Railwayn malmirataa pitkin. Alueen ainoa lentokenttä on Wabushin lentoasema, ja sinne liikennöivät säännöllisesti Air Canada Jazz, Air Labrador ja Provincial Airlines.

Tunnukset
---------

Labrador Cityn kaupunginvaakunassa on kuvattuna paperikääröä pitelevä tunturipöllö, musta lapio sekä punainen vuori. Symbolit kuvastavat kaivoskaupungin elinehtoa. Vaakunassa on myös kaksi karibua, jotka kuvastavat alueen villiä luontoa.

Kaupungin motto on *Kamistaitusset*, nascopien sana joka tarkoittaa ahkerien työläisten maata.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Canada: Divisions of Newfoundland and Labrador Citypopulation.de. Viitattu 14.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Labrador West website
**Vence** on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se on keskiaikainen 1100-luvulta peräisin oleva kaupunki lähellä Välimerta. Vence on ollut taiteilijoiden suosima paikka. Siellä ovat vuosien saatossa tehneet työtään kuuluisuudet kuten Henri Matisse, Chaïm Soutine, Marc Chagall, Raoul Dufy, Jean Dubuffet ja Arman.

Henri Matisse asui Vencessa toisen maailmansodan aikana ja sai apua terveysongelmiinsa dominikaaniluostarista. Vuosina 1949–1951 hän koristeli kiitokseksi luostarin kappelin maalauksillaan, ja "Matissen kappeli" on nyt kunnan tunnetuin matkailunähtävyys. Kylässä on myös modernin taiteen museo Fondation Emile Hugues.

Vencen eteläpuolella on taiteilijoiden 1920-luvulla löytämä keskiaikainen kylä Saint-Paul-de-Vence kymmenine taidegallerioineen ja Fondation Maeght -taidemuseoineen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vence** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑  INSEE
2. ↑  Paris-Nice 2015
3. 1 2  Kuorsalo, Anne: Saint-Paulun ja Vencen maisemissa (PDF) Rivieran Suomi-seura. Viitattu 22.7.2018.
4. ↑  The Museum of Vence Vence Tourism.  Arkistoitu 22.7.2018. Viitattu 22.7.2018.
**S/S Tirrenia** oli suomalainen rahtihöyrylaiva, joka räjähti ruumassa syttyneen tulipalon jälkeen 24. tammikuuta 1953 Punaisella merellä. Miehistö ehti poistua aluksesta ennen räjähdystä.

Laiva valmistui vuonna 1905 J.L. Thompson and Sonsin telakalta Sunderlandissa Englannissa. Laiva oli sittemmin norjalaisten, yhdysvaltalaisten, tanskalaisten ja kreikkalaisten varustamoiden omistuksessa eri nimillä (S/S Rygja, S/S Alleguash, S/S Birte Jensen, S/S Guldborgsund, S/S Maraton, S/S Kosti). Toisen maailmansodan alettua laiva ajoi 3. syyskuuta 1939 saksalaisten laskemaan miinaan Trelleborgin edustalla. Laivan miehistö pelastui ja laiva korjattiin Burmeister & Wainin telakalla.

Laiva tuli vuonna 1941 suomalaisen Laivanvarustaja Oy Atlanta-varustamon omistukseen nimellä S/S Arica. Sodan jälkeen se liikennöi Suomen Etelä-Amerikan linjalla. Vuonna 1950 laivan omistajaksi tuli helsinkiläinen Christoffer H. Ericssonin samana vuonna perustama Anchor Shipping Co Oy-varustamo ja uudeksi nimeksi S/S Tirrenia.

S/S Tirrenia oli matkalla Romanian Constanțasta Kiinaan ase-, ammus- ja ammoniumnitraattilastissa Punaisella merellä Port Sudanin kohdalla kun laivan ruumassa syttyi 23. tammikuuta 1953 tulipalo, jota ei saatu sammutettua. Ase- ja ammuslasti oli Korean sodan vuoksi YK:n sotakieltotavaraa ja lastin päälle ole sijoitettu parin metrin vahvuudelta paperimassaa kieltotavaran piilottamiseksi amerikkalaisten tarkastukselta. Palon jatkuessa miehistö joutui poistumaan laivalta pelastusveneillä. Kahdeksan tunnin päästä norjalainen tankkilaiva M/T Olav Ringdal Jr pelasti heidät. Palava S/S Tirrenia oli silloin noin viiden kilometrin päässä ja se räjähti kello 0.45 24. tammikuuta 1953 hajottaen lamppuja ja laseja norjalaislaivalla. Tirrenian räjähdyksessä ei tullut henkilövahinkoja, ainoastaan laivan mastoon paennut laivakissa Mosse menehtyi räjähdyksessä. Räjähdyksen seurauksena laiva upposi ja sen hylky on 115 metrin syvyydessä Punaisen meren pohjassa.

S/S Tirrenian pituus oli 115.03 metriä, leveys 15.38 metriä ja syväys 7.00 metriä. Laivan kuollut paino oli 6 900 tonnia ja höyrykoneen teho 1 600 hevosvoimaa.

Kirjallisuutta
--------------

* Erkki Tuomi: S/S Tirrenian tuho. Laiva-lehti 4/2002

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Äänimeri-sivusto : Suomen Etelä-Amerikan linja 1926 - 1985 : Arica
2. 1 2  Beirutin räjähdys ei ole ensimmäinen laatuaan – myös unohdettu suomalainen Tirrenia-laiva sai tuta vaarallisen kemikaalin voiman vuonna 1953, Yle Uutiset 12.8.2020
3. 1 2 3 4 5  Wrecksite.eu : Kosti SS (1933~1936) Tirrenia SS (+1953)
4. 1 2 3 4 5  Shipvault : SS Tirrenia
5. 1 2  Äänimeri-sivusto : Anchor Shipping-varustamo
**Vanuatun vuoden 2020 parlamenttivaalit** pidettiin 19. maaliskuuta. Niissä valittiin 52 edustajaa maan parlamenttiin seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.

Kaikkiaan vaaliessa oli ehdokkaana 17 naista. Muiden Ennen vaaleja parlamentissa ei ollut ainuttakaan naisedustajaa..

Huonon sään vuoksi neljän vaalipiirin, Ambaen, Maewon, Banksin ja Torresin, äänestyspaikoille ei saatu toimitettua paikalle ajoissa, joten äänestysaikaa pidennettiin näiden vaalipiirien osalta seuraavaan päivään.

Vaalien jälkeen suurimmaksi puolueeksi nousi Maa ja oikeus -puolue. Virallisia tuloksia ei ole vielä julkaistu..

Lähteet
-------

1. ↑  Fennell, Jordan & Srinivasan, Prianka: Vanuatu's election sees 17 women contest seats — against almost 300 men *ABC News*.  19.3.2020. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Over 21,000 Voters Yet to Vote *Vanuatu Daily Post*.  20.3.2020. Viitattu 30.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  General Elections 2020 (unofficial results) *Vanuatu Daily Post*.  2020. Viitattu 30.3.2020. (englanniksi)
Sitar
**Sitar** on intialainen luuttu, jota käytetään erityisesti pohjoisintialaisessa taidemusiikissa Pohjois-Intiassa, Pakistanissa ja Bangladeshissa.

Sitar on yleensä noin 1,2 metriä pitkä. Siinä on päärynän muotoinen kaikukoppa ja pitkä, ontto puinen kaula.

Soittaja pitää sitaria sylissään 45 asteen kulmassa. Hän näppäilee kieliä plektralla, joka on kiinni oikeassa etusormessa. Vasemmalla kädellään soittaja painelee kieliä tai vetelee niitä sivuille.

Historia
--------

Sitarin kehitti 1200-luvulla Amir Khusrau. Sana *sitar* tulee persiankielisestä sanasta *sehtar*, ’kolmikielinen’. Sitar sai nykyisen muotonsa 1700-luvulla. Nykyisin sitarin kaksi koulukuntaa Intiassa ovat Ravi Shankarin ja Vilayat Khanin koulukunnat.

Jotkut länsimaiset rockmuusikot, kuten The Beatlesin kitaristi George Harrison, kiinnostuivat sitarista 1960-luvulla ja käyttivät sitä levytyksissään. Jotkut jäljittelivät sitarin ääntä sähkökitarallaan.

Intialainen Ravi Shankar on kansainvälisesti tunnetuin sitarin soittaja.
Kansainvälisesti tunnetuin sitarin soittaja lienee Ravi Shankar. Rockmusiikissa kuuluisia sitarin soittajia ovat Harrisonin ohella esimerkiksi Justin Hawkins (The Darkness) ja Brian Jones (The Rolling Stones). Sitaria kuullaan silloin tällöin myös länsimaisessa klassisessa musiikissa; muun muassa Ravi Shankarin tuotantoon kuuluu soittimella kaksi konserttoa.

Rakenne
-------

Sitarin runko ja kaula valmistetaan perinteisesti tiikkipuusta. Sitarin yksi tai kaksi kaikukoppaa valmistetaan kuivatusta kurpitsasta.

Sitarissa on kuusi tai seitsemän soitettavaa kieltä. Niistä kahdella soitetaan säestystä ja lopuilla soitetaan melodiaa. Soittimen kaulan sisässä kulkee lisäksi 9–13 *taraf*-resonanssikieltä, jotka tuottavat soittimeen sen erityisen äänenvärin. Sitarissa on myös hieman pyöreäksi hiottu talla, joka saa soitetun sävelen yläsävelet soimaan. Lisäksi soittimessa on noin 20 messingistä valmistettua nauhaa, joilla soitin viritetään kulloinkin soitettavana olevan ragan eli eräänlaisen sävelasteikon mukaan.

Viritys
-------

Sitarin viritys riippuu pitkälti soittajan koulukunnasta ja musiikkityylistä. Yleensä sitarin matalin kieli on viritetty suuren oktaavialan C:hen, C#:iin tai D:hen ja korkein kieli ylä-c:hen.

Katso myös
----------

* Sitarkonsertto
* Surbahar

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sitar Kulttuuriosuuskunta Uulu.  Arkistoitu 15.8.2019. Viitattu 16.8.2019.
2. 1 2 3 4 5  Sitar *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 16.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sitar**.
**Halyna Ihorivna Jantšenko** (ukr. Галина Ігорівна Янченко; s. 29. huhtikuuta 1988) on ukrainalainen poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Ukrainan parlamenttiin eli Verh’ovna Radaan.

Jantšenko syntyi Žytomyrissä. Hän opiskeli sosiologiaa Kiovan Mohyla-akatemiassa, minkä lisäksi hän opiskeli vuoden ajan Wichita Fallsissa, Texasissa. Hän osallistui vuoden 2014 Ukrainan vallankumoukseen. Vuosina 2013–2016 hän työskenteli analyytikkona korruptionvastaisessa keskuksessa. Vuosina 2014–2015 hän istui Kiovan kaupunginvaltuustossa demokraattisen liittouman edustajana. Vuosina 2018–2019 hän toimi Ukrainan korruptionvastaisen viraston julkisen hallinnan neuvoston puheenjohtajana. Vuoden 2019 presidentinvaaleissa hän toimi Volodymyr Zelenskyin kampanjassa vastuualueenaan korruptionvastaiset toimet ja valtion digitaaliset ratkaisut. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Kansan palvelija -puolueen listan viidentenä, sitoutumattomana ehdokkaana. Hän toimi puolueen parlamenttiryhmän varapuheenjohtajana.

Marraskuussa 2022 Jantšenko erosi Kansan palvelija -puolueesta vastalauseena sille, että puolueen puheenjohtaja Olena Šuljak oli käynyt sairaalassa vierailemassa taistelussa molemmat jalkansa menettäneen lakimiehen Oleh Symorozin luona, joka oli kritisoinut Šuljakin ajamaa kaupunkisuunnitteluun liittyvää lakiehdotusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Янченко Галина Ігорівна *LB.ua*.  Arkistoitu 12.3.2023. Viitattu 12.3.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Янченко Галина Ігорівна *ПолітХаб*.  Arkistoitu 12.3.2023. Viitattu 12.3.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Abramova, Julija: Народна депутатка написала заяву про вихід із партії "Слуга народу" через вчинок голови фракції *tsn.ua*.  19.12.2022.  Arkistoitu 12.3.2023. Viitattu 12.3.2023. (ukrainaksi)
4. ↑  Šumilin, Oleksandr: Нардепка Янченко йде зі "Слуги народу" через розбірки голови партії Шуляк із пораненим бійцем *Ukrajinska pravda*.  19.12.2022.  Arkistoitu 12.3.2023. Viitattu 12.3.2023. (ukrainaksi)
**Hannu Olavi Palosuo** (s. 29. syyskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hänen töitään on esitelty runsaasti ympäri maailmaa, Suomen lisäksi muun muassa Italiassa, Saksassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän asuu ja työskentelee Suomessa ja Italiassa.

Palosuon debyyttinäyttely oli vuonna 1995 Roomassa ja hän valmistui Rooman taideakatemiasta vuonna 1997. Palosuo on osallistunut Venetsian biennaaliin vuosina 2009, 2011 ja 2013 ja Kairon Biennaaliin. Vuonna 2016 hänellä oli henkilökohtainen näyttely Kansallismuseossa Helsingissä. Hän on Taidemaalariliiton jäsen ja Accademia Internazionale Città di Roman kunnia-akateemikko vuodesta 2009. Hän osallistunut Venetsian taidebinnalliin vuosina 2009, 2011 ja 2013.

Hannu Palosuon puoliso on italialainen oopperaohjaaja Italo Nunziata. Hänen isoisänsä oli jää tutkija Erkki Palosuo.

Lähteet
-------

* Kuvataiteilijamatrikkeli

### Viitteet

1. 1 2  Risto, Taina: Taiteilija Hannu Palosuo sukkuloi Rooman, Sipoon ja Helsingin välillä *HS.fi*.  28.9.2016. Viitattu 30.6.2023.
2. ↑  Jasenet *Taidemaalariliitto*. Viitattu 15.8.2023.
3. ↑  Italian kasvatti - Hannu Palosuo on rakentanut siltaa suomalaisen ja italialaisen kulttuurin välille *www.museot.fi*.  10.8.2023. Viitattu 15.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Alexgalleries: Hannu Palosuo
* Hannu Palosuo taiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ameur Hizem** (arab. عامر حيزم‎, 22. syyskuuta 1937 Monastir, Tunisia – 4. syyskuuta 2023) oli tunisialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Valmennusura
------------

Hizem opiskeli jalkapallovalmentajaksi Saksassa ja palasi takaisin Tunisiaan vuonna 1967 valmentamaan kotikaupunkinsa seuraa US Monastiria. Joukkue sijoittui kaudella 1967–1968 sijalle 11 ollen sarjan toiseksi viimeinen. Tuolloin ei kuitenkaan pääsarjasta pudonnut ketään alemmalle sarjatasolle. Myöhemmin vuonna 1970 Hizem valittiin Tunisia maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen alaisuudessaan Tunisia ei selvinnyt vuosien 1970 ja 1974 MM-kisoihin, mutta voitti Arabimaiden kesken pelatun Palestiina cupin vuonna 1973.

Hizemin maajoukkueen valmentaminen kesti aina vuoteen 1974 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Club Africainin valmentajaksi. Ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui sarjassa toiseksi häviten vain pisteellä mestaruuden voittaneelle Espérancelle. Hizem onnistui kuitenkin luotsaamaan joukkueensa Maghreb Mestarien cupin voittoon. Kaudella 1975–1976 joukkue ei menestynyt toivotulla tavalla ja Hizem erotettiin tehtävästään ennen kauden loppua. Kaudeksi 1976–1977 hän siirtyi valmentamaan uudelleen US Monastiria. Menestystä ei kuitenkaan tullut joukkueen vältyttyä kahdella pisteellä sarjaputoamisen. Hizem jatkoi joukkueen valmentajana vielä toisen kauden, mutta vielä huonommalla menestyksellä kun Monastir putosi sarjatasoa alemmaksi. Hizem sai lähteä kauden päätteeksi ja otti väliaikaisesti valmennusvastuun Tunisian maajoukkueesta vuosina 1978–1979 ja 1980–1981. Samaan aikaan hän valmensi Stade Tunisienia kaksi kautta, joista ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi. Sittemmin Hizem palasi uudelleen Monastirin valmentajaksi kauden 1983–1984 lopulla ja onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa. Hizem valittiin uudelleen Monastirin päävalmentajaksi kaudella 1993–1994, mutta hänet korvattiin kauden alussa Lotfi Rhimilla huonojen esitysten vuoksi.

### Meriitit

* Maghreb Mestarien cup: 1975
* Palestiinan cup: 1973

Lähteet
-------

1. ↑  Former national soccer coach Ameur Hizem passes away  4.9.2023. Tunis Afrique Presse. Viitattu 5.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Tunisia 1967/68 *rsssf.com* Viitattu 12.12.2009 (englanniksi)
3. ↑  Tunisia 1974/75 *rsssf.com* Viitattu 12.12.2009 (englanniksi)
**Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni** oli Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan kansallislaulu. Vuonna 1945 tämä Armas Äikiän sanoittama ja Karl Raution säveltämä hymni voitti KSSNT:n kilpailun. Se otettiin käyttöön 1950-luvun alussa, mutta siitä luovuttiin vuonna 1956, kun Karjalais-suomalainen SNT sulautettiin Venäjän SNT:hen.

Sanat
-----

Oma Karjalais-suomalaiskansamme maa,
Vapaa Pohjolan Neuvostojen tasavalta.
Kotimetsäimme kauneus öin kajastaa
Revontultemme taivaalta leimuavalta.
Neuvostoliitto on voittamaton,
Se kansamme suur-isänmaa ijät on.
Sen Tienä on Kansojen Kunniantie,
Se Karjalan Kansankin voittoihin vie.
Isänmaa Kalevan, kotimaa runojen,
Jota Leninin Stalinin lippu johtaa.
Yli kansamme uutteran onnellisen
Valo kansojen veljeystähdestä hohtaa.
Neuvostoliitto on voittamaton,
Se kansamme suur-isänmaa ijät on.
Sen Tienä on Kansojen Kunniantie,
Se Karjalan Kansankin voittoihin vie.
Kotimaamme loi uudeksi kansamme työ,
Tätä maata me puollamme kuin isät ammoin.
Sotasuksemme suihkavat kalpamme lyö.
Asemahdilla suojaamme Neuvosto-Sammon.
Neuvostoliitto on voittamaton,
Se kansamme suur-isänmaa ijät on.
Sen Tienä on Kansojen Kunniantie,
Se Karjalan Kansankin voittoihin vie.

Sanoitukset karjalan kielellä
-----------------------------

Oma karjalas-suomelasrahvahan mua,
Välly Pohjolan Nevvostoloin tazavaldu.
Kodimeččien čomevus yöl kajostuakseh
selgielöin rebointuliloin taivahalpäi
Nevvostoliitto on voittamatoi
Se rahvahien suur-ižänmua ijät on.
Sen tienny on rahvahien kunnivotie
Se Karjalan rahvahangi voittoloih vie.
Ižänmua Kalevalan, kodimua runoloin,
Midä Leninin Stalinin flagu johtau.
Piäliči rahvahan ruadain ozakkahan
Valgo rahvahien vellestiähtespäi čilkettäy
Nevvostoliitto on voittamatoi
Se rahvahien suur-ižänmua ijät on.
Sen tienny on rahvahien kunnivotie
Se Karjalan rahvahangi voittoloih vie.
Kodimuan luaji uvvekse rahvahan ruado,
Tädä muadu myö puolistammo gu tuatat ammui.
Sodasukset sukatah miekat iškietäh.
Azeväel suojuammo Nevvosto-Sammon.
Nevvostoliitto on voittamatoi
Se rahvahien suur-ižänmua ijät on.
Sen tienny on rahvahien kunnivotie
Se Karjalan rahvahangi voittoloih vie.

Aiheesta muualla
----------------

* MIDI file (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lyrics - nationalanthems.info (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kaliforniansalamanteri** (*Taricha torosa*) on Pohjois-Amerikan länsiosissa elävä salamanterilaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kaliforniansalamanteri voi saavuttaa jopa 20 cm:n pituuden. Lajin selkäpuoli on punertavan ruskea ja vatsapuoli on oranssi. Silmät ovat keltaiset ja silmäluomet kellertävän vaaleat.
Ulkonäöltään kaliforniansalamanteri on hyvin samannäköinen kuin sukulaisensa länsirannikonsalamanteri.

Levinneisyys
------------

Kaliforniansalamanteri elää nimensä mukaisesti luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsirannikolla Kaliforniassa.

Elintavat
---------

Kaliforniansalamanteri asustaa metsien pohjakerroksissa ja niityillä. Keväisin laji siirtyy kutulammelle lisääntymistä varten. Yksilöstä riippuen laji viihtyy suurimman osan ajastaan joko maalla tai vedessä.

Ravinto
-------

Muiden salamantereiden tapaan kaliforniansalamanterin ruokavalio koostuu pienistä selkärangattomista.

Lemmikkieläimenä
----------------

Suomessa kaliforniansalamantereita on harvoin myynnissä eläinkaupoissa, mutta Keski-Euroopassa ja Amerikassa niitä pidetään terraariossa melko yleisesti. Kaliforniansalamanterin terraarion tulisi olla vähintään 80 × 40 cm:n kokoinen. Terraario sisustetaan sen mukaan, viihtyykö yksilö enemmän vedessä vai maalla. Kaliforniansalamanterin terraariossa tulee aina olla vesialue, jonne eläin mahtuu kokonaan. Vettä täytyy vaihtaa päivittäin, salamanterin herkän ihon vuoksi. Sopiva lämpötila on noin 18–21 astetta, joka voi laskea muutaman asteen yöllä. Jos kaliforniansalamanteri viettää suurimman osan ajastaan maalla, tulisi terraariota sumuttaa päivittäin.

Lähteet
-------

1. ↑  IUCN SSC Amphibian Specialist Group: *Taricha torosa* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-2*.  2022. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.2.2023. (englanniksi)
2. 1 2   Darrel Frost and The American Museum of Natural History: Taricha Gray, 1850 *Amphibian Species of the World 6.0*.  2018. Viitattu 3.6.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Niina & Joonas Gustafsson: KaliforniansalamanteriArkistoitu kopio *Sammakkolampi.net*.  2005-2007.  Arkistoitu 8.4.2016. Viitattu 3.6.2018.
4. ↑  Niina & Joonas Gustafsson: KaliforniansalamanteritArkistoitu kopio *Sammakkolampi.net*.  2006.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 3.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Sammakkolampi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Caudata Culture (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1358580
* Wikispecies: Taricha torosa
* AmphibiaWeb: 4290
* ASW: Taricha-torosa
* CoL: 54XQS
* EoL: 331137
* GBIF: 2431913
* iNaturalist: 27818
* IRMNG: 11213850
* ITIS: 173622
* IUCN: 59471
* NatureServe: 2.105555
* NCBI: 36314
* SeaLifeBase: 61347
* uBio: 25982

 |

 |
**Helsingin Allianssi** oli vuosina 1956–1965 toiminut helsinkiläisten jalkapalloseurojen yhteenliittymä. Seurayhtymässä oli aluksi mukana Helsingin Jalkapalloklubi, Helsingin Palloseura ja Kiffen. HIFK korvasi HPS:n 1959.

Historia
--------

Seurayhtymä syntyi Aulis Rytkösen ja Kalevi Lehtovirran lomaillessa Suomessa kesällä 1956. Tuolloin ammattilaiset eivät pelanneet maajoukkueessa ja päätettiin järjestää näytösottelu Suomessa vierailulla ollutta IFK Västeråsia vastaan. Ammattilaispelaajien rinnalle koottiin joukkue Helsingin Jalkapalloklubin, Helsingin Palloseuran ja Kiffenin pelaajista. 12–2-voiton ja hyvän taloudellisen menestyksen johdosta seurat päättivät perustaa Helsingin Allianssin. Vuonna 1959 HPS:n tilalle tuli HIFK, sillä HPS rikkoi seurojen välillä ollutta värväyskieltoa. 

Allianssi järjesti lukuisia huippuotteluita olemassaolonsa aikana. Joukkue muodostettiin taustalla olleiden seurojen parhaista pelaajista ja seurat jakoivat taloudellisen riskin. Allianssista muodostui merkittävä tulonlähde yhtymän seuroille. Allianssin vieraana kävivät muun muassa brasilialaiset Fluminense, Canto do Rio, Flamengo ja Vasco da Gama, saksalainen Kaiserslautern sekä englantilaiset Stoke City ja Rotherham. Lisäksi se pelasi useita ruotsalaisia seuroja vastaan ja kohtasi kerran maajoukkueen. 

Toiminta hiipui 1960-luvun alussa ja loppui 1965, kun mielenkiintoisia vastustajia ei enää löytynyt ja HIFK:n sekä Kiffenin joukkueet eivät enää olleet yhtä hyviä kuin ennen.

Kaikkiaan Allianssi pelasi 29 ottelua, joista suurimman osan Helsingissä. Kotiotteluita kävi seuraamassa noin 125 000 katsojaa ja useat otteluista myös televisioitiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Wallén, Göran & Huotinen, Timo & Alaja, Erkki: *Mustat Hurmurit - De svarta charmörerna*, s. 64–65, 155. Gummerus, 2008. ISBN 978-952-92-4369-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Brassitaiturit olivat Stadionin vuotuinen nähtävyys
Aloys Fleischmann johtamassa Corkin sinfoniaorkesteria vuonna 1958
**Aloys Georg Fleischmann** (13. huhtikuuta 1910 München – 21. heinäkuuta 1992 Cork) oli irlantilainen säveltäjä ja kapellimestari.

Fleischmann syntyi saksalaisille vanhemmille, jotka kuitenkin asuivat pääasiassa Irlannissa. Myös hänen isänsä Aloys Fleischmann vanhempi oli muusikko. Fleischmann valmistui University College Corkista musiikin kandidaatin (1931) ja humanististen tieteiden maisterin (1932) oppiarvoilla. Tämän jälkeen hän opiskeli Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä sävellystä, orkesterinjohtoa ja musiikkitiedettä. Fleischmann aloitti musiikin opettamisen University College Corkissa vuonna 1934 ja työskenteli siellä vuoteen 1980 saakka. Hän sai Irlannin kansallisesta yliopistosta musiikin tohtorin arvon vuonna 1963.

Fleischmann oli perustamassa Corkin sinfoniaorkesteria vuonna 1934 ja Cork International Choral Festivalia vuonna 1954. Hän kirjoitti lukuisia kirjoja ja artikkeleita, muun muassa teoksen *Sources of Irish Traditional Music* (1998). Hän oli Royal Irish Academyn ja taiteilijoiden valtionakatemia Aosdánan jäsen. Fleischmann sai kunniatohtorin arvon Trinity College Dublinista ja Saksan Bundesverdienstkreuzin. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa viisi balettia, sinfonia sekä suurimuotoisia teoksia kuorolle ja orkesterille. Hän sävelsi myös lukuisia laulusarjoja, kamarimusiikkia ja soolosoitinteoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aloys Fleischmann Contemporary Music Centre, viitattu 14.8.2023
2. 1 2  Ita Beausang, Fleischmann, Aloys Georg Dictionary of Irish Biography, viitattu 16.8.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Irlanti
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC

 |

 |
Vehnätorirakennus Obernain torin laidalla.
**Obernai** (saks. *Oberehnheim*) on kunta Ranskan koilliskulmassa Alsacen alueen Bas-Rhinin departementissa. Se sijaitsee Vogeesien vuoriston itärinteellä.

Obernaissa on arviolta 10 932 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 25,74 neliökilometriä.

Historia
--------

Obernain alueen omistivat 600-luvulla Alsacen herttuat. Nimi Obernai esiintyi dokumenteissa ensi kerran vuonna 1240, kun se sai kaupunkioikeudet Hohenstaufenin kuningassuvulta. Tämän myötä Obernai alkoi vaurastua ja liittyi vuonna 1354 osaksi kymmenen Alsacen alueen kaupungin "dekapolia" Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alaisuudessa. Obernain asema oli vahvimmillaan 1400- ja 1500-luvuilla, kunnes kolmikymmenvuotinen sota vaurioitti kaupunkia 1600-luvun alkupuolella sen jouduttua ensin keisarikunnan joukkojen ja sitten ruotsalaisten haltuun. Vuonna 1679 Obernai liitettiin Ranskaan ja alkoi toipua muttei koskaan noussut enää entisaikojen merkitykseensä.

Vuonna 1871 Obernai liitettiin muun Alsacen ja Lorrainen tavoin osaksi uutta Saksan valtakuntaa. Nämä saksaksi Elsass-Lothringeninä tunnetut alueet palautuivat Ranskalle ensimmäisen maailmansodan tuloksena 1918.

Talous
------

Obernain suurimpia työnantajia ovat Kronenbourgin panimo, saksalaisen Hager Groupin sähkötarviketehdas ja alusvaateyritys Triumph Internationalin jakelukeskus.

Nähtävyydet
-----------

* Léonardsaun kartanon hevos- ja hevosvaunumuseo
* Truttenhausenin luostarin rauniot 1400-luvulta
* Oberkirchin ja El Biarin linnat
* kellotorni (Kappelturm)
* vehnätori (Halle aux Blés)
* vanha synagoga

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  France: Bas-Rhin Citypopulation.de. Viitattu 16.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Obernai** Wikimedia Commonsissa

* Kunnan virallinen sivusto

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Obernai
**Pond Inlet** (inuktitutiksi **Mittimatalik ᒥᑦᑎᒪᑕᓕᒃ**) on pikkukylä Kanadassa, Nunavutin territoriossa, Qikiqtaalukin alueella. Kylä sijaitsee Baffininsaaren pohjoisrannalla, joka on kanadan arktisten saarten suurin ja itäisin saari. Pond Inletin iniuktiittinimi Mittimatalik tarkoittaa laskeutumispaikkaa (viitaten suureen kivilohkareeseen, jonne merilinnut laskeutuivat lepäämään). Kylän väkiluku on 1 315 (2006). Kylä sijaitsee tiettömällä alueella, ja ainoat liikenneyhteydet ovat vuosittaisen yhteysaluksen lisäksi lentokoneet. Kylän läheisyydessä sijaitsee Pond Inletin lentoasema.

Historia
--------

Alueella on ollut asutusta erittäin pitkään. Baffinin alueella on runsaasti Thulen kulttuurin jättämiä rakennusten raunioita. Arkeologisissa kaivauksissa on myös löydetty alueelta aikaisemman Dorsetin kulttuurin jättämiä jälkiä. Nykyiset inuiitit ovat liikkuessaan riistaeläinten perässä pystyttäneet alueelle talvi- ja kesäleirejään. Talvisin pääasiallisena kulkuvälineenä on toiminut koiravaljakko ja kesäisin liikuttiin lähinnä jalan. Asukkaat käyttivät kajakkia metsästämiseen mutta harvoin varsinaiseen matkustamiseen. Ensimmäinen eurooppalainen alueella oli tutkimusmatkailija John Ross, joka rantautui vuonna 1818 noin viisi kilometriä itään kylän nykyisestä sijainnista ja nimesi alueen brittiläisen astronomin John Pondin mukaan. Ensimmäiset alueen pysyvät asukkaat siirsivät annetun nimen uuteen kylän nykyiseen sijaintipaikkaan.

Viimeaikaisissa tutkimuksissa on alueelta löydetty kangasmateriaalia, joka viittaisi viikinkien vierailuun alueella, mutta tätä ei ole pystytty toistaiseksi todistamaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Brief history about how it came to be Hamlet of Pond Inlet.  Arkistoitu 4.12.2008. Viitattu 12.9.2009. (englanniksi)
2. ↑  2006 Community Profiles Statistics Canada.  Arkistoitu 3.7.2009. Viitattu 11.9.2009. (englanniksi), (ranskaksi)
3. ↑  Early explorers Hamlet of Pond Inlet.  Arkistoitu 30.6.2009. Viitattu 12.9.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pond Inlet** Wikimedia Commonsissa
Fisksätran venesatama.
**Fisksätra** on asuinalue ja taajama Nackan kunnassa Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 475 asukasta. Fisksätra on koko Ruotsin tiheimmin asuttu taajama: väestötiheys on yli 7 000 asukasta neliökilometriä kohti.

Alueelle rakennettiin vuosina 1971–1974 suurehko kerrostalolähiö. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Tukholman keskustasta itään. Sen suunnittelivat arkkitehdit Tore Forsman, Ulf Snellman ja Kjell Rosenberg. Aluetta leimaavat suurien kerrostalojen rakennusmassat ja niiden väliset viheristutuksin koristellut pihat leikkipaikkoineen. Kerrostalojen ympäristö on luonnonläheistä merenrantaa ja metsiä. Vuonna 1996 Stena Fastigheter AB otti alueen rakennuskannan hallintaansa. Sen jälkeen on tehty piharemontteja, mutta yhtään julkisivukorjausta ei ole tehty rakennusten valmistumisen jälkeen.

Liikenneyhteydet
----------------

Tukholman Slussenilta alkavalla Salstjöbanalla on asema Fisksätrassa, matka keskustaan vie noin 20 minuuttia. Seuraava asema Slussenin suuntaan on Östervik, Saltsjöbadenin suuntaan Igelboda. Slussenilta on edelleen vaihtoyhteys Tukholman Tunnelbanan reiteille. Linja-auto 465 hoitaa liikennettä kunnan keskustaan Nackaan. Linja numero 495 palvelee yöliikenteessä. Tukholman ja Saltsjöbadenin välinen moottoritie kulkee Fisksätran vierestä.

Palvelut
--------

Alueella on pienvenesatama, kansainvälinen koulu, montessorikoulu, urheiluhalli, jalkapallo- ja urheilukenttä ja golfkenttä. Siellä on myös terveysasema ja kauppoja.

Väestönkehitys
--------------


| Fisksätran taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 |    |  |
| 1965 |    |  |
| 1970 |    |  |
| 1975 |    | 6 342 |
| 1980 |    | 7 002 |
| 1990 |    | 6 936 |
| 1995 |    | 6 912 |
| 2000 |    | 7 185 |
| 2005 |    | 6 864 |
| 2010 |    | 7 475 |
| Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Fisksätra on ollut taajama vuodesta 1975. |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. 1 2  Befolkning i tätorter 1960-2010 (XLS)  29.5.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 12.12.2012. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fisksätra**.
* Fisksätra ennen kerrostaloja (ruotsiksi)
Gnestan rautatieasema vuodelta 1907.
**Gnesta** on entinen Ruotsin kauppala ja nykyinen Gnestan kunnan keskustaajama. Gnesta sijaitsee Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Frösjön-nimisen järven etelärannalla. Se kuuluu pääosin Gnestan kuntaan Södermanlandin läänissä, mutta pieniltä osin myös Södertäljen kuntaan Tukholman läänissä. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 5 562 asukasta. Gnestan kunnan osuus taajamasta on 5 478 asukasta ja Södertäljen kunnan 84 asukasta.

Gnestan kylä mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1383, *Gnytlistum*. Kylässä oli kauan kestikievari. Gnestan kehittymiseen vaikutti ratkaisevasti rautatieaseman rakentaminen 1880-luvulla.

Gnesta on antanut nimensä Gnestamallille, *Gnestamodellen*, jonka mukaan rautatieaseman ympärille rakennettiin muitakin rakennuksia rautatietä varten. Gnestasta tuli selväpiirteinen rautatietaajama.

Gnestasta käydään töissä Södertäljessä, mutta myös Tukholmassa ja Nyköpingissä. Gnesta, Södertälje ja Tukholma tulevat liittymään samaan lähiliikennejunaverkostoon, *Storstockholms Lokaltrafikiin*. Gnestasta myös lähtee alueellinen juna, *Sörmlandspilen* (vuodesta 2007), Tukholmaan ja Hallsbergiin, eli sieltä voi matkustaa kaikkialle Ruotsiin.

Väestönkehitys
--------------


| Gnestan taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 |    | 2 269 |
| 1965 |    | 2 494 |
| 1970 |    | 2 908 |
| 1975 |    | 3 891 |
| 1980 |    | 4 137 |
| 1990 |    | 4 683 |
| 1995 |    | 5 130 |
| 2000 |    | 5 082 |
| 2005 |    | 5 208 |
| 2010 |    | 5 562 |
| Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  Tätorter 2010, korrigerad version 2012-11-14 (PDF) *MI38 Småorter och tätorter*.  14.11.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 23.11.2012. (ruotsiksi)
3. ↑  Befolkning i tätorter 1960-2010 (XLS)  29.5.2012. Statistiska centralbyrån. Viitattu 12.12.2012. (ruotsiksi)

Södermanlandin läänin kuntien keskustaajamat

|  |
| --- |
| Eskilstuna • Flen • Gnesta • Katrineholm • Nyköping • Oxelösund • Strängnäs • Trosa • Vingåker |
| Katso myös: Luettelo Ruotsin taajamista • Luettelo Ruotsin kunnista |