recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brian Ferneyhough** (s. 16. tammikuuta 1943 Coventry, Englanti) on brittiläinen klassisen nykymusiikin säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu monenlaisia teoksia kamarimusiikista orkesterisävellyksiin.

Ferneyhough'n musiikin opiskelupaikkoina olivat 1960-luvulla Birmingham School of Music ja Royal Academy of Music. Vuonna 1968 hän sai Mendelssohn-apurahan ja lähti opiskelemaan Amsterdamiin Ton de Leeuwin oppilaana ja myöhemmin Baseliin, missä hän opiskeli Klaus Huberin johdolla. Vuosina 1973–1986 hän opetti säveltämistä Freiburgin Staatliche Musikhochschule -korkeakoulussa, jolloin hänen oppilaanaan oli muun muassa Kaija Saariaho.

Ferneyhough tuli säveltäjänä tunnetuksi 1970-luvun puolivälissä, jolloin hänen ensimmäiset soolohuiluteoksensa saivat kantaesityksensä. Vuonna 1975 esitettiin myös hänen oopperansa *Transit* ja kuoroteoksensa *Time and Motion Study III*, joista edellinen sai *Koussevitzky*-palkinnon ja jälkimmäinen esitettiin arvostetuilla *Donaueschingen*-festivaaleilla.

Vuosina 1987–1999 Ferneyhough oli musiikin professorina Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Vuodesta 1999 lähtien hän on ollut musiikin William H. Bonsall -professori Stanfordin yliopistossa. Hän on ollut myös vierailevana professorina Harvardin yliopistossa vuosina 2007–2008.

Ferneyhough'n tuotannon on katsottu liittyvän läheisesti nykymusiikin niin sanottuun uuskompleksisuus-koulukuntaan (engl. *New Complexity*), ja häntä on pidetty jopa sen isähahmona. Ferneyhough'n lähestymistapa hylkää muun muassa sarjallisuuden ja muut "generatiiviset" sävellysmenetelmät ja käyttää muodollisia järjestelmiä vain sävellysten materiaalin ja reunaehtojen tuottamiseen. Järjestelmien realisoituminen itse sävellyksissä jää impulsiiviseksi..

Vuonna 2007 Ferneyhough sai elämantyöstään Ernst von Siemens -palkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toop, Richard (2002): *Music of the Twentieth-century Avant-Garde* (toim. Larry Sitsky)
2. ↑  Brian Ferneyhough (The Ensemble Sospeso, New York)
3. 1 2  Acadia New Music Festival: Shattering the Silence[vanhentunut linkki]
4. ↑  Toop, Richard: *Ferneyhough, Brian*, Grove Music Online (Arkistoitu – Internet Archive), toim. L. Macy

Aiheesta muualla
----------------

* Ferneyhough, Brian. The Living Composers Project.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ADK
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karoliina Niemelä** (s. 1960) on suomalainen kuvataiteilija. Niemelä valmistui maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1984. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä vuonna 1987.

Niemelän teoksia löytyy muun muassa Oulun taidemuseon, Raahen kaupungin, Havannan Institute of Art and Designin, Taivalkosken kunnan ja Taideteollisen korkeakoulun kokoelmista.
Oman taiteellisen työnsä ohella Niemelä on opettanut kuvanveistoa ja keramiikkaa eri oppilaitoksissa.

Niemelä toimii Oulun ammattikorkeakoulun kulttuurin osastolla visuaalisen suunnittelun lehtorina. Hän toimii opetustyönsä ohella Sisältötoimisto Wariassa ja on toteuttanut graafista suunnittelua muun muassa Nokian matkapuhelinyksikölle, Oulun kaupungille ja Oulun yliopistolle. Hänen taiteeliinen tekemisensä suuntautuu nykyään mediataiteen alalle.

Kuntapolitiikkaan Niemelä on osallistunut ensimmäisen kerran 1989‐1992 Oulun kaupungin kuvataidelautakunnan varajäsenenä. Hän on ollut Vihreiden ehdokkaana kunnallisvaaleissa ja hänet valittiin Oulun kulttuurilautakunnan jäseneksi kaudelle 2009-2012. 2012-2017 Niemelä toimi Vihreiden varavaltuutettuna ja Sivistys- ja kulttuurilautakunnan jäsenenä. Vuodesta 2018 hän on toiminut Oulun teatterin hallituksessa.

Niemelä on Oulun Taiteilijaseura -63 ry:n jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biography Oulun taiteilijaseura. Viitattu 7.9.2021.
2. ↑  Niemelä Karoliina *www.oamk.fi*. Viitattu 7.9.2021.
3. ↑  Karoliina Niemelä | Uusi Vihreiden henkilöiden verkkosivupalvelu -sivusto *www.karoliinaniemela.fi*.  Arkistoitu 7.9.2021. Viitattu 7.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Karoliina Niemelä Prosenttitaide Oulussa -sivustolla
* Karoliina Niemelä Elonetissä
**Kartta** on kuvataiteilija Perttu Saksan suunnittelema presidentti Mauno Koiviston hautamuistomerkki Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä. Se on mustaa diabaasia, jossa on kullattuja linjoja. Saksa voitti teoksellaan hautamuistomerkistä järjestetyn suunnittelukilpailun.

Kuvaus
------

Muistomerkki sen paljastuspäivänä. Muistomerkin päällä rouva Tellervo Koiviston laskema punainen ruusu.
*Kartta* on Varpaisjärven mustaa diabaasia, ja se on 2,5 metriä leveä, 75 senttimetriä korkea ja sen syvyysmitta on 1,6 metriä. Muistomerkki painaa noin 9 000 kilogrammaa. Teos on koottu erillisistä palasista, joita kultaus pitää kiinni. Saksa on kertonut halunneensa luoda teoksesta muistin apuvälineen, jossa kriisit ja epävarmuustekijät hyväksytään osaksi meitä. Hän sai kultaisiin linjoihin innoitusta japanilaisesta *kintsugi*-tekniikasta, jossa keramiikka-astioita korjataan kultalakalla.

Historia
--------

Saksa voitti ehdotuksellaan *Kartta* Koiviston hautamuistomerkistä järjestetyn suunnittelukilpailun. Se valittiin voittajaksi 138 ehdotuksen joukosta. Palkintolautakunnan mukaan teos on yhtenäinen kokonaisuus, ja ehdotuksessa on yhtymäkohtia nöyryyttä ja ajan arvokkuutta painottavaan keramiikkataiteeseen tai pirstaloituvaan maailmanpolitiikkaan. Ehdotus oli lautakunnan mukaan sekä itsenäinen taideteoksensa että monitulkintainen kunnianosoitus. Ehdotus oli myös kooltaan ja mittasuhteiltaan sopiva.

*Kartta* paljastettiin 25. marraskuuta 2018, jolloin Koiviston syntymästä oli kulunut 95 vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Malmberg, Lari: Hautamuistomerkki Mauno Koivistolle paljastettiin.  *HS Metro*, 26.5.2018, s. 7. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 26.11.2018.
2. ↑  Peltola, Satu-Lotta: Tällainen on presidentti Mauno Koiviston hautamuistomerkki – katso kuvat ja kommentit teoksesta  10.4.2018. Yleisradio. Viitattu 18.11.2018.
3. ↑  Savonen, Tuomas: Maailmanpolitiikan myllerrykset hohtavat kultaisina Koiviston hautamuistomerkissä *TS.fi*.  9.4.2018. Turun Sanomat.  Arkistoitu 18.11.2018. Viitattu 18.11.2018.
4. ↑  Presidentti Koiviston hautamuistomerkin suunnittelukilpailun tulokset julkistettiin  9.4.2018. Valtioneuvosto.  Arkistoitu 18.11.2018. Viitattu 18.11.2018.
5. ↑  Presidentti Koiviston hautamuistomerkki paljastetaan ensi viikon sunnuntaina – katso kuva teoksen suunnitelmasta  12.11.2018. Savon Sanomat. Viitattu 18.11.2018.
Teodor Schalin 1900-luvun alussa.
**Zacharias Teodor Schalin** (19. marraskuuta 1882 Helsinki – 31. heinäkuuta 1960 Parainen) oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja.

Schalinin vanhemmat olivat Uudenkaarlepyyn seminaarin johtaja, kirjailija Zachris Schalin ja Alma Helena Montin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 ja opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuoteen 1903 saakka. Schalin jatkoi taideopintoja ulkomailla Italiassa ja Pariisissa 1903–1904, Kööpenhaminassa 1904–1905, Pariisissa uudestaan 1906–1907 sekä Berliinissä 1920.

Schalin toimi piirustuksenopettajana Helsingin ruotsalaisessa reaalilyseossa 1909–1917 sekä Nya svenska läroverketissä 1910–1917. Muutettuaan 1917 Turkuun hän oli piirustuksenopettajana Turun ruotsalaisessa klassillisessa lyseossa (*Åbo svenska klassiska lyceum*) 1917–1943, Turun suomalaisessa yhteislyseossa vuoteen 1949 sekä iltaisin Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1917–1946. Hän luennoi taidehistoriasta Turun suomalaisessa ja ruotsalaisessa työväenopistossa ja oli Åbo Underrättelserin taidearvostelijana 1945–1956.

Schalin maalasi muotokuvia muun muassa arkkipiispa Gustaf Johanssonista ja Turun hovioikeuden presidentti Hugo Liliuksesta. Hän teki maalausten ohella myös taidegrafiikkaa, mitaleita ja veistoksia.

Schalinin ensimmäinen puoliso 1910–1921 oli piirustuksenopettaja Aili Tallgren (1883–1965) ja toinen puoliso vuodesta 1921 taidemaalari Greta Schalin (1897–1993).

Teoksia
-------

*Robert Boldtin rintakuva*, 1961, Lohja.
* Paraisten seurakuntatalon pronssinen kohokuva 1939
* Mustasaaren pitäjän 600-vuotismuistomerkki 1958

Lähteet
-------

* Schalin, Teodor hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli
* Omakuvat Turun taidemuseon kokoelmissa – Teodor Schalin (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Salonen, Torsti: Robert Boldt *Lohjalaisia muistomerkkejä*.  2001. Lohjan historiaseura & Torsti Salonen.  Arkistoitu 4.2.2021. Viitattu 14.4.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kaski, maisema Uudeltamaalta** on Fanny Churbergin (1845–1892) öljymaalaus kankaalle vuodelta 1872. Ateneumin taidemuseo hankki 54×85,5 cm kokoisen maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1921.

Teosta ei pidä sekoittaa Churbergin samana vuonna maalaamaan teokseen *Kaskimaisema Uudeltamaalta*, joka on sisällöltään erilainen ja kuuluu Taidesäätiö Meritalle.

Maalaus
-------

Kaski, maisema Uudeltamaalta -maalaus kuvaa kivikkoista kaskialuetta, jossa näkyy kirkkaassa valossa kasken polttamia koivujen runkoja, tulen mustuttamia kiviä ja keltaista ruispeltoa. Taustan tumma ukkospilvinen taivas luo odottavan tunnelman ja vastakohdan tälle tässä ranta maalaismaisemaa kuvaavassa maalauksessa.

Aihe oli tavallinen romanttiselle Düsseldorfin koulukunnalle. Churbergille oli tavallista, että hän pyrki teostensa ilmauksessa runollisuuteen vaikkakin se hänellä saattoi olla myös rajua ja suoraa. Tässä hän poikkesi selvästi aikakauden naistaiteilijoille asetetuista odotuksista.

Lähteet
-------

* Leena Ahtola-Moorhause: Fanny Churberg: Kaski, maisema Uudeltamaalta. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 26.

### Viitteet

1. ↑  Sata vuotta, tuhat tulkintaa -näyttely: Kaskimaisema Uudeltamaalta (Arkistoitu – Internet Archive) Jyväskylän taidemuseo. Viitattu 8.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian kokoelmissa: Kaski, maisema Uudeltamaalta. [vanhentunut linkki]
**James Webb Cook Hayes** (20. maaliskuuta 1856 Cincinnati, Ohio – 26. heinäkuuta 1934 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen sotilas ja liikemies. Hayes palveli Yhdysvaltain armeijassa useissa eri sodissa ja oli sotilasarvoltaan prikaatikenraali. Hänelle myönnettiin vuonna 1902 Yhdysvaltain armeijan korkein ansiomerkki, Medal of Honor, hänen toiminnastaan Filippiineillä vuonna 1899 suoritetussa sotilasoperaatiossa. Liikemiehenä Hayes tunnetaan yhtenä yhä toiminnassa olevan Union Carbide -kemikaaliyhtiön perustajista. 

Hayesin äiti oli Lucy Webb Hayes ja isä Yhdysvaltain 19. presidentti Rutherford B. Hayes. Isänsä kuoleman jälkeen Webb Hayes perusti Fremontiin Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin kirjaston.

Lähteet
-------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Terraform** yhdysvaltalaisen HashiCorpin kehittämä infrastruktuuri-koodina (Infrastructure as Code, IaC) -ohjelmisto. Terraformia käytetään palvelinkeskuksen ylläpitoon. 

Palvelinkeskuksen resurssit määritellään HashiCorp Configuration Languagen (HCL) tai JSONin muodossa deklaratiivisesti. Pantaessa konfiguraatio toimeen Terraform suorittaa sarjan CRUD-toimenpiteitä (Create, read, update and delete) halutun kokoonpanon saavuttamiseksi.

Terraform tuntee myös suuren joukon ulkoisia resursseja Software as a Service ja Platform as a Service -muodoissa, joiden tietoja HashiCorp ylläpitää. Terraform tuntee ainakin seuraavat pilvipalvelujen tarjoajat: Amazon Web Services, Microsoft Azure, IBM Cloud, Cloudflare, Serverspace, Selectel, Google Cloud Platform, DigitalOcean, Oracle Cloud Infrastructure, Yandex.Cloud, VMware vSphere ja OpenStack.

HashiCorp muutti Terraformin lisenssiä vuonna 2023. Uusi Business Source License (BSL) ei ole teknisesti ottaen avoimen lähdekoodin lisenssi, joka rajoittaa koodin käyttöä tuotantokäytössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Liam Proven: HashiCorp's new license is still open source-ish, just with less free lunch *theregister.com*.  11.8.2023. Viitattu 14.4.2024. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Terraform\_(software)  –  2024-01-03
Vähän ennen vuosituhannen vaihdetta vuosina 1997-98 esimerkiksi Moskovan alueella laskettiin olevan 34 rikollisjengiä, näistä alkuperäisiä oli 20 kpl ja loput Kaukasuksen alueelta. 90-luvun loppuun mennessä luku nousi 116 ryhmittymään, joista Georgialaisia rikollisjoukkoja oli 14 kpl. Venäjällä rikollisryhmittymissä georgialaisten osuus on ollut aina vahva, heitä arvellaan olevan noin kolmannes.

90-luvulla Georgia jakautui kolmeen rikollistoimintan. Huumeet ostettiin naapurivaltion Tadžikistanista, pääosin oopiumina ja morfiinia sekä heroiiniä Turkista. Lisäksi salakuljetettiin bensaa ja aseita vanhasta Neuvosto-Venäjältä. Yleisesti puhutaan termistä "Vory v Zakone" eli varkaidenluokka, joka toimi läpi Neuvostoliiton ajan, jonka jäsenet noudattivat tiukkoja sääntöjä. 

Georgian entinen presidentti Mikheil Saakašvili totesi, että Geogian paras vientituote Venäjälle ei ole viini vaan *Vory v Zakone* eli varkaat.

Historia
--------

Melkein kaikki johtajat Venäjällä vuoden 1917 vallankumouksessa aloittivat uransa jollain tavallisten rikosten parissa. Josef Stalin oli mukana useissa ryöstöissä ml. kuuluisa pankkiryöstö kotimaansa Georgian pääkaupungissa Tbilisissä 1907. He ottivat lempinimensäkin bandiiteilta, Stalinin lempinimi oli Koba. Dzerzhinsky oli lempinimeltään Iron Felix.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dina Siegel, Henk van de Bunt: *Traditional Organized Crime in the Modern World: Responses to Socioeconomic Change*. Springer Science & Business Media, 2012.
**Calpernia Sarah Addams** (s. 1971 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen transsukupuolisten oikeuksia ajava aktivisti ja näyttelijä.

Elämä ja ura
------------

### Tausta ja sotilasura

Addams on transnainen. Hän varttui konservatiivisessa kristillisessä kodissa Nashvillessä. Hän sai varhaista esiintymiskokemusta soittamalla viululla bluegrasstyylistä gospelia kirkossa. Addams oli neljän vuoden ajan kenttälääkintään erikoistuneena sotilaana Yhdysvaltain laivastossa ja merijalkaväessä. Persianlahden sodan aikana hän palveli Jubailissa Saudi-Arabiassa. Addams asui myös Aleuteilla ja osallistui pelastustehtäviin Shemyan saarella China Eastern Airlinesin lennon 583 onnettomuuden (1993) jälkeen. Hän oli palveluksessa vuoteen 1993 saakka.

### Myöhempi ura ja julkisuus

Vuonna 1999 Addamsin poikaystävä, armeijan palveluksessa ollut 21-vuotias Barry Winchell murhattiin. Murhaajaksi paljastui homovastainen sotilas Calvin Glover, joka tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Yhdysvaltain armeijan don’t ask, don’t tell -käytäntö otettiin murhan jälkeen uuden tarkastelun alaiseksi; lopulta se päätettiin kumota vuonna 2010. Addamsin ja Winchellin tarina oli aiheena elokuvassa *Soldier's Girl* (2003), joka toi huomattavaa näkyvyyttä transsukupuolisten asioille. Addamsin aktivismi on hänen omien sanojensa mukaan kummunnut oikeudenmukaisuuden hakemisesta Barry Winchellin murhan jälkimainingeissa. Vuonna 2002 Addams julkaisi kirjan *Mark 947: A Life Shaped By God, Gender and Force of Will*. Hän toimi National LGBTQ Task Forcen hallituksessa ja sai sen Leadership Awardin vuonna 2003.

Addams esiintyi elokuvassa *Transamerica* ja toimi siinä toisen näyttelijän, Felicity Huffmanin neuvonantajana transnaisen roolin suorittamisessa. Hän on tehnyt esiintymisiä monissa televisiosarjoissa. Addams on Andrea Jamesin kanssa johtanut Deep Stealth Productions -yhtiötä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sarah Thomas: Transgender activist Calpernia Addams takes aim at portrayals of transgender in the media *The Sydney Morning Herald*.  20.2.2015. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Calpernia Addams - Deep Stealth Productions *deepstealth.com*.  4.5.2010. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2  Calpernia Sarah Addams: *Mark 947: A Life Shaped by God, Gender and Force of Will*. iUniverse, 2002-12-31. ISBN 978-0-595-26376-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 5.4.2024). en


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Vector W8** on Vector Supercarsin valmistama urheiluauto, jonka on suunnitellut Gerald Wiegert. Mallia valmistettiin vain 21 kappaletta, joista 17 meni myyntiin ja 4 on prototyyppejä. Auton myyntihinta oli aluksi jopa  455 000 Yhdysvaltain dollaria, mutta nykyään niitä saa käytettynä alle puoleen hintaan.

W8 perustui yhtiön aiempaan prototyyppiin W2:seen.

Moottori ja tekniset tiedot
---------------------------

Auton moottorina on Chevroletin pikkulohko V8:sta kehitetty moottori, johon on kytketty kolmivaihteinen automaattivaihteisto. Autossa on kaksi turboahdinta.

* Teho: 625 hv @ 5700 r/min.
* Vääntömomentti: 834 Nm
* Moottorin tilavuus: 5973 cc
* Paino: 1506 kg
* Akseliväli: 2616 mm
* Pituus: 4369 mm
* Leveys: 2083 mm
* Korkeus: 1080 mm
* Vaihteisto: 3-vaihteinen automaatti
* Huippunopeus: 338 km/h
* 0–100 kmh : 4,2 sekuntia
* Polttoainetankki: 106 litraa

 *Tämä artikkeli tai sen osa perustuu Autowikin artikkeliin, ja siitä saattavat puuttua lähdemerkinnät tai lähdemerkinnät tarvitsevat tarkistamista. Voit auttaa Wikipediaa etsimällä sopivat lähteet tai tarkistamalla lähteet.*

Aiheesta muualla
----------------
Edla Soldanin muotokuva. Venny Soldan-Brofeldt, 1800–1899
**Edla Soldan** (1828 Lapvesi – 1904) oli ensimmäinen suomalainen naiskääntäjä. Hän oli myös opettaja, joka opetti suomen kieltä ja piirustusta.

Edla Soldan piti nuoruutensa ajan Kuopiossa pikkulasten koulua yhdessä sisarustensa Aleksandran ja Augustan kanssa, ja opetti myös Minna Canthia, joka opiskeli siellä lapsuutensa. 

Täytettyään 30 vuotta Soldan lähti opiskelemaan opetusoppia Sveitsiin, ja toimi sen jälkeen ammatissa Jyväskylän seminaarin opettajana. Naisseminaarin puolella Soldan opetti suomen kieltä ja piirustusta vuosina 1863-1879, miesseminaarin puolella puolestaan piirustusta ja perspektiivioppia.

Opettajana ollessaan hän ystävystyi joidenkin lahjakkaiden oppilaiden kanssa, ja majoitti mm. Minna Canthia, J.H. Erkkoa ja Elias Erkkoa myös luonaan. Soldan oli Erkon runouden ensimmäisiä ymmärtäjiä ja opastajia, ja vielä opiskeluaikojen jälkeenkin he olivat tiiviissä yhteydessä kirjeitse. Soldan oli myös Venny Soldan-Brofeldtin täti. Soldan-Brofeldt piirsi tädistään muotokuvan, ja hän meni myös naimisiin Juhani Ahon kanssa Edla-tädin kotona Helsingissä.

Vuonna 1867 Soldan julkaisi *Piirustusopin alkeet* -käännöksen Gustav Adolph Hippiuksen kirjasta, ja vuonna 1875 teoksen *Perspektivi-opin johdanto* käännöksenä Gustav Friedrich Hetschin teoksesta. 

Suomenkielisen kirjojen bibliografian mukaan (Valfrid Vasenius, 1878) Soldan oli ensimmäinen julkaissut suomalainen naiskääntäjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Daniel Nyblin: Edla Soldan *digi.kirjastot.fi*. Viitattu 11.4.2024.
2. ↑  Naiset vaikuttivat kielen kehitykseen hellan ja koulun välissä *Kotimaisten kielten keskus*. Viitattu 11.4.2024.
3. ↑  J. H. Erkko *www.jherkko.fi*. Viitattu 11.4.2024.
4. ↑  Kirjasuomen äidit hellan ja koulun välissä *Kielikello*.  4.6.2022. Viitattu 11.4.2024.
**Peittokyky** (engl. *hiding power*) on kemian käsite, joka kertoo siitä, miten hyvin alla oleva pinta jää näkyviin, kun se peitetään. Esimerkiksi paksu lakkakerros peittää paremmin kuin ohut. Maalisovelluksissa peittokykyä mitataan vastakkaisen värin kohdalta. Valkoisen maalin peittokykyä mitataan maalatusta mustavalkoisesta kortista. Peittokykyä nimitetään toisinaan opasiteetiksi tai kontrastisuhteeksi.

Maalin peittokyky saadaan aikaan väripigmenttien avulla. Peittokyky saadaan parhaiten aikaan epäorgaanisten pigmenttien avulla, joista tärkein on titaanidioksidipigmentti. Pigmentin peittokyky on riippuvainen sen taitekertoimesta. Titaanidioksidilla on selvästi korkeampi taitekerroin kuin muilla valkoisilla pigmenteillä (sinkkioksidi, kalsiumkarbonaatti). Titaanidioksidin kide- ja partikkelikoko sekä partikkelijakauma optimoidaan valmistusprosessissa. Pigmenttipartikkelien jakautuminen ja määrä maalissa vaikuttaa sen peittokykyyn. Peittokyky heikkenee voimakkaasti, kun titaanidioksidipartikkelien etäisyys toisistaan on pienempi kuin näkyvän valon aallonpituus. Pigmenttien peittokyky maalissa mitataan määrittämällä Kubelka-Munkin teoriaan perustuva sirontakerroin. Mittaus tehdään mustavalkokortilta, jonka päällä on vakiopaksuinen maalikerros.

Katso myös
----------

* Optinen paksuus

Lähteet
-------

* McDonald, R. (toim.), *Colour Physics for Industry, society of Dyers and Colourists*, 1987, 301 s.
* Stieg, E. B.: The ABC's of White Hiding Power.  *Pigment & Resin Technology*, 1978, 7. vsk, nro 1, s. 5–18. doi:10.1108/eb041344. ISSN 0369-9420.   (englanniksi)
* Stieg, E. B.: Predicting White Hiding Power.  *Journal of Coating Technology*, 1988, 60. vsk, nro 767, s. 95–99. Journal of Coating Technology (joulukuu 1988) (pdf).  (englanniksi)
* Wyszecki, G. & Stiles, W. S. *Color Science Consepts and Methods*, Quantitive Data and Formulae
Viola Čapková (s. 8. toukokuuta 1966) on Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden oppiaineen professori. Čapková tutkii Suomen kirjallisuushistoriaa ja sen poliittisia konteksteja, erityisesti Suomen 1800- ja 1900-lukujen vaihteen kirjallisuutta kansainvälisessä kontekstissa. Čapkován asiantuntijuusaiheisiin kuuluu myös feministinen kirjallisuudentutkimus. Lisäksi Čapková on tutkinut kaunokirjallisuuden käyttöä kielenopetuksessa.

Vuosina 2018–2020 Čapková toimi Turun yliopiston ja Tampereen yliopiston yhteisen Tekstit liikkeessä -hankkeen johtajana. Hanke oli ensimmäinen suomalais-venäläistä naiskirjallisuuden historiaa laajasti tarkastellut projekti.

Čapková sai vuonna 2004 valtion kääntämispalkinnon tsekin- ja italiankielisistä käännöksistään yhdessä puolisonsa Antonio Parenten kanssa. Čapková on kääntänyt tsekin kielelle L. Onervan ja Eino Leinon tuotantoa ja esimerkiksi Johanna Sinisalon romaanin *Ennen päivänlaskua ei voi*.

Tutkinnot ja dosentuurit

* kotimaisen kirjallisuuden dosentti, Turun yliopisto 2017
* filosofian tohtori, Turun yliopisto 2014
* kirjallisuusteorian dosentti, Kaarlen yliopisto 2008
* filosofian lisensiaatti, Turun yliopisto 2003

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Professoriluento | Viola Čapková | Turun yliopisto *www.utu.fi*. Viitattu 14.4.2024.
2. ↑  Viola Parente-Capkova CV, ETIS *www.etis.ee*. Viitattu 14.4.2024.
3. ↑  Tekstien ylirajainen liike *Hiiskuttua*.  7.11.2018. Viitattu 14.4.2024.
4. ↑  Aviopari sai ulkomaisen kääntäjäpalkinnon *MT3*.  24.08.2004. Viitattu 14.4.2024.
**Gustaf Fredrik Jakob Aminoff** (9. tammikuuta 1805 - 22. maaliskuuta 1868 Turku) oli suomalainen eversti.

Perhe
-----

Aminoffin isä oli Savon ja Karjalan läänin maaherra, kenraalimajuri Gustaf Aminoff ja hänen äiti oli Lovisa Jakobina Salsvärd. Aminoff oli naimisissa Emilia Aminoffin kanssa. Pariskunta sai seitsemän lasta.

Ura
---

Aminoff aloitti paašina Pietarin keisarillisessa hovissa vuonna 1812. Hänet ylennettiin ensin kornetiksi vuonna 1826 ja myöhemmin luutnantiksi vuonna 1828 Oranian prinssin husaarirykmentissä. Aminoff osallistui Venäjän ja Turkin väliseen sotaan vuosina 1828-1829. Hän osallistui marraskuun kansannousun rauhoittamiseen. Aminoff ylennettin alikapteeniksi ja ratsumestariksi vuonna 1831. Aminoff siirrettiin ruhtinas Wittgensteinin husaarirykmenttiin vuonna 1836. Aminoff osallistui Akhul'gon valtaukseen Kaukasuksella vuonna 1839. Aminoff ylenettiin Mozdokskan kasakkarykmentin päälliköksi vuonna 1840. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1840 ja everstiksi vuonna 1845. Aminoff ylennettiin 8. prikaatin päälliköksi, joka komensi Kaukasuksen kasakkajoukkoja. Aminoff poistui armeijan palveluksesta vuonna 1849. Hän sai oikeuden täyteen eläkkeeseen ja virkapuvun käyttöön.

Ritarikunnat
------------

* Venäjän keisarikunta Pyhän Yrjön ritarikunta neljännen luokan ritarimerkki (1849)
* Venäjän keisarikunta Pyhän Annan ritarikunta toisen luokan ritarimerkki (1847)
* Venäjän keisarikunta Pyhän Stanislauksen ritarikunta toisen luokan ritarimerkki kruunulla (1842)
* Venäjän keisarikunta Pyhän Stanislauksen ritarikunta toisen luokan ritarimerkki (1840)
* Venäjän keisarikunta Pyhän Vladimirin ritarikunta neljännen luokan ritarimerkki (1835)
* Venäjän keisarikunta Pyhän Annan ritarikunta kolmannen luokan ritarimerkki (1830)
* Venäjän keisarikunta Pyhän Annan ritarikunta neljännen luokan ritarimerkki urhoollisuudesta (1828)

Mitalit
-------

* Venäjän keisarikunta Akhul'gon valtaamisen muistomitali (1839)
* Venäjän keisarikunta Virtuti Militari kultaristi (1831)
* Venäjän keisarikunta Venäjän-Turkin sota muistomitali (1829)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Elgenstierna, Gustaf: Gustaf Fredrik Jakob Aminoff *Den introducerade svenska adelns ättartavlor*. Adelsvapen-Wiki. Viitattu 14.4.2024.
**Yle Jyväskylä** tai **Yle Radio Suomi Jyväskylä** (aiemmin ***Radio Keski-Suomi***  ja vuosina 1986-1988 *Ylen Ysiysi*) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Keski-Suomi toimituksen sijaitessa Jyväskylässä.

Toiminta
--------

Ylen alueellinen toiminta Keski-Suomessa alkoi jo kaksi vuotta ennen kanavan syntyä, radion Yleisohjelman paikallisia ohjelmia varten perustetun Ylen Ysiysin muodossa. Nimi viittasi Yleisohjelman silloiseen Jyväskylän taajuuteen 99,0 MHz, joka Radio Keski-Suomen aloittaessa siirtyi nykyiselle taajuudelle 99,3 MHz. Maakuntaradion ensimmäinen lähetys kuultiin 29. heinäkuuta 1988 klo 16.10 ja se oli suora ohjelma uimahalli Aalto-Alvarista, Jyväskylän suurmessujen avajaisista.

Radioaseman kuuluvuusalue käsittää Keski-Suomen maakunnan ja osia ympäröivistä maakunnista. Yle Radio Suomi Jyväskylä kuuluu Jyväskylän seudulla ja eteläisessä Keski-Suomessa taajuudella 99,3 MHz ja pohjoisessa Keski-Suomessa Pihtiputaan lähettimen kautta taajuudella 97,0 MHz. Jyväskylän toimituksen päällikkönä toimii Aki Karjalainen vuodesta 2017 syksyyn 2020. Nykyisin alueen päällikkönä toimii Minna Salomäenpää.

Yle Radio Suomi Jyväskylä on vuosituhannen alusta alkaen tuottanut myös Yle TV2:ssa näkyvät Keski-Suomen uutiset sekä vuosina 2012-14 sosiaalisen median tapahtumiin keskittyneen Yle Uutiset Suora linja -ohjelman. Internetissä kanavalla on oma uutisportaali. Radio Keski-Suomen lähetykset alkoivat kuulua Yle Areenassa syyskuussa 2008, jossa niitä voi kuunnella ympäri maailman. Marraskuussa 2008 Radio Keski-Suomi muutti aiemmasta toimipaikastaan Jyväskylän Tourulasta Jyväskylän Kauppakeskus Tawastiin (Tawastinkulma). Tammikuussa 2020 Yle Jyväskylän toimitus siirtyi remontoituun Valtiontaloon Kilpisenkadulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Yle Jyväskylän yhteystiedot *Yle Uutiset*.  21.1.2021. Viitattu 4.8.2022.
2. ↑  Radio Suomi on jatkossa aina Radio Suomi, verkossa Yle Kymenlaaksosta tuli Yle Kotka ja televisiossa jatkaa Yle Kaakkois-Suomi *kymenlaakso.fi*.  7.1.2016.  Arkistoitu 23.5.2019. Viitattu 24.5.2019.
3. ↑
4. ↑  Aki Karjalainen Yle Pirkanmaan päälliköksi *yle.fi*. Viitattu 4.8.2022.
5. ↑  Yle Keski-Suomen ja Etelä-Savon uudeksi päälliköksi nimitetty Minna Salomäenpää *yle.fi*. Viitattu 4.8.2022.
6. ↑  Pallonen, Kalle: Yle Jyväskylä muuttaa Valtiontaloon *yle.fi*.  21.1.2020. Viitattu 31.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Uutiset Jyväskylän kotisivut

Yle Radio Suomen aluetoimitukset

|  |
| --- |
| Helsinki · Hämeenlinna · Joensuu · Jyväskylä · Kajaani · Kemi · Kokkola · Kotka · Kuopio · Lahti · Lappeenranta · Mikkeli · Oulu · Pori · Rovaniemi · Seinäjoki · Tampere · Turku · Vaasa |
**Nathaniel Charles Jacob Rothschild** (29. huhtikuuta 1936 Lontoo – 26. helmikuuta 2024) oli brittiläinen liikemies, joka kuului erittäin vaikutusvaltaiseen Rothschildien sukuun.

Ura
---

Jacob Rothschild, Victor Rothschildin (1910–1990) vanhin poika, työskenteli vuosina 1963–1980 N M Rothschild & Sons -pankille, jossa myös hänen serkkunsa Evelyn de Rothschild toimi. Vuonna 1991 hän perusti miljardien arvoisen St. James’s Place Wealth Management -yhtiön yhdessä Mike Wilsonin ja Mark Weinbergin kanssa.

Hän toimi vuosina 1985–1991 Lontoon National Galleryn ja vuosina 1992–1998 National Heritage Memorial Fundin puheenjohtajana.

Vuosina 2003–2008 Rothschild toimi myös Sky UK:n (silloinen BSkyB) varapuheenjohtajana.

Rotschild toimii lisäksi RIT Capital Partners plc:n puheenjohtajana ja Blackstone Groupin neuvottelukunnan jäsenenä.

Rothschild kuoli 87-vuotiaana 26. helmikuuta 2024.

Yksityiselämä
-------------

Jacob Rothschild avioitui itseään vuotta vanhemman Serena Dunnin kanssa vuonna 1961. Heillä on neljä lasta – Hannah Mary (s. 1962), Beth Matilda (s. 1964), Emily Magda (s. 1967) ja Nathaniel Philip (s. 1971).

Palkinnot ja kunnianosoitukset
------------------------------

* Henrik Purjehtijan ritarikunnan komentajan arvonimi 1985
* Hadrian Award 1995
* Arthur Ross Award 1998
* Brittiläisen imperiumin suurristin ritarin arvonimi 1998
* Weizmann Award 1998
* Iris Foundation Award 1999
* Ansioritarikunnan jäsenyys 2002
* The Centennial Medal of the American Academy 2002
* Apollo Personality of the Year 2002
* Sir Winston Churchill Award 2004
* Mont Blanc Award 2004
* Christ Churchin kunniaoppilas 2006
* International Committee Lifetime Achievement Gold Medal in the Arts Award 2006*selvennä*
* Prince of Wales Medal for Arts Philanthropy 2013
* J. Paul Getty Award 2014
* Timeless Design Award

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (englanniksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Victor Rothschild** | **Paroni Rothschild1990–2024** | Seuraaja:**Nathaniel Rothschild** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* UK Parliament

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Kaiken teoria** on rap-artisti Aren lokakuussa 2023 julkaisema albumi, jonka tuottajana toimi Rekami eli LX-Beats. Albumin nimi on viittaus teoreettisen fysiikan etsimään teoriaan, joka selittäisi ja yhdistäisi kaikki luonnon vuorovaikutukset. Albumi ei kuitenkaan käsittele fysikaalisia ilmiöitä, vaan kappaleissa tarkastellaan Aren uraa, elämää ja lähipiiriä pohdiskelevasti.

Albumin sisältö
---------------

### Laskettu aika

Albumin ensimmäinen kappale Laskettu aika tarkastelee Aren uraa historiallisesta näkökulmasta ja käsittelee samalla Aren kokemaa melankoliaa, joka liittyy Kaiken Teoria -albumin julkaisuun. 

Kappaleen alussa Are myöntää olleensa uransa varrella useasti uupunut ja kertoo sukujuuriensa olevan surumielisyyteen taipuvaiset. Kappaleen alun melankolia muuttuu kuitenkin pian rapille tyypillisemmäksi rehentelyksi ja ylpeydeksi. Are kertoo olevansa ylpeä muun muassa oman taiteellisen integriteettinsä säilyttämisestä sekä saavutuksista rap-suosion ja rahallisten vapauksien suhteen. 

Are palaa kuitenkin kappaleen outrossa mahtailusta raskaampaan sanoitukseen, kun hän vertaa albumijulkaisun jälkeistä tunnetta juuri synnyttäneiden äitien kokemaan postpartum-masennukseen. Tästä viittauksesta tuleekin kappaleen nimi Laskettu aika. 

### Kuumien käsien harha

Albumin toisella kappaleella Are käsittelee etenkin musiikkipiireissä kokemaansa ystävyyttä kiitollisesta näkökulmasta. Hän kuvailee KPC-kollektiivia perheeksi ja sanoo samalla nauttivansa olostaan poissa julkisuudesta. 

Kappaleella on mukana myös Gettomasa, joka laulaa kertosäkeessään rohkean suorittamisen merkityksestä silloin, kun "kädet ovat kuumat" eli olosuhteet ovat suopeat. Tästä tulee kappaleen nimi Kuumien käsien harha. 

Are ottaa kappaleella lyhyesti kantaa sanoitustensa autofiktiiviseen melankoliaan, jonka hän sanoo olevan positiivinen asia sen tarjoaman samaistumispinnan vuoksi. 

### Joka puolella

Albumin kolmas kappale Joka puolella ottaa tarkasteluun keikkaelämän piirteet, joiden kuvaillaan olevan samat paikkakunnasta riippumatta. Tästä kumpuaa myös kappaleen nimi. 

Are räppää kappaleessa muun muassa keikkojen tarjoamista vaatimattomista eduista ja vähäisistä käteiskorvauksista. Hän mainitsee saavansa usein yhteistyöpyyntöjä backstagella, mutta kokee olevansa monien artistien kanssa eri aallonpituudella. 

Are mainitsee kappaleella osallistuvansa rap-tapahtumiin ja -tuotantoon myös oman artistiuransa jälkeen. Hän sanoo pitävänsä montaa rap-piireistä tuttua paikkaa toisena kotina.

Lähteet
-------

1. ↑  Are: **Määritä nimeke!** *facebook.com*.  12. lokakuuta 2023. Viitattu 14.4.2024.
**Igumeeni Jonafan I** (*Игумен Ионафан I*, **Ivan Andrijanov Zdobin**, *Иван Андриянов Здобин*; 1762 – 22. tammikuuta 1830) oli Valamon luostarin igumeenina vuosina 1823-1830.

Jonafanin elämästä ennen luostaria ei ole juuri tietoja, tiedetään vain hänen olleen kotoisin Pietarista ja työskennelleen käsityöläisenä. Igumeeni Nasari vihki Jonafanin munkiksi Valamossa 1792, ja hänestä tuli igumeeni vuonna 1823. Sitä ennen hän oli toiminut luostarin keittiössä, alttariapulaisena, kellojensoittajana, kirkkokalustonhoitajana ja rahastonhoitajana.

Jonafanin aikana tehtiin monia rakennustöitä, muun muassa hautausmaan muuri ja kirjasto. 

Jonafan oli juuri toipumassa sairaudesta, ja lääkäri oli jättänyt hänelle kahta lääkettä, toista nautittavaksi ulkoisesti ja toista sisäisesti. Luostarin apteekin hoitaja, skeemamunkki Feofan erehtyi lääkkeistä ja juotti igumeenille ulkoisesti nautittavan lääkkeen. Tämän seurauksena Jonafan huusi kolme kertaa tuskasta ja kuoli sen jälkeen välittömästi.*lähde?*

Lähteet
-------

* Arkkimandriitta Panteleimon: Valamon Paterikon, Luostarin isien elämäkertoja. Valamon luostarin julkaisuja 1989
Rustamidien 800-luvulla hallitsema alue.
**Rustamidit** oli persialaissyntyinen suku, joka hallitsi teokraattista ibadilaisvaltiota Pohjois-Afrikassa vuosina 778–909. Heidän pääkaupunkinsa oli Tahart.

Valtion perustaja oli Abd al-Rahman ibn Rustam, joka oli toiminut Pohjois-Afrikan ibadilaisten johtajan Abu l-Khattab al-Maafirin käskynhaltijana Kairouanissa vuodesta 758. Abbasidien vallattua Kairouanin vuonna 761 Abd al-Rahman pakeni nykyisen Algerian länsiosaan Tahartiin, jossa hänet valittiin ibadilaisten imaamiksi. Ennen Abd al-Rahmanin kuolemaa hänen seuraajakseen valittiin hänen poikansa, ja teokratian myöhemmät johtajat olivat myös samasta suvusta.

Rustamidien valta ulottui heidät tunnustaneiden berberi- ja arabiheimojen keskuuteen Aurèsvuorille, Tunisian eteläosaan, Tripolitaniaan ja Fezzaniin. Tahertista kehittyi vauras ja monikansallinen karavaanikaupan ja oppineisuuden keskus. Rustamidit kilpailivat lännen idrisidien ja idän aghlabidien kanssa ja ylläpitivät opillisista ristiriidoista huolimatta hyviä suhteita Córdoban emiireihin.

Sisäisten ristiriitojen heikentämä valtio sortui, kun fatimidien hallitsijasuvun perustajan Abu Abd Allah al-Šiin joukot kukistivat rustamidit vuonna 909. Viimeinen rustamidihallitsija Abu Yusuf Yaqub pakeni Sedrataan. Myöhemmin monet ibadilaiset asettuivat Ouarglan ja Righin keitaisiin ja lopulta Mzabin laaksoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *The Encyclopaedia of Islam, volume VIII*, s. 638–640. Leiden: E. J. Brill, 1995. ISBN 90-04-09834-8.
2. 1 2  *Afrika: entsiklopeditšeski spravotšnik, tom 2*, s. 317. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.
3. ↑  *The Encyclopaedia of Islam, volume III*, s. 655–656. Leiden: E. J. Brill, 1986. ISBN 90-04-08118-6.
**Pyhittäjä Nasari** (ven. Игумен Назарий, maallikkonimeltään **Nikolai Kondratjev**, ven. Николай Кондратьев; 1735 – 23. helmikuuta 1809) oli Laatokan Valamon luostarin johtaja 1700-luvun lopulla.

Vuonna 1752 Kondratjev saapui Sarovin erakkolaan, jossa hän asui kolme vuotta. Hänet vihittiin munkiksi nimellä Nasari yhdeksän vuotta myöhemmin Astrahanin hiippakunnassa sijaitsevassa Pokrovan luostarissa. Munkkidiakoniksi hänet vihittiin vuonna 1762. Vuonna 1764 hän tuli takaisin Sarovin luostariin; pappismunkiksi hänet vihittiin vuonna 1776. 

Novgorodin metropoliitta Gabriel määräsi vuonna 1781 isä Nasarin murheelliseen tilaan ajautuneen Valamon luostarin jälleenrakentajaksi; hän oli kuullut pelkkää hyvää tästä nöyrästä pappismunkista ja pitkällä kokemuksellaan tiesi, että siinä olisi juuri tarvittava mies. 

Sarovin luostarin johto ei olisi halunnut luopua hyvästä pappismunkista ja esteli sanoen että kyseessä oli kovin yksinkertainen mies; metropoliitta vastasi että viisaat miehet olivat ajaneet Valamon alennustilaan, nyt tarvittiin yksinkertaista ja nöyrää miestä sitä kohottamaan.
 Isä Nasari onnistuikin ankarilla otteillaan elvyttämään Valamon ja luomaan perustan luostarin ulkoiselle ja sisäiselle menestykselle. Nyt entisten luhistuvien puurakennusten tilalle kohosi kivinen, neliön muotoon rakennettu luostarirakennusten ryhmä, johon kuului esimerkiksi pääkirkko, ruokasali eli trapesa ja munkkien keljoja. 

Valamossa otettiin käyttöön Sarovin erakkolan säännöt, joiden mukaisesti veljestö edistyi kilvoitteluelämässä. Jo vuotta myöhemmin Valamo ylennettiin kolmannen luokan luostariksi ja isä Nasari sai igumeenin arvon. Hän hoiti tehtäväänsä vuoteen 1801 asti, jolloin hän pyysi ja sai vapautuksen. 

Nyt isä Nasari muutti Valamon erämaassa olevaan erakkomajaan; muutaman vuoden kuluttua hän sai piispan siunauksen jatkaakseen erakon kilvoitustaan Sarovissa, jonne hän vetäytyi päättääkseen maalliset kilvoituksensa siellä, missä oli ne aloittanutkin.

Isä igumeeni Nasari oli hurskas kilvoittelija, joka antoi jokaiselle luokseen tulleelle kehotuksen parantaa havaitsemansa heikkoudet. 

Isä Nasari kuoli Sarovin erakkolassa 23. helmikuuta vuonna 1809. Venäjän kirkko liitti pyhittäjä Nasarin Valamon pyhien joukkoon vuonna 2004. Hän on ensimmäinen pyhäksi kanonisoitu Valamon igumeeni.

Lähteet
-------

* *Pyhittäjä Nasari Valamolainen* (Arkistoitu – Internet Archive) (Valamon luostari)
* Valamo – kuvia ja historiaa luostarisaarilta; luku: Arkkipiispa Paavali: Luostarikilvoitus ja sen vaiheet Valamossa

### Viitteet

1. ↑   VALAMO - kuvia ja historiaa luostarisaarilta; luku: Arkkipiispa Paavali: Luostarikilvoitus ja sen vaiheet Valamossa, s. 47 - 50
2. ↑  *Pyhittäjä Nasari Valamolainen* (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Ieronim Ponjatskiĭ** (1749 – 4. (16.) heinäkuuta 1802) oli venäläinen pappi, teologi ja munkki, joka toimi arkkimandriittana ja igumenina useissa venäläisissä luostareissa.

Ieronim oli syntyisin pappissuvusta. Hän sai koulutuksensa Smolenskin hengellisessä seminaarissa, ja sen jälkeen (eräiden lähteiden mukaan) hän valmistui Slaavilais-kreikkalais-latinalaisesta akatemiasta. ja aloitti papin tehtävässä Venäjän laivaston pappismunkkina. Vuosina 1790–1792 hän toimi opettajana Kiovan teologisessa akatemiassa.

Vuodesta 1792 lähtien hän toimi igumenina Smolenskin Pyhän kolminaisuuden luostarissa, vuodesta 1794 lähtien Nižni Novgorodin Taivaaseenastumisen luolaluostarissa sekä Nižni Novgorodin hengellisen seminaarin rehtorina; 17.1.1799 lähtien hän toimi Uuden Jerusalemin luostarin arkkimandriittana, ja kuolemansa jälkeen hänet haudattiin sinne. Hänen haudallaan on valurautainen hautamuistomerkki reliefeineen sekä teksti: "Tähän on haudattu tämän  stauropegiaalisen Uuden Jerusalemin Ylösnousemuksen luostarin entinen igumeni, arkkimandriitta Ieronim, joka kuoli Herrassa. Tämä tapahtui 4. kesäkuuta 1802. Hän eli 52 vuoden ja 7 kuukauden ikäiseksi.

Käännöksiä saksan kielestä
--------------------------

* *Opas vanhemmille ja kasvattajille*, Pietari, 1798.
* Zollikofer: *Luotettava opas vanhemmille, kasvattajille ja opettajille kristittyjen lasten järkevää kasvattamista varten*.
* *Harwoodin ajatuksia hurskaiden autuudesta*, Moskova, 1783.

Ieronimin saarnoista on julkaistu seuraavat:

* "Keisari Paavalin valtaistuimelle nousun päivänä", Pietari, 1797.
* "Maria Madgalenan kirkon vihkimyksen päivänä", Moskova, 1801).

Julkaistu on myös hänen runonsa ja puheensa ylipäällikkö Fjodor Ivanovič Glebovin kunniaksi, Pietari, 1776.

Lähteet
-------

1. 1 2  Simankov, V. I.: Iz razyskanii o zhurnale "Pribavlenie k Moskovskim Vedomostjam…", Harkova, 2010 (134 sivua).

Sources
-------

* Simankov, V.I.: Из разысканий о журнале «Прибавление к Московским Ведомостям»… *imwerden.de*.  2010. Viitattu 9.11.2018. ru
* Настоятели нижегородского Вознесенского Печерского и Воскресенского Ново-Иерусалимского монастырей архимандриты Иероним (Поняцкий) и Гедеон (Ильин) *Нижегородская старина*.  2005.  Arkistoitu 8.11.2018. Viitattu 9.11.2018. ru
Larry Sanger vuonna 2006
**Lawrence Mark "Larry" Sanger** (s. 16. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen Internet-projektien kehittäjä, toinen Wikipedian perustajista ja Citizendiumin perustaja. Koulutukseltaan Sanger on filosofian tohtori.

Wikipedian perustaminen
-----------------------

Jimmy Wales, Nupedian perustaja, palkkasi Sangerin Bomis-yhtiöönsä työskentelemään Nupedia-projektissa. Koska Nupedia ei täyttänyt Bomisin odotuksia, Sanger ehdotti Walesille tammikuussa 2001 wikin perustamista, jotta artikkelien luonti nopeutuisi. Tämän ehdotuksen tuloksena syntyi Wikipedia. Sanger keksi Wikipedia-nimen sekä kehitti suurimman osan sen alkuajan politiikasta.

Sangerista tuli Wikipedian ensimmäinen ja tähän mennessä ainut palkattu toimittaja. Tehtävässään hän toimi 15. tammikuuta 2001 – 1. maaliskuuta 2002. Helmikuussa 2002 Bomisin oli lopetettava Sangerin palkanmaksu talousvaikeuksien takia, minkä seurauksena Sanger erosi Wikipedian ja Nupedian johdosta. Nupedia lopetettiin hieman tämän jälkeen, mutta Wikipedia jatkoi kasvuaan.

Wikipedian jälkeen
------------------

Sanger on toiminut filosofian opettajana Ohion yliopistossa. 

Joulukuussa 2004 Sanger kirjoitti kriittisen artikkelin, jossa hän syytti Wikipediaa "antielitismistä", ja valitteli sitä, että trollien ja hankalien käyttäjien annetaan ajaa asiantuntijoita ja muita hyödyllisempiä käyttäjiä projektista ulos. Syyskuussa 2006 Sanger esitteli uuden tietosanakirjahankkeen, Citizendiumin, jonka tarkoituksena on toimittaa wiki-tyyppistä vapaata tietosanakirjaa, mutta ilman Wikipedian väitettyjä avoimuudesta johtuvia ongelmia. Citizendiumin perimmäinen ero nykyiseen Wikipediaan on, että siinä artikkeleja voivat muokata vain todellisella henkilöydellään rekisteröityneet käyttäjät. Citizendium oli alun perin tarkoitettu haarautumaksi englanninkielisestä Wikipediasta jossa olisi kaikki Wikipedian artikkelit, mutta sittemmin suunnitelmasta luovuttiin ja Citizendium aloitettiin puhtaalta pöydältä.

Lähteet
-------

1. ↑  Gallagher, Paul: Wikipedia co-founder Larry Sanger says website has been 'taken over by trolls' *The Independent*.  12.11.2015. Viitattu 28.1.2017. (englanniksi)
2. ↑  Moody, Glyn: This time, it'll be a Wikipedia written by experts *The Guardian*.  13.7.2006. Viitattu 28.1.2017. (englanniksi)
3. ↑  Sangerin artikkeli Kuro5hin-sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Larry Sanger** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Lucy Ware Webb Hayes** (28. elokuuta 1831 Chillicothe, Ohio – 25. kesäkuuta 1889 Fremont, Ohio) oli Yhdysvaltain 19. presidentin Rutherford B. Hayesin puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen.

Lucy Webbin isä oli lääkäri James Webb ja äiti Maria Cook Webb. James kuoli tyttärensä ollessa vasta kaksivuotias ja Maria kasvatti lapsensa yksin. Maria Webb arvosti koulutusta, minkä ansiosta Lucy pääsi Ohio Wesleyan Female Collegeen. Naisten korkea kouluttautuminen oli tuohon aikaan Yhdysvalloissa harvinaista ja Lucy Webbistä tulikin Valkoiseen taloon päästyään ensimmäinen Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, joka oli valmistunut collegesta. Webb tapasi lakimiehenä työskennelleen Rutherford B. Hayesin vuonna 1850, ja pari avioitui 30. joulukuuta 1852. Pariskunta sai yhteensä kahdeksan lasta, joista viisi selvisi aikuisikään asti.

Puolisonsa päästessä ensin Yhdysvaltain kongressiin ja myöhemmin Ohion kuvernööriksi Lucy Hayes osallistui itsekin aktiivisesti kongressin debatteihin ja teki paljon hyväntekeväisyystyötä. Hyväntekeväisyystyönsä ansiosta Lucy Hayes nautti ohiolaisten suosiota. Rutherford Hayesin presidentinvaalivoiton myötä Lucysta tuli vuonna 1877 Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Valkoisessa talossa Lucy Hayes muistetaan päätöksestään tarjoilla Valkoisen talon vieraille vain alkoholittomia juomia, mistä hän sai liikanimen "**Limonadi-Lucy**" (engl. *Lemonade Lucy*). Lucy Hayes ei kuitenkaan kannattanut alkoholin kieltolakia eikä vastustanut muiden alkoholinkäyttöä, vaan Valkoisen talon alkoholikielto otettiin käyttöön poliittisista syistä: kansalaiset kannattivat alkoholikieltoa ja kielto toi Rutherford B. Hayesille uusia äänestäjiä. Alkoholikiellon lisäksi Lucy Hayes muistetaan lapsille vuosittain Valkoisen talon takapihalla järjestettävän munanvierityskilpailun aloittajana.

Rutherford B. Hayesin presidenttikauden päätyttyä 1881 pariskunta vetäytyi kotitilalleen Ohion Fremontiin, jossa Lucy Hayes vietti viimeiset vuotensa. Hän kuoli syöpään 25. kesäkuuta 1889. Hänet on haudattu lähelle Fremontin-kotiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  "Hayes, Lucy." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2

 |

 |
Viron ja lähiseudun muinaismaakunnat
**Sakala** oli muinaismaakunta nykyisen Lounais-Viron ja Pohjois-Latvian alueella. Läänin pääkeskukset olivat Viljandin ja Leolen linnoitukset.

Sakala mainitaan 1200-luvun alun kirjallisissa lähteissä (latinaksi muodossa *Saccala*, *Sackala*, *Saccele*, *Saccale*, läänin asukkaista käytettiin nimityksiä *Sackalanenses*, *Saccalanenses*), ennen kaikkea Henrikin Liivinmaan kronikassa. Liivimaan kronikka kuvaa Riian piispan ja Liivinmaan Miekkaveljien ritarikunnan valtausta ristiretken aikana. Sakalalaiset erottuivat tapahtumissa yhtenä sotilaallisesti vahvimmista ja poliittisesti johtavista voimista Virossa. Sota alueella alkoi vuonna 1208. Vaikka lääni asetettiin Riian piispan vallan alle vuonna 1212 allekirjoitetulla rauhansopimuksella, Sakala kukistettiin lopullisesti vasta vuonna 1223 toistuvien kapinoiden vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Sakala *Eesti Entsyklopeedia*. Viitattu 17.4.2024.
2. ↑  Enn Tarvel: *Sakala ja Ugandi kihelkonnad II osa*, s. 586. , 1968.

Kirjallisuutta
--------------

* Enn Tarvel: *Sakala ja Ugandi kihelkonnad. I ja II osa.*. Keel ja Kirjandus, 1968.