*Tämä artikkeli käsittelee Rooman mytologiaa, sanan muita merkityksiä käsittelee Minerva (täsmennyssivu).*
Minervaa esittävä maalaus vuodelta 1896
**Minerva**, aiemmin **Menerva** oli roomalaisessa mytologiassa viisauden ja käsityötaidon jumalatar. Minervan nimi saattaa liittyä latinankieliseen sanaan *mens*, ajatus. Minerva kuului roomalaisten vanhimpiin jumaliin, ja samaistettiin kreikkalaisen mytologian Atheneen. Minerva muodosti yhdessä Juppiterin ja Junon kanssa Capitoliumin triadin, jota kunnioitettiin kaikissa roomalaiskaupungeissa.

Roomalaiset omaksuivat Minervan luultavasti etruskeilta, joilla oli jumalatar Menrva, joskin Varron mukaan Minerva oli sabiinilaista perua. Minerva oli käsityöläisten ja opettajien suojelusjumala, ja hänen pääjuhlaansa Quinquatrusta juhlivat pääasiassa taiteilijat ja käsityöläiset. Minerva Medican ominaisuudessa Minerva oli myös lääkärien jumalatar, jolla oli temppeli Esquilinus-kukkulalla. Rooman suojelusjumalattarena Minervalla oli päätemppeli Aventinus-kukkulalla.

Mytologia
---------

Minerva, viisauden jumalatar, oli Jupiterin tytär. Hänen sanottiin hyppääneen esiin hänen aivoistaan, aikuisena ja panssari yllään. Hänen alaansa olivat sekä hyödylliset askareet että taide, niin miehisenä pidetyt alat – kuten maanviljely ja merenkulku – kuin naisellisena pidetyt – kuten kehrääminen, kudonta ja käsityöt. Hän oli myös sotaisa jumala, mutta vain puolustussotien tapauksessa, eikä hänellä ollut myötätuntoa Marsin julmalle rakkaudelle väkivaltaan ja verenvuodatukseen. Ateena oli hänen suomiansa paikka, hänen oma kaupunkinsa, joka myönnettiin hänelle palkinnoksi kilpailussa Neptunuksen kanssa, joka myös tavoitteli sitä. Tarina kertoi, että Cecropsin, Ateenan ensimmäisen kuninkaan, hallituskaudella nämä kaksi jumaluutta taistelivat kaupungin hallinnasta. Jumalat määräsivät, että se oli myönnettävä sille, joka tuotti kuolevaisille hyödyllisimmän lahjan. Neptunus antoi hevosen; Minerva tuotti oliivin. Jumalat arvioivat, että oliivi oli näistä kahdesta hyödyllisempi, ja myönsivät kaupungin jumalattarelle, ja se nimettiin hänen mukaansa Ateenaksi, sillä kreikassa Minervan nimi oli Athene.

### Kilpailu Arachnen kanssa

Eräs kuolevainen uskalsi kilpasille Minervan kanssa. Tuo kuolevainen oli Arachne, neito, joka oli saavuttanut sellaisen taidon kudonta- ja kirjontataiteessa, että nymfit itse lähtivät lehdoistaan ​​ja lähteistään katsomaan hänen töitään. hänen työnsä ei ollut kaunis vain valmiina, vaan kaunis myös tehtäessä. Hänen käsitellessään villoja, lankoja ja neuloja, olisi voinut luulla, että Minerva itse oli opettanut taidot hänelle. Mutta tämän hän kielsi eikä voinut sietää sitä, että tuota neitoa edes pidettiin jumalattaren oppilaana. "Anna Minervan kilpailla taidoisssaan minun kanssani", Arachne sanoi, "jos tulen lyödyksi, maksan rangaistuksen." Minerva kuuli tämän ja oli tyytymätön. Hän otti vanhan naisen muodon ja meni ja antoi Arachnelle ystävällisiä neuvoja. "Minulla on ollut paljon kokemusta", hän sanoi, "ja toivon, ettet halveksi neuvojani. Haasta kuolevaiset toverit haluamallasi tavalla, mutta älä kilpaile jumalattaren kanssa. Päinvastoin, neuvon sinua pyytämään häneltä anteeksi, mitä olet sanonut, ja koska hän on armollinen, ehkä hän antaa sinulle anteeksi."

Arachne lopetti askareensa ja katsoi vanhaa naista vihaisena kasvoiltaan. "Varaa nuo neuvosi", sanoi hän, "tyttärtäsi tai palvelijattartasi varten; omalta osaltani tiedän, mitä sanon, ja kestän sen. En pelkää jumalatarta, anna hänen kokeilla taitojaan, jos hän uskaltaa uskaltaa." "Hän saapuu", sanoi Minerva; ja pudottaen naamionsa seisoi nyt tunnistettavana. Nymfit kumartuivat kunnioituksesta, ja kaikki sivulliset painoivat päänsä. Arachne yksin oli pelokas. Hän punastui ensin ja sitten hän kalpeni. Mutta hän kokosi päättäväisyytensä ja ryntäsi tyhmällä omahyväisyydellä kohti kohtaloaan. Minerva ei enää antanut neuvoja. He alkoivat kilpailun. Kumpikin otti paikkansa ja tarttui kangaspuhin.

Minerva loi kankaaseensa kohtauksen kilpailustaan ​​Neptunuksen kanssa. Kaksitoista taivaallista voimaa oli edustettuna. Jupiter, painavimpana, istui keskellä. Neptunus, meren hallitsija, piteli kolmikärkeään, joka näytti juuri osuneen maahan, josta hevonen on hypännyt esiin. Minerva kuvasi itsensä kypäräpäänä, Aegis-kilpi rintansa edessä. Neljässä kulmassa esitettiin tapauksia, jotka havainnollistavat jumalien tyytymättömyyttä julkeisiin kuolevaisiin, jotka olivat uskaltaneet taistella heidän kanssaan. Nämä oli tarkoitettu varoittamaan hänen kilpailijaansa luopumaan kilpailusta ennen kuin on liian myöhäistä.

Arachne täytti kankaansa aiheilla, jotka oli suunniteltu esittelemään jumalien epäonnistumisia ja virheitä. Yksi kohtaus edusti Ledaa hyväilemässä joutsenta, jollaiseksi Jupiter oli naamioitunut, ja toisessa oli Danaë tornissa, johon hänen isänsä oli vanginnut hänet, mutta johon jumala pääsi kuitenkin livahtamaan sisään. Vielä kuvattiin Jupiterin pettämässä Eurooppaa häräksi naamioituneena. Eläimen kesyyden rohkaisemana Europa uskalsi nousta sen selkään, minkä jälkeen Jupiter eteni mereen ja ui hänen kanssaan Kreetalle. Hän näytti katsovan kaipavin silmin takaisin rantaan, josta oli lähdössä, ja huutavan tovereitaan apua.

Minerva ei voinut olla ihailematta Arachnen kangasta, mutta tunsi edelleen närkästystä loukkauksesta. Hän kosketti Arachnen otsaa ja sai tämän tuntemaan syyllisyyttä ja häpeää. Sitä neito ei kestänyt, vaan meni ja hirtti itsensä. Minerva sääli kuitenkin häntä nähdessään hänet riippumassa. "Elä", hän sanoi, "sinä syyllinen nainen!" Arachne heräsikin eloon, mutta Minerva oli muuttanut hänet hämähäkiksi, joka on erinomainen kutoja, mutta on kauneutensa menettänyt.

Katso myös
----------

* Minervan pöllö

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6
* Manfred Lurker: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2 3  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 344
2. ↑  Cotterell 1996, s. 128
3. 1 2  Lurker 1987, s. 126
4. 1 2  Thomas Bulfinch: *Bulfinch's Mythology*. Lee & Shepard, 1867. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.10.2023). Englanti

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Minerva**.