recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ruuskasen pukutehdas vuonna 2022.
**Ruuskasen pukutehdas** on Tampereella Pellavatehtaankatu 8:ssa sijaitseva *K. P. Ruuskanen Oy:n* entinen liiketalo. Märta Blomstedtin ja Matti Lampénin suunnittelema rakennus on valmistunut Ruuskasen talon jatkeeksi vuonna 1942. Siinä toimi 1970-luvulle asti vaatetustehdas, joka valmisti maineikkaita miesten pukuja ja päällystakkeja.

Tasakattoista ja sileäpintaista pukutehdasta pidetään Tampereen tyylipuhtaimpana funkisrakennuksena. Se sisältää Le Corbusierin 1920-luvulla määrittelemät modernin arkkitehtuurin viisi tunnuspiirrettä: pilarikerroksen, kattoterassin, nauhaikkunan, vapaan julkisivun ja vapaan pohjaratkaisun. Talo on suojeltu.

Pukutehtaan tilat sijaitsivat rakennuksen neljässä ylimmässä kerroksessa. Katutasossa oli myymälä ja toisessa kerroksessa toimisto. Nykyään myymälän paikalla on ravintola ja muut kerrokset ovat toimistokäytössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mukala, Jorma: *Metso, Voima, Tuulensuu. Tampereen arkkitehtuuria*, s. 105. Tampere: Tampere-Seura, 1999. ISBN 951-9080-78-3.
2. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 152. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
3. ↑  Helenius, Kyllikki: Ruuskasen palatsi kertoo historiaa.  *Tammerkoski*, 2014, nro 2, s. 15–16.
4. ↑  Jutikkala, Eino: *Tampereen historia 3. Vuodesta 1905 vuoteen 1945*, s. 408. Tampere: Tampereen kaupunki, 1979. ISBN 951-9430-01-6.
5. 1 2  Lahti, Markku & Mukala, Jorma: *Tampereen arkkitehtuuriopas 1900–2021*, s. 78. Tampere: Tampereen historialliset museot, 2021. ISBN 978-952-371-023-8.
6. ↑  Tampereen ajantasa-asemakaava *kartat.tampere.fi*. Viitattu 14.6.2022.
**Díktin luola** (kreik. Δικταίο Άντρο, *Diktaío Ántro*; myös *Diktéo(n) Ándro(n)*) eli **Psychrón luola** (Σπήλαιο Ψυχρού, *Spílaio Psychroú*) on luola ja arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee 1 025 metrin korkeudessa Díktivuoren pohjoisrinteellä Lasíthin ylätasangon lounaislaidalla Oropédio Lasithíoun kunnassa lähellä Psychrón kylää.

Díktin luola sisältä.
Díktin luola on yksi Kreetan merkittävimmistä luolapyhäköistä. Se oli merkittävä kulttipaikka jo neoliittisella ja erityisesti minolaisella kaudella. Alun perin se oli ilmeisesti asuin- ja hautapaikka. Minolaisesta ajasta lähtien siellä palvottiin minolaisen uskonnon miespuolista nuorta jumalaa, joka kuoli ja syntyi uudelleen vuosittain vuodenaikojen kierron mukaan. Luola säilyi kulttikäytössä pitkään aina antiikin ajalle saakka. Tuolloin jumala yhdistettiin Zeukseen. Luola oli kulttikäytössä vielä roomalaisella ajalla. 1500-luvulta 1800-luvulle luola toimi paikallisten paimenten suojana.

Kreikkalaisessa mytologiassa luola esitettiin Zeuksen syntymäluolana tai tarkemmin luolana, johon Rhea kätki vastasyntyneen Zeuksen, jotta Kronos ei nielisi tätä. Kureettien kerrotaan soittaneen ja tanssineen luolan edessä olevalla tasanteella, jotta Kronos ei kuulisi lapsen itkua. Samaa myyttiä kerrotaan tosin myös Ídavuorella sijaitsevasta Ídan luolasta. Asiasta oli antiikin aikana epäselvyyttä, koska Hesiodoksen *Jumalten synty* ei mainitse tarkkaa paikkaa. Erään myytin mukaan kreetalainen tietäjä Epimenides nukkui luolassa 57 vuotta.

Luolan etukammion koko on 42 x 19 metriä, suurimman kammion koko 84 x 38 metriä ja kolmannen suuren kammion koko 25 x 12 metriä. Luolassa on lukuisia tippukiviä (stalaktiittejä ja stalagmiittejä).

Ensimmäiset pienimuotoiset arkeologiset kaivaukset luolassa suoritti Federico Halbherr vuonna 1886 paikallisten löydettyä luolasta esineitä. Arthur Evans tutki luolaa vuonna 1897. Laajemmat kaivaukset aloitti David Hogarth vuonna 1899. Arkeologisissa tutkimuksissa luolasta on löydetty alttari, jolla on poltettu erilaisia uhreja; sekä votiivilahjoja, kuten jumal-, ihmis- ja eläinhahmoja ja kaksoiskirveitä (*labrys*). Pyhä alue on ollut aidattu aitauksella (*temenos*). Paikalta on löydetty myös katkelmallinen piirtokirjoitus, joka on osa hymnistä Díktin Zeukselle.

Luola on avoin yleisölle ja sinne voi laskeutua portaita pitkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Dikteon Cave or Dikteon Andron *Explore Crete*. Viitattu 5.10.2015.
2. 1 2 3 4  Diktaian Cave (Dikteon Antron) *InterKriti*. Viitattu 5.10.2015.
3. ↑  Ideon Cave in Crete *Explore Crete*. Viitattu 5.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Díktin luola** Wikimedia Commonsissa
*Medusa*, Caravaggio, noin 1592–1600.
**Gorgot** (m.kreik. Γοργόνες, *Gorgones*, 'kauhistuttavat') olivat kreikkalaisessa mytologiassa naispuolisia hirviöitä, joilla oli terävät hampaat ja hiuksinaan käärmeitä. Se, joka katsoi niitä suoraan silmiin, muuttui kiveksi.

Antiikin taiteessa gorgot kuvattiin kasvoiltaan groteskipiirteisiksi naisiksi, joilla saattoi olla kultaiset siivet, karjun torahampaat ja metalliset raatelukynnet. Homeros puhuu ainoastaan yhdestä gorgosta, jonka pää on Athenen kilvessä. Myös Agamemnonin kilvessä oli kuvattuna Gorgon pää, joka oli varsin suosittu aihe antiikin aikana. Gorgoa esittävää apotropaaista eli pahan karkottamiseen käytettyä symbolia kutsutaan gorgoneioniksi.

Hesiodos kasvattaa gorgojen lukumäärän kolmeen – Stheino (voimakas), Euryale (pitkäaskelinen) ja Medusa (kuningatar) – ja kertoo heidän olevan Forkyksen ja Keton tyttäriä. Heidän kotinsa oli läntisen meren kauimmalla laidalla — myöhempien kirjoittajien mukaan Libyassa. Apollodoros tukee Hesiodosta siinä, että ainoastaan Medusa oli kuolevainen mutta kaksi muuta sisarta olivat kuolemattomia. Hänen kuvauksensa mukaan kaikki gorgot olivat käärmehiuksisia, ja jos keneen tahansa heistä katsoikin, muuttui kiveksi.

Euripideen näytelmässä Gorgo mainitaan Gaian synnyttämäksi hirviöksi, joka luotiin auttamaan titaaneja taistelussa Olympoksen jumalia vastaan mutta jonka Athene surmasi.

Ovidiuksen mukaan ainoastaan Medusalla oli käärmeitä hiuksinaan Athenen kirottua hänet. Medusa oli maannut tämän temppelissä Poseidonin kanssa, joka oli himoinnut Medusaa tämän kultaisten hiusten takia, ja siksi Athene muutti tämän kultaiset kutrit käärmeiksi.

Perseus ja Medusa
-----------------

Serifoksen kuningas Polydektes lähetti Perseuksen noutamaan Medusan päätä häälahjaksi Hippodameialle. Perseus sai Athenelta kiiltävän kilven, jonka avulla hän voisi katsoa Medusaa kivettymättä itse, Hermes antoi sirpin ja nymfit varustivat hänet siivekkäillä sandaaleilla, laukulla ja Haadeen näkymättömäksi tekevällä kypärällä.

Perseus etsi gorgoja katsellen kilpensä heijastuksen kautta ja tapasi heidät nukkumasta. Nopeasti hän leikkasi Medusan pään irti, ja haavasta nousivat jättiläinen Khrysaor ja lentävä hevonen Pegasos. Jäljelle jääneet gorgot aloittivat raivoisan takaa-ajon, mutta Perseuksen onnistui paeta kypäränsä avulla. Mukaansa ottaman Medusan pään hän antoi Athenelle, joka asetti sen aigiiseensa, eräänlaiseen kilpeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Odysseia* 11.627–636 (engl. käännös).
2. ↑  Homeros: *Ilias* 11.15–46 (engl. käännös).
3. ↑  Hesiodos: *Theogonia* ('Jumalten synty') 270–294 (engl. käännös).
4. 1 2  Apollodoros: *Kirjasto* 2.4.2–3 (engl. käännös).
5. ↑  Euripides: *Ion* (engl. käännös).
6. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* iv.787– (engl. käännös).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gorgot** Wikimedia Commonsissa
**Gorgolaḯniksen luostari** eli **Pyhän Georgioksen luostari** (kreik. Μονή Αγίου Γεωργίου Γοργολαΐνη, *Moní Agíou Georgíou Gorgolaḯni*) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Iraklionin kunnassa lähellä Káto Asítesin kylää. Luostari on omistettu Pyhälle Georgiokselle (Pyhä Yrjö).

Luostari on rakennettu venetsialaisvallan aikana, oletettavasti 1500-luvulla, joskin joidenkin lähteiden mukaan varhaisin maininta siitä olisi jo 1200-luvulta. Joka tapauksessa se on yksi Kreetan vanhimpia jäljellä olevia luostareita. Luostari kärsi suuria tuhoja vuonna 1821/1822, koska se osallistui Kreikan vapaussotaan johtaneeseen osmanivallan vastaiseen kansannousuun. Tuolloin paikalla sanotaan olleen taistelu, johon osallistui 5 000 kreetalaista ja 22 000 turkkilaista. Luostarin rakennukset kunnostettiin tämän jälkeen vuonna 1830. Luostari oli osallisena kansannousussa turkkilaisia vastaan myös vuosina 1866–1867. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostariin ei ollut kirjattu yhtään asukasta, mutta sitä on pyritty elvyttämään.

Luostari sijaitsee vajaan kilometrin luoteeseen Káto Asítesista ja noin 24 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 480 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Luostarin kirkko on sen vanhinta osaa ja peräisin vuodelta 1627, kun taas keljat ovat suhteellisen uusia. Kirkossa on koristeellinen ikonostaasi. Luostarissa on myös venetsialaisaikainen lähdekaivo, jota koristi aiemmin marmorinen leijona. Se varastettiin vuonna 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Gorgolaini Monastery *Rural Heraklion*.  Arkistoitu 24.10.2020. Viitattu 1.9.2020.
2. 1 2 3 4  Gorgolaini Monastery *Cretan Beaches*. Viitattu 1.9.2020.
3. 1 2  Gorgolaini Monastery *InterKriti*. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
**Død snø** (engl. *Dead Snow*) on norjalainen kauhukomedia. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 2009, ja sen on ohjannut Tommy Wirkola. Suomessa elokuva on esitetty marraskuussa 2009 Night Visions -festivaalilla, missä se sai yleisöpalkinnon, ja televisiossa Nelosella 9. huhtikuuta 2011.

Vuonna 2014 elokuva sai Wirkolan ohjaaman jatko-osan *Død snø 2*.

Tarina
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Lääketieteen opiskelijoista koostuva kaveriporukka (Hanna, Roy, Martin, Erlend, Liv, Chris ja Vegard) lähtee Vegardin tyttöystävän (Sara) mökille pääsiäisen viettoon.

Myöhään illalla mökille saapuu outo kulkija. Mies kertoo toisen maailmansodan aikaisista natsimiehittäjistä, jotka terrorisoivat läheisen kylän asukkaita ja varastivat arvoesineitä. Lopulta kyläläiset nousivat vastarintaan ja tappoivat osan natseista, mutta loput pääsivät pakoon varastettujen esineiden kanssa. Kyläläiset olettivat, että he jäätyivät vuorille, joilla myös Saran mökki sijaitsee. Myöhemmin yöllä kulkijan lähdettyä ja pystytettyä teltan aukealle natsizombit tappavat hänet.

Seuraavana päivänä Vegard lähtee moottorikelkallaan etsimään Saraa, jonka olisi jo pitänyt tulla mökille. Saran sijaan hän löytääkin kulkijan kuolleena teltastaan. Myöhemmin jatkaessaan Saran etsimistä hän putoaa lumen läpi luolaan, jossa on natsien aseita, lippu ja Saran pää.

Erlend löytää mökin lattian alta rasian, joka sisältää kultakoruja ja kolikoita – niitä natsizombit havittelevat. Tämän jälkeen zombit hyökkäävät ja tappavat kaikki opiskelijat paitsi Martinin,jonka rooli jatkuu Dead Snow 2:sessa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijöitä
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Vegar Hoel  | … |  Martin
  |
|  Stig Frode Henriksen  | … |  Roy
  |
|  Charlotte Frogner  | … |  Hanna
  |
|  Lasse Valdal  | … |  Vegard
  |
|  Evy Kasseth Røsten  | … |  Liv
  |
|  Jeppe Beck Laursen  | … |  Erlend
  |
|  Jenny Skavlan  | … |  Chris
  |
|  Ane Dahl Torp  | … |  Sara
  |
|  Bjørn Sundquist  | … |  Turgåer
  |
|  Ørjan Gamst  | … |  Oberst Herzog
  |

Vastaanotto
-----------

Kriitikko Arto Pajukallion mukaan kieli poskessa leikittelevä verinen kauhuelokuva saa aiheestaan taitavasti irti kaikki.

Lähteet
-------

1. ↑  Arto Pajukallio, Elokuvat, Helsingin Sanomat 9.4.2011 sivu D 11

Aiheesta muualla
----------------

* Ilja Rautsi: Død snø (2009) :: Dead Snow  9.11.2009. Elitisti.
Rinnankytketty risteysvaihde.
Rinnankytketyn risteysvaihteen toiminta.
**Risteysvaihde** on rautatievaihteiden tyyppi, jossa kaksi raidetta risteää keskenään samassa tasossa ja jossa kahdella tai neljällä kieliparilla on muodostettu mahdollisuus valita eri kulkutiemahdollisuuksia. Risteysvaihteita on olemassa sekä yksi- että kaksipuolisia.

Yksipuoleinen risteysvaihde
---------------------------

Yksipuolinen risteysvaihde (tekninen tunnus YRV) on risteysvaihteista yksinkertaisin. Siinä kahdella kieliparilla on muodostettu kulkutien valintamahdollisuus siten, että ainoastaan vaihteen toisella sivulla voidaan vaihtaa risteävälle raiteelle.

Kaksipuolinen risteysvaihde
---------------------------

Kaksipuolisessa risteysvaihteessa (tekninen tunnus KRV) on neljällä kieliparilla toteutettu mahdollisuus siirtyä risteävälle raiteelle kaikista suunnista tultaessa: Siinä on poikkeava eli *käyrä* raide risteysosan kummallakin sivulla. Kaksipuolisia risteysvaihteita on kahta eri tyyppiä: *rinnankytketty risteysvaihde* ja *ristiinkytketty risteysvaihde*. Näistä yleisempi on kuvassa näkyvä rinnankytketty risteysvaihde.

### Rinnankytketty risteysvaihde

Kuvassa näkyvä rinnankytketty risteysvaihde on toteutettu siten, että risteyksen edessä ja takana olevat kaksi kieliparia kääntyvät eri kääntölaitteella. Rinnakkain olevat kieliparit on kytketty toisiinsa, ja ne kääntyvät siten aina keskenään samaan suuntaan kääntölaitetta käytettäessä. Suomessa rinnankytkentyn risteysvaihteen tunnistaa helposti mustasta vaihteenopastimesta, jossa liikkuvien mustien peitinlevyjen avulla valkeita lyhtyaukkoja peittämällä ilmaistaan asetettu kulkutie. Tästä vaihteenopastimesta käytetään sen ulkonäön vuoksi yleisesti nimitystä *tuulimyllyopastin*. Tällä ratkaisulla rinnankytkettyä risteysvaihdetta käytettäessä voidaan muodostaa neljä eri kulkutievaihtoehtoa, mutta kuitenkin vain yksi kulkutie kerrallaan. Rinnankytkettyä risteysvaihdetta voidaan käyttää myös niin sanottuna *turvavaihteena*, sillä oikein asetettuna se estää pääsyn raiteelle, jota toinen juna käyttää.

### Ristiinkytketty risteysvaihde

Ristiinkytketyssä risteysvaihteessa on vain yksi kääntölaite, jota kääntämällä kaikki neljä kieliparia kääntyvät yhtäaikaisesti. Rinnakkaiset kieliparit on kytketty keskenään ristiin, ja kääntölaitetta käytettäessä kieliparit – kääntösuunnan mukaisesti – joko liikkuvat toisiaan kohti tai toisistaan poispäin. Ristiinkytketyssä risteysvaihteessa voidaan täten muodostaa kaksi yhtäaikaista kulkutietä: joko suorat kulkutiet risteyksen ylitse tai poikkeavat kulkutiet kumminkin puolin. Kuitenkin vain yhtä näistä voidaan kerrallaan käyttää. Ristiinkytketyt risteysvaihteet ovat katoamassa Suomen rataverkolta, sillä niiden kunnossapito on kallista, eikä niitä voida käyttää turvavaihteina kuten rinnankytkettyjä risteysvaihteita.*lähde?*

Katso myös
----------

* Turvavaihde
**Hevosensuolisaivartaja** (*Gasterophilus intestinalis*) on kiiliäiskärpäsiin kuuluva hevosen loinen ja *Gasterophilus*-suvun yleisin laji. Hevosensuolisaivartaja on Suomessa nykyään melko harvinainen.

Saivartaja munii hevosen etujalkoihin kellanvalkoisia tai keltaisia pitkulaisia munia, jotka tarttuvat karvoihin tiukasti. Munat kuoriutuvat muutaman päivän kuluttua. Kuoriutuneet toukat aiheuttavat jalkojen iholla kutinaa, jota lievittääkseen hevonen nuolee jalkojaan ja saa näin toukat suuhunsa. Suussa toukat kaivautuvat kielen, ikenen ja poskien limakalvoon ja viettävät siellä 3–6 viikkoa. Tämän jälkeen toukat siirtyvät ruuansulatuskanavaan, missä ne elävät 7–10 kuukautta. Kesällä saatu infektio kestää koko talven, sillä saivartaja talvehtii isännässään. Keväällä koteloitumisvalmiit toukat pudottautuvat ulosteen mukana maahan, jossa ne koteloituvat noin kuukaudeksi. Aikuiset kärpäset elävät vain muutaman päivän sillä muiden kiiliäisten tapaan niiden suuosat ovat surkastuneet. Aikuisten kärpästen ainoa tehtävä onkin paritella ja munia.

Saivartajatoukat ärsyttävät suolen seinämää ja niiden aiheuttamien haavaumien tulehtuminen on mahdollista. Suuri määrä toukkia saattaa jopa tukkia suolen ja aiheuttaa isännän kuoleman. Hevosen suolisaivartajan toukat voivat porautua myös ihmisen ihoon. Ne eivät kuitenkaan kykene elämään ihmisessä ja kuolevat pian.

Hevosensuolisaivartajan hoidossa käytetään lääkkeitä, joissa tehoaineena on esimerkiksi moksidektiinia ja pratsikvantelia.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Hevosensuolisaivartaja (*Gasterophilus intestinalis*)
* Kaaviokuva hevosen suolisaivartajan elinkierrosta
* ITIS: Gasterophilus intestinalis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3098874
* Wikispecies: Gasterophilus intestinalis
* ADW: Gasterophilus\_intestinalis
* AFD: Gasterophilus\_intestinalis
* BioLib: 122307
* BOLD: 33104
* BugGuide: 180702
* CoL: 3FCK8
* EoL: 730030
* EPPO: GASEIN
* EUNIS: 143809
* Fauna Europaea: 140928
* Fauna Europaea (new): af78c24e-cb77-4dc9-847e-aaa2b73d923b
* GBIF: 1587209
* iNaturalist: 666770
* ITIS: 151782
* NatureServe: 2.1061038
* NBN: NBNSYS0000030022
* NCBI: 84525

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Slovenian perinteisestä alueesta. NUTS13-alueesta, katso Gorenjskan tilastollinen alue.*

**Gorenjska** (ital. *Alta Carniola*, saks. *Oberkrain*) on yksi Slovenian perinteisistä alueista. Yhdessä Notranjskan ja Dolenjskan kanssa se muodostaa Kranjskaksi kutsutun kokonaisuuden.

Gorenjskassa sijaitsee muun muassa Bled- ja Bohinj-järvet, Slovenian korkein vuori Triglav sekä maan ainoa kansallispuisto, Triglavin kansallispuisto. Gorenjskan keskus on Kranjin kaupunki.

Lähteet
-------

1. ↑  The Gorenjska region *slovenia.info*. SPRIT Slovenia. Viitattu 30.10.2014. (englanniksi)

Slovenian aluejako

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NUTS | **Itä-Slovenia** | Pomurska | Podravska | Koroška | Savinjska | Zasavska | Spodnjeposavska | Jugovzhodna Slovenija | Notranjsko-kraška |  |  |  |
| **Länsi-Slovenia** | Osrednjeslovenska | Gorenjska | Goriška | Obalno-kraška |
| Perinteinen | Primorska | Kranjska | Gorenjska  | Notranjska | Dolenjska | Koroška | Štajerska | Prekmurje |
**Marilynne Robinson** (s. 26. marraskuuta 1943 Sandpoint, Idaho) on yhdysvaltalainen kirjailija.

Vuodesta 1962 Robinson opiskeli Brownin yliopiston Pembroke Collegessa uskontotiedettä ja kirjallisuutta. Hän valmistui vuonna 1966 ja suoritti jatko-opintoja Seattlessa Washingtonin yliopistossa, missä hän opiskeli englantia. Robinson väitteli tohtoriksi vuonna 1977.

Robinsonin esikoisromaani *Talonhaltijat* ilmestyi vuonna 1980. Se voitti PEN/Hemingway Awardin ja oli ehdolla Pulitzer-palkinnon saajaksi. Teoksesta sovitettiin myös elokuva *Sylvien talo* vuonna 1987. Robinsonin toinen teos *Gilead* ilmestyi vuonna 2004 ja voitti vuoden 2005 Pulitzer-palkinnon. Ilmestymisvuonnaan se palkittiin National Book Critics Circle Awardilla. Robinsonin kolmas romaani, *Kotiin*, ilmestyi vuonna 2008. Se palkittiin Orange-palkinnolla, joka myönnetään englanniksi kirjoittavalle naiskirjailijalle. Vuonna 2014 ilmestyi romaani *Lila*, joka sijoittuu samaan kuvitteelliseen Iowassa sijaitsevaan kaupunkiin kuin kaksi aiempaa teosta.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Talonhaltijat*. (Housekeeping, 1980.) Suomentanut Rauno Ekholm. Helsinki: Otava, 1985. ISBN 951-1-08240-X.
* *Gilead*. (Gilead, 2004.) Suomentanut Laura Jänisniemi. Helsinki: Bazar, 2008. ISBN 978-952-5635-09-6.
* *Kotiin*. (Home, 2008.) Suomentanut Laura Jänisniemi. Helsinki: Bazar, 2010. ISBN 978-952-5637-13-7.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wingfield, Rebecca: Marilynne Robinson *Stanford Presidential Lectures in the Humanities and Arts*. Viitattu 20.3.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Marilynne Robinson Bazar.  Arkistoitu 6.4.2016. Viitattu 20.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Felix Medardus Hubert *Prinz* zu Schwarzenberg** (8. kesäkuuta 1867 – 18. marraskuuta 1946) oli Schwarzenbergin sukuun kuulunut aatelinen ja Itävalta-Unkarin armeijan kenraalimajuri.

Felix zu Schwarzenberg syntyi Libejitzissä (tšek. *Libějice*) 8. kesäkuuta 1867. Hänen vanhempansa olivat Adolf Josef zu Schwarzenberg ja tämän vaimo Ida von und zu Liechtenstein. Ruhtinas Juhana Aadolf II oli hänen setänsä.

Käytyään koulua Wienin Schottengymnasiumissa Felix zu Schwarzenberg alkoi opiskella lakia. Hän liittyi vuonna 1886 vapaaehtoisena rakuunarykmentin palvelukseen, ja hänet nimitettiin luutnantiksi seuraavana vuonna. Sotilasurallaan hän palveli eri puolilla Itävalta-Unkaria ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä vuonna 1914. Hänet ylennettiin vuonna 1912 everstiksi.

Ensimmäisessä maailmansodassa zu Schwarzenberg otti osaa taisteluihin Serbian rintamalla vuosina 1914–1915. Toukokuussa 1915 hänet nimitettiin 12. alppijääkäriprikaatin komentajaksi Italian rintamalle, missä hän otti osaa Monte San Michelen valloitukseen. Marraskuussa 1915 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi.

Heinäkuusta marraskuuhun 1916 zu Schwarzenberg palveli 48. divisioonan mukana Galitsiassa Venäjää vastaan, kunnes hänet siirrettiin takaisin Italian rintamalle, missä otti osaa 10. ja 11. Isonzon taisteluihin. Caporetton taistelussa 55. jalkaväkidivisioonaa komentanut zu Schwarzenberg sai ansioistaan keisari Kaarle I:ltä *Ehren-Denkmünze für Tapferkeit* -kunniamitalin kaikkiaan toisena kahdesta keisarin kyseisellä mitalilla palkitsemasta henkilöstä. Helmikuussa hänestä tuli *Kaiserjäger*-divisioonan komentaja, missä tehtävässä pysyi sodan loppuun asti. Hän jätti armeijan ja siirtyi eläkkeelle 1. syyskuuta 1919 oltuaan jonkin aikaa sotavankeudessa.

Eläkkeelle jäätyään zu Schwarzenberg asettui mailleen Gusterheimiin lähelle Judenburgia Steiermarkissa ja alkoi kehittää siitä esimerkillistä maa-aluetta. Hän kuoli Gusterheimissä luonnollisista syistä 18. marraskuuta 1946.

Perhe
-----

Felix zu Schwarzenberg avioitui Maria Anna zu Löwenstein-Wertheim-Rosenbergin (1873–1936) kanssa 15. kesäkuuta 1897. Pariskunta sai kaksi poikaa.

Lähteet
-------

* Schmidt-Brentano, Antonio: *Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816-1918*, Österreichische Staatarchiv 2007 verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)

### Viitteet

1. 1 2 3   (saksaksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Schwarzenberg, Felix Prinz zu, *Österreichisches Biographisches Lexicon*. Viitattu 8.4.2020 (saksaksi)
3. 1 2  Schmidt-Brentano 2007, s. 169


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
Efesoksen Artemis, joka on tehty arkaaiseen tyyliin roomalaisella kaudella 100-luvulla.
**Efesoksen Artemis** oli yksi muoto Artemis-jumalattaren ilmentymistä. Tätä Artemiin ilmentymää palvottiin Efesoksen suuressa Artemiin temppelissä. Kreikan jumaltarustossa Artemis oli alun perin neitsyt ja metsästyksen jumalatar. Efesoksen Artemiin ajatellaan sen sijaan olleen hedelmällisyyden jumalatar. Tähän johtopäätökseen on tultu, koska löytyneissä Artemiin kuvissa olleiden vyötäröllä kohoavien ulokkeiden, jotka aikaisemmin tulkittiin kuvaavan naisen rintoja, tulkitaankin tarkoittavan sonnin kiveksiä.

Efesoksen Artemista kuvataan *Raamatun* *Apostolien teoissa*. Paavalin saavuttua Efesokseen hänen vastustajansa pyrkivät kärjistämään ristiriitaa*selvennä* saadakseen aikaan levottomuuden, johon roomalaisen sotaväen olisi pitänyt puuttua. Tilanne kuitenkin raukeaa, ja Paavali kutsuu opetuslapsensa koolle ja he matkustivat Makedoniaan.

Efesoksen Artemiin temppeliin meno oli naimisissa olevilta naisilta kielletty.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raamatun salaisuudet, David Noel Freedman ja Thomas L. Robinson et al. sivu 359, Oy Valitut Palat - Reader's Digest Ab, Helsinki, 1994. ISBN 951-584-063-5.
2. ↑  Suuri jumalatar Uudessa Testamentissa. Jaana Holvikivi, Naisia vallan partaalla ja muita uskomattomia tarinoita, Artemidoros Daldislainen. Web Archive. Viitattu 2.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Efesoksen Artemis** Wikimedia Commonsissa

* Efesoksen Artemis suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
Scott Stapp vuonna 2016.
**Scott Flippen Stapp** (syntynyt **Anthony Scott Flippen** 8. elokuuta 1973 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän tuli tutuksi 1990-luvun ja 2000-luvun vaihteessa amerikkalaisesta rock-yhtyeestä Creed, jossa hän toimii laulajana. Yhtyeen hajottua 2004 hän aloitti soolouransa ja julkaisi vuonna 2005 ensimmäisen sooloalbuminsa *The Great Divide*.

Diskografia
-----------

### Albumit Creedin kanssa

* *My Own Prison* (1997)
* *Human Clay* (1999)
* *Weathered* (2001)
* *Full Circle* (2009)

### Sooloalbumit

* *The Great Divide* (2005)
* *Between Lust and Love* (2011)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Felix Werder** AM (24. helmikuuta 1922 Berliini – 3. toukokuuta 2012 Melbourne) oli saksalaissyntyinen, Australiassa uransa luonut säveltäjä.

Werder pakeni kansallissosialistisesta Saksasta vuonna 1935 ja saapui isänsä kanssa vuonna 1940 Australiaan, jossa hänet internoitiin neljäksi vuodeksi poliittisena vankina. Tänä aikana hän sävelsi suuren määrän varhaisia teoksiaan. Werderin perhe oli kuulunut Arnold Schönbergin musiikilliseen piiriin. Werder itse oli 8-vuotiaasta alkaen toiminut puhtaaksikirjoittajana isälleen, joka oli ollut kanttorina ja liturgisena säveltäjänä synagogassa Berliinissä. Varhaisina vuosina synagogassa kuultu musiikki vaikuttikin vahvasti Werderin musiikkiin. Werder sävelsi aikoinaan myös kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäen, mutta siirtyi sitten improvisatorisempaan, kollaasinomaisempaan tyyliin, joka usein asetti virtuoosisia vaatimuksia esittäjilleen.

Vuodesta 1956 Werder toimi musiikin luennoitsijana aikuisopetuksessa. Hänen johdollaan opiskeli esimerkiksi Paul Copeland. Vuosina 1960–1977 Werder oli melbournelaisen *The Age* -lehden musiikkikriitikko. Radiossa hän kehitti Australian Broadcasting Corporationille (ABC) nykymusiikkia koskeneen sarjan Keith Humblen kanssa. Werderin tuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, orkesteriteoksia sekä musiikkiteatteriteoksia. Hän sai tilauksia muiden muassa Deutsche Oper Berliniltä, ABC:lta, Australian oopperalta, Melbournen kansallisteatterilta ja Victorian State Operalta. Werder sai vuonna 2002 musiikin kunniatohtorin arvon Melbournen yliopistolta. Australian ritarikunnan jäseneksi hän pääsi palveluksista musiikille vuonna 1976. Hän sai teoksistaan monia palkintoja, joiden joukossa olivat Don Banks Music Award (1986), Stamitz-palkinto (1988) ja Sir Zelman Cowen -mitali (1991). Vuonna 2004 Werder sai Australasian Performing Right Associationin (APRA) klassisen musiikin palkinnon pitkäaikaisesta panoksestaan australialaisen musiikin edistämiseksi.

Werder oli säveltäjänä aktiivinen vanhuuteensa saakka; vielä hänen 90-vuotisjuhlakonsertissaan helmikuussa 2012 kuultiin useita teosten kantaesityksiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Felix Werder Schott Music
2. 1 2 3 4  Felix Werder Australian Music Centre


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Scottin muistomerkki.
**Scottin muistomerkki** on Edinburghissa sijaitseva kirjailija Walter Scottin kunniaksi pystytetty muistomerkki ja 61 metriä korkea näkötorni. Se edustaa tyyliltään viktoriaanista uusgotiikkaa ja on maailman toiseksi korkein kirjailijalle omistettu monumentti Havannassa sijaitsevan José Martín muistomerkin jälkeen. Sen vieressä on Waverleyn rautatieasema, joka on nimetty Scottin samannimisen romaanin mukaan.

Muistomerkin suunnitteli puuseppä ja itseoppinut arkkitehti George Meikle Kemp. Monumentin alatasanteella olevan Scottin ja hänen koiransa Maidan patsaan teki kuvanveistäjä John Steell. Muistomerkissä on 64 Scottin teoksiin liittyvää hahmoa, joiden tekemiseen osallistui useita kuvanveistäjiä. Kemp itse hukkui Edinburghissa sijainneeseen kanavaan ennen monumentin valmistumista vuonna 1844.

Lähteet
-------

1. ↑  Climbing the Scott Monument in Edinburgh *stravaiging.com*. Viitattu 22.6.2019. (englanniksi)
2. ↑  Edinburgh Collectable *thecoinsupplier.com*.  Arkistoitu 22.6.2019. Viitattu 22.6.2019. (englanniksi)
3. ↑  George Meikle Kemp *National Galleries of Scotland*. Viitattu 22.6.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scottin muistomerkki** Wikimedia Commonsissa
**Sebastiano Esposito** (s. 2. heinäkuuta 2002 Castellammare di Stabia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa sveitsiläistä Baselia lainalla Serie A:n Interistä.

Esposito siirtyi Brescian junioreista Interin junioreihin vuonna 2014. Hän pelasi Interin edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019 Eurooppa-liigan ottelussa saksalaista Eintracht Frankfurtia vastaan. Lokakuussa 2019 hän teki kolmen päivän välein ensiesiintymisensä Mestarien liigassa ja Serie A:ssa. Hän pelasi kauden 2019–2020 aikana seitsemän ottelua Serie A:ssa, kaksi ottelua Italian cupissa, kolme ottelua Mestarien liigassa ja kaksi ottelua Eurooppa-liigassa. Avauskokoonpanossa hän oli kahdessa Serie A -ottelussa. Ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa hän teki joulukuussa 2019 Serie A -ottelussa Genoaa vastaan.

Esposito pelasi kauden 2020–2021 lainalla Serie B:ssä, alkupuoliskon SPAL:ssa ja jälkimmäisen puoliskon Veneziassa. Kauden 2020–2021 hän pelaa lainalla Sveitsin Superliigassa Baselin joukkueessa.

Esposito on pelannut Italian eri nuorisomaajoukkueissa yli 30 ottelua. Hän saavutti hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 ja teki turnauksessa neljä maalia, yhden kussakin kolmesta alkulohko-ottelusta ja yhden välierässä.

Sebastiano Espositon isoveli Salvatore Esposito on pelannut jalkapalloa Serie B:ssä ja Italian nuorisomaajoukkueissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sebastiano Esposito Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Jatuli** on epävirallinen stratigrafinen termi, joka viittaa Karjalaisten liuskealueiden kvartsiitteihin ja meta-areniitteihin sekä niihin liittyviin metavulkaniitteihin. Joskus jatuli- tai Jatulian-sanaa käytetään kuvaamaan näiden muodostumien kerrostumisjaksoa 2,3–2,1 miljardia vuotta sitten (vrt. Rhyacian). Jatuliryhmän päällä on Kaleva-ryhmän fylliitit ja dolomiitit.

Jatulimuodostumat ovat syntyneet arkeeisen mantereen pinnalle purkautuneista laavoista ja niiden väliin kerrostuneista hiekkakivistä ja konglomeraateista. Jatulin nuorimman osan muodostavat syvänveden sedimentit kuten dolomiitit ja savikivet, joiden lomassa esiintyy varhaisimpia merkkejä elämästä Maapallolla kuten stromatoliitteja ja mustaliuskeita (ns. Meri-Jatuli 2,1–2,06 mrd vuotta sitten).

Jatulin tyyppiesimerkkejä ovat Pohjois-Suomen liuskealueen kvartsiitti- ja vihreäkivimuodostumat Kuusamossa ja Kemissä kuten Rukatunturin muodostuma.

Lähteet
-------

1. ↑  Kari Strand, Juha Köykkä ja Jarmo Kohonen (toim.): *Guidelines and Procedures for Naming Precambrian Geological Units in Finland*, s. 37. Geologinen tutkimuskeskus, 2010. ISBN 978-952-217-140-5. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.12.2016).
2. ↑  Martti Lehtinen, Pekka Nurmi ja Tapani Rämö (toim.): *Suomen kallioperä: 3000 vuosimiljoonaa*. Helsinki: Suomen Geologinen Seura ry. 1998. ISBN 952-90-9260-1.
**Cergy-Pontoise** on kuntayhtymä Ranskassa, joka sijaitsee 25 km Pariisista, Val-d'Oisen departementissa, Pariisin metropolialueella. Kuntayhtymässä asuu yli 180 000 henkeä.

Kunnat
------

* Boisemont
* Cergy
* Courdimanche
* Éragny sur Oise
* Jouy-le-Moutier
* Menucourt
* Neuville-sur-Oise
* Osny
* Pontoise
* Puiseux-Pontoise
* Saint-Ouen-l'Aumône
* Vauréal

Liikenne
--------

Pariisista Cergy-Pontoiseen pääsee junalla puolessa tunnissa (RER A). Rautatieasemat ovat Neuville-Université, Cergy-Préfecture, Cergy-Saint Christophe ja Cergy-Le-Haut. Pariisista Cergy-Pontoiseen pääsee myös junalla (RER C), ja matka kestää neljäkymmentä minuuttia. Asemat ovat Pontoise, Saint-Ouen-l'Aumône ja Saint-Ouen-l'Aumône-Liesse.

Bussilla Charles de Gaullen kansainväliseltä lentoasemalta pääsee suoraan Cergy-Préfecturelle. Matka kestää tunnin verran.

Koulutus
--------

Cergy-Pontoisessa on yliopisto ja 13 korkeakoulua, joissa on 27 000 opiskelijaa. Se on Île-de-Francen toiseksi suurin yliopistokaupunki.

Siellä on seuraavat korkeakoulut:

* ENSEA: Elektroniikkakorkeakoulu
* ESSEC: Kauppakorkeakoulu
* ITIN: Tietotekniikkakorkeakoulu
* UCP: yliopisto

Terveydenhuolto
---------------

Terveyskeskussairaaloita on kaksi, Hopital de Pontoise ja Clinique Sainte Marie

Nähtävyydet
-----------

Cergy-Pontoisessa on Pontoisen katedraali, Camille Pissarron museo, Tavet-Delacour-museo, Vincent van Goghin talo ja Impressionismimuseo.

* Tavet-Delacour-museo Tavet-Delacour-museo
* Carmel Carmel
* Katedraali Katedraali

Kulttuuri
---------

Cergy-Pontoisessa on viisi teatteria, konservatorio ja monta konserttisalia.

Lähteet
-------

1. ↑  INSEE: Cergy-Pontoise:n väkiluku insee.fr.  (ranskaksi)
2. ↑  Pariisin metropolialueen liikennelaitoksen sivut
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Pontoisen keskussairaala
4. ↑  Osnyn klinikka (Arkistoitu – Internet Archive).

Aiheesta muualla
----------------

* Cergy-Pontoisen kotisivu(ranskaksi)
**Cercanías Sevilla** on Renfen liikennöimä lähijunajärjestelmä Sevillan kaupungissa ja ympäryskunnissa Espanjassa. Järjestelmä koostuu viidestä linjasta, joista tällä hetkellä neljä on käytössä. Järjestelmän yhteispituus on 251 kilometriä ja sen varrella on 33 asemaa.

Linjat
------

| Linja | Reitti |
| --- | --- |
|  | **Lora del Río – Sevilla-Santa Justa – Utrera** |
|  | **Sevilla-Santa Justa – Cartuja** |
|  | **Sevilla-Santa Justa – Cazalla-Constantina** |
|  | **Kehälinja** |
|  | **Virgen del Rocío – Sevilla-Santa Justa – Benacazón** |

### Linja C-1

Linjan C-1 vuoroväli on ruuhka-aikana 15 minuutin luokkaa ja reittiä liikennöidään Civia-sähköjunayksiköillä.

#### Asemat

* Lora del Río
* Guadajoz
* Los Rosales C-3
* Cantillana C-3
* Brenes C-3
* El Cáñamo C-3
* La Rinconada C-3
* Sevilla-Santa Justa C-2 C-3 C-4 C-5
* San Bernardo   C-4 C-5
* Virgen del Rocío C-4 C-5
* *La Salud* (ei käytössä)
* Bellavista
* Dos Hermanas
* Cantaelgallo
* Utrera

### Linja C-2

Noin 10 kilometriä pitkä linja C-2 kulkee Sevillan päärautatieasemalta Guadalquivir-joen haarojen väliselle saarelle, jossa sijaitsee Estadio Olímpico de la Cartuja -stadion. Linjalla tehdään parhaillaan muutostöitä, ja se on tarkoitus ottaa käyttöön keväällä 2012.

#### Asemat

* Sevilla-Santa Justa C-1 C-3 C-4 C-5
* *San Jerónimo* C-5 (suunnitteilla)
* Estadio Olímpico
* Cartuja

### Linja C-3

Linja C-3 kulkee samaa reittiä linjan C-1 kanssa ennen siirtymistään Meridaan vievälle raiteelle. Linjaa liikennöidään vain kolmesti päivässä kumpaankin suuntaan.

#### Asemat

* Sevilla-Santa Justa C-1 C-2 C-4 C-5
* La Rinconada C-1
* El Cáñamo C-1
* Brenes C-1
* Cantillana C-1
* Los Rosales C-1
* Tocina
* Alcolea del Río
* Villanueva del Río-Minas
* Arenillas
* Pedroso
* Fábrica de Pedroso
* Cazalla-Constantina

### Linja C-4

Kehämäinen linja C-4 tekee 18 kilometriä pitkän lenkin noin 20 minuutissa. Junia kulkee koko päivän puolen tunnin välein.

### Asemat

* Sevilla-Santa Justa C-1 C-2 C-3 C-5
* San Bernardo   C-1 C-5
* Virgen del Rocío C-1 C-5
* Padre Pío-Palmete
* Palacio de Congresos

### Linja C-5

Linja C-5 on otettu käyttöön maaliskuussa 2011. Sen vuoroväli on noin 40 minuuttia.

* Virgen del Rocío C-1 C-4
* San Bernardo   C-1 C-4
* Sevilla-Santa Justa C-1 C-2 C-3 C-4
* *San Jerónimo* C-2 (suunnitteilla)
* Camas
* Valencina-Santiponce
* Salteras
* Villanueva del Ariscal-Olivares
* Sanlúcar la Mayor
* Benacazón

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cercanías Sevilla**.
* Cercanías Sevilla -aikatauluhaku Renfen sivuilla (espanjaksi)
Jatuli Laevuo 2018
**Jatuli Laevuo** (s. 19. toukokuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa FC Honkaa.

Laevuo teki ensiesiintymisensä Kakkosessa FC Hongan reservijoukkue Pallohongan riveissä 5. toukokuuta 2013 joukkueen voittaessa kotonaan Klubi 04:n 1–0. Yhteensä hän pelasi kauden 2013 aikana yhdeksän ottelua. Veikkausliigassa Laevuo pelasi ensimmäisen ottelunsa 13. heinäkuuta 2014, kun Honka hävisi vieraissa 1–3 Vaasan Palloseuralle.

Laevuo on pelannut myös jääkiekkoa HC Espoon ja Espoon Palloseuran juniorijoukkueissa. Lisäksi hän on toiminut lapsinäyttelijänä. Hän oli pienessä roolissa televisiosarjassa *Tummien vesien tulkit* (2002) ja televisioelokuvassa *Joulukuusivarkaat* (2009).

Lähteet
-------

1. 1 2  Jatuli Laevuo Soccerway-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Jatuli Laevuo EliteProspects-sivustolla (englanniksi)
3. ↑  Jatuli Laevuo IMDB-sivustolla (englanniksi)

Honka – Veikkausliiga
3 Heikkilä |
5 Aalto |
6 Voutilainen |
7 Levänen |
8 Savage |
9 Dongou |
10 Kaufmann |
11 Smith |
13 Murray |
14 Saarikivi |
15 Ollikainen |
16 Rasimus |
17 Rui Modesto |
19 Alegria |
20 Rale |
21 Koski |
24 Banahene |
26 Hatakka |
28 Huuhtanen |
31 Arko-Mensah |
33 Tammilehto |
88 Koskinen |
Valmentaja Vasara
**Veijo Setälä** (s. 1965 Lavia) on suomalainen kuvataiteilija ja kuvanveistäjä, joka asuu ja työskentelee Porissa. 

Oman taiteellisen työskentelynsä lisäksi Setälä on muun muassa toiminut taideaineiden opettajana ja pitänyt taidetyöpajoja sekä toiminut aktiivisesti porilaisessa Taiteilijaseura NYTEssä. Setälä työskentelee Lastenkulttuurikeskus Kruunpäässä. Hän on toteuttanut useita yhteisöllisiä taideteoksia mm. lasten kanssa, kuten Päärnäisten päiväkotiin palapelistä koostuneen kirahvin vuonna 2020.

Julkiset veistokset
-------------------

* *Paikanhenki ja Sanan jalka*, Rauman kaupunginkirjasto, Rauma
* *Maali*, Taidetie, Pori-Kankaanpää
* *Hotelli hotellissa,* tilaveistos, Hotelli Amado, Pori

Teoksia kokoelmissa
-------------------

* Porin taidemuseo
* Kankaanpään taidekoulu
* Lönnströmin taidemuseo
* Satakunnan taidetoimikunta

Lähteet
-------

1. ↑  Lastenkulttuurikeskus Kruunpää, yhteystiedot *Porin kaupungin verkkosivut*. Porin kaupunki. Viitattu 24.11.2021.
2. ↑  Halinen, Katja: Lasten jättipalapelistä syntyy taidekirahvi *Yle uutiset*. Yle. Viitattu 24.11.2021.
**Cereeae** on kaktuskasvien alaheimoon Cactoideae kuuluva tribus.

Tuntomerkit
-----------

Kasvit ovat puumaisia tai pensasmaisia, toisinaan kiipeileviä. Varsi on niveletön, pitkänomainen tai pallomainen, uurteinen ja piikkinen. Varren kukkia kantava osa on tavallisesti erilaistunut joko kärjessä sijaitsevaksi (terminaaliseksi) tai sivulla sijaitsevaksi (lateraaliseksi) kefalioksi. Kukat sijaitsevat tavallisesti lateraalisesti, ja kasvit ovat yö- tai päiväkukkijoita. Kukkapohjus on emin vartalon ympäriltä (perikarpelli) tavallisesti muutamasuomuinen tai paljas. Hedelmä on marjamainen, mehevä, avautuva tai avautumaton, ja siinä on usein jäljellä kukkalehtien mustuneita jäänteitä. Siemenet ovat pieniä tai kookkaita, soikeita, vailla erikoisia pintakuviointeja. Siemenen arpi ja siitereiän jäänne ovat yhtyneet. Siemenessä ei ole ulokkeita.

Levinneisyys
------------

Tribuksen kasvit kasvavat enimmäkseen Etelä-Amerikan itäosassa.

Suvut
-----

Cereeae-tribus käsittää 11 sukua.

* *Arrojadoa*
* *Brasilicereus*
* *Cereus* - pylväskaktukset
* *Cipocereus*
* *Coleocephalocereus*
* *Melocactus* - melonikaktukset
* *Micranthocereus*
* *Pilosocereus*
* *Praecereus*
* *Stephanocereus*
* *Uebelmannia* - soppikaktukset

Lähteet
-------

* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

### Viitteet

1. 1 2  Anderson 2001:101
2. ↑  Anderson 2001: 101

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1054906
* Wikispecies: Cereeae
* GRIN: 1900
* IPNI: 315827-2
* NCBI: 186272
* Open Tree of Life: 801071

 |

 |
Cerdic kuvattuna John Speedin *The Theatre of the Empire of Great Britaine* -teoksessa.
**Cerdic** (k. 534) oli länsisaksien Wessexin kuningaskunnan perustaja ja sen kuningas vuosina 519–534. Kaikkien Englannin kuningaskunnan hallitsijoiden sanotaan polveutuvan hänestä, lukuun ottamatta Knuut Suurta, Hardeknudia, Harald Jäniksenkäpälää, Harald Godwininpoikaa ja Vilhelm Valloittajaa.

Cerdic astui maihin Hampshiressa vuonna 495, ja joutui välittömästi brittien hyökkäyksen kohteeksi. Seuraava häntä koskeva merkintä on vasta vuodelta 508, jolloin Cerdicin johtama saksiarmeija tappoi taistelussa suuren määrän brittejä ja voitti heidän hallitsijansa Natanleodin. Hän saavutti toisen merkittävän voiton Certicesfordissa vuonna 519, saatuaan avukseen tuoreita saksijoukkoja. Samana vuonna hän otti itselleen kuninkaan arvonimen. Cerdic pyrki tunkeutumaan lännemmäs, mutta kärsi ilmeisesti tappion briteille Dorsetissa. Hän soti brittejä vastaan uudestaan vuonna 527. Cerdic onnistui tämän jälkeen vielä valloittamaan Wightsaaren juuttien avustuksella.

Lähteet
-------

* Kari, Risto: Historian ABC – Kaikkien aikojen valtiot 6. Tammi 2001. ISBN 951-31-1098-2

### Viitteet

1. 1 2  Cerdic *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 19.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Kari 2001, s. 119


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wessexin kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Cerdic (519–534)
* Cynric (534–560)
* Ceawlin (560–591)
* Ceol (591–597)
* Ceolwulf (597–611)
* Cynegils (611–643)
* Cwichelm (~626–636)
* Cenwalh (643–645)
* Penda (~626–655)
* Cenwalh (648–672)
* Seaxburg ~(672–674)
* Cenfus (674)
* Aescwine (674–676)
* Centwine (676–685)
* Cædwalla (685–688)
* Ine (688–726)
* Aethelheard (726–740)
* Cuthred (740–756)
* Sigeberht (756–757)
* Cynewulf Wessexiläinen (757–786)
* Beorhtric (786–802)
* Egbert (802–839)
* Ethelwulf (839–856)
* Ethelbald (856–860)
* Ethelbert (860–865)
* Ethelred (866–871)
* Alfred Suuri (871–899)

 |

 |
Alberto Nosè
**Alberto Nosè** (s. 1979 Villafranca di Verona) on italialainen pianisti.

Nosè aloitti konservatorio-opintonsa Veronassa Laura Palmierin johdolla ja valmistui niistä 17-vuotiaana. Hän jatkoi opintojaan kansainvälisessä "Incontri col Maestro" -pianoakatemiassa Imolassa opettajinaan Franco Scala, Boris Petrušanski ja Leonid Margarius. Hän osallistui mestarikursseille, joita pitivät Maurizio Pollini, Murray Perahia, Andrzej Jasiński, Michel Dalberto, Louis Lortie, Michel Béroff, Alexander Lonquich, Alfons Kontarsky ja Paul Badura-Skoda.

Nosè on menestynyt kansainvälisesti monissa kilpailuissa; hän esimerkiksi voitti ensipalkinnon Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 2002 ja ylsi viidennelle sijalle vuoden 2000 Chopin-kilpailussa. Nosè on kamarimusiikissa tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Ysaÿe-kvartetin kanssa. Hän on pitänyt mestarikursseja Genèven musiikkikonservatoriossa, Mannes School of Musicissa ja Japanissa. Nosèn ohjelmisto vaihtelee Johann Sebastian Bachista Karlheinz Stockhauseniin ja Luciano Berioon. Hän on Steinway-artisti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alberto Nosè Naxos


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Espanjan laivaston ensimmäistä sukellusvenettä. Muita samoin nimettyjä aluksia on täsmennyssivulla.*

**(Isaac) Peral** oli yksi ensimmäisistä sähkömoottorilla varustetuista sukellusveneistä. Aluksen valmisti Espanjan laivastolle espanjalainen Isaac Peral.

Valmistus
---------

Aluksen suunnitteli luutnantti Isaac Peral y Caballero (1851-1895). Alus tilattiin Carracasta Cadizista, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1887. Alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1888 ja otettiin palvelukseen koeajojen ja Cartagenassa käynnin jälkeen 7. kesäkuuta 1890.

Palvelus
--------

Alus poistettiin palveluksesta 1890 ja se on nykyään museoituna Cartagenan laivastomuseossa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Peral Submarine

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1985 s. 380
**Darja Hennadijivna Bilodid** (ukr. Дар'я Геннадіївна Білодід, s. 10. lokakuuta 2000) on ukrainalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari.

Bilodid voitti kadettien (eli 17-vuotiaiden) maailmanmestaruuden 44 kg:n sarjassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden 44-kiloisissa 2015 ja 48-kiloisissa 2016. Hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 48 kg:n painoluokassa 2016.

Bilodid voitti Euroopan-mestaruuden 48 kg:n sarjassa Varsovassa 2017. Seuraavana vuonna hän voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden sekä Bakun MM-kilpailuissa että alle 21-vuotiaiden MM-kisoissa. Vuonna 2019 hän voitti 48-kiloisissa kultaa Minskin Euroopan kisoissa ja Tokion MM-kilpailuissa. Hän saavutti 48-kiloisissa EM-hopeaa Lissabonissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Bilodid voitti 48 kg:n sarjassa pronssia.

Bilodid on voittanut seitsemän IJF World Tourin kilpailua sekä sijoittunut kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Lisäksi hän on voittanut yhden maailmancupin / Continental Open -kilpailun.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  DARIA BILODID JUDOKA *judoinside.com*. Viitattu 1.11.2019. (englanniksi)
2. ↑  Ukrainian judoka Bilodid wins bronze medal at Tokyo Olympics  24.7.2021. Kyiv Post. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)