recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Owain Elis James** (s. 3. marraskuuta 1980) on walesilainen koomikko, näyttelijä ja radiojuontaja.

Ura
---

James aloitti uransa koomikkona vuonna 2005, mutta siirtyi ammattilaiseksi vasta vuonna 2008. Ennen ammattilaisuraansa James soitti cardiffilaisessa indie/punk-yhtyeessä Heck.

James on tehnyt kolme sooloesitystä Edinburghin Fringe-komediafestivaaleilla: *The Most Cautious Little Boy In Wales* vuonna 2009, *Daytripper* vuonna 2010 ja *Speaking As a Mother...* vuonna 2012. James esittää stand up -komiikkaa sekä englannin että kymrin kielellä. 

2010 James esiintyi lämmittelijänä walesilaisen koomikko-kollegansa Rhod Gilbertin Britannian-kiertueella.

Vuodesta 2014 James on esittänyt yhtä kolmesta päähahmosta BBC:n sitcomissa *Josh*.

Helmikuusta 2014 alkaen James on juontanut viikoittaista radio-ohjelmaa *Elis James and John Robins* yhdessä ystävänsä ja kollegansa John Robinsin kanssa brittiläisellä indie rock -musiikkiin erikoistuvalla kaupallisella Radio X -kanavalla. Vuonna 2016 he kiersivät Britanniaa nimellä *The Elis James and John Robins Experience*. Maaliskuussa 2017 ohjelma voitti Chortle award -palkinnon.

2017 James ja englantilainen koomikko Miles Jupp tekivät BBC:lle neliosaisen sarjan *James & Jupp*, jossa he kiertävät Walesiä.

Yksityiselämä
-------------

James syntyi Haverfordwestissä Etelä-Walesissä, mutta kasvoi Carmarthenin kaupungissa. Hän on kaksikielinen ja puhuu äidinkielenään sekä kymriä että englantia.

James on opiskellut nykyhistoriaa ja politiikkaa Cardiffin yliopistossa.

James on kihloissa englantilaisen näyttelijä-koomikon Isy Suttien kanssa. Pari asuu Lontoossa ja heillä on vuonna 2014 syntynyt tytär.

Lähteet
-------

1. ↑  Elis James Chortle profile Chortle.co.uk. Viitattu 29.3.2018. (englanniksi)
2. ↑  Heck on MySpace Myspace.com. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)
3. ↑  Elis James Comedy cv Comedycv.co.uk. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)
4. ↑  Elis James Chortle profile Chortle.co.uk. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)
5. ↑  You Hear one Welshman... BBC
6. ↑  Josh BBC. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)
7. ↑  Radio X – Elis James and John Robins podcast Radio X. Viitattu 27.2.2018. (englanniksi)
8. ↑  James and Jupp BBC. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)
9. ↑  Elis James interview on Wales Online Walesonline.co.uk. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)
10. ↑  Elis James, iwa.wales
11. ↑  Isy Suttie interview BBC. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)
12. ↑  Isy Suttie interview Chortle.co.uk. Viitattu 9.3.2018. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Kuikka – alkulintu** on valokuvaaja, biologi, kirjailija ja luontomatkaaja Mauri Leivon kuva- ja tietoteos miljoonia vuosia vanhasta kuikasta. Teos on ensimmäinen yksinomaan kuikkaan keskittyvä teos. 

Leivo on viime vuosina tehnyt useita luontoaiheisia valokuvakirjoja. Kuikkakirjan taustalla on neljäkymmenen vuoden mittainen ura kuikan kuvaamisessa, mutta kirjassa hän kertoo myös autenttisiin päiväkirjamerkintöjen perusteella erityisesti yhdestä kuikkaperheestä, jonka elämää hän pääsi seuraamaan rakentamansa suojan avulla. Teoksen kuvia luonnehditaan taiteellisiksi ja graafisiksi.

Tuoreimpiin kuikkaa koskeviin tutkimuksiin perehtynyt Leivo antaa kuvien rinnalla runsaasti tietoa. Hän kertoo muun muassa, että Suomen kuikat eivät talvehdikaan Mustallamerellä ja Välimerellä, kuten usein on annettu ymmärtää, vaan luultavimmin Itämerellä. Tälle tiedolle hänellä on vahvat perusteet.

Kirjan hinnasta menee euro kuikan suojeluun. Varoilla rahoitetaan BirdLife Suomen satelliittiseurantahanketta, jolla selvitetääm, missä suomalaiset kuikat talvehtivat.

Katso myös
----------

* Luettelo lintukirjoista

Lähteet
-------

1. 1 2  Minervakustannus.fi, viitattu 12.5.2012
2. 1 2 3  Pekka Lehtonen: Mauri Leivo: Kuikka - alkulintu, viitattu 21.7.2023
3. 1 2  Mauri Leivon haastattelu Ylen aamu-tv:ssä, Areena, viitattu 12.5.2012
4. ↑  Kuikka – alkulintu, takakansi
*Tämä artikkeli kertoo Saksassa 1930-luvulla toimineesta Standard-autoja valmistaneesta yrityksestä. Muita samannimisiä autonvalmistajia löytyy täsmennyssivulta.*
Standard Superior, 1934.
**Standard Fahrzeugfabrik GmbH** oli saksalainen autonvalmistaja, joka toimi Ludwigsburgissa vuosina 1933–1939.

Yrityksen omisti Wilhelm Gutbrod. Se osti valmistuslisenssin Josef Ganzin suunnittelemaan aerodynaamiseen, takamoottoriseen Standard Superior -pikkuautoon, jossa oli kaksisylinterinen, 396-kuutioinen, teholtaan 12-hevosvoimainen kaksitahtimoottori. Autosta oli myös 494-kuutioisella moottorilla varustettu muunnelma, jonka teho oli 14 hv. Autossa oli pyörien erillisjousitus ja kantavana rakenteena keskusputkirunko.

Henkilöautojen valmistus päättyi vuonna 1935, mutta yritys valmisti farmari- ja pakettiautoja vuoteen 1939 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Coxhead, Peter (toim.) & Neubauer, Hans-Otto (kirj.): "Standard (XI)", *Maailman moottoriajoneuvot*, s. 254. 3. osa: Henkilöautomerkit N–Å. Suomentanut Pesonen, Kalle. Turku: Tekninen Kustannusliike Oy, 1988. ISBN 951-9364-33-1.
**Standard Beaverette** (tunnetaan myös nimillä **Standard Car 4x2** ja **Car Armoured Light Standard**) oli Standard Motor Companyn valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Beaverettea käytettiin lähinnä Home Guard -kodinturvajoukkojen kalustona ja harjoituskäytössä.

Historia
--------

Standard Motor Company rakensi Standard Beaveretten ensimmäisen mallin vuonna 1940. Panssariauto perustui yhtiön valmistaman siviiliauton rakenteeseen, johon oli lisätty yksinkertainen panssarointi. Beaveretten runko oli päältä sekä takaa avonainen ja auto oli aseistettu konekiväärillä. Myöhemmissä versioissa oli kokopanssarointi ja tykkitorni konekivääriä varten. Osa ajoneuvoista oli lisäksi aseistettu Boys-panssarintorjuntakiväärillä ja varustettu radiolla.

Yhteensä Standard Beaveretten eri malleja rakennettiin noin 2 800 kappaletta. Ajoneuvon ongelmina pidettiin sen suurta painoa ja hankalaa ohjattavuutta.

Mallit
------

Standard Beaverettea valmistettiin kaikkiaan viitenä erilaisena mallina.

* **Mk I** – Alkuperäinnen malli.
* **Mk II** – Kokonaan panssaroitu malli.
* **Mk III Beaverbug** – Mk II:n lyhennetty versio, joka oli varustettu tykkitornilla.
* **Mk IV** – Mk III uudelleen suunnitellulla keulalla.
* Lisäksi Uudessa-Seelannissa valmistettiin Standard Beaveretteen perustuvaa panssariautoa nimellä **Beaverette (NZ)**.

Katso myös
----------

* Bedford OXA

Standard Beaverette Mk II Skotlannissa vuonna 1941.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Standard Beaverette**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Standard Beaverette
Jason Kander vuonna 2016.
**Jason David Kander** (s. 4. toukokuuta 1981) on yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta.

Kander oli vuosina 2013–2017 Missourin osavaltion valtiosihteeri (engl. *Secretary of State*). Aiemmin hän oli toiminut osavaltion edustajainhuoneen jäsenenä vuodesta 2009. Vuonna 2016 hän oli ehdolla Yhdysvaltain senaattiin, mutta hävisi vaalit istuvalle senaattorille Roy Bluntille.

Kesäkuussa 2018 Kander ilmoitti pyrkivänsä Kansas Cityn pormestariksi vuoden 2019 vaaleissa. Hän kuitenkin vetäytyi ehdokkuudesta saman vuoden lokakuussa, syynä mielenterveyden ongelmat. Hän kertoi julkisesti sairastavansa masennusta ja kärsivänsä sodan jälkeisistä traumaperäisen stressihäiriön oireista. Kander kuului Yhdysvaltain kansalliskaartiin ja palveli vuosina 2006–2007 neljä kuukautta tiedustelu-upseerina Afganistanissa.

Kander opiskeli 2000-luvun alussa American Universityssä ja Georgetownin yliopistossa Washingtonissa. Hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 2002 ja Juris Doctor -tutkinnon vuonna 2005.

Jason Kander on naimisissa Diana Kanderin kanssa. Heillä on poika nimeltä True. Jason Kander on säveltäjä John Kanderin veljenpojanpoika.

Lähteet
-------

1. ↑  Jason Kander *thecommongoodus.org*. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Citing PTSD, Jason Kander Drops Out Of The Kansas City, Missouri, Mayoral Race *kcur.org*.  2.10.2018. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Siemaszko, Corky: Former Democratic rising star and Afghanistan War veteran speaks out for first time about PTSD treatment *NBC News*.  14.6.2019. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
4. ↑  Jason Kander's Biography *votesmart.org*. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)
5. ↑  How key US Senate races are shaping up for Israel *The Jerusalem Post*.  9.11.2016. Viitattu 6.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jason Kander** Wikimedia Commonsissa
Axel Ax:son Johnson
**Axel Axelson (Ax:-son) Johnson** (25. heinäkuuta 1876 Tukholma – 3. elokuuta 1958 Tukholma) oli ruotsalainen telakanomistaja ja teollisuudenharjoittaja. 

Johnson oli Axel Johnsonin poika ja meni 1909 naimisiin Margaret Ortwinin kanssa. He saivat viisi lasta, muun muassa Axel Ax:son Johnsonin ja Bo Ax:son Johnsonin.*lähde?*

Johnson toimi Siamin konsulina 1901–1911. Hänestä tuli Johnsonkoncernin osaomistaja, 1910 hänestä tuli sen ja Rederiaktiebolaget Nordstjärnanin johtaja. Hän myös perusti Nynäs Petroleumin.

Johnson on haudattu Avestan kirkkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Åke Kromnow: Axel Axelson Johnson *Svenskt biografiskt lexikon* (1973–1975), Riksarkivet. Viitattu 26.3.2018.
2. ↑  Göran Åstrand, *Här vilar berömda svenskar*. Stockholm 1999, s. 68


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Christian De Lorenzi** (s. 18. helmikuuta 1981 Sondalo Italia), on entinen italialainen ampumahiihtäjä. Hänen ampumahiihtouransa alkoi vuonna 1995 ja hän liittyi maajoukkueeseen 1999. 

De Lorenzi sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 seitsemänneksi normaalimatkalla ja 14:nneksi takaa-ajokilpailussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hänen paras sijoituksensa oli 38. sija normaalimatkalla. Hän on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin yhdeksän kertaa ja hänen paras henkilökohtainen saavutuksensa on normaalimatkan kuudes sija Östersundissa 2008. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli yhteislähtökilpailussa kymmenes. EM-kilpailujen nuorten sarjan pikamatkalla hän sai hopeaa 2001. Ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa De Lorenzi on sijoittunut kahdesti toiseksi ja cupin kokonaistilansteessa sijalle 22. kaudella 2010-2011. Normaalimatkan cupissa hän oli viides kaudella 2013-2014.

De Lorenzi lopetti uransa kesäkuussa 2016.

Lähteet
-------

* Christian De Lorenzi Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ampumahiihtäjät Birnbacher ja Tsheresov lopettavat uransa *www.kestavyysurheilu.fi*.  Arkistoitu 11.2.2017. Viitattu 10.2.2017.
Polyaktidin rakennekaavat
Biohajoavia PLA-teepusseja
**Polylaktidi** (**PLA**) eli **polymaitohappo** on uusiutuvista raaka-aineista valmistettu biohajoava termoplastinen alifaattinen polyesteri. Sen raaka-aineena voidaan käyttää esimerkiksi maissitärkkelystä tai sokeriruokoa. Muovia voidaan käyttää esimerkiksi 3D-tulostamisessa, jossa se on erinomainen valinta aloittelijalle koska se on halpaa, helppoa käsitellä, sulamispiste on alhainen eikä sisällä myrkyllisiä ainesosia. 

PLA-muovi on yleistynyt myös lääkinnällisten laitteiden ja ruokapakkausten materiaalina kompostoitavuuden ja turvallisuuden ansiosta. Siitä valmistetaan esimerkiksi juomamukeja sekä ikkunoita ja pinnoitekalvoja kartonkisiin take away -rasioihin. 

PLA-muovista valmistetut tuotteet ovat elinkaariarvioinnin perusteella huomattavasti fossiilisia muoveja ekologisempia, jos ne kierrätetään oikein kompostoimalla teollisessa kompostointilaitoksessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Polylaktidi** Wikimedia Commonsissa
**Furutaka** (jap. 古鷹 重巡洋艦, *Furutaka jūjunjōkan*) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1926 palvelukseenotettu Furutaka-luokan raskas risteilijä. Alus upposi toisessa maailmansodassa 12. lokakuuta 1942.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Furutaka-luokka*
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 5. joulukuuta 1922. Alus laskettiin vesille 25. helmikuuta 1925 ja se otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1926.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. risteilijälaivueeseen, jossa se palveli reserviin siirtoonsa saakka 1. joulukuuta 1931. Alus palautettiin palvelukseen 6. risteilijälaivueeseen 15. marraskuuta 1933. Alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi 1. huhtikuuta 1937, mistä se palasi 30. huhtikuuta 1939 sijoitettuna reserviin.

Tyynenmeren sodan alettua alus palasi palvelukseen 6. risteilijälaivueeseen. Se osallistui laivueensa mukana Waken taisteluun 23. joulukuuta ennen paluutaan Trukille 10. tammikuuta 1942. Alus tuki Kaviengin ja Rabaulin maihinnousuja tammi–helmikuussa, kunnes se palasi Trukille huoltoon 10. helmikuuta. Huollon päätyttyä alus tuki Laen, Salamauan, Bukan, Bougainvillen, Shortlandsin ja Manuksen maihinnousuja, kunnes se palasi 10. huhtikuuta Trukille.

Toukokuussa olleen Korallimeren taistelun jälkeen alus lähti *Kakon* kanssa Kureen 31. toukokuuta, jonne ne saapuivat 5. kesäkuuta. *Furutaka* palasi Trukille 4. heinäkuuta. Salomoninsaarten hallinnasta käytyjen taisteluiden aikana alus kuului Rabauliin sijoitettuun 6. risteilijälaivueeseen. Savon saaren taistelun jälkeen ollessaan 10. elokuuta paluumatkalla Kaviengiin sisaralus *Kako* upposi sukellusveneen torpedoimana.

*Furutaka* tuhoutui 12. lokakuuta 1942 Cape Esperancen taistelussa Yhdysvaltain laivaston Task Force 64:n *USS Salt Lake Cityn* kanssa ja *USS Duncanin* torpedoimana. *Duncan* upposi saamiensa vaurioiden seurauksena seuraavana päivänä.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two – An International Encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Dull, Paul S.: *A Battle History of the Imperial Japanese Navy (1941–1945)*. Annapolis, USA: Naval Institute Press, 2007. ISBN 978-1-59114-219-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley 1996, s. 167.
2. 1 2 3 4  Whitley 1996, s. 170.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Furutaka (1925)** Wikimedia Commonsissa

Furutaka-luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Furutaka* - *Kako* |
| Edeltäjä: ? – Seuraaja: Aoba-luokka |
Hotelli ilman ikkunoita.
**Love hotel** (*rabuho*, suom. *lemmenhotelli*) on lyhytaikaiseen majoitukseen tarkoitettu hotelli, jossa laskutetaan tuntitaksan tai yöpymisen mukaan. Konsepti ei ole käytössä ainoastaan Japanissa, mutta nykyaikainen termi on peräisin vuonna 1968 Osakassa perustetusta *Hotel Love* -yrityksestä. Konsepti perustuu yksityisyyden tarjoamiseen nuorille pareille, jotka sodan jälkeen vielä usein asuivat perheidensä kanssa. 1980- ja 1990-lukujen talousnousun myötä paikoista tuli statussymboli treffipaikkana.

Kuten tavallisissakin hotelleissa, asiakaspalvelu on toiminnassa keskeinen. Maksu on huonekohtainen eikä henkilömäärän mukaan, kuten tavallisissa hotelleissa. Monet hotellit ovat laajentaneet palvelutarjontaansa koskemaan muun muassa liikematkoja, ja monet tarjoavat täyden huonepalvelun.

Alan arvioidaan tuottavan vuosittain 40 miljardia dollaria Japanissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hilary Keyes: Japan’s Love Hotels: What You Need To Know Before You Go *savvytokyo.com*.  1.6.2018. Viitattu 23.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Love hotel business zooms despite downturn *edition.cnn.com*. Viitattu 23.9.2020. (englanniksi)
Ranska kohtaa Walesin Six Nations Championshipin ottelussa 2007.
**Ranskan rugby union -maajoukkue** edustaa Ranskaa rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1919 perustettu *Fédération Française de Rugby*.

Ranska on pelannut kaikissa rugbyn MM-kilpailuissa. Se saavutti hopeaa ensimmäisessä MM-turnauksessa 1987 hävittyään loppuottelussa Uudelle-Seelannille pistein 9–29. MM-kilpailuissa 1995 se saavutti pronssia kukistettuaan pronssiottelussa Englannin. MM-kisoissa 1999 Ranska sai hopeaa. Voitettuaan välierässä Uuden-Seelannin se hävisi finaalissa Australialle 12–35. Se sijoittui toiseksi myös MM-kilpailuissa 2011. Voitettuaan välieräottelussa Walesin se hävisi finaalissa Uudelle-Seelannille 7–8.

Ranskalainen joukkue *Union des Sociétés Français de Sports Athletiques* voitti kultaa Pariisin olympialaisissa 1900. Ranska saavutti olympiahopeaa Antwerpenissa 1920 ja Pariisissa 1924.

Ranska on osallistunut Six Nations Championshipiin vuodesta 1910 lähtien. Se on voittanut turnauksen 25 kertaa, sijoittunut toiseksi 19 ja kolmanneksi 14 kertaa. Ensimmäisen mestaruutensa Ranska voitti 1954 ja toistaiseksi viimeisimpänsä 2010. Se on voittanut neljä peräkkäistä mestaruutta vuosina 1959–1962 ja 1986–1989.

European Nations Cupin Ranska on voittanut 25 kertaa, ensimmäisen kerran 1936, viimeisen kerran 1994.

Ranska oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa viidennellä sijalla.

Arvokisat
---------

### MM-kisat

Lähde: The-sports.org

* 1987: *Hopeaa*
* 1991: *Puolivälierissä*
* 1995: *Pronssia*
* 1999: *Hopeaa*
* 2003: *Neljäs*
* 2007: *Neljäs*
* 2011: *Hopeaa*
* 2015: *Puolivälierissä*
* 2019: *Puolivälierissä*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Rugby - France *the-sports.org*. Viitattu 10.5.2020. (englanniksi)
2. ↑  Rugby at the 1900 Paris Summer Games: Men's Rugby *sports-reference.com*.  Arkistoitu 16.11.2015. Viitattu 21.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Rugby - VI Nations : presentation and medal winners *the-sports.org*. Viitattu 21.9.2015. (englanniksi)
4. ↑  World Rankings *worldrugby.org*.  9.3.2020.  Arkistoitu 11.5.2016. Viitattu 10.5.2020. (englanniksi)
Roman Viktyuk
**Roman Grigorjevitš Viktjuk** (ven. Роман Григорьевич Виктюк, ukr. Роман Григорович Віктюк, *Roman Hryhorovytš Viktjuk*; 28. lokakuuta 1936 – 17. marraskuuta 2020) oli venäläis-ukrainalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja.

Lokakuun lopulla 2020 venäläiset tiedotusvälineet kertoivat, että Viktjuk oli viety tehohoitoyksikköön Moskovassa sen jälkeen, kun hän oli saanut SARS-CoV-2 tartunnan. Hän kuoli siellä liittyvään tromboemboliaan 17. marraskuuta 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2  Режисер Роман Віктюк помер після зараження коронавірусом, Ukrayinska Pravda (16 November 2020) (ukrainaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
Elektronisuihkulitografiassa käytettävää laitteistoa.
**Elektronisuihkulitografiassa** (Electron beam lithography, EBL) resisti valotetaan elektroneilla joko suorakirjoitus- tai projektiomenetelmällä. Suorakirjoituksessa resistin valotus tapahtuu piste kerrallaan sarjamuodossa, joten prosessi on joustava mutta hidas. Se tarjoaa erittäin hyvän resoluution, joka on parhailla laitteilla noin 20 nm. Käyttötarkoituksia suorakirjoitukselle ovat optisen litografian maskien teko sekä tutkimus-, tuotekehitysprosessit ja piensarjatuotanto. Projektioprosessissa resisti valotetaan pyyhkäisemällä elektronisuihkulla maskin yli rivi kerrallaan, ja se sopii käytettäväksi kun tuotantomäärät ovat liian pieniä optiseen litografiaan. Etuina suorakirjoitukseen nähden ovat nopeampi prosessi ja maskin kuvioiden skaalautuminen kuten optisessa projektiolitografiassa. Viivanleveys on pienimmillään noin 60 nm.

Elektronisuihkulitografiassa käytetään yleensä 2 tai 3 valotuspistettä rinnakkain ja osin päällekkäin varmistamaan kuvion onnistuminen. Elektronisuihkulitografian suurin ongelma on sen hitaus, mikä tekee siitä sopimattoman massatuotantoon. Ongelmana on myös elektronien siroamisesta johtuva valotuskuvion leviäminen resistissä. Kuva esittää elektronien sirontaa resistissä.

Lähteet
-------

* Di Ventra, Massimiliano & Evoy, Stephane & Heflin, James R.: *Introduction to nanoscale science and technology*. Kluwer Academic Publishers, 2004.
* Franssila, Sami: *Introduction to microfabrication*. Wiley, 2004.
Elektroporaatiossa käytettäviä kyvettejä, joiden reunoilla on elektrodit sähkövirran johtamista varten.
**Elektroporaatio** on mikrobiologian menetelmä, jossa solujen läpi johdetaan lyhyt korkeajännitteinen sähkövirta solukalvon läpäisevyyden lisäämiseksi. Jännite vaurioittaa solukalvoa luoden siihen pieniä reikiä, joiden kautta tavallisesti solukalvoa läpäisemättömät molekyylit, kuten vieraat DNA-molekyylit voivat siirtyä solun ulkopuolelta solun sisään. Jännitteen aiheuttamat vauriot solukalvolla palautuvat yleensä muutamassa minuutissa, jonka jälkeen solu voi jakautua normaalisti ja aloittaa esimerkiksi siirtyneen DNA-molekyylin transkriptoimisen.

Elektroporaatiota käytetään paljon geeninsiirrossa luomaan kompetenssi, eli solun kyky ottaa vierasta DNA:ta sisäänsä. Menetelmä soveltuu lähes kaikentyyppisiille soluille, myös monille paksusoluseinäisille soluille, joihin DNA:n siirtäminen muilla metodeilla on tehotonta. Elektroporaation etuja ovat myös menetelmän nopeus ja korkea onnistumistehokkuus.

Käytännössä
-----------

Elektroporoitavat solut ja siirrettävät molekyylit siirretään elektroporaatiota varten elektrodeilla varustettuun elektroporaatiokyvettiin vähäionisessa puskurissa, jonka läpi sähkövirta ajetaan erityisellä elektroporaatiolaitteistolla. Elektroporoidut solut siirretään välittömästi jännitteen antamisen jälkeen kasvatusliuokseen ja kullekin solulle ominaiseen optimilämpötilaan palautumaan aiheutuneista vaurioista.

Käytettävä jännite on optimoitava kulloinkin käytettäville soluille sopivaksi. Liian korkea jännite tappaa solut ja liian matala jännite ei riitä luomaan reikiä solukalvoon. Käytettävien solujen ja siirretävien molekyylien on myös oltava erittäin puhtaita, sillä liian suuri ionikonsentraatio saattaa johtaa valokaareen, joka tuhoaa näytteen.

Lähteet
-------

* Michael T. Madigan, John M. Martinko, David A. Stahl, David P. Clark: *Brock Biology of Microorganisms (13th Edition)*. Pearson, 2012. ISBN 9780321649638. (englanniksi)
* General Optimization Guide for Electroporation  24.5.2012. BTX. Viitattu 12.3.2017. (englanniksi)
**Eulerin tiili** on suorakulmainen särmiö, jossa särmien pituudet ja tahkojen lävistäjien pituudet ovat positiivisia kokonaislukuja. Eulerin tiili on saanut nimensä Leonhard Eulerin mukaan. 

Eulerin tiili, jonka särmät ovat *a*, *b* ja *c* ja tahkojen lävistäjät *d*, *e* ja *f*.

Ominaisuudet
------------

Eulerin tiilen sivujen pituudet saadaan ratkaisemalla seuraavat Diofantoksen yhtälöt: 

{\displaystyle {\begin{cases}a^{2}+b^{2}=d^{2}\\b^{2}+c^{2}=e^{2}\\a^{2}+c^{2}=f^{2}\end{cases}}}
Jos *a*, *b* ja *c* ovat Eulerin tiilen sivun pituudet, niin myös kolmikko (*bc*, *ac*, *ab*) muodostaa Eulerin tiilen.

Esimerkkejä
-----------

Pienimmässä Eulerin tiilessä, jonka löysi Paul Halcke vuonna 1719, on sivujen pituudet {\displaystyle (a,b,c)=(240,117,44)} ja tahkojen lävistäjät 267, 244 ja 125.

Muut ratkaisut {\displaystyle (a,b,c)}, joiden pisin sivu on alle 1000:

* {\displaystyle (275,252,240)}
* {\displaystyle (693,480,140)}
* {\displaystyle (720,132,85)}
* {\displaystyle (792,231,160)}

Täydellinen suorakulmainen särmiö
---------------------------------

Täydellinen suorakulmainen särmiö on Eulerin tiili, jossa myös särmiön avaruuslävistäjän pituus on positiivinen kokonaisluku. Toisin sanoen yllä esitettyyn Diofantoksen yhtälöön lisätään yhtälö 

{\displaystyle a^{2}+b^{2}+c^{2}=g^{2}.\,}
Tiettävästi kukaan ei ole ratkaissut tätä yhtälöä. Ei tiedetä, onko täydellistä suorakulmaista särmiötä olemassa.

Alkeellinen Eulerin tiili
-------------------------

Eulerin tiiltä sanotaan alkeelliseksi, jos sivujen pituudet ovat keskenään jaottomia lukuja eli niiden suurin yhteinen tekijä on 1. Pienin löydetty Eulerin tiili, {\displaystyle (a,b,c)=(240,117,44)}, on alkeellinen sillä sen sivujen pituudet ovat keskenään jaottomia.

Lähteet
-------

* 
* 
*
**Leppävalkomittari** (*Cabera pusaria*) on hyvin yleinen kesän yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Leppävalkomittari on pohjaväriltään puhtaanvalkoinen, hentorakenteinen perhonen. Siipien poikki kulkee kolme harmaansävyistä, reunoiltaan epäselvää poikkiviirua. Etusiiven kaikki poikkiviirut ovat suoria eivätkä ne takasiivessäkään mutkittele. Koiraan tuntosarvet ovat tuuhean sulkamaiset.

Leppävalkomittarista tunnetaan tasaisen harmaa värimuoto f. *heyeraria*.

Laji muistuttaa paljon pajuvalkomittaria (*Cabera exanthemalis*), mutta sen saattaa sekoittaa myös muutamiin lehtimittarilajeihin.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Leppävalkomittari elää Länsi-Euroopasta Japaniin ulottuvalla alueella. Suomessa sitä tavataan pitkälle Lappiin saakka. Aikuiset perhoset ovat lennossa kesäkuun alusta elokuun alkuun. Joinakin vuosina tavattava toinen sukupolvi on hyvin vähälukuinen ja lentää syyskuuhun saakka.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Leppävalkomittari on jokseenkin kaikkialla esiintyvä ja huomattavan yleinen perhonen, joka on elinpaikallaan yleensä runsas ja saattaa esiintyä jopa massoittain. Perhoset lentävät pääasiassa yöllä ja käyvät kukilla. Se lentää harvoin päivällä, mutta lähtee häirittynä helposti lentoon silloinkin. Leppävalkomittareita voi houkutella sekä valolla että syötillä. Talvehtii kotelona.

Ravintokasvi
------------

Toukka on monilla lehtipuilla elävä polyfagi. Erityisesti se kuitenkin elää lepillä (*Alnus*) ja koivuilla (*Betula*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4 5  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1989. Suomen perhoset. Mittarit 2. Recallmed Oy. Suomen Perhostutkijain Seura. Hangon Kirjapaino. ISBN 951-9221-23-9.
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Leppävalkomittari
* toukka (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1975109
* BioLib: 52155
* BOLD: 110090
* CoL: P44R
* EoL: 294915
* EPPO: CABERU
* EUNIS: 308676
* Fauna Europaea: 445921
* Fauna Europaea (new): eafcbc7c-26ba-4ef8-a8ca-d085467c9eae
* GBIF: 5143697
* iNaturalist: 130101
* IRMNG: 10302391
* LepIndex: 231845
* LoB: 5658
* NBN: NBNSYS0000006047
* NCBI: 722659

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee filosofia, matemaatikosta kertoo Eukleides Aleksandrialainen.*
Eukleides
**Eukleides Megaralainen** (m.kreik. Εὐκλείδης, 450–380 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Megarasta.

Eukleides oli Sokrateen oppilas ja tämän lähimpiä ystäviä. Hän oli kiinnostunut erityisesti logiikasta ja etiikasta. Hän perusti megaralaisen koulukunnan, joka harrasti erityisesti logiikkaa. Hänen teoksiaan ei ole säilynyt, mutta viitteitä niiden sisällöstä löytyy muista antiikin teksteistä.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 88–91 (II.10), 465–467. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eukleides Megaralainen**.
* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Eukleideen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
	+ Eukleideen elämäkerta (kreikaksi)
* Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Euclides *The Internet Encyclopedia of Philosophy*.  (englanniksi)

Antiikin filosofia – Sokrates ja sokraatikot

* Sokrates
* Aiskhines
* Aleksamenos Teoslainen
* Aristippos
* Eukleides
* Faidon
* Glaukon
* Kebes
* Kriton
* Ksenofon
* Menedemos
* Simmias
* Simon
* Stilpon
**Leppävirran kirkko** on Leppävirralla sijaitseva Carl Ludvig Engelin suunnittelema, vuonna 1846 valmistunut kivinen päätytornillinen pitkäkirkko. Intendentinkonttori laati kirkon piirustukset vuonna 1835. Kirkon pinta-ala on 1500 neliömetriä, ja siinä on istumapaikkoja 2 200 hengelle. Kirkko on Suomen seitsemänneksi suurin luterilainen kirkkorakennus. Kirkon runkohuoneeseen liittyvät keskellä matalat sakarat ja päädyssä kuori, jossa on matalampi sakasti. Sakaroissa on korotetut päätykolmiot ja niissä pyöröikkunat. Kellotorni on puinen ja sen yläosassa on pilasterit. Tornin kuvun päällä on pieni lyhty, jossa on kulmapilasterit. Pilarit jakavat sisätilat kolmeen laivaan, keskimmäisessä on tynnyriholvikatto ja sivulaivoissa tasakatot. Kaksiosainen alttaritaulu *Ristiinnaulitseminen* ja *Pyhä ehtoollinen* on Samuel Elmgrenin 1820-luvulla maalaama. Kangasalan Urkurakentamo valmisti kirkon ranskalaisvaikutteiset 1800-luvun romanttista koulukuntaa edustavat urut vuonna 1989. 

Kirkko rakennettiin alun perin vuosina 1841–1846 helsinkiläisen muurarimestari Henrik Andstenin johtamana. Rakennusta jouduttiin korjaamaan vuosina 1856–1862 arkkitehtien Carl Albert Edelfeltin ja Hampus Dalströmin suunnitelman mukaan. Vuonna 1948 salama sytytti tulipalon, joka vaurioitti kirkon kattorakenteita ja sisäholvia. Kirkko kunnostettiin arkkitehti Heikki Elomaan suunnitelman mukaan 1980-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Markku Haapio, Laura Luostarinen (toim.): *Suomen kirkot ja kirkkotaide 2*, s. 181. Etelä-Suomen Kustannus, 1980. ISBN 951-9064-28-1.
2. ↑  Leppävirran seurakunnan toimipaikat Leppävirran seurakunta.  Arkistoitu 15.12.2015. Viitattu 25.3.2015.
3. ↑  Leppävirran kirkko Museovirasto. Viitattu 25.3.2015.

 Kirkko vuonna 1894.
Leppävaaran radioasema vuonna 1931.
**Leppävaaran radioasema** oli posti- ja lennätinlaitoksen radioasema, joka valmistui 1931 Espoon Leppävaaraan nykyisen Majurinkadun ja Majurinkujan risteyksen sijaintipaikalle.

G. Wikströmin suunnittelma asema valmistui alun perin lennätinradioliikenteen vastaanottoasemaksi ja sen avulla pidettiin yhteyttä maailman merillä liikkuneisiin suomalaisiin kauppalaivoihin. Aseman laitteistona oli kolme Marconi-tyyppistä liikennevastaanotinta sekä kehäantenni ja kaksi puista antennimastoa. Koska lähiseudun kasvava asutus alkoi häiritä aseman toimintaa, vastaanottoasema siirrettiin Keimolaan vuonna 1952 ja samalla Leppävaaran radioasema automatisoitiin ja muutettiin lähetysasemaksi. Radioasema poistui käytöstä lopullisesti vuonna 2016 kun laivaradiotoiminta päättyi satelliittiyhteyksien tultua käyttöön. Comtower Finland Oy purki asemalla viimeksi olleen matkapuhelinmaston ja rakensi korvaavan tukiaseman Vermon raviradan alueelle.

Lähteet
-------

1. ↑  Posti- ja Lennätinlaitoksen (PLL) Leppävaaran radioasema vuonna 1931, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Pietisen kokoelma (Finna)
2. ↑  Suomen "Geltow". Leppävaaran vastaanottoasema, Kansan kuvalehti, 04.03.1932, nro 10, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Comtower Finland Oy : Leppävaaran radioasema, Google cache-sivu, alkuperäinen sivu ei enää saatavilla
4. ↑  Leppävaaran kotikaupunkipolut, 17. Leppävaaran radioasema
**John Benjamin Ireland** (30. tammikuuta 1914 Vancouver, Kanada – 21. maaliskuuta 1992 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen näyttelijä. Nuoruutensa hän vietti New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Ireland oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1949 elokuvasta *Kaikki kuninkaan miehet*. Hänen muihin elokuviinsa kuuluvat muun muassa *Näin mitä teit* (*I Saw What You Did*, 1965) ja *Verenpunainen yö* (*Farewell, My Lovely*, 1975). Kaikkiaan Ireland näytteli yli 200 elokuvassa.

Televisiossa Ireland näytteli muun muassa lännensarjassa *Lännen tie*. Irelandin suosio väheni 1960- ja 1970-luvuilla ja vuonna 1987 hän julkaisi lehti-ilmoituksen, jossa aneli itselleen töitä. Ilmoituksen ansiosta hän sai roolin televisioelokuvassa *Bonanza: The Next Generation*, jossa hän näytteli Ben Cartwrightin nuorempaa veljeä Jonathan Aaron Cartwrightia.

Ireland oli naimisissa näyttelijä Joanne Drun kanssa 1949–1956. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  John Ireland Rovi. Viitattu 6.9.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  John Ireland  6.9.1992. Los Angeles Times. Viitattu 21.8.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Ireland (näyttelijä)**.
Konan logo
**Kona** on polkupyörävalmistaja, joka on erikoistunut maastopyöriin. Konan valikoimaan kuuluu myös maantiepyöriä, kuten 'Zing Zing', cyclocrosspyöriä, 'Jake the Snake' ja retkeilypyöriä, kuten 'Kona Sutra'.

Jacob "Jake the Snake" Heilbron, Dan Gerhard ja Joe Murray perustivat yrityksen vuonna 1988.

Kona tunnetaan polkupyörävalmistajana kolmesta asiata: ensiksi humoristisesta asenteesta pyöräilykulttuuria kohtaan. Mallinimet, kuten *Stinky*, *Muni Mula*, *Jake the Snake* ja *Humuhumu Nukunuku A'Pua'a* sekä tajunnanvirtamainen kerronta yrityksen kuvastoissa, on aikaansaanut Konasta "hauskan" polkupyörävalmistajan. 

Kona tunnetaan yhtenä ensimmäisistä valmistajista, jotka huomasivat freeride-maastopyöräilyn suosion kasvun. Kona ryhtyikin valmistamaan pyöriä, jotka olivat aiempaa raskaampia ja joissa oli pitkä joustomatka sekä edessä että takana.

Konan täysjoustopyörissä käytetään 4-linkkujärjestelmää, joka voidaan tunnistaa mustan- (ennen vuotta 2005) tai hopeanvärisistä (vuodesta 2006) keinuvarsista, jotka kiinnittyvät rungon pystyputkeen. 

Kona toimii yhteistyössä useiden polkupyöräpuistojen kanssa. Esimerkkinä voidaan mainita Whistler Blackcomb Bike Park Whistlerissä, Brittiläisessä Kolumbiassa, jossa ajajat voivat vuokrata Konan valmistaman kustomoidun "Park Bike" -pyörän. Myös Kittilän Levillä on Konan Bike Park.

Aiheesta muualla
----------------

* KonaWorld virallinen kotisivu (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kondi** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Kondin varrella 15 kilometriä Diréstä luoteeseen. Kunnassa on 2 700 asukasta (vuonna 2009).

Kondin kunnan pinta-ala on arviolta 100 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Dirén piirin Arhamin ja etelässä Dirén kuntiin sekä lännessä Goundamin piirin Doukourian ja pohjoisessa Kaneyen ja Douékirén kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaa Faguibinejärveä ruokkiva Nigerin haarajoki Kondi. Tulva-aikaan tasangolle muodostuu muitakin järviä.

Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita. Lisäksi on fulbeja ja tuaregeja. Vallitseva uskonto on islam.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on riisi. Palveluihin kuuluu alakoulu ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Kondi *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 13.9.2014. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
3. 1 2 3  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Kondi 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 13.9.2014. (ranskaksi)
Giovanni Portan muotokuva, 1816 (Heinrich Eduard Winter)
**Giovanni Porta** (n. 1675–1755) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu oopperaa ja kirkkomusiikkia. Hänet muistetaan parhaiten *Numitore*-oopperasta (libretto: Paolo Rolli), joka häneltä tilattiin Royal Academy of Musicin avajaiskaudelle Lontooseen. Teos kantaesitettiin 2. huhtikuuta 1720.

Vuosina 1726–1737 Porta toimi Ospedale della Pietàn kuoromestarina, jona hänen tehtäviinsä kuuluivat kuoron johtaminen, musiikkiopetuksen järjestäminen, urkujensoitto ja musiikin säveltäminen kirkolliseen käyttöön. Vuonna 1736 hän haki *maestro di capellan* paikkaa Basilica di San Marcosta, mutta tehtäviin valittiin Antonio Lotti. Vuonna 1737 Porta lähti Venetsiasta ja hyväksyi työpaikan Baijerin hovissa. Hänen tehtäviinsä kuuluivat hoviorkesterin johtaminen, cembalonsoitto, sävellystuntien pitäminen sekä kirkkomusiikin ja oopperan säveltäminen hovia varten. Hänen oopperoihinsa tältä ajalta kuuluu *Der Traum des Scipio* (1744), jonka hän omisti keisari Kaarle VII:lle. Kaarlen seuraaja, Maksimilian III Joosef, oli musiikki- ja etenkin oopperaentusiasti, mutta vuosisadan puolenvälin paikkeilla Portan oopperatyyli ei ollut enää muodin mukainen ja hän keskittyikin kirkkomusiikkiin. Hänen kirkkomusiikkituotantoonsa kuuluu yli 200 teosta, joiden joukossa on messuja, psalmeja, misererejä ja motetteja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Selected sacred music from the Ospedale della Pietà, s. 7-8 Faun Tanenbaum Tiedge

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Tottijärven työväentalon entinen putka.
**Tottijärven työväentalo** (myös **Pajulahden työväentalo**) on vuonna 1908 valmistunut työväentalo Pajulahdessa entisen Tottijärven kunnan alueella. Tottijärvi kuuluu nykyään Nokiaan.

Historiaa
---------

Tottijärven Työväenyhdistys perustettiin Sassin talon pirtissä 26. marraskuuta 1905. Jäseniksi ilmoittautui heti 72 "rahvaan" edustajaa. Vuokralle haettujen tonttien hankintakiistojen jälkeen saatiin Laurila Oy:ltä Pajulahden kylästä tontti, jolle työväentalo rakennettiin.

Rakennus
--------

Oman talon hankintaa yhdistykselle alettiin suunnitella 4. helmikuuta.1906. Rakennuksessa pidettiin ensimmäinen vihkiäiskokous 16. elokuuta 1908. Huhtikuun 2. päivänä 1918 valkoisten kaarti valtasi työväentalon ja toimihenkilöt vangittiin. Tammikuun 6. päivänä 1919 työväentalossa aloitettiin uusi toiminnan vaihe. 1950-luvulla pidettiin pärekattotalkoita, mutta vuonna 1974 taloon saatiin peltikatto. 1980-luvulla saatujen avustusten voimin uusittiin ikkunat, ulko-ovet ja rakennuksen ulkomaalaus. Avustuksen turvin saatiin myös sähköjen uusinta keittiöön ja ravintolaan.

Toimintaa
---------

Työväentalossa ensimmäinen kokous pidettiin 16. elokuuta 1908. Laukon torpparilakon aiheuttamat häädöt vähensivät jäsenmäärää, koska lakkolaiset joutuivat muuttamaan pois.

Kun yhdistyksen toiminta oli saatu alulle, perustettiin Torpparien ammattiosasto, Palvelijain ammattiosasto, Kalastajain ammattiosasto sekä Naisjaosto. Toukokuussa 1906 alkaneen Laukon lakon myötä toiminta vilkastui, vaikka jäsenmäärä väheni. Vuoden 1907 ensimmäisissä eduskuntavaaleissa tammikuun 6. päivänä 1919 pidettiin taas kokous. Vuodesta 1921 lähtien toiminta vilkastui. Pidettiin näytelmäharjoituksia, kisällit harjoittelivat ja joukkolausuntatilaisuuksia pidettiin. Huvitilaisuuksia pidettiin 29 kertaa vuoteen 1938 mennessä. Vuoden 1945 rauhan jälkeen toiminta jälleen vilkastui. Esitettiin useita koko illan näytelmiä, joista Nummisuutarit oli suosituin. Vuonna 1947 järjestettiin Laukon lakon 40-vuotistilaisuus työväentalon tiloissa. Sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön tehtäviä oli hoidettava Tottijärvellä, koska kuntavaaliehdokkaat ja luottamusmiesehdokkaat olivat kunnallisjärjestön päätettävä ja Tottijärvi oli itsenäinen kunta vuoteen 1976, jolloin kunta liitettiin Nokiaan.

Lähteet
-------

* Matti Nieminen: Juhlapuhe 10. elokuuta 1986.
* Osmo Kirstua: Juhlapuhe 10. syyskuuta 2005. Työväen arkisto.

### Viitteet

1. ↑  Punkari, Yrjö: Tottijärvi Yrjö Punkari. Viitattu 30.6.2022.
Ernst Lönegren
**Ernst Frithiof Lönegren** (15. heinäkuuta 1862 Tukholma, Ruotsi – 11. lokakuuta 1937 Tukholma) oli ruotsalainen virsirunoilija, luterilainen pappi ja Härnösandin hiippakunnan piispa.

Lönegren kävi koulua Norrköpingissä ja opiskeli Lundin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi Linköpingin hiippakuntaan 1887 ja hän toimi muun muassa vankilapappina Linköpingissä ja kirkkoherrana Övedissä, Lundin hiippakunnassa. Vuodesta 1989 hän toimi Erstan diakonissalaitoksen johtajana Tukholmassa.

Hänet valittiin 1909 Härnösandin hiippakunnan pispaksi. Hänen nimityksensä piispaksi herätti jossain määrin huomiota, sillä hänellä ei ollut korkeampia akateemisia tutkintoja, vaan hänen nimityksensä perusteena oli hänen laaja kokemuksensa seurakuntatyöstä. Hänen aloitteestaan perustettiin Härnösandiin 1912 Vårstan diakonialaitos. Kun ensimmäiset sieltä valmistuneet diakonissat neljä vuotta myöhemmin toisena helluntaipäivänä 1916 vihittiin, alkoi juhla piispa Lönegrenin tilaisuutta varten kirjoittamalla virrellä *"*Din kärlek, Jesus, gräns ej vet".

Hänet nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi 1906 ja sai teologian kunniatohtorin arvon Uppsalan yliopistossa 1917. Hän oli arkkipiispa Nathan Söderblomin läheinen työtoveri ja Söderblom käytti häntä Ruotsin kirkon edustajana useissa kansainvälisissä yhteyksissä. Lönegren julkaisi useita diakoniaa käsitteleviä artikkeleja ja toimitti Ruotsin diakonialaitosten lehteä *Olivebladet*.

Hänen kirjoittamansa virsi "Din kärlek, Jesus, gräns ej vet" oli ensimmäinen Ruotsissa kirjoitettu diakonia-aiheinen virsi ja tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan 1937. Nykyisessä Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa se on virsi 91, "Rakkaus olet ääretön." Virsi on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 436 (säk. 1–2, 4–5 suom. Jaakko Haavio 1962, säk. 3 Anna-Maija Raittila 1984).

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 410. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2  Ernst F Lönegren *sok.riksarkivet.se*. Viitattu 18.2.2022. (ruotsiksi)
3. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 250. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
4. ↑  436 Rakkaus olet ääretön *virsikirja.fi*. Viitattu 18.2.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |

 |
**Ernst Ane Löthner** (4. maaliskuuta 1886 Turku – 18. heinäkuuta 1965 Kotka) oli diplomi-insinööri, joka sai ensimmäisenä Suomessa uittoneuvoksen arvonimen, vuonna 1951.

Henkilöhistoria
---------------

Ernst Ane Löthnerin vanhemmat olivat insinööri Ernst Gustaf Robert Löthner ja Kristina (Kate) Wilhelmina Nyström ja puolisot vuodesta 1910 Hedvig (Heddi) Dora Louise Augusta Hoppe (k. 1929) ja vuodesta 1930 Alfhild Dolores (Dolly) Haglund. Löthner tuli ylioppilaaksi Turussa ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1909. Hän oli Helsingin kaupungin rakennuskonttorin apulaistyöpäällikkö 1910–1915, Kulosaaren huvilakaupungin ja raitiovaunuyhtiön isännöitsijä 1915–1922, insinööritoimisto Consultingin toimitusjohtaja 1920–1922 ja Kymin uittoyhdistyksen toimitusjohtaja ja lauttauspäällikkö 1922–1951.

Julkaisuja
----------

* *Uittokustannusten arvostelua*, 1931, Ernst A. Löthner, Eino Saari
* *Beskrivning över Ingerois nya flottningsränna och dess tillkomst*, 1934

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1905–1907, no. 29792. (Viitattu 15.7.2020)

Aiheesta muualla
----------------

* Pakkanen, Esko 2012. Joka uittaa se voittaa. (Viitattu 15.7.2020)
**Krypteia** eli Spartan salainen palvelu oli nuorten spartalaisten sotilaskoulutukseen liittynyt vaihe, jonka aikana he kulkivat eri puolilla valtion aluetta tutustuen salaa tilanteeseen ja maastoon. Heidän tehtävänään oli surmata kaikki epäilyksiä herättäneet maaorjat, helootit. Aristoteleen mukaan tapa oli peräisin Spartan myyttiseltä kuninkaalta ja lainlaatijalta Lykurgokselta. Plutarkhoksen mukaan se syntyi kuitenkin vasta vuoden 464 eaa. heloottikapinan seurauksena. Vuonna 424 eaa. krypteian nimissä tapettiin 2000 heloottia.[1]

Krypteian osallistujat karkotettiin vuorille, jossa heidän tuli selviytyä vain tikari aseenaan. Samaan aikaan julistettiin muodollinen sota alistetuille helooteille, joilta varastamalla nuorten tuli riitin aikana saada elantonsa. Osallistujat saivat myös tappaa kaikki yöaikaan tapaamansa helootit. Tämä mahdollisti ongelmallisista helooteista eroonpääsyn. Samalla krypteiaan osallistuneet nuoret saivat kokemusta tappamisesta.

Riitin tarkoitusta on kuitenkin hankala käsittää, sillä krypteiaan liittynyt selviytyminen yksin vuorilla ja toiminta yksinäisenä taistelijana ei liittynyt mitenkään aikakauden hopliittitaktiikkaan. Onkin esitetty, että krypteia olisi spartalaisille ominainen arkaaisen uskonnon jäännös, joka olisi muistuttanut luonnonkansojen miehuusriittejä.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 282

Kirjallisuutta
--------------

* Jeanmaire, Henri: «La cryptie lacédémonienne», *Revue des études grecques* 26, 1913.
* Koechly, Hermann: *Cryptia : De Lacedæmoniorum cryptia commentatio*, Leipzig, 1835.
* Vidal-Naquet, Pierre: "The Black Hunter and the Origin of the Athenian Ephebeia", *Proceedings of the Cambridge Philological Society* 194 (1968).
* Wachsmuth, Wilhelm: *Altertumskunde: Hellenische Altertumskunde aus dem Geschichtpunkt des Staats*, Halle, 1844.
**Kryostaatti** on laite jolla haluttua laitetta tai materiaalia jäähdytetään ja pidetään kryogeenisessä lämpötilassa. Matala lämpötila voidaan saada aikaan erilaisilla jäähdytysmenetelmillä. Tavanomaisimmin käytetään nestemäistä heliumia. Siksi kryostaatti on usein rakennettu tyhjiöastian tai heliumsäiliön sisälle. Kryostaatteja käytetään tieteellisessä tutkimuksissa, teknisten laitteiden osina ja lääketieteellisissä kuvantamislaitteissa. Suomalainen tutkimusyhteisö on ollut alalla aktiivinen vuosikymmenten ajan.

Tyypit
------

Kryostaatti koostuu yksinkertaisimmillaan nesteheliumkylpyyn upotetusta kylmäasteesta, johon jäädytettävä kohde asetetaan. Näin saavutetaan 4,2 Kelvinin lämpötila. Mikäli heliumkaasuja pumpataan tyhjiöpumpulla saavutetaan noin 1 Kelvinin lämpötila. Nykyisillä ns. kuivilla kryostaateilla, jotka perustuvat suljetun heliumkierron järjestelmään ja ns. kryopumppuihin voidaan saavuttaa sama lämpötila-alue ilman hankalaa kryogeenisten nesteiden käsittelyä, mutta jäähdytysteho on pienempi.

Kryostaattiin voidaan liittää useampia asteita, jolloin päästään vielä selvästi nesteheliumin kiehumispistettä matalampiin lämpötiloihin. Yleisin tapa on käyttää suljettua helium-seoksen (He4-He3) kiertoon perustuvaa laimennusjäähdytystä, jolloin saavutetaan millikelvin-alueen lämpötila-alue. Vieläkin kylmempään päästään jäähdyttämällä atomien ytimiä magneettisesti. Tämä menetelmä perustuu tiettyjen magneettisien suolojen adiabaattiseen demagnetointiin.

Tyypillinen viime vuosina valmistettu kryostaatti on eristetty huoneenlämpötilasta verrattain ohuella tyhjiövaipalla. Tyhjiövaippa valmistetaan tavanomaisesti ruostumattomasta teräksestä, jonka sisäseinille on asennettu ns. supereristettä. Tämä yksinkertainen rakenne on korvannut ennen käytössä olleet monikerroksiset rakenteet ja nestemäisen typen käytön.