recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jorma Kalevi Vokkolainen** (1. kesäkuuta 1953 Joroinen – 27. tammikuuta 2001 Sotkamo) oli suomalainen poliitikko ja Vasemmistoliittoa edustanut kansanedustaja.

Ennen nousuaan eduskuntaan Vokkolainen työskenteli A. Ahlström Osakeyhtiön palveluksessa Varkaudessa, vuodet 1970–1989 hitsaajana ja vuodet 1989–1995 pääluottamusmiehenä. Hän tuli mukaan Varkauden kunnallispolitiikkaan vuonna 1982, jolloin hän aloitti kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän oli Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen kuolemaansa saakka. Vuodet 1982–1995 Vokkolainen oli Metalliliiton liittovaltuuston jäsen ja vuodet 1987–1995 liittovaltuuston varapuheenjohtaja. Hän oli myös Pohjois-Savon maakuntavaltuuston jäsen vuodesta 1992 kuolemaansa saakka.

Vokkolainen valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1995 Kuopion läänin vaalipiiristä. Hän sai vaaleissa 5 397 ääntä, kuudenneksi eniten vaalipiirin sisällä. Vokkolaisen lisäksi Vasemmistoliitto sai vaalipiiristä läpi toisenkin edustajan, yhden enemmän kuin edellisvaaleissa, kun Vokkolaisen lisäksi eduskuntaan valittiin myös istuva edustaja Iivo Polvi. Vokkolainen valittiin jatkokaudelle eduskuntavaaleissa 1999, joissa Vasemmistoliitto menetti Kuopion vaalipiirissä toisen edustajanpaikkansa. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä neljässä valiokunnassa, huhtikuusta 1995 marraskuuhun 1996 lakivaliokunnassa, huhtikuusta 1995 kesäkuuhun 1998 työasiainvaliokunnassa, marraskuusta 1996 kesäkuuhun 1998 puolustusvaliokunnassa ja kesäkuusta 1998 kuolemaansa saakka valtiovarainvaliokunnassa. Vokkolainen oli myös puolueensa ensimmäinen varapuheenjohtaja vuodesta 1998 kuolemaansa saakka.

Vokkolainen kuoli tammikuussa 2001 sairauskohtaukseen Sotkamon Vuokatissa. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi varaedustaja Iivo Polvi. Vokkolainen oli vuodesta 1974 naimisissa Pirkko Vokkolaisen (o.s. Autere) kanssa, ja heillä oli kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Jorma Vokkolainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Vasemmistoliiton kansanedustajat

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vasemmistoliiton kansanedustajat 1995–1999 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(20) | 
* Andersson
* Apukka (1995–1998)
* Helle
* Huotari
* Huttu-Juntunen
* Huutola (1998–1999)
* Immonen
* Korhonen
* Laakso
* Laine (1996–1999)
* Laaksonen
* Lapintie
* Leppänen
* Ojala (1995)
* Polvi
* Puhjo
* Rimmi
* Saarnio (1996–1999)
* Seppänen (1995)
* Tiusanen
* Uotila
* Wahlström
* Vokkolainen

 |
|  |
| Vasemmistoryhmä(2) | 
* Kuoppa
* Tennilä

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vasemmistoliiton kansanedustajat 1999–2003 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(20) | 
* Helle
* Huotari
* Huutola
* Immonen
* Kangas
* Korhonen
* Kuoppa
* Laakso
* Lapintie
* Ojala
* Polvi (2001–2003)
* Puhjo
* Siimes
* Stenius-Kaukonen
* Syvärinen
* Tennilä
* Tiusanen
* Uotila
* Valpas
* Vokkolainen (1999–2001†)

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Kari T. Ahonen.
**Kari Tapani Ahonen** (s. 6. toukokuuta 1946 Elimäki) on suomalainen kanslianeuvos, joka toimi edus­kunnan hallintojohtajana vuosina 1987−2010.

Ahosen virkaura jaksottui kolmeen osaan: vuosina 1965–1980 verohallinnossa, viimeksi Vero­hallituksen toimistopäällikkönä. Vuosina 1980–1987 Ahonen oli yhteiskunnallisissa tehtävissä Suomen kaupunki­liiton veroasiainsihteerinä, ministerin poliittisena sihteerinä valtiovarainministeriössä Mauno Koiviston II ja Kalevi Sorsan III hallituksen aikana sekä SDP:n eduskuntaryhmän lainsäädäntösihteerinä ja ryhmäsihteerinä. Vuosina 1987–2010 hän oli eduskunnan hallintojohtajana.

Ahonen on toiminut verolautakunnan valtion- ja kunnanasiamiehenä, keskusverolautakunnan sihteerinä ja varajäsenenä, yleishyödyllisten yhteisöjen veronhuojennuslautakunnan sihteerinä ja jäsenenä, Uudenmaan lääninverolautakunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä osallistunut monien verotusta kehittäneiden toimikuntien työhön. Helsingin kaupungin tilintarkastajana hän oli vuosina 1985–1996, puheenjohtajana vuosina 1989–1996 ja käräjä­oikeuden lauta­miehenä vuosina 1997–2001. Urheilun oikeusturvalautakunnan jäsenenä hän oli vuosina 1991−2003. Kallion seurakuntaneuvoston jäsenenä hän oli vuosina 2011−2015.

Ahonen on koulutukseltaan varatuomari (1978), oikeustieteen kandidaatti (1975), hallintonotaari (1970), merkonomi (1965) ja reservin kapteeni (1988).

Ahonen on julkaissut artikkeleita *Lakimies*- ja *Verotus*-lehdissä sekä *Suomen Kunnallis­lehdessä*.

Kari T. Ahoselle myönnettiin kanslianeuvoksen arvonimi vuonna 2013.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lakimiehet 2011*. Talentum Media Oy.
2. ↑  Eduskunnan kanslia, nimikirja
**Saint-Jacut-de-la-Mer** (bretoniksi *Sant-Yagu-an-Enez*) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla noin 21 kilometriä Dinanin kaupungista luoteeseen.

Plage de la Banche
Kunta sijaitsee kapealla mereen työntyvällä niemellä sekä sen edustalla olevalla Ébihensin saaristolla. Laskuveden aikaan saariston pääsaarelle pääsee jalkaisin, tosin saari on yksityisomistuksessa. Nimensä kunta on saanut walesilaisen munkin Saint Jacutin mukaan, joka perusti niemeen luostarin 400-luvulla. Luostarista ei ole enää paljon jäljellä. Kunnan asukkaat olivat kalastajia, ja he elivät melko erillään muista bretagnelaisista. Tämän johdosta heille kehittyi oman ranskankielinen murre *Jéguin*. Nykyään kunta on suosittu merenrantakohde.

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Saint‑Cast‑Le‑Guildo and Saint‑Jacut, Competing saints’ capes Official website of tourism in Brittany. Viitattu 1.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Jacut-de-la-Mer** Wikimedia Commonsissa
**Kari Jouko Sinisalo** (6. heinäkuuta 1938 Turku – 3. lokakuuta 1978 Siilinjärvi) oli suomalainen lainsäädäntöjohtaja ja Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden apulaisprofessori, joka menehtyi Rissalan lentoturmassa.

Sinisalo tuli ylioppilaaksi 1957 Kotkan yhteislyseosta, lainopin kandidaatiksi hän valmistui 1962 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1966. Oikeustieteen tohtoriksi Sinisalo väitteli Turun yliopistossa 1971 (väitöskirja *Poliisin toimivallan määräytyminen: tutkimus poliisin vallasta ylläpitää yleistä järjestystä ja turvallisuutta*). Sinisalo toimi 1962–1972 Turun yliopiston assistenttina, oikeusministeriön lainsäädäntöneuvos hänestä tuli 1972 ja lainsäädäntöjohtaja 1974. Hoidettuaan Tampereen yliopistossa julkisoikeuden apulaisprofessorin ja professorin virkoja Sinisalosta tuli myös Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden apulaisprofessori 1974. Sinisalolla oli useita asiantuntijatehtäviä ja hän julkaisi sekä tutkimuksia, tietoteoksia että selvityksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Onnettomuudessa saivat surmansa. *Helsingin Sanomat*, 5.10.1978, s. 13.
*Tämä artikkeli kertoo mainosgraafikosta. Jääkiekkoilijasta katso Kari Torkkel.*
**Kari Kalevi Torkler** (s. 2. lokakuuta 1944) on suomalainen art director ja mainonnan suunnittelija, joka palkittiin vuoden 2000 Vuoden Huiput -kilpailussa elämäntyöstään Platinahuippu-palkinnolla. Hänet tunnetaan erityisesti tuotantohyödyke- eli B2B-mainonnan tekijänä ja yhtenä Asanti Konttinen Torkler Oy:n (1980, sittemmin AKT/BBDO ja BBDO Helsinki Oy) perustajaosakkaana.

Platinahuipun perusteluissa copywriter Airi Kirkkala kuvaa Torkleria näin:

> »Esteettisyys, kriittinen ajattelu, hyvä maku, tinkimättömyys itsepäisyyteen asti sekä laadun kunnioittaminen ovat Kari Torklerin töiden yhteisiä nimittäjiä sekä samalla ominaisuuksia, jotka kollegoille ja työtovereille tulevat hänestä ensimmäisenä mieleen.» 
> 
> 

Torkler on Vuoden Huiput -kilpailuissa 1980–2000 neljänneksi palkituin art director Unto Paltemaan, Herbie Kastemaan ja Erkki Ruuhisen jälkeen. Hän on saanut palkintoja myös muissa kotimaisissa ja monissa kansainvälisissä mainoskilpailuissa.

Uransa alussa Mainosgraafikkojen koulun käynyt Torkler työskenteli Elannon somistajana, Hankkijan mainospiirtäjänä ja Mainos Kunnaksen AD:nä, kunnes vuonna 1971 pääsi töihin mainostoimisto SEKiin. Siellä hänen asiakkaitaan olivat muun muassa MTV, Mallasjuoma ja Paulig. Kari Torkler teki 1970-luvulla kalustekauppias Tauno Korhoselle räväkän kampanjan, joka opetti kuluttajat asioimaan hänen uudessa Seutulan kalustehallissaan. Myymälä aloitti Kehä III:n varrelle sijoittuneiden suurmyymälöiden trendin.

Pian Torkler kiinnostui ammattipäättäjille markkinoitavien tuotantohyödykkeiden mainonnasta ja siirtyi ruotsalaisen Anderson & Lembken Helsinkiin perustettuun tytäryritykseen. Vuonna 1980 tästä toimistosta irrottautuneet Klaus Asanti, Hannu Konttinen ja Kari Torkler perustivat oman tuotantohyödyketoimistonsa Asanti Konttinen Torkler Oy. Vuonna 1987 kolmikko myi enemmistöosuuden vasta perustetulle kansainväliselle markkinointiviestintäjätille Omnicom Groupille, ja toimistosta tuli osa sen BBDO-ketjua. 1990-luvun puolivälissä yhä enemmän kuluttajamainontaan suuntautunut AKT/BBDO muutti nimekseen BBDO Helsinki Oy. Kari Torkler oli mukana toimiston työssä vielä 1990-luvun loppupuolella, kunnes perusti sisustussuunnittelijavaimonsa Leena Torklerin kanssa yhteisen yrityksen Torkler Design Oy.

Torklerin tunnetuimpia ja palkituimpia töitä 1980-luvulla olivat kampanjat Gyproc-kipsilevyille ja Nixdorf-yritystietokoneille. 1990-luvulla Torkler palkittiin muun muassa mainonnasta Talouselämä-lehdelle ja Arabian Storybirds-keramiikkasarjalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laurila, Petri (toim.): *Markkinointi, Mainonta, Media, Myynti – Nimet 2005*. Helsinki: Talentum, 2005. ISBN 952-14-0995-9.
2. 1 2 3 4   Grundström, Elina: *B Torkler B. Kari Torkler sai platinahuipun elämäntyöstä suomalaisen mainonnan rakennusmestarina.* Markkinointi & Mainonta 30.3.2001.
3. 1 2 3  Vuoden Huiput, Parasta suomalaista mainontaa ja graafista suunnittelua 2000, Grafia ry. sivu 10.
4. ↑  Kampanjaan kuulunut ilmoitus Mainosmuseo-sivustolla. Viitattu 29.6.2015.
**Elisabeth Judson Shue** (s. 6. lokakuuta 1963 Wilmington, Delaware) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa *Leaving Las Vegas* (1995). Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon sekä Golden Globe ja BAFTA-palkinnon saajaksi parhaasta naispääosasta kyseisessä elokuvassa.

Shue syntyi Wilmingtonissa, Delawaressa. Hän opiskeli Columbia High Schoolin jälkeen Wellesley Collegessa ja Harvardin yliopistossa, jonka hän jätti luodakseen uran näyttelijänä. Hän kuitenkin palasi Harvardiin myöhemmin ja valmistui vuonna 2000.

Shuella oli varhainen rooli jo *Karate Kidissä* vuonna 1984. Myöhemmältä uralta ovat muiden muassa elokuvat *Paluu tulevaisuuteen 2* (1989), *Hollow Man – mies ilman varjoa* (2000) ja *Lemmenlomalla* (2012). Hän on myös näytellyt rikostutkija Julie Finlayta rikossarjassa *C.S.I.*.

Shue on naimisissa ja hänellä on lapsia. Hänen veljensä Andrew Shue on tullut tunnetuksi roolistaan *Melrose Placessa*. Elisabeth Shue on 160 cm pitkä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Elisabeth Shue Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Elisabeth Shue Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Elisabeth Schicho, 2018
**Elisabeth Schicho** (s. 10. toukokuuta 1991) on saksalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Schliersee -seuraa.

Schicho saavutti Saksan mestaruuskilpailuissa vuonna 2012 hopeaa sprintissä ja pronssia yhdistelmähiihdossa. Maailmancupissa Schicho kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä 12. tammikuuta 2013 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 28:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 24:nneksi Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 Schicho saavutti kultaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.

Schicho lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Elisabeth Schicho Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Langläuferinnen Ringwald, Böhler und Schicho beenden Karriere *BR24*.  29.3.2019.  Arkistoitu 30.3.2019. Viitattu 1.4.2019. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elisabeth Schicho** Wikimedia Commonsissa
David and Jonathan (*Fanclub*, 1967)
**David and Jonathan** oli 1960-luvun brittiläinen lauluduo, joka koostui paremmin lauluntekijöinä tunnetuista Roger Cookista ja Roger Greenawaystä.

Bristolilaiset Cook ja Greenaway tutustuivat The Kestrels -nimisessä lauluyhtyeessä ja alkoivat tehdä yhdessä musiikkia vuonna 1965. He työskentelivät 1960-luvun puolivälissä tuottaja George Martinin ohjauksessa ja nauhoittivat vuonna 1966 cover-version The Beatlesin kappaleesta "Michelle", joka nousi top 20:een sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Myöhemmin samana vuonna heidän oma kappaleensa "Lovers of the World Unite" nousi hitiksi Britanniassa.

Diskografia
-----------

### Singlet

* Laughing Fit to Cry (1965)
* Michelle (1966)
* Speak Hear Name (1966)
* Lovers of the World Unite (1966)
* Ten Storeys High (1966)
* Tu cambi idea (1966)
* Scarlet Ribbons (For Her Hair) (1966)
* The Magic Book (1967)
* She's Leaving Home (1967(
* Softly Whispering I Love You (1967)
* You Ought to Meet My Baby (1968)

### Albumit

* David and Jonathan (1966)
* Michelle (1966)
* The Very Best of David and Jonathan (1967)
* Lovers of the World Unite (1984)

Lähteet
-------

1. ↑  Hardy, Phil: "Roger Greenaway", *The Faber Companion to 20th Century Popular Music*. Faber and Faber Ltd, 2001. ISBN 0-571-19608-X. (englanniksi)
2. ↑  Unterberger, Richie: David & Jonathan *Allmusic*. Viitattu 28.4.2012. (englanniksi)
**Entäs nyt, Niskavuori?** on suomalainen televisioelokuva vuodelta 1987. Se perustuu Hella Wuolijoen saman nimiseen näytelmään. Elokuvan ohjasi Kalle Pursiainen. Se on viisiosaisen *Niskavuori*-sarjan viimeinen, ja kertoo mitä Niskavuorelle tapahtuu toisen maailmansodan jälkeen. Aiheesta on tehty myös teatterielokuva *Niskavuori taistelee*, joka perustuu löyhemmin Wuolijoen alkuperäistekstiin.

*Niskavuori*-sarja sai uudelleentulkinnan 1980-luvulla, sillä näytelmäsarjan kolmannesta ja neljännestä osasta valmistui elokuva *Niskavuori* vuonna 1984 Matti Kassilan ohjaamana. Pursiainen ohjasi vuonna 1987 televisioelokuvat *Niskavuoren nuori emäntä*, *Niskavuoren Heta* ja *Entäs nyt, Niskavuori?*. Pursiaisen televisioelokuvat sekä Kassilan *Niskavuori*-elokuva esitettiin tapahtumien mukaisessa järjestyksessä joulukuussa 1987.

Juoni
-----

*Entäs nyt, Niskavuori?* -televisioelokuvan juoni on kuten alkuperäisnäytelmän. Sandran hahmo on jätetty pois. Teokseen on lisätty Hella Wuolijoen kommentteja *Niskavuori*-sarjasta, ne lukee Ilonaa näyttelevä Eriikka Magnusson. Mukana on myös autenttista kuvamateriaalia toisen maailmansodan ajalta. Toteutukseltaan teos on muita Pursiaisen *Niskavuori*-ohjauksia teatraalisempi.

Julkaisut
---------

*Entäs nyt, Niskavuori?* ensiesitettiin joulukuussa 1987. Yleisradio julkaisi teoksen maksuttomassa Areena-palvelussaan kesäkuussa 2021 vuoden ajaksi.

Henkilöt
--------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Helinä Viitanen  | … |  Loviisa Niskavuori
  |
|  Eriikka Magnusson  | … |  Ilona Niskavuori / Hella Wuolijoki
  |
|  Tapani Perttu  | … |  Juhani Multia
  |
|  Panu Raipia  | … |  Paavo Niskavuori
  |
|  Mari Auresmaa  | … |  Lilli Niskavuori
  |
|  Matti Nurminen  | … |  Kaarle Niskavuori
  |
|  Soili Markkanen  | … |  Saima Niskavuori
  |
|  Arto Tuominen  | … |  Fredrik Niskavuori
  |
|  Jaana Oravisto  | … |  Anna-Liisa Niskavuori
  |
|  Seela Sella  | … |  Martta Varelius
  |
|  Elis Sella  | … |  Henrik Varelius
  |
|  Vesa Veijalainen  | … |  apteekkari
  |
|  Jaakko Haapanen  | … |  Rissanen
  |
|  Riitta-Liisa Helminen  | … |  sisäkkö
  |
|  Aliisa Pulkkinen  | … |  karjakko
  |
|  Pauli Mäkinen  | … |  Salminen
  |
|  Erkki Pirinen  | … |  Jokinen
  |
|  Jukka Salmela  | … |  Pikku-Martti
  |
|  Harri Rantanen  | … |  Miihkali
  |
|  Erkki Thil  | … |  Petteri
  |
|  Eikka Lehtonen  | … |  rovasti
  |
|  Esko Raipia  | … |  autonkuljettaja
  |

Lähteet
-------

1. ↑   Yle Areena: Entäs nyt, Niskavuori?
Iwami-kagura, Ebisua esittävä tanssija
Ise daikagura Kuwanan kaupungissa
**Kagura** (jap. 神楽) on šintolaisuudessa rituaalitanssi, joka esitetään pyhäkön kamille tehtävän uhrauksen yhteydessä. Kagura-seremonia järjestetään tyypillisesti vuosittain. Kagura on tarkoitettu pyhäkössä palvottavan kamin, ei tanssia seuraavan yleisön katsottavaksi, joten se esitetään selkä katsojiin päin. Seremonian yhteydessä kami kutsutaan (*kanjō*) sille pyhitetylle alueelle esityksen katsomista varten.

Valtaosa kagura-tansseista on kehittynyt Japanin keskiajalla. Yksi tunnetuimmista tansseista lienee japanilaisessa mytologiassa kerrottu tanssi, jolla auringon kami Amaterasu houkuteltiin ulos luolasta. Kagura-tanssit voidaan jakaa kahteen tyyppiin: *mikagura* (御神楽) tarkoittaa keisarillisessa hovissa esitettyjä tansseja, *satokagura* (里神楽) hovin ulkopuolella tavallisen kansan keskuudessa esitettyä kaguraa. Jälkimmäinen jaetaan edelleen neljään laajaan kategoriaan, jotka ovat *miko*-papittarien esittämä kagura, *shishi-kagura* eli leijonakagura, *Ise-ryū kagura* ja *Izumo-ryū kagura*. Japanin eri alueilla on monenlaisia toisistaan poikkeavia kagura-perinteitä. Ennen Meiji-restauraatiota tansseja esittivät lähinnä šintolainen papisto ja *shugendōn* munkit, mutta sittemmin ne ovat levinneet myös tavallisen kansan keskuuteen.

Katso myös
----------

* Kaguraden

Lähteet
-------

1. 1 2  Takayama Shigeru: Kagura Encyclopedia of Shinto, Kokugakuin University. Viitattu 31.05.2021.
2. 1 2  Vesterinen, Ilmari: *Shintolaisuus: Japanin kansallisuskonto*, s. 149. Helsinki: Gaudeamus, 2012. ISBN 978-952-495-238-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kagura** Wikimedia Commonsissa
Ostopokerissa kaikille pelaajille jaetaan viisi korttia. Pöytään ei jaeta yhteiskortteja.
**Käsipokeri**, **ostopokeri**, **vetopokeri** tai **viiden kortin ostopokeri** on peruspokeripeli, jota usein kutsutaan vain "pokeriksi".

Käsi- eli ostopokerissa alkupanosten jälkeen pelaajille jaetaan viisi korttia kuvapuoli alaspäin. Korttien katsomisen jälkeen jokainen pelaaja alkaen jakajan vasemmalla puolella olevasta pelaajasta joko luovuttaa, korottaa tai maksaa toisten korotukset. Kierros päättyy, kun jokainen pelaaja joko on maksanut tai luovuttanut. Panostuskierroksen jälkeen jokaisella mukana olevalla pelaajalla on mahdollisuus vaihtaa kädestään nollasta viiteen korttia. Tämän jälkeen seuraa viimeinen panostuskierros, joka yleensä aloitetaan ensimmäisen panostuskierroksen ensimmäisestä panostajasta. Lopuksi kädet paljastetaan ja paras käsi voittaa..

Ostopokerin säännöistä on olemassa lukuisia variantteja. Kasinossa tyypillisesti pelaajan vasemmalla puolella oleva asettaa pienen sokkopanoksen ja tämän vasemmalla puolella istuva ison sokkopanoksen. Kotipeleissä käytetään usein alkupanoksia (*ante*), jolloin jokainen pelaaja maksaa ennen jakoa alkupanoksen pottiin. 

Pelissä voidaan käyttää myös jokeria, jota käytetään rajoitetusti käsien muodostamisessa. Joskus se on "villi kortti", jota voidaan käyttää vapaasti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kurki-Suonio, Ilmo (toim.): *Korttipelit ja pasianssit*, s. 130. 2. painos. Helsinki: Otava, 1982. ISBN 951-1-06804-0.
2. ↑  Saari, Mikko: Vetopokeri *Korttipeliopas.fi*. Mikko Saari. Viitattu 23.10.2015.
3. ↑  5 Card Draw-pokerin eli ostopokerin säännöt *Pokeri.info.fi*.  Arkistoitu 15.9.2015. Viitattu 24.10.2015.
4. ↑  Sklansky, David: "Pokerin teoria"
**Johan Gustav Bergbom** (18. joulukuuta 1818 Oulu – 3. helmikuuta 1893 Oulu) oli Oulun alueella toiminut kauppias, laivanvarustaja ja teollisuusmies. Hän oli aikansa vaikutusvaltaisimpia liikemiehiä Pohjois-Suomessa 1800-luvun jälkipuoliskolla.

Bergbomin vanhemmat olivat kauppaneuvos Gustaf Bergbom ja Catharina (Carin) Sophia Hortulan. Bergbom kävi triviaalikoulun Oulussa ja opiskeli käytännöllisessä kauppakoulua Lyypekissä. Suoritettuaan opintonsa hän siirtyi isänsä omistaman kauppahuoneen palvelukseen, mutta sai vuonna 1850 luvan harjoittaa tukku- ja vähittäiskauppaa Oulussa. Kun hänen isänsä ja veljensä kuolivat, Bergbomin kauppahuoneen toiminta siirtyi kokonaan hänen vastuulleen. Vuonna 1865 Bergbom perusti Oulun Pateniemeen laivatelakan ja ryhtyi laivanvarustajaksi. Bergbomin laivastoon kuului vuosina 1865–1892 kaikkiaan 25 purjelaivaa, joista suurin osa oli rakennettu Oulussa.

Telakan rinnalle perustettiin Pateniemen saha vuonna 1873. Saha tuotti sahatavaraa paitsi telakan ja kasvavan kaupungin tarpeisiin, myös vientiin. Saha oli toiminnassa aina vuoteen 1990 saakka. Bergbomin omistuksessa oli useita sahoja mm. Karihaaran ja Laitakarin sahat Kemissä, Maunun saha Haukiputaalla, Meltauksen saha Rovaniemellä, Saaren ja Loutputaan sahat Tervolassa, Kyngäksen saha Pudasjärvellä ja Koitelin saha Kiimingissä. Lisäksi hän oli mukana osakkaana Kestilän sahassa Iissä.

Kauppaneuvoksen arvonimen 1866 saanut Bergbom valittiin Oulun kaupunginvaltuuston vuosiksi 1874–1876.

Lähteet
-------

* Pohjois-Pohjanmaan museo: Pateniemen sahamuseo
* Hedman, Ossi: *Kemin kaupungin historia. 1. osa*. Tampere: Kustannusosakeyhtiö Sanan Tien kohopaino, 1969.

### Viitteet

1. 1 2 3  Hoffman, Kai: Kauppaneuvos Gustaf Bergbom (1818–1893). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 6.12.2010}}
2. 1 2 3 4  Gustaf Bergbom *Biografiasampo*. Viitattu 10.7.2022.
3. ↑  Arkistonmuodostaja: Karihaaran höyrysaha (Kemi) *narc.fi (Kansallisarkisto)*. Kansallisarkisto. Viitattu 7.3.2018.
4. ↑  Hedman, 1969, s.371-372
5. ↑  Karjalainen, Tapio: "2.2.1. Sahateollisuus", *Puutavarayhtiöiden maanhankinta ja -omistus Pohjois-Suomessa vuosina 1885 - 1939*. Acta Universitatis Ouluensis Humaniora B 36. Oulu: Oulun yliopisto, 2000. ISBN 951-42-5623-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 7.3.2018).
6. ↑  Suomen ensimmäinen höyrysaha (Internet Archive)  8.3.2018. Iin kunta. Viitattu 22.12.2012.
7. ↑  Hautala, Kustaa: *Oulun kaupungin historia IV , 1856–1918*, s. 663. Oulu: Oulun kaupunki, 1976.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Kahden komplementti** on binääriluvun esitys, jota käytetään tietokoneissa yksinkertaistamaan vähennyslaskutoimitusta. Kahden komplementtia käytettäessä vähennyslasku muuntuu tavalliseksi yhteenlaskuksi, jonka tietokone voi helposti suorittaa. Silloin riittää, kun huolehditaan yhteenlaskussa ylivuototapauksessa muistinumeron carry-bitistä. Vähennyslaskun lainaus eli borrow-bittiä ei silloin laskuissa tarvita.

Yleisesti kahden komplementti -esitystä käytetään tietokoneissa myös osoittamaan negatiivisia lukuja (eli lukuja jotka ovat <0). Jotkut tietokoneet ilmaisevat negatiivisen luvun kuitenkin vaihtoehtoisella etumerkillä (engl. *sign-bit*) menettelyllä, jolloin binäärisanan ylintä bittiä (MSB) käytetään osoittamaan luvun negatiivisuutta. Komplementtiesityksellä saavutetaan muitakin etuja, edellä mainitun vähennyslaskun lisäksi. Sillä voidaan muun muassa esittää yhtä suurempi numeroavaruus tietokoneen muistissa, kun nollaa ei tarvitse koodata kahdesti. Tietokoneen muistissa olevan datan arvoalue voi silloin olla negatiivisella puolella yhtä suurempi. Esimerkiksi 16 bitin tapauksessa −32 768…32 76710.

Kahden komplementin muodostaminen
---------------------------------

1. käännetään binäärisanan kaikki bitit (jolloin saadaan yhden komplementti)
2. lisätään yksi (jolloin saadaan kahden komplementti)

  

**Esimerkki 1** muodostetaan luvun 310 kahden komplementti

```
Binääriesitys luvulle 310  0112
Käännetään bitit           1002  (=yhden komplementti)
Lisätään yksi              + 12  (=lisätään 1)
                           ====
                           1012  (=luvun 0112  kahden komplementti)
```

**Esimerkki 2** lasketaan 1510 – 310 =1210 käyttäen 8-bittistä kahden komplementtia

```
Binääriesitys luvulle 1510      0000 11112      
Binääriesitys luvulle 310       0000 00112      
Luvun 310 kahden komplementti   1111 11012

Yhteenlaskun suorittaminen:   
 111111 111        (carry)
  0000 11112      (1510)
+ 1111 11012      (−310)
===========
  0000 11002      (1210)  (yhteenlaskun viimeinen carry äärimmäisenä vasemmalla MSB päässä jätetään huomiotta) 
```

Taulukko 10-kantaisen ja binäärisen 8-bittisen luvun arvojen välillä:

| Desimaalinen 10-kanta | Binäärinen 2-kanta | 1-komplementti | 2-komplementti |
| --- | --- | --- | --- |
| 010 | 000000002 | 111111112 | 000000002 |
| 110 | 000000012 | 111111102 | 111111112 |
| 210 | 000000102 | 111111012 | 111111102 |
| 310 | 000000112 | 111111002 | 111111012 |
| 1210 | 000011002 | 111100112 | 111101002 |
| 9610 | 011000002 | 100111112 | 101000002 |
| 9710 | 011000012 | 100111102 | 100111112 |
| 12710 | 011111112 | 100000002 | 100000012 |

Kahden komplementtia ei pidä sotkea Alternate Mark Inversion -koodaukseen (AMI-koodiin) eikä Gray-koodiin. AMI-koodia käytetään tiedonsiirrossa (yhdessä tai erikseen muiden linjakoodien kuten HDB-3 ja 4B3T kanssa) muuttamaan binäärinen RZ koodi NRZ koodiksi. Gray-koodia käytetään mm. sektorikiekkoantureissa minimoimaan lukuvirheitä.
**Johan Gustav Thorsell** (14. lokakuuta 1887 Marma, Alunda, Uplanti, Ruotsi - 6. tammikuuta 1935, Tukholma) oli ruotsalainen eläinlääkäri ja virsirunoilija.

Thorsell tuli ylioppilaaksi 1905 ja valmistui eläinlääkäriksi 1909. Hän työskenteli tarkastuseläinlääkärinä Enskedessä,Tukholmassa. Hän käytti vapaa-aikaansa mm. kirjallisiin töihin ja julkaisi runokokoelmia (*Tempelkällan* 1917, *Hemkomsten* 1920, *Livets bägare* 1925.)

Hän on myös kääntänyt virsiä ruotsiksi. Thorsell oli kiinnostunut kirkollisesta työstä ja toimi Ruotsin kirkon diakoniahallituksen julkaisujaostossa. Hänen tehtävänään oli tarkastaa julkaistavia käsikirjoituksia, runoja ja proosaa. Hän sai luettavakseen pari Anders Frostensonin runokokoelmaa ja rohkaisi sekä kehotti Frostensonia kirjoittamaan virsiä. Siten Thorsell vaikutti 1900-luvun hymnologian kehitykseen ja uusien virsien kirjoittamiseen merkittävällä tavalla. Hän lukeutui Oxford-liikkeeseen ja sen vaikutus tuntuu hänen runoissaan. Liikkeen keskeisiä ajatuksia oli moraalinen uudistuminen ja moraalisesti hyvän yhteiskunnan tavoittelu.

Yksi Thorsellin kirjoittama virsi on Ruotsin kirkon virsikirjansa, virsi 581, "Kristus, hjälten, han allena" vuodelta 1919. Se julkaistiin Samuel Gabrielsonin kirjassa "Unga psalmer". Virsi tuli lyhennettynä ja muokattuna vuoden 1939 virsikirjaan. Virren on suomentanut ns. Luulajan virsikirjaan Per Boreman 1944 "Kristus, sankari hän suuri". Suomenkielisessä virsikirjassa se on Niilo Rauhalan suomentamana "Kristus sankari on suuri". Sama teksti on myös Siionin laulut - kirjassa numerolla 355.

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 700. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700*, s. 370. Wessmans musikförlag AB Visby, 2019. ISBN 978-91-877-1068-1. (ruotsiksi)*
3. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja* 
Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*, s. 261. Verbum / Kyrkliga centralförlaget, 1972.*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ruotsi

 |

 |
Letkajoki Kirovin alueen Slobodskoin piirissä.
**Letka** (komiksi ja venäjäksi Ле́тка) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Komin tasavallan eteläosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 260 kilometriä, valuma-alueen laajuus 3 680 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 20,6 kuutiometriä sekunnissa.

Letka saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä ja virtaa kohti kaakkoa. Sen nimen uskotaan olevan itämerensuomalaista perua (karjalan *liete*, vepsän *lete* ’hiekka, matala hiekkaranta’). Joen varrella sijaitsee Letkan kylä.

Lähteet
-------

1. ↑  L.M. Beznosikova, Je.A. Aibabina, R.I. Kosnyreva: *Komi-russki slovar = Komi-rotš kyvtšukör*, s. 793. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 2000. ISBN 5-7555-0679-5.
2. 1 2  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 14*, s. 383. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1973.
3. ↑  *Gde ty živjoš: Gipermedia entsiklopedija (CD-rom)*. Syktyvkar: Institut jazyka, literatury i istorii Komi nautšnogo tsentra Uralskogo otdelenija RAN, Ministerstvo kultury i natsionalnoi politiki Respubliki Komi, 2006.
Mgahingan kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Uganda |
| Pinta-ala | 
33,7 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
Ugandan kansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1991View and modify data on Wikidata  |
| Luokitus | 
Maailmanperinnön aieluettelon kohde (d) (30. tammikuuta 2007)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mgahingan kansallispuisto** on Ugandassa sijaitseva, maan pienin kansallispuisto. Kansallispuistoa lähimpänä sijaitseva kaupunki on Kisoro. Alueen lähellä, naapurivaltioissa on myös kansallispuistoja. Ruandassa on Volcanoesin kansallispuisto ja Kongon demokraattisessa tasavallassa on Virungan kansallispuisto. Mgahingan alueella elää merkittävä osa uhanalaisista vuorigorilloista. Alueella on tulivuoria, joista osa toimii yhä ja osa on sammuneita.

Lähteet
-------

1. ↑  "Mgahingan gorillakansallispuisto", *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 165. Alkuperäinen teos: 501 Must-visit Natural Wonders. Suomentanut Juuso Aarnio. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Mežraiontsy** (ven. межрайонцы) oli Venäjän sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa vuosina 1913–1917 vaikuttanut ryhmä, joka pyrki sijoittumaan bolševikkien ja menševikkien väliin ja korostamaan puolueen yhtenäisyyttä. Ryhmän jäsenet liittyivät vuonna 1917 bolševikkeihin.

Venäjän sosiaalidemokraatit hajosivat lopullisesti, kun bolševikit pitivät tammikuussa 1912 Prahassa Leninin johdolla oman puoluekokouksensa ja perustivat käytännössä oman puolueen. Lev Trotski kokosi kaikki muut ryhmät vanhasta puolueesta niin sanotuksi "elokuun blokiksi", joka järjestäytyi elokuussa 1912 Wienissä. Tämä liittouma kuitenkin hajosi pian sisäisiin erimielisyyksiinsä. Seuraavana vuonna joukko sosiaalidemokraatteja perusti Pietarissa *mežraiontsy*-ryhmän (kirjaimellisesti "alueiden väliset"), joka pyrki luomaan itsenäisen linjan bolševikkien ja menševikkien väliin. Ryhmä tunnettiin myös nimillä "yhdistyneet sosiaalidemokraatit" ja "yhdistyneet internationalistit". Kannattajia sillä oli ehkä muutamia tuhansia. Ryhmällä oli jonkinasteinen rooli vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen työläismielenosoitusten lietsomisessa Pietarissa. Mežraiontsyyn kuuluivat muun muassa Anatoli Lunatšarski, Moisei Uritski ja Adolf Joffe. Myös Trotski liittyi siihen lyhytaikaisesti palattuaan maanpaosta Venäjälle helmikuun vallankumouksen jälkeen. Mežraiontsy oli tässä vaiheessa jo selvästi lähentymässä bolševikkien kanssa.

Mežraiontsy-ryhmä liittyi virallisesti bolševikkeihin elokuussa 1917 Pietarissa pidetyssä bolševikkipuolueen 6. puoluekokouksessa. Bolševikkien 15-henkiseen keskuskomiteaan valittiin kolme mežraiontsylaista, Trotski, Uritski ja Joffe.

Lähteet
-------

* Christer Pursiainen: *Trotski*. Gummerus, 2011. ISBN 978-951-20-9020-4.

### Viitteet

1. ↑  Pursiainen 2011, s. 104.
2. 1 2  Pursiainen 2011, s. 131–132.
3. ↑  Richard Pipes: *The Russian Revolution 1899–1919*, s. 275. The Harvill Press 1990.
4. ↑  Pursiainen 2011, s. 140–141.
Faction Ruisrockissa 1971.
**Faction** oli porvoolainen rockyhtye. Se toimi vakituisemmin vuosina 1967–1972, satunnaisesti sen jälkeenkin, ja oli suosittu erityisesti Porvoossa. Sen ohjelmistoon kuului Creamin kappaleita, joita sen sanotaan tulkinneen "väkevästi". Yhtyeen jäseniä olivat kitaristi ja laulaja Rabbe "Urho" Fredriksson (k. 1997), basisti Tage "Toote" Lindberg ja rumpali Hegge Söderholm (k. 2009).

Yhtye voitti Popmuusikot ry:n jäsenilleen 30. marraskuuta 1970 Helsingin Kulttuuritalolla Popmuusikot ry:n järjestämät ensimmäiset amatööripopyhtyeitten SM-kilpailut. Yhtyeen jäsenet saivat jokainen palkinnoksi kolme itse valitsemaan LP-­levyä. Finaalissa olivat mukana myös Blue Joint, Elonkorjuu, Faction, Isojako, Kolera ja Waterloo. Suosikissa kirjoittanut Hellevi Jussila vähätteli kilpailun merkitystä. Seuraavassa numerossa oli Jussilan tekemä Factionin kolmesivuinen haastattelu, jossa yhtye kertoi osallistuneensa kilpailuun Popmuusikot ry:n pyynnöstä ja saaneensa voiton ansiosta lisää esiintymisiä. Factionin ainoat levytykset olivat kilpailujen finalistien kokoomalevyllä *Popmestarit* (1971) julkaistut kappaleet "Computer Brain" ja "Uguru". Söderholm soitti myöhemminkin Porvoossa 1990-luvun alussa perustetussa uudessa Holdersissa ja 2000-luvun alussa perustetussa yhtyeessä The British Standard äkilliseen kuolemaansa saakka.

Faction esiintyi Ruisrockissa elokuussa 1971.

Lähteet
-------

1. 1 2  Minna Koivunen: Tarjolla tänään rockin suomenmestari, Rockin SM-kilpailujen merkitys 1970- ja 1980-lukujen suomalaisessa rockkulttuurissa (Sivut 3, 17)  2012. Tampereen yliopisto. Viitattu 2.11.2017. [vanhentunut linkki]
2. ↑  "Bluespedia": Faction *BluesNews*.  Arkistoitu 7.11.2017. Viitattu 2.11.2017.
3. ↑  Timo Lilja: Brankkis oli nuorison suosikki Porvoossa *60's Forever ry*.  Arkistoitu 28.1.2016. Viitattu 2.11.2017.
4. ↑  Lahti Blues & Roots 2011, Pääkonsertti *Lahden ryry*.  2011. Viitattu 2.11.2017.
5. ↑  Musketti, Museovirasto. Viitattu 2.11.2017
**Mhère** on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Yonnejoen varrella, noin 45 kilometriä Clamecyn kaupungista kaakkoon.

Chapelle du Banquet
Kunnan nähtävyyksiä on Notre-Dame du Morvanin kappeli. Kappeli tunnetaan myös nimellä *Chapelle du Banquet*, eli juhlakappeli, kyläläisten siellä järjestämien juhlien vuoksi. Se on rakennettu kukkulan laelle, mistä on näkymät ympäröivään laaksoon. Tämän romaanisen kappelin rakennutti poliitikko André Dupin vuonna 1858, ja sen suunnitteli arkkitehti Louis Lenormand. Kappeli hylättiin ja pääsi raunioitumaan maailmansodissa, mutta se kunnostettiin 1900-luvun loppupuolella.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 20.11.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Chapelle du Banquet Patrimoine du Morvan. Viitattu 20.11.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 20.11.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mhère** Wikimedia Commonsissa
**Mia Anderssén-Löf** (s. 1984) on suomalainen teologi ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi, joka toimii ruotsinkielisen Porvoon hiippakunnan dekaanina. Anderssén-Löf on myös Vanhan Testamentin eksegetiikan ja judaistiikan tutkija ja teologian tohtori.

Anderssén-Löf valmistui teologian maisteriksi Åbo Akademista 2009 ja vihittin papiksi ruotsinkielisessä Porvoon hiippakunnassa 2010. Seurakuntatyön ohessa hän väitteli tohtoriksi 2017 Åbo Akademissa. Hänen väitöskirjansa käsitteli ääriortodoksisessa juutalaisuudessa esiintyviä, toisistaan eriäviä pyhien tekstien tulkintoja. Väitöskirjatyön ajasta Anderssén-Löf vietti osan Israelissa.

Anderssén-Löf toimi vuodesta 2018 lähtien Uudenkaarlepyyn seurakunnan kirkkoherrana. Vuonna 2019 hänet valittiin lääninrovastiksi, 2020 kirkolliskokouksen pappisedustajaksi ja 2021 Pedersören seurakunnan kirkkoherraksi. Hiippakuntadekaanina hän on toiminut vuodesta 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Anderssén-Löf, Mia *Finna*. Kansalliskirjasto. Viitattu 1.7.2023.
2. ↑  Mia Anderssén-Löf valdes till stiftsdekan *Kyrkpressen.fi*. Viitattu 12.8.2022.
3. ↑  *May he speedily come*, väitöskirja, Åbo Akademi (2017)
4. ↑  Hon doktorerar om radikala judiska rörelser, Österbottens Tidning, 7.12.2017
5. ↑  Nykarleby valde Anderssén-Löf, Kyrkpressen 30.9.2018
6. ↑  Pedersöre prosteri fick sin första kvinnliga kontraktsprost, Kyrkpressen 19.12.2019
7. ↑  Spännande och omtumlande!, Kyrkpressen 12.2.2020
8. ↑  Anderssén-Löf ny kyrkoherde *Pedersöre forsamling*. Viitattu 29.8.2021. (ruotsiksi)
9. ↑  Pedersöres första kvinnliga kyrkoherde, Mia Anderssén-Löf: Jag är här nu *www.osterbottenstidning.fi*. Viitattu 29.8.2021. (ruotsiksi)
**Johan Thomas (Juhana Tuomas) Toiviainen** (31. toukokuuta 1879 Pyhäjärvi Vpl – 7. kesäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, kaupunginreviisori ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja.

Toiviaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Toiviainen ja Anna Vilhelmiina Sihvo. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseosta 1899 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1904 ja maisteriksi 1923. Toiviainen oli myös KHT-tilintarkastaja.

Toiviainen oli matematiikan opettajana eri oppikouluissa Salossa, Käkisalmessa ja Heinolassa. Hän oli Käkisalmen yhteiskoulun rehtorina 1910–1917 ja 1919 sekä Käkisalmen seudun suojeluskuntien esikuntapäällikkönä 1918. Hän toimi Helsingin kaupungin revisionikonttorissa reviisorina 1919–1922 ja vanhempana kirjanpitäjänä 1922–1923. Toiviainen oli sitten Maalaiskuntien liiton toimiston tiliosaston johtajana 1923–1930, Yhteiskunnallisen korkeakoulun rahaopin opettajana 1926–1937 ja Helsingin kaupungin kaupunginreviisorina 1931–1937.

Toiviainen oli kansanedustajana 1920–1922 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan lokakuussa 1920 edistyspuolueen Aarne Sihvon tilalle. Toiviainen oli Käkisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Keskuskauppakamarin tilintarkastajien lautakunnan sihteerinä.

Juhana Toiviainen oli naimisissa vuodesta 1911 opettaja Anna Lyydia Pulkkisen kanssa.

Teoksia
-------

* *Kirjanpito-opas : alkeisopetusta varten*. Otava 1915, 2. korjattu painos 1922
* *Kunnallistalouden hoito, tilitykset ja kontrolli. 1, Talousarvio, kassatoimi ja kontrolli*. Maalaiskuntien liitto, Helsinki 1926
* *Kunnan tilintarkastajan käsikirja*. Maalaiskuntien liitto, Helsinki 1927
* *Kunnallistalouden hoito, tilitykset ja kontrolli. 2, Hallinnollisten kirjanpitojen perusteet ja tekniikka*. Maalaiskuntien liitto, Helsinki 1929
* *Kaupallisen ja kameralisen kirjanpidon yhdistämismahdollisuuksista kaikkea omaisuutta laskevaksi yhtenäiseksi systeemiksi*. WSOY 1935

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  .aspx Juhana Toiviainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
2. 1 2 3 4  Juhana Toiviainen. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen edistyspuolueen kansanedustajat 1919–1922 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(26) | 
* Auer
* Collan (1919–1920)
* Fränti
* Hannula
* Heimonen (1919–1920†)
* Hämäläinen
* Jyske (1919–1922)
* Kaskinen (1922)
* Kekki
* Kivimäki (1922)
* Kontu
* Kojonen
* Laine (1922)
* E. Linna
* Mantere
* Nissinen (1920–1922)
* Ritavuori (1919–1922†)
* Ruuskanen
* Ryti
* Sarlin (1919–1920)
* Sihvo (1919–1920)
* Sinkko
* Soininen
* Särkkä
* Taskinen (1920–1922)
* Thuneberg
* Toiviainen (1920–1922)
* Torppa
* Valkonen
* Vennola
* Vilkemaa (1920–1922)
* Vuokoski

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Juhana Tarma**, vuoteen 1932 **Ivan Dobrinin** (8. toukokuuta 1882 Kontokki Venäjä – 3. maaliskuuta 1953 Joensuu) oli venäläissyntyinen suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Tarman vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä Maksima Dobrinin ja Oksenaja Savinainen ja puoliso vuodesta 1904 Nadja Höttönen. Tarma oli W. A. Ipatoffin palveluksessa 1895–1902, oman sekatavarakaupan pitäjä Lieksassa 1903–1919, Lieksan Puuliike Oy:n perustajaosakas 1917–1919 ja Lieksan Kauppa -yhtiön perustajaosakas 1919–1921. Puutavarakauppiaana 1915–1917 toiminut Tarma oli myös P. Pänttönen Oy:n perustajaosakas 1919 ja toimitusjohtaja Joensuussa 1919–1920, oman kaupan pitäjä Joensuussa 1921–1925, toiminimen Dobrinin & Saharoff osakas ja toimitusjohtaja 1925–1935, Tarma-yhtiön toimitusjohtaja 1935–1945 ja pääjohtaja 1945–1950, Joensuun Kauppayhtiön perustajaosakas 1946–1950 ja Joensuun Puku -yhtiön pääjohtaja 1948–1950. Hän oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1947 ja hänellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä. Myös lahjoittajana hiljaisuudessa toiminut Tarma sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1943.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhana Tarma *Biografiasampo*. Viitattu 29.7.2022.
2. ↑  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 7.3.1953, nro 64, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.7.2022.
**Juhana Rossi** (s. 1973) on suomalainen toimittaja, joka työskentelee nykyisin *Talouselämän* toimituspäällikkönä. Aikaisemmin hän on työskennellyt muun muassa *Ylioppilaslehden* toimitussihteerinä 2000–2001, kirjallisuuslehti *Parnasson* päätoimittajana 2003–2005, *Helsingin Sanomien* taloustoimittajana sekä *The Wall Street Journalin* toimittajana. Hän on myös toiminut Taloustoimittajien yhdistyksen puheenjohtajana.

Rossi on opiskellut englantilaista filologiaa ja toiminut paitsi toimittajana, myös kaunokirjallisuuden kääntäjänä sekä musiikin sanoittajana. Hän on sanoittanut muun muassa Ultra Bra -yhtyeen vuonna 1995 tehdyn kappaleen "Ampukaa komissaarit, nuo hullut koirat!".

Vuonna 2021 julkaistiin Rossin kirjoittama Nokian entisen toimitusjohtajan Olli-Pekka Kallasvuon elämäkerta *Puhelin soi öisin*.

Lähteet
-------

1. ↑  Rossi, Juhana *kansalliskirjasto.finna.fi*. Viitattu 24.7.2023.
2. ↑
3. 1 2  Juhana Rossi Parnasson päätoimittajaksi *MTV3.fi*.  6.2.2003. Viitattu 4.11.2012.
4. ↑  Jarmo Papinniemi Parnasson päätoimittajaksi *Turun Sanomat*.  30.4.2005. Viitattu 4.11.2012.
5. ↑  Juvonen, Anna: Supertähtitoimittaja jättää Hesarin  3.12.2012. M&M. Viitattu 6.12.2014.
6. ↑  Taloustoimittajat ry *Taloustoimittajat.fi*. Viitattu 4.11.2012.
7. ↑  Moilanen, Anne: Uudet skandaalilehdet *Ylioppilaslehti*.  17.10.2003. Viitattu 4.11.2012.
8. ↑  Juhana Rossi Parnasson päätoimittajaksi *Markkinointi & Mainonta*.  6.2.2003. Viitattu 4.11.2012.
9. ↑  Uusi Ultra Bra selviää perjantaina *Kansan Uutiset*.  29.11.2011. Viitattu 4.11.2012.
10. ↑
**Kalapuro** on 1800-luvulta peräisin oleva tila Tuovilanlahden kylässä Maaningalla. Tila toimii nykyään museona. Tilan osoite on Tuovilanlahdentie 205, Kuopio.

Kalapuro on erotettu Törmälän maista Mykkäsille. Mykkäset rakensivat päärakennuksen, joka käsitti alun perin tuvan, kamarin ja porstuan. Ananias Mykkänen myi tilan talollinen Heikki Luomelle, joka puolestaan myi tilan Taavetti Luomelle (myöh. Taavetti Virtala). Tila on ollut Virtalan suvulla 1800-luvun lopulta alkaen. Taavetti Virtala (3.5.1893 – 1989) laajensi rakennusta noin vuonna 1914. Vuonna 2016 Tuovilanlahden seudun nuorisoseura ja Aarne Virtalan perikunta tekivät vuokrasopimuksen, jolla kiinteistö siirtyi nuorisoseuran käyttöön. Rakennuksia on kunnostettu perinteitä kunnioittaen. 

Kalapuron päärakennuksen vanhimmat osat ovat tupa ja eteinen, jotka ovat peräisin 1880-luvun loppupuolelta. Tupa on toiminut alkuaan savutupana. Talon toinen pääty eli keittiö ja sali on rakennettu 1914. Päärakennus on entistetty suurelta osin. 

Pihapiirissä sijaitsevat eloaitta ja vaateaitta, vanha talli, piikojen aitta sekä riihi, jotka kaikki ovat peräisin 1800-luvulta. Uusi navetta on rakennettu vuonna 1934 ja sauna 1950-luvulla.

Kuvia
-----

* PäärakennusPäärakennus
* Päärakennuksen tupaPäärakennuksen tupa
* Päärakennuksen kamari.Päärakennuksen kamari.
* Vanha talli edessä vasemmalla ja uusi navetta taustalla.Vanha talli edessä vasemmalla ja uusi navetta taustalla.
* Eloaitta (vas.) ja vaateaitta (oik.)Eloaitta (vas.) ja vaateaitta (oik.)
* Piikojen aittaPiikojen aitta
* RiihiRiihi

Lähteet
-------

* Kalapuron museon käsiesite

### Viitteet

1. ↑  Arkistoitu kopioKalapuro (myös verkkosivu Kalapuro) Tuovilanlahden Nuorisoseura ry, tuovilanlahti.fi.  Arkistoitu 28.10.2020. Viitattu 3.8.2020.



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kalapuro (Q30668780)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | maatila, kotimuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Kuopio |
|  |
| sijainti | Maaninka, Tuovilanlahden kylä |
|  |
|  |

 |
**Martti Johannes Lähdesmäki** (10. joulukuuta 1931 Kauhajoki – 26. maaliskuuta 2006 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkintöneuvos, kansanedustaja 1983–1987 ja kunnallispoliitikko.

Martti Lähdesmäki valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960 Helsingin yliopistosta, kirurgian erikoislääkäriksi 1966 sekä thorax- ja verisuonikirurgian erikoislääkäriksi 1968. Hän työskenteli Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa kirurgian apulaislääkärinä 1963–1968 ja eteni Kanta-Hämeen keskussairaalassa osastonlääkäristä ylilääkäriksi vuosina 1969–1993. Hän sai lääkintöneuvoksen arvonimen 1992.

Lähdesmäki lähti mukaan politiikkaan 1970-luvulla. Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa hänet valittiin SDP:n kansanedustajaksi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä kaudelle 1983–1987. Hän vaikutti myös Hämeenlinnan kaupunginvaltuustossa 1977–1996, sen puheenjohtajana 1987–1996 ja kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana 1981–1984. Presidentin valitsijamiehenä Lähdesmäki oli 1982 ja 1988.

Lähdesmäki kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 74-vuotiaana Hämeenlinnassa 26. maaliskuuta 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nordman, Rolf: Martti Lähdesmäki *Helsingin Sanomat – Muistot*. Viitattu 28.2.2015.
2. 1 2 3  .aspx Martti Lähdesmäki *Suomen kansanedustajat*.  24.10.2007. Eduskunta. Viitattu 28.2.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Riihilahden työväentalo** oli Asikkalan kunnan Riihilahden kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Riihilahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902 ensimmäisenä Asikkalan työväenyhdistyksistä. Suurlakkovuonna 1905 yhdistyksen jäsenmäärä oli 60. Kyseisenä vuonna yhdistys osti valmiin talon ja otti sen käyttöön työväentalona. Vuonna 1906 talolla pidettiin kokous, jossa perustettiin punakaarti ja lakkokomitea uuden suurlakon varalle. Ilmeisesti talo oli täysin valmis vasta vuoteen 1908 mennessä, sillä tällöin yhdistys ilmoitti siitä SDP:n puoluetilastoon. Yhdistyksen jäsenluku oli tässä vaiheessa pudonnut 19:ään.

Vuonna 1905 yhdistyksen yhteyteen perustettiin naisosasto, johon liittyi 17 naista. Vuoden 1907 aikana yhdistys järjesti 15 kokousta ja kuudet iltamat.

Kesällä 1925 *Hämeen Kansa* -lehti kirjoitti, että yhdistyksen talo oli ollut jo pitkään käyttämätön, käyttökelvoton ja homeessa. Kokoushuoneessa oli iso muurahaispesä. Tilalle oli aiottu rakentaa uusi työväentalo, jota varten hirret oli veistetty ja lankku- ja lautatavara hankittu. Hanke oli kuitenkin jäänyt kesken, ja rakennustarvikkeet olivat jääneet tontille mätänemään.

Vuonna 1926 yhdistys lakkautettiin kihlakunnanoikeuden päätöksellä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Blomstedt, Yrjö: *Asikkalan historia*. Asikkalan kunta, 1981. ISBN 951-99362-4-6.
2. ↑  Itä-Häme *digi.kansalliskirjasto.fi*.  12.4.1905, no 29. Viitattu 16.11.2022.
3. ↑  Itä-Häme *digi.kansalliskirjasto.fi*.  13.1.1906, no 3. Viitattu 16.11.2022.
4. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1905  1906. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 16.11.2022.
5. ↑  Matti Turkia (toim.): SDP:n puoluetilasto 1908  1909. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 16.11.2022.
6. ↑  Palvelijatarlehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.7.1905, no 5–6. Viitattu 16.11.2022.
7. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  20.6.1925, no 67. Viitattu 16.11.2022.
8. ↑  Suomen Virallinen Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  13.7.1926, no 157. Viitattu 16.11.2022.