recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Luther Burbank** (7. maaliskuuta 1849, Lancaster, Massachusetts – 11. huhtikuuta 1926 Santa Rosa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen itseoppinut kasvitieteilijä, jolla oli huomattava merkitys kasvinjalostuksen kehittämisessä. 55 vuotta kestäneen uransa aikana hän jalosti yli 800 hyötykasvilajiketta: hedelmiä, viljoja, vihanneksia, ruohokasveja ja kukkia.

Burbankin koetilan tuoteluettelo 1893.
Burbank syntyi 18-lapsiseksi kasvaneen maanviljelijäperheen 13. lapsena Massachusettsissa. Hän kävi vain alkeiskoulun, mutta kiinnostui teini-iässä Charles Darwinin teoksesta *The Variation of Animals and Plants under Domestication* ja aloitti kasvinjalostuskokeilut perheensä maatilalla. Kun hän oli 21-vuotias perheen isä kuoli ja Luther Burbank osti perintörahoillaan maatilan Massachusettsin Lunenburgista. Siellä hän työskenteli kaksi vuotta perunanjalostuksen parissa ja tuloksena oli yhä Pohjois-Amerikan eniten tuotettu Russet Burbank -lajike. Burbank myi vuonna 1875 oikeudet lajikkeeseen 150 dollarilla ja käytti rahat muuttaakseen Kaliforniaan, jossa hän osti pienen maatilan ja puutarhan Santa Rosasta. Myöhemmin hän hankki toisen maatilan Kalifornian Sebastopolista. Hän sai 1900-luvun alkuvuosina työhönsä apurahoja muun muassa Carnegie-säätiöltä.

Burbankin evoluutiota korostavat ja uskonnottomat ajatukset olivat usein ristiriidassa kristillisvetoisen amerikkalaiskulttuurin kanssa.

Burbankin talo ja puutarha Kalifornian Santa Rosassa toimivat yleisölle avoimena kotimuseona.

Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Burbank**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Biography: Luther Burbank, 1849 – 1926 *Western Sonoma County Historical Society*. Viitattu 3.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  Barker, Dan: "I Am An Infidel", The Forgotten Story of Luther Burbank (Arkistoitu – Internet Archive), *Freethought Today*, elokuu 1993. Freedom from Religion Foundation. Viitattu 15.10.2016.
3. ↑  Burbank, Luther (1849-1926) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Luther Burbank** Wikimedia Commonsissa

* Barker, Dan: The Forgotten Story of Luther Burbank. *Freethought Today*.  Elokuu 1993.  Arkistoitu 22.10.2016. Viitattu 3.10.2020. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Luther Burbank
**Thatta** on kaupunki Pakistanin eteläosassa, Sindhin provinssissa. Se sijaitsee noin 100 kilometrin päässä Karachista. Vuonna 2017 siellä oli noin 55 000 asukasta.

Thatta on ollut kolmen dynastian pääkaupunki: Samma (1335-1520), Arghun (1520-1555) ja Tarkhan (1555-1665). Näiden dynastioiden ajalta on muistomerkkejä Maklin nekropolissa. Makli on Unescon maailmanperintökohde.

Kaupungin tärkeimpiä tuotteita ovat puuvillasta ja silkistä tehdyt vaatteet. Ympäröivällä alueella kasvatetaan sokeriruokoa ja kameleita.

Lähteet
-------

1. ↑  Sindh, Thatta (Pakistan Bureau of Statistics) *Citypopulation*. Viitattu 18.2.2019.
2. 1 2  Thatta *Emerging Pakistan*.  Arkistoitu 19.2.2019. Viitattu 18.2.2019.
3. ↑  Historical Monuments at Makli, Thatta *Unesco*. Viitattu 18.2.2019.
4. ↑  Thatta *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 18.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thatta** Wikimedia Commonsissa
**Richard W. Farnsworth** (1. syyskuuta 1920 – 6. lokakuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja kaksinkertainen Oscar-ehdokas.

Farnsworth oli parhaan miespääosan ehdokkaana vuoden 2000 Oscar-gaalassa, roolistaan elokuvassa *The Straight Story*. Farnsworthin uran toisen Oscar-ehdokkuuden tuonut roolisuoritus jäi lopulta hänen vuonna 1937 alkaneen uran viimeiseksi. Hän teki 6. lokakuuta 2000 itsemurhan kotonaan New Mexicossa kärsittyään parantumattomasta luusyövästä. Farnsworth oli aiemmin 90-luvulla sairastanut eturauhasen syövän.

Farnsworthilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa hän sai vuonna 1978 sivuosasta elokuvassa *Tuli ratsain vieras mies*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Actor Richard Farnsworth dies *BBC.* Viitattu 18.11.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo showpainitallista. Katso myös täsmennyssivu Union.*
**The Union** (alias U.P. Y.O.U.R.S.: **U**nion of **P**eople **Y**ou **OU**ghtta **R**espect, **S**on) oli stable World Wrestling Federationissa. Se muodostui entisistä Corporationin jäsenistä: Ken Shamrock, Test, Big Show ja johtaja, Mick Foley.

Historia
--------

Ryhmän jäsenet yhdistivät voimansa, koska he kokivat, että Corporation oli kohdellut heitä epäoikeudenmukaisesti siitä lähtien, kun Shane McMahon oli syrjäyttänyt sen johdosta isänsä, WWF:n omistajan Vince McMahonin. Ryhmä perustettiin 3. toukokuuta 1999: neljä päivää sen jälkeen, kun The Undertakerin Ministry of Darkness ja Shane McMahonin Corporation olivat yhdistäneet voimansa muodostaen Corporate Ministryn.

Taisteluissa Corporate Ministryä vastaan Unionia johti syrjäytetty johtaja Vince McMahon, ja eräät WWF:n painijat sekä WWF:n komissaari Shawn Michaels auttoivat silloin tällöin. Kaikki he olivat entisiä Corporationin jäseniä. 

Over the Edge -tapahtumassa Union voitti Corporate Ministryn edustaman joukkueen kahdeksan miehen tag team -ottelussa.

Mick Foley otti monia lekan iskuja polveensa Triple H:lta 31. toukokuuta 1999 ja joutui sairauslomalle. Oikeasti häntä odotti polvileikkaus. Hän paini seuraavan kerran elokuussa 1999. Seuraavalla viikolla Vince McMahon paljastui Ministry of Darknessin ja myöhemmin Corporate Ministryn komentajaksi. Foleyn oltua sairauslomalla ja vihollisryhmän kehityttyä eri ryhmäksi Union alkoi hiljalleen hajota.

Lähteet
-------

* Foley, Mick. Foley is Good: And the Real World is Faker than Wrestling. ReganBooks. pp. 177. ISBN 0060393009.
**Wau** on kaupunki Moroben maakunnassa Papua-Uudessa-Guineassa. Kaupunki sijaitsee 1100 metrin korkeudessa. Vuonna 2000 asukkaita oli 4 359.

Wau ja sen naapurikaupunki Bulolo kasvoivat valtavasti kultaryntäyksen myötä 1920- ja 1930-luvuilla. Ryntäyksen jälkeen kaupungit alkoivat hiipua. Toisessa maailmansodassa tammikuussa 1943 australialaisjoukkojen onnistui pysäyttää japanilaisten eteneminen Waun taistelussa.

Sodan jälkeen kaupungista rakennettiin tie Laeen, mikä kehitti Waun puuteollisuutta ja maataloutta. Valta osa alueen vanhoista kaivoksista on jo suljettu, mutta kaupungin läheisyydessä on vielä kaksi kultakaivosta: Edie Creek ja Hidden Valley. Kaivostoiminta on nykyään etelä-afrikkalaisen yhtiön alaisuudessa.*lähde?* Waun ekologinen instituutti on biologinen tutkimusasema lähellä kaupunkia.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Papua New Guinea *Citypopulation.de*
2. ↑  Introducing Wau & Bulolo Lonely Planet.  Arkistoitu 28.3.2013. Viitattu 31.3.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kultakuume raivoaa. Lentokoneet palvelevat nykyistä kullanetsijää, Seura, 28.07.1937, nro 30, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Richard F. Canning Trophy** on American Hockey Leaguessa vuosittain itäisestä konfrenenssista Calder Cup -finaaleihin etenevälle joukkueelle annettava palkinto. Ennen vuotta 1996 se annettiin pohjoisesta divisioonasta tai konfrenenssista tulevalle joukkueelle.

Palkinto on nimetty AHL:n entisen puheenjohtajan Richard F. Canningin mukaan. Hän oli kyseisessä tehtäväss vuosina 1958-1961. Yhteensä hän palveli yli viisikymmentä vuotta AHL:ssä eri tehtävissä.

Viimeisimpänä palkinto on annettu sen ensimmäistä kertaa voittaneelle St. John's IceCapsille, joka eteni Calder Cup -finaaleihin voittamalla itäisen konfrenenssin finaaleissa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin kuudessa ottelussa.

Voittajat
---------

### North -divisioona (1990-1995)

* 1989-90 - Springfield Indians - 1
* 1990-91 - Springfield Indians - 2
* 1991-92 - Adirondack Red Wings - 1
* 1992-93 - Springfield Indians - 3
* 1993-94 - Portland Pirates - 1
* 1994-95 - Albany River Rats - 1

### Northern -konfrenenssi (1996-1997)

* 1995-96 - Portland Pirates - 2
* 1996-97 - Hamilton Bulldogs - 1

### Eastern -konfrenenssi (1998-)

* 1997-98 - Saint John Flames - 1
* 1998-99 - Providence Bruins - 2
* 1999-00 - Hartford Wolf Pack - 1
* 2000-01 - Saint John Flames - 2
* 2001-02 - Bridgeport Sound Tigers - 1
* 2002-03 - Hamilton Bulldogs - 2
* 2003-04 - Wilkes-Barre/Scranton Penguins - 1
* 2004-05 - Philadelphia Phantoms - 1
* 2005-06 - Hershey Bears - 1
* 2006-07 - Hershey Bears - 2
* 2007-08 - Wilkes-Barre/Scranton Penguins - 2
* 2008-09 - Hershey Bears - 3
* 2009-10 - Hershey Bears - 4
* 2010-11 - Binghamton Senators - 1
* 2011-12 - Norfolk Admirals - 1
* 2012-13 - Syracuse Crunch - 1
* 2013-14 - St. John's IceCaps - 1
* 2014-15 - Manchester Monarchs - 1

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Richard F. Canning Trophy
**Šaikh al-balad** oli joidenkin muodollisesti Osmanien valtakunnan alaisten Egyptin hallitsijoiden käyttämä arvonimi. Arabiankielinen arvonimi tarkoittaa suomeksi suurin piirtein "maan isäntää" ja ehkä tunnetuin arvonimeä käyttänyt hallitsija oli Ali Bei al-Kabir. Arvonimi ei ollut virallinen Osmanivaltakunnan arvonimi, mutta osmanitkin käyttivät sitä joissain yhteyksissä kanssakäynnissään Egyptin hallitsijoiden kanssa. Sen käyttö alkoi 1700-luvun alkupuoliskolla ja sen käyttö jatkui Napoleonin Egyptin sotaretkeen saakka vuoteen 1798.

Arvonimi
--------

Šaikh al-balad on arabiaa ja se voidaan suomeksi kääntää muotoon "maan isäntä". Arvonimi ei ollut osa virallista Osmanivaltion valtahierarkiaa. Arvonimi oli esimerkiksi muista virallisista osmanien käyttämistä arvonimistä täysin poiketen turkin sijaan arabiaa. 1700-luvulle tultaessa valta Egyptissä oli kuitenkin alkanut siirtyä muodollisesta osmanien yliherruudesta kuitenkin paikallisille hallitsijoille ja arvonimi symboloi paikallisten hallitsijoiden *de facto* herruutta. Osmanit vastustivatkin välillä ja etenkin aluksi jopa kiivainkin sanoin sen käyttöä. Toisaalta etenkin myöhemmin arvonimi tunnustettiin Egyptiin lähetetyissä virallisissa kirjeissä mikä voidaan nähdä osmanien jonkinlaisena tunnustuksena paikallisten hallitsijoiden arvovallalle.

Käytön historia
---------------

Arvonimen käyttö alkoi yleistyä 1700-luvun alkupuoliskolla. Vuosisadan puoliväliin mennessä arvonimeä käyttivät etenkin *Qazdaglijja*-ryhmittymän jäsenet. Heidän valtansa tukipylväs oli Egyptin janitsaarirykmentti, jonka komentajat kilpailivat arvonimen käytöstä keskenään. Rykmentin ehkä huomattavin komentaja oli Ibrahim Džawiš Katkhuda, joka piti šaikh al-baladin arvonimeä vuosina 1743–1754. Ehkä tunnetuin arvonimen käyttäjä oli kuitenkin tuli myöhempi lempinimen *Bülüt kapan* eli "Pilviin kurkottaja" saanut Ali Bei al-Kabir. Ali Bei al-Kabir hallitsi käytännössä osmaneista itsenäisesti, mutta hänen seuraajansa Muhammad Bei Abu al-Dhahab tunnusti jälleen ainakin muodollisesti osmanien yliherruuden.

Arvonimen käyttö jatkui Kairoa hallinneiden beiden parissa aina Napoleonin Egyptin sotaretkeen saakka vuonna 1798.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Andrei Sergejeff: *Egyptin historia: Kleopatran ajasta arabikevääseen*. Gaudeamus. ISBN 978-952-345-573-3.
2. 1 2 3 4 5  C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs ja G. Lecomte: *Encyclopaedia of Islam, Volume IX (San-Sze)*, s. 398. BRILL, 1998. ISBN 9789004104228. (englanniksi)
Bambouk osana Senegambiaa vuoden 1839 kartalla.
**Bambouk** (myös *Bambougou*) on historiallinen alue Falémé- ja Bafing-jokien välillä läntisessä Malissa. Nykyään suurin osa siitä kuuluu Kayesin alueen Kéniéban piiriin.

Bambouk oli muinaisen Ghanan ja myöhemmin Malin vasallivaltio, mutta sen poliittinen merkitys oli vähäinen. Keskiaikaiset arabit kutsuivat sitä ja eräitä muita kullantuotantoalueita yhteisnimityksellä Wangara. Portugalilaiset saapuivat "kullan maana" tunnettuun Bamboukiin vuonna 1550, mutta he kuolivat pian sairauksiin tai joutuivat toistensa ja paikallisten asukkaiden tappamiksi. Ranskalaiset tunkeutuivat Bamboukiin 1700-luvulta lähtien. Vuonna 1714 he rakensivat Faléméjoelle Saint Pierren linnoituksen. Kullan tuotanto osoittautui kuitenkin vähäiseksi, ja 1700–1800-luvuilla ranskalaiset hylkäsivät kauppapaikkansa.

Vuonna 1940 Bambouk tuotti 320 kiloa kultaa. Nykyään alueella on rautakaivoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Larousse *larousse.fr*. Viitattu 1.1.2017.
2. 1 2 3  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 34. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
Tartarkastiketta kulhossa
**Tartarkastike** on majoneesipohjainen kastike, jota käytetään usein kalaruokien – kuten kalapuikkojen – kanssa.

Keski-Aasian Tartariassa hienonnettiin hyvin kovaa, kuten hevosen ja kamelin lihaa syötäväksi raakana. Näin syntyi nimi niin tartarkastikkeelle kuin tartarpihvillekin.

Tartarkastike pohjautuu majoneesiin (kananmuna, sinappi tai etikka, öljy) sekä muihin ainesosiin. Kastikkeesta on useita variaatioita, mutta usein majoneesiin lisätään esimerkiksi kapriksia, maustekurkun paloja, sitruunamehua tai rakuunaa. Sekaan voi lisätä myös sipulia, ruohosipulia tai tuoretta persiljaa tai tilliä. Myös kovaksi keitettyjä kananmunia, oliiveja tai Dijon-sinappia lisätään tartarkastikkeen joihinkin versioihin. Tartarkastike muistuttaa hieman remoulade-kastiketta.

Lähteet
-------

1. 1 2   Isabella Graham Duffield Stewart, Mary B. Duffield (1878). The Home messenger book of tested receipts. Detroit: E. B. Smith & Co. p. 31. Retrieved 2 June 2012.
2. ↑  Louisette Bertholle, Julia Child, Simone Beck (1961, 1983, 2001). Mastering the Art of French Cooking 1. New York: Alfred A. Knopf. ISBN 978-0-307-95817-4. Retrieved 2 June 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tartarkastike** Wikimedia Commonsissa
Strömsin kartanon päärakennus nykyisessä asussaan.
Päärakennus 1800-luvun alussa kustavilaisessa asussaan.
Päärakennus 1800-luvun alussa meren puolelta nähtynä.
**Strömsin kartano** (ruots. *Ströms gård*) sijaitsee Strömsinlahden rannalla Helsingin Roihuvuoressa. Se sai alkunsa vuonna 1793, kun Herttoniemen kartanon omistaja, Saaristolaivaston majuri Johan Olander myi kartanon vara-amiraali Carl Olof Cronstedtille, jättäen kaksi kartanon torppaa itselleen asuttavaksi. Näistä torpista muodostettiin Strömsin tila. Johan Olander oli saanut Herttoniemen kartanon itselleen ja vaimolleen Hedvig Olanderille, apeltaan kauppias Johan Sederholmilta 1791. Kartanon tilalle rakennettiin kustavilaista tyyliä edustava päärakennus 1794. Varsin nopeasti Strömsin tilaa ryhdyttiin kutsumaan kartanoksi. Olanderin perhe muutti Suomen sodan jälkeen Ruotsiin Johan Olanderin vapauduttua sotavankeudesta.

Kadetti Johan Olander (1757–1818), Nils Schillmarkin maalaus.
Vuoden 1855 kartassa Strömsin tila on jo merkitty kartanoksi.
Kartanon päärakennus on saanut nykyisen ulkoasunsa 1910, jolloin talon yläkertaa on korotettu ja katto on muutettu mansardikatoksi.

Viimeisen yksityisen omistajan, varatuomari Gustaf von Wintherin kuoltua vuonna 1950 kartano maineen päätyi kaksi vuotta myöhemmin Kulutusosuuskuntien Keskusliitolle, joka rakensi vuonna 1953 kartanon talousrakennuksen tilalle Osuuskauppakoulun (myöhemmin E-instituutti) kouluttamaan Osuustukkukaupan ja sen omistaneiden osuusliikkeiden työntekijöitä. Alueelle tuli myös Tampereelta siirretty, vuonna 1852 rakennettu talo, jossa oli toiminut Suomen ensimmäinen osuuskauppa. Siitä tehtiin osuuskauppamuseo. Kartanon päärakennus toimi instituutin rehtorin asuntona.

Nykyisin kartanon tiloissa toimii Itä-Helsingin musiikkiopisto. Kartanon päärakennuksessa toimii Helsingin kuvataidekoulu. Osuuskauppamuseon rakennus on myyty yksityiseksi omakotitaloksi. Rantapolku Strömsinlahden ympäri on nimetty Johan Olanderin vaimon Hedvigin mukaan Hedvigin rantapoluksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Narinkka 1995, (Helsingin kaupunginmuseo) ISBN 951-772-759-3 s.252-255
2. ↑  Sederholmska huset, utställningskatalog 1996, (Helsingin kaupunginmuseo)

Aiheesta muualla
----------------

* Google maps- sateliittikartta
* Kartanopuistot, rakennusvirasto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tarttuva naudan keuhkorutto** on mykoplasman (*M. mycoides* subsp. *mycoides*) aiheuttama helposti leviävä eläintauti. Se leviää pisaratartuntana, oireettomien kantajien välityksellä ja tuulen mukana.

Keuhkoruton oireita ovat kuume, ruokahaluttomuus ja maidontuotannon väheneminen. Tautia on vaikea erottaa muista karjan hengityselinsairauksista. Kuolleisuus vaihtelee: eurooppalaiset nautarodut vaikuttavat olevan herkempiä taudille kuin afrikkalaiset alkuperäiskarjat. Afrikassa kuolleisuus on 30-80 %, mutta yli 50 prosentin kuolleisuustapaukset ovat harvinaisia.

Naudan keuhkorutto tarttuu naudan lisäksi aasialaiseen vesipuhveliin, biisoniin ja jakkiin. Villieläimet eivät ole merkittäviä sen leviämisen kannalta.

Naudan keuhkorutto on hävitetty useimmilta mantereilta 1900-luvun puoliväliin mennessä. Sitä on tavattu Suomessa viimeksi 1920-luvulla. Afrikassa se kuuluu edelleen tärkeimpiin karjan tartuntatauteihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Satu Pyörälä, Tiina Tiihonen: Naudan keuhkorutto, contagious bovine pleuropneumonia (CBPP) *Nautojen Sairaudet*.  2005. Viitattu 24.12.2014.
2. 1 2 3 4  Contagious Bovine Pleuropneumonia *cfsph.iastate.edu*.  2008. Viitattu 24.12.2014.
**Dioumaténé** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kadiolon piirissä Malissa. Se sijaitsee Banin yläjuoksulla 15 kilometriä Kadiolosta länteen. Kunnassa on 7 900 ja keskuskylässä 3 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Dioumaténén kunta rajoittuu pohjoisessa ja lounaassa Kadiolon piirin Fouroun, luoteessa Dioun, idässä Kadiolon ja etelässä Missénin kuntiin. Kunta kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Se on pinnanmuodostukseltaan kumpuilevaa tasankoa. Kasvillisuus on savannia ja metsää.

Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on fulbeja. Yleisimmät kielet ovat senufo ja bambara. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluu neljä alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.5.2017.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.5.2017.
3. 1 2 3  Plan de securite alimentaire: Commune rurale de Diomatene 2006-2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 10.5.2017. [vanhentunut linkki]
Jälleenrakennuskauden tyypillisin talo oli rintamamiestalo. 
**Jälleenrakennuskaudella** tarkoitetaan tavallisimmin muutamaa vuotta kestänyttä ajanjaksoa toisen maailmansodan jälkeen. Suomessa sanalla tarkoitetaan usein jatkosodan jälkeistä tilannetta, mutta myös välirauhan aikaa talvisodan jälkeen.

Jälleenrakennuskaudella pyrittiin rakentamaan edullisesti ja nopeasti. Joka paikassa käytettiin saman­laista arkkitehtuuria, taloissa ja julkisissa rakennuksissa. Jälleenrakennuskauden tyypillisin talo oli nelikulmainen ja kaksikerroksinen puutalo, rintamamiestalo. Rakentamista ohjeisti ja standardoi Alvar Aallon aloitteesta 1942 perustettu Suomen Arkkitehtiliiton Jälleenrakennustoimisto, josta on kehittynyt nykyinen Rakennustieto Oy. Ohjeet julkaistiin RT-kortistona, joka yhä toimii suomalaisen rakentamisen tietolähteenä.

Sotakorvausten summa oli noin 300 miljoonaa dollaria, ja maksuaika oli lyhyt raha­summaan nähden, 6 vuotta. Neuvostoliitto vaati maksun vuoden 1938 hintojen ja kurssin mukaan. Summa nousi kaksin­kertaiseksi.

Suomi olisi halunnut maksaa korvaukset kokonaan puu­tuotteilla, mutta se ei sopinut Neuvosto­liitolle. Neuvostoliitto vaati suurimman osan korvauksista metalli­tuotteina, eli muun muassa laivoina, junina ja tehtaiden koneina. Suomen oli tästä syystä pakko laajentaa ja modernisoida metalliteollisuuttaan. Viimeinen sotakorvausjuna lähti Neuvostoliittoon syksyllä 1952.

Sotakorvausten lisäksi Suomella oli muitakin huolen aiheita. Luovutettujen alueiden siirtoväki ja rintamalta tulleet sotilaat piti asuttaa eri puolille Suomea, jälleen­rakentaminen oli aloitettava ja sodassa kaatuneiden perheistäkin oli huolehdittava.

Talouden vakauttamiseksi säännöstely­taloutta jatkettiin sodan jälkeenkin, ja ostokorttien kuponkeja leikattiin 1950-luvulle saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirsi Saarikangas: *Rakennetun ympäristön muutos ja asumisen mullistus*, s. 104–109 teoksessa Kai Häggman; Anu-Hanna Anttila. *Suomalaisen arjen suuri tarina*. Werner Söderström; 2010. ISBN 978-951-0-36732-2.

Aiheesta muualla
----------------

Arkkitehtuurimuseo: Jälleenrakennuskausi
**Isonuhruhapero** (*Russula vinososordida*) on Suomessa varsin yleinen ja melko kookas kangasmaiden haperolaji. Se on hyvä ruokasieni ja maultaan mieto. Omana lajinaan isonuhruhapero on tunnustettu vuonna 2000.

Sienen lakki on leveydeltään 8–12 senttimetriä, ja se laakenee vanhetessaan. Lakin kelmu on yleensä punaruskea tai ruskea, mutta se voi olla myös likaisenkeltainen. Erityistuntomerkki on, että kelmu irtoaa helposti lähes keskustaan asti. Tässä se eroaa esimerkiksi kangashaperosta ja isohaperosta. Heltat ovat kolotyviset ja vaaleankellertävät. Malto on valkoista ja harmaantuvaa. Se ei harmaannu kuitenkaan niin voimakkaasti kuin kangashaperolla ja viinihaperolla.*lähde?* Jalka on 8–12 cm pitkä ja hieman harmahtava. Jalan tyveen ilmaantuu tavallisesti ruskeankeltaisia laikkuja.

Isonuhruhaperoa tavataan yleisenä koko Suomessa kangasmetsissä, lehdoissa ja tunturikoivikoissa. Se on männyn ja kuusen juurisieni. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Isonuhruhapero – *Russula vinososordida* *Laji.fi*. Viitattu 14.7.2022.
2. 1 2 3 4  Salo, Pertti & Niemelä, Tuomo & Salo, Ulla: *Suomen sieniopas*, s. 65, 76, 86. Kasvimuseo, WSOY, 2006. ISBN 951-0-30359-3.

Aiheesta muualla
----------------

* GBIF: *Russula vinososordida* (englanniksi)
* MycoBank: *Russula vinososordida* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10658088
* CoL: 4TSVW
* Fungorum: 482943
* GBIF: 3359526
* iNaturalist: 909783
* MycoBank: 482943
* NBN: NHMSYS0020531046
* NCBI: 2025551
* Open Tree of Life: 3805578

 |

 |
**Diouman** on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dioumanzana sijaitsee 67 kilometriä Dioïlasta länteen. Kunnassa on 19 200 ja keskuskylässä 11 200 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Dioumanin kunnan pinta-ala on 1 854 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Zan Coulibalyn ja idässä Ténindougoun, lännessä Katin piirin Baguinéda-Campin, N’Gouraban ja Tiélén sekä etelässä Sikasson alueen Bougounin piirin Méridiélan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja ylängöt. Kunnassa sijaitsee Sousanin suojelumetsä ja etelärajalla virtaa Baoulén sivujoki Banifing.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat bambaroita, mandinkoja, soninkeja, dogoneja ja fulbeja. Yleisin kieli on bambara ja vallitseva uskonto islam. Kunnassa on myös jonkin verran kristittyjä ja animisteja.

Liikenneyhteydet ovat heikot. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, maissi, durra, riisi, maapähkinä ja seesami. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kylissä pidetään neljät viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 15.12.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Diouman 2008-2012 *aec.msu.edu*.  2008.  Arkistoitu 14.6.2010. Viitattu 15.12.2018.
3. ↑  Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.12.2018.
4. ↑  Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 15.12.2018.
**Kimmo Carlson** (s. 18. elokuuta 1987 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Jyväskylän Kiri 2020.

Carlsonin kasvattajaseura on Jyväskylän Kiri. Hän edusti seuraa aina vuoteen 2016 saakka, pois lukien kaudet 2013-2014 jotka hän edusti Tahkoa. Jyväskylässä hän oli vuosina 2005-2008 edustanut sekä Kiriä että Valoa. Superpesisdebyyttinsä Carlson teki vuonna 2007 Kirissä. Hän pelasi kauden aikana 23 ottelua. Hän oli kuitenkin pelannut Superpesiksen karsintasarjaa jo vuonna 2005. Superpesistä ennen Carlson pelasi Ykköspesiksessä, poikien Superpesiksessä sekä Suomensarjassa. Carlson on valittu Itä–Länsi-otteluun kolmesti*tarvitaan parempi lähde*. Kaudeksi 2020 Carlson siirtyi Manse PP:hen.

Carlson pelaa ulkona etukentällä. Sisällä Carlsonin roolina on etenijä.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 3 Itä-Länsi-ottelu: 2012, 2015, 2016

Lähteet
-------

1. 1 2  Kimmo Carlson *hyvinkaantahko.fi*.  Arkistoitu 29.9.2013. Viitattu 23.9.2013.
2. ↑  admin: Kimmo Carlson - Pelaajakortti *Jyväskylän Kiri*.  5.12.2022. Viitattu 13.7.2023. (englanniksi)
3. ↑  Kimmo Carlson *pesiksenmaailma.fi*. Viitattu 23.9.2013.
4. ↑  Miehet, Itä 2016 *www.pesis.fi*. Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 5.10.2016. Viitattu 4.10.206.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Kimmo Carlson vaihtaa Hyvinkäälle *yle.fi*. Viitattu 23.9.2013.
Kulttuuriakatemian päärakennus osoitteessa Tallinna tänav 16.
 Kulttuuriakatemian kansantanssin opiskelijoita Gaudeamus-festivaaleilla Daugavpilsissä vuonna 2014.
**Tarton yliopiston Viljandin kulttuuriakatemia** (vir. *Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia*) on Viljandissa sijaitseva kulttuurialan korkeakoulu. Aiemmin itsenäisenä korkeakouluna toiminut oppilaitos on osa Tarton yliopistoa, sen humanististen tieteiden ja taiteiden tiedekuntaa (vir. *humanitaarteaduste ja kunstide valdkond*).

Akatemiassa voi suorittaa ammattikorkeakoulu- ja maisteritutkintoja esittävien taiteiden, kulttuurikasvatuksen, musiikin ja perinneteknologian aloilla.

Vuonna 2021 akatemiassa opiskeli noin 700 opiskelijaa.

Historia
--------

 Entinen Viljandin kulttuurikoulun rakennus osoitteessa Johan Laidoneri plats 8.
Nykyisen kulttuuriakatemian edeltäjä on vuonna 1952 toimintansa aloittanut *Tallinnan kulttuurikasvatuskoulu* (*Tallinna Kultuurharidusala Kool*), joka perustettiin kouluttamaan asiantuntijoita kirjastojen ja kulttuuritalojen tarpeisiin. Vuonna 1960 oppilaitos siirtyi Viljandiin. Vuonna 1978 koulun nimeksi tuli *Viljandin kulttuurikoulu* (*Viljandi Kultuurikool*) ja vuonna 1991 edelleen *Viljandin kulttuurikorkeakoulu* (*Viljandi Kultuurikolledž*) sen saatua enemmän korkeakoulumaisia piirteitä. 

Vuonna 2003 korkeakoulun nimi vaihdettiin kulttuuriakatemiaksi, ja vuonna 2005 se liittyi osaksi Tarton yliopistoa. Vuonna 2013 koulun opetusohjelmaan perustamisesta lähtien sisältynyt kirjastoalan koulutus siirtyi Tarttoon.

Viitteet
--------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Kultuuriakadeemia nägu
2. ↑  Rakenduskõrgharidusõpe *www.kultuur.ut.ee*.  4.12.2012.  Arkistoitu 16.11.2021. Viitattu 16.11.2021. (viroksi)
3. ↑  Ajalugu *www.kultuur.ut.ee*.  12.6.2012.  Arkistoitu 16.11.2021. Viitattu 16.11.2021. (viroksi)
4. ↑  Kultuuriakadeemia annab osakonna ära *Sakala*.  3.4.2013. Viitattu 16.11.2021. (viroksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kulttuuriakatemian nettisivut
**Dioskuurien temppeli** eli **Castorin ja Polluxin temppeli** (*Kastorin ja Polydeukeen temppeli*) oli antiikin aikainen Dioskuureille omistettu kreikkalainen temppeli Neapoliissa eli nykyisessa Napolin kaupungissa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen San Paolo Maggioren kirkon paikalla.

Dioskuurien temppeli rakennettiin keisari Tiberiuksen aikana 14–37 jaa. Sen paikalla on kuitenkin oletettavasti sijainnut varhaisempi temppeli. Temppeli edusti korinttilaista tyyliä ja sen julkisivussa, joka oli etelään kaupungin decumanus maximukselle (nyk. Via Tribunali) päin, oli kuusi pylvästä. Temppeli oli rakennettu poikkeuksellisen korkealle jalustalle.

Ennallistuspiirros temppelin julkisivusta osana kirkkoa. C. Celano, *Notizie del bello, dell'antico e del curioso della città di Napoli*, 1724.
Temppelin marmorisessa arkkitraavissa oli kreikankielinen piirtokirjoitus, joka osoittaa sen rakennuttajien Tiberios Iulios Tarsoksen ja Pelagonin olleen Tiberiuksen vapauttamia entisiä orjia:

> »ΤΙΒΕΡΙΟΣ ΙΟΥΛΙΟΣ ΤΑΡΣΟΣ ΔΙΟΣΚΟΥΡΟΙΣ ΚΑΙ ΤΗΙ ΠΟΛΕΙ ΤΟΝ ΝΑΟΝ ΚΑΙ ΤΑ ΕΝ ΤΩΙ ΝΑΩΙ / ΠΕΛΑΓΩΝ ΣΕΒΑΣΤΟΥ ΑΠΕΛΕΥΘΕΡΟΣ ΚΑΙ ΕΠΙΤΡΟΠΟΣ ΣΥΝΤΕΛΕΣΑΣ ΕΚ ΤΩΝ ΙΔΙΩΝ ΚΑΘΙΕΡΩΣΕΝ  
> 
> Tiberios Iulios Tarsos [omisti] tämän temppelin ja kaiken siinä olevan Dioskuureille ja kaupungille. Pelagon, keisarin vapautettu ja prokuraattori, saattoi sen valmiiksi omilla rahoillaan ja vihki sen.» 
> 
> 

Temppelin päätykolmio esitti jotain myyttistä kohtausta, mahdollisesti kaupungin perustamista, ja sen keskiössä oli viisi hahmoa, joista keskimmäinen ja merkittävin oli todennäköisesti Neapoliin kaupungin henkilöitymä. Sivuilla olivat Neapoliin Parthenopen niemen ja Sebethos-joen henkilöitymät sekä kaksi triton-hahmoa.

Temppeli säilyi suhteellisen hyvässä kunnossa läpi keskiajan aina 1500-luvulle saakka. Francesco Grimaldi muokkasi temppelin julkisivun osaksi barokkityylistä San Paolo Maggioren kirkkoa vuosina 1583–1603. Julkisivu säilyi osana kirkkoa vuoteen 1688 saakka, jolloin suurin osa pylväistä sekä päätykolmio romahtivat maanjäristyksessä. Nykyisin kirkon julkisivussa on kaksi temppelin pylväistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Taylor, Rabun: "The Temple of the Dioscuri and the Mythic Origins of Neapolis". Teoksessa Hughes, Jessica & Buongiovanni, Claudio: *Remembering Parthenope: The Reception of Classical Naples from Antiquity to the Present*, s. 39–. Classical Presences. OUP Oxford, 2015. ISBN 0191655449. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3  Marino, John A.: *Becoming Neapolitan: Citizen Culture in Baroque Naples*, s. 151–. JHU Press, 2010. ISBN 0801899397. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Rabun Taylor: The Temple of the Dioscuri and the Mythic Origins of Neapolis in Remembering Parthenope. Published in print March 2015. ISBN: 9780199673933 *oxfordindex.oup.com*.  Arkistoitu 16.3.2018. Viitattu 1.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dioskuurien temppeli** Wikimedia Commonsissa
**Metsävisa** on valtakunnallinen yläkoululaisten metsätietokilpailu, johon oppilaat osallistuvat kouluissaan opettajiensa johdolla. Osallistua voi suomeksi, ruotsiksi (**Skogsnöten**) tai englanniksi (**Forest Quiz**).

Metsävisa on järjestetty vuosittain vuodesta 1982 alkaen. Kilpailuun voivat osallistua kaikki perusopetuksen vuosiluokkien 7-9 oppilaat opettajan johdolla.

Vuosittain osallistujia on ollut 25 000 – 34 000 oppilasta 350-450 koulussa.*lähde?* Vuoteen 2016 mennessä Metsävisaan oli osallistunut yli miljoona suomalaista.*lähde?*

Kilpailukysymysten aiheet liittyvät esimerkiksi metsäbiologiaan, metsäluonnon suojeluun, metsänhoitoon, puun käyttöön ja jalostukseen sekä metsäteollisuuteen. Oppilaat täyttävät koulutason kilpailulomakkeen oppitunnilla. Edellisten vuosien kilpailukysymykset ovat nähtävillä Metsävisan verkkosivuilla.

Koulujen voittajia kutsutaan finaaliin, joka on samalla opintomatka oppilaalle ja hänen opettajalleen.

Metsävisassa on esine- ja rahapalkintojen lisäksi mahdollisuus voittaa kesätyöpaikkoja. Osallistuvat luokat voivat pyytää metsäasiantuntijoita vierailulle kouluunsa.

Metsävisan järjestäjät ja rahoittajat
-------------------------------------

Metsävisan pääjärjestäjät ovat Suomen Metsäyhdistys ja Biologian ja maantieteen opettajien liitto BMOL ry.

Muita järjestäjiä ja rahoittajia ovat Suomen Metsäsäätiö, Metsä Group, Stora Enso Metsä ja UPM Metsä, Metsähallitus, OP (finanssiryhmä), Metsäteollisuus ry, Suomen metsäkeskus, metsänomistajat – MTK ja metsänhoitoyhdistykset.

Aiheesta muualla
----------------

* Metsävisa
* Skogsnöten (Metsävisan ruotsinkieliset sivut)
* Forest Quiz (Metsävisan englanninkieliset sivut)

Lähteet
-------

* Metsävisa
* Suomen Metsäsäätiön kouluyhteistyön rahoituskohteet
**Dioubéba** on kylä Kayesin alueen Bafoulabén piirin Oualian kunnassa Malissa. Se sijaitsee Bakoyejoen varrella 15 kilometriä Oualiasta luoteeseen. Kylässä on 490 asukasta (vuonna 2009).

Kylän nimi tarkoittaa ’joenylityspaikkaa’. Sen toinen osa Liberté on ranskalaisten siirtomaavalloittajien vapautettuja orjia varten perustama asutus. Kayesin ja Nigerjoen välisen rautatien rakentaminen pysähtyi vuonna 1888 Dioubébaan, ja sinne Bafingjoelta johtanut kapearaiteinen osuus korvattiin leveäraiteisella vasta vuonna 1897.

Dioubéban nähtävyyksiä ovat yksi alueen vanhimmista rautatieasemista sekä kylän keskellä kasvava viikunapuu, jonka alla ranskalaisten vangitsema Samori Touré lepäsi matkalla kohti Dakaria ja karkotuspaikkaansa Gabonia. Toisen suuren puun alla uhrataan suojelushengille maapähkinöitä ja hirssiä.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *Instat*. Viitattu 3.6.2021.
2. 1 2  Étude d’impact environnemental et social le long du trace de la piste Badougou–Toukoto–Bafoulabe (Région de Kayes): Volet archéologique *World Bank*.  2010. Viitattu 3.6.2021.
3. ↑  Gatelet, Auguste Louis Charles: *Histoire de la conquête du Soudan français*, s. 330–331, 498. Paris: Berger-Levrault, 1901. Teoksen verkkoversio.
**Clean** on puhtaasti funktionaalinen ohjelmointikieli. Kielen pääasiallinen toteutus on Nijmegenin yliopiston tekemä, ja se on saatavilla Microsoft Windows-, Apple Macintosh-, Solaris- ja Linux-käyttöjärjestelmälle. Toteutus on kaksoislisensöity – se on saatavilla sekä GNU LGPL- että kaupallisen suljetun lähdekoodin lisenssillä. Kielen kehitystyö tapahtuu pääasiassa Windows-alustalla, mikä näkyy siinä, että muille alustoille ei ole vielä saatavilla dynaamista linkkeriä. Myös I/O-kirjastojen toteutuksessa on eroja. 

Clean on hyvin samankaltainen kieli kuin Haskell. Kielten syntaksissa on pieniä eroja, minkä lisäksi Clean sisältää joukon Haskell 98 -stardardista puuttuvia ominaisuuksia. Kielen ainutlaatuisiin piirteisiin lukeutuvat uniikit tyypit, joilla jonkin arvon olemassaolo voidaan rajoittaa tarkalleen yhteen paikkaan ohjelmassa. Ominaisuutta voidaan käyttää monadien asemesta pakotetun peräkkäisyyden toteuttamiseen esimerkiksi I/O:ssa. Lisäksi ominaisuudella voidaan taata, ettei arvon muuttaminen paikallaan riko viittauksellista läpinäkyvyyttä. Cleanin laskenta perustuu graafin uudelleenkirjoittamiseen ja reduktioihin. Yhdessä nämä ominaisuudet tekevät kielen toteutuksesta erittäin tehokkaan. Kielen käännös tapahtuu kaksivaiheisesti ABC-tavukoodin kautta natiivikoodiksi.

Kieltä käytetään lähinnä akateemisessa tutkimuksessa.

Ominaisuuksia
-------------

Kielen merkittävimmät sisäänrakennetut ja muut ominaisuudet ovat:

* Viittauksellinen läpinäkyvyys – funktiokutsu palauttaa samoilla syötteilla aina saman tuloksen
* Korkeamman asteen funktiot, hahmonsovitus, vartiolausekkeet ja currying
* Listat ja taulukot (listoille ja taulukoille on useita tarkentavia tyyppiannotaatioita)
* Algebralliset tietotyypit ja tietueet
* Geneerisyys, tyyppiluokat, uniikit ja dynaamiset tyypit
* Laiska laskenta, joka mahdollistaa äärettömät tietotyypit
* Automaattinen roskienkeräys
* Siirrettävyys eri alustoille korkean abstraktiotason ansiosta
* Graafinen kehitysympäristö, joka on kirjoitettu Cleanilla

Esimerkkejä
-----------

Hei maailma:

```
Start = "Hei maailma"
```

Kertoma:

```
kertoma 0 = 1
kertoma n = n * kertoma (n - 1)

// tulostetaan 10:n kertoma
Start = kertoma 10
```

Fibonacci-sarja:

```
fib 0 = 0 
fib 1 = 1 
fib n = fib (n - 2) + fib (n - 1)
```

Potenssioperaattori:

```
(^) infixr 8 :: Int Int → Int
(^) x 0 = 1
(^) x n = x * x ^ (n - 1)
```

Yllä tyyppisignatuuri määrää, että funktio on oikealta assosiatiivinen, käyttää infix-muotoa ja sen presedenssin prioriteetti on 8. Tällöin ^ sitoo voimakkaammin kuin \*, jonka vuoksi `x*x^(n-1)` on yhtä suuri `x*(x^(n-1))`:n eikä `(x*x)^(n-1)`:n kanssa. Tämä funktio on määritelty Cleanin standardiympäristössä.

Aiheesta muualla
----------------

* Clean homepage
* Clean in FOLDOC (Arkistoitu – Internet Archive)
* Clean in The Computer Language Benchmarks Game
**Dionysus** on saksalais-ruotsalainen power metal -yhtye.

Historia
--------

Rumpali Ronny Milianowicz perusti Dionysuksen vuonna 1999. Yhtyeen esikoisalbumi *Sign of Truth* nauhoitettiin Röhn Studiolla Fuldassa vuonna 2002. Albumin tuotti Edguyn ja Avantasian keulahahmo Tobias Sammet. Seuraava albumi, *Anima Mundi*, julkaistiin vuonna 2004. Kolmas ja viimeisin levy, *Fairytales and Reality* ilmestyi kesällä 2006.

Dionysus on tehnyt tiivistä yhteistyötä HammerFallin laulajan, Joacim Cansin, kanssa. Ronny Milianowicz lauloi taustalauluja HammerFallin *Legacy of Kings* -albumilla. Joacim Cans on kirjoittanut sanoituksia muutamiin Dionysuksen kappaleisiin.

Tammikuussa 2007 rumpali Ronny Milianowicz ilmoitti lähtevänsä yhtyeestä. Helmikuussa 2007 myös kosketinsoittaja Kaspar Dahlqvist ilmoitti jättävänsä yhtyeen. Heidän tilalleen valittiin rumpali Johannes Berg ja kosketinsoittaja Joakim Floke. Molemmat osallistuivat yhtyeen vuoden 2007 Euroopan kiertueelle Jon Oliva's Painin lämmittelijänä.

Vuonna 2008 Dionysuksen basisti Nobby Noberg ja entinen rumpali Ronny Milianowicz julkaisivat Jan Thore Grefstadin kanssa perustamansa Saint Deamon -yhtyeen esikoisalbumin.

Julkaisut
---------

* *Sign of Truth* (2002)
* *Anima Mundi* (2004)
* *Fairytales and Reality* (2006)
* *Keep the Spirit* (2008) kokoelma

Aiheesta muualla
----------------

* Dionysus Myspacessa (englanniksi)
**Tarton piiritys** oli venäläisten joukkojen suuren Pohjan sodan aikana toteuttama Ruotsin hallitseman Tarton kaupungin piiritys ja valtaus vuonna 1704. Kaupunki antautui 14. heinäkuuta. Hieman myöhemmin kukistui samaan aikaan piiritetty Narva. Tartossa toteutettiin sittemmin karkotuksia ja osa kaupungista tuhottiin.

Tausta
------

Kartta Tarton linnoituksista.
Suuri Pohjan sota oli syttynyt helmikuussa 1700 Tanskan, Puolan, Saksin ja Venäjän hyökätessä Ruotsia vastaan. Venäjän keisari Pietari I:n joukot olivat piirittäneet tuolloin Ruotsin hallitseman Narvan kaupungin saman vuoden elokuussa. Ruotsin kuningas Kaarle XII:n johtamat joukot ottivat kuitenkin huomattavan voiton venäläisistä Narvan taistelussa vuoden 1700 marraskuussa. Venäläiset toipuivat kuitenkin tappiostaan. Samalla kun Kaarle muutti sodan painopisteensä Puolaan venäläiset palasivat Liivinmaalle ja hävittivät sitä vuosina 1702 ja 1703. Vuonna 1703 Pietari oli myös perustanut Ruotsin Inkerinmaalle uuden Pietarin kaupungin.

Piiritys
--------

Venäläiset joukot alkoivat piirittää Narvaa toukokuussa 1704. Samalla kun Narvaa piiritettiin Kohti Tarttoa eteni Peipsijärven yli 9 000 venäläistä ja Pihkovasta sotamarsalkka Boris Šeremetevin johtamana 21 000 venäläistä. Ensimmäiset venäläiset saapuivat kaupungin edustalle 4. kesäkuuta 1704. Kaupungin puolustajia komensi Carl Gustaf Skytte. Puolustajat olivat ennen venäläisten saapumista poltaaneet Tarton esikaupungit riistääkseen niiden mahdollisen hyödyn piirittäjille. Heinäkuun puolella venäläisten piiritystä saapui seuraamaan itse Pietari I. Piirittäjät tekivät rynnäkön kaupunkiin 13. heinäkuuta ja Skytte päätyi aloittamaan neuvottelut kaupungin antautumisesta. Venäläissotilaat tulivat kaupunkiin seuraavana päivänä puolustajien antautuessa.

Seuraukset
----------

Venäläiset olivat kärsineet tappioina 3 000–4 000 miestä ja ruotsalaiset 1 400–2 000. Kaupungin valtauksen yhteydessä venäläiset saivat suuren sotasaaliin. Venäläisten samaan aikaan piirittämä Narva kukistui myöhemmin elokuussa ja sen piiritykseen osallistuivat Tartosta vapautuneet venäläisjoukot. Seuraavan muutaman vuoden ajan ruotsalaiset halltisivat vielä Länsi-Viron linnoituksia, kun taas venäläiset pitivät hallussaan itää. Tänä aikana Tartosta tehtiin kyydityksiä itään. Vuonna 1707 kyyditettiin noin 300 ruotsalaista sotavankia ja kaupunkilaista. Helmikuussa 1708 kyyditettiin vielä kaikki kaupungin 824 saksalaista asukasta. Heinäkuussa Pietari määräsi Tarton hävitettäväksi. Kaupunginmuuri räjäytettiin, kun taas kirkot ja talot sytytettiin palamaan. Osa karkotetuista pääsi palaamaan vuonna 1714. Ruotsin viimeinen tukikohta Baltiassa Tallinna antautui syyskuussa 1710. Alue jäi Venäjälle suuren Pohjan sodan päättäneellä Uudenkaupungin rauhalla vuonna 1721.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Zetterberg, Seppo: *Viron Historia*, s. 258–263. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.
2. 1 2  Tartu piiramine *Histrodamus*. Viitattu 1.8.2019. (viroksi)
**Metsävainikka** (ven. Венерязи, *Venerjazi*) oli inkeriläinen kylä, joka kuului Tuutarin luterilaiseen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Venäjänrasi, mistä johtuu paikan venäjänkielinen nimi "Venerjazi". Kylän alue kuuluu hallinnollisesti nyt Pietarin kaupungin Moskovan piiriin.

Vuonna 1849 kylässä oli 32 asukasta (naisia 17 ja miehiä 15), kaikki inkeriläisiä (savakoita). Vuonna 1926 kylässä oli 9 taloa ja 52 asukasta (kaikki inkeriläisiä). Kylän tilat olivat Herrala, Marttila, Simkola, Teppola ja kaksi Pekkalaa. Kylän ainoa suku oli Vainikka. Lapset kävivät Koirovan suomenkielisessä koulussa. 
Keväällä vuonna 1940 kylän asukkailta vaadittiin muuttaa alueelta pois ja siirtää talot muualle, läheisen ampumaradan vuoksi. Toisen maailmansodan aikana kylä oli lopullisesti tuhottu.

Kylän paikalla on nyt Pietarin kaupungin Južnoje-niminen hautausmaa.

Lähteet
-------

1. ↑  von Köppen, Peter: Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements *digi.kansalliskirjasto.fi*. St.-Petersburg, 1867.
2. ↑  Inkeriläisten asuttujen paikkojen luettelo vuosien 1926-1928 Leningradin alueen väenlaskun ainehiston mukaan *scribd.com*.
3. 1 2  Karzova-Golovina, Lempi: *Ne poterjat sebja*. Art-Express, 2021. ISBN 978-5-4391-0696-7. (venäjäksi)
Suurennos sanasta Wikipedia ClearType-tekniikalla renderöitynä.
Sama teksti pikselin tarkkuudella renderöituna ja alla ClearTypellä
**ClearType** on rekisteröity tuotemerkki Microsoftin kehittämälle tekniikalle, jonka tarkoituksena on parantaa tekstin luettavuutta tietokonenäytöillä (etenkin nestekidenäytöillä). Se perustuu subpixel-rendering -tekniikkaan. Tekniikan tarkoituksena on lisätä tekstin terävyyttä ja näin parantaa sen luettavuutta.

Tekniikka perustuu siihen, että nestekidenäytöissä jokainen neliön muotoinen kuvapiste, eli pikseli, muodostuu itse asiassa kolmesta eri värisestä alueesta. Nämä värit ovat punainen, vihreä ja sininen. Useissa nestekidenäytöissä nämä värit on järjestetty siten, että pikselin vasen reuna on punainen, keskiosa vihreä ja oikea reuna sininen. Normaalisti yhden pikselin levyinen pystysuora viiva muodostetaan näytölle siten, että yhden pikselin kaikki värialueet ovat mustia. ClearType-tekniikan idea on se, että musta viiva voidaan muodostaa myös siten, että kolme vierekkäistä värialuetta ovat mustia, mutta niiden ei tarvitse olla samassa pikselissä. Näin pystysuoran, erityisesti valkoisen viivan sijoittaminen mustalle pohjalle voidaan suorittaa sivusuunnassa kolme kertaa niin tarkasti kuin ilman ClearType-tekniikkaa.

Tekniikasta on hyötyä erityisesti länsimaisten kirjainten kanssa, sillä länsimaiset kirjaimet sisältävät paljon lähekkäin olevia pystysuoria viivoja.

Tekniikan haasteena on se että käyttöjärjestelmä ei aina tiedä miten eri värit on näytön pikseleissä järjestetty. Jos esimerkiksi värit ovat eri järjestyksessä kuin käyttöjärjestelmä olettaa, tekstistä tulee suttuista. Internet Explorer 7 -selaimessa ClearType on oletuksena valmiiksi päällä, mutta sen voi kytkeä pois. Parhaiten tekniikka toimii kun teksti ja tausta ovat RGB-järjestelmän kannalta vastakkaisväriset eli musta ja valkoinen tai jokin puhtaista perusväreistä ja sille vastakkainen väliväri. Valkoisen ja mustan vastakkainasettelussa päästään parempaan tarkkuuteen mutta usein mustan pystyviivan vasempaan laitaan jää punertava tai kellertävä raja ja oikeaan reunaan vihertävä tai sinertävä. Pikselin levyinen valkoinen viiva mustalla pohjalla voidaan toteuttaa ilman värivirhettä.

Apple käyttää samanlaisista tekniikoista omassa käyttöjärjestelmässään nimeä CoolType.
**Bariumnitriitti** (Ba(NO2)2) on barium- ja nitriitti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa, orgaanisissa synteeseissä ja korroosionestoaineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa bariumnitriitti on väritöntä kiteistä ainetta ja sen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan myös väriltään kellertävä kidevedellinen monohydraatti (Ba(NO2)2·H2O. Kidevesi poistuu kuumennettaessa yhdistettä 116 °C:n lämpötilaan. Välivaiheena muodostuu muun muassa hemihydraattia. Bariumnitriitin monohydraatti on pyroelektristä. Kuumennettaessa bariumnitriittiä voimakkaasti se hajoaa bariumoksidiksi, typpimonoksidiksi ja typeksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bariumnitriittiä valmistetaan bariumkloridin ja natriumnitriitin välisellä reaktiolla. Seoksesta haihdutetaan vettä matalassa lämpötilassa, jolloin bariumnitriitti kiteytyy. Yhdistettä voidaan myös valmistaa johtamalla bariumhydroksidin tai -karbonaatin liuokseen ammoniakin hapetuksesta saatavaa typpioksidia sisältävää kaasua tai kuumentamalla bariumnitraattia typpimonoksidi-ilmakehässä.

BaCl2 + 2 NaNO2 → Ba(NO2)2 + 2 NaCl
Bariumnitriittiä voidaan käyttää pyrotekniikassa vihreän valon aikaansaamiseksi. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa diatsoniumsuoloja ja teräksen korroosionestoaineena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Karamäki, E. M.: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 332. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Patrick M. Dibello, James L. Manganaro, Elizabeth R. Aguinaldo, Tariq Mahmood & Charles B. Lindahl: *Barium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 14.1.2017
3. 1 2  Richard C. Ropp: *Encyclopedia of the Alkaline Earth Compounds*, s. 213–214. Newnes, 2012. ISBN 9780444595539. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.1.2017). (englanniksi)
4. ↑  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 52–53. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.1.2017). (englanniksi)