recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aero Oy:n Junkers F 13 matkustajalentokone *OH-ALI* joka oli reittilennolla Helsingistä Tallinnaan syöksyi Suomenlahteen 9. lokakuuta 1935 kello 8:35 aamulla nykyisen Helsingin kasuuniloiston tienoilla. Onnettomuudessa kuoli koneen kaksi suomalaista miehistön jäsentä ja neljä ulkomaalaista matkustajaa.[1][2][3]

Kone lähti Helsingistä kello 8 aikaan normaalisti noin 30 minuuttia kestäneelle lennolle Tallinnaan. Suomen merivartiostolle ilmoitettiin koneen katoamisesta kello 10 aikaan kun se ei ollut saapunut Tallinnaan. Merivartiolaitoksen ja merisuojeluskunnan veneet sekä merivartiolaitoksen ja armeijan lentokoneet aloittivat koneen etsinnät ja etsintöihin osallistui lisäksi Tallinnasta tullut lentokone ja moottoriveneitä. Etsinnät eivät kuitenkaan tuottaneet tulosta Suomenlahdella vallinneen sakean sumun takia.[1]

Kello 11:45 Tallinnasta Helsinkiin matkalla olleen höyrylaiva Suomen päällystö havaitsi merellä ajelehtivan lentokoneen kellukkeen ja mereltä kuultiin myös saksankielisiä hätähuutoja. Laivan kurssi käännettiin kohti meressä ajelehtineita lentokoneen kellukkeita ja tällöin havaittiin että toisen kellukkeen varassa oli ihminen. Laivan pelastusveneet lähtivät pelastamaan häntä mutta hän ehti vajota mereen ennen kuin veneet ehtivät paikalle. Myöhemmin kyseessä arveltiin olleen matkustajana ollut saksalainen Rudolf Siebler. Etsinnöissä ei löydetty kellukkeiden lisäksi muuta kuin meressä ajelehtinut koneen lääkelaatikko, kirjeitä ja latvialaisia ja liettualaisia seteleitä ja tästä pääteltiin että kone oli hajonnut kappaleiksi syöksyessään suurella nopeudella mereen. [1]

Onnettomuuskone oli valmistunut Junkersin tehtailla Saksassa 1929 jolloin Aero Oy sen osti ja koneen tunnuksena oli aluksi *K-SALI*. Kone oli liikennöinyt Helsingin ja Tallinnan välillä 1. toukokuuta 1935 alkaen eikä siinä ollut havaittu teknillisiä ongelmia. Onnettomuudessa menehtyivät ohjaaja, lentomestari Oiva Kosonen (s. 1903) ja mekaanikko Lauri Saarinen (s. 1907) sekä neljä ulkomaalaista matkustajaa sveitsiläinen tehtailija Hans Bruggiser (s. 1904), saksalainen Rudolf Siebler (s. 1910) ja virolaiset opiskelija Signe Jurgensson (s. 1911) ja liikemies Voldemar Seeberg (s. 1904). Onnettomuus oli ensimmäinen Aero Oy:lle sattunut vakava onnettomuus matkustajalentoliikenteessä. [1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matkustajakone syöksyi mereen, Laatokka, 10.10.1935, nro 119, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Hylyt.net : Junkers OH-AlI
3. ↑  AviationSafetNetwork database : ASN Wikibase Occurrence # 27629

Aiheesta muualla
----------------

* Malmön postilentokone OH-ALI Katajanokan lentosatamassa vuonna 1931, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Pietisen kokoelma (Finna)
* Suomenlahden lentorikko, Laatokka 12.10.1935, nro 120, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Klymene** (m.kreik. Κλυμένη 'maine, kuuluisuus') viittaa useisiin eri asioihin.

Kreikkalainen mytologia
-----------------------

Kreikkalaisessa mytologiassa Klymene oli usean naishenkilön nimi:

### Klymene, Iapetoksen puoliso

Klymene oli titaanijumalatar ja yksi vanhimmista okeanideista. Usein hänet sekoitetaan Asiaan. Myös tämä Klymene mainitaan Iapetoksen puolisoksi ja Atlaksen, Prometheuksen, Epimetheuksen ja Menoitioksen äidiksi.

### Klymene, nymfi

Klymene oli okeanidi, Okeanoksen ja Tethyksen tytär, eikä hän ilmeisestikään ole sama kuin Iapetoksen puoliso. Auringonjumala Helios rakastui häneen, ja Klymene synnytti hänelle seitsemän tytärtä, heliadit, ja pojan, Faethonin. Hänet tunnettiin myös nimellä Merope, mutta tämän toisinnon mukaan aurinko oli hänen isoisänsä ja Merope tämän pojan puoliso.

Kun Faethonin isän alkuperää epäiltiin ei-jumalaiseksi, Faethon meni Klymenen luokse ja pyysi äitiään vahvistamaan, että hänen isänsä todellakin oli jumala. Tämän kuultuaan Klymene joko liikuttui poikansa anelusta tai suuttui, koska piti väitettä loukkauksena. Niin hän ojensi kätensä aurinkoa kohden ja pyysi Heliosta todistamaan kaikille, että jumala on pojan isä. Tämä myöntyi rakkaansa aneluun ja antoi Faethonin ajaa tulisia vaunujaan päivän ajan tuhoisin seurauksin.

### Klymene, nereidi

Klymene mainitaan myös yhdeksi Nereuksen ja Doriksen viidestäkymmenestä tyttärestä, neireidistä.

### Klymene, Minyaksen tytär

Klymene oli kuningas Minyaan tytär. Hän meni naimisiin Iasoksen kanssa ja synnytti tyttären, Atalanten, mutta tarun toisen version mukaan hän nai Kefaloksen ja sai pojan, Ifikloksen.

Tähtitiede
----------

* 104 Klymene, asteroidi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hesiodos, *Jumalten synty* 346–370 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros, *Kirjasto* 1.2.3 (engl. käännös).
3. ↑  Hesiodos, *Jumalten synty* 507–544 (engl. käännös).
4. ↑  Nonnus, *Dionysiaca* 38.108
5. 1 2  Hyginus, *Fabulae*, esipuhe (engl. käännös).
6. ↑  Hyginus, *Fabulae* clxvi (engl. käännös).
7. ↑  Hyginus, *Fabulae* clxiv (engl. käännös).
8. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia* i.747– (engl. käännös).
9. ↑  Homeros, *Ilias* 18.35–49 (engl. käännös).
10. ↑  Apollodoros, *Kirjasto* 3.9.2 (engl. käännös).
11. ↑  Pausanias, *Kreikan kuvaus* 10.29.6 (engl. käännös).
Näkymä Akosombon padolle
**Akosombon pato** on Volta-jokeen rakennettu pato lähellä Akosombon pikkukaupunkia Ghanassa.

Pato kohoaa korkeimmillaan 134 metrin korkeuteen maanpinnasta ja sen pituus on 671 metriä. Pato on rakennettu kiviaineksesta ja sen tilavuus on lähes 8 miljoonaa kuutiometriä. Joki padon yläpuolella on muuttunut laajaksi Voltajärveksi, jonka tilavuus on 153 miljardia kuutiometriä. Voltajärvellä harjoitetaan kaupallista kalastusta ja siellä voi myös purjehtia.

Pato valmistui vuonna 1965 ja sen rakentamisen rahoittajina toimivat Ghanan hallinto, Maailmanpankki, Yhdysvallat sekä Iso-Britannia. Patoon on yhdistetty suuri sähköä tuottava voimalaitos, joka tuottaa sähköä 912 megawatin kapasiteetilla. Sähköntuotanto ylittää Ghanan oman tarpeen ja ylijäävää sähköä myydään naapurivaltioille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Akosombo Dam (dam, Ghana) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 12.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Akosombon pato** Wikimedia Commonsissa
**Albert Zürner** (30. tammikuuta 1890 Hampuri – 13. heinäkuuta 1920 Hampuri) oli saksalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli Schwimmverein Stern Hamburg.

Zürner sijoittui Ateenan välikisoissa 1906 kerroshypyissä neljänneksi. Hän voitti maassaan yhden Keisarin Cupin ja yhteensä neljä Hampurin Cupia ennen kuin osallistui Lontoon olympialaisiin 1908, joissa hän sai kultaa kolmen metrin ponnahduslautakilpailusta. Zürner oli vuoden 1912 olympiakisoissa korkeushypyssä alkulohkonsa kuudes eikä päässyt jatkoon. Samoissa kisoissa hän sijoittui ponnahduslaudalla neljänneksi ja voitti hopeaa kymmenen metrin kerroshypyistä. Zürner voitti maansa mestaruuden kolmen metrin ponnahduslaudalta vuosina 1916 ja 1919.

Zürner kuoli 30-vuotiaana sukellusonnettomuudessa Hampurissa. Hänet kelpuutettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan vuonna 1988.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Albert Zürner Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com *sports-reference.com*.  Arkistoitu 8.11.2012. Viitattu 21.4.2012. (englanniksi)
2. ↑  Wasserspringen - Deutsche Meisterschaften (Herren) *sport-komplett.de*. Viitattu 21.4.2012. (englanniksi)
3. ↑  ISHOF - Albert Zurner (GER) - 1988 Honor Pioneer Diver *ishof.org*.  Arkistoitu 21.10.2007. Viitattu 21.4.2012. (englanniksi)
**Aerolíneas Argentinasin lento 386** oli Aerolíneas Argentinasin reittilento Buenos Airesista Liman kautta Los Angelesiin. Lennon matkustajille tarjoiltiin 14. helmikuuta 1992 koleran saastuttamaa ruokaa, mikä johti 173 koneessa olleen sairastumiseen ja yhden kuolemaan.

Tapahtumat
----------

Lennon 386 reitti kulki Buenos Airesista Liman kautta Los Angelesiin. Onnettomuuspäivänä 14. helmikuuta 1992 lennolla käytettiin Boeing 747-287B -lentokonetta, jonka kyydissä matkan viimeisellä osuudella oli 336 matkustajaa ja 20 miehistön jäsentä.

Välilaskulla Limassa koneeseen kuormattiin koleran saastuttamaa lentokoneruokaa. Perussa oli vuosina 1991–1992 meneillään koleraepidemia. Lennon laskeuduttua Los Angelesiin viidellä matkustajista oli koleran oireita. Seuraavien päivien aikana sairastuneiden määrä nousi 50:een. Lopulta 4. maaliskuuta mennessä positiivisen koleranäytteen oli antanut 172 matkustajaa ja yksi miehistön jäsen. Yksi matkustaja, 70-vuotias Anibal Cufre, kuoli koleratartunnan seurauksena.

Seuraukset
----------

Los Angelesin piirikunnan terveysviranomaisten tutkimusten perusteella kolera oli todennäköisesti peräisin saastuneista katkaravuista. Tapaus johti diplomaattiseen selkkaukseen Perun ja Argentiinan välillä. Argentiinan viranomaiset syyttivät tapahtuneesta Perua, kun taas Perun viranomaiset väittivät koleran olleen lähtöisin Buenos Airesista lennolle nousseesta matkustajasta. Perun presidentti Alberto Fujimori syytti Argentiinaa maansa mustamaalaamisesta. Argentiina lopetti tapauksen jälkeen lennot Limaan, ja Peru puolestaan kielsi Aerolíneas Argentinasin koneita tulemasta ilmatilaansa.

Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö ICAO määritti Aerolíneas Argentinasin olleen vastuussa tapahtumasta, sillä lentoyhtiö kantaa lopullisen vastuun matkustajiensa turvallisuudesta riippumatta siitä, onko palvelut ulkoistettu alihankkijoille. ICAO, Maailman terveysjärjestö WHO ja Kansainvälinen merenkulkujärjestö IMO loivat vuonna 1995 standardit koleran ja muiden tartuntatautien tartuntariskin hallinnalle ilma- ja vesiliikenteessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Martínez Garbuno, Daniel: How Aerolíneas Argentinas Flight 386 Became A Cholera Disaster  13.1.2022. Simple Flying. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Nash, Nathaniel C.: Latin Nations Feud Over Cholera Outbreak  10.3.1992. Buenos Aires:  The New York Times.  Arkistoitu 4.7.2014. Viitattu 27.6.2023. (englanniksi)
Studebaker Erskine -auto
**Erskine** oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmisti Studebaker Corporation vuosina 1927–1930. Studebakerin toimitusjohtaja Albert Erskine (1871–1933) halusi kehittää keskiluokkaisen eurooppalaistyylisen automerkin. Tehdas ei halunnut valmistaa pienehköä autoa loistoauto Studebakerin nimisenä, joten automerkin nimeksi valittiin toimitusjohtajan sukunimi. Erskine oli kuusisylinterisen Studebakerin halvempi ja pienempi automerkki, 1920-luvun kanttiauto, kapea ja korkea.

Erskine-auto esiteltiin ensi kerran Pariisissa 1927. Erskineä myytiin Euroopassa melko hyvin, mutta Yhdysvalloissa heikommin. Syy oli hinta, 1928 esitelty Ford A maksoi 525 dollaria, mutta Erskine 995 dollaria. Seuraavana vuonna 1929 esitelty Chevroletin 6-sylinterinen malli oli vielä pahempi kilpailija. Erskine esitteli 1930 suuremman automallin, mutta se ei myynyt hyvin, joten merkki lopetettiin.

Erskinen seuraajaa Rocknea Studebakerin halpana automerkkinä valmistettiin vuosina 1932–1933.

Erskineä toi Suomeen Korpivaara & Halla -yhtiö yhteensä 687 kappaletta, eli Suomen 1920-luvun automarkkinoilla Erskineä myytiin melko paljon.

Lähteet
-------

Mobilisti 3/2010, sivut 12-18

### Viitteet

1. ↑  Mobilisti 3/2010, sivut 15-16
2. ↑  Mobilisti 3/2010, sivu 16
3. ↑  Mobilisti 3/2010, sivu 18

Aiheesta muualla
----------------

* 1927 Erskine automobile (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ketojärvi** on ylänköjärvi Enontekiön kuntakeskuksen Hetan kaakkoispuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 5,4 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 207 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Ketojärven pituus etelästä pohjoiseen on noin 4,2 kilometriä. Järvi muodostuu laajasta selkävedestä sekä kahdesta koilliseen työntyvästä lahdesta, joita erottaa Keinoniemi. Runsas neljännes Ketojärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Järven länsiosa on itäosaa syvempi ja länsirannalla kohoaa Pikku Ketovaara ja Iso Ketovaara, jonka laki on lähes sata metriä järven pintaa korkeammalla. Järven ainoa saari on itärannan läheisyydessä sijaitseva Ketojärvensaari. Sen pinta-ala on noin kahdeksan hehtaaria.

Ketojärveen virtaa Vielmajoki kaakosta ja useita pienempiä laskuojia eri ilmansuunnista. Järven luusua on luoteiskolkan Jokipää, josta alkaa lyhyt ja mutkitteleva Ketojoki, joka virtaa Ounasjokeen. Ounasjoki virtaa Ketojärven länsipuolitse kohti etelää.

Ketojärven vesitilavuus on 22 011 000 kuutiometriä eli noin 22 kuutiohehtometriä.

Ketojärvi (65.626.1.001) kuuluu Ketojoen valuma-alueeseen (65.626), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Ounasjoen Raattaman alue (65.62) ja ensimmäinen jakovaihe Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6). Ketojärvi on laajin Ketojoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Ylimmäinen Nikinjärvi. Suurella osalla alueen järvistä ei ole virallista nimeä.

Ketojärvi on kuudenneksi laajin Enontekiön yli 3 000 järvestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ketojärvi, vakavesi, Enontekiö
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.1.2022.
3. ↑  Ketojärvi. Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
4. ↑  Ketojoen valuma-alue (65.626). Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
5. ↑  Enontekiö. Järviwiki. Viitattu 29.1.2022.
**Erquy** (bretoniksi *Erge-ar-Mor*) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla.

Erquyn edustalla on satama ja saman itäpuolella työntyy mereen Cap d'Erquyn niemi. Kelttien on sanottu pitäneen niemeä vartiopaikkana, josta on voinut seurata rannikon liikennettä. Niemestä on löytynyt jälkiä kelttien oppidumista.

Erquy on vanha perinteinen kalastajakylä. Sen kalastuslaivasto tunnetaan kampasimpukoiden keräämisestä Saint-Brieucinlahdella. Pyynti on tosin rajattu vain talvikuukausiksi. Lähes kaikki satamarakennukset on muutettu ravintoloiksi ja kaupoiksi matkailijoita varten. Seudun kivi on purppuranväristä, ja se on ollut pitkään arvostettua kaikkialla Ranskassa. Kiveä louhitaan edelleen kunnan alueella.

  

* Kalastusaluksia Erquyn satamassaKalastusaluksia Erquyn satamassa
* Vanha kivilouhimoVanha kivilouhimo

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Erquy, A dramatically colourful port and peninsula Official website of tourism in Brittany. Viitattu 23.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Erquy** Wikimedia Commonsissa
**Albert Verner Nykopp** (15. kesäkuuta 1826 Juva – 8. tammikuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja Suomen pankin johtaja.

Nykoppin vanhemmat olivat Porvoon tuomiorovasti Karl Gustaf Nykopp (1785–1849) ja Anna Kristina Dreilick. Hän kävi Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1843 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1848 sekä suuremman kameraalitutkinnon 1853. Nykopp sai varatuomarin arvon 1851.

Nykopp oli Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1849–1853, Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1853, senaatin talousosaston ylimääräisenä kamarikirjurina 1853–1854, Hämeen läänin varalääninsihteerinä 1854–1855, Suomen sotakomissariaatin sihteerinä Helsingissä 1855–1856, senaatin valtiovaraintoimituskunnan kopistina 1856–1858, sotilastoimituskunnan kanslistina 1858–1859 sekä valtiovaraintoimituskunnan kanslistina vuodesta 1859. Nykopp toimi samalla myös tie- ja vesikulkulaitosjohtokunnan päällikön kanslian kopistina 1856, manufaktuurijohtokunnan sihteerinä 1856–1857, edellä mainitun kanslian sihteerinä 1857–1858 sekä rautatiejohtokunnan kamreerina vuodesta 1858.

Nykopp oli sitten Kuopion läänin lääninsihteerinä 1860–1867 ja Suomen Pankin johtajana 1867. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1871–1874 ja talousosastolla senaattorina sekä siviilitoimituskunnan apulaispäällikkönä vuodesta 1874 ja siviilitoimituskunnan päällikkönä vuodesta 1875. Nykopp toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1867.

Nykopp oli naimisissa vuodesta 1856 Anna Sofia Idestamin kanssa jonka isä oli Suomen vuorimestari Gustaf Idestam. Heidän poikiaan olivat kollegiasessori Albert Waldemar Nykopp (1860–1923), lähetystöneuvos Albert Olof Nykopp (1868–1942) ja näyttelijä ja ohjaaja Albert Werner Nycop (1877–1946).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kotivuori, Yrjö: Albert Verner Nykopp. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 10.7.2015.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 316. Helsinki: Otava, 1926.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Classico Merett** (s. 24. toukokuuta 1999 Italia) on ranskalaisomistuksessa oleva italialaissyntyinen lämminverinen ravihevonen, jota valmentaa suomalainen Pekka Korpi. Classico Merettin on kasvattanut Heikki Korpi ja hevosen omistaa Ecurie Merett C.v. Ranskasta. Väriltään ori on punaruunikko.

Classico Merett kilpaili urallaan 105 kertaa, joista saavutti totosijat 49-11-10 ja yli 0,6 miljoonan euron ansiot. Hevosen kilpailu-ura päättyi vuoden 2008 alussa. Siitosoriina Classico Merettillä vuoden 2008 lopussa 27 jälkeläistä, joista 13 on startannut. Menestynein näistä on ollut Kasvattajakruunun voittanut ja Kriteriumissa vuonna 2008 kakkoseksi juossut Boulder Classico.

Suurkilpailuvoittoja
--------------------

* Erkki Rajakoski Memorial 2002
* Glenn Kosmos Memorial 2003
* Seinäjoki-ajo 2004 & 2005
* Kultaloimi 2004 & 2005
* St. Michel 2004
* Killerin Eliitti 2005
* Festivaaliajo 2006 ja lukuisia muita Suomen kultadivisioonalähtöjä
* Ruotsissa Solvallaserien-osakilpailu
* Ranskassa Prix de Blois 2004
* Italiassa GP E.N.C.A.T. 2006

Lisäksi Finlandia-ajon kolmas 2004 ja toinen 2005, Kymi GP-kolmonen 2004 ja St. Michelin toinen 2005 ja kolmas 2006.
**Arokärsämö** (*Achillea stepposa*) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kärsämöiden (*Achillea*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Arokärsämö voi kasvaa 20–70 cm korkeaksi. Sillä on suikertava, monihaarainen juurakko, ja varret kasvavat yksittäin tai enintään kymmenen kappaleen ryhmissä. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä tai kohenevia ja niissä on pitkiä, kaarevia karvoja. Lehdet ovat yleismuodoltaan tasasoukkia tai suikeita sekä kolmeen kertaan liuskoittuneita. Tyvilehdet sekä alimmat varsilehdet ovat 5–35 cm pitkiä ja 0,7–2,5 cm leveitä. Varsien keskiosien sekä yläosien lehdet ovat pienempiä; ne ovat 2–10 cm pitkiä ja 0,4–2,2 cm leveitä. Kukintona on monista mykeröistä koostuva huiskilomainen mykeröstö. Mykeröiden kielimäiset laitakukat ovat muodoltaan soikeita tai lähes pyöreitä ja väriltään valkoisia tai kellertävänvalkoisia. Arokärsämö kukkii kesä–elokuussa ja tuottaa hedelmiä heinä–syyskuussa. Hedelminä olevat pähkylät ovat pitkulaisia, 1,3–2,3 mm pitkiä ja 0,6–0,7 mm leveitä. Arokärsämö on elomuodoltaan hemikryptofyytti.

Arokärsämö kasvaa kuivien metsien reunoilla yhdessä nukkatammien (*Quercus pubescens*) kanssa, kuivilla niityillä, aromaisilla mäillä sekä kalkkikivi- ja lössipohjaisilla rinteillä. Arokärsämö on tyypillinen kuivien ja hieman kivikkoisten aromaisten kasvupaikkojen laji. Arokärsämöä tavataan Itä-Euroopassa, Krimin alueella, Keski-Aasian pohjoisosissa sekä läntisen Siperian eteläosissa.

Lähteet
-------

* Izverscaia, T. Ghendov, V. Ciocârlan, N. & Barancean, C. 2020: Synopsis on genus *Achillea* L. (Asteraceae Dumort.) in the flora of Dniester-Prut river region — *Journal of Botany* vol. XII, no. 1 (20), DOI: 10.5281/zenodo.4095778,  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Stevens, P. F.: Asteroideae *Angiosperm Phylogeny Website*. Viitattu 5.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Arokärsämö (*Achillea stepposa*)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Achillea stepposa* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15587914
* Wikispecies: Achillea stepposa
* CoL: 97LT
* GBIF: 3120015
* iNaturalist: 834312
* IPNI: 77180891-1
* Open Tree of Life: 7597049
* Plant List: gcc-50155
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77180891-1
* WFO: wfo-0000093945
* WoRMS: 1094783

 |

 |
Issam Sartawi (1979)
**Issam Salah Sartawi** (arab. عصام صلاح السرطاوي‎, *ʿIṣām Ṣalāḥ as-Sarṭāwī*; 1935–1983) oli palestiinalaisten vapausjärjestön PLO:n poliittisen siiven vanhempi edustaja. 10. huhtikuuta vuonna 1983 Sartawi ammuttiin Montechoro-hotellin ala-aulassa Albufeirassa, Portugalissa.

Opiskelu
--------

Issam Sartawi opiskeli Bagdadin yliopistossa lääketiedettä ja erikoistui kardiologiaan. Hän myös väitteli tohtoriksi Yhdysvalloissa.

Politiikka
----------

Sartawi palasi Palestiinaan vuonna 1967 ja liittyi Fatahiin ja oli perustamassa Palestiinan punaista puolikuuta. Sartawista tuli Arafatin edustaja Euroopassa. 
1970-luvun lopulla hän ja muut maltilliset PLO:n edustajat päättivät avata rauhanneuvottelujen tien Israelin kanssa. Sartawi ja israelilainen neuvottelija Aryeh "Lova" Eliav pääsivät sopimukseen, jonka mukaan PLO luopuisi terrorismista ja tunnustaisi Israelin valtion.
Palestiinalaiset ääriryhmät eivät olleet tyytyväisiä Sartawin rauhan neuvotteluihin ja vaativat Sartawia eroamaan PLO:n johdosta. Jasser Arafat ei suostunut tähän, ja Sartawi pysyi PLO:n johdossa.

Kuolema
-------

Vuonna 1983 Sartawi osallistui Portugalissa Sosialistisen internationaalin kokoukseen jossa Sartawi edusti PLO:ta. Kokouksessa PLO ja Israelin työnväenpuolue sopivat rauhansuunnitelmasta.

Sartawi ammuttiin kuoliaaksi 10. huhtikuuta Montechero-hotellin ala-aulassa. Ampuja pääsi pakoon vaikka portugalilaisten kansalliskaarti ampui häntä kohti. Myöhemmin Lissabonissa pidätettiin nuori arabi, joka oli saapunut maahan väärennetyllä passilla ja asui Issamin hotellin viereisessä hotellissa. Abu Nidal -niminen terroristi sanoi olevansa Sartawin murhan takana ja iskun olevan varoitus Arafatille ja muille PLO:n maltillisille tahoille, jotka haluavat rauhaa Israelin kanssa. Ryhmän mukaan jokainen palestiinalainen, joka tunnustaa Israelin olemassaolon, on petturi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Claude Bazin de Bezons** (1617 Pariisi – 20. maaliskuuta 1684) oli ranskalainen asianajaja ja poliitikko sekä Ranskan akatemian jäsen.

Elämäkerta
----------

Bazin de Benzons syntyi Pariisissa 1617, tarkempaa aikaa ei ole tiedossa. Hänen isänsä oli Claude Bazin, joka oli avioitunut vuonna 150 Marie Chanterelin kanssa. Ranskan kuningas Ludvig XIII aateloi isän vuonna 1611 antamalla hänelle Bezonsin läänityksen.

Claude Bazin de Bezons toimi asianajajana kuninkaan suuressa neuvostossa, ja vuonna 1643 hänen valittiin jäseneksi Ranskan akatemiaan, jonka dekaaniksi hän tuli.

Hän oli toiminut kuninkaallisena oikeuden- poliisin ja talousasioiden intendenttinä ensiksi Soissons'issa ja sittemmin Languedocissa vuosina 1654–1674. Tänä aikana hän on myös Toulousen ja Montpellier’n yliopistojen yliopistouudistusta toteuttavan komission johtajana. Kun hän palasi takaisin Pariisiin, hänet nimitettiin valtioneuvokseksi kuninkaan neuvostoon.

Hänen jäämistöstään ei ole löydetty kuin hajanaisia kirjallisia tekstejä, joitakin puheita ja esityksiä sekä vuonna 1635 keisari Ferdinand II:n ja Saxin herttuan Juhana Yrjö I välillä Prahasa solmitun tekstin ranskannos.

Lähteet
-------

* Ranskan akatemian elämäkertasivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Pierre Séguier** | **Ranskan akatemian jäsen Tuoli 11643–1684** | Seuraaja:**Nicolas Boileau-Despréaux** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Issaka Daboré** (1940 Dingazi Banda – 25. joulukuuta 2021 Niamey) oli nigeriläinen nyrkkeilijä.

Daboré saavutti pronssia kevyessä välisarjassa (63,5 kg) Münchenin olympialaisissa 1972. Hän kukisti puolivälieräottelussa Japanin Kyoji Shinoharan tuomariäänin 3–2, mutta hävisi välierässä Bulgarian Angel Angeloville tuomariäänin 0–5. Tämä oli Nigerin ainoa olympiamitali vuoteen 2016 saakka. Daboré edusti maataan myös vuosien 1964 ja 1968 olympialaisissa.

Daboré saavutti lisäksi hopeaa Afrikan kisoissa 67 kg:n sarjassa Brazzavillessä 1965  ja 63,5 kg:n sarjassa Lagosissa 1973 .

Lähteet
-------

1. ↑  Issaka Daboré *Olympedia*. Viitattu 8.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Boxing Men: Olympic Games 1972 at München (wge) -63.5 kg Sports123 (englanniksi)
3. ↑  Issoufou Alfaga Abdoulrazak’s silver in taekwondo boosts African medal count *indianexpress.com*.  21.8.2016. Viitattu 21.8.2016. (englanniksi)
4. ↑  Boxing Men: All Africa Games -67 kg Sports123 (englanniksi)
5. ↑  Boxing Men: All Africa Games -63.5 kg Sports123 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Classic lolita
**Classic lolita** on lolita-muodin alatyyli ja saanut eniten vaikutteita edvardiaanisen, rokokoon ja viktoriaanisen ajan vaatteista, ja näin ollen on muista lolitan alatyyleistä eleganteimmasta päästä. Vaikutelma on enemmän elegantin nuoren neidin kuin pikkutytön niin kuin yleensä sweet lolitassa. Classic lolita oli aiemmin huomattavasti harvinaisempi tyyli kuin gothic- tai sweet lolita, mutta nykyään tyyliä pidetään toiseksi suosituimpana heti sweet lolitan jälkeen. Tunnettuja classic lolita -brändejä ovat muun muassa Victorian Maiden, Mary Magdalene ja Innocent World.

Tyyli
-----

Tyylissä suositaan usein hillittyjä ja murrettuja värejä, kuten roosaa ja luonnonvalkoista, sekä ruskeaa, mustaa, viininpunaista, laivastonsinistä ja tummanvihreää. Printeissä yleisimpiä kuvioita ovat kukkakuviot ja muut ornamentit, mutta myös eläimet, vanhanaikaiset lelut, hedelmät ja marjat ovat tyypillisiä. Röyhelöä ja pitsiäkin on vähemmän, koska classic lolitassa vähemmän on enemmän.

Classic lolitan asukokonaisuuteen kuuluvat lolita-asun perusteet kuten mekko/hame, paita/bolero ja yleensä muita lolitan alatyylejä hienostuneemmat hiuskoristeet, kuten vaikka kukat, hillityt rusettipannat, bonnetit ja erilaiset hatut. Kengät ovat yleensä korolliset, mutta paljon siromman ja elegantimman näköiset kuin esimerkiksi sweet lolitassa.

Classic lolita -mekkojen siluetti myötäilee perinteistä kaavaa, mutta usein "cupcake"-linjasen lisäksi nähdään myös A-linjaisia mekkoja. Mekkojen/hameiden helman mitta poikkeaa muista alatyyleistä siten, että se saattaa ulottua jopa yli polvien. Näkyviä ja räikeitä koruja, kenkiä ja laukkuja on vähän, sukat ovat useimmiten sukkahousut tai ylipolvensukat ja paitapusero voidaan korvata elegantilla bolerolla.

### Sweet classic

Toisinaan classic lolita yhdistelee vaikutteita sweet lolitasta. Tämän tyylin edustajia on muun muassa vaatemerkki Innocent World, joka voidaan tyylinsä perusteella kategorisoida sekä classiciin, että sweetiin. Vaatemerkin printeissä perinteisen ruusukuvion lisäksi yleisiä teemoja ovat esimerkiksi nallet, peurat, nuket, marjat, koiran- ja kissanpennut, karusellihepat ja jopa jälkiruoat.

Katso myös
----------

* Lolita (pukeutuminen)
* Gothic Lolita
* Sweet lolita
* Gothic & Lolita Bible
**Israelin toinen kuningaskunta** oli nykyisen Palestiinan alueella sijainnut valtio suunnilleen 100-luvulla eaa. Valtio syntyi makkabealaiskapinan aikana, jolloin juutalaiset onnistuivat saamaan itsenäisyyden aluetta hallinneilta seleukideiltä. Valtakunnan täytyi taipua Rooman vasalliksi vuonna 63 eaa. ja myöhemmin siitä tuli yksi Rooman provinsseista.

Historia
--------

Juutalaiset nousivat kapinaan seleukideja vastaan vuonna 168 eaa. Kapinasta on kirjoitettu Raamatun apokryfikirjoihin laskettavat Makkabilaiskirjat. Juutalaiset saivat Jerusalemin haltuunsa vuonna 165. eaa. ja Jerusalemin toinen temppeli vihittiin uudelleen käyttöön. Seleukidien hallitsija Demetrios II Nikator myöntyi rauhansopimukseen juutalaisten kanssa vuonna 142 eaa. Johannes Hyrkanos nousi juutalaisvaltion valtaistuimelle vuonna 140 eaa. Hänen katsotaan aloittaneen valtakuntaa loppuun saakka hallinneen Hasmonien hallitsijasuvun.

Valtakunta ajautui sisällissotaan vuonna 67 eaa. kuningatar Aleksandran kuoleman jälkeen. Rooma puuttui sisällissotaan ja valloitti maan vuonna 63 eaa. Hasmonit saivat hallita aluettaan Rooman vasallina vuoteen 37 eaa. asti, jolloin viimeinen Hasmoni-hallitsija Antigonos surmattiin ja valtaan nousi roomalaisten asettama Herodes.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ken Spiro: History Crash Course #29: Revolt of the Maccabees *aish.com*. aish.com. Viitattu 3.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Antigonus Mattathias Jewish Encyclopedia. Viitattu 3.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Israelin toinen kuningaskunta** Wikimedia Commonsissa
Kari Rauhanen (Sanok, 2015).
**Kari Rauhanen** (s. 19. helmikuuta 1962 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on valmentanut myös Ruotsissa, Sveitsissä, Itävallassa, Romaniassa, Italiassa, Saksassa, Puolassa ja Tanskassa. Rauhanen on suorittanut Suomen urheiluopistossa Ammattivalmentajatutkinnon.*lähde?*

Valmennusura
------------

Rauhanen aloitti valmennusuransa Tampereen Tapparan junioreissa 1990-luvulla. Sen jälkeen hän on toiminut Ikurin Vireen valmentajana sekä valmennuspäällikkönä.*lähde?* Vuonna 2002 hän muutti Turkuun ja toimi TuTo Hockeyn A-nuorten päävalmentajana sekä sen Mestis-joukkueen apuvalmentajana kaksi kautta. Mestiksessä pelaavan Joensuun Jokipoikien päävalmentaja hän oli kahden kauden ajan, minkä jälkeen hän siirtyi Ruotsiin Allsvenskaniin IFK Arbogan päävalmentajaksi kaudelle 2006–2007.

Kaudella 2007–2008 Rauhanen korvasi Jari Helteen Mestiksen Titaanien päävalmentajana. Seuraavat kaksi kautta hän toimi Sveitsin liigan EHC Baselin päävalmentajana. Allsvenskanin Tingsryds AIF:n päävalmentajaksi 2010–2011 hän siirtyi kesken kauden. Kaudelle 2011–2012 päävalmentajuus/valmennuspäällikkyys italialaisen SV Kalternin junioriorganisaatiossa, jossa hän jatkoi joulutauolle ja siirtyi tammikuussa 2013 Itävallan liigan EHC Lustenaun päävalmentajaksi Gary Priorin tilalle. Kaudelle 2013–2014 Rauhanen sai kutsun MOL-liigan ASC Corona Brașovin päävalmentajaksi. Rauhanen valittiin kaudella 2013–2014 MOL-liigan vuoden valmentajaksi sekä voitti myös maan mestaruuden Brasoville.

Marraskuussa 2014 Rauhanen otti vastaan päävalmentajan tehtävän Saksan DEL 2 -sarjassa pelaavan ESV Kaufbeurenin peräsimessä.
Kaudelle 2015–2016 Rauhanen siirtyi Puolan pääsarjassa pelaavan STS Sanokin päävalmentajaksi.
Kaudelle 2017–2018 Rauhanen on solminut sopimuksen tanskalaisen pääsarjajoukkue IK Odensen kanssa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eliteprospects.com - Kari Rauhanen *eliteprospects.com*. Viitattu 28.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Rauhanen Eliteprospects-sivustolla
**Hannu Artturi Tonteri** (s. 23. marraskuuta 1950 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt OP-pankkien piirissä työskennellyt pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.

Tonteri syntyi autonkuljettaja Artturi Tonterin ja Elna Waseniuksen perheeseen ja avioitui 1977 opettaja Anneli Luukkosen kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnassa 1969 ja valmistui taloustieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta 1975. Tonteri on myös suorittanut useita liikkeenjohdon ja muita täydennyskoulutuksia. Hän oli Jyväskylän yliopiston taloustieteen laitoksen amanuenssi 1974–1975, Keskusosuusliike OTK:n Kantolan keksitehtaan laskentapäällikkö Hämeenlinnassa 1975–1978, Osuuspankkien Keskusliiton esimiesharjoittelija 1978–1979, Forssan Seudun Osuuspankin luottoneuvottelija 1979, luottopäällikkö 1979–1981 ja markkinointijohtaja 1981–1982, Kouvolan Seudun Osuuspankin apulaisjohtaja 1982–1986 ja toimitusjohtaja 1987–1995, Suur-Helsingin Osuuspankin johtaja ja toimitusjohtaja 1996, Okopankki Oyj:n toimitusjohtaja 1996–2006 ja Helsingin OP Pankki Oyj:n toimitusjohtaja 2006–2010. Tonterilla on ollut myös useita liike-elämän ja muitakin luottamustehtäviä, kuten Helsinki Mission hallitus. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Hannu Tonteri (1950–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.6.2023.
2. ↑  SHOP:n toimitusjohtaja vaihtuu.  *Länsi-Savo*, 28.9.1995, nro 262, s. 11. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.6.2023.
**Iso Heinäjärvi** (myös **Suuri Heinäjärvi**) on järvi Kiteen itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 63 kilometriä eteläkaakkoon.

Maantiede
---------

Ison Heinäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,6 kilometriä. Järven melko suora pohjoisranta kaartuu niin ikään suorahkoksi itärannaksi, joka puolestaan kääntyy järven kaakkoisen Järvenpään lahden kohdalla mutkaiseksi etelärannaksi. Myös järven länsiranta mutkittelee jossain määrin. Ison Heinäjärven syvin kohta, 36 metriä, sijaitsee altaan itäosassa Suurisaaren luoteispuolella. Järven lounaiset lahdet ja ovat matalia. Myös luoteessa on matalia alueita. Noin seitsemäsosa järvestä on vähintään 15 metriä syvä.

Isossa Heinäjärvessä sijaitsee viisi saarta, joista kolme on alle aarin laajuisia ja yksi yli hehtaarin laajuinen. Saaret sijaitsevat järven matalahkossa luoteisosassa, paitsi usean hehtaarin laajuista Suurisaarta. Isoa Heinäjärveä reunustaa suurelta osin kulttuurimaisema, myös järven eteläosasta luoteeseen työntyvä Matsonniemi on pääosin peltomaata. Itäranta on metsämaata.

Ison Heinäjärven koillispuolella sijaitsee Pieni Heinäjärvi (112,7 metriä mpy), joka laskee Isoon Heinäjärveen. Muutaman kilometrin länteen sijaitsee Kiteenjärvi. Ison Heinäjärven laskuoja alkaa järven luoteiskolkan Myllylahdesta.

Ison Heinäjärven vesitilavuus on 30 109 000 kuutiometriä.

Iso Heinäjärvi (02.027.1.001) kuuluu Hiidenjoen valuma-alueeseen (02.027), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiteenjoen–Tohmajoen vesistössä (02). Toinen jakovaihe on Kiteenjoen valuma-alue (02.02). Hiidenjoen valuma-alueella on kuusi vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Iso Heinäjärvi on laajin. Viisi muuta ovat Pieni Heinäjärvi, Palojärvi, Malahvinlampi, Valkialampi ja Keltalampi.

Kiteen Iso Heinäjärvi on monin verroin laajempi kuin Suomen kuusi muuta Isoa Heinäjärveä yhteensä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Iso Heinäjärvi, vakavesi, Kitee
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 27.8.2021.
3. ↑  Iso Heinäjärvi. Järviwiki. Viitattu 27.8.2021.
4. ↑  Hiidenjoen valuma-alue (02.027). Järviwiki. Viitattu 27.8.2021.
5. ↑  Iso Heinäjärvi. Järviwiki. Viitattu 27.8.2021.
**Karjalan kannaksen rahasto** oli aiemmin Suomessa valtion rahasto, jonka tuottoja käytettiin Karjalan kannaksen hyväksi.

Säännökset
----------

Vuonna 1924 annetun lain nojalla 

valtion omaksi joutuneiden ja vastaisuudessa joutuvien kiinteistöjen ja muun omaisuuden myynnistä saatavista varoista sekä
saman lain nojalla valtiolle langenneista ja lankeavista käteisistä rahavaroista,
sitten kun niistä on vähennetty lain täytäntöönpanosta Viipurin läänissä valtiolle johtuneet kustannukset, oli rahastosta vuonna 1931 annetulla lailla säädetty muodostettavaksi pysyvä valtion tulo- ja menoarvion ulkopuolella oleva rahasto, jonka vuotuiset korot ja muut tulot käytetään Karjalan kannaksen henkisen ja taloudellisen kehityksen tukemiseksi.

Rahastosta annetun asetuksen mukaan rahastosta vuosittain annetuista avustuksista päätti valtiovarainministeriö saatuaan lausunnon alaiseltaan tarkoitusta varten asetetulta neuvottelukunnalta. Tämän neuvottelukunnan muodostivat valtioneuvoston kolmeksi vuodeksi kerrallaan määräämät puheenjohtaja ja neljä jäsentä, joista yksi määrättiin varapuheenjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkila, Esko (toim.): "Karjalan kannaksen rahasto", *Lakiasiain käsikirja*, s. 293. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Laki ulkomaalaisen Suomessa olevasta hoidotta jääneestä omaisuudesta (5.9.1924).
2. ↑  Laki Karjalan kannaksen rahastosta (22.5.1931).
3. ↑  Asetus Karjalan kannaksen rahastosta (31.12.1931).
Albert Wendt
**Albert Wendt** (s. 27. lokakuuta 1939 Apia) on samoalainen kirjailija.

Wendt syntyi samoalaisperheeseen, jolla oli saksalais- ja englantilaisjuuret. Hän opiskeli Uudessa-Seelannissa Ardmoren opettajakorkeakoulussa (1958–1959) ja Wellingtonin Victoria-yliopistossa, josta valmistui humanististen tieteiden maisterina vuonna 1964. Tämän jälkeen hän opetti toisen asteen opetusta tarjoavassa Samoa Collegessa vuosina 1965–1969 ja toimi sitten sen rehtorina vuoteen 1973. Vuonna 1974 Wendt pääsi professoriksi Etelä-Tyynenmeren yliopistoon Fidžille. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti yliopiston sivuhaaran Samoalle ja toimi siellä professorina sekä hallinnoijana. Wendtillä oli vuosina 1988–2006 professuuri Aucklandin yliopistossa ja vuosina 2004–2008 Havaijin yliopistossa.

Wendtin teoksissa on yhdistelty polynesialaisia kerrontaperinteitä nykyaikaiseen kirjalliseen fiktioon. Hänen ensimmäisenä romaaninaan ilmestyi vuonna 1973 *Sons for the Return Home*, josta tehtiin elokuvaversio vuonna 1979. Vuonna 2010 mytologiapohjainen eepos *The Adventures of Vela* (2009) palkittiin Commonwealth Writers' Prizella parhaana kirjaana Kaakkois-Aasian ja Etelä-Tyynenmeren kategoriassa. Wendtin tuotantoon kuuluu romaanien ohella esimerkiksi monia novelli- ja runokokoelmia. Vuodelta 2004 on näytelmä *The Songmaker's Chair*. Wendt sai vuonna 2012 Pääministerin palkinnon kirjallisista saavutuksista fiktiokategoriassa, ja hän sai Uuden-Seelannin ritarikunnan arvon vuonna 2013. Hänen elämäntarinaansa kuvattiin dokumentissa *The New Oceania* vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Albert Wendt Britannica


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kari Tapani Rentola** (s. 13. marraskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja, joka toimi Teatterikorkeakoulun rehtorina.

Kari Rentola syntyi agronomi Antti Rentolan ja Hely Puron perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on koulutusjohtaja Marja Anitta Pankkonen. Rentola tuli ylioppilaaksi 1973 ja valmistui Suomen teatterikoulun ohjaajalinjalta 1979. Hän toimi Lahden kaupunginteatterin ohjaajana 1979–1983 ja johtajana 2001–2006. Helsingin kaupunginteatterin ohjaaja Rentola oli 1983–1990. Teatterin apulaisjohtaja hän oli vuodesta 2007 vuoteen 2017 asti. Teatterikorkeakoulun rehtorina Rentola työskenteli 1991–1997 ja freelanceohjaaja 1998–2001. Rentola on myös dramatisoinut näytelmiä ja julkaissut näytelmän *Oy Pelastakaa Miehet Ab* (1999).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 824. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Helsingin kaupunginteatterin johtoa eri aikakausina. Helsingin kaupunginteatteri. (Viitattu 24.3.2018)
3. ↑  Näytelmät.fi Kari Rentola. (Viitattu 24.3.2018)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Le due tigri** (*Kaksi tiikeriä*) on Emilio Salgarin Malesiaan sijoittuvien merirosvoseikkailuiden kolmas osa, joka ilmestyi 1904. Sandokanin ja Yanez de Gomeran ystävä Tremal-Naik on jälleen hankaluuksissa. Jumalatar Kalia palvovat intialaiset kultistit ovat siepanneet hänen pienen tyttärensä Darman ja julma Suyodhana aikoo tehdä tytöstä Kalin pyhän temppelin vartijan. Sankarit seikkailevat sepoy-kapinan runtelemassa Intiassa tavoitteenaan pelastaa viaton tyttö kuristajien käsistä.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sandokan ja Yanez saavat hätäisen viestin ystävältään Kammamurilta, joka ilmoittaa heille, että hänen isäntänsä Tremal-Naikin tytär on joutunut Suyodhanan johtaman kuristajalahkon käsiin. Aiemmin Tremal-Naikin vaimo oli useita vuosia saman kultin käsissä ja joutui toimimaan jumalatar Kalin temppelin vartijana.

Suyodhana osoittautuu ovelammaksi vastustajaksi, kuin Sandokan ja Yanez osaavat edes arvella, ja onnistuu aina viime hetkellä kääntämään tilanteen omaksi edukseen. Lopulta Sandokan, Yanez ja Tremal-Naik onnistuvat kuitenkin ajamaan kulttijohtajan pois piilostaan ja tämä pakenee kapinoivien sepoyiden suojiin vieden Tremal-Naikin pienen tyttären mukanaan, mikä vaikeuttaa Mompracemin päälliköiden ponnistuksia entisestään.

Tärkeimmät hahmot
-----------------

* **Sandokan:** Mompracemin merirosvojen johtaja, Malesian Tiikeri
* **Yanez de Gomera:** Sandokanin paras ystävä, portugalilainen seikkailija
* **Tremal-Naik:** Intialainen tiikerinmetsästäjä, Sandokanin ja Yanezin ystävä, Darman isä
* **Kammamuri:** Tremal-Naikin palvelija, Mompracemin tiikereiden ystävä
* **Darma:** Tremal-Naikin ja Ada Corishantin tytär
* **Suyodhana:** Kalia palvovan kuristajakultin johtaja
* **Surama:** Devadashi-tanssija, Sandokanin liittolainen, Yanezin rakastettu

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
**Claude Berri** (oik. **Claude Berel Langmann**, 1. heinäkuuta 1934 Pariisi – 12. tammikuuta 2009 Pariisi) oli ranskalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja, alun perin näyttelijä.

Puolalais-romanialaiseen juutalaisperheeseen Pariisissa syntynyt Berri aloitti 16-vuotiaana opinnot René Simonin draamakoulussa, muttei pienen kokonsa takia koskaan saanut merkittäviä rooleja. Armeijan jälkeen ja vaihtelevia töitä tehdessään hän sai lehtijutusta idean lyhytelokuvaan *Le Poulet*, joka palkittiin Oscarilla 1966. Berri perusti oman elokuvayhtiön ja alkoi kirjoittaa, tuottaa ja ohjata omaelämäkerrallisia elokuvia kuten *Me kaksi* (*Le Vieil homme et l’enfant*, 1966), *Le Pistonne* (1970) ja *Le Cinéma de papa* (1971). Sen jälkeen Berri teki kevyitä komedioita kuten vuoden 1972 *Sex Shop* ja vuoden 1976 *Ensimmäinen kerta*. Vähitellen Berri siirtyi yhä enemmän tuottajan rooliin, kuten Roman Polańskin elokuvassa *Tess – viattomuuden tarina* 1979.

Parhaiten Berri ehkä tunnetaan vuonna 1986 ohjaamastaan, monia palkintoja saaneesta kahden elokuvan kokonaisuudesta, Marcel Pagnolin romaaniin perustuvista elokuvista *Jean de Florette* ja *Rakkauden lähde*.

Berri oli 12 kertaa César-palkintoehdokkaana. Berrin tuottama *Tess – viattomuuden tarina* oli Oscar-ehdokkaana 1979.

Ohjauksia
---------

* *Me kaksi* (*Le Vieil homme et l’enfant*, 1966)
* *Sex Shop* (1972)
* *Ensimmäinen kerta* (*La Première fois*, 1976)
* *Elämä panoksena* (*À nous deux*, yhdessä Claude Lelouchin kanssa 1979)
* *Le Maître d’école* (1981)
* *Jean de Florette* (1986)
* *Rakkauden lähde* (*Manon des sources*, 1986)
* *Uranus* (1990)
* *Germinal* (1993)
* *Rakkaudella, Lucie Aubrac* (*Lucie Aubrac*, 1997)
* *Ensemble, c’est tout – kimpassa* (*Ensemble, c’est tout*, 2007)

Lähteet
-------

1. 1 2  Claude Berri – Producer and director who brilliantly applied Hollywood methods to resolutely French themes *The Telegraph*.  23.1.2009. Viitattu 11.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  Ranskalaistuottaja Claude Berri kuollut *Yle Uutiset*.  12.1.2009. Viitattu 11.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Claude Berri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Claude Berri Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Taavettilan riihi** on Jyväskylän keskusta-alueen vanhin rakennus. Rakennus on sijainnut paikallaan nykyisen kampusalueen reunalla jo vuonna 1833 eli ennen Jyväskylän kaupungin perustamista. Riihi on Puutarhurin talon ohella ainut seminaarin alueen vanha puurakennus joka on säästynyt purkamiselta. 

Alun perin rakennus on ollut yksinäisriihi, jossa viljan kuivattaminen ja puinti on tapahtunut samassa tilassa. 1800-luvun lopulla rakennus tuli osaksi Jyväskylän seminaarin aluetta. 1900-luvun alussa riihi muutettiin museoksi seminaarin lehtori ja arkkitehti Yrjö Blomstedtin johdolla. Museoksi muuttamisen yhteydessä riiheen muun muassa lisättiin ikkunat ja se sisustettiin pohjalaistyyliseksi pirtiksi. Museo avattiin Uno Cygnaeuksen syntymän 100-vuotisjuhlavuonna 1910 ja nimettiin Cygnaeus-pirtiksi .

Kansatieteellisten näyttelyiden lisäksi museoriihessä järjestettiin muun muassa opiskelijoiden iltamia, maakuntailtoja ja osakuntajuhlia 1960-luvulle saakka, jolloin rakennuksen rooli opiskelijoiden kokoontumispaikkana väheni ylioppilaskunnan Ilokivi -rakennuksen valmistumisen myötä .

Historia
--------

### Aikajana

* 1833 Riihi merkittynä ensimmäisen kerran asemakaavakarttaan
* 1880-luku Rakennus Jyväskylän seminaarin omistukseen
* 1883-1898 Käyttö riihenä loppuu. Rakennus mahdollisesti seminaarin puutarhanhoidon opetuksen käytössä
* 1885 Kivijalan rakentaminen
* 1908 Rakennus Jyväskylän seminaarilaisten kansatieteellinen museon käyttöön
* 1909-1910 Muutostyöt pohjalaistyyliseksi museopirtiksi
* 1925 Korjaustöitä
* 1920-1960-luku Opiskelijoiden kokoontumispaikkana
* 1975-1976 Peruskorjaus
* 2000-luku Tapahtumien järjestämispaikkana
* 2014-2015 Rakennushistoriaselvitys

Lähteet
-------

1. ↑  *Kampusopas : arkkitehtuuria, historiaa ja nähtävyyksiä Jyväskylän yliopiston kampuksilla*, s. 22. Jyväskylän yliopiston tiedemuseo, 2016. ISBN 978-951-39-6526-6.
2. ↑  Ernvall, Piritta; Korhonen, Martti; Nurminen, Maiju: *Taavettilan riihi : rakennushistoriaselvitys*. Jyväskylän yliopiston tiedemuseo, 2016. ISBN 978-951-39-6913-4.
3. ↑  Ernvall, Piritta; Korhonen, Martti; Nurminen, Maiju: *Taavettilan riihi : rakennushistoriaselvitys*, s. 17. Jyväskylän yliopiston tiedemuseo, 2016. ISBN 978-951-39-6913-4.

Kuva on Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun pitämästä takkavalkea iltamasta. Kuva on otettu Seminaarenmäellä sijaitsevassa Riihessä. Kuvan kaksi miestä ovat suomen kielen professori ja vararehtori Aarni Penttilä sekä suomen kielen kielen lehtori Ahti Rytkönen. Kuvassa näkyvät kuusi tyttöä ovat opiskelijoita. Kuvan alapuolelle on kirjoitettu 'hämäläisten takkavalkea-iltoja'.
**David (Taavi) Bernhard Lindman** (1. tammikuuta 1891 Viipurin maalaiskunta – 19. heinäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen piiriasiamies ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Lindmanin vanhemmat olivat tehtaantyömies Gabriel Lindman ja Augustiina Ruuskanen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli tupakanpakkaajana Viipurissa. Hän oli sittemmin Viipurissa Kansan Työ -lehden toimittajana ja taloudenhoitajana, sos.dem. piirisihteerinä ja Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä. Lindman oli myös Viipurin työväen säästöpankin vt. johtajana.

Lindman oli kansanedustajana 1930–1936 ja 1941–1944 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 9. joulukuuta 1941 vankilaan joutuneen sosialidemokraattien "kuutosiin" kuuluneen Väinö Meltin tilalle ja oli kansanedustajana kunnes vankilasta vapautettu Meltti palasi 4. marraskuuta 1944 hoitamaan edustajatointaan. Lindman oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931 ja 1943 presidentinvaaleissa. Hän oli jäsenenä Viipurin maalaiskunnan kunnanvaltuustossa ja kunnallislautakunnassa, Viipurin kaupunginvaltuustossa ja Helsingin kaupunginvaltuustossa. Lindman kuului myös Viipurin osuusliikkeen edustajistoon ja hallintoneuvostoon sekä Viipurin työväen säästöpankin hallitukseen. 

Taavi Lindman oli naimisissa vuodesta 1922 Matilda Sinkkosen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Taavi Lindman *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |