recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Woodruff Library, yliopiston pääkirjasto.
**Emory University** on yksityinen yliopisto Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa, Atlantan esikaupunkialueella. Se kuuluu Carnegie-luokitusjärjestelmässä ylimpään R1-luokkaan eli tutkimusyliopistojen joukkoon. Vuonna 1995 Emory otettiin mukaan 60 tutkimusyliopistosta muodostuvaan järjestöön The Association of American Universities (AAU). *U.S. News & World Report* -lehden Yhdysvaltojen yliopistojen rankinglistauksessa se oli vuonna 2015 sijalla 20. Vuonna 2016 *Times Higher Education* sijoitti sen sijalle 17 ja koko maailman yliopistoista sijalle 86.

Historiaa
---------

Emory University on vuonna 1785 perustetun Georgian yliopiston jälkeen osavaltion toiseksi vanhin korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1836 nimellä *Emory College* pieneen Oxfordin kylään, joka sai nimensä siitä, että yliopiston metodistiuskoiset perustajat olivat itse opiskelleet englantilaisessa Oxfordin yliopistossa. Yliopisto taas nimettiin metodistipiispa John Emoryn mukaan. Vuonna 1915 oppilaitos muutti Atlantaan ja sai nimen *Emory University*. Oxfordissa toimii yhä yliopistoon kuuluva liberal arts college nimeltä Oxford College.

Opintoaloja ja yhteistyökuvioita
--------------------------------

Emory Universityllä on yhdeksän osastoa, yleissivistävän Oxford Collegen lisäksi muun muassa kauppatieteellinen, oikeustieteellinen, lääketieteellinen ja teologinen tiedekunta. Emory, Georgia Tech ja Pekingin yliopisto ylläpitävät lääketieteellisen tekniikkaan erikoistunutta tiedekuntaa. Atlantassa sijaitsee myös yhdessä Nanjingin yliopiston kanssa ylläpidetty, Kiinan kulttuuriin erikoistunut *Confucius Institute*. Emory University tekee myös laajaa yhteistyötä korealaisen KAIST-yliopiston kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Emory U, The World University Rankings, *Times Higher Education* 2016. Viitattu 13.10.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Emory University** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Emory University
Talos-ilmatorjuntaohjuksen laukaisu.
**RIM-8 Talos** (IM-70/SAM-N-6) oli ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Se oli Yhdysvaltain laivaston käytössä. Asejärjestelmän taistelukärki voitiin varustaa ydinräjähteellä. Ohjusjärjestelmän alku oli US-laivaston *Bumblebee*-nimisessä ohjusten kehittelyprojektissa, joka oli alkanut 50-luvun puolivälin vaiheilla.
Talos-ohjusjärjestelmän valmistaja oli Bendix. Se kehitteli myös *MQM-8 Vandal* -ohjuksen, jota ei ilmeisesti palveluskäyttöön hyväksytty. Talos kuului niin kutsuttuun *3T-ohjusperheeseen*. Muita olivat RIM-2 Terrier sekä RIM-24 Tartar.

Talos-järjestelmän poisvetäminen asekalustosta alkoi 1970-luvun puolivälissä ja vietiin loppuun vuoteen 1980 mennessä. Sen seuraaja oli RIM-66 Standard. Siinä ei ollut käytettävissä ydinkärkiä, mutta sen ulottuvuus oli laajempi. Taloksen käyttöikä oli 22 vuotta.

Ohjusjärjestelmää käytettiin Vietnamin sodassa, ja sillä tehtiin kolmen vihollislentokoneen ilmapudotus.

Teknisiä tietoja ja suoritusarvoja
----------------------------------

* Paino: 3 167 kg (6 982 paunaa)
* Pituus: 10,06 m (33,00 jalkaa)
* Läpimitta: 0,76 m (2,49 jalkaa)
* Jänneväli: 2,74 m (8,98 jalkaa)
* Voimantuotto: 89,20 kN (20,053 lbf)
* Lakikorkeus: +20 km (+12 mailia)
* Torjuntaetäisyys: n. 45 km (28 mailia)
* Ensilaukaisu: 28.10.1952
* Ydinkärki: W-30 (2-5 kT)
* Ohjusmäärä: 2 ohjusta/lavetti

(tiedot koskevat lähinnä varhaisempia tyyppiversioita: A & B, asekäyttöön n. vuodesta 1959, lopulliset hyväksytyt versiot)
Lähde: 

### Katso myös

* Black Brant

Lähteet
-------

* RIM-8 – Bendix SAM-N-6/IM-70/RIM-8 Talos *Designation-Systems.net*.  29.9.2009. Viitattu 7.3.2022. (englanniksi)
* 
* Talos RIM-8 *NavWeaps*. Viitattu 29.1.2012. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Encyclopedia Astronautica – Talos. *Astronautix.com*.  Arkistoitu 11.11.2011. Viitattu 29.1.2012. (englanniksi)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RIM-8 Talos**.
* Hays, Phillip R.: USS Oklahoma City CL91 / CLG5 / CG5 – Talos Missile and Launching System *Okieboat.com*. Viitattu 29.1.2012. (englanniksi)
* Bendix MQM-8G "Vandal" *Skytamer.com*. Viitattu 29.1.2012. (englanniksi)
**Emor Shalom** (hepreaksi: אמור שלום, englanniksi: "Say Hello", suomeksi: "Sano moi" taikka, "toivo/toivota rauhaa") on vuonna 1976 julkaistu musiikkikappale. Se oli Israelin neljäs esiintyminen Euroviisujen laulukilpailuissa, ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1973 kappaleella *Ey Sham*. Euroviisujen laulukilpailut pidettiin Hollannin Haagissa 1976. Kappale sijoittui 77 pisteellään sijalle kuusi.

Laulutrion jäsenet olivat: Yardena Arazi, Rutti Holtzman sekä Leah Lupatin. Yksi oli tummatukkainen, yksi punatukkainen ja yksi jäsen oli vaaleatukkainen. Tästä muodostui myöskin trion nimi *Schokolat, Menta, Mastik*. Tämä tarkoitti suomeksi: "suklaata, minttua, purkkaa" - joka oli israelilaisissa elokuvateattereissa esitetty myyntihuuto, ennen näytäntöesitysten alkamisia.

Laulun tekijät olivat Mati Caspi (jossain tiedoissa mainitaan myöskin nimenä Matti Kaspi) sekä Ehud Manor.

Kaikki laulutrion jäsenet olivat palvelleet Israelin puolustusvoimissa, IDF:ssä. Nahalin, eli israelilaisten pioneerinuorten jäsen Yardena Arazi teki paluun Euroviisuihin vuonna 1988. Lisäksi hän toimi vuonna 1979 Jerusalemin kilpailun juontajana Daniel Pe'erin kanssa.

Tämä laulu levytettiin suomeksi, Chrisse Johanssonin tekemällä käännöksellä: nimellä *Jos Et Tuu* - sen esittivät Irma Tapio ja Maija Hapuoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Huipulla 10: B1

* Huipulla 10 - Eurovisio-Special, C-musiikkikasetti (B1), Skandia, SMK 5632

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Jaakobin painajainen** (*Jacob’s Ladder*) on Adrian Lynen ohjaama psykologinen kauhuelokuva vuodelta 1990. Sen on käsikirjoittanut Bruce Joel Rubin, ja pääosia näyttelivät Tim Robbins, Elizabeth Peña, Danny Aiello ja Jason Alexander. Jaakobin painajainen on tunnettu vahvan psykologisesta ja symbolisesta kauhustaan, josta on ammentanut muun muassa kauhupelisarja Silent Hill.*lähde?*

Juoni
-----

Elokuvan päähenkilö on Jacob Singer (Tim Robbins), Vietnam-veteraani, joka kärsii kammottavista harhakuvista, joiden todenperäisyyttä hän ei pysty määrittämään. Elokuvan kuluessa hän saa tietoonsa salaisesta kokeesta, joka suoritettiin hänelle ja muille hänen joukkuetovereilleen Vietnamissa tarkoituksena parantaa joukkueen taistelutahtoa. Koe johtaa kuitenkin siihen, että joukkueen jäsenet alkavat silmittömästi tappamaan keitä tahansa, myös omia tovereitaan. Elokuva alkaa tästä tilanteesta. Toinen seuraus ovat hallusinaatiot, joita Jacob ja hänen muut selviytyneet joukkuetoverinsa näkevät.

Elokuvan aikana Jacob saa myös tietoonsa, että jokin taho armeijan sisällä yrittää vaientaa selviytyneet veteraanit pelottelulla ja murhilla. Juonessa nähdään kuitenkin monia käänteitä, jotka johtavat lopulta siihen, että Jacob ei ole missään vaiheessa poistunut Vietnamista, vaan kaikki elokuvan tapahtumat ovat olleet hänen näkemiään kuolinhallusinaatioita. Henkilö, joka kertoo Jacobille kaiken olleen vain kokeen aiheuttamaa oireilua, on oletettavasti Jacobin alitajunta, joka pyrkii hylkäämään ajatuksen, että Jacob olisi kuolemassa. Lopussa Jacob hyväksyy oman kuolemansa ja astuu portaita tuonpuoleiseen (Jacob's ladder, Jaakobin portaat, jotka ovat Raamatussa portaikko taivaaseen).

Jacob julistetaan elokuvan lopussa vietnamilaisessa kenttäsairaalassa kuolleeksi, ja hän kuolee hymy kasvoillaan.

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Harri Närhi moittii, ettei elokuva jaksa ylläpitää mielenkiintoa loppuun saakka. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
E-100:n runko sen jouduttua brittien haltuun.
**Panzerkampfwagen E-100** oli saksalainen superraskas panssarivaunu, jota kehiteltiin toisen maailmansodan lopussa.

Kehitystyö
----------

Waffenamt tilasi suunnitelman vaunusta kesäkuussa 1943. Se oli raskain *Entwicklung-sarjan* (E) panssarivaunu. Tarkoituksena oli standardisoida, eli saada mahdollisimman moni komponentti sopimaan muihin E-sarjan vaunuihin. Projekti oli rinnakkainen Porschen Maus-panssarivaunulle. Adlerwerke esitteli E-100-suunnitelman maaliskuussa 1944. Heinäkuussa 1944 Adolf Hitler määräsi superraskaiden vaunujen projektit lakkautettavaksi. Työtä jatkettiin kuitenkin hitaalla vauhdilla kolmen työntekijän kootessa vaunua.

Suunnitelmissa oli käyttää vaunussa HL230-moottoria tai uutta 1 200 hevosvoiman moottoria, jota ei vielä ollut olemassa. HL230 oli sama moottori, jota käytettiin Panther- ja Tiger II -panssarivaunuissa. Sen teho oli riittävä 45-tonniselle Panther-tankille ja alitehoinen jo 70-tonniselle Tiger II:lle.

Rungossa oli viisto panssari, tyypillinen vuoden 1943 loppupuolen ratkaisu, jolla saatiin panssariin lisää suojavaikutusta lisäämättä kuitenkaan painoa. Panssarin paksuus oli edessä 200 millimetriä, sivussa 120 millimetriä ja takana 150 millimetriä. Tykkitornin panssaroinnin paksuus vaihteli 80–200 millimetrin välillä. Telapyörät olivat limittäiset, niin kuin Tiger II:ssa ja Pantherissa.

Ensimmäinen prototyyppi ei koskaan valmistunut, ja liittoutuneet löysivät sen tehtaalta vuonna 1945. Vielä keskeneräinen vaunu kuljetettiin Britanniaan tutkittavaksi, minkä jälkeen se romutettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  E 100 (Entwicklung 100) *Tank Encyclopedia*. Viitattu 31.7.2022. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Chamberlain, Peter & Doyle, Hilary: *Encyclopedia Of German Tanks Of World War Two*. 1999.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **E-100** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Panzerkampfwagen E-100 

Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa

|  |  |
| --- | --- |
| Panssarivaunut | Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t) |
| Telatykistö | Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40 |
| Rynnäkkötykit | StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger |
| Panssarintorjuntavaunut | Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant |
| Puolitelavaunut | SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254 |
| Panssariautot | SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ |
| Ilmatorjuntavaunut | Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t) |
| Prototyypit | Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil |
| Suunnitelmat | Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster |
**Emmi Rakkolainen** (s. 8. syyskuuta 1996 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Naisten Liigassa KJT:tä, Espoo Bluesia ja Kiekko-Espoota kaudesta 2013–2014 alkaen. Hän on kauden 2018–2019 loppuun mennessä pelannut liigassa 167 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 56 maalia ja saanut 70 syöttöpistettä. Liigan pudotuspeleissä hän on 16 ottelussa tehnyt kaksi maalia ja saanut kymmenen syöttöpistettä. Hän voittanut yhden SM-kullan.

Rakkolainen on pelannut Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa 24 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia sekä saanut seitsemän syöttöpistettä. Hän on osallistunut kaksiin ikäluokan MM-kilpailuihin. Hän on ennen kauden 2019–2020 alkua pelannut Suomen naisten maajoukkueessa yhdeksän ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hänet valittiin vuoden 2020 MM-kilpailuihin, jotka kuitenkin peruttiin koronavirusepidemian vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Naisten SM-sarjan kenttäpelaajarekisteri 1982–2019 (s. 545) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
2. 1 2 3  Tuloksia, rahapelejä ja tv-urheilua.  *Helsingin Sanomat*, 5.3.2020, s. A35.
3. ↑  Alle 18-v. naisten maaottelupelaajat (s. 364) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
4. ↑  Naisten A-maaottelupelaajat (s. 362) *Jääkiekkokirja 2020*. Viitattu 5.3.2020.
5. ↑  Teiskonlahti, Kirsi & Holma, Joel: Jääkiekon naisten MM-kilpailut perutaan koronaviruksen takia – miesten kisojen kohtalo vielä auki: "Nyt jäitä hattuun"  7.3.2020. Yle. Viitattu 8.3.2020.
**D’or Fischer** (s. 12. lokakuuta 1981 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-israelilainen koripalloilija, joka edustaa Ligat ha'Alissa pelaavaa Hapoel Jerusalem BC:tä ja Israelin koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 211-senttinen ja 116-kiloinen Fischer on sentteri.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Fischer siirtyi synnyinmaastaan Yhdysvalloista Puolan KK Włocławekiin vuonna 2005. Vuoden hän pelasi Yhdysvaltain Roanoke Dazzlessa. Vuodet 2006-2007 Fischer pelasi Saksan Bundesliigan KWE Baskets Oldenburg. Vuodet 2007-2008 hän edusti Belgian Ligue Ethiasin Bree BBC:tä, jossa hänet valittiin kerran sarjan MVP:ksi. Seuraavaksi, vuodet 2008-2010, Fischer edusti israelilaista Maccabi Tel Aviv BC:tä, jossa hän voitti kerran Ligat ha'Alin ja kerran Israelin cupin.

Kauden 2010-2011 Fischer pelasi Espanjan suurseurassa Real Madridissa ja kauden 2011-2012 saman sarjan CB Bilbao Berrissä. Kauden 2012-2013 hän vietti ukrainalaisessa BK Donetskissa. Seuraavaksi kaudeksi hän vaihtoi jälleen seuraan, nyt Saksan Bundesliigan Brose Basketsiin, jossa hänet valittiin tähdistöjoukkueeseen. Kauden 2014-2015 Fischer pelasi Venäjän UNIKS Kazanissa.

Kaudeksi 2015-2016 Fischer siirtyi Israeliin, Hapoel Jerusalem BC:n riveihin.

### Maajoukkueura

Fischer sai vuonna 2014 Israelin kansalaisuuden ja debytoi samana vuonna maan maajoukkueessa. Hän kuuluu joukkueeseen myös vuoden 2015 EM-kilpailuissa.

Saavutukset
-----------

### Seuratasolla

**Maccabi Tel Aviv BC**

* Ligat ha'Al: 2009
* Israelin cup: 2010

### Henkilökohtainen

* Ligue Ethiasin MVP: 2008
* Bundesliigan tähdistöjoukkue: 2014

Lähteet
-------

1. 1 2
**Jaama jõgi** on (vir. *Jaama jõgi, Struga jõgi*, ven. Cтруга) Viron Alutagusen kunnassa virtaava pieni joki, jonka pääosa valuma-alueesta sijaitsee luonnonsuojelualueella. Joki laskee Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta Jaamassa aivan Peipsijärven luusuan tuntumassa.

Joen kulku
----------

Joki virtaa joka sijaitsee Alutagusen alangolla. Se saa alkunsa Agusalun soidensuojelualueelta 2,5 kilometriä Agusalun kylästä etelään päin. Se virtaa etelään Kassisaare Heinan ja Feodori soon välistä ja kääntyy itään kohti Narvanjokea. Se saapuu perattua uomaa (Keetsemani kraavi) pitkin Struugan luhtamaalle, jossa Narvanjoen jäänteet tekevät pyöreän muotoisia ja jokea paljon leveämpiä silmukoita Jaaman kylän eteläpuolella. Näitä lahtimaista joensuun osuutta kutsutaan Strugaksi ja joen alajuoksulla on joitakin saariakin. Strugaa kutsutaan myös Vanajõeksi. Joen pituudeksi ilmoitetaan alle 16 kilometriä ja sen valuma-alueen pinta-alaksi saadaan 47 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Teksti on osittain käännös vironkielisestä artikkelista et:Jaama jõgi, ja nämä kohdat on tarkistamatta muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Keskkonnaregister: Jaama jõgi (VEE1062300) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 7.11.2019. (viroksi)
2. 1 2  Annov, Merle & Kurrel, Kadri & Lepik, Leida: *Eesti teedeatlas*, s. 46. Tallinna: Regio, 2014. ISBN 978-9949-520-16-9. toimitus (viitattu 7.11.2019). (viroksi),(englanniksi)
Guido Brignone vuonna 1930.
**Guido Brignone** (6. joulukuuta 1886 Milano – 6. maaliskuuta 1959 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.

Näyttelijäperheeseen syntynyt Brignone aloitti elokuvauransa vuonna 1913. Hän toimi aluksi näyttelijänä Film d’Arte Italianalla ja työskenteli seuraavalla vuosikymmenellä ohjaajana kaikilla suurilla italialaisstudioilla. Brignone ohjasi muun muassa joukon Maciste-elokuvia, joista tunnetuin on *Maciste Helvetissä* (*Maciste all’Inferno*, 1926). Italian elokuvateollisuuden lamavuosina Brignone työskenteli Ranskassa ja Saksassa ja palasi äänielokuvan kauden alkaessa Stefano Pittalugan uudistamalle Cines-studiolle.

Brignone ohjasi uransa aikana yli 30 eri tyylilajeja edustavaa elokuvaa. Niistä suosituin oli kuuluisan tenorin Tito Schipan tähdittämä melodraama *Vivere* (1937). Toisen maailmansodan jälkeen Brignone teki muun muassa musiikkielokuvia sekä napolilaismelodraamoja. Hänen viimeinen ohjaustyönsä oli peplum-elokuva *Nel segno di Roma* (1959).

Lähteet
-------

1. 1 2  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 53. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Guido Brignone
* Internet Movie Database: Guido Brignone (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hernán Alberto Büchi Buc** on chileläinen ekonomisti, joka toimi Augusto Pinochetin hallituksessa suunnittelu- ja finanssiministerinä. Büchin katsotaan kuuluneen Chicagon pojat -vaikuttajaryhmään, sillä hän opiskeli Yhdysvalloissa MBA-tutkinnon. Vuonna 1989 Büchi oli presidentin vaaleissa ehdokkaana mutta hävisi Patricio Aylwinille.

Poliittinen ura
---------------

Ennen Chilen valtakunnan politiikkaan siirtymistä Büchi työskenteli erilaisissa johtotehtävissä valtion omistamissa yrityksissä. Hänen ensimmäinen poliittinen luottamustoimi oli alivaltiosihteeri Chilen valtiovarainministeriössä, jossa hän työskenteli eläkejärjestelmän yksityistämisen parissa työministeri José Piñeran kanssa. 

Büchi nimitettiin vuonna 1983 Augusto Pinochetin toimesta suunnitteluministeriksi. Chilen talous oli ajautumassa lamaan samana vuonna, mikä teki suunniteluministerin salkusta todella haastavan. Büchi kuitenkin miellytti työllään Pinochetia ja sai vuonna 1985 finanssiminsterin salkun. Pinochetin hallituskauden loppuessa vuonna 1989 Büchi pyrki presidentiksi, mutta hävisi vaalit Patricio Aylwinille.

Lähteet
-------

1. ↑  Hernán Buchi Buc – Anales de la República *anales.cl*. Viitattu 31.8.2022. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
PowerviewPowerviewin sijainti Kanadan kartalla

**Powerview** on kylä Winnipegjoen varrella Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin 130 kilometrin päässä koilliseen Winnipegistä lähellä Winnipegjärven rantaa. Erämaamaisemissa sijaitsevan kylän asukasluku on noin 755 henkeä.

Kylä muodostettiin virallisesti vuonna 1951. Alueen historia juontaa juurensa aina 1700-luvulle. Alue asutettiin varhain, ja ensimmäinen asutuskeskus oli Winnipegjärven rannalla sijaitseva Fort Maurepas. 

Powerviewin kylän lähelle Pine Fallsiin rakennettiin 1940–1950-lukujen vaihteessa sanomalehtipaperitehdas, jonka käyttövoimaksi valjastettiin Winnipegjoen uoma. 

Kylän suurimmat työnantajat ovat Pine Falls Paper Company, joka työllistää noin 500 henkeä, sekä Manitoba Hydron omistamat MacArthur Fallsin, Great Fallsin ja Pine Fallsin voimalaitokset, jotka työllistävät useita paikallisia. Powerviewin koulu on myös merkittävä työllistäjä, ja se tarjoaa opetusta esikoululuokilta aina 12. vuosiluokalle saakka.

Aiheesta muualla
----------------

* Manitoba Community Profiles: Powerview, Manitoba (Arkistoitu – Internet Archive)
Osa biologian artikkelisarjaa
 **Evoluutio** 

Keskeisiä aiheita 

Yhteinen polveutuminen  
Evoluution todisteet

Prosessit ja lopputulokset 

Populaatiogenetiikka · Geneettinen variaatio · Mutaatio · Luonnonvalinta · Adaptaatio · Geneettinen ajautuminen · Geenivirta · Lajiutuminen · Sopeutumislevittäytyminen · Yhteistyö · Koevoluutio · Divergenssi · Konvergenssi · Paralleelinen evoluutio · Sukupuutto

Luonnonhistoria 

Elämän alkuperä · Elämän historia · Evoluution aikajana · Ihmisen evoluutio · Evoluutiopuu · Biodiversiteetti · Eliömaantiede · Taksonomia · Kladistiikka · Välimuotofossiili · Joukkosukupuutto

Evoluutioteorian historia 

Yleiskatsaus · Darwin ·   
Lajien synty · Moderni synteesi

Tutkimushaarat ja sovellukset 

Ekologinen genetiikka · Evoluutiolaskenta · Evoluutiopsykologia · Fylogenetiikka · Jalostus · Systematiikka

Yhteiskunnalliset vaikutukset 

Yhteiskunnalliset vaikutukset  
Vastustus

n · k · m

**Fylogenetiikka** (kreik. *phylon* 'rotu' + *geneia* 'alkuperä') on lajien polveutumishistoriaa eli fylogeniaa selvittävä evoluutiobiologian tutkimushaara. Fylogeneettinen systematiikka eli kladistiikka puolestaan tarkoittaa eliöiden luokittelua niiden polveutumishistorian perusteella.

Lajien polveutumista eli fylogeniaa kuvaavia sukupuita laadittaessa käytetään fossiilien lisäksi nykyisin elävien eliöiden rakennetuntomerkkien vertailua ja yhä enenevässä määrin niiden geenien sisältämää informaatiota (DNA-sekvensointi). Eri seikkojen perusteella laaditut sukupuut ovat aina hieman erilaisia. 

Fylogenioiden rekonstruointiin on kehitetty suuri joukko loogisia ja tilastollisia laskentamenetelmiä.

Lähteet
-------

1. ↑  phylogeny (n.) *etymonline.com*. Viitattu 24.5.2021. (englanniksi)

Katso myös
----------

* Kehityslinja

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fylogenetiikka**.
* Jyrki Muona: *Systematiikka, taksonomia, fylogenia ja luokittelu - sisältöä sanoihin* (Arkistoitu – Internet Archive)
Yrityksen 1901 tekemä vaihtovirtageneraattori yhdessä Sulzer-höyrymoottorin kanssa. Electropolis-museo, Mulhouse.
**Brown, Boveri & Cie. (BBC)** oli sveitsiläinen sähköalan yritys, joka valmisti muun muassa sähkömoottoreita, turbiineja ja sähköveturien sähköisiä osia. Sen perustivat Badeniin Sveitsissä vuonna 1891 Charles Brown ja Walter Boveri, jotka työskentelivät aikaisemmin Maschinenfabrik Oerlikonissa pääsähköinsinöörinä ja kokoonpano-osaston johtajana.

Brown Boverin ensimmäinen tilaus oli Badenin kaupungin sähkölaitoksen rakentaminen. BBC teki useita perustavanlaatuisia sähköalan keksintöjä, kuten kolmivaihevirran käyttöön ottamisen rakentamalla Frankfurtiin Euroopan ensimmäisen vaihtovirtaa tuottavan lämpövoimalaitoksen. Vuonna 1910 BBC oli Sveitsin suurin koneenrakennusalan yritys. BBC perusti ympäri Eurooppaa tytäryhtiöitä, joista osa oli liikevaihdoltaan suurempia kuin sveitsiläinen emoyritys. Eräät näistä käyttivät keskitysleirivankeja orjatyövoimana kansallissosialistisen Saksan hallitsemilla alueilla toisen maailmansodan aikana.

Vuonna 1939 BBC valmisti ensimmäisen teollista mittakaavaa olevan 4 MW tehoisen kaasuturbiinikäyttöisen sähkövoimalaitoksen Neuchâteliin Sveitsiin.

Vuonna 1988 BBC fuusioitui ruotsalaisen ASEAn kanssa muodostaen Asea Brown Boverin (ABB).

Lähteet
-------

1. ↑  Asea Brown Boveri  2001. Historisches Lexikon der Schweiz. Viitattu 1.1.2019. (saksaksi)
2. ↑  Brown, Boveri & Cie. Diplomatic Documents of Switzerland. Viitattu 1.1.2019. (saksaksi)
3. ↑  Die Schweiz, der Nationalsozialismus und der Zweite Weltkrieg:Schlussbericht University of Zurich. Viitattu 24.8.2019. (saksaksi)
4. ↑  Eckardt, D. and Rufli, P. "Advanced Gas Turbine Technology - ABB/ BBC Historical Firsts", ASME J. Eng. Gas Turb. Power, 2002, p. 124, 542-549

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brown, Boveri & Cie.** Wikimedia Commonsissa
**Tholos** (m.kreik. Θόλος) oli antiikin aikainen tholos eli pyörötemppeli Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta.

Historia
--------

Tholos rakennettiin myöhemmällä klassisella kaudella noin vuonna 380–360 eaa. Sen arkkitehdiksi mainitaan Theodoros Fokaialainen, joka kirjoitti Vitruviuksen mukaan rakennuksesta myös kirjan.

Delfoin Tholoksen rauniot.
Tholos on nykyisin Delfoin tunnetuimpia rakennuksia ja sitä on pidetty *tholos*-rakentamisen malliesimerkkinä ja yhtenä Delfoin kauneimmista rakennuksista. Toisaalta sen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan tunneta, sillä siitä ei ole säilynyt tietoa antiikin kirjallisuudessa, eikä paikalta ole löydetty asiaa valottavia piirtokirjoituksia. Rakennus on ollut mahdollisesti omistettu kaikille Athene Pronaian pyhäkköalueen jumalille ja myöhemmin Rooman keisareiden kultille. Toisaalta rakennuksen on arveltu liittyneen johonkin ktooniseen kulttiin. Rakennuksen on ehdotettu olleen myös muun muassa aarrekammio, heroon, prytaneion tai hoploteekki; Athenen, Artemiin tai tuulten temppeli; tai jonkun murhan sovitukseksi rakennettu rakennus. Pausanias ei viittaa siihen temppelinä.

Rakennus on restauroitu osittain vuonna 1938, ja siksi sen kolme pylvästä ja osa arkkitraavia on nykyisin pystyssä.

Rakennus
--------

Tholos on pyöreä peristyylirakennus, jonka halkaisija on noin 13,5 metriä ja ulkolaidalta noin 14,8 metriä, ja jonka korkeus on ollut 13,5 metriä. Se on tehty Pentelikon-vuoren marmorista ja rakennettu kolmiportaisen krepidoman päälle. Tholoksessa on ollut ulkolaidalla 20 doorilaista pylvästä. Rakennuksen keskellä oli pyöreä cella, jonka sisäseinissä oli mahdollisesti 10 korinttilaista puolipylvästä. Tämä on yksi varhaisimpia tunnettuja esimerkkejä korinttilaisten pylväiden käytöstä. Cellan sisäänkäynti oli eteläsivulta.

Tholoksen entablementtia, mukaan lukien neljä metooppia. Delfoin arkeologinen museo.
Pylväiden päällä oli arkkitraavi sekä doorilainen friisi, jossa vuorottelivat metoopit ja triglyfit. Metooppien veistoskoristelu esitti amatsonomakhiaa eli kreikkalaisten taistelua amatsoneja vastaan. Rakennuksen säilyneet koristeosat ovat Delfoin arkeologisessa museossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Delphi, Tholos (Building) *Perseus*. Viitattu 18.1.2021.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delphi, Phokis, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Vitruvius: *De architectura* 7, praef. 12.
4. 1 2  Sanctuary of Athena Pronaia at Delphi *The Museum of the Goddess Athena*. Viitattu 18.1.2021.
5. 1 2 3 4  The Sanctuary of Athena Pronaia - Delphi Tholos *Greek Thesaurus*. Viitattu 18.1.2021.
6. ↑  Darling, Janina K.: *Architecture of Greece*, s. 213. Reference guides to national architecture, ISSN 1550-8315. Greenwood Publishing Group, 2004. ISBN 9780313321528. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tholos** Wikimedia Commonsissa
Thoas (Lemnoksen kuningas) 
**Thoas** (m.kreik. Θόας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen ja Ariadnen poika ja Lemnoksen kuningas. Hän oli Hypsipylen isä ja Stafyloksen, Oinopionin ja Peparethoksen veli.

Thoas toimi sotapäällikkönä Rhadamanthyksen armeijassa, ja hän sai palkkioksi palveluksistaan Lemnoksen saaren.[1] Hän perusti saarelle Lemnoksen kaupungin, jonka kuninkaaksi hän ryhtyi. 

Thoas sai vaimonsa Myrinan kanssa tyttären, Hypsipylen. Kun Lemnoksen saaren naiset surmasivat myöhemmin kaikki saaren miehet, Hypsipyle säästi isänsä.[2] Yhden kertomuksen mukaan Hypsipyle kätki isänsä, mutta muut naiset löysivät ja surmasivat tämän ja myivät Hypsipylen Lykurgokselle orjaksi.[3] Toisessa versoissa Hypsipylen jätti isänsä ajelehtimaan merelle arkussa, jonka kalastajat löysivät ja toivat rantaan. Täällä hän nai nymfi Oinoen ja sai tämän kanssa pojan, Sikinoksen.[4] Kolmannessa versiossa Thoas pakeni veljensä Oinopionin luo Khioksen saarelle. Neljännessä Hypsipyle lähettää isänsä laivalla Tauriiseen, mutta tämän tultua ilmi Hypsipyle joutuu pakenemaan muilta naisilta. Hän kuitenkin jää merirosvojen vangiksi, jotka myyvät hänet Thebaan orjaksi Lykokselle.[5]

Thoaksella oli isältään saadut kaksi suurta hopeista maljaa, jotka Hefaistos oli takonut. Hänen kuolemansa jälkeen ne siirtyivät hänen tyttärelleen.[6]

Lähteet
-------

1. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 5.79.2 (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.7 (engl. käännös)
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.6.4 (engl. käännös)
4. ↑  Apollonios Rhodios: *Argonautika* 1.609-639 (engl. käännös)
5. ↑  Hyginus: *Fabulae* xv (engl. käännös)
6. ↑  Quintus Smyrnaeus: *Troijan tuho* iv.365–455 (engl. käännös)
John M. Browning tarkastelemassa BAR-kivääriä Winchesterin tehtaalla noin vuonna 1918
Yhdysvaltalainen pikakivääriampuja Ranskassa marraskuussa 1918. Hänen lipasvyönsä oikealla puolella näkyy teräksinen "kuppi" johon aseen tukki oli tarkoitus tukea lonkalta ampuessa.
Puolalainen Browning wz.1928
Ruotsalainen Kg m/21 suomalaisten joukkojen käytössä jatkosodassa. Kuva SA-Kuva
**Browning Automatic Rifle** (*Rifle, Caliber .30, Automatic, Browning, M1918*, myöhemmin *Browning Automatic Rifle, .30 Caliber, M1918A2*) **BAR M1918** on Yhdysvaltain armeijan ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa ja Korean sodassa käyttämä avoimelta lukolta ampuva, kaasumäntätoiminen pikakiväärimalli.

Historia
--------

Aseen suunnitteli 1917 John Browning korvaamaan ranskalaisen Chauchat-pikakiväärin ja Hotchkiss M1909:n konekiväärin. BAR oli alun perin tarkoitettu raskaaksi automaattikivääriksi, mutta sitä käytettiin suurimman osan sen urasta pikakiväärinä haaratuella varustettuna. Se on kevyin palveluksessa ollut .30-06 Springfield -patruunaa ampuva sarjatulikivääri, vaikkakin sen keveys ja ainoastaan 20 patruunan lipas haittasi käyttöä konekiväärin korvaajana.

Ensimmäiset Browning Machine Rifle-nimellä tuolloin tunnetut aseet valmistuivat Winchesterin tehtaalta joulukuussa 1917 ja toimitukset armeijalle alkoivat helmikuussa 1918. Kivääriä valmistivat Colt, Winchester ja Marlin-Rockwell. Siitä toivottiin ratkaisijaa ensimmäisen maailmansodan asemasotaan; automaattikiväärien oli tarkoitus tulituksellaan pitää vihollisen jalkaväki suojautuneena juoksuhautoihinsa hyökkäyksen edetessä ei-kenenkään-maan yli. BAR-ampujien lipasvyö oli varustettu teräs"kupilla" aseen tukin tukemiseksi ampujan edetessä lonkalta ampuen. 
Asetta valmistettiin 85 000 kappaletta ennen sodan loppua.

Kesäkuussa 1937 pieni määrä aseita muutettiin pikakiväärimalleiksi mallinimellä M1918A1.

Viimeinen BAR:in malli, pelkästään sarjatulta ampuva M1918A2 tuli käyttöön 1940. Tulinopeus oli säädettävissä "nopeaksi" 500–650 laukausta minuutissa ja "hitaaksi" 300–450. Tukijalat olivat tässä mallissa kiinnitetty piippuun, mutta ne usein hylättiin lähdettäessä hyökkäykseen. Vuonna 1942 muovinen tukki korvattiin pähkinäpuisella. Myöhemmin piippuun lisättiin kantokahva.

BAR oli käytössä vielä Korean sodassa ja aseapuna Etelä-Vietnamin armeijalla. Monin paikoin sitä käytettiin 1990-luvulle asti. Ruotsi (Kulsprutegevär m/21 ja m/37), Puola (Browning wz.1928) ja Belgia (FN M1930) kehittivät BAR:sta 1930-luvulla versioita, joissa oli erillinen pistoolikahva ja vaihdettava piippu.

Käyttö Suomessa
---------------

Muutamia satoja ruotsalais-ja belgialaisvalmisteisia BAR-pohjaisia pikakivääreitä oli käytössä myös Suomessa vuosina 1940-45 lähinnä rannikkolinnoitusjoukkojen käytössä. Aseita saatiin lisäksi pieniä määriä sotasaaliiksi Puna-armeijalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Modern Firearms - Browning Automatic Rifle BAR M1918

Aiheesta muualla
----------------

* The BAR-family in Sweden (englanniksi)
* The BAR-based LMG in Finland (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Browning Automatic Rifle**.
Näkymä vuonon toisella puolella sijaitseville Lyngsalpenen huipuille, kuten Store Jægervasstindenille ja Stortindenille, Riksvei 91 -tieltä Breivikeidetiä lähestyttäessä toukokuussa 2009.
**Fylkesvei 91** tai **Fylkesveg 91** (lyhennettynä **Fv91**; aiemmin *Riksvei 91* tai *Riksveg 91*, lyhennettynä *Rv91*) on tie, joka sijaitsee Tromssan läänissä, Pohjois-Norjassa. Tie kulkee Kaivuonossa sijaitsevan Olderdalenin ja Tromssan kunnassa sijaitsevan Fagernesin välillä. Tien pituus on 45,9 kilometriä, kun lauttavälejä ei lasketa mukaan.

Kunnat ja risteykset
--------------------

### Tromssan lääni

Kaivuono
Olderdalen
* E6, Olderdalen
* lautta Olderdalenista Lyngseidetiin (aika 35 minuuttia / 1 vaihto)

Yykeä
Yykeänmuotka
* Lyngseidet, lauttasatama
* Fv311 Lyngseidetistä Rastenesiin
* Rv868 Lyngseidetistä Otereniin

Svensby
* Fv312 Svensbystä Russelviin
* lautta Svensbystä Breivikeidetiin (aika 20 minuuttia / 1 vaihto)

Tromssa
Breivikeidet
* Breivikeidet, lauttasatama

Hov
* Fv51 Hovista Stordaliin

Fagernes
* E8, Fagernes
**Iijärvi** on keskikokoinen humusjärvi Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun maakuntarajalla Kuusamon ja Suomussalmen kunnissa. Sen pinta-ala on 7,2 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 165 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Iijärven ulottuvuus lännestä itään on 8,1 kilometriä. Järven keskiosasta ulottuu järven itäosan Sarviperään vähintään 20 metriä syvä vyöhyke, jonka syvimmät kohdat ovat 50–51 metriä. Syvänteen eteläpuolinen ranta on matala, puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee noin 50–150 metrin päässä rantaviivasta. Myös järven länsiosan Ahvenlahti on melko syvä. Järven pohjoisen osan muodostaa yli kilometrin levyinen Sakkolahti, joka on suurimmalta osin melko matala. Sakkolahden itäpuolella sijaitsee muusta järvestä erilleen kuroutunut Riitalampi, joka on matala. Iijärven itäosassa sijaitsee noin 30 aarin laajuinen Sarviperänsaari.

Iijärven rannat ovat melko alavaa metsää ja suota. Länsirannan Ahvenvaaran korkeustaso on noin 250 metriä merenpinnan yläpuolella, eli noin 30 metriä järven pinnan yläpuolella.

Iijärveen virtaa Sarvijoki idästä Sarvijärveltä (220,0 metriä mpy). Pohjoisesta virtaa Sakkojoki. Iijärven eteläpuolella sijaitsee Hypäs, jonka korkeustaso on sama kuin Iijärven, Hypäksen itäpuolella on Iso Haapolampi, jonka korkeustaso on 0,1 metriä ylempi. Iijärvi laskee Hypäksen kautta Huosiusjärveen (214,4 metriä mpy).

Iijärven ekologinen tila määriteltiin vuonna 2013 erinomaiseksi. Järven vesitilavuus on 61 194 000 kuutiometriä.

Iijärvi (59.531.1.010) kuuluu Iijärven lähialueeseen (59.531), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Iijärven valuma-alue (59.53) ja ensimmäinen Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Iijärvi on laajin Iijärven lähialueen 18:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Haapolampi, Huosiusjärvi ja Hypäs.

Kuusamossa on toinenkin Iijärvi. Se sijaitsee noin 30 kilometriä pohjoiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Iijärvi, vakavesi, Suomussalmi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 30.8.2021.
3. 1 2  Iijärvi. Järviwiki. Viitattu 30.8.2021.
4. ↑  Iijärven lähialue (59.531). Järviwiki. Viitattu 30.8.2021.
Brownstone-taloja New Yorkin Harlemissa
**Brownstone** tarkoittaa sekä punaruskeaa hiekkakiveä, joka on ollut Yhdysvalloissa suosittu rakennusmateriaali, että siitä rakennettuja taloja.

Yhdysvalloissa on useita ruskehtavan hiekkakiven esiintymiä. Tunnettuja esiintymiä ovat *New Jersey Brownstone*, *Hummelstown Brownstone* ja *Portland Brownstone*. Rakentamisessa yksi yleisimmistä oli Portland Brownstone. Tämän punertavanruskean hiekkakiven kerrostumia löytyy Yhdysvaltain itärannikon maaperästä pitkinä, kapeina kaistaleina. Portlandin hiekkakivi oli erittäin suosittu rakennusmateriaali 1800-luvulla. Sen yleisyys rakentamisessa johti siihen, että termi "brownstone" merkitsi käytännössä samaa kuin rivitalo.

Brownstone-talo on tiilestä muurattu kaupunkipientalo, jonka julkisivu on päällystetty punaruskealla hiekkakivellä eli niin sanotulla brownstone-kivellä. Brownstone-talo on useimmiten rivitalo, ja yksittäiset kapeahkot talot ovat kiinni toisissaan ja muodostavat yhtenäisen katunäkymän. Tyypillinen brownstone-talon julkisivu on taidokkaasti koristeltu, ja sen tyylikkyys ja jykevyys kuvastavat vaurautta sekä hyvää yhteiskunnallista asemaa.

Brownstone-talot olivat erittäin suosittuja Yhdysvalloissa 1800-luvun keskivaiheilla, ja niitä on rakennettu muun muassa New Yorkiin, New Jerseyhyn, Bostoniin ja Philadelphiaan keskiluokan asuinalueille. Etenkin New Yorkin Brooklyn on kuuluisa brownstone-arkkitehtuuristaan. Brooklynissa brownstone-taloja on runsaasti Brooklyn Heightsin, Carroll Gardensin, Park Slopen, Fort Greenen ja Bedford Stuyvesantin alueilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Wayne G. Powell: Portland Brownstone *academic.brooklyn.cuny.edu*. Viitattu 21.1.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Cate Corcoran: A Celebration of the New York City Brownstone 1840-1920 *brownstoner.com*. Viitattu 21.1.2023. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee 1890-luvulla ilmestynyttä sanomalehteä. Vuosina 1944–1945 ilmestyneestä iltapäivälehdestä kerrotaan artikkelissa Aftonposten (1944).*
*Aftonbladetin* ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Aftonposten** (vuosina 1892–1893 **Aftonbladet**, 1893–1895 **Helsingfors Aftonblad**) oli Helsingissä vuosina 1892–1900 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.

Lehden perusti faktori Viktor Pettersson. Sen kilpailija, kansanlehti *Folkvännen*, yhdistettiin pian *Aftonbladetiin*. Kesällä 1893 tehdyn konkurssin jälkeen lehti myytiin ruotsinmielisten muodostamalle yhtymälle, ja sen nimeksi tuli ensin *Helsingfors Aftonblad* ja vuonna 1895 *Aftonposten*. Linjaltaan se oli maaseutuväestölle tarkoitettu ruotsinmielinen, kansanvalistusta korostava uutislehti. Jo aikaisemmin sensuurista kärsinyt *Aftonposten* sai helmikuun manifestin jälkeen määräaikaisen lakkautustuomion, ja syyskuussa 1900 kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti sen kokonaan. Lehden seuraajaksi perustettiin saman vuoden lopussa *Dagligt Allehanda*.

Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki liikkui 3 000 kappaleen molemmin puolin.

Päätoimittajat
--------------

* Viktor Petterson (1892–1893)
* Ossian Reuter (1893–1895)
* Frans Johan Valbäck (1895–1898)
* Ernst Gråsten (1898–1900).

Lähteet
-------

* *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen lehdistön historia 5, s. 18
2. ↑   Suomen lehdistön historia 5, s. 49
3. ↑  Suomen lehdistön historia 5, s. 19

Aiheesta muualla
----------------

* *Aftonbladet* digitoituna kansalliskirjastossa
* *Helsingfors Aftonblad* digitoituna kansalliskirjastossa
* *Aftonposten* digitoituna kansalliskirjastossa
JousiammuntaJousiammunta
**Vuoden kesäolympialaisten jousiammunta** järjestettiin 27. – 30. heinäkuuta 1976 Joliettessa, Montrealissa, Kanadassa. Tämä oli kuudes kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 64 osanottajaa 27 eri maasta, joista miehiä oli 37 ja naisia 27. Tapahtumia oli kaksi.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Miesten yksilökilpailu |  YhdysvallatDarrell Pace |  JapaniHiroshi Michinaga |  ItaliaGiancarlo Ferrari |
| Naisten yksilökilpailu |  YhdysvallatLuann Ryon |  NeuvostoliittoValentina Kovpan |  NeuvostoliittoZebiniso Rustamova |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3. |  Japani | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4. |  Italia | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Archery at the 1976 Montréal Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

JousiammuntaJousiammunta olympialaisissa
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924–1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1976 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Vihtarin työväentalo** sijaitsee Heinävedellä Vihtarin rautatieaseman läheisyydessä. Talolla on sekä historiallisia, maisemallisia että rakennushistoriallisia arvoja.

Historia
--------

Vihtarin työväenyhdistys rakensi alkuperäisen työväentalon vuosina 1909-1910. Se kuitenkin purettiin vuonna 1938 rautatien rakennuksen tieltä. Nykyinen talo on rakennettu vuonna 1938. Talo on rakennettu pääosin talkoilla.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen ja taitekattoinen. Se on vuorattu ulkopuolelta rimalaudoilla vuonna 1954. Alkuperäinen pärekatto muutettiin vuonna 1954 peltikatoksi. Sisäkatto on lautaa, ja sisäseinät on vuorattu halltex-levyillä. Talossa on alkuperäinen uunilämmitys. Siinä ei ole vesijohtoa eikä viemäriä.

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja juhlia.(1982)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hilla Tarjanne: Etelä-Savon kulttuuriperintötietokanta Etelä-Savon maakuntaliitto, Etelä-Savon ely-keskus ja Riihisaari – Savonlinnan museo. Viitattu 11.12.2022.
2. 1 2 3 4  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Vihtori Alava** (ent. **Forsberg**; 23. syyskuuta 1870 Virolahti – 5. huhtikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, joka tutki suomalais-ugrilaisia kieliä ja kansanrunoutta.

Elämä ja ura
------------

Alava oli kotoisin Virolahdelta. Hänen isänsä oli maanviljelijä ja majatalonpitäjä. Jo koulupoikana Alava innostui keräämään kansanrunoutta kotiseudullaan ja kauempanakin. Ylioppilaaksi päästyään 1890 hän jatkoi harrastustaan, joka johti tutkimaan kansan elämää, varsinkin sen henkistä perinnettä.

Alava aloitti kansantietouden keruun Länsi-Inkerissa kesällä 1891. Tältä matkalta Alava sai kootuksi runoja ja loitsuja seka taikoja ja satuja kaikkiaan 1 541 numeroa. Tämän jälkeen hän teki tutkimusmatkansa Inkeriin vuosina 1892 (Kurkolanniemi), 1894 (Pohjois-Inkeri), 1897 (Narvusi ja Kattila) ja 1901 (Länsi- ja Keski-Inkeri). Koottuja kansanrunoja on painettu *Suomen kansan vanhat runot* -teossarjaan, pelkästään länsi-inkeriläisiä runoja on siinä lähes 400 sivua, ne hän on itse toimittanut julkisuuteen vuonna 1916. Vuonna 1895 hän teki matkan Tverin Karjalaan.

Alava oli vuodesta 1903 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannusvaraston hoitaja. Hän toimi vuosien 1905–1905 viimeisillä säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn pikakirjoittajana sekä uuden eduskunnan pikakirjoittajana vuosina 1907–1908. Alava osallistui Maalaisliiton perustamiseen. Hän toimitti Helsingissä ilmestyneitä *Talonpojan Lehteä* ja *Maalaista* vuosina 1906–1907.

Inkeriläisten kansantietoutta kootessaan Alavalla oli aikomus ryhtyä selvittämään sitä tutkimuksissaan, mutta muut tehtävät tulivat esteeksi ja näin hänen oli luovuttava tiedemiehen tutkimuksista. Elämänuransa aikana hän toimi muun muassa opettajana, kanslistina, liikemiehenä ja viimeksi kirjanpitäjänä kuolemaansa asti.

Muuta
-----

Tulevat Viron valtionpäämiehet Konstantin Päts ja Jaan Teemant asuivat vuosina 1906–1908 Alavan omistamalla Mäkelän maatilalla Helsingin maalaiskunnan Hämeenkylässä. Alava tarjosi heille piilopaikan, sillä he olivat paenneet Virosta saatuaan kuolemantuomion toiminnastaan vuoden 1905 vallankumouksen aikana. Alava oli hankkinut Skobbas-nimisestä talosta erotetun Mäkelän tilan kesänviettopaikakseen vuonna 1902.

Tuotantoa
---------

* *Vatjalaisia häätapoja, lauluja ja -itkuja* (1908)
* *Matkamuistelmia Tverin Karjalasta kesällä 1895* (1912)

Lähteet
-------

* Haltsonen, Sulo: "Vihtori Alava satavuotismuisto". Lehdessä *Inkeriläisten Viesti* 10/1970.

### Viitteet

1. 1 2  Seppo Zetterberg: *Kulttuuria ja kumouspuuhia: Helsingin virolaisyhteisö 1900-luvun alussa*, s. 88, 92, 94–95, 97, 190. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2013.

Aiheesta muualla
----------------

* V. Alava : Vanhassa Inkerissä keräilymatkoilla. Muistelmia 35 vuoden takaa, Helsingin Sanomat, 27.11.1927, nro 322, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
JousiammuntaJousiammunta
**Vuoden 1908 kesäolympialaisten jousiammunta** järjestettiin 17. – 18. heinäkuuta 1908 Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä oli kolmas kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 57 osanottajaa kolmesta eri maasta, joista miehiä oli 32 ja naisia 25. Tapahtumia oli kolme.

Mitalistit
----------

### Miehet

William Dod.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Kaksoisyorkilaiskierros |  Yhdistynyt kuningaskuntaWilliam Dod | 815 |  Yhdistynyt kuningaskuntaReginald Brooks-King | 768 |  YhdysvallatHenry Barber Richardson | 760 |
| Mannermainen tyyli |  RanskaEugène Grisot | 263 |  RanskaLouis Vernet | 256 |  RanskaGustave Cabaret | 255 |

### Naiset

Queenie Newall.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Kaksoiskansalliskierros |  Yhdistynyt kuningaskuntaQueenie Newall | 688 |  Yhdistynyt kuningaskuntaLottie Dod | 642 |  Yhdistynyt kuningaskuntaBeatrice Hill-Lowe | 618 |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 2. |  Ranska | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 17. Otava, 1970.

JousiammuntaJousiammunta olympialaisissa
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924–1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1908 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Haavipallo | Jalkapallo | Jeu de paume | Jousiammunta | Köydenveto | Maahockey | Miekkailu | Moottoriveneily | Nyrkkeily | Paini | Poolo | Purjehdus | Pyöräily | Racquets | Rugby | Soutu | Taitoluistelu | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: pt:Tiro com arco nos Jogos Olímpicos de Verão de 1908