recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konfliktiarkeologia** on arkeologian suuntaus, jonka tavoitteena on tutkia sodan ja väkivallan materiaalisia jäänteitä.

Suuntauksen voidaan nähdä alkaneen 1990-luvulta, jolloin useat arkeologit kyseenalaistivat vallitsevan käsityksen esihistorian rauhanomaisuudesta.. Samaan aikaan 1800-luvulla käytyjen Little Bighornin ja Palo Alton taisteluiden taistelukentillä tehdyt tutkimukset osoittivat arkeologisen tutkimuksen potentiaalin myös yksittäisten taisteluiden tutkimuksessa. Kiinnostus levisi vähitellen koskemaan myös tuoreempia konflikteja ja ensimmäinen 1900-luvun konfliktien arkeologiaa käsittelevä konferenssi järjestettiin Kapkaupungissa vuonna 1999.

Suomalaisten arkeologien keskuudessa 1900-luvun konfliktien arkeologisia tutkimuksia pidettiin vielä 2000-luvun alussa laajalti merkityksettöminä, mutta asenteet ovat sittemmin muuttuneet, ja konfliktiarkeologia on herättänyt yhä kasvavaa kiinnostusta sekä arkeologien että suuren yleisön keskuudessa. 2010-luvun suomalaisiin konfliktiarkeologisiin tutkimuskohteisiin kuuluu muun muassa Hangossa toiminut Neuvostoliiton merisotilaallinen tukikohta sekä Porissa toiminut Luftwaffen huoltokenttä.

Lähteet
-------

* Carman, John: *Archaeologies of Conflict*. Bloomsbury, 2013. ISBN 9781472518255.

* Seitsonen, Oula: *Digging Hitler’s arctic war: Archaeologies and heritage of the Second World War German military presence in Finnish Lapland*. Helsingin yliopisto, 2018. ISBN 978-951-51-4037-1.

### Viitteet

1. ↑  Kauhanen, Riku: Etiikka konfliktiarkeologiassa.  *Arkeologipäivät 2014: Eettiset kysymykset arkeologiassa & Yhteisöarkeologia*, 2015.  Suomen arkeologinen seura.
2. ↑  Carman 2013: 6
3. ↑  Carman 2013: 7
4. ↑  Seitsonen 2018: 23
5. ↑  Fast, Jan & Väisänen, Teemu: Rintama lähimpänä Helsinkiä – Hanko 1941 -hanke.  *Muinaistutkija 1/2020*,.  Suomen arkeologinen seura.
6. ↑  Väisänen, Teemu: Feldluftpark Pori: Luftwaffen huoltokenttää tutkimassa.  *SKAS 1/2020*,.  Suomen keskiajan arkeologian seura.
**Vantaan lapsibaletti** oli Vantaan vuosina 1983–2010 toiminut lasten balettiopetukseen erikoistunut ja taiteen perusopetusta antanut koulu, jota ylläpiti samanniminen rekisteröity yhdistys (Vantaan lapsibaletti ry). Vuonna 2010 oppilaita ilmoitettiin olleen noin 140. Opetusta balettikoulu antoi ainakin toimipisteessään Myyrmäen kaupunginosan Louhelassa.

Lapsibaletin perustivat vuonna 1983 ja sitä johtivat pitkään balettipedagogi ja koreografi Marin Veltchev ja hänen vaimonsa tanssitaiteilija Tamara Popova-Veltcheva. Lapsibaletti perustettiin Vantaalle kun vuonna 1950 balettipedagogi Airi Säilän perustaman balettikoulun opetuksen vastattavakseen saaneet Marin Veltchev ja Tamara Popova-Veltcheva siirsivät koulun Vantaalle vuonna 1983.  Taiteen laajaa perusopetusta se antoi vuodesta 1993 lähtien. Vuonna 2005 vetovastuun otti Maria Hostikka.

Tunnustuksena ansioistaan balettikasvatuksessa Vantaan lapsibaletti sai yhdessä perustajiensa kanssa Vantaan kulttuuripalkinnon vuonna 2005. Useat lapsibaletin oppilaista päätyivät myöhemmin ammattitanssijoiksi ja tanssinopettajiksi.

Vantaan lapsibaletin toiminta päättyi kesällä 2010. Lapsibaletti kärsi loppuvaiheessa muun muassa rahoitusvaikeuksista. Päättymisvaiheessa lapsibalettia veti vs. rehtori Erja Asikainen-Sallinen, joka osaltaan ilmoitti myös aikomuksesta sulauttaa Vantaan lapsibaletin toiminta osaksi suurempaa Vantaan tanssiopistoa. Monet lapsibaletin opettajista ja pääosa oppilaista siirtyvätkin vuonna 2010 Vantaan tanssiopistoon. Ainakin osa opettajista siirtyi muualle tanssipedagogeiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suve Pääsukene: Arkistoitu kopioSukupolvenvaihdos Lapsibaletissa  4.4.2005. vantaalla.info.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 14.7.2016.
2. 1 2  Vantaan tanssikouluista tulee pian yhtä puuta  31.3.1010. Vantaan Sanomat, arkisto via lehtiluukku.fi. Viitattu 14.7.2016.
3. 1 2  Anne Kauppinen-Wikström: Arkistoitu kopioKuolleet: Balettimestari koulutti nuoria tanssijoita. Tanssitaiteilija, koreografi Marin Veltchev  10.11.2012. Helsingin Sanomat, hs.fi.  Arkistoitu 10.8.2016. Viitattu 14.7.2016.
4. ↑  Vantaan kulttuuripalkinto Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 14.7.2016.
5. ↑  Vantaan Lapsibaletin jatko yhä vaakalaudalla  19.5.2010. yle.fi. Viitattu 14.7.2016.
6. ↑  Vantaan lapsibaletti ry Kauppalehti, kauppalehti.fi. Viitattu 14.7.2016.
7. ↑  Maria Hostikka Lumoavan tanssin keskus, amina.fi
**Vantaan kaupungin asukaslehti**, tai lyhyemmin **Asukaslehti** on Vantaan kaupungin julkaisema tiedotuslehti vantaalaisille. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Asukaslehti on pääosin suomenkielinen, mutta siinä on myös ruotsinkielistä sisältöä sekä lyhyet jutut englanniksi ja venäjäksi. 

Lehti sisältää vuosittain myös kaavoituskatsauksen, jolla Vantaan kaupunki viestii eri suuralueidensa asemakaavojen muutoksista ja kaupunginosien palvelujen rakentamisesta.

Aiemmin kaupunki on julkaissut Vantaa-tiedotuslehteä vuosina 1974-1997.

Jakelu
------

Asukaslehti jaetaan jokaiseen vantaalaiseen kotiin. Lehti on saatavissa myös pdf-muodossa Vantaan kaupungin sivujen kautta. 

Lehden voi noutaa luettavaksi myös seuraavista käsijakelupisteistä: 

* Tikkurilan yhteispalvelu (Vantaan matkakeskus, Ratatie 7),
* Korson yhteispalvelu (Lumo, Urpiaisentie 14),
* Myyrmäen yhteispalvelu (Myyrmäkitalo, Kilterinraitti 6),
* Tikkurilan kirjasto (Lummetie 4),
* Vantaan taidemuseo (Paalutori 3)
* Vantaan kaupungin museo (Hertaksentie 1).

Lähteet
-------

1. 1 2  Asukaslehti Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 16.7.2022.
2. ↑  Pekka Kivekäs: Mielipide: Vantaan kaupunki ei edistä talvipyöräilyä, vaan estää sen – "Kävely- ja pyörätiet ovat päiväkaudet auraamattomina"  17.1.2019, päivitetty 17.4.2020. Vantaan Sanomat, vantaansanomat.fi. Viitattu 16.7.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Vantaan kaupungin asukaslehti 2/2022 (7.5.2022, pdf) (vantaa.fi)
* Vantaan kaupungin asukaslehti 1/2022 (5.3.2022, pdf) (vantaa.fi)
* Vantaan kaupungin asukaslehden verkkosivut (vantaa.fi)
Halkaistu ja kokonainen Granny Smith -omena.
**Granny Smith** on Australiasta vuoden 1865 paikkeilta peräisin oleva omenalajike, jonka kehitti vahingossa brittiläinen maahanmuuttaja Maria Ann *"Granny"* Smith. 

Lajiketta kasvatettiin myös Uudessa-Seelannissa, josta se siirtyi Englantiin noin vuonna 1935 ja Yhdysvaltoihin 1972. Omenat ovat väriltään vaaleanvihreitä ja koostumukseltaan rapeita ja mehukkaita. Ne ovat hieman kovempia kuin muut vihreät omenat. Maultaan ne ovat kirpeän happamia. Granny Smith -omenat soveltuvat erityisen hyvin ruoanlaittoon, mutta myös syötäväksi sellaisinaan. Niitä suositaan etenkin salaateissa, sillä happamuutensa vuoksi omena ei tummu viipaloituna yhtä nopeasti kuin muut lajikkeet.

Granny Smith -lajike tarvitsee melko pitkän kasvukauden, joten sen viljelyä suositaan omenankasvatusseutujen leudoimmilla alueilla. Australiassa vietetään vuosittain Granny Smith -festivaalia, jossa juhlistetaan suositun omenan ensimmäistä kasvupaikkaa.

Juuri kyseisen lajikkeen omena esiintyy Apple Recordsin logona.

Lähteet
-------

1. ↑  Granny Smith and her Apples (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
2. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 15/2014, s.72

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Granny Smith**.
Atjurjevon piiri Mordvan tasavallan kartalla.
**Atjurjevon piiri** (ven. Атю́рьевский райо́н, *Atjurjevski raion*) on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1937 perustetun piirin pinta-ala on 827,1 neliökilometriä. Asukkaita on 9 100 henkeä (vuonna 2015).

Atjurjevon piiri sijaitsee Mordvan tasavallan länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Temnikovin, idässä Krasnoslobodskin, kaakossa Kovylkinon sekä lounaassa ja lännessä Torbejevon piireihin.

Piirin itäosassa on metsäaroa ja länsiosassa sekametsää. Tärkeimmät joet ovat Javas, Ljatša ja Šustrui. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi ja hiekka.

Hallinnollinen keskus on Atjurjevon kylä. Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Atjurjevo, Arga, Bolšoi Šustrui, Dmitrijev Usad, Kamenka, Kišaly, Kurtaški, Mordovskaja Kozlovka, Novotšadovo, Perevesje, Strelnikovo ja Volno-Nikolskoje. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, mokšalaisia ja tataareja.

Piirin läpi kulkee Moskovan ja Saranskin välinen maantie. Pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa viljaa, perunaa, lihaa, maitoa ja villaa. Paikallislehtenä ilmestyy *Selskije vesti*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Mordovija: Entsiklopedija v dvuh tomah, tom 1*, s. 138–139. Saransk: Mordovskoje knižnoje izdatelstvo, 2003. ISBN 5-7595-1543-8. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po munitsipalnym obrazovanijam na 1 janvarja 2015 goda *gks.ru*.  Arkistoitu 14.5.2020. Viitattu 28.11.2015.
3. 1 2  Atjurjevski raion *aturevo.e-mordovia.ru*.  Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 28.11.2015.
4. ↑  Spisok selskih poselenij Atjurjevskogo munitsipalnogo raiona *aturevo.e-mordovia.ru*.  Arkistoitu 8.12.2015. Viitattu 28.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Atjurjevon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Mordvan piirit ja *kaupunkipiiri*
Ardatov •
Atjaševo •
Atjurjevo •
Bolšije Berezniki •
Bolšoje Ignatovo •
Dubjonki •
Insar •
Itšalki •
Jelniki •
Kadoškino •
Kotškurovo •
Kovylkino •
Krasnoslobodsk •
Ljambir •
Romodanovo •
Ruzajevka •
*Saransk* •
Staroje Šaigovo •
Temnikov •
Tenguševo •
Torbejevo •
Tšamzinka •
Zupova Poljana
**Aorttaläppäleikkaus** on kirurginen toimenpide, joka kohdistuu sydämen aorttaläppään.

Kaavakuva
---------

|  |  |
| --- | --- |
| 1. Oikea eteinen
2. Vasen eteinen
3. Yläonttolaskimo
4. Aortta
5. Keuhkovaltimo
6. Keuhkolaskimo
7. Hiippaläppä (mitraaliläppä)
8. **Aorttaläppä**
9. Vasen kammio
10. Oikea kammio
11. Alaonttolaskimo
12. Kolmipurjeläppä (trikuspidaaliläppä)
13. Keuhkovaltimoläppä (pulmonaaliläppä)
 |  |

  

Aorttaläppä sijaitsee sydämen vasemman kammion ulosvirtauskanavan suulla. Sen tehtävä on aueta sydämen supistuessa, jotta veri pääsee virtaamaan aorttaan, ja sulkeutua sydämen supistusvaiheen jälkeen, jotta veri ei virtaa taaksepäin takaisin vasempaan kammioon. Aorttaläppä on normaalisti kolmipurjeinen, mutta 1–2 prosentilla ihmisistä kaksipurjeinen.

Aorttaläpän sairaudet
---------------------

Aorttaläppä voi ahtautua, vuotaa tai tehdä molempia. Yleisin kirurgista hoitoa vaativa aorttaläppävika on ikään liittyvä aorttaläpän kalkkeutuminen ja sen aiheuttama ahtauma eli stenoosi. Toiseksi yleisin leikkaushoitoa vaativa sairaus on kaksipurjeiseen aorttaläppään kehittyvä ahtauma, vuoto tai molemmat.

Yleensä aorttaläpän vikoja ei operoida, jos potilas on oireeton. Syy tähän on se, että leikkauskuolleisuus on suurempi kuin oireettoman potilaan kuolleisuus.

Oireiden ilmaantuessa kirurginen hoito on tarpeellinen. Sairasta aorttaläppää ei yleensä pystytä leikkauksella korjaamaan toimivaksi, vaan läppä joudutaan vaihtamaan.

Leikkauksen kulku
-----------------

Läpän vaihto tapahtuu yleensä avosydänleikkauksessa. Avosydänleikkauksessa potilaan rintalasta halkaistaan nukutuksen aikana. Rintalasta levitetään auki. Sen jälkeen potilas liitetään sydän-keuhkokoneeseen ja sydän pysäytetään.

Vioittuneen läpän tilalle voidaan asentaa keinoläppä tai eläinmateriaalista valmistettu bioläppä. Keinoläpän etuna on sen hyvä kestävyys, ja haittapuolena on sen vaatima pysyvä varfariini-verenohennuslääkitys. Bioläppä vaatii ohennuslääkitystä ainoastaan jonkin aikaa leikkauksen jälkeen, mutta bioläpän kestävyys on huonompi.

Aorttaläppäleikkaukseen liittyy muutaman prosentin leikkauskuolleisuus.

Kehitteillä on tekniikoita, joissa uusi läppä voitaisiin laittaa paikoilleen ilman avosydänleikkausta.

Katso myös
----------

* Sydämen läppäviat

Lähteet
-------

Artikkeli perustuu pääosin lähteeseen The Society of Thoracic Surgeons: Aortic valve replacement (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Duodecim 2000;116(22):2461–3 Toimitus "Leikkaus usein vaarallisempi kuin tauti oireettomalle aorttastenoosipotilaalle"
2. ↑  Duodecim 2003;119(5):378 Toimitus "Aorttatekoläppä paikoilleen sydänkatetrilla"
**Anšan** oli yksi muinaisen Elamin pääkaupungeista. Nykyisin **Tall-i Malyanin** rauniokumpuna tunnettu paikka sijaitsee 46 kilometriä Shirazin kaupungista pohjoiseen Fārsin provinssissa, Beyza/Ramjerdin tasangolla.

Arkeologien mukaan alueella alettiin asua noin 5500 eaa. Ns. Banesh-jaksolla noin 3400-2800 eaa. paikka kasvoi noin 50 ha kokoiseksi kaupungiksi. Silloin se oli 5 kertaa Elamin pääkaupunkina myöhemmin tunnettua Susaa suurempi. Noin 3100–2800 eaa. Anšaniin rakennettiin lopulta noin 5 km pitkä valli, joka sulki sisäänsä noin 200 ha. Tuolloin asukkaat elivät pääosin vehnän viljelyllä ja lampaanhoidolla. Varhaisempina aikoina alueen kylissä valmistettiin jonkin verran saviruukkuja ja kiviastioita. Myöhemmin keskustassa oli pienimuotoista kuparinkäsittelyä.

Sumerilaiset mainitsevat Anšanin ensi kertaa eepoksessa *Enmerkar ja Arattan herra*, sanoen kaupungin olevan Arattan ja Sumerin välissä. Akkadin Manishtusu väitti joukkojensa vallanneen Anšanin. Tämän jälkeen Akkadin ote herpaantui, ja Awanin dynastia nousi Elamissa. Sumerin kuninkaista ainakin Gudea, Shulgi ja Shu-Sin valvoivat Anšania kuvernöörin avulla. Larsan Gungunum hävitti Anšanin. 15. vuosisadalla eaa. Elamin kuninkaat alkoivat käyttää itsestään nimitystä Susan ja Anšanin kuningas. Viimeisen kerran titteliä käytti kuningas Shutruk-Nahhunte II (717–699 eaa.)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Anshan (Persia)
**Allodynia** (Antiikin kreikan *άλλος* *állos* "muut" ja *οδύνη* *odúnē* "kipu") viittaa keskushermoston herkistymiseen kivulle, jolloin hermosolujen vaste on kasvanut yleensä kipua aiheuttamattomalle, usein toistuvalle stimulaatiolle. Allodynia voi johtaa kipureaktion syntymiseen ärsykkeistä jotka eivät normaalisti aiheuttaa kipua. Lämpötila tai fysikaaliset ärsykkeet voivat provosoida allodyniaa, joka voi tuntua erilaisina kiputuntemuksina, ja se esiintyy usein loukkaantumisen jälkeen vaurioituneella alueella. Allodynia poikkeaa hyperalgesiasta eli voimistuneesta kipuherkkyydestä, jossa syntyy äärimmäinen kipureaktio ärsykkeeseen, joka on yleensäkin kivulias.

Tyypit
------

Allodynian tyyppejä:

* Mekaaninen allodynia
	+ Staattinen mekaaninen allodynia – kosketuskipu
	+ Dynaaminen mekaaninen allodynia – kipuvaste kevyeen kosketukseen
* Terminen (kuuma tai kylmä) allodynia – kipuvaste lievä ihon lämpötila teennäinen
* Liike-allodynia – kipuvaste normaalista liikkeestä nivelissä tai lihaksissa

Aiheuttajia
-----------

Allodynia on kliininen piirre monissa kivuliaissa sairauksissa, kuten neuropaattisessa kivussa, fibromyalgiassa ja migreenissä. Allodynia voivat aiheuttaa jotkin hermovaurioiden hoitoon käytetyt kantasolu-populaatiot. Yksi staattisen mekaanisen allodynian etiologioista ovat vaurioituneet A-beeta-hermosyyt.

Lähteet
-------

1. ↑  Merskey & Bogduk (Eds.
2. ↑  Dadi, Yasmina: Kun kosketuskin sattuu *Terve.fi*. Viitattu 30.12.2017.
**Zeuksen alttari** oli antiikin aikainen ylijumala Zeukselle omistettu alttari Olympiassa Kreikassa. Se sijaitsi Olympian temenos-alueen eli *Altiksen* keskellä Heran temppelin ja Pelopeionin itäpuolella.

Alttari oli Zeuksen temppelin alttari. Se sijaitsi antiikin aikaisen tavan mukaan temppelin ulkopuolella, mutta ei kuitenkaan itäpuolella kuten yleensä, vaan pohjoispuolella lähempänä alueen vanhempaa temppeliä, Heran temppeliä, joka toimi alun perin myös Zeuksen temppelinä. Kreikkalaisen mytologian mukaan Zeus ilmaisi itse salamallaan sen paikan, johon alttari tulisi rakentaa.

Alttari oli muodostunut vuosisatojen aikana lähes pelkästään sillä poltettujen uhrien muodostamasta tuhkasta. Pausaniaan mukaan alttari koostui korokkeesta sekä varsinaisesta alttarista eli tuhkakasasta. Tuhkakasa oli pyöreä tai ellipsin muotoinen ja sen korkeus oli noin 6,5 metriä ja halkaisija noin 9,5 metriä. Sen huipulle johti kasaan kaiverretut portaat. Eläimet uhrattiin kasan juurella ja niiden jalat vietiin poltettaviksi kasan päälle. Uhrituleen käytettiin vain poppelipuuta.

Alttari todennäköisesti tuhottiin ainakin osittain Theodosius I:n ja Theodosius II:n aikana näiden käskystä samoin kuin itse temppeli. Sekä tämän vuoksi että eroosiossa helposti kuluvan rakenteensa vuoksi siitä ei ole säilynyt nykyaikaan juuri mitään. Pelopeionin raunioista on kuitenkin löytynyt suuri määrä tuhkaa sekä pronssisia votiivilahjoja, jotka ovat mahdollisesti peräisin alttarilta.

Olympian stadion sai alun perin alkunsa heti Zeuksen alttarin vierestä ja suuntautui siitä itään. Myöhemmin stadionia kuitenkin siirrettiin vaiheittain yhä kauemmaksi itään pyhäkköalueen laajetessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Altar of Zeus at Olympia Ministry of Culture and Sports. Viitattu 11.2.2016.
2. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* V.13.8–10.
3. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Olympia, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zeuksen alttari** Wikimedia Commonsissa
**Nantong** on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Jiangsun maakunnassa. Vuoden 2016 arvioiden mukaan siellä oli 7,302 miljoonaa asukasta.

Maantiede
---------

Nantong sijaitsee Jangtsejoen suun pohjoisrannalla Jiangsun maakunnan itäosissa. Kaupungin liikenneyhteyksiä parantavat useat kanavat.

### Ilmasto

Nantongissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on melko kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 070 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 180 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 34 millimetriä.

Historia
--------

Han-, Sui- ja Tang-dynastian aikaan merenranta sijaitsi lännempänä kuin nykyään, ja nykyisen Nantongin alue oli osa Hailing-nimistä syrjäistä maakuntaa. Kaupunki kehittyi, ja siitä tuli prefektuuri vuonna 958 nimellä Tong. Vuonna 1368 se menetti prefektuuriasemansa, kunnes sai sen takaisin vuonna 1724. Samalla kaupunki sai nykyisen nimensä. Kaupungin kehitys ennen 1900-luvulla oli puuvillan ansiota. 

Vuonna 1984 Nantongista tuli yksi Kiinan 14 rannikkokaupungista, jotka saivat ensimmäisenä aloittaa ulkomaankaupan.

Talous
------

Nantongissa sijaitsee satama, ja sen lähistöllä sijaitsee myös useita muita satamia. Kaupunki on yksi Kiinan tärkeimmistä satamakaupungeista. Kaupungin teollisuus on kasvanut voimakkaasti 1980-luvulta lähtien, ja siellä tuotetaan erityisesti tekstiilejä, laitteita, elektroniikkaa ja kemikaaleja. Jangtsen ylittävän Sutong Bridgen valmistuttua vuonna 2008 nopeutti maantieliikennettä Shanghaihin ja Suzhouhun. Kaupungissa sijaitsee lentokenttä, josta on säännöllisiä lentoja Pekingiin, Kantoniin ja Amoyyn.

Väestö
------

Vuoden 2016 arvioissa Nantongin asukasluku oli 7,302 miljoonaa, kun vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 7,284 miljoonaa. Kaupungin väestöstä 56 prosenttia asuu kaupunkialueella ja 44 prosenttia maalaismaisilla alueilla. Vuonna 2010 kaupungin väestöstä 0–14-vuotiaita oli noin 11 prosenttia ja yli 65-vuotiaita 17 prosenttia. Suurin ikäryhmä oli 40–49-vuotiaat, joita asui kaupungissa 1,45 miljoonaa eli noin 20 prosenttia väestöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Nántōng Shì (Prefecture-level City) *citypopulation.de*. Citypopulation. Viitattu 30.3.2019. (englanniksi) (saksaksi)
2. 1 2  Nantong Jiangsu.net. Viitattu 12.4.2015.
3. 1 2 3 4  Nantong *britannica.com*. Encyclopedia Britannica. Viitattu 12.4.2015. (englanniksi)
4. ↑  Climate Nantong climate-data.org:  Climate-Data.org. Viitattu 30.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nantong** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Nantong Wikivoyagessa (englanniksi)
Grant Show
**Grant Alan Show** (s. 27. helmikuuta 1962 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Show tunnetaan roolistaan *Melrose Placen* Jake Hansonina, jota hän näytteli vuosina 1992–1997. Show on esiintynyt myös muun muassa draamasarjoissa *Swingtown* (2008) ja *Devious Maids* (2013−2016).

Vuodesta 2017 lähtien Show on esittänyt Blake Carringtonia *Dynastia*-sarjassa, joka perustuu 1980-luvun samannimiseen saippuasarjaan. Alkuperäisessä *Dynastiassa* hahmoa esitti John Forsythe.

Show on ollut mukana myös monissa televisioelokuvissa, kuten elokuvissa *Petollinen valinta* ja *Between Love and Honor*. 1990-luvun alussa Show’ta harkittiin *Thelma ja Louise* -elokuvaan, mutta rooliin valittiin lopulta Brad Pitt.

Yksityiselämä
-------------

Show oli vuosina 2004–2011 naimisissa Pollyanna McIntoshin kanssa. Show’n nykyinen puoliso on näyttelijä Katherine LaNasa. He avioituivat vuonna 2012 ja saivat tyttären keväällä 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Uotinen, Jenni: Dynastia tulee taas! Uusi versio alkaa tänään Netflixissä *Iltalehti*.  12.10.2017. Viitattu 23.1.2018.
2. ↑  Melrose Place -tähti meni kihloihin! *mtvuutiset.fi*.  13.7.2012. Viitattu 5.4.2021.
3. ↑  Grant Show and Katherine LaNasa Welcome Daughter Eloise McCue *People.com*.  26.3.2014. Viitattu 5.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Grant Show Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**U Nu** (burmaksi ဦးနု; 25. toukokuuta 1907 – 14. helmikuuta 1995) oli burmalainen nationalisti ja poliitikko. Hän toimi maansa ensimmäisenä pääministerinä 4. tammikuuta 1948 – 12. kesäkuuta 1956, toisen kerran 28. helmikuuta 1957 – 28. lokakuuta 1958 ja viimeisen kerran 4. huhtikuuta 1960 – 2. maaliskuuta 1962.

U Nu opiskeli Rangoonin (Yangon) yliopistossa ja valmistui 1929. Hän työskenteli rehtorina, ja jatkoi opintojaan vuonna 1934 oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Hän lähti opiskelijapolitiikkaan.

Japanilaisten miehittäessä Burmaa U Nu oli Ba Mawin hallituksen ulkoministeri. Kun 
Aung San murhattiin 1947, U Nu nousi puolueen johtoon, ja seuraavana vuonna maan itsenäistyessä U Nusta tuli sen ensimmäinen pääministeri.

U Nu Moshe Dayanin seurassa Israelissa 1955
U Nu oli mukana perustamassa Sitoutumattomien maiden liikettä 1950-luvun puolivälissä yhdessä Intian, Indonesian, Jugoslavian ja Egyptin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  U Nu Encyclopedia Britannica. Viitattu 25.10.2014.
2. 1 2  Timelien BBC. Viitattu 25.10.2014.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **U Nu**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Salonkylän työväentalo** oli Lopen kunnan Salonkylässä (viralliselta nimeltään kylä on Salo) sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Salonkylän työväenyhdistys Pyrkivä perustettiin vuonna 1906. Talon se sai 1927, mikä vilkastutti yhdistyksen toimintaa. Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli noin 20. Vuonna 1935 yhdistys järjesti talollaan arpajaiset. Seuraavana vuonna vietettiin yhdistyksen 30-vuotisjuhlia. Ohjelmassa oli kansanedustaja Otto Marttilan juhlapuhe, näytelmä ja orkesterin soittoa. Ulkona oli mahdollisuus peleihin, kuten renkaan- ja nuolenheittoon. Illalla pidettiin myös iltamat.

Ilmeisesti ainakin 1950–1960-luvuilla talolla järjestettiin perinteistä Salonkylän Elojuhlaa, jonka ohjelmassa oli muun muassa erilaisia esityksiä ja tanssia. Vuonna 1963 talolla pidettiin vappujuhlat. Talon vaiheista 1960-luvun jälkeen ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
2. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  29.6.1935, no 77. Viitattu 23.1.2023.
3. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  28.5.1936, no 63. Viitattu 23.1.2023.
4. ↑  Kansan Uutiset *digi.kansalliskirjasto.fi*.  23.8.1962, no 226. Viitattu 23.1.2023.
5. ↑  Kansan Uutiset *digi.kansalliskirjasto.fi*.  29.4.1963, no 116. Viitattu 23.1.2023.
**Lesboksen maanjäristys 2017** oli merenalainen maanjäristys, joka tapahtui Kreikassa 12. kesäkuuta 2017 kello 15.28 paikallista aikaa. Sen keskus sijaitsi Egeanmeressä noin 14 kilometriä Lesboksesta etelään ja se vaikutti erityisesti saaren kaakkoisosissa. Maanjäristyksen magnitudi oli 6,3 ja se tapahtui noin 12 kilometrin syvyydessä.

Järistyksessä kuoli yksi ja loukkaantui noin 15 henkeä. Tuhoja raportoitiin 12 kylästä Lesboksen kaakkoisosasta. Sadat saarelaiset jäivät kodittomiksi. Pahimmat tuhot olivat Vrísan kylässä. Plomárissa vaurioitui noin 250 taloa. Maanjäristys tuntui myös Turkissa, mutta siellä ei raportoitu loukkaantumisia. Maanjäristykseen liittyi pieni tsunami, jonka aallonkorkeus oli noin 30–40 cm ja joka havaittiin ainakin Plomárin satamassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Earthquakes: Greece NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2  Significant Earthquake Information NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Tsunami Event Information NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
**Grant Henry Hill** (s. 5. lokakuuta 1972 Dallas) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.

Ura
---

Hill pelasi yliopistokoripalloa Duken yliopistossa vuosina 1990–1994 ja voitti joukkueen paidassa kaksi NCAA-mestaruutta. Hän osallistui NBA:n vuoden 1994 varaustilaisuuteen, jossa Detroit Pistons varasi hänet kolmantena pelaajana. Hill edusti seuraa NBA:ssa ensimmäiset kuusi kauttaan. Tulokaskaudellaan hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Kausi 1999–2000 oli tilastollisesti hänen parhaansa NBA:ssa, sillä hän teki 25,8 pistettä ottelua kohden. Elokuussa 2000 Hill myytiin Orlando Magicille, jolloin Pistons sai vaihdossa Chucky Atkinsin ja Ben Wallacen. Hän edusti seuraa vuoteen 2007 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Phoenix Sunsiin. Vuonna 2012, viiden Sunsissa pelatun kauden jälkeen, hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Los Angeles Clippersin kanssa. Clippers-kauden jälkeen Hill ilmoitti lopettavansa uransa. Muutama päivä myöhemmin myös Jason Kidd, jonka kanssa Hill oli jakanut vuoden tulokkaan palkintonsa vuonna 1995, ilmoitti koripalloilijanuransa loppuvan.

Hill valittiin urallaan kerran NBA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen, vuonna 1997, ja neljästi toiseen tähdistökentälliseen, vuosina 1996 ja 1998–2000. Hän pelasi myös seitsemänä vuonna NBA:n tähdistöottelussa.

Hill edusti maataan Atlantan olympialaisissa vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2  Grant Hill Bio NBA. Viitattu 12.4.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Grant Hill Basketball-Reference. Viitattu 19.7.2012. (englanniksi)
3. ↑  Shelburne, Ramona: Clippers sign forward Grant Hill  18.7.2012. ESPN. Viitattu 19.7.2012. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)

Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Barkley |
5 Hill |
6 Hardaway |
7 Robinson |
8 Pippen |
9 Richmond |
10 Miller |
11 Malone |
12 Stockton |
13 O’Neal |
14 Payton |
15 Olajuwon |
Valmentaja Wilkens



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Moabitin sijainti Mitten hallintoalueella (iso kuva) ja Mitten hallintoalueen sijainti Berliinissä (pieni kuva)
Moabitin kartta
Spreejokea Moabitissa, oikealla Saksan sisäministeriön rakennus
**Moabit** on kaupunginosa (saks. *Ortsteil*) Berliinissä Mitten hallintoalueella (*Bezirk*). Vuodesta 1920 vuoden 2001 hallintouudistukseen asti Moabit oli osa Tiergartenin hallintoaluetta. Vuoden 2020 lopussa Moabitin asukasluku oli 81 021. Kaupunginosan pinta-ala on 7,72 km² ja väestötiheys 10 495 as./km². Kaupunginosa on keinotekoinen saari – sitä rajaavat vesiväylät Berlin-Spandauer Schifffahrtskanal, Westhafenkanal ja Charlottenburger Verbindungskanal sekä Spreejoki.

Historia
--------

Uskonpakolaiset hugenotit saapuivat asuttamaan Moabitin aluetta 1600- ja 1700-luvulla. 1700-luvulla alkoi myös alueen sotilaallinen käyttö. 1800-luvulla teollistumisen myötä Moabitin asukasluku kasvoi suuresti ja alue liitettiin Berliiniin vuonna 1861. Sleesiasta tulleet katoliset työläiset perustivat vuonna 1867 tehtailija August Julius Albert Borsigin tuella Berliinin ensimmäisen uskonpuhdistuksen jälkeisin luostarin (*Dominikanerkloster St. Paulus*) Moabitiin. Vuonna 1920 Moabitin kaupunginosasta tuli osa tuolloin luotua Tiergartenin hallintoaluetta. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä kaupunginosa kasvoi ja teollistui nopeasti; kaupunginosan länsiosassa teollisuuden aikakaudesta muistuttavat useat vanhat tehdasrakennukset sekä yhä toiminnassa oleva Siemensin turbiinitehdas.

Berliinin jaon aikana Moabit oli Länsi-Berliinin keskusta-alueen itäisimpiä osia ja reuna-alueita.

Väestö
------

Moabitin asukasluku on nykyisin noin 80 000. Korkeimmillaan asukasluku oli vuonna 1910, jolloin alueella oli noin 190 000 asukasta. Vielä 1800-luvun alkupuolella Moabitin asukasluku oli vain muutamia satoja. Vuoden 2020 lopussa 52 prosentilla Moabitin asukkaista oli ulkomaalaistausta.

Nähtävyydet
-----------

* Berliinin päärautatieasema, rakennettu 1995–2006 arkkitehti Meinhard von Gerkanin suunnitelmien pohjalta
* Hamburger Bahnhof, rakennettu rautatieasemaksi 1846–1847, nykyisin taidemuseo
* St. Johannis, vuonna 1835 Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien pohjalta rakennettu ja myöhemmin laajennettu kirkko
* Heilandskirche, vuosina 1892–1894 rakennettu evankelinen kirkko, arkkitehti Friedrich Schulze
* Reformationskirche, vuosina 1905–1907 rakennettu uusgotiikkaa edustava evankelinen kirkko
* Arminius-Markthalle, vuonna 1891 avattu perinteinen kauppahalli
* Westhafen, Berliinin suurin satama

Lähteet
-------

1. ↑  Einwohnerinnen und Einwohner in Berlin am 31. Dezember 2020 nach Ortsteilen und Altersgruppe (PDF) Amt für Statistik Berlin-Brandenburg. Viitattu 9.5.2021. (saksaksi)
2. ↑  Alt-Moabit in Tiergarten
3. ↑  Die Bevölkerung des Bezirks Mitte (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Moabit**.
* Moabitin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
* Moabit-artikkeli Berliinin kaupunginosaleksikonissa (saksaksi)
* Moabit Online (saksaksi)
FinnHEMSin lääkärihelikopteri Jorvin sairaalan helikopterikentällä 
**Helikopterikenttä** on erityisesti helikopterin laskeutumis- ja nousupaikaksi varustettu alue. 

Helikopterikenttiä voidaan sijoittaa ja on sijoitettu niin maalle kuin laivoihinkin; maalla sellainen vaatii määrätyn läpimittaisen avoimen alueen, jonka keskelle sijoitetaan aidalla eristetty varsinainen kenttä. Kenttä merkitään kestopäällystepintaan maalatulla rajausviivalla ja sen keskellä on yleensä joko leveä risti tai kirkkaalla värillä maalattu H-kirjain osoittamassa keskikohtaa, johon helikopteri voi laskeutua. Kentän lähistöllä on aina erillinen lentäjälle tärkeätä tuulen suuntaa osoittava tuulipussi.

Suomalaisista laivoista helikopterikenttä on muun muassa mittaustukialus Prismassa ja jäänmurtaja Botnicassa.

Lähteet
-------

* Visa Auvinen, toimittanut: *Leijonalippu merellä*. ISBN 951-95781-1-0, 1983.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Helikopterikenttä** Wikimedia Commonsissa
**Maija Lähteenmäki** (s. 1945, Helsinki) on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut Suomen suurlähettiläs Australiassa Canberrassa vuosina 2010–2013 ja jäi sieltä eläkkeelle. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1974.

Turun murteen hallitseva Lähteenmäki tuli ylioppilaaksi vuonna 1964 Turussa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1967. Jo Lähteenmäen perustutkintovaiheen loppututkielma käsitteli diplomaatin uraa. Hän jatkoi opintojaan ja valmistui lisensiaatiksi 1973. Valtiotieteen tohtoriksi Lähteenmäki valmistui Turun yliopistosta vuonna 1994. Hänen työnsä ohessa kymmenen vuoden aikana kirjoittama englanninkielinen väitöskirjansa käsitteli Palestiinan vapautusjärjestön PLO:n kansainvälistä asemaa. Työ oli otsikoitu *The Palestine Liberation Organization and its international position : until the Palestine National Council of Algiers in November 1988*.

Työurallaan Lähteenmäki aloitti Ulkoasiainministeriön palveluksessa vuonna 1974. Lähteenmäki toimi 1991–1995 Santiago de Chilessä suurlähettiläänä ja 1995–2000 New Yorkissa Suomen pääkonsulina. Helsingissä hän toimi protokollapäällikkönä ennen siirtymistään suurlähettilääksi Madridiin vuonna 2005. Suomen suurlähetystöissä hän on palvellut myös Brysselissä, Ottawassa, Tukholmassa ja Kairossa.

Lähteenmäki on työskennellyt kotimaassa ulkoministeriössä muun muassa poliittisella osastolla, toimistopäällikkönä lehdistö- ja kulttuuriosastolla sekä valvonta- ja tarkastusyksikössä. Vuosina 2002–2003 hän työskenteli apulaisprotokollapäällikkönä ja 2003–2005 protokollaosaston päällikkönä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jaakko Hautamäki: Väitöskirja harrastuksena (merkkipäiväartikkeli Maija Lähteenmäestä: 50-vuotias; tilaajille) *Helsingin Sanomat, hs.fi*.  4.1.1995. Viitattu 30.8.2021. (suomeksi)
2. 1 2  Maija Lähteenmäki: The Palestine Liberation Organization and its international position : until the Palestine National Council of Algiers in November 1988 (ISBN 951-29-0154-4 (nidottu), Ph.D thesis/ Univerisity of Turku, julkaistu myös sarjassa: Turun yliopiston julkaisuja, Sarja B, Humaniora, ISSN 0082-6987; 205)  1994. Turun yliopisto, teostiedot via finna.fi. Viitattu 30.8.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Suurlähettiläs Maija Lähteenmäki kävi vierailulla. Suomen suurlähetystö, Madrid 25.1.2013. Viitattu 16.4.2017
4. 1 2 3  Suomen suurlähetystö, Canberra. Ulkoasiainministeriö 9.10.2010. Viitattu 16.4.2017
**Liudennus**, **palatalisaatio**, **palataalistuminen** eli **muljeeraus** tarkoittaa konsonantin ääntymistä siten, että kielen etuselkä kohoaa suulakea vasten [j]:n ääntymäasentoa kohden. Tällöin konsonantti pehmenee eli ääntyy j-voittoisesti.

Liudennus on yleinen piirre uralilaisissa kielissä, mutta itämerensuomalaiset kielet ovat menettäneet tämän ominaisuuden. Joissain itäisissä kielissä ja murteissa on sittemmin kehittynyt uusi liudennus alkuperäisen i:n tai j:n edelle, näin esimerkiksi virossa tai suomen itämurteissa. Liudennus on tullut muinaiskarjalaan venäjästä ja levinnyt asutuksen mukana Savoon ja mahdollisesti Länsi-Karjalaan. Suomen murteissa, joissa liudennus esiintyy, se koskee dentaaleja t, s, n, l, r - ja h:ta.

Savon murteella:

* mänj [mænj] (meni)
* vesj [vesj] (vesi)

Unkarin kielessä on kolme liudentunutta äännettä (t, d, n), jotka kirjoitetaan *ty*, *gy* ja *ny*. Unkarissa on aiemmin ollut myös liudentunut l, joka kirjoitetaan *ly*. Nykyunkarin kirjakielessä ja itämurteissa se on muuttunut j-äänteeksi. Kuitenkin unkarin länsimurteissa liudentunut l on muuttunut tavalliseksi l:ksi eli liudennus on kadonnut. Unkarin pohjoismurteissa on yhä liudentunut l.

Venäjässä liudennus tapahtuu vokaalien е, и, ё, ю, я edellä. Poikkeukset merkitään pehmeällä ja kovalla merkillä.

* пальто [paljto] (päällystakki)

Serbiassa ja makedoniassa on omat kirjaimensa liudentuneille äänteille (љ ja њ). Latinalaisin kirjaimin kirjoitetuissa slaavilaisissa kielissä konsonantin liudennusta merkitään yleensä akuutilla aksentilla (esimerkiksi puolassa: ć, ń, ś, ź) tai hatulla (eli caronilla eli háčekilla; esimerkiksi tšekissä ja slovakissa: Ď/ď, Ň/ň, Ť/ť). Puolassa konsonantit lisäksi liudentuvat i-kirjaimen edellä.

Virossa i-vokaali yleensä liudentaa edellisen konsonantin, mutta säännöstä on poikkeuksia, ja monesti liudennus tai sen puute muuttaa sanan merkityksen, vaikkei näy kirjoitusasussa, esimerkiksi *tall* voi tarkoittaa ″karitsaa" tai ″tallia" riippuen siitä, onko loppu-L liudentunut vai ei.

Ranskassa esiintyi aikaisemmin myös liudentunut l, joka kirjoitettiin **ill** tai sanan lopussa **il**. Nykyranskassa se on kuitenkin muuttunut kokonaan j-äänteeksi. Myös useissa Latinalaisen Amerikan maissa liudentunut konsonantti on muuttunut kokonaan j-äänteeksi. Espanjassa tätä kutsutaan nimellä *ieismo* ja sitä pidetään sosiaalisesti hyvin stigmaattisena merkkinä.

Historiallinen palatalisaatio
-----------------------------

Liudentuneilla konsonanteilla on taipumusta muuttua muiksi konsonanteiksi. Tätä historiallista prosessia kutsutaan myös palatalisaatioksi. Esimerkiksi portugalin kielessä latinan kl-äänneyhtymä on palatalisoitunut suhu-s:ksi, jota merkitään joko kirjaimella x tai digrafilla ch: *chave* [ʃave] "avain" < (lat. clavis).

Lähteet
-------

* Wiik, Kalevi: *Fonetiikan perusteet*. Suomenkielinen oppikirja. Helsinki: WSOY kurssikirjat, 1981. ISBN 951-0-10324-1.

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Liudennuksesta Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen verkkosivustolla
Zeniitti, astronominen horisontti ja pohjoinen taivaanapa
Määräytyvät kulmat toisesta suunnasta tarkasteltuina.
**Horisonttijärjestelmä** eli **horisontaalinen koordinaatisto** on eräs tähtitieteessä taivaankappaleiden paikkojen ilmoittamiseen käytetty koordinaatisto.

Horisonttijärjestelmä on havaitsijan kannalta luonnollisin koordinaatisto. Siinä kohteen paikka ilmoitetaan käyttämällä **korkeutta** *a* (myös altitudi tai elevaatio) joka vastaa leveysastetta sekä **atsimuuttia** *A* joka vastaa kohteen pituusastetta.

Kohteen korkeus ilmoitetaan asteina katsojan horisontista ja se voi saada arvoja [−90°, 90°]. Negatiiviset korkeusasteet kertovat kohteen olevan horisontin alapuolella. +90° korkeudella oleva kohde on suoraan havaitsijan yläpuolella, zeniitissä.

Atsimuutti ilmaisee ilmansuunnan, jossa kohde näkyy ja se ilmoitetaan asteina. Tähtitieteessä atsimuutti 0° vastaa yleensä *etelää* (joskus myös pohjoista). Atsimuutti saa arvoja väliltä [0°, 360°]. Tavallisesti atsimuutti kasvaa länteen (90° = länsi, 180° = pohjoinen ja 270° = itä), jolloin maapallon pyöriessä taivaankappaleiden atsimuutti kasvaa. Joskus valinta tehdään kuitenkin itään päin, joten horisonttijärjestelmää käyttäessä on aina varmistettava, kuinka atsimuutti on mitattu. Joskus 180 asteen ylittävät kulmat korvataan etelästä katsoen negatiivisilla kulmilla, jolloin atsimuutti saa arvot väliltä [−180°, +180°].

Horisonttijärjestelmän ongelma on, että maapallon vuorokautisen pyörimisliikkeen vuoksi sekä kohteen korkeus, että atsimuutti muuttuvat koko ajan. Lisäksi koordinaattien arvot riippuvat täysin siitä, missä kohdassa maapalloa taivasta katsotaan. Tästä syystä horisonttijärjestelmää ei juuri käytetä taivaankappaleiden paikkojen ilmoittamiseen. Taulukoista nähtävät, yleensä ekvaattorijärjestelmän mukaiset, koordinaatit on kuitenkin muutettava horisonttijärjestelmän mukaisiksi koordinaateiksi, jotta kohteen voi paikallistaa havaintopaikan taivaalta.
**Horizonte të hapura** ("Avoimet näköalat") on vuonna 1968 valmistunut albanialainen draamaelokuva. Dritëro Agollin käsikirjoitukseen perustuvan elokuvan on ohjannut ja kuvannut Viktor Gjika.

Juoni
-----

Albanialaisesta satamasta kertova elokuva perustuu tapahtumaan, jossa työn sankari Adem Reka sai surmansa. Nosturinkäyttäjä Uran Korabi on rohkea ja aloitteellinen mallityöläinen, joka arvostelee puutteita, valvoo työtehtävien toteuttamista ja taistelee byrokratiaa vastaan. Myrskyn aikana Uran uhraa henkensä puolustaessaan nosturiaan luonnonvoimilta. Sivujuonena toimii Uranin pelastaman merimies Azemin ja lähettäjätyttö Artan rakkaustarina.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Dhimitër Orgocka  | … |  Urani
  |
|  Sandër Prosi  | … |  
  |
|  Robert Ndrenika  | … |  Azemi
  |
|  Gaqo Spiro  | … |  Sekretari i partisë
  |
|  Pandi Raidhi  | … |  Xha Ymeri
  |
|  Mirketa Çobani  | … |  Arta
  |
|  Nikolin Xhoja  | … |  Kuzhinieri
  |

Tuotanto
--------

*Horizonte të hapura* on malliesimerkki sosialistisen realismin mukaisesta albanialaisesta tuotantoelokuvasta. Durrësin satamassa kuvattu juoneltaan yksinkertainen elokuva kertoo esimerkillisestä työläisestä, joka on aktiivinen työyhteisön jäsen, poliittisesti valveutunut ja isänmaallinen kansalainen sekä hyvä perheenisä. Elokuvan esille nostamia kielteisiä ilmiöitä ovat oman edun tavoittelu, byrokratia ja piittaamattomuus työturvallisuudesta. Miehiseen ympäristöön tuo naisnäkökulmaa sosialismin vapauttama lähettäjätyttö. Moskovassa opiskelleen Viktor Gjikan runolliset kuvakulmat ja koneromantiikka luovat vastapainon ideologisesti oikeaoppiselle tarinalle.

*Horizonte të hapura* on edelleen yksi kommunistisen Albanian arvostetuimmista elokuvista. Se sai aikanaan laajan yleisön Kiinassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *The Albanian Film*, s. 30–33. Tirana: 8 Nëntori, 1977.
2. 1 2  Williams, Bruce: It’s a wonderful job: women at work in the cinema of communist Albania.  *Studies in Eastern European Cinema*, 1/2015, s. 4–20.
3. ↑  Mëhilli, Elidor: Globalized Socialism, Nationalized Time: Soviet Films, Albanian Subjects, and Chinese Audiences across the Sino-Soviet Split.  *Slavic Review*, 3/2018, s. 611–637.

Aiheesta muualla
----------------

* *Horizonte të hapura* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Pirkko Frank-Arkimies** (1. kesäkuuta 1946 Hämeenkoski – 4. marraskuuta 2017 Tampere) oli suomalainen Yleisradion palveluksessa ollut televisiotoimittaja ja tuottaja.

Frank-Arkimies tuli 1960-luvun puolivälissä opiskelemaan journalistiikkaa Tampereelle. Hän oli toimitusharjoittelijana Pohjois-Suomessa muun muassa Pohjolan Sanomat-lehdessä. Suurimman osan toimittajan urastaan hän oli työssä TV2:ssa Tampereen Tohlopissa. Frank-Arkimies palkittiin televisio-ohjelmistaan Telvis-kunniakirjoilla sekä Jussi-kunniakirjalla. Tuottajana hän oli muun muassa Pohjantähden alla-dokumenttisarjassa.

Frank-Arkimies oli naimisissa Yleisradion televisiotoimittajan Risto Arkimiehen kanssa. Heidän lapsiaan ovat STT:n toimittaja Tuomas Arkimies ja toimittaja Kirsikka Arkimies.

Kirjallista tuotantoa
---------------------

* *Kertomus Huoltoliitto r.y:n toiminnasta vv. 1951-1971*. Huoltoliitto, Helsinki 1971

Televisio-ohjelmia
------------------

* *Esko Nikkari - köyhän miehen Brando*, tv-dokumentti. 2001, ohjaaja
* *Seela Sella - Aina joku toinen*, tv-elokuva. 2007, ohjaaja ja käsikirjoittaja
* *Ransu - Kansakunnan koira*, tv-dokumentti. 2008, tuottaja
* *Tuomari Nurmio - oikeuden puolesta*, tv-dokumentti. 2008, tuottaja

Lähteet
-------

1. 1 2  Pirkko Frank-Arkimies 1946–2017, Helsingin Sanomat Muistot 10.11.2017 (Tilaajille)
2. 1 2 3  Kuolleita: Pirkko Frank-Arkimies, Journalisti 1.12.2017
3. ↑  IMDb : Pirkko Frank-Arkimies


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Pirkko Liisa Harmo** (o.s. **Yrjölä**, 21. elokuuta 1928 Vilppula – 28. maaliskuuta 2011) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja kuulantyönnössä ja viisiottelussa. Hän edusti Vilppulan Veikkoja vuoteen 1952 ja sen jälkeen Jämsänkosken Ilvestä.

Harmo saavutti kuulantyönnössä SM-kilpailuissa hopeaa vuonna 1949 ja pronssia vuonna 1948. Viisiottelussa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1953. Kiekonheitossa hän sijoittui SM-kilpailuissa kuudenneksi vuonna 1948.

Harmon ennätys kuulantyönnössä oli 11,20 m vuodelta 1949 ja kiekonheitossa 31,23 m vuodelta 1953.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Pirkko Harmo Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat - Kalevan malja*, s. 281. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
3. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat - Kalevan malja*, s. 289. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
4. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat - Kalevan malja*, s. 283. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
**Il conquistatore di Atlantide** ("Atlantiksen valloittaja") on vuonna 1965 valmistunut italialais-egyptiläinen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Alfonso Brescia. Sen sankaria Heraklesta esittää Adriano Bellini alias Kirk Morris.

Juoni
-----

Pohjois-Afrikan rannikolle haaksirikkoutunut Herakles kohtaa prinsessa Virnan sekä tämän isän šeikki Assurin ja prinssi Karrin, jotka syyttävät toisiaan heidän beduiiniheimojaan vastaan tehdyistä hyökkäyksistä. Niiden takana ovat salaperäiset naamiomiehet, jotka pian kaappaavat Virnan. Herakles ja Karr seuraavat heidän jälkiään rauniokaupunkiin, joka osoittautuu muinaisen Atlantiksen jäänteeksi. Sitä hallitsevat kuningatar Ming ja hänen apurinsa Ramir, jotka aikovat valloittaa koko maailman voittamattomien zombisotureidensa avulla. Herakles pelastaa Virnan ja tulivuorenpurkaus tuhoaa Atlantiksen ja sen asukkaat.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Adriano Bellini  | … |  Herakles
  |
|  Luciana Gilli  | … |  Virna
  |
|  Piero Lulli  | … |  Ramir
  |
|  Andrea Scotti  | … |  Karr
  |
|  Mahmud El Sabba  | … |  Assur
  |
|  Hélène Chanel  | … |  Ming
  |
|  Caterina Trentini  | … |  
  |
|  Mohamed Tawfik  | … |  
  |
|  Rinaldo Zamperla  | … |  
  |
|  Liliana Rossetti  | … |  
  |

Tuotanto
--------

*Il conquistatore di Atlantide* on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä ulkokuvien osalta Egyptissä. Sitä on pidetty Vittorio Cottafavin *Herkules – Atlantiksen valloittajan* jäljitelmänä, mutta todellisuudessa elokuvilla on vain vähän yhteistä.

Elokuva on yksinkertainen mutta viihdyttävä toimintaseikkailu, ja roskaleffoistaan tunnetun Alfonso Brescian ohjaustyöksi yllättävänkin huoliteltu ja järkevä. Sen ansioita ovat Egyptin karut maisemat sekä tekijöiden naiivi mielikuvitus, joka yhdistää vapaasti aineksia antiikin mytologiasta Flash Gordon -tyyliseen tieteisfiktioon ja kauhugenreen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Casadio, Gianfranco: *I mitici eroi*, s. 55, 71. Ravenna: Longo Editore, 2007. ISBN 978-88-8063-529-1.
2. ↑  Anica: Archivio del Cinema Italiano *archiviodelcinemaitaliano.it*. Viitattu 31.8.2014. (italiaksi)
3. ↑  Della Casa, Steve; Giusti, Marco: *Il grande libro di Ercole*, s. 118–119. Roma: Centro Sperimentale di Cinematografia, Edizioni Sabinae, 2013. ISBN 978-88-98623-051.
4. ↑  The Horror!? *houseinrlyeh.blogspot.fi*. Viitattu 31.8.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Il conquistatore di Atlantide* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)