recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Matti Haahti** (s. 8. kesäkuuta 1936 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija.

Laitapuolustajana pelannut Haahti aloitti uransa Ilves-Kissoissa, jota hän edusti vuoteen 1958 asti. Ilves-Kissat putosi sarjasta ja Haahti siirtyi HIFK:n riveihin. Hän pelasi HIFK:ssa kolme kautta, joiden aikana hän voitti Suomen mestaruuden 1959 ja 1961. Helsingistä Haahti siirtyi Lahden Reippaaseen. Reippaassa hän pelasi kaudet 1962–1968 ja voitti kaksi mestaruutta sekä Suomen cupin. Reippaan vuosien jälkeen Haahti edusti SM-sarjatasolla vielä HIFK:ta 1969–1972 ja Kuusysiä 1969–1972. Tämän jälkeen hän pelasi useita vuosia vielä alemmilla sarjatasoilla. Haahti ehti pelata 354 pääsarjaottelua, joka oli aikanaan ennätyslukema.

Maajoukkueessa Haahti pelasi 25 ottelua.

Lähteet
-------

* Kanerva, Juha yms.: *Jalkapallon pikkujättiläinen*, s. 395. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27037-7.

### Viitteet

1. ↑  Finland - All-Time Most Matches Played at the Top Level  18.12.2008. RSSSF. Viitattu 8.3.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Wanhat Legendat: Matti Haahti HIFK Fotboll
**Matti Veikko Iisakki Halmesmäki** (s. 22. toukokuuta 1952 Lapua) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja. Hän toimi Kesko Oyj:n pääjohtajana vuosina 2005–2014. Vuorineuvoksen arvonimen hän sai 5. joulukuuta 2008.

Ura
---

Halmesmäki valmistui ylioppilaaksi Lapuan yhteislyseosta vuonna 1971, ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1975 ja kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1976. Vuonna 1977 hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta. Varatuomari hänestä tuli vuonna 1977. Halmesmäki on opiskellut myös Harvardin yliopistossa ja International Institute for Management Developmentissa Sveitsissä.

Kesko Oyj:n palveluksessa Halmesmäki on ollut eri tehtävissä vuodesta 1980. Hän aloitti Keskon lakimiehenä (1980–1981) edeten kirjanpitopäälliköksi (1982–1985) ja talousosaston johtajaksi (1985–1989). Vuonna 1989 Halmesmäestä tuli Keskon hallituksen jäsen. Hän eteni edelleen talousjohtajaksi (1989–1993), maatalous- ja rautaryhmän johtajaksi (1993–1995) ja erikoistavararyhmän johtajaksi (1995–1996). Vuosina 1996–1997 Halmesmäki toimi Tukon toimitusjohtajana, mutta palasi takaisin Keskon erikoistavarakaupan johtoon vuosiksi 1997–2000 ja Rautakeskon ja Maatalouskeskon toimitusjohtajaksi vuosiksi 2000–2005 ennen siirtymistään Keskon toimitusjohtajan tehtävään.

Kesko Oyj:n toimitusjohtajaksi ja Kesko-konsernin pääjohtajaksi Halmesmäki nimitettiin 1. maaliskuuta 2005 alkaen. Keskon konsernijohtoryhmään Halmesmäki nousi 1. tammikuuta 2001. Halmesmäellä on ollut runsaasti luottamustoimia. Halmesmäki jäi eläkkeelle vuonna 2015. Häntä seurasi Keskon pääjohtajana Mikko Helander.

Halmesmäki herätti paheksuntaa tammikuussa 2011 kutsumalla pääministeri Mari Kiviniemeä "kokovartaloministeriksi" edustavan vartalonsa takia. Hän pahoitteli kommenttiaan myöhemmin.

Yksityiselämä
-------------

Halmesmäki on siirtänyt kirjansa Portugaliin välttääkseen verojen maksamisen Suomeen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Hoffman, Kai: Vuorineuvos Matti Halmesmäki (1952–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.11.2014
3. ↑  Tasavallan presidentin 5.12.2008 myöntämät arvonimet (143 kpl) Valtioneuvoston kanslia.  Arkistoitu 5.12.2014. Viitattu 30.11.2014.
4. ↑  Kokkonen, Yrjö: Keskon johtoon Mikko Helander *Yle Uutiset*.  28.5.2014. Viitattu 28.5.2014.
5. ↑  Kiusallinen Kiviniemi-lipsahdus – Kesko-pomo tyrmätään *Uusi Suomi*.  27.1.2011. Viitattu 14.3.2011.
6. ↑  Halmesmäki pahoitteli kohukommenttiaan: "Yritin esiintyä rentoon talk show -tyyliin" *Aamulehti*.  31.1.2011. Viitattu 14.3.2011. [vanhentunut linkki]
7. ↑  HS: Kolme suomalaista pörssijohtajaa muutti eläkkeelle Portugaliin  29.7.2015. Turun Sanomat. Viitattu 29.7.2015.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Herbert Stanley Morrison, Baron Morrison** (3. tammikuuta 1888 – 6. maaliskuuta 1965) oli brittiläinen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli merkittävissä rooleissa toisen maailmansodan aikaisessa koalitiohallituksessa ja sodan jälkeisessä työväenpuolueen hallituksessa muun muassa varapääministerin asemassa.

Morrison syntyi Lontoossa. Hän alkoi jo nuorena osallistua aktiivisesti politiikkaan ja liittyi riippumattoman työväenpuolueen jäseneksi vuonna 1906. Hän toimi Lontoossa kunnallispoliitikkona vuodesta 1919 lähtien, kunnes hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1923. Hän oli parlamentin jäsen vuodet 1923–1924, 1929–1931 ja 1935–1959. Hänestä tehtiin pääri ja ylähuoneen jäsen hänen jättäessään alahuoneen vuonna 1959.

Morrison pyrki vuosina 1935 ja 1955 työväenpuolueen puheenjohtajaksi. Ensimmäisellä yrityksellään hän hävisi Clement Attleelle ja toisella Hugh Gaitskellille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Herbert Stanley Morrison, Baron Morrison *britannica.com*. Viitattu 6.12.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Herbert Morrison *Spartacus Educational*. Viitattu 6.12.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kupittaan Savi Oy:n rata** oli saven kuljetukseen käytetty 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen rautatie, joka kulki savenottopaikoilta Turun Halisista Itäharjulla 
sijainneelle Kupittaan Saven tiilitehtaalle.

Savirata rakennettiin noin 1925, ja se oli käytössä vuoteen 1962 saakka. Radalla oli myös puinen silta Aurajoen yli nykyisen Turun ylioppilaskylän kohdalla Halistenkosken lähellä. Tämä silta rakennettiin 1939 rataa pidennettäessä, ja sitä jouduttiin korjaamaan joka vuosi jäidenlähdön jälkeen. Kupittaan savirata ristesi myös Turun kaupungin raitiotien kanssa Vanhan Hämeentien kohdalla.

Savivaunujen vetämiseen käytettiin aluksi hevosia, mutta 1930-luvulla radalle hankittiin Saksasta kaksi Deutz MLH332-dieselveturia. Toinen vetureista kävi vuonna 1943 Kannaksella Merisuon rautatiellä, mutta se palautettiin radalle sopimattomana. 

Sotakorvauksinakaan kalusto ei kelvannut.

Kun radan liikenne loppui 1962, veturit myytiin romuksi ja savirata purettiin. Kupittaan Savi Oy:n tiilitehdas lopetti toimintansa 1969.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kupittaan savirata**.
* Kupittaan saviradan linjaus, kartassa merkitty kenttäradaksi (Topografinen kartta\Peruskartta 1:20.000 Turku 1947-1948, Timo Meriluodon karttasivut)
* Kuvia Kupittaan saviradalta sen toiminnan aikana vuonna 1960
* Kuvia saviradan Aurajoen ylittäneen sillan jäänteistä
Bah N’Daw ja Euroopan unionin edustaja Josep Borrell huhtikuussa 2021.
**Bah N’Daw** (s. 23. elokuuta 1950 San) on eläkkeellä oleva malilainen sotilas, joka toimi maan väliaikaisena presidenttinä vuosina 2020–2021.

N’Daw liittyi ylioppilastutkinnon jälkeen vapaaehtoisena Malin armeijaan. Hän valmistui Koulikoron sotakoulusta vuonna 1973, sai koulutusta Neuvostoliitossa ja valmistui Ranskan sotakorkeakoulusta vuonna 1994. N’Daw työskenteli muun muassa presidentti Moussa Traorén avustajana, Malin ilmavoimien apulaisesikuntapäällikkönä vuosina 1992–2002 ja veteraaniviraston johtajana vuosina 2008–2012. Jäätyään eläkkeelle ilmavoimien everstimajurina hän toimi maan puolustusministerinä vuosina 2014–2015.

Elokuussa 2020 vallan kaapannut sotilasjuntta nimitti N’Dawin Malin siirtymäkauden presidentiksi 21. syyskuuta 2020. Hän vannoi virkavalansa 25. syyskuuta. Maan varapresidenttinä aloitti samaan aikaan sotilasjuntan puheenjohtaja Assimi Goïta. N’Dawin virkakauden odotettiin kestävän 18 kuukautta. Hänen tärkeimpinä tehtävinään pidettiin Malin demokratian lujittamista, korruption vastaista taistelua ja maan turvallisuustilanteen parantamista.

N’Dawin ja Goïtan välit kiristyivät sen jälkeen kun Moctar Ouane oli nimitetty uudelleen pääministeriksi toukokuussa 2021. Uudesta hallituksesta pudotettiin sotilasjuntan jäsenet Modibo Koné ja Sadio Camara, jotka olivat aikaisemmin toimineet turvallisuus- ja puolustusministereinä. Sotilaat vangitsivat N’Dawin ja Ouanen, ja 26. toukokuuta presidentti ilmoitti eroavansa virastaan. Malin väliaikaiseksi presidentiksi nousi vallankaappauksen tehneiden sotilaiden johtaja ja varapresidenttinä toiminut Assimi Goïta. Kotiarestiin määrätyt N’Daw ja Ouane vapautettiin elokuussa 2021.

Lähteet
-------

1. ↑  Mali: Bâ N’Daw, un militaire à la retraite pour conduire la transition *Financial Afrik*.  21.9.2020. Viitattu 22.9.2020.
2. ↑  Qui est Bah N’Daw, le nouveau président de transition du Mali? *RFI*.  22.9.2020. Viitattu 22.9.2020.
3. ↑  Mali: l’ex-ministre de la Défense Ba Ndaw désigné président de transition *Jeune Afrique*.  21.9.2020. Viitattu 22.9.2020.
4. ↑  Bah N’Daw sworn in as Mali’s interim president *P.M. News*.  25.9.2020. Viitattu 26.9.2020.
5. ↑  Mali: qui est Bah N’Daw, l’ancien militaire propulsé à la tête de la transition? *Jeune Afrique*.  24.9.2020. Viitattu 28.9.2020.
6. ↑  Mali: Bah N’Daw démissionne, Assimi Goïta devient président *Jeune Afrique*.  26.5.2021. Viitattu 26.5.2021.
7. ↑  Mali : levée des restrictions pour Bah N’Daw et Moctar Ouane *Jeune Afrique*.  28.8.2021. Viitattu 16.9.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Herbert Gustaf Wetterstrand** (6. heinäkuuta 1905 Kokemäki – 26. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän oli Oy Stockmann Ab:n toimitusjohtaja vuosina 1957–1970.

Herbert Wetterstrandin isä Ludvig Wetterstrand oli Kokemäen kunnanlääkäri ja myöhemmin piirilääkäri Helsingissä. Suku oli tullut Suomeen Ruotsista 1870-luvulla. Wetterstrand kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä vuonna 1923 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista vuonna 1925, minkä jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta taloustiedettä Lontoon yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hänet palkattiin vuonna 1927 konttoristiksi Stockmannille, jonka palveluksessa hän työskenteli koko uransa. Hän toimi yhtiön luottopäällikkönä 1943–1948, apulais- ja myyntijohtajana 1948–1954, vt. toimitusjohtajana 1953, varatoimitusjohtajana ja kaupallisena johtajana 1954–1957 sekä toimitusjohtajana 1957–1970. Wetterstrandin johtajakaudella Stockmann avasi uudet tavaratalot Tampereelle vuonna 1957 ja Pietarsaareen vuonna 1967 sekä rakennutti uuden tukkukeskuksen Helsingin Pitäjänmäkeen ja Akateeminen Kirjakaupan Kirjatalon Helsingin keskustaan. Wetterstrand kuului yhtiön hallitukseen vuodesta 1958 ja toimi uransa lopuksi sen puheenjohtajana vuosina 1970–1973.

Wetterstrandilla oli paljon luottamustoimia. Hän kuului 1954–1974 Vakuutus Oy Pohjolan, 1957–1970 Tukon, 1958–1960 Rautakauppojen Oy:n, 1959–1970 Rautakonttorin, 1961–1975 Suomen Höyrylaivan ja 1965–1974 Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvostoon, 1957–1970 Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen, 1957–1970 Suomen Tukkukauppiaiden Liiton ja 1958–1974 Helsingin kauppakamarin hallitukseen, vuodesta 1962 Kansainvälisen kauppakamarin Suomen osaston ja Suomen Messujen johtokuntaan, vuodesta 1957 Svenska Handelshögskolanin säätiön edustajistoon, 1957–1974 Yksityisyrittäjäin säätiön ja vuodesta 1968 Ekonomiska Samfundetin hallitukseen sekä vuodesta 1969 Suomen Ulkomaankauppaliiton valtuuskuntaan. Lisäksi hän kuului Pelastakaa Lapset ry:n keskushallitukseen 1956–1959, Finnish-British Societyn hallitukseen vuodesta 1961 ja Saksalais-suomalaisen yhdistyksen hallitukseen vuodesta 1964. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1960.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kai Hoffman: Kauppaneuvos Herbert Wetterstrand (1905–1986). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Facta 2001, WSOY 1986, 18. osa, palsta 171


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Kolmiviiksimade** (*Gaidropsarus vulgaris*) on turskien (Gadidae) heimoon kuuluva lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kolmiviiksimateen pituus on tavallisesti 25 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 60 senttimetrin mittaiseksi. Paino voi kohota parhaimmillaan kahteen kilogrammaan. Lajin ruumis on pitkänomainen ja kapenee tasaisesti päästä taaksepäin. Eturuumiin poikkileikkaus on melko pyöreä. Pää on litteä, leveä ja siinä on kolme viikseä, joista yksi on leuassa ja kaksi otsassa. Suomut ovat hyvin pieniä ja ohuita. Väritykseltään kolmiviiksimade on punaruskea ja sillä on kyljissään ja selässään suklaanruskeita täpliä. Vatsa on vaaleampi mutta ei aivan valkoinen. Selkäevän etuosa on hyvin matala ja sen ensimmäinen ruoto on muita paljon korkeampi. Takaosa on etumaista selvästi korkeampi ja myös pidempi ulottuen rintaevän kohdalta aina pyrstöön asti. Peräevä on pitkä ja suuri. Vatsaevien kärjet ovat terävän muotoisia. Pyrstö on pyöristynyt ja sen varsi on lyhyt. Pohjoisessa elävien kolmiviiksimateiden evissä on havaittu olevan vähemmän tummia laikkuja kuin etelämmässä elävillä. Kylkiviiva kulkee rintaevien kohtaan saakka hyvin korkealla, mutta laskeutuu siinä kyljen keskikohtaan ja kulkee siinä pyrstöön asti.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Kolmiviiksimadetta tavataan Atlantin valtameren koillisosassa, Pohjanmerellä, Välimerellä ja Adrianmerellä. Myös Skagerrakissa ja Kattegatista sitä tavataan usein. Kolmiviiksimade elää pääosin rannikkojen läheisyydessä rakkohaurua kasvavilla kivipohjilla korkeintaan 50 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajia on kuitenkin melko usein syvemmästäkin, lähes 300 metrin syvyisestä vedestä.

Ravinto ja elintavat
--------------------

Kolmiviiksimateen ravintoa ovat kaikenlaiset pienet vesieläimet, kuten pienet kalat, katkaravut, nilviäiset, madot ja kymmenjalkaiset. Se kutee Pohjanmeressä tammi-maaliskuussa, etelässä joulu-tammikuussa. Poikaset elävät kuoriuduttuaan vapaassa vedessä kuusisenttisiksi asti. Kolmiviiksimade kasvaa ensimmäisenä elinvuotenaan 18 senttimetriä, toisena viisi ja kolmantena enää neljä.

Lähteet
-------

1. ↑  Di Natale, A. Molinari, A. Őztűrk, B. & Srour, A.: *Gaidropsarus vulgaris* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2019-3*.  2011. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 18.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2  *Gaidropsarus vulgaris* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 18.3.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Varjo, Markku & Lehtonen, Hannu: *Suomen ja pohjolan kalat*, s. 288–289. Readme, 2017. ISBN 9789523213722. (suomeksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1007360
* Wikispecies: Gaidropsarus vulgaris
* BioLib: 126754
* BOLD: 53737
* FishBase: 1876
* GBIF: 2415581
* iNaturalist: 363797
* IRMNG: 11291902
* ITIS: 164765
* IUCN: 198590
* NBN: NBNSYS0000175396
* NCBI: 348057
* uBio: 2288911
* WoRMS: 126458

 |

 |
**Kolmitäplätilapia** (*Oreochromis andersonii*) on tilapioihin kuuluva kirjoahven, jota tavataan eteläisen Afrikan joissa. Laji kasvaa maksimissaan 61 senttimetriä pitkäksi ja 4,7 kilogramman painoiseksi. Laji luokitellaan vaarantuneeksi.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Sukukypsyyden kolmitäplätilapia saavuttaa 12–15 senttimetriä pitkänä, ja lajin maksimipituus on 61 senttimetriä ja maksimipaino 4,7 kilogrammaa. Sekä koiraalla että naaralla on lisääntymiskauden ulkopuolella 3 tai 4 selvää täplää keskivartalossa ja punaiset reunat selkä- ja peräevässä. Lisääntymisaikana koiraiden evien punaiset reunat ovat leveämmät ja kirkkaammat. Lisäksi koiraan päässä, selässä ja kyltissä erottuu kimalteleva ruskean sinipunerva.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Kolmitäplätilapia elää Sambesin yläjuoksulla sekä Kafue-, Okavango- ja Cunenejoissa. Se on melko yleinen sekä Sambesissa että Okavangossa.

Aikusia yksilöitä tavataan pääasiassa syvemmissä lammissa ja jokien pääuomissa. Poikasia tavataan sen sijaan useamassa elinympäristöissä, kuten tulvatasankojen laguuneissa, suurissa avoimissa soissa sekä harvoin jokien pienemmissä sivujoissa.

Kolmitäplätilapian yksilömäärä on laskussa, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee sen vaarantuneeksi. Suurimman uhan sille asettaa mahdollinen niilintilapian leviäminen, joka on aiheuttanut jo muutamian muiden tilapialajien sukupuuton.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tweddle, D & Marshall, B. E.: *Oreochromis andersonii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2007. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 15.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  Oreochromis andersonii *Fishbase*.  Arkistoitu 19.10.2014. Viitattu 15.10.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3643461
* CoL: 7553J
* FishBase: 1399
* GBIF: 2372323
* iNaturalist: 107874
* IRMNG: 10571602
* ISC: 72067
* ITIS: 648837
* IUCN: 60623
* NCBI: 158894
* WoRMS: 279194

 |

 |
**Baguindadougou** on maalaiskunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Markanibougou sijaitsee Nigerjoen varrella 25 kilometriä Ségousta koilliseen. Kunnassa on 10 400 asukasta (vuonna 2009).

Baguindadougoun kunta rajoittuu idässä Ségoun piirin Dougabougoun ja Markalan, etelässä Pelenganan ja Diganidougoun sekä pohjoisessa ja lännessä N’Koumandougoun kuntiin. Pinnanmuodostukseltaan alue on tasankoa. Kuntaan kuuluu 18 kylää.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkein viljelykasvi on hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 3.12.2014. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 3.12.2014. (ranskaksi)
3. 1 2  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Baguindadougou 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 3.12.2014. (ranskaksi)
Kuplalajittelu väreilläKuplalajittelu väreillä
**Kuplalajittelu** (engl. bubble sort) on erittäin hidas (*O(n2)*) lajittelualgoritmi, jolla ei ole etuja nopeampiin algoritmeihin edes muistinkäytön suhteen. Se toimii seuraavasti:

1. Käydään jono läpi vertaillen kutakin jonon peräkkäistä kahta alkiota toisiinsa. Jos ne ovat väärässä järjestyksessä, vaihdetaan ne keskenään.
2. Mikäli vaihtoja tehtiin, toistetaan ensimmäinen vaihe.

Kuplalajittelu voidaan toteuttaa esimerkiksi seuraavalla Python-kielisellä koodilla:

```
def bubblesort(a):
    """bubblesort(a) -> list
    Järjestää taulukon a järjestykseen pienimmästä suurimpaan.
    """
    # Tähän muuttujaan tallennetaan tieto siitä, onko vaihtoja tehty
    changes = True
    # Toistetaan niin kauan, kuin vaihtoja tulee
    while changes:
        changes = False
        # Iteroidaan järjestettävän taulukon yli
        for i in xrange(1, len(a)):
            # Tarkistetaan alkioiden järjestys
            if a[i] < a[i - 1]:
                # Alkiot ovat väärin päin, joten vaihdetaan ne keskenään
                a[i], a[i - 1] = a[i - 1], a[i]
                # Vaihto on tapahtunut, joten iterointi on toistettava
                changes = True
    # Se, että olemme päässeet tähän kohtaan koodia, tarkoittaa että
    # taulukko on järjestyksessä; palautetaan se siis kutsujalle
    return a

```

Esimerkkitoteutus C-kielellä
----------------------------

```
void bubblesort(void \*tab, int ts, int vs, int (\*cmp)(void \*a, void \*b))
{
 register int i;
 register int j;
 register char \*ctab;

 if (tab != NULL && ts > 1 && vs > 0)
 {
 i = 1;
 ctab = (char \*)tab;
 while (i > 0)
 {
 i = 0;
 j = 0;
 while (++j < ts)
 {
 if ((\*cmp)(ctab + vs \* (j - 1), ctab + vs \* j) > 0)
 {
 swap(ctab + vs \* (j - 1), ctab + vs \* j, vs);
 i = 1;
 }
 }
 }
 }
}

void swap(void \*a, void \*b, int vs)
{
 register char c;
 register int i;

 if (a != b)
 {
 i = -1;
 while (++i < vs)
 {
 c = \*((char \*)a + i);
 \*((char \*)a + i) = \*((char \*)b + i);
 \*((char \*)b + i) = c;
 }
 }
}

```

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuplalajittelu**.
* NIST:in kuvaus kuplalajittelusta
* Kuplalajittelu Pascalilla
Arkansas’n lippu
**Arkansas’n lippu** on Yhdysvaltain osavaltio Arkansas’n virallinen tunnus sen sinetin ohella.

Lippu koostuu sinireunaisesta valkoisesta ruudusta (vinoneliö) punaisella taustalla. Lipussa on 29 viisisakarista tähteä. 25 valkoista tähteä on aseteltu siniseen reunaan ja neljä suurempaa sinistä tähteä valkoiseen ruutuun. Sininen teksti "ARKANSAS" sijaitsee tähtien välissä. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.

Lippu otettiin käyttöön 26. helmikuuta 1913. Lippua on sittemmin muokattu vuosina 1923, 1924 ja 2011, jolloin on säädetty muun muassa tähtien määrää, asettelua ja värisävyä.

Edelliset liput
---------------

* 1913–19231913–1923
* 1923–19241923–1924
* 1924–20111924–2011

Lähteet
-------

1. ↑  State Flags List *50states.com*. Viitattu 5.9.2021. (englanniksi)

Yhdysvaltain osavaltioiden liput

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
Ilmarako tomaatin lehdellä.
**Ilmarako** (m.kreik. *stoma,* mon. *stomata*) on pieni reikä kasvin lehden pinnassa. Kaasujen vaihto ilman ja lehden välillä tapahtuu ilmarakojen kautta. Päivän aikana, kun on valoisaa, hiilidioksidi menee sisään ja vesihöyry poistuu. Ilmaraot eivät ole vain reikiä, vaan ne liikkuvat. Illalla, kun aurinko laskee eikä enää ole riittävästi valoa fotosynteesiä varten, ne sulkeutuvat. Ne sulkeutuvat myös, jos on kuiva ilma tai kuiva maa, koska yksi prioriteetti kasvilla on veden säästö. Toinen prioriteetti on, että hiilidioksidia on riittävästi, jotta fotosynteesi ei hidastu.

Ilmarakoja voi olla jopa satoja yhtä neliömillimetriä kohti. Siten yhdessä lehdessä voi olla miljoonia ilmarakoja. Jokainen ilmarako on suorasti herkkä valolle, hiilidioksidille, vesihöyrylle, lämpötilalle ja kasvihormonille, ja epäsuorasti herkkä myös juuriston olosuhteille.

Kasveilla on sisäinen kello, ja kello vaikuttaa myös ilmarakojen toimintaan. Jos kasvi siirretään lampun alle, ilmaraot sulkeutuvat illan aikana ja avautuvat uudelleen aamulla, vaikka valoa on koko ajan. Jos kasvi siirretään pimiöön, ilmaraot avautuvat aamun aikana. Jos on valoa, ne eivät sulkeudu täydellisesti. Jos on pimeä, ne avautuvat vain osittain.

Ilmaraossa on reikä ja kaksi solua sen ympärillä. Nämä kaksi "huulisolua" liikkuvat, ja niiden tilavuus ja muoto muuttuvat. Yleistä on, että ilmaraot sijoittuvat vain lehden "abaxial" ala-pinnalle, tai molemmalle pinnoille lajista riippuen.

Veden haihdunta vaikuttaa myös lehden lämpötilaan, koska veden haihduttaminen kuluttaa energiaa.

Ilman sulkeutuvia ilmarakoja kasveja olisi vain kosteilla paikoilla. Voimme nähdä ne vain mikroskoopin avulla, mutta ilmaraot vaikuttavat metsän ja viljan kasvuun ja siihen, miten säännöllisesti puutarhaa on kasteltava.

Lähteet
-------

* Grace J. (1983) Plant-atmosphere relationships. Chapman and Hall, London. ISBN 0-412-23180-8.
* Jarvis P. G. Mansfield T. A. (1981) Stomatal Physiology. Cambridge University Press, Cambridge. ISBN 0-521-23683-5 (HB) ISBN 0-521-28151-2 (PB)
* Meidner H. Mansfield T. A. (1968) Physiology of Stomata. McGraw-Hill, London.
* Taiz L. Zeiger E. (2002) Plant Physiology (3rd edition). Sinauer, Sunderland. ISBN 0-87893-823-0.
* Weyers J. Meidner H. (1990) Methods in Stomatal Research. Longman, Harlow. ISBN 0-582-03483-3.
* Willmer C. Fricker M. (1996) Stomata (2nd edition). Chapman and Hall, London. ISBN 0-412-72500-2 (HB), ISBN 0-412-57430-6 (PB).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ilmarako**.
* Helsingin yliopisto, Metsätieteiden laitos, Hiilipuu: Ilmaraon toiminta (Arkistoitu – Internet Archive)
**Viljo Ilmari Helomaa** (27. huhtikuuta 1904 Rauma – 12. syyskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi vuodesta 1937 aina eläköitymiseensä vuoteen 1971 korkeimmassa hallinto-oikeudessa hallintosihteerinä vuoteen 1954 ja samalla kansliapäällikkönä helmi-maaliskuussa 1950 ja vuosina 1951-1952. Hallintoneuvoksena hän toimi vuodesta 1953 vuoteen 1971. Helomaa oli jatkosodan aikana Suomen miehittämän Itä-Karjalan sotilashallinnossa hallinto-osaston johtajana.

Ilmari Helomaa suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1929 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1932. Opiskeluaikanaan Helomaa kuului AKS-aktiiveihin toimien varapuheenjohtajana. Hän työskenteli Vaasan lääninhallituksessa eri tehtävissä vuosina 1929-1936. Sen jälkeen hän toimi oikeusministeriön rikosrekisteritoimiston apulaistoimistopäällikkönä. Vuonna 1937 hän siirtyi korkeimpaan hallinto-oikeuteen, jossa hän teki elämäntyönsä.

Jatkosodan aikana hän toimi suomalaisten valtaamassa Itä-Karjalassa sen sotilashallinnon hallinnon johtajana. Hän astui tehtävään 17. heinäkuuta 1941 toimien lähes kolme vuotta tehtävässä. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.

Sotien jälkeen hän jatkoi työtään korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Hallintosihteeriyden jälkeen hän toimi hallintoneuvoksena eläköitymiseensä asti.

Työnsä ohella hän toimi useissa hallintolainkäytön alan komiteoissa. HÄn oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan sihteeri vuosina 1949-1952, virkaylioikeuden sihteeri 1949-1955 ja jäsen 1966-1971 sekä kutsunta-asiain keskuslautakunnan puheenjohtaja 1965-1970.

Tunnustuksena ansioistaan hänelle myönnettiin vuonna 1970 Suomen Leijonan suurristi.

Lähteet
-------

* Hyytiä, Osmo: *"Helmi Suomen maakuntien joukossa"*, s. 143. Edita, 2008. ISBN 978-951-37-5131-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Kuolleita - Hallintoneuvos Ilmari helomaa.  *Helsingin Sanomat*, 18.9.1985, s. 18. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 20.4.2023.
2. ↑  Hyytiä 2008: s. 44.
3. ↑  Hyytiä 2008: s. 49.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Bromihappo** (HBrO3) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs bromin happihapoista. Yhdistettä voidaan käyttää hapettimena. Bromihapon suolat ovat bromaatteja.

Ominaisuudet
------------

Bromihappo on suhteellisen pysymätön yhdiste ja tunnetaan ainoastaan vesiliuoksena, jossa on korkeintaan 56 massaprosenttia bromihappoa. Väkevimmissä liuoksissa ja kuumennettaessa se hajoaa bromiksi, hapeksi ja vedeksi. Bromihappo on kuitenkin hieman kloorihappoa stabiilimpi yhdiste. Bromihappo ja sen suolat ovat vahvoja hapettimia ja yhdiste pelkistyy tässä reaktiossa bromidi-ioneiksi. Bromihappo kykenee hapettamaan muun muassa vetykloridin klooriksi, vetybromidin bromiksi ja vetyjodidin jodihapoksi. Bromihappo on vahva happo.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bromihappoa voidaan valmistaa käsittelemällä bariumbromaatin vesiliuosta rikkihapolla, jolloin veteen niukkaliukoinen bariumsulfaatti saostuu ja bromihappo jää liuokseen. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on hapettaa bromia bromihappoliuoksessa elektrolyyttisesti käyttäen elektrodeina platina- tai lyijydioksidielektrodeja. Kolmas vaihtoehto bromihapon valmistukseen on johtaa bromaattisuolan liuosta happaman ioninvaihtohartsin läpi.

Bromihappoa voidaan käyttää hapettimena valmistettaessa muun muassa väriaineita. Bromihappoa käytetään yhtenä reagenssina Belousov–Zhabotinsky-reaktiossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 127. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  R. Frim & S. D. Ukeles: *Bromine, Inorganic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 8.3.2016
3. 1 2  David Yoffe, Ron, Frim, Shmuel D. Ukeles, Michael J. Dagani, Henry J. Barda, Theodore J. Benya & David C. Sanders: *Bromine Compounds, Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 8.3.2016
4. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 148. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 449. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 8.3.2016). (englanniksi)
6. 1 2  Ronald Rich: *Inorganic Reactions in Water*, s. 462. Springer, 2007. ISBN 978-3-540-73961-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 8.3.2016). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Bromic acid (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Bromic acid (englanniksi)
**Arkhimedeen vala** on Lausannen teknillisen korkeakoulun opiskelijoiden vuonna 1990 esittämä insinöörien eettinen ohjenuora.

Insinööriliitto on suomentanut valan lyhyessä muodossa vuonna 1995.
Hieman laajemmassa muodossa se on sisällytetty myös Tekniikan akateemisten Kunniasääntöön. Vala tai kunniasääntö jaetaan kaikille valmistuville insinööreille ja  diplomi-insinööreille heidän todistuksensa mukana.  Antiikin aikana elänyt Arkhimedes oli yksi historian suurimmista  matemaatikoista ja ensimmäisiä tunnettuja insinöörejä.

Insinööriliiton suomennos
-------------------------

*Insinööri on mukana luomassa tekniikkaa, joka koituu luonnon ja ihmisen hyväksi. Insinööri on kaikessa toiminnoissaan suojelemassa kasvien, eläinten ja ihmisen elämää. Insinööri välttää epärehellisyyttä ja epäsopua ja pyrkii kehittymään taitavammaksi ongelmien ratkaisijaksi. Insinööri miettii kehityksen suuntalinjoja ja välttää vahingollisten tavoitteiden toteutumista.*

Katso myös
----------

* Hippokrateen vala
* Comeniuksen vala

Lähteet
-------

* Insinööriliitto – Etiikka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tekniikan Akateemisten Kunniasääntö (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bromipentafluoridi** (BrF5) on bromin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Ainetta voidaan käyttää eräiden fluoriyhdisteiden valmistukseen ja rakettien polttoaineissa.

Ominaisuudet
------------

Muodoltaan bromipentafluoridi on neliöpohjainen pyramidi. Yhdiste on huoneenlämpötilassa ulkomuodoltaan väritöntä nestettä. Bromipentafluoridi on erittäin reaktiivinen yhdiste ja reagoi happea, typpeä ja jalokaasuja lukuun ottamatta kaikkien alkuaineiden kanssa. Yhdiste reagoi myös monien kemiallisesti reagoimattomien eli inerttien yhdisteiden kuten silikaattien kanssa kuumennettaessa. Alkalimetallifluoridien kanssa reagoidessaan bromipentafluoridi muodostaa heksafluorobromaattisuoloja. Orgaanisten yhdisteiden ja veden kanssa reaktio voi olla räjähdysmäisen voimakas. Veden ja asetonitriilin seoksessa bromipentafluoridi hydrolysoituu bromihapoksi ja vetyfluoridiksi.

BrF5 + 3 H2O → HBrO3 + 5 HF

Valmistus ja käyttö
-------------------

Teollisessa mittakaavassa bromipentafluoridia valmistetaan joko alkuaineistaan bromista ja fluorista teräs- tai kuparireaktorissa yli 150 °C:n lämpötilassa fluoriylimäärää käyttäen tai fluoraamalla bromitrifluoridia noin 200 °C:n lämpötilassa. Laboratoriomittakaavaan soveltuu huoneenlämpötilassa tapahtuva reaktio kaliumbromidin ja fluorin välillä.

Br2 + 5 F2 → 2 BrF5
BrF3 + F2 → BrF5
KBr + 3 F2 → BrF5 + KF
Bromipentafluoridia voidaan käyttää synteettisessä orgaanisessa kemiassa fluoraavana reagenssina. Lisäksi se reagoi uraanin ja useiden uraaniyhdisteiden kanssa muodostaen uraaniheksafluoridia, jota voidaan käyttää uraanin rikastamisprosessissa. Bromipentafluoridia käytetään myös hapettimena rakettien polttoaineseoksissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 158–159. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2  N.N. Greenwood & A. Earnshaw: *Chemistry of the Elements*, s. 832–834. 2nd Edition. Butterworth Heinemann, 1997. ISBN 0-7506-3365-4. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  R. Frim & S. D. Ukeles: *Bromine, Inorganic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 23.7.2014
4. 1 2  David Yoffe, Ron, Frim, Shmuel D. Ukeles, Michael J. Dagani, Henry J. Barda, Theodore J. Benya & David C. Sanders: *Bromine Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2013. Viitattu 23.7.2014
5. ↑  Bromipentafluoridin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 23.7.2014.
**Rouvres-en-Plaine** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Dijonin kaupungista kaakkoon.

Kunnan keskustassa on 1200-luvulla rakennettu Pyhän Johannes Kastajan kollegiaalinen kirkko, ja se on luokiteltu historialliseksi muistomerkiksi. Kirkkoa uusittiin 1400- ja 1600-luvuilla. Burgundin herttuat rakensivat 1000-luvulla Rouvres-en-Plaineen linnan. Vuonna 1346 Burgundin herttua Filip I syntyi täällä. Hänen kuoltuaan Filip II nai hänen leskensä Margareeta III Burgundilaisen vuonna 1369, ja he asettuivat linnaan asumaan. Juhana I Peloton vahvisti linnaa satavuotisen sodan aikana vuonna 1414, ja hänen vaimonsa Margareeta Baijerilainen lisäsi linnaan vuonna 1416 suurikokoisen tornin nimeltään "*Tour Marguerite*". Nykyään linna on täysin tuhoutunut.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 11.4.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Rouvres-en-Plaine Echo des communes. Viitattu 11.4.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rouvres-en-Plaine** Wikimedia Commonsissa
Søren Robert Lundin piirtämä Arken muistuttaa haaksirikkoutunutta purjelaivaa.
Arkenin näyttelysali.
**Arken** on nykytaiteen museo Tanskan Ishøjssä, noin 15 kilometriä Kööpenhaminasta etelään.

Meren äärellä Køgenlahdella sijaitsevan museon on suunnitellut Søren Robert Lund, ja se avattiin maaliskuussa 1996 osana Euroopan kulttuuripääkaupunkivuotta Kööpenhaminassa. Rakennus on haaksirikkoutuneen purjelaivan näköinen, ja sen kokoelma koostuu tanskalaisesta, pohjoismaalaisesta ja kansainvälisestä taiteesta vuodesta 1945 eteenpäin. Kokoelmiin kuuluvien teosten tekijöihin kuuluvat muun muassa Damien Hirst, Olafur Eliasson, Shirin Neshat, Wolfgang Tillmans sekä tanskalais-norjalainen työpari Ingar Dragset ja Michael Elmgreen.

Arkenissa kiinnitetään erityistä huomiota lasten ja nuorten kohtaamiseen kuvataiteen kanssa. Museon perusajatuksena on auttaa lapsia ymmärtämään taidetta ja antaa lasten kohdata taide samoin ehdoin kuin museon muiden vierailijoiden.

Taidemuseo jakaa vuosittain sadan tuhannen Tanskan kruunun arvoista Arken-taidepalkintoa nykytaiteen tekijöille.

Lähteet
-------

1. ↑  "Käyn Louisianassa vuosittain" (Arkistoitu – Internet Archive), Visit Denmark -mainossivusto, Iltalehti. Viitattu 24.1.2016.
2. ↑  Taidemuseo Arken (Arkistoitu – Internet Archive), Valhalla, Norden.org. Viitattu 24.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arken** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Arken Museum of Modern Art & sv:Arken (konstmuseum)
**Jukka Tammenoksa** (24. elokuuta 1906 Ruokolahti – 27. joulukuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, joka teki elämäntyönsä Chymos Oy:n toimitusjohtajana.

Suoritettuaan keskikoulun oppimäärän 1922 hän lähti opiskelemaan kaupallisia aineita Britanniaan ja suoritti sen jälkeen Saksassa viinikemian kurssin. Sen ohessa hän tutustui saksalaiseen viini- ja mehuteollisuuteen. Lisäksi hän perehtyi Tanskaan ja Britanniaan tekemillään matkoilla näiden maiden olut- ja virvoitusjuomateollisuuteen.

Hänen isänsä, vuorineuvos Wäinö Tammenoksa oli perustanut vuonna 1906 nykyisen Imatran alueella sijaitsevalle Tainionkoskelle ’’Alkoholittomien Juomien Tehdas Chymos’’ -nimisen marjanjalostusyrityksen.

Wäinö Tammenoksa luovutti vuonna 1929 toimitusjohtajan tehtävät pojalleen Jukalle, joka oli vasta 23-vuotias. 

Jukka Tammenoksa luopui toimitusjohtajan tehtävistä 1952 ja siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi. Toimitusjohtajaksi siirtyi lyhyeksi ajaksi hänen veljensä Olavi Tammenoksa, ja hänen jälkeensä yhtiöön nimitettiin suvun ulkopuolinen toimitusjohtaja.

Hän toimi aktiivisesti hedelmä- ja marjanjalostusjärjestöjen luottamustehtävissä. Lisäksi hän toimi muun muassa Kokoomuksen paikallisosastossa, Lappeenrannan Säästöpankin isännistössä, Viipurin ja Lappeenrannan kauppakamareissa, Kauppakorkeakoulun valtuuskunnassa ja Suomi–Neuvostoliitto-Seuran Lappeenrannan osastossa. 

Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948.

Lähteet
-------

* Anu Talka ja Tuomas Möttönen: Kauppaneuvos Jukka Tammenoksa (1906–1980). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Arkhytaan filosofiasta** (m.kreik. Περὶ τῆς Ἀρχυτείου φιλοσοφίας, *Peri tēs Arkhyteiū filosofias*) oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli nimensä mukaisesti pythagoralaisen filosofi Arkhytaan ajattelua. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.

Teos tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen maininnasta. Hänen mukaansa se käsitti kolme kirjaa. Jotkut tutkijat ovat ajatelleet, että Aristoteles olisi tuntenut ja käyttänyt lähteenään Arkhytaan omia teoksia. Hän ei kuitenkaan itse nimeä tällaisia teoksia eikä sano lainaavansa niistä. Toisaalta Aristoteleen nimiin on laitettu myös toinen Arkhytaaseen liittyvä teos, yhden kirjan laajuinen *Otteita 'Timaioksesta' ja Arkhytaan teoksista* (Τὰ ἐκ τοῦ Τιμαίου καὶ τῶν Ἀρχυτείων, *Ta ek tū Timaiū kai tōn Arkhyteiōn*), mikä viittaisi siihen, että Aristoteles on tuntenut tällaisia teoksia. Kyseisestä kirjasta ei kuitenkaan ole säilynyt muuta kuin sen nimi.

Teoksesta *Arkhytaan filosofiasta* on säilynyt kaksi katkelmaa muiden antiikin aikaisten kirjailijoiden teoksissa. Toinen niistä on peräisin Simplikiokselta ja toinen Damaskiokselta. Aristoteles argumentoi teoksessa muun muassa Arkhytaan liiketeoriaa vastaan. Teos saattoi muodostaa osan siitä tutkimusaineistosta, jota Aristoteles hyödynsi omassa *Metafysiikassaan*.

Aristoteles kirjoitti Arkhytasta käsittelevien teosten lisäksi myös useita muita teoksia, jotka olivat keskittyneet aiempien filosofien oppeihin. Näistä on säilynyt katkelmia myös kahdesta muusta teoksesta, teoksista *Demokritoksesta* ja *Pythagoralaisista*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zanatta, Marcello: "Sulla filosofia del trattato di Archita. Introduzione. Frammenti". Teoksessa Aristotele: *Frammenti. Opere logighe e filosofiche*, s. 371-391. A cura di Marcello Zanatta. Classici greci e latini. BUR, 2010. ISBN 978-88-17-03861-4.
2. 1 2  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* V.25.
3. ↑  Ryle, Gilbert: *Plato's Progress*, s. 94. Cambridge University Press, 1966. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Huffman, Carl: *Archytas of Tarentum: Pythagorean, Philosopher and Mathematician King*, s. 593. Cambridge University Press, 2005. ISBN 0521837464. Teoksen verkkoversio.

Kirjallisuutta
--------------

* Rose, Valentinus: *Aristotelis qui ferebantur librorum Fragmenta ed. 2*. Berlin: Teubner, 1870; kolmas painos Leipzig 1886. Teoksen verkkoversio.
* Ross, W. D.: *Aristotelis Fragmenta selecta*. Oxford: Oxford University Press, 1955. Teoksen verkkoversio.
**Leo Buerger** (13. syyskuuta 1879 Wien, Itävalta – 1943 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalainen lääkäri ja kirurgi, joka teki päätyönsä Yhdysvalloissa. Häne muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin jo vuoden vanhana. Hän opiskeli Columbia Universityssa, josta valmistui vuonna 1901. Vuonna 1905 hän toimi Euroopassa silloin Saksaan kuuluneessa Wrocławissa nykyisen Puolan alueella, silloisessa Breslaussa. Buerger kuvasi tieteelle vakavan verisuonisairauden nimeltä thromboangitis obliterans, joka tunnetaan myös nimellä Buergerin tauti. Hän oli myös pätevä urologi. Leo Buerger oli myös intohimoinen klassisen musiikin harrastaja.

Buerger kehitti Brown-Buerger -kystoskoopin yhdessä Tilden Brownin kanssa. Heidän kehittämänsä kystoskooppi olikin yhdysvaltalaisten urologien suosiossa aina 1970-luvulle saakka, jolloin kuituoptiset kystoskoopit tulivat markkinoille.

Aiheesta muualla
----------------

Brown-Buerger Cystoscope *baus.org.uk*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leo Buerger, MD (1879 – 1943) *William P. Didusch Center for Urologic History*.  2021. Viitattu 19.12.2021. (englanniksi)
2. ↑  Dolisi, Georges: Buerger Leo *dictionnaire medical*. Viitattu 19.12.2021. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Jukka Tapio Hilden** (2. elokuuta 1955 – syyskuu 2011 Lahti) oli suomalainen murhaaja ja elinkautisvanki. Hilden tuomittiin 1994 elinkautiseen vankeusrangaistukseen maaliskuussa 1993 tapahtuneesta ns. Vantaan latomurhasta. Sekä Vantaan käräjäoikeuden että Helsingin hovioikeuden mukaan 18-vuotias Valde Mikael Kylä-Liuhala (1975–1997) surmasi ampumalla 25-vuotiaan katutason huumekauppiaan Hildenin toimeksiannosta ladossa Vantaan Viinikkalassa.

Kesäkuussa 2011, jolloin Hilden oli istunut elinkautista tuomiotaan 18 vuotta, Helsingin hovioikeus päätti, että hänet voidaan vapauttaa ehdonalaiseen 31. elokuuta 2011. Hilden jätti palaamatta Helsingin keskusvankilaan 4. elokuuta 2011 päättyneeltä vankilomaltaan poistuen yöllä Hotelli Avionista, jossa hän oli ollut majoittuneena omalla nimellään. United Brotherhood-järjestöön kuulunut Hilden oli vakavasti sairas. Hänet löydettiin 5. syyskuuta 2011 kuolleena lahtelaisesta hotellihuoneesta.

Elokuussa 2012 Helsingin kihlakunnansyyttäjä Lasse Ylevä nosti *Iltalehden* uutispäätoimittajaa Panu Pokkista vastaan syytteen yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä, koska lehti uutisoi Hildenin terveystiedon.

Lähteet
-------

1. ↑  Alibin työryhmä: Hotellihuoneesta kuolleena löydetyn elinkautisvangin tarina.  *Alibi*, nro 10/2011, s. 32.
2. ↑  Väestötietojärjestelmä: Henkilö on kuollut vuonna 1997.
3. ↑  Latomurhasta tuomittiin elinkautinen kahdelle.  *Helsingin Sanomat*, 26.3.1994. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.10.2011.
4. ↑  Hovioikeus ei muuttanut latomurhan elinkautisia.  *Helsingin Sanomat*, 8.2.1995. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.10.2011.
5. ↑  Omille teilleen lähtenyt vanki istunut elinkautista jo 18 vuotta *MTV3*.  4.8.2011. Viitattu 2.10.2011.
6. ↑  Tässä on kadonnut elinkautisvanki: Teloitti huumediilerin ladossa (Ilta-Sanomat verkkolehti 4.8.2011)[vanhentunut linkki]
7. ↑  Suuretsinnät lopetettu: Kuolemansairaan vankikarkurin ei enää uskota olevan vaaraksi kenellekään (Iltalehti verkkolehti 16.8.2011) (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Karannut elinkautisvanki Jukka Hilden löytyi kuolleena lahtelaisesta hotellista (Ilta-Sanomat verkkolehti 6.9.2011)[vanhentunut linkki]
9. ↑  Iltalehti saa syytteen vangin terveystiedon uutisoinnista *Iltalehti*.  7.8.2012. Viitattu 18.8.2012.
Arkhytas
**Arkhytas** (m.kreik. Ἀρχύτας, 428–347 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, matemaatikko, tähtitieteilijä, valtiomies, sotastrategi ja armeijan komentaja.

Arkhytas syntyi Taraksessa, Suur-Kreikassa nykyisen Italian eteläosassa. Hän oli Mnesagoraan tai Histiaioksen poika. Hänen opettajanaan toimi Filolaos, ja hän itse opetti matematiikkaa Eudoksos Knidoslaiselle. Hän kuului pythagoralaiseen koulukuntaan, ja oli tunnettu Platonin läheisenä ystävänä. Hänen ja Eudoksoksen yhteinen oppilas oli Menaikhmos.

Arkhytasta pidetään joskus matemaattisen mekaniikan perustajana. Eutokioksen mukaan Arkhytas ratkaisi kuution tilavuuden kaksinkertaistamisen ongelman geometrisilla menetelmillään. Arkhytaan teoriat on kuvattu Eukleideen teoksessa *Alkeet*, kirjassa VIII.

Eräs Arkhytaan pohtima ongelma oli ns. kosmisen reunan arvoitus: mitä tapahtuu keihäälle, joka heitetään maailmankaikkeuden reunan yli?

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 323–324 (VIII.4), 562–563. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Arkhytas**.
* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Arkhytaan elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
	+ Arkhytaan elämäkerta (kreikaksi)
* Huffman, Carl: Archytas *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

Antiikin filosofia – Esisokraattinen filosofia

|  |  |
| --- | --- |
| Miletoslaiset | 
* Thales
* Anaksimandros
* Anaksimenes

 |
| Pythagoralaiset | 
* Pythagoras
* Alkmaion
* Filolaos
* Arkhytas

 |
| Efesoslaiset | 
* Herakleitos

 |
| Elealaiset | 
* Ksenofanes
* Parmenides
* Zenon Elealainen
* Melissos

 |
| Pluralistit | 
* Anaksagoras
* Empedokles
* Arkhelaos

 |
| Atomistit | 
* Leukippos
* Demokritos

 |
| Sofistit | 
* Protagoras
* Gorgias
* Prodikos
* Hippias

 |
| Muita | 
* Ferekydes
* Diogenes Apollonialainen

 |
Arkansas’n sinetti
**Arkansas’n sinetti** on Yhdysvaltoihin kuuluvan Arkansas’n osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin vuonna 1864 ja nykyiseen muotoonsa se muokattiin 23. toukokuuta 1907. Sinetin ulommassa kehässä lukee "Great Seal of the State of Arkansas". Sisemmässä kehässä on valkopäämerikotka ympärillään Armon enkeli, oikeuden miekka ja Vapauden jumalatar. Kotka pitää suussaan sinistä nauhaa, johon on kirjoitettu osavaltion motto "Regnat Populus" ("kansa hallitsee"). Kotkan päällä olevaan kilpeen on kuvattu höyrylaiva, aura, mehiläispesä ja viljalyhde, Arkansas’n teollisuuden ja maatalouden vaurautta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Yhdysvaltain osavaltioiden sinetit

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming