recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
DISEn logo
**Digital Identity Solutions Europe Oy** (eli DISE) on vuonna 2005 perustettu suomalainen IT-alan asiantuntija- ja ohjelmistoyritys.

DISE on erikoistunut sähköisen identiteetinhallinnan haasteiden ratkaisuun. Hyvä hallinnointitapa, oikeuksien ja vastuiden jakautuminen, yrityskulttuuri, erilaiset työroolit ja työskentelykäytännöt ohjaavat sitä, kenellä on oikeus päästä eri järjestelmiin ja niiden eri toimintoihin. Identiteetinhallinnan avulla hallitaan identiteettejä ja oikeuksia käytännössä. 

DISE:n palvelut kattavat kaikki tarvittavat tuotteet, konsultoinnin, koulutuksen, pilvipalvelut ja ylläpidon sekä ratkaisujen toimitukset itse tai kumppanin kautta. Yritys voi toimittaa identiteetin- ja pääsynhallinnan ratkaisut myös suoraan pilvipalveluna.

DISE:n asiakkaat ovat pääosin suomalaisia pörssiyhtiöitä ja julkisen sektorin organisaatioita.

Lähteet
-------

1. ↑  DISE - Digital Identity Solutions Europe Digital Identity Solutions Oy.  Arkistoitu 1.6.2013. Viitattu 18.4.2013.
**Martin "Marty" Liquori** (11. syyskuuta 1949 Montclair, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija.

Liquorista tuli vuonna 1967 kolmas high school -oppilas, joka alitti neljän minuutin rajan maililla, kun hän juoksi ajan 3.59,8. Liquori edusti Yhdysvaltoja Méxicon olympialaisissa 1968. Hän sijoittui 1 500 metrillä kahdenneksitoista. Liquori voitti Villanovan yliopistolle NCAA:n yliopistomestaruuden maililla 1969–1971 ja AAU:n amatöörimestaruuden 1970 ja 1971. Vuosina 1969 ja 1971 hänet listattiin maailman parhaaksi 1 500 metrin juoksijaksi. Pan-Amerikan kisoissa 1971 hän voitti kultaa 1 500 metrillä.

Liquori siirtyi yliopiston jälkeen juoksemaan 5 000 metriä, jolla hän teki kaksi Yhdysvaltain-ennätystä 11 päivän sisään kesällä 1977. Jälkimmäinen ennätys syntyi Düsseldorfissa ajalla 13.15,06. Liquori listattiin vuonna 1977 maailman parhaaksi 5 000 metrin juoksijaksi. Méxicon olympialaiset olivat kuitenkin hänen ainoa olympiaesiintymisensä, sillä 1972 ja 1976 hän kärsi loukkaantumisista. Liquori lopetti uransa, kun Jimmy Carter ilmoitti Yhdysvaltojen boikotoivan Moskovan olympialaisia.

Urheilu-uransa jälkeen Liquori oli perustamassa Athletic Attic -liikeketjua, joka myi juoksukenkiä. Hän on myös toiminut urheilukommentaattorina olympialaisten televisio- ja radiolähetyksissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marty Liquori *Sports Reference*.  Arkistoitu 9.3.2016. Viitattu 2.1.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Marty Liquori USA Track & Field, Inc.. Viitattu 2.1.2010. (englanniksi)
3. 1 2  Noden, Merrell: Marty Liquori, Dream Miler *SI Vault*.  5.6.2000. Time Inc. A Time Warner Company.. Viitattu 2.1.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Marty Symes** (1904–1953) oli yhdysvaltalainen sanoittaja.

Symes syntyi New Yorkin Brooklynissä vuonna 1904. Hänen ensimmäinen merkittävä yhteistyökumppaninsa oli säveltäjä Jerry Livingston. Vuonna 1932 he tekivät kappaleen "Darkness on the Delta", josta tuli hitti Mildred Baileylle. Seuraavana vuonna Casa Loma Orchestra nauhoitti heidän kappaleensa "Under the Blanket of Blue" ja "It’s the Talk of the Town". Molempien kappaleiden sanoitus syntyi yhteistyössä Al J. Neiburgin kanssa.

Vuonna 1936 Symes sanoitti Isham Jonesin hitin "There Is No Greater Love". Kappaleen ovat nauhoittaneet Guy Lombardo, Billie Holiday, Al Hibbler ja lukuisat muut artistit, ja sitä pidetään jazzstandardina.

Nino Rota käytti Symesin sanoittamaa kappaletta "I Have But One Heart" (säv. Johnny Farrow) vuoden 1972 elokuvassa *Kummisetä*.

Symes kuoli Forest Hillsin kaupungissa New Yorkissa vuonna 1953.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bush, John: Marty Symes *Allmusic*. Viitattu 8.5.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Burlingame, Sandra: Marty Symes Biography *JazzBiographies.com*.  Arkistoitu 18.8.2011. Viitattu 8.5.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Rory John Delap** (s. 6. heinäkuuta 1976 Sutton Coldfield, Englanti) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän on syntynyt Englannissa, mutta hänen vanhempansa ovat irlantilaisia ja hän edusti Irlannin maajoukkuetta.

Delap aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Carlisle United FC:ssä vuonna 1994. Delap pelasi seurassa vuoteen 1998 asti ja oli nostamassa sitä kahdesti 2. divisioonaan. Carlislesta Delap siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Derbyyn, jossa hän pelasi kolme seuraavaa kautta. Kesällä 2001 Delap vaihtoi Valioliigan Southamptoniin. Southampton putosi Valioliigasta keväällä 2005 ja pian Delap siirtyi Sunderlandiin, jossa hän loukkaantumisen jälkeen ei kuitenkaan saanut juurikaan peliaikaa. Sunderland lainasi Delapin mestaruussarjan Stoke Cityyn lokakuussa 2006, mutta hän loukkasi jalkansa pahoin jo toisessa ottelussaan. Loukkaantumisesta huolimatta Stoken manageri Tony Pulis hankki Delapin seuraan pysyvästi tammikuussa lupauksensa mukaisesti.

Delap tunnetaan poikkeuksellisen pitkistä ja vaarallisista rajaheitoista. Delapin heitot olivat tärkeä tekijä Stoken noustua kaudella 2007–2008 ja Valioliiga-kaudella 2008–2009 hänen heitoistaan syntyi seitsemän Stoken kauden 13 ensimmäisestä maalista. Syksyllä 2008 Valioliigaottelussa Arsenalia vastaan Stoken molemmat maalit syntyivät Delapin pitkän rajaheiton seurauksena. Pitkien heittojen taustalla oli hänen nuoruudessaan harrastama keihäänheitto, jonka hän jätti 14-vuotiaana päätettyään keskittyä vain jalkapalloon. Delapia jopa houkuteltiin edustamaan Irlantia keihäänheitossa Lontoon olympialaisiin 2012.

Irlannin maajoukkueessa Delap on pelannut 11 maaottelua.

Lähteet
-------

* Delapin uran tilastot Soccerbase.  Arkistoitu 1.10.2007. Viitattu 21.11.2008. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Delap seals Stoke deal RTE Sport. Viitattu 21.11.2008. (englanniksi)
2. 1 2  Gilmour, Rod: Rory Delap dismisses javelin suggestions for London 2012 *The Telegraph*.  13.11.2008. Viitattu 21.11.2008. (englanniksi)
3. 1 2  Wheeler, Chris: The Throwback: Meet Rory Delap, football's latest human launch-pad *Daily Mail*.  16.9.2008. Viitattu 21.11.2008. (englanniksi)
4. ↑  Andersson, David: Arsenal nemesis Rory Delap gives Stoke more than just long throws  3.11.2008. Mirror. Viitattu 21.11.2008. (englanniksi)
Goffredo Alessandrini vuonna 1939.
**Goffredo Alessandrini** (9. syyskuuta 1904 Kairo – 16. toukokuuta 1978 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.

Ennen elokuvauraansa Alessandrini opiskeli tekniikkaa Cambridgen yliopistossa. Hän työskenteli Alessandro Blasettin avustajana ja teki vaikuttavan dokumenttielokuvan *La diga di Nag Hamadi* ("Nag Hamadin pato", 1929). Alessandrinin ensimmäinen näytelmäelokuva oli *La segretaria privata* ("Yksityissihteeri", 1931).

Työskenneltyään useita vuosia Hollywoodissa Alessandrini palasi Italiaan, jossa hän ohjasi elokuvat *Seconda B* ("Toinen B", 1934), *Cavalleria* ("Ratsuväki", 1936), *Lentäjä Luciano Serra* (*Luciano Serra pilota*, 1938), *Abuna Messias* (1939), *Giarabub* (1941) ja *Noi vivi* ("Me elävät", 1942). Yhteistyö fasistien kanssa johti siihen, että ohjaaja toimi toisen maailmansodan jälkeen etupäässä ulkomailla. Hänen italialaisesta myöhäistuotannostaan merkittävin on Giuseppe Garibaldista ja tämän ystävättärestä Anitasta kertova elokuva *Camicie Rosse* ("Punapaidat", 1952), jonka viimeisteli Francesco Rosi. Sen naispääosaa näytteli Alessandrinin entinen vaimo Anna Magnani. Alessandrini ja Magnani avioituivat 1935. Avioliitto oli täysin epäonnistunut ja käytännössä, joskaan ei virallisesti, päättynyt jo 1942.

Lähteet
-------

1. ↑  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 4. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.
2. ↑  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 4–5. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.
3. ↑  Alessandrini, Goffredo Enciclopedia del Cinema. Viitattu 23.12.2018 (italiaksi).
4. ↑  Magnani, Anna Dizionario biografico degli Italiani. Viitattu 23.12.2018 (italiaksi).

Aiheesta muualla
----------------

* IMDb: Goffredo Alessandrini (englanniksi)
* Elonet: Goffredo Alessandrini

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Tigger’s Honey Hunt** on Disney Interactiven kehittämä Nalle Puh -aiheinen seikkailupeli. Peli julkaistiin PlayStationille, Nintendo 64:lle ja Microsoft Windowsille vuonna 2000.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Nalle Puh päättää järjestää juhlat ystävilleen, mutta hänellä ei ole riittävästi hunajaa. Hän pyytää Tiikeriä etsimään tarpeeksi hunajaa juhliinsa. Tiikeri saa apua Pöllöltä, joka antaa vinkkejä ja laskee hunajan määrän jokaisen tason lopussa.

Pelaaminen
----------

Pelissä on kaksi eri pelimuotoa. Ensimmäinen on pääpeli, jossa pelataan Tiikerin kanssa läpi alueiden etsien hunajaa. Toinen pelimuoto sisältää kolme minipeliä, jotka on voitettava päästäkseen pelissä eteenpäin ja mahdollisesti oppimaan uusia taitoja.

Pääpelissä Tiikerin on kerättävä tietty määrä hunajapurkkeja päästäkseen eteenpäin. Pelaaja voi palata takaisin jo läpipäästylle kentälle opittuaan taitoja, joiden avulla pääsee alueille, joissa viimeiset purkit ovat saaden näin kaikki (100) hunajapurkit jokaisesta kentästä. 

Jokaisessa kentässä on myös salainen paikka (jossa on paljon hunajapurkkeja), jonne on päästävä, jos haluaa päästä seuraavassalle tasolle. Yleensä joku Tiikerin ystävistä (esim. Myyrä) antaa vinkin tällaisesta paikasta ollen sen läheisyydessä tai menemällä sinne.

Jokaisessa kentässä on myös joku Tiikerin ystävistä (esimerkiksi Ihaa, Nasu tai Kengu), joka tarvitsee tämän apua löytääkseen hukkaamansa tavaran/esineen/henkilön, ja kun tämä on löydetty ja palautettu, aikahaaste ilmestyy kyseiselle kentälle.

Jokaisessa kentässä on aluksi sininen Ruun kuva, joka täytyy kerätä. Keltainen Kanin kuva ilmestyy kyseiselle kentälle, josta on kerätty 100 hunajapurkkia. Punainen *Nalle Puh* kuva ilmestyy kyseiselle kentälle, jossa aikahaasteen aika on alitettu. Kuvia kerätessä, ne ilmestyvät päävalikosta käsin pääsevään Valkokuvakirjaan, jossa voi nähdä taidetyötä pelin kentistä.

### Minipelit

Pelissä on kolme minipeliä, jotka ovat erilaisia muusta pääpelistä, jotka perustuvat klassikkopeleihin. Pelejä pystyy myös pelaamaan moninpelitilassa 2 –4 pelaajaa eri vaikeustasoissa.

* Rabbit Says: Kanin versio kapteeni käskee -leikistä.
* Pooh Sticks: pelissä heitetään tikku mahdollisimman kauas sillasta, ja voittaja on se, jonka tikku tulee nopeiten takaisin virran mukana.
* Owl, Paper, Scissors: Pöllön versio kivi, paperi ja sakset -leikistä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2  Tigger's Honey Hunt *Playstation*. Sony Interactive Entertainment LLC. Viitattu 16.3.2020. (englanniksi)
Marty Schottenheimer vuonna 2013 
**Martin Edward "Marty" Schottenheimer** (23. syyskuuta 1943 McDonald, Pennsylvania – 8. helmikuuta 2021 Charlotte, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja ja pelaaja. Hän toimi urallaan Cleveland Brownsin, Kansas City Chiefsin, Washington Redskinsin sekä San Diego Chargersin päävalmentajana NFL:ssä. Schottenheimer saavutti 200 runkosarjavoiton rajapyykin.

Schottenheimer pelasi kuuden kauden ajan ammattilaisena ja oli voittamassa Buffalo Billsin riveissä AFL:n mestaruutta. Hän aloitti valmentajanuransa 1970-luvun puolivälissä ja sai ensimmäisen päävalmentajan pestinsä vuonna 1984 Cleveland Brownsissa. Vuosina 1989–1998 Schottenheimer toimi Kansas City Chiefsin päävalmentajana ja vuonna 2001 hän valmensi Washington Redskinsiä, jonka jälkeen hän siirtyi San Diego Chargersiin. Schottenheimer oli voittava valmentaja kaikkialla, missä hän valmensi. Hyvä runkosarjamenestys ei kuitenkaan jatkunut pudotuspeleissä eikä Schottenheimer koskaan valmentanut Super Bowlissa.

Maaliskuussa 2011 United Football Leaguen Virginia Destroyers palkkasi Schottenheimerin päävalmentajakseen, jossa hän voitti kauden päätteeksi ensimmäisen mestaruutensa valmentajana ammattilaistasolla. Schottenheimer kuoli Alzheimerin tautiin helmikuussa 2021.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Mike Riley** | **San Diego Chargersin päävalmentaja**2002–2006 | Seuraaja:**Norv Turner** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Norv Turner** | **Washington Redskinsin päävalmentaja**2001 | Seuraaja:**Steve Spurrier** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Frank Gansz** | **Kansas City Chiefsin päävalmentaja**1989–1998 | Seuraaja:**Gunther Cunningham** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Sam Rutigliano** | **Cleveland Brownsin päävalmentaja**1984–1988 | Seuraaja:**Bud Carson** |
Bernardino Rivadavia kuvattuna vuonna 1864 ilmestyneeseen argentiinalaiseen postimerkkiin.
**Bernardino de la Trinidad González Rivadavia y Rivadavia** (20. toukokuuta 1780 – 2. syyskuuta 1845) oli Argentiinan ensimmäinen presidentti. Maata kutsuttiin tuolloin nimellä Rio de la Platan yhdistyneet provinssit. Presidentin tehtäviä hän hoiti 8. helmikuuta 1826 – 27. kesäkuuta 1827 välisenä aikana.

Iso-Britannia yritti tehdä invaasion Buenos Airesiin vuonna 1806, ja Rivadavia kunnostautui aktiivisena vastarinnan organisoijana. Vuonna 1810 hän oli aktiivinen vallankumouksellinen ja itsenäisyysliikkeen jäsenenä hän oli mukana perustamassa uutta hallintoa. Ollessaan Buenos Airesin johtajana hän kiinnitti huomiota kaupungin uudenaikaistamiseen. Kadut päällystettiin, ja niille asennettiin katuvalaistus. Lisäksi hän kiinnitti huomiota sivistysoloihin: kaupunkiin perustettiin yliopisto, teatteri sekä luonnontieteellinen museo.

Argentiinaan yritettiin luoda Rivadavian kaudella perustuslakia. Provinssien edustajat eivät voineet lakia hyväksyä, vaan lakiehdotus hylättiin. Tapahtuman johdosta Rivadavia erosi tehtävästään ja muutti Espanjaan. Hän vieraili Argentiinassa vuonna 1834, mutta nyt hänet pakotettiin lähtemään maasta lähes välittömästi. Viimeisenä toiveenaan hän esitti, että hänen maallisia jäännöksiään ei koskaan palautettaisi Buenos Airesiin.

Nykyään Rivadaviaa pidetään Argentiinan ensimmäisenä presidenttinä, vaikka kaikki provinssit eivät hänen asemaansa hyväksyneet eikä hän hoitanut läheskään koko virkakautta. Nykyään maan presidentin virkaanastujaisissa käytettävää seremoniallista tuolia nimitetään Rivadavian tuoliksi, vaikka se ei koskaan Rivadavialle kuulunutkaan.

Liberaalit historioitsijat arvostavat Rivadaviaa korostaen hänen sivistyshankkeitaan ja että hän erotti kirkon valtiosta. Kriitikoiden mielestä hän oli liian brittiläismielinen päästäen brittituotteet vapaasti Argentiinaan mikä näivetti maan omaa tuotantoa. Häntä arvostellaan myös maan ulkomaisen velanoton käynnistäjänä.

Rivadavian viimeistä toivetta ei kunnioitettu. Hänen maalliset jäännöksensä kuljetettiin vuonna 1857 takaisin Argentiinaan. Siellä ne otettiin vastaan kunnianosoituksin ja sijoitettiin mausoleumiin.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Persialaisessa maalauksessa Aleksanteri Suuri rakentamassa muuria Gogia ja Magogia vastaan.
**Gog ja Magog** (vanhassa Raamatun suomennoksessa **Goog ja Maagog**, tosin Agricolan ensimmäisessä Uuden testamentin suomennoksessa vuodelta 1548 "Gog ja Magog") ovat Raamatun mukaan kansoja, jotka lopun aikoina hyökkäävät Israelia vastaan. Tästä on mainintoja Hesekielin kirjassa ja Ilmestyskirjassa.

Hesekielin kirjan luvuissa 38–39 kuvaillaan **Gogin sotaa**. Siinä Gog, jonka kotimaa on pohjoisen perillä, hyökkää monien muiden kansojen kanssa rauhassa asuvan Israelin kimppuun. Raamatun mukaan Goog kuitenkin tuhoutuu Jumalan yliluonnollisesta vaikutuksesta. Ilmestyskirjassa Gogin ja Magogin joukot edustavat Saatanaa, joka lyödään lopullisesti Harmageddonin taistelussa. 

Magog oli Raamatussa Jaafetin poika, ja eräiden tulkintojen mukaan hänestä polveutuisivat skyytit, slaavit, mongolit, unkarilaiset, irlantilaiset ja keltit.

Gog ja Magog uskonnoissa
------------------------

Gog ja Magog mainitaan Koraanin 18. suurassa (Al-Kahf), missä Kaksisarvinen rakentaa raudasta ja pronssista muurin heitä vastaan. Hindulaisten Puranat tuntevat kenraalit Koka ja Vikoka, jotka taistelevat paholaisen puolella Kalkia vastaan, mutta tämä myytti on syntynyt vasta ajanlaskun aikana zarathustralaisuuden tuomiopäivämytologiasta ja/tai jonkin uskonnon kautta kulkeneista Hesekielin kirjan opeista.

Ehdotettuja kansoja
-------------------

Profetiassa mainitut Gogiin liittyvät maat ja kansat ovat tuttuja Raamatun ja osittain myös maallisen historian perusteella. 
Yrityksistä huolimatta Gogia ei ole kuitenkaan onnistuttu samastamaan kehenkään historian tuntemaan maalliseen hallitsijaan. Hyvin usein tähän rooliin on ehdotettu Gygesiä, Vähä-Aasian länsiosassa sijainneen Lydian kuningasta, jota Assyrian hallitsijan Assurbanipalin aikakirjoissa nimitetään Gugguksi.. Gyges oli kuitenkin kuollut kymmeniä vuosia ennen kuin Hesekielin profetia kirjoitettiin, joten edellä mainittu samastaminen ei ole mahdollista. Lisäksi profetian mukaan Gogin hyökkäys tapahtuu "vuosien lopulla", "päivien lopulla" (Hes 38:8, 16; vrt. Jes 2:2; Jer 30:24; 2Ti 3:1). Tämän vuoksi Gogin nimi on ilmeisesti arvoitus tai vertauskuva eikä kenenkään tunnetun ihmiskuninkaan tai -johtajan nimi.

Katso myös
----------

* Vihan ja ahdistuksen aika
* Aleksanteri Suuri Koraanissa

Lähteet
-------

1. ↑  Hesekielin kirjan 38 luku *ftp.funet.fi*. Viitattu 22.2.2008.
2. ↑  Johanneksen ilmestys 20 luku *ftp.funet.fi*. Viitattu 22.2.2008.
3. ↑  Koraani - Luolan suura (AL-KAHF *Islamopas.com*. Viitattu 14.7.2022.
4. ↑  D. Luckenbill, Ancient Records of Assyria and Babylonia, 1927, II osa, s. 297, 351, 352.
Tigilin piiri on numero 9 Kamtšatkan aluepiirin kartalla
**Tigilin piiri** (ven. Тиги́льский райо́н, *Tigilski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Kamtšatkan aluepiirin Korjakian piirikunnassa Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 63 500 neliökilometriä. Asukkaita on 4 700 henkeä (vuonna 2009, ilman Palanaa).

Tigilin piiri sijaitsee Kamtšatkan niemimaan luoteisrannalla. Koillisessa se rajoittuu Karagan, idässä Ust-Kamtšatskin, kaakossa Bystrajan ja lounaassa Sobolevon piireihin sekä lännessä Ohotanmereen.

Piiriin kuuluu 7 kylää (maalaiskuntaa): Hairjuzovo, Kovran, Lesnaja, Sedanka, Tigil, Ust-Hairjuzovo ja Vojampolka. Hallinnollinen keskus on Tigilin kylä. Piirin sisällä sijaitseva Palanan kaupunkimainen taajama muodostaa nykyisin erillisen kaupunkipiirikunnan.

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen piirin väkiluku on vähentynyt puolella. Pohjoiset alkuperäiskansat korjakit ja itelmeenit muodostavat noin 44 % väestöstä (vuonna 2007).

Talous perustuu kalastukseen ja kalateollisuuteen. Lisäksi harjoitetaan poronhoitoa, metsästystä ja keräilytaloutta. Piirin taloudellinen tilanne on heikko ja varsinkin alkuperäisväestön elintaso alhainen.

Paikallislehtenä ilmestyy *Panorama*. Tigilissä toimii kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tigilin piiri Kamtšatkan aluepiirin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Kamtšatkan aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirit*
Aleutit •
Bystraja •
Jelizovo •
Karaga •
Milkovo •
Oljutor •
*Palana* •
Penžina •
*Petropavlovsk-Kamtšatski* •
Sobolevo •
Tigil •
Ust-Bolšeretsk •
Ust-Kamtšatsk •
*Viljutšinsk*
Oopperan julkisivu
**Palais Garnier**, tunnettu myös **Opéra Garnier'na** tai **Pariisin oopperana**, on tunnettu oopperatalo Pariisin 9. kaupunginosassa, *l'avenue de l'Opéran* päässä. Taloa kutsuttiin pitkään nimellä *l'opéra de Paris* (Pariisin ooppera), mutta Opéra Bastille'n rakentamisen jälkeen 1989 se on kantanut arkkitehtinsa nimeä ja sitä käyttää esiintymistilanaan Pariisin oopperan baletti.

Historia
--------

Suuri porraskäytävä
Opiskelumatkoiltaan Ateenasta ja Roomasta palannut nuori arkkitehti Charles Garnier ei ollut vielä vakiinnuttanut asemaansa ja päätti näyttää kykynsä osallistumalla uuden oopperatalon suunnittelukilpailuun, johon otti osaa 171 kilpailijaa. Viimeinen sana rakennuksen suunnittelijan valinnassa oli keisari Napoleon III:lla. Avoin ja kansainvälinen suunnittelukilpailu *"keisarillisen musiikki ja -tanssiakatemian"* rakentamisesta julkistettiin 29. joulukuuta 1860. Paroni Haussmannin ehdottama rakennuksen paikka oli vääristyneen vinoneliön muotoinen tila, jonka ympärille oli tuleva korkeita rakennuksia.

Ennakkosuosikkeina kilpailuun lähteneet Charles Rohault de Fleury ja Eugène-Emmanuel Viollet-le-Duc putosivat jo ensimmäisellä kierroksella. Lopulta, 30. toukokuuta 1861, paljon julkisuutta saaneen ja yleisöä sekä lehdistöä kiinnostaneen uuden oopperatalon suunnittelukilpailun voittajaksi julistettiin yksimielisesti Charles Garnier.

Tunnettu tarina kertoo Viollet-le-Duciä kannattaneen keisarinna Eugènien kysyneen Garnier'ltä moittivaan sävyyn: *"Mitä tyyliä tämä muka edustaa? Se ei ole kreikkalaista, ei Ludvig XV:n, eikä Ludvig XVI:n tyyliä!"* Tähän arkkitehti vastasi työn edustavan *"Napoleon III:n tyyliä"*.

Nykyään Palais Garnier'ssä esitetään pääasiassa baletteja.

* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Opéra National de Paris - Palais Garnier *Paris tourist office*. Viitattu 20-07-2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Palais Garnier**.
* Opéra Garnier'n ja Opéra Bastillen viralliset sivut

.
Martunin piiri (oranssilla) Vuoristo-Karabahin kartalla.
**Martunin piiri** (arm. Մարտունու շրջան, ven. Мартунинский район, *Martuninski raion*) on paikallishallintoalue virallisesti Azerbaidžaniin kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Vuoristo-Karabahin tasavallassa. Sen pinta-ala on 951,2 neliökilometriä. Asukkaita on 23 200 henkeä (vuonna 2005).

Vuoristo-Karabahin autonomiseen alueeseen kuulunut piiri on perustettu vuonna 1930. Armenialaisten osuus piirin väestöstä laski 93,6 prosentista vuonna 1939 79,3 prosenttiin vuonna 1979. Samaan aikaan azerien osuus nousi 4,6 prosentista 19,8 prosenttiin.

Vuoristo-Karabahin sodan jälkeen armenialaiset liittivät Martunin piiriin myös varsinaisen Azerbaidžanin puolelta vallattuja alueita. Neuvostoaikaisen piirin itäisin osa on azerien miehittämä. Nykyisellään piiri rajoittuu luoteessa ja lännessä Vuoristo-Karabahin tasavallan Askeranin piiriin, etelässä Hadrutin piiriin sekä idässä ja koillisessa Azerbaidžaniin. Hallinnollinen keskus on Martunin kaupunki, josta on 50 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Stepanakertiin. Asukkaista 99,8 % on armenialaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  The Results of 2005 Census of the Nagorno-Karabakh Republic: Table 1.4: De Jure Population by Administrative Territorial Distribution and Density *census.stat-nkr.am*.  Arkistoitu 6.3.2009. Viitattu 29.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Melnikov S.A. Ibragimov Tš.G.: *Azerbaidžanskaja SSR. Administrativno-territorialnoje delenije na 1 janvarja 1977 goda*, s. 7. Baku: Azernešr, 1979. Teoksen verkkoversio (viitattu 29.5.2011). (venäjäksi)
3. 1 2  Etno-Kavkaz: Naselenije Nagornogo Karabaha *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 29.5.2011. (venäjäksi)
4. ↑  Republic of Mountainous Karabakh official tourist portal: Regions: Martouni Region *karabakh.travel*. Viitattu 29.5.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Bernardo Bellotto** (hän käytti myös setänsä taiteilijanimeä **Canaletto**; 30. tammikuuta 1720 Venetsia – 17. lokakuuta 1780 Varsova) oli italialainen (venetsialainen) taidemaalari, joka tunnetaan tarkoista kaupunkinäkymäteoksistaan (*veduta*).

Elämä ja ura
------------

Bellotto polveutui taidemaalariperheestä ja opiskeli setänsä Canaletton alaisuudessa. Vuonna 1744 hän lähti matkalle Firenzeen, Vareseen, Torinoon ja Veronaan, jossa hän loi ensimmäiset itsenäiset kaupunkinäkymänsä. Vuonna 1746 Bellotto otti haltuunsa Englantiin lähteneen setänsä venetsialaisen työpajan, mutta jo vuonna 1747 hänet kutsuttiin Dresdeniin, jossa hän toimi Fredrik August I:n hovimaalarina vuodesta 1748 ja Dresdenin akatemian perspektiivin opettajana 1764–1766, lukuun ottamatta oleskelua Wienissä vuosina 1759–1760 ja Münchenissä 1761. Bellotton viimeinen luova kausi Varsovassa Stanislaus II Poniatowskin hovimaalarina (vuodesta 1770) ajoittuu vuosiin 1766–1780.

Bellotto "pikkutarkoilla" kuvilla on jo historiallisena dokumenttina suuri arvo. Hän huolehti erityisesti oikeasta perspektiivistä käyttämällä camera obscura -menetelmää. Setänsä teoksiin verrattuna Bellotton teoksissa on voimakkaampia varjoja ja ne ovat sävyiltään ja väreiltään tummempia. Hän maalasi Dresdenin (17), Pirnan (14) ja Königsteinin (3) vedutoja kolmessa sarjassa ja niistä etsauksia. Wienissä hän teki 17 vedutaa, Münchenissä 3 ja Varsovassa 26. Lisäksi hän teki lukuisia italialaisia näkymiä, kuvitteellisia kaupunkinäkymiä ja kaksi muotokuvaa.

Bellotton tarkkoja ja yksityiskohtaisia näkymiä Puolan pääkaupungista käytettiin toisen maailmansodan jälkeen kaupungin historiallisten osien restaurointiin.

Teoksia
-------

* Dresden Elben oikealta rannalta katsottuna*Dresden Elben oikealta rannalta katsottuna*
* Varsova kuninkaanlinnan terassilta katsottuna*Varsova kuninkaanlinnan terassilta katsottuna*
* Wien, katsottuna Belvedereeltä*Wien, katsottuna Belvedereeltä*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bernardo Bellotto *Neue Deutsche Biographie*.  1957. Viitattu 25.6.2023.
2. 1 2 3 4  Bernardo Bellotto *Encyclopedia Britannica*.  2023. Viitattu 25.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bernardo Bellotto** Wikimedia Commonsissa
**Tigranes VI** oli Armenian kuningas ensimmäisellä vuosisadalla vuodet 58–63.

Tigranesin elämästä tiedetään hyvin vähän ennen vuotta 58. Hänen isänsä oli nimeltään Aleksantari, ja hänen äitinsä on tuntematon. Rooman keisari Nero asetti Tigranesin Armenian kuninkaaksi 58. Roomalaiset olivat aiemmin hyökänneet Armeniaan Kappadokiasta Gnaeus Domitius Corbulon johdolla. Samalla Armeniaan olivat hyökänneet myös Iberian Parsman I ja Kommagenen Antiokhos IV. Armenian kuningas Tiridates I pakeni pääkaupungistaan Artaksatasta.

Roomalaisten voiton jälkeen Tigranes kruunattiin kuninkaaksi, ja Nero antoi hänelle vartiojoukon puolustamaan Armeniaa. Tigranes valtasi Partian pienen vasallivaltin Adiabenen, mitä Parthian kuningas Vologases I piti Rooman aggressiivisuuden osoituksena. Parthia hyökkäsi Armeniaan, ja taisteluiden jälkeen Parthia ja Rooma tekivät rauhansopimuksen, joka nosti Tiridateen takaisin Armenian kuninkaaksi. Tigranes jätti valtaistuimen vuonna 63.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tigranes VI of Armenia
*Tämä artikkeli kertoo Ruotsin merivoimien Visby-luokan korvetista. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Nyköping** (runkonumero K34) on Ruotsin laivaston Visby-luokan korvetti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Visby-luokan korvetti*
Alus tilattiin 17. joulukuuta 1996 Kockumsin Karlskronan telakalta, jossa työt aloitettiin kesäkuussa 1998. Se laskettiin vesille 18. elokuuta 2005 kumminaan valtiopäivien ensimmäinen puhemies Björn von Sydow ja lähti neitsytmatkalleen 28. maaliskuuta 2006. Alus luovutettiin tilaajan edustajille 27. syyskuuta. Suunnitelmien mukaan alus liitetään laivastoon vuonna 2012.

Lähteet
-------

Toremans, Guy: Sweden's Visby Class Corvettes - Stealth At All Level.  *Seaforth World Naval Review*, 2011, s. 149-165. Barnsley:  Seaforth Publishing. ISBN 978-1-84832-120-5.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Toremans, Guy s. 150

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Nyköping (K34)** Wikimedia Commonsissa

*Visby*-luokan korvetit

|  |
| --- |
| *HMS Visby* - *HMS Helsingborg* - *HMS Härnösand* - *HMS Nyköping* - *HMS Karlstad* - *HMS Uddevalla* |
| Edeltäjä: *Göteborg*-luokka – Seuraaja: ei seuraajaa |
**Sveitsin hyppyrimäet** on kahden olemassa olevan ja yhden puretun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Hyvinkään Sveitsissä. Suurin kolmesta hyppyrimäestä räjäytettiin 9. marraskuuta 2012.

Mäkien äärellä sijaitsevat Sveitsin maja, Rantasipi-hotelli sekä Härkävehmaan koulu.

Sveitsin hyppyrimäki
--------------------

Ensimmäinen hyppyrimäki valmistui vuonna 1931 ja parhaimmillaan siinä hypättiin 20 metriä.

Kolmesta hyppyrimäestä suurin tunnettiin Sveitsin hyppyrimäkenä. Se rakennettiin vuonna 1935 ja sen mäkiennätykseksi tuli 43,5 metriä Timo Pällin hyppäämänä. Noihin aikoihin Hyvinkään Sveitsi tunnettiin junalla saapuneiden pääkaupunkiseutulaisten lomanviettopaikkana talviaikana.

Sodan aikana hyppyrimäki toimi vihollisen lentokoneiden tähystyspaikkana.

Hyppyrimäki rakennettiin uudelleen vuonna 1954. Mäki rakennettiin hirsistä korkealle Sveitsinharjulle ja montun kupeeseen.

Veikko Kankkonen hyppäsi Sveitsin hyppyrimäestä 1960-luvulla. Mäessä on myös kilpailtu jonkun verran, viimeksi 1980-luvulla. Matti Nykänen kilpaili mäessä 1982 maailmanmestarina voitettuaan juuri kultaa Oslon MM-kilpailuissa 1982, mutta hävisi Hyvinkään Sveitsissä Jarmo Sunille. Viimeiset hypyt mäestä hypättiin 1990-luvun puolessavälissä. Mäen mäkiennätyksen 62 metriä hyppäsi Jarmo Suni vuonna 1979.

Hyppyrimäki oli pitkään huonossa kunnossa, joten se päätettiin purkaa räjäyttämällä 9. marraskuuta 2012, hallitun räjäytyksen suorittivat Porin prikaatin pioneerijoukot.

Lähteet
-------

* (englanniksi, saksaksi, puolaksi)
* 

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Aamuposti-lehti 9.11.2022, sivu 14
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Yle: Hyppyrimäki räjäytettiin päreiksi - katso video *yle.fi*. Viitattu 6.11.2018.
Angolalainen 2,5 escudon seteli vuodelta 1921.
**Angolan escudo** (port. *escudo angolano*) oli Angolan rahayksikkö ennen kwanzan käyttöön ottoa vuonna 1977. Se jakautui sataan centavoon.

Angolassa käytettiin 1900-luvun alussa Portugalin siirtomaapankin Banco Nacional Ultramarinon paikallisesti liikkeelle laskemia reisejä ja vuoden 1914 alusta lähtien escudoja. Niiden arvo oli sama kuin emämaan valuutan, eivätkä ne olleet virallisesti erillisiä rahayksikköjä.

Ensimmäinen oma valuutta, siirtomaan hallituksen ja Banco de Angolan liikkelle laskema angolar otettiin käyttöön vuonna 1928. Se vastasi yhtä Portugalin ja 1,25 Angolan escudoa. Angolar korvattiin vuoden 1959 alussa uudella Angolan escudolla suhteessa yksi yhteen.

Angolan escudo irrotettiin Portugalin escudosta ja sidottiin Yhdysvaltain dollariin maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1976. Banco de Angola kansallistettiin ja sen nimeksi tuli Banco Nacional de Angola.

Escudot vaihdettiin kwanzaan suhteessa yksi yhteen vuonna 1977. Yksityishenkilöt saattoivat vaihtaa vain 200 000 ja yritykset 1,5 miljoonan escudon summan. Ulkomailla olleet escudot julistettiin arvottomiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tables of Modern Monetary Systems by Kurt Schuler *Currency Boards and Dollarization (Internet Archive)*.  Arkistoitu 9.6.2007. Viitattu 29.4.2023.
**Sotion** (m.kreik. Σωτίων, *Sōtiōn*; n. 200–170 eaa.) oli antiikin kreikkalainen doksografi ja elämäkertakirjailija. Hän oli kotoisin Aleksandriasta.

Sotion oli merkittävä lähde Diogenes Laertioksen filosofielämäkerroille. Hänen teoksistaan ei ole säilynyt yhtäkään, mutta ne tunnetaan epäsuorasti muun muassa Diogeneen kautta. Sotionin pääteos oli *Perimysjärjestyksistä* (Διαδοχή tai Διαδοχαί). Se on varhaisin tunnettu teos, jossa filosofeja järjestettiin koulukuntiin perimysjärjestyksittäin eli opettaja-oppilas -ketjujen mukaisesti. Sotionilta on peräisin muun muassa ajatus joonialaisesta koulukunnasta, joka sai alkunsa Thaleesta, joka vaikutti Anaksimandrokseen, joka vaikutti edelleen Anaksimeneehen, ja niin edelleen.

*Perimysjärjestyksistä* koostui todennäköisesti kolmestatoista kirjasta, ja ainakin osa sen aineistosta oli peräisin Theofrastoksen kokoamasta doksografiasta. *Perimysjärjestyksistä* oli tarpeeksi tunnettu, jotta Herakleides Lemboslainen teki siitä lyhennelmän toisen vuosisadan eaa. puolessä välissä, ja myöhemmin saman nimisen teoksen kirjoittivat myös Sosikrates ja Antisthenes Rhodoslainen.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sotion
Näkymä kohti luostarialuetta.
Luostariin kuuluvan Pyhän Stefaoksen kirkon sisätiloja.
**Beit Jimal** on katolinen luostari Israelissa noin viisi kilometriä Bet Shemeshin kaupungista etelään. Luostari on perustettu paikalle, jota on pidetty Pyhän Stefanoksen hautana.

Nykyinen Beit Jimal on yhdistetty Bysantin valtakunnan aikaisissa lähteissä mainittuun kreikankieliseen paikannimeen Caphargamala, joka puolestaan tarkoittaa Gamalielin kylää. Paikka tunnetaan esimerkiksi paikallisen papin vuonna 415 kirjoittamasta kirjeestä, jossa hän esittää löytäneensä Pyhän Stefanoksen haudan. Kirjeen mukaan pappi löysi haudan rabbi Gamalielin ilmestyttyä hänelle unessa ja neuvottua reitin hautapaikalle. Paikalle rakennettiin kirkko noin 1 500 vuotta sitten. Sittemmin paikalla oli pieni arabien asuttama kylä.

Vuonna 1869 italialainen katolinen pappi Antonio Belloni osti kylän maat ja sen asukkaat siirrettiin muualle. Paikalle rakennettiin suuri salesiaaninen luostari. Salesiaanit olivat erikoistuneet koulujen ylläpitämiseen ja vuonna 1873 avautui Beit Jimalin koulu orvoille ja vähäosaisille lapsille. Koulu lopetti toimintansa seuraavan vuosisadan aikana opiskelijoiden vähyyden takia. Vuonna 1988 vanhan luostarin viereen avattiin uusi nunnaluostari Betlehemin sisarkunnalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 3 Ba-Blo*, s. 272. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2  Aviva ja Shmuerl Bar-Am: Find a spiritual oasis with the monks of Beit Jamal *The Times of Israel*. Viitattu 12.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beit Jimal** Wikimedia Commonsissa
**Anglofobia** tarkoittaa suhtautumista kaikkeen englantilaisuuteen vihamielisesti. Britanniaan ja Englantiin vihamielisesti suhtautuvia ihmisiä, kansoja ja valtioita on historiassa ollut useista syistä. Vanhimmat vihamielisyydet syntyivät Brittein saarten sisäisissä valtataisteluissa, joita keltit (Wales ja Irlanti) sekä skotit ovat käyneet englantilaisten kanssa. Yhdysvaltain vapaussota synnytti Amerikan mantereella englantilaisvihaa ja käänsi Euroopan mantereella englantilaisuutta ja sen hallitusmuota ihailleen sivistyneistön anglofiliset ajatukset anglofobisiksi. Englannin saavutettua suurvalta-aseman 1800-luvulla, myös siihen vihamielisesti suhtautuvien tahojen määrä kasvoi. Taistelu suurvalta-asemasta Ranskan kanssa erityisesti 1700–1800-lukujen vaihteessa synnytti Ranskaan laajasti anglofobiaa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Taskutietojätti. Gummeruksen yksiosainen tietosanakirja*, s. 81. Jyväskylä: Gummerus, 1986. ISBN 951-20-2776-3.
2. ↑  Haikala, Sisko: Vapauden valtakunnasta uuteen Karthagoon. Teoksessa Ihalainen, Pasi (toim.): *Britannia. Saarivaltakunnan Eurooppa-suhteiden historia*, s. 132–138. Jyväskylä: Atena, 2002. ISBN 951-796-268-1.
**Angolan junahyökkäys** oli väkivaltainen isku 10. elokuuta 2001 Angolan sisällissodan aikana Zenzan ja Dondon välisellä rataosuudella noin 150 km maan pääkaupunki Luandasta kaakkoon. UNITAn joukot suistivat junan raiteltaan miinan avulla, ja sen lastina olleet polttoaineet räjähtivät.

Iskussa sai surmansa noin 150 henkeä, ja lisäksi noin 150 sai vammoja. Iskun tehnyt UNITA sanoi junan olleen sotilas- eikä siviilikohde, koska sitä saattoi hallituksen joukkojen pataljoona ja mukana oli ampumatarvikkeita. Hallitus sanoi että matkustajina oli siviilejä, ja että junan osuttua miinaan sissit hyökkäsivät matkustajien kimppuun. YK:n turvallisuusneuvoston jäsenet tuomitsivat iskun terroritekona.

Juna kulki tätä reittiä kolme kertaa viikossa, ja hyökkäyksen sattuessa siinä oli noin 500 matkustajaa. Osa vaunuista oli umpinaisia matkustajavaunuja, osa oli avovaunuja joissa kuljetettiin sekä matkustajia että rahtia.

Hyökkäys tehtiin samaan aikaan kun yhdysvaltalainen delegaatio oli maassa tutustumassa oloihin ja arvioidakseen, voidaanko maassa järjestää vaalit seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

1. ↑  Train bombing signals new UNITA offensive in Angola  2001. CFI. Viitattu 18.6.2013.
2. ↑  Rebels claim Angolan train attack  2001. BBC. Viitattu 18.6.2013.
3. ↑  Angola: Security Council members condemn 'terrorist' UNITA train attack UN. Viitattu 18.6.2013.
4. 1 2  Angola train toll rises BBC. Viitattu 18.6.2013.
Määritelmät anglosfääristä vaihtelevat: valtiot, joissa englanti on enemmistön pääkielenä näytetään sinisellä     ; muut valtiot joissa englannilla on status virallisena kielenä näytetään vaaleansinisellä     .
**Anglosfääri** on ryhmä englannin kieltä puhuvia valtioita, joilla on samanlaiset kulttuuriset juuret, jotka perustuvat Britteinsaarilta (Englanti, Wales, Skotlanti, Pohjois-Irlanti ja Irlanti) peräisin oleviin ihmisryhmiin ja joilla on läheiset poliittiset sekä sotilaalliset suhteet. Vaikka eri lähteissä mainitaan anglosfääriin kuuluvaksi eri maita, siihen ei kuitenkaan lasketa kaikkia maita, joissa englannin kieli on virallinen kieli, vaikka valtiot, joissa englanti on virallinen kieli, ovatkin joskus kuuluneet brittiläisen imperiumiin.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Sipilä, Annamari: Kampanjointi EU-eron puolesta kiihtyy Britanniassa (Artikkelin viimeinen lause: "...englantia puhuvat maat eli Anglosfääri (Anglosphere).") *Helsingin Sanomat*.  18.1.2016.  Arkistoitu 6.12.2016. Viitattu 8.9.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Anglosphere
**Beit Jann** (arab. بيت جن‎; hepr. בֵּיתּ גַ'ן‎) on pääasiassa druusien asuttama kaupunki ja hallinnollisesti paikallisneuvosto Israelissa Pohjoisella hallintoalueella. Vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 11 714.

Maantiede
---------

Beit Jann sijaitsee Meronvuoren länsirinteellä Ylä-Galileassa. Se kuuluu Israelin korkeimmalla sijaitseviin asuttuihin paikkoihin. Sen korkeus merenpinnasta on 940 metriä. Itse Meronvuoren korkein kohta on 1 050 metriä merenpinnasta. Talvisin alueella sataa myös lunta.

Historia
--------

Druusilainen Baha' ad-Dinin pyhättö.
Nykyinen Beit Jann on joskus yhdistetty Vanhan testamentin Joosuan kirjan paikkaan *Beet-Daagon*, mutta nykyisin Raamatun paikalla ei uskota olevan yhteyttä Beit Janniin. Sen sijaan se saattaa olla joissakin Talmudin teksteissä mainittu Bet Dagan. Paikan nykyisen nimen syntytarinasta on kaksi erilaista versiota. Toisen mukaan nimi on johdettu vuorenrinteen puutarhoista, tai aluetta vainonneista kansanuskon pahoista hengistä (*Jann*). Nykyisen asutuskeskuksen ovat kuitenkin perustaneet druusit. Perimätiedon mukaan alueen druusit asuivat hajallaan vesilähteiden äärellä tai helposti puolustettavilla kukkuloilla 1200 tai 1300-luvulle saakka. Beit Jann perustettiin paikalle, jolta kaksi jänistä seuraamaan lähtenyttä metsästäjää löysivät luolan, jonne oli kerääntynyt vettä. Paikalle syntyi asutusta druusien muuttaessa uuteen keskukseen muualta. Oma kuntansa Beit Jannista tuli vuonna 1964.

Väestö
------

Beit Jannin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 11 714. Se on yksi Israelin druusien huomattavista keskittymistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 3 Ba-Blo*, s. 272. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. 1 2  Beit Jann Ministry of Tourism. Viitattu 15.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Aviva ja Shumel Bar-Am: Israel’s Druze honor the prophet Jethro in annual pilgrimage to ancient tomb *The Times of Israel*. Viitattu 15.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 19.4.2019. (englanniksi)
**Alhassane "Lass" Bangoura** (s. 30. maaliskuuta 1992 Conakry, Guinea) on guinealainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Rayo Vallecanoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Lass aloitti jalkapalloilun paikallisseura Etoile de Guinéestä, josta hän siirtyi vuonna 2010 espanjalaisseura Rayo Vallecanon junioriakatemiaan. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 27. maaliskuuta 2011 ottelussa Real Betisiä vastaan. Hän pelasi loppukauden aikana edustusjoukkueessa yhteensä neljä ottelua.

25. elokuuta 2011 Lass teki madridilaisseuran kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen. Vahvan alkukautensa jälkeen maan pääsarjassa, hän on herättänyt kiinnostuksen muun muassa suurseura Real Madridissa.

Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 28. elokuuta 2011 Athletic Bilbaota vastaan. Ensimmäisen maalinsa Lass teki 23. lokakuuta 2011 ottelussa Real Betisiä vastaan. 19. helmikuuta 2012 hän teki kaksi maalia Levanten verkkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Lass renueva con el Rayo por cuatro temporadas Marca. Viitattu 28.11.2011. (espanjaksi)
2. ↑  Real Madrid launch bid for Rayo Vallecano youngster Alhassane Bangoura Tribalfootball. Viitattu 28.11.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lass Bangouran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Sveitsin kantonit (26 kpl), hallintoalueet (148 kpl) ja kunnat (2 240 kpl), 2.4.2017.
Sveitsin kuntien lukumäärä on laskenut merkittävästi erityisesti 2000-luvulla, keskimääräinen asukasluku on vastaavasti kasvanut.
**Kunnat**  ovat Sveitsissä alimman tason poliittisia hallinto- ja päätöksentekoyksiköitä. Kuntien velvollisuutena on muun muassa järjestää peruskoulutus, terveyden- ja sairaanhoito, energiahuolto ja tiestö. Lisäksi kuntien tehtäviin kuuluu väestörekisterin ja väestönsuojelun järjestäminen. Toisaalta niillä on verotusoikeus.

Päätöksenteko
-------------

Noin viidesosassa Sveitsin kuntia noudatetaan edustuksellisen demokratian periaatetta: asukkaat valitsevat edustajat päättämään kunnan asioista. Valtaosassa kunnista noudatetaan suoran demokratian periaatetta: asukkaat päättävät kunnan asioista suoraan, ilman valittuja edustajia.

Kunnat
------

*Katso myös: Luettelo Sveitsin kunnista*
Sveitsissä on 2 240 kuntaa (tilanne 2.4.2017). Kunnissa on keskimäärin 3 759 asukasta. Väekkäin on Zürich, jossa asuu runsaat 400 000 ihmistä; vähiten väkeä on ticinolaisessa Corippossa, jossa on 14 vakinaista asukasta (31.12.2016). Kuntien keskimääräinen pinta-ala on noin 18 neliökilometriä. Pinta-alaltaan suurin kunta on graubündeniläinen Scuol, 439 neliökilometriä, ja pienin vaud’lainen Rivaz, 0,29 neliökilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Democracy, Swiss Federalism (Sveitsin valtiollinen tietosivusto) *ch.ch*. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
2. ↑  Amtliches Gemeindeverzeichnis der Schweiz (Excel) (Sveitsin tilastokeskuksen kantoni-, hallintoalue- ja kuntaluettelo 2017)  23.3.2017. Bundesamt für Statistik, BFS. Viitattu 29.11.2017. (saksaksi)
3. ↑  Bilanz der ständigen Wohnbevölkerung nach Bezirken und Gemeinden, 1991-2016 (Excel)  30.8.2017. Neuchâtel:  Bundesamt für Statistik (BFS). Viitattu 29.11.2017. (saksaksi)
4. ↑  Arealstatistik Land Cover - Gemeinden nach 27 Grundkategorien (Excel) *Arealstatistik 2004/09*.  24.11.2016. Neuchâtel:  Bundesamt für Statistik (BFS). Viitattu 29.11.2017. (saksaksi), (ranskaksi)
Arve Tellefsen vuonna 2009. (Valokuva Harry Wad.)
**Arve Tellefsen** (s. 14. joulukuuta 1936 Trondheim) on norjalainen viulutaiteilija, maansa merkittävimpiä muusikoita.

Tellefsen opiskeli viulunsoittoa 6-vuotiaasta alkaen Trondheimin musiikkiopistossa. Vuonna 1955 hän siirtyi Kööpenhaminaan jatkamaan opintojaan Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Henry Holstin johdolla, ja vuosina 1960–1961 hän opiskeli New Yorkissa Ivan Galamianin johdolla. Hän voitti prinsessa Astridin musiikkipalkinnon vuonna 1956.

Ensikonserttinsa Tellefsen piti Oslossa vuonna 1959. Vuosina 1970–1975 hän työskenteli konserttimestarina Ruotsin radion sinfoniaorkesterissa ja vuosina 1977–1981 Wienin sinfonikoissa. Kun Norjan valtiollinen musiikkikorkeakoulu perustettiin vuonna 1973, hän toimi lyhyen aikaa ensimmäisenä viulunsoiton professorina, ennen kuin antautui kansainväliselle uralle. Hän on saanut kotimaassaan useita palkintoja ja huomionosoituksia, esimerkiksi Pyhän Olavin ritarikunnan kunniamerkin.

Tellefsen on esittänyt sekä orkesteri- että kamarimusiikkia. Hän esiintynyt merkittävien orkestereiden solistina ja on levyttänyt Paavo Berglundin ja Kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa Jean Sibeliuksen viulukonserton. Tellefsenin soitin on Giuseppe Guarneri del Gesù vuodelta 1741.

Tellefsen on vieraillut useita kertoja Suomessa vuodesta 1963 alkaen sekä solistina (mm. Naantalin Musiikkijuhlilla) että Sibelius-viulukilpailun tuomariston jäsenenä.

Aiheesta muualla
----------------

* Arve Tellefsenin kotisivusto.
* Arve Tellefsen hakuteoksessa *Stone norske lexikon*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |