recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Askania** eli **askanialainen suku** (saks. *Askanier*), myös **Anhalt-suku**, on vanha saksalainen hallitsijasuku. Se hallitsi Brandenburgia vuosina 1157–1320, Saksia vuosina 1180–1422, Anhaltia vuosina 1212–1918 ja Venäjän keisarikuntaa vuosina 1762–1796.

Historia
--------

Suvun varhaisin tunnettu esi-isä oli vuoden 1030 tienoilla elänyt Ballenstedtin kreivi Esico. Hänen pojanpoikansa Otto alkoi 1100-luvun alussa käyttää nimeä Askanian kreivi. Nimi tuli ilmeisesti Ballenstedtin kreiveille kuuluneesta Ascharien-nimisestä linnasta lähellä Ascherslebenia. Kreivi Oton pojasta Albrekt Karhusta tuli vuonna 1134 Nordmarkin rajakreivi, ja laajennettuaan aluettaan Elben itäpuolelle hän perusti Brandenburgin rajakreivikunnan. Albrektin vanhimman pojan suku hallitsi Brandenburgia vuoteen 1320, jolloin tämä sukuhaara sammui.

Albrekt Karhun nuorempi poika Bernhard sai haltuunsa Welf-sukuiselta Henrik Leijonalta vuonna 1180 riistetyn Saksin herttuakunnan. Bernhardin maat jaettiin hänen kuoltuaan vuonna 1212, jolloin hänen vanhempi poikansa Henrik sai Askanian kreivikunnan ympärille muodostetun Anhaltin ruhtinaskunnan ja nuorempi poika Albrekt Saksin herttuakunnan. Albrektin kuoltua vuonna 1260 Saksi jaettiin edelleen hänen pojilleen Saksi-Lauenburgin ja Saksi-Wittenbergin herttuakunniksi, joista jälkimmäinen korotettiin vuonna 1356 Saksin vaaliruhtinaskunnaksi. Vaaliruhtinaskuntaa hallinnut Askanian suvun haara sammui vuonna 1422, jolloin sen maat siirtyivät Wettinin suvulle. Saksi-Lauenburg pysyi Askanian suvun käsissä vuoteen 1689.

Pisimpään Askanian suvun valta jatkui Anhaltissa. Ensimmäisen ruhtinaan Henrik I:n kuoltua vuonna 1252 Anhalt jaettiin Anhalt-Ascherslebenin, Anhalt-Bernburgin ja Anhalt-Zerbstin ruhtinaskunniksi. Anhalt-Ascherslebenin sukuhaara sammui vuonna 1315, jolloin sen maat annettiin Anhalt-Bernburgille. Anhalt-Bernburgin sukuhaaran sammuttua vuonna 1468 kaikki maat päätyivät Anhalt-Zerbstin sukuhaaralle, joka tosin jakautui myös itse useita kertoja vuodesta 1396 alkaen. Ruhtinas Joakim Ernst yhdisti Anhaltin vuonna 1570, mutta se jaettiin uudelleen hänen poikiensa kesken vuonna 1603 neljään osaan. Näistä nuorempi Anhalt-Zerbstin sukuhaara sammui vuonna 1793 ja sen maat jaettiin kolmen muun kesken, jotka vuosina 1806–1807 korotettiin kaikki herttuakunniksi. Anhalt-Köthenin ja nuoremman Anhalt-Bernburgin sukuhaarojen sammuttua vuosina 1847 ja 1863 niiden maat annettiin Anhalt-Dessaulle. Suku hallitsi uudelleenyhdistynyttä Anhaltin herttuakuntaa osana Saksan keisarikuntaa vuoteen 1918, jolloin viimeinen herttua Joakim Ernst syrjäytettiin vallankumouksella.

Venäjän keisarinna Katariina Suuri kuului Anhalt-Zerbstin sukuhaaraan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Nordisk familjebok* (1904), s. 1028–1029 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.10.2017.
2. 1 2 3 4 5  Ascanian Dynasties (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 21.10.2017.
3. ↑  *Nordisk familjebok* (1904), s. 193–194 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 21.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Askania (suku)** Wikimedia Commonsissa
Välikangas kuvassa keskellä, vasemmalla rautatievirkamies Olavi Partanen ja oikealla varastonhoitaja Paavo Lahti.
**Aarne Ilmari Välikangas** (14. lokakuuta 1924 Helsinki – 11. tammikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteiden maisteri, joka toimi Helsingin apulaiskaupunginjohtajana ja edusti Siirtolaisuusinstituutin valtuuskunnassa Suomi-Amerikka Yhdistysten Liittoa vuosina 1989–2000 ollen valtuuskunnan varapuheenjohtaja vuodesta 1989.

Välikangas valmistui ylioppilaaksi vuonna 1942 ja valtiotieteiden kandidaatiksi 1959 ja maisteriksi 1950 Helsingin yliopistosta. Vuosina 1948–1950 hän työskenteli Helsingin kaupungin työnvälitystoimiston apulaisosastonjohtajana. Välikangas oli Kunnallisvirkamiesliiton toiminnanjohtaja 1951–1958 ja Helsingin kaupungin tiedotuspäällikkö 1958–1962. Hän toimi Toimihenkilö- ja Virkamiesjärjestöjen Keskusliiton (TVK) toimitusjohtajana 1962–1974. Vuodesta 1975 Välikangas työskenteli sosiaali- ja terveysministeriön kansainvälisten asioiden toimiston toimistopäällikkönä.

Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Välikangas oli vuosina 1965–1968 ja 1970–1972 ja kaupunginhallituksessa vuodesta 1969.

Välikankaan isä oli professori Ilmari Välikangas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978 *Runeberg.org*. Viitattu 25.3.2016.
2. 1 2  Siirtolaisuus – Migration 1/2000 Siirtolaisuusinstituutti.  Arkistoitu 15.9.2015. Viitattu 25.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
August Aspegren
**August Alfred Aspegren** (marraskuu 1844 Uusikaarlepyy – 12. marraskuuta 1912 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän ansioitui näyttämötaiteen keskeisenä rakentajana Suomen maaseudulla. Aspegrenin näyttelijäntyö keskittyi ensisijaisesti huvinäytelmiin.

Elämä ja ura
------------

August Aspegrenin vanhemmat olivat perämies Adrian Alfred Aspegren ja Johanna Maria Henelius. Aspegren aloitti teatteriuransa Westermarckin perustamassa Kotimaisessa Teatteriseurueessa vuosina 1871 ja 1872. Seurue näytteli etupäässä ruotsinkielellä. Hän liittyi Kaarlo Bergbomin luotsaamaan Suomalaiseen Teatteriin sen perustamisvuonna 1872. Seuraavana vuonna hän avioitui näyttelijä Aurora Aspegrenin (omaa sukuaan Gullstén) kanssa. August Aspegren alkoi suunnitella kiertävää suomenkielistä teatteria näyttelijä ja dramaturgi Oskari Vilhon kanssa 1883. Hanke viivästyi, sillä Vilho kuoli saman vuoden toukokuussa. Ajatus toteutui vihdoin vuonna 1887, jolloin Aspegren perusti puolisonsa kanssa oman suomenkielisen teatteriseurueen. Niin kutsutun Aspegrenin Suomalaisen Kansanteatterin ensimmäinen näytös oli Tampereella 11. syyskuuta 1887. Näytelmät olivat Topeliuksen *Sotavanhuksen joulu* ja Samuli S:n *Setä*.

Aspegrenien avioliitto päättyi eroon; August Aspegren löysi itselleen uuden kumppanin. Kymmenen vuoden kuluttua toimintansa alkamisesta Kansanteatteri jakautui kahtia. Sen vanhimmat jäsenet näyttelivät vuosina 1898 ja 1899 Suomen maaseutukaupungeissa nimellä Uusi Teatteri. Johtajana toimi Aapo Pihlajamäki. Toinen puolisko jatkoi entisellä nimellä Aspegrenin johdolla vielä kaksi vuotta. Syksyllä 1899 puoliskot yhtyivät jälleen. Seurueen uudeksi nimeksi annettiin Suomalainen Maaseututeatteri. Aspegrenia pyydettiin sen johtoon, mutta hän kieltäytyi.

Lähteet
-------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
* Runeberg.org

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Mikko Penttilä** (s. 1987 Kaustinen) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2014. Penttilä toimii myös improvisaatioteatteri Stella Polariksen jäsenenä. Hän oli yksi *Putous*-sketsisarjan päänäyttelijöistä tuotantokausina 8-11. Penttilän Taika-Pasi voitti Putouksen 10. kauden sketsihahmokisan. Hän on näytellyt myös elokuvassa *Juoppohullun päiväkirja*. Syksyllä 2017 hänet nähtiin MTV3:n *Älä jäädy* -viihdeohjelmassa.

Vuonna 2021 MTV3-kanavalla alettiin esittää Penttilän juontamaa sketsiviihdeohjelmaa nimeltä *Kaiken maailman ennätykset*.

Lähteet
-------

1. ↑  Putous-tähti Mikko Penttilä varttui pienessä Köyhäjoen kylässä: "Moni ihmettelee kotiseuturakkauteni suurta määrää" *Maaseudun Tulevaisuus*. Viitattu 17.5.2021.
2. ↑  Yllätysnimet julki: Tässä ovat tulevat Putous-tähdet *iltalehti.fi*.  29.11.2016. Viitattu 29.11.2016.
3. ↑  Sketsihahmokisan voittaja Mikko Penttilä: "Sain kuulla Putouksen jatkumisesta vasta äsken" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 9.12.2018.
4. ↑  Mikko Penttilän uutuussarja perehtyy Kaiken maailman ennätyksiin *mtvuutiset.fi*.  4.3.2021. Viitattu 25.4.2021.
Bronco Billy Anderson
**Bronco Billy Anderson** (21. maaliskuuta 1880 – 20. tammikuuta 1971) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän oli parhaiten tunnettu rooleistaan lännenelokuvissa.

Syntymä
-------

Anderson syntyi nimellä **Max Aronson** Little Rockissa, Arkansasissa. Hän oli alun perin New Yorkista kotoisin olleiden Henry ja Esther Aronsonin kuudes lapsi. Andersonin nuorempi sisar Leona Anderson saavutti menestystä 1950-luvulla laulajana, erikoisalanaan humoristiset laulut.

Anderson, joka oli juutalainen, asui Pine Bluffissa kahdeksaan ikävuoteen saakka. Hän asui Saint Louisissa seuraavat 10 vuotta, kunnes hän muutti New Yorkiin. Hän toimi valokuvamallina ja sanomalehden myyjänä, ennen kuin alkoi esiintyä teatterissa. Hän aloitti vaudevillella, ja työskenteli myöhemmin Edwin S. Porterin kanssa ohjaajana ja satunnaisena käsikirjoittajan apulaisena.

* Naked Hands, 1918*Naked Hands*, 1918
* The Son of a Gun, 1919*The Son of a Gun*, 1919

Elokuva-ala
-----------

Porterin ensimmäisessä elokuvassa *Suuri junaryöstö*, Anderson esitti kolmea roolia.

Anderson sai elämäntyöstään Oscar-kunniapalkinnon vuonna 1958.

Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ester Marita Lybeck**, o.s. **Hahl** (26. elokuuta 1906 Helsinki – 20. maaliskuuta 1990 Kauniainen) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja keraamikko, joka toimi myös opettajana. 

Marita Lybeckin vanhemmat olivat professori Carl Hahl ja Karin Maria Emilia Åkerman ja puoliso vuodesta 1928 taiteilija Nils Lybeck. Marita Lybeck kävi keskikoulun ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustuskoulussa 1923–1925 ja Ateneumissa 1935–1936. Maalausopintoja Lybeck harjoitti Eero Järnefeltin johdolla. Hän teki useita opintomatkoja Ranskaan ja Italiaan 1920- ja 1930-luvuilla. Oman kutomaliikkeen Lybeck perusti 1931 ja keramiikkapajan 1936, yhteiskoulun piirustuksenopettajana Kauniaisissa hän toimi 1934–1944 ja Virkkalassa vuodesta 1958. Lybeck oli Kera Oy:n taiteellinen johtaja 1957–1958, Norna kotityö Oy:n kutomataiteilija vuodesta 1959 ja Stockmannin taideteollisuusosaston hoitaja vuodesta 1963. Läheiset suhteet hänellä oli myös Artekiin, jonka johtaja oli hänen veljensä Nils-Gustav Hahl. Keraamikkona Lybeck kehitti erityisesti punasaven käyttöä.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 500 (Viitattu 23.3.2019)
2. ↑  Uppslagverket Finland: Lybeck, Marita Viitattu 23.3.2019 (ruotsiksi)
3. ↑  Iris Helkama: Lisälehti muotoilun historiaan. Keraamikko Marita Lybeckin elämäntyö havahduttaa. *Helsingin Sanomat*, 15.9.1996, s. 7.
4. ↑  Pentti Huovinen, L. Arvi P. Poijärvi, Keijo Virtanen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1970*, s. 584. Helsinki: Otava, 1970.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Rotvalli** on Juho Heinolan piirtämä ja käsikirjoittama suomalainen värillinen strippisarjakuva, jonka julkaisijana on Aamulehti ja sen Moro-liite. Sarjakuva on ilmestynyt viikoittain vuodesta 2008 lähtien.

Juoni
-----

Rotvalli-sarjakuvan tapahtumat sijoittuvat Tampereelle ja sen ympäristöön Pirkanmaalle. Sarjakuvan päähahmoina toimivat Mää ja Toi, kaksi eläköitynyttä vanhusta jotka ihmettelevät ja keskustelevat ajankohtaisista asioista. Useassa stripissä päähahmot lukevat jonkin Aamulehden artikkelin otsikon ja naureskelevat sille tai ymmärtävät sen tahallaan väärin. Mää ja Toi jakavat osan mielipiteistään, mutta myös erimielisyyksiä löytyy: toinen kannattaa Tapparaa, toinen Ilvestä. Hahmot myös kinastelevat mm. Näsijärven ja Pyhäjärven paremmuudesta. Muita hahmoja Rotvallissa ovat muun muassa usein esiintyvä lokki, koira ja poliisi.

Julkaisu
--------

Rotvalli -sarjakuvaa on julkaistu vuodesta 2008 alkaen. Ensimmäinen strippi julkaistiin Aamulehden Moro-liitteessä 3. huhtikuuta 2008 sekä samanaikaisesti sarjakuvan kotisivuilla. Sarjakuvien julkaisu kotisivuilla on loppunut joulukuussa 2011, mutta ilmestyneet stripit löytyvät Aamulehden näköislehdistä.

Lähteet
-------

* Rotvallin kotisivut
**Fredrik Wilhelm Baeckman** (16. kesäkuuta 1788 Vehkalahti – 22. helmikuuta 1853 Harjun kartano) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan everstiluutnantti ja tilanomistaja.

Vehkalahden Onkamaalla syntyneen Fredrik Wilhelm Baeckmanin vanhemmat olivat maanmittari Peter Johan Beckman ja Helena Charlotta Bökman. Hänen kasvatti-isänsä ja appensa oli Ruotsinpyhtäällä Stockforsin kartanon omistanut kapteeni Gustaf Schatelowits.

Baeckman pääsi erään venäläisen kenraalin avulla kouluttautumaan upseeriksi ja hän osallistui Napoleonia vastaan käytyihin taisteluihin venäläisessä husaarirykmentissä. Baeckman oli mukana 68 taistelussa, niiden joukossa oli vuonna 1813 käyty Leipzigin Kansojen taistelu. Hän oli mukana sodan voittajien marssissa Pariisiin ja sai mitaleja ja ylennyksiä.

Baeckman meni naimisiin Elisabeth Stockforsin kanssa ja asettui vaimoonsa kanssa aluksi Venäjälle lähelle Puolan rajaa. Varakkaalta englantilaiselta Banksien perheeltä oli 1700-luvulla jäänyt suuri omaisuus ja tämän omaisuuden perijöihin kuului myös suomalaisen Beckmanin suvun jäseniä, heidän osuutensa oli noin 2 000 puntaa. Riita tämän englantilaisen perinnön jakamisesta kesti lähes sadan vuoden ajan mutta lopulta Baeckman sai osuutensa ja hänestä tuli varakas mies. Myöhemmin on selvinnyt että Baeckman ei kuitenkaan olisi ollut sukua Bankseille ja hän sai perinnön harhaanjohtaneiden ja puutteellisten henkilötietojen avulla. 

Baeckman osti sotapalveluksesta erottuaan ja perinnön saatuaan Harjun kartanon Virolahdelta Haminan läheltä ja asettui sinne asumaan. Harjun kartanossa vieraili usein läheisen Haminan kadettikoulun oppilaita, heidän joukossaan muun muassa Emil von Qvanten. Qvanten kirjoitti Suomen laulu-runonsa 15-vuotiaana pääsiäisenä 1842 ollessaan vierailulla Harjun kartanossa. Everstiluutnantti Baeckmanin musikaalinen poika V. Baeckman sävelsi sen ja Haminan kadetit esittivät sen vielä samana päivänä. Tämä sävellys väistyi kuitenkin Fredrik Paciuksen myöhemmän sävellyksen tieltä eikä se ole säilynyt.

Otto Ehrström laati vuonna 1938 Fredrik Wilhelm Baeckmanista ruotsinkielisen henkilötutkielman *Fredrik Wilhelm Baeckman. En landsman och krigare från Napoleons tid jämte en framställning av historien om det "engelska arvet"*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suku Forum 2.12.2016 : Everstiluutnantti Fredric Wilhelm Baeckman
2. 1 2 3 4  Kymenlaaksolaiset vaikuttajahahmot : Fredrik Wilhelm Baeckman (Web Archive)
3. 1 2 3 4  "Suomen laulun" syntymä. Qvanten kirjoitti sen Harjun kartanossa v. 1842, Helsingin Sanomat, 29.01.1939, nro 27, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Family Group Sheet, The Federley family
**AITO hyvän olon kauppa** on luontaistuotealan kauppaketju. Ketju on perustettu vuonna 1983. AITO hyvän olon kauppa toimii osuuskuntana, Luontaistuntijat Osuuskunta. AITO hyvän olon kauppa myymälät ovat suomalaisia paikallisia pienyrityksiä. Ketjuun kuuluu yli 60 kauppaa ympäri Suomen. Ketjun toimitusjohtajana toimii Marjut Myllymäki.

AITO hyvän olon kaupan tuotevalikoimassa painotetaan ihmisen ja ympäristön kannalta kestäviä ja hyviä vaihtoehtoja. Tarkoitus on tarjota mahdollisimman luonnollisia tuotteita, joissa ei ole turhia täyte- ja lisäaineita.

Luontaistuntijat Osuuskunta käytti markkinoinnissa Luontaistuntija nimeä vuoden 2018 syyskuuhun saakka; 1.9.2018 brändi uudistettiin, jolloin kaikki Luontaistuntija-myymälät ottivat käyttöön AITO hyvän olon kauppa -nimen, sekä uuden brändin mukaisen liikkeiden ulkoasun.

AITO hyvän olon kauppa julkaisee informatiiviseen, terveysaiheiseen sisältöön keskittyvää AITO hyvän olon -lehteä.

Suomalaisen Työn Liitto on myöntänyt AITO hyvän olon kauppa ketjun palvelulle Avainlippu-tunnuksen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aitokauppa *Aitokauppa*. Viitattu 27.4.2019.
2. ↑  YTJ - Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä - Yrityshaku *tietopalvelu.ytj.fi*. Viitattu 27.4.2019.
3. ↑  Jäsenyritykset *Suomalaisen Työn Liitto*. Viitattu 27.4.2019.
**Ateenan ja Epidauroksen festivaali** (kreik. Φεστιβάλ Αθηνών και Επιδαύρου, *Festivál Athinón kai Epidávrou*) eli **Kreikkalainen festivaali** (Ελληνικό Φεστιβάλ, *Ellinikó Festivál*) on vuosittainen taidefestivaali, joka järjestetään Ateenassa ja Epidauroksessa Kreikassa aina touko–lokakuussa. Se sisältää musiikki-, teatteri- ja tanssiesityksiä sekä muita kulttuuritapahtumia.

Herodes Atticuksen odeion festivaalin aikana.
Festivaali perustettiin vuonna 1955. Se tunnetaan ennen kaikkea antiikin kreikkalaisten näytelmien uudelleenesityksistä tätä varten kunnostetuilla antiikin aikaisilla teattereilla. Festivaali sisältää myös mm. modernia teatteria, perinteistä kreikkalaista musiikkia, klassista musiikkia, jazzia ja rock-musiikkia, sekä perinteistä ja nykytanssia.

Festivaalin tapahtumapaikkoja ovat muun muassa Herodes Atticuksen odeion, Ateenan konserttitalo, Lykavittóksen teatteri ja Benaki-museo Ateenassa sekä Epidauroksen teatteri Epidauroksen arkeologisella alueella. Epidauroksen esityksiin järjestetään Ateenasta teatterimatkoja sekä bussilla että risteilyinä.

Festivaalin historian huippuhetkiin kuuluvat muun muassa Maria Callaksen tähdittämät Vincenzo Bellinin *Norman* (1960) ja Luigi Cherubinin *Médéen* (1961) esitykset; sekä Peter Hallin ohjaama Aiskhyloksen *Oresteian* esitys Epidauroksessa vuonna 1982, mikä oli ensimmäinen ulkomailla tuotettu esitys kyseisellä teatterilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vision Athens & Epidaurus Festival.  Arkistoitu 24.5.2015. Viitattu 16.6.2015.
2. 1 2  Athens & Epidaurus festival *Visit Greece*. Viitattu 16.6.2015.
3. 1 2  History Athens & Epidaurus Festival.  Arkistoitu 6.2.2018. Viitattu 16.6.2015.
4. 1 2  The Athens and Epidaurus Festival *Rough Guides*.  Arkistoitu 18.5.2016. Viitattu 16.6.2015.
5. ↑  Wilson, Nigel: "Aeschylus", *Encyclopedia of Ancient Greece*, s. 17. Routledge, 2013. ISBN 1136787992. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Φεστιβάλ Αθηνών και Επιδαύρου – Athens & Epidaurus Festival (Arkistoitu – Internet Archive). Tapahtuman verkkosivut. (kreikaksi, englanniksi)
Gustav von Kahr
Von Kahr (merkitty rastilla) ja Erich Ludendorff (toinen oikealta)
**Gustav Ritter von Kahr** (29. marraskuuta 1862 Weissenburg, Baijeri – 30. kesäkuuta 1934 Dachaun lähellä, Baijeri) oli saksalainen konservatiivinen oikeistopoliitikko ja pääministeri, joka toimi Baijerin osavaltiossa. Toimiessaan valtionkomissaarina Kahr oli nk. Baijerin triumviraatin päämies.

Kahr opiskeli lakia ja toimi asianajajana ennen siirtymistään politiikkaan. Vuonna 1917 hänestä tuli Ylä-Baijerin provinssihallinnon pää, mutta hän menetti asemansa Saksan vallankumouksessa 1918. Vallankumouksen jäätyä lyhytikäiseksi Kahrista tuli Baijerin pääministeri. Hänen hallintonsa aikana oikeistoryhmien toimintaa ei juuri rajoitettu ja hän kannatti lisäksi separatisteja, jotka halusivat erottaa Baijerin Saksasta. Kun Saksan hallitus hyväksyi oikeistoekstremismiä rajoittaneen lain, Kahr erosi syyskuussa 1921.

Baijerin triumviraatti ja oluttupavallankaappaus
------------------------------------------------

Kaksi vuotta myöhemmin pääministeri Eugen Ritter von Knilling nimitti Kahrin valtionkomissaariksi diktaattorin valtaoikeuksilla. Kahr muodosti Baijerin triumviraatin yhdessä Baijerin valtionpoliisin päällikön eversti Hans von Seisserin ja armeijan kenraalin Otto von Lossowin kanssa.

Triumviraatti kaavaili yhdessä Adolf Hitlerin ja marsalkka Erich Ludendorffin johtamien natsien kanssa vallankaappausta ja uuden hallituksen muodostamista. Triumviraatin vetäessä tukensa Hitleriltä, tämä yritti pakottaa sen puolelleen aloittamalla oman natsivetoisen vallankaappausyrityksensä, joka tultiin tuntemaan oluttupavallankaappauksena. Natsien yritys kuitenkin epäonnistui ja johtavat natsit joutuivat vankilaan. Kahrin yhteys tuli kuitenkin ilmi ja hän menetti kannatuksensa varsinkin maltillisen oikeiston keskuudessa. Hän joutui eroamaan helmikuussa 1924. Jälkeenpäin Kahr toimi Baijerin oikeusistuimen puheenjohtajana muutaman vuoden, kunnes vetäytyi eläkkeelle. 

Pitkien puukkojen yönä Kahr tapettiin rangaistuksena petoksestaan natseja kohtaan oluttupavallankaappauksen yhteydessä. SS-miehet vangitsivat ja murhasivat Kahrin hakkaamalla häntä kirveillä. Hänen ruumiinsa löytyi suosta lähellä Dachauta.

Lähteet
-------

* Saksankielinen elämäkerta
* Elämäkerta englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Axis history factbook Viitattu 21. tammikuuta 2009

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gustav von Kahr** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Leopold Joseph Franz Johann Fitzinger** (13. huhtikuuta 1802 Wien – 20. syyskuuta 1884 Hietzing) oli itävaltalainen eläintieteilijä.

Elämä ja ura
------------

Fitzinger omistautui aluksi farmaseutin ammatille, mutta pian yksinomaan luonnontieteille. Teini-ikäisenä hän toimi vapaaehtoisena Wienin luonnonhistoriallisessa museossa ja nimitettiin vuonna 1821 Ala-Itävallan lääninhallituksen virkaan. Vuonna 1826 hän julkaisi teoksensa *Neue Classification der Reptilien nach ihren natürlichen Verwandtschaften*, joka muutti Alexandre Brongniartin matelijoiden luokittelujärjestelmää täysin. Vuosina 1844–1861 Fitzinger työskenteli vakituisesti Wienin luonnonhistoriallisessa museossa. Vuonna 1863 hän otti vastuulleen Müncheniin rakennettavan eläintarhan johtamisen ja rakensi sitten myös eläintarhan Pestiin.

Fitzinger tunnettiin ennen kaikkea matelijoita, nisäkkäitä ja kotieläinlajeja koskevista järjestelmällisistä teoksistaan. Hänen lukuisiin teoksiinsa kuuluvat muun muassa *Naturgeschichte der Säugethiere* (1855-1861) ja *Der Hund und seine Rassen* (1876). Vuonna 1843 hän julkaisi *Systema Reptilium* -kirjan, joka itse asiassa käsitteli vain gekkoja, kameleontteja ja iguaaneja. Vuonna 1864 hän julkaisi erittäin suositun matelijoiden ja sammakkoeläinten maailmanatlaksen, joka sisälsi 108 kuvaa. Hän julkaisi myös useita Charles Darwinin oppeja vastustavia teoksia. Hänen saavutuksensa selkärankaisten tutkimuksen alalla tunnustivat Wienin, Napolin ja Philadelphian tiedeakatemiat sekä lukuisat tieteelliset seurat, jotka myönsivät hänelle kunniajäsenyyden.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fitzinger, Leopold *Nordisk familjebok*.  1881. Viitattu 21.04.2022.
2. 1 2 3  Fitzinger, Leopold *Meyers Konversations-Lexikon*.  1892. Viitattu 21.04.2022.
3. ↑  The Herpetological Collection *Naturhistorisches Museum Wien*.  2022. Viitattu 21.04.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leopold Fitzinger** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Leopoldina

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Joe Staley** (s. 30. elokuuta 1984, Rockford, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäyksen ulompi linjamies. Hän pelasi 13 kautta NFL-liigassa vuosina 2007–2019 edustaen koko uransa San Francisco 49ersia. Staley valittiin urallaan kuudesti liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin.

NFL-ura
-------

Keski-Michiganin yliopiston joukkueessa pelannut Staley varattiin vuoden 2007 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, koko tilaisuuden 28. pelaajana. Ennen tilaisuutta hän oli väläyttänyt atleettisuuttaan, juoksemalla NFL:n pelaajavertailussa 40 jaardin testissä linjamiehelle erinomaisen ajan 4,7 sekuntia.

Staley teki ennen kautta 2009 49ersin kanssa kuuden vuoden jatkosopimuksen, joka pitää hänet joukkueessa kauden 2017 loppuun saakka. Pelaajasopimusta jatkettiin kahdella vuodella jo kaudella 2014. Ennen kauden 2019 alkua hän teki kaksivuotisen sopimuksen 49ersin kanssa.

Kaudella 2019 49ers eteni liigan finaaliin Super Bowliin saakka, mutta hävisi sen Kansas City Chiefsille. Kauden aikan Staley oli joutunut olemaan osan otteluista sivussa pahojen niskakipujen vuoksi ja hän päätti lopettaa niskan takia pelaajauransa tuohon kauteen.

Staleyllä on hyökkäyksen linjamiehelle harvinaisesti NFL-urallaan sekä tehty maali että vastaanotettu syöttö. Maali tuli kaudella 2008 ottelussa New York Jetsiä vastaan 49ersin vastaanottajan Jason Hillin rähmättyä pallon maaliviivalla, josta Staley onnistui sen poimimaan. Vastaanotettu syöttö tuli kaudella 2011, pelinrakentaja Alex Smithin heitettyä hänelle 17 jaardin arvoisesti, ottelussa Cleveland Brownsia vastaan.

Muuta
-----

Staleylla on oma internet-ohjelmansa, *"The Joe Show"*, jossa hän humoristisesti haastattelee muita 49ersin pelaajia.

Lähteet
-------

1. ↑  Joe Staley Stats *pro-football-reference.com*. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  Joe Staley NFL Combine Results NFLCombineResults.com (englanniksi)
3. ↑  Joe Staley, San Francisco 49ers reach deal extension *nfl.com*. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  49ers Sign T Joe Staley to Two-year Extension *49ers.com*. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  49ers release Joe Staley with injury settlement NBC Sports. Viitattu 30.1.2024. (englanniksi)
6. ↑  The Joe Show YouTube.com

Aiheesta muualla
----------------

* Joe Staley 49ers.com -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
* The Joe Show Youtube.com -sivustolla
Roger Ducos, H. Rousseaun piirros.
**Pierre Roger Ducos** (25. heinäkuuta 1747 Dax, Landes, Ranska – 17. maaliskuuta 1816 Ulm, Württembergin kuningaskunta) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan viisihenkisen direktoriohallituksen jäsenenä heinäkuusta marraskuuhun 1799 ja yhtenä kolmesta konsulista marraskuusta joulukuuhun 1799.

Ducos toimi ennen vallankumousta asianajajana synnyinkaupungissaan Daxissa. Hän oli Landesin rikosoikeuden presidenttinä 1791–1792, minkä jälkeen hänet valittiin kansalliskonventtiin, jossa hän äänesti tasangon mukana kuningas Ludvig XVI:n kuolemantuomion puolesta. Tammikuussa 1794 hänet valittiin jakobiiniklubin puheenjohtajaksi. Ducos valittiin vuonna 1795 uuteen parlamentin ylähuoneeseen eli vanhojen neuvostoon, jonka puhemiehenä hän toimi kuukauden ajan syys–lokakuussa 1796. Hän oli tilapäisenä puhemiehenä myös syyskuun 4. päivän 1797 istunnossa, jossa rojalistiset edustajat erotettiin. Hän joutui itse erotetuksi muiden vasemmistolaisten mukana niin sanotulla floréalkuun 22. päivän lailla toukokuussa 1798, minkä jälkeen hän palasi joksikin aikaa Landesin rikosoikeuden presidentiksi.

Ducos valittiin direktorion jäseneksi 1. heinäkuuta 1799 erotetun Philippe-Antoine Merlin de Douain tilalle. Hän erosi yhdessä Emmanuel Joseph Sieyèsin kanssa 10. marraskuuta samana vuonna tukeakseen brumairekuun 18. päivän vallankaappausta. Kaappauksen jälkeen Ducos nimitettiin yhdeksi kolmesta konsulista Sieyèsin ja Napoléon Bonaparten rinnalle. Bonaparte kuitenkin syrjäytti Ducosin ja Sieyèsin jo 25. joulukuuta kun vuoden VIII perustuslaki astui voimaan. Ducos oli keisarikunnan aikana senaatin (*Sénat conservateur*) jäsen ja vuodesta 1804 Ranskan kunnialegioonan suurupseeri. Napoleon antoi hänelle vuonna 1808 kreivin ja satapäiväisen keisarikunnan aikana vuonna 1815 päärin arvon. Kuningaskunnan palauttamisen jälkeen Ducos joutui vuonna 1816 lähtemään maanpakoon, koska hän oli äänestänyt kuninkaan kuolemantuomion puolesta. Hän kuoli samana vuonna maantieonnettomuudessa Ulmissa Saksassa.

Roger Ducosin veli oli kenraali Nicolas Ducos.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roger Ducos**.
1. 1 2 3  Pierre-Roger Ducos, dit Roger-Ducos (englanniksi) Archontology.org. Viitattu 11.8.2018.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1907), s. 1004 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 11.8.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Domenico di Pace Beccafumi** (tunnetaan myös nimellä **il Mecherino**) (1486 Siena – 1551 Siena) oli italialainen sienalaisen koulukunnan taidemaalari.

Elämä ja ura
------------

Beccafumin isä oli talonpoika Giacomo di Pace, joka työskenteli varakkaan Lorenzo Beccafumin tilalla. Lorenzo Beccafumi näki pojassa merkkejä lahjakkuudesta, otti hänet palvelukseensa ja adoptoi hänet pian, jolloin Domenico sai mahdollisuuden opiskella maalausta kaupungin mestareiden kanssa. Beccafumi sai ensin vaikutteita Peruginolta, joka oleskeli Sienassa 1508-1509, opiskeli sitten Rafaelin ja Michelangelon töitä Roomassa kaksi vuotta, mutta Il Sodoman kasvava maine houkutteli hänet takaisin Sienaan, jossa hän myöhemmin työskenteli. Hän maalasi valtavan määrän sekä uskonnollisia teoksia kirkkoihin että mytologisia koristekuvia yksityisille mesenaatteille. Vuonna 1517 hän sai toimeksiannon laatia Sienan katedraalin marmorilattian koristelun piirustukset, joiden parissa hän työskenteli seuraavat 30 vuotta kuolemaansa saakka. Nuoruuden töissään hän muistuttaa usein hämmentävän paljon Peruginoa; toisella ja parhaalla kaudella hän on hyvin lähellä Sodomaa, kuten alttaritaulussaan *Madonna kirkkaudessa ja pyhimykset* ja suurissa freskoissaan Oratorio di San Bernardinossa.

* Madonna kirkkaudessa ja pyhimykset*Madonna kirkkaudessa ja pyhimykset*
* Pyhä Katariina saa stigmat*Pyhä Katariina saa stigmat*
* Penelope*Penelope*

Lähteet
-------

1. 1 2  Domenico Beccafumi *Nordisk familjebok*.  2022. Viitattu 23.10.2022.
2. 1 2  Domenico di Pace Beccafumi *Encyclopedia Britannica*.  1904. Viitattu 23.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Domenico Beccafumi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* National Gallery of Canada
* Victoria
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Dizionario Biografico degli Italiani
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Peippo Uolevi Helle** (25. huhtikuuta 1912 Jyväskylä – 1. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Suomen Rahapajan johtajana vuosina 1948–1958.

Helle kirjoitti ylioppilaaksi 1930 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1936. Hän oli puolustusvoimien palveluksessa vuosina 1939–1948, kunnes sai nimityksen Rahapajan johtajaksi. Vuonna 1959 Helle sai syytteen väärän rahan valmistuksesta, virkavirheestä ja kavalluksesta. Syytteen mukaan hän oli lyöttänyt luvattomasti 75 pennin hopearahoja ja yhden markan kuparirahoja sekä muistomitalia, josta hän sai itselleen taloudellista hyötyä. Jouduttuaan eroamaan Rahapajan johdosta Helle toimi agentuuriliike Din Oy:n palveluksessa vuoteen 1970.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on: Aikalaiskirja*. Hakusana *Helle, Peippo Uolevi*. Helsinki: Otava, 1954. Teksti Projekt Runebergissa (viitattu 7.3.2017).
2. ↑  Suomen Rahapajan johtajat Pohjois-Karjalan Numismaatikot ry.  Arkistoitu 8.3.2017. Viitattu 7.3.2017.
3. 1 2 3  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 17.2.1971, HS Aikakone. Viitattu 12.3.2018.
4. ↑  Rahapajan johtaja teki väärää rahaa.  *Vapaus*, 25.4.1959, s. 2. Digitoitu lehti. Viitattu 8.3.2017.
**Frans Oskar Möller** (9. maaliskuuta 1851 Kokkola – 9. toukokuuta 1924 Virtasalmi) oli suomalainen tuomari, pormestari ja valtiopäivämies, joka sai laamannin arvon vuonna 1921.

Möllerin vanhemmat olivat värjäri Karl Magnus Möller ja Brita Maria Rusk ja puoliso vuodesta 1878 Vera Maria Wåhlberg. Möller tuli ylioppilaaksi 1868 ja suoritti tuomarintutkinnon 1877, varatuomarin arvon hän sai 1875. Hän tuli varalääninsihteeriksi Kuopioon 1878 ja Raahen pormestariksi 1883, mutta siirtyi jo samana vuonna Kuopion pormestariksi vuoteen 1906 asti, jolloin hänestä tuli Rautalammin tuomiokunnan tuomari. Möller edusti porvarissäädyssä Kuopiota valtiopäivillä 1894 ja 1904–1905.

Korkeimman oikeuden presidentti Oskar Möller ja oikeuskansleri Carl Gustaf Möller olivat Frans Oskar Möllerin poikia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Frans Oskar Möller Viitattu 8.11.2020.
2. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 226. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
3. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 244–245. Helsinki: Otava, 1921.
4. ↑  Kuka kukin on 1954, s. 551. Viitattu 8.11.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Henrika Wilhelmina (Mimmi) Bähr**, o. s. *Westerstrand* (15. lokakuuta 1844 Alavus – 2. toukokuuta 1923) oli suomalainen keksijä ja kaunokirjoitustaidon kehittäjä.

Bähr toimi senaatin puhtaaksikirjoittajana ja finanssitoimituskunnan arkistonhoitajana 1868–1904, valtiopäivien puhtaaksikirjoittajana 1878–1906. Hän järjesti 1877–1923 opetuskursseja kaunokirjoituksessa ja julkaisi vuonna 1885 kaunokirjoitusjärjestelmiä kouluille.

Bähr on nostettu yhdeksi merkittävistä suomalaisista naiskeksijöistä.

Bähr oli aikansa etevin kaunokirjoittaja sekä kaunokirjoitustaidon kehittäjä. Hänelle uskottiin tärkeimpiä suomalaisia asiakirjoja puhtaaksikirjoitettaviksi. Häntä käytettiin myös monenlaisissa yksityisissä adresseissa ja kirjoitelmissa, joiden asu tahdottiin saada mahdollisimman hienostuneeksi. Hän piti vuodesta 1877 opetuskursseja kaunokirjoituksessa ja julkaisi vuodesta 1885 kansa- ja oppikouluille kaunokirjoitusjärjestelmiä, joita käytettiin kouluissa yleisesti ja joista hän sai palkintoja. Hän keksi myös monenlaisia siihen aikaan tarpeellisia kirjoittamisen apuvälineitä, kuten viivoittimia, kynänpyyhkijöitä, kirjeiden ja postimerkkien kostuttajia, regulaattorikynän, ruukkukoristepapereita, jotka olivat suosittuja.

Bährin vanhemmat olivat nimismies Gustaf Erik Westerstrand ja Anna Henrika Åberg. Hän meni naimisiin kauppias Nikolai Edward Bährin (k. 1868) kanssa 1864.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuka kukin oli, Wikisource
2. ↑  Naiskeksijät, (Arkistoitu – Internet Archive) Prh.fi
3. ↑  Tietosanakirja 1909 osa 1 s. 1389
Juho Timonen
**Juho (Jussi) Timonen** (24. joulukuuta 1890 Kiuruvesi – 26. elokuuta 1977 Lontoo) oli suomalainen toimittaja.

Kiuruveden Luupuvedeltä kotoisin ollut Timonen suoritti oppikoulun kolmessa ja puolessa vuodessa. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa filosofiaa ja estetiikkaa ja valmistui filosofian maisteriksi 1919. Timonen matkusteli sitten Euroopassa ja asettui lopulta pysyvästi asumaan Lontooseen. Hän oli Uusi Suomi -lehden ulkomaantoimittajana ja kirjeenvaihtajana vuodesta 1929 ja toimi lehden Lontoon-kirjeenvaihtajana vuodesta 1932 aina sotavuosiin saakka.

Timonen käänsi kirjallisuutta, kirjoitti lehtiartikkeleita ja julkaisi muun muassa Leninin elämäkerran, jonka hän käänsi myös englannin kielelle ja kirjoitti teokseen englanniksi jatko-osia. Timonen hallitsi eurooppalaisten kielten ohella myös ainakin sanskriittia, arabiaa, esperantoa, bengalia ja idoa. Uskontojen ja filosofian ohella hän oli kiinnostunut atomifysiikasta, kosmologiasta, genetiikasta, neurologiasta sekä psykofyysisistä ilmiöistä. Näistä aiheista hän suunnitteli pääteostaan *The True Function of Brain*.

Viimeksi Timonen oli tutkijana British Museumissa. Tampereen yliopiston kirjaston käsikirjoitusarkistossa säilytetään Timosen ystävälleen tohtori Kalle Soraiselle vuosina 1917-1966 suomeksi ja englanniksi kirjoittamia kirjeitä.

Teoksia
-------

* *Lenin*. Otava 1933

Suomennoksia
------------

* C. W. Leadbeater : *Ihminen näkyväisenä ja näkymättömänä : esimerkkejä eri ihmistyypeistä nähtynä harjaantuneen selvänäön avulla* ; suom. J. T. Teosofinen maailmankatsomus 7. Suomen teosofinen seura, Helsinki 1927, 2. painos 1983, 3. painos 2001
* Albert Lilius : *Kasvavien tunne-elämä : nykyaikaisten tutkimusten mukaan* ; suom. Aina Oksala ja Juho Timonen. Sivistys ja tiede n:o 56. WSOY 1927
* Ernest Wood : *Seitsemän sädettä : teosofinen käsikirja* ; suomentanut J. T. Teosofinen maailmankatsomus 9. Suomen teosofinen seura, Helsinki 1928
* Gustav Theodor Fechner : *Kirjanen kuolemanjälkeisestä elämästä*. Otava 1929
* Panait Istrati : *Alaston totuus Venäjästä* ; tekijän luvalla ranskasta suomentanut Juho Timonen. Kirja, Helsinki 1930 (alkuteos *La Russie nue*)
* Essad Bey : *Stalin*. Otava 1931

Lähteet
-------

1. ↑  Aikalaiskirja 1934, s. 683 (Viitattu 31.12.2018)
2. ↑   Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 1.9.1977 s. 13.
3. ↑  Tampereen yliopiston kirjaston käsikirjoitusarkisto : Kohdehenkilöluettelo : Timonen, Juho
4. ↑  Tampereen yliopiston kirjaston käsikirjoitusarkisto : Juho Timonen
5. ↑  Jyrki Haikonen – Pentti Oslamo – Jyrki Vesikansa : *Apurahalla Konstantinopoliin, Petsamoon, Brysseliin : Uuden Suomettaren Säätiö 1920-2010*, Unigrafia 2011, Timosesta s. 64-65

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Juho Timonen (toimittaja)** on Wikiaineistossa Luettelo Juho Timosen lehtiartikkeleista
**Suuri-Sarkanen** on järvi Lappeenrannassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Lappeenrannan keskustasta on 24 kilometriä etelään.

Maantiede
---------

Suuri-Sarkasen muodokkaan rantaviivan pituus on 10 835 metriä. Pitkänkapea järvi on lounais–koillissuuntainen. Vain kuutisen prosenttia järvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, noin kahdeksan metriä, sijaitsee eteläisen pääaltaan keskivaiheilla. Suuri-Sarkasen pohjoisosan muodostaa runsaan 20 hehtaarin laajuinen vesialue, jonne kuljetaan noin 40 metriä leveän Ahdassalmen kautta.

Suuri-Sarkasen saariluku on kolme. Saaret sijaitsevat järven eteläosassa ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 78 aaria. Järven vaikutuspiirissä on asutusta ja peltomaata. Aivan etelärantaa viistää paikallistie 14789.

Suuri-Sarkasen vesitilavuus on 3 016 000 kuutiometriä.

Suuri-Sarkanen (07.003.1.003) kuuluu Luhdanojan valuma-alueeseen (07.003), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tervajoen vesistössä (07). Suuri-Sarkanen on Luhdanojan valuma-alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös kuusi pienempää vakavettä, joista Ylimmäinen (noin 28 hehtaaria) on laajin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suuri-Sarkanen (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.2.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 11.2.2023.
3. ↑  Suuri-Sarkanen (07.003.1.003) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 11.2.2024.
4. ↑  Luhdanojan valuma-alue (07.003) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 11.2.2024.
**Warhammer Online: Age of Reckoning** (**WAR**) on MMORPG-peli, joka on Mythic EAn edellisen hittipelin, Dark Age of Camelotin tapaan erittäin RvR (Realm vs Realm, suom. valtakunta vs valtakunta) -painotteinen. Tämä tarkoittaa mm. sitä että pelaajilla on mahdollisuus vallata ja pitää hallussaan vastaliittouman tukikohtia ja kaupunkeja. Peli julkaistiin 18. syyskuuta 2008 ja sen palvelimet suljettiin lopullisesti 13. joulukuuta 2013.

Pelissä pelataan Warhammer-maailmassa, jossa vallitsee jatkuva sota.

Valtakunnat
-----------

#### Järjestyksen voimat

Empire: Ihmiset, aluksi pelattavat urat olivat Witch Hunter, Warrior Priest ja Bright Wizard.  Knight of the Blazing Sun lisättiin peliin myöhemmin päivityksessä 1.1.

Dwarfs: Kääpiöt, aluksi pelattavat urat olivat Engineer, Runepriest ja Ironbreaker. Slayer lisättiin peliin myöhemmin päivityksessä 1.2.

High Elves: Korkeahaltiat, kouluttautuvat Swordmastereiksi, Shadow Warrioreiksi, White Lioneiksi ja Archmageiksi.

#### Kaaoksen voimat

Chaos: Myös ihmisiä, ainakin osittain. Urat: Marauder, Chosen, Zealot ja Magus.

Greenskins: Örkit ja hiidet, aluksi pelattavat urat olivat Black Orc, Sguig Herder ja Shaman. Choppa lisättin peliin myöhemmin päivityksessä 1.2. 

Dark Elves: Pimeähaltiat, aluksi pelattavat urat olivat Disciple Of Khaine, Sorceress, Witch Elf.  Blackguard lisättiin peliin myöhemmin päivityksessä 1.2.

Muuta
-----

Warhammer Onlinen julkaisua siirrettiin useita kertoja alkuperäisestä julkaisuajankohdastaan.

Euroopassa pelin ennakkoon tilanneille tarjottiin 3 päivän ns. head-start joka mahdollisti pelin aloittamisen 3 päivää ennen virallista julkaisua. Tämä ei kuitenkaan toiminut suunnitelmien mukaisesti, vaan suurin osa pelaajista pääsi pelaamaan vasta head-startin toisena päivänä. GOA lahjoitti korvikkeeksi head-starttiin osallistuneille viikon maksutonta peliaikaa.

Betatestaajia Warhammer Onlinessa oli parhaimmillaan jopa 600 000. Vain kahden viikon jälkeen virallisesta julkaisupäivästä pelaajia oli maailmanlaajuisesti jo yli 750 000.
Vuodenvaihteeseen mennessä pelaajamäärä oli laskenut kuitenkin 300 000:een.

Aiheesta muualla
----------------

* Mythic Entertainment (englanniksi)
* Warhammer Online (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* WAR Europe (englanniksi)

Lähteet
-------


1. 1 2 3 4 5  MythicEA: Warhammer Online - Manual *Manuaali*.  2008. Valve. Viitattu 02.08.2022.
2. 1 2  John Walker: Rush To The Tanks: New Warhammer Online Patch *Rock, Paper, Shotgun*.  17.10.2008. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Warhammer Online Patch Adds New Careers *Shacknews*. Viitattu 2.8.2022. (englanniksi)
**Zakopane** on kaupunki Tatran piirikunnassa Vähä-Puolan voivodikunnassa eteläisessä Puolassa rajoittuen Slovakian rajaan.

Zakopanen pinta-ala on 84,26 km2 ja siellä on 27 424 asukasta (2016). Tatravuoriston juurella sijaitseva Zakopane perustettiin vuonna 1578. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1933.

Zakopane tunnetaan erityisesti talviurheilukeskuksena. Zakopane on Puolan merkittävin talvimatkailu- ja retkeilykeskus. Kaupungissa on runsaasti pieniä ja suuria hotelleja ja majoitusliikkeitä. Yksityismajoitus on yleistä.

Kasprowy Wierch
---------------

Kasprowy Wierch (korkeus 1 987 metriä) on Zakopanessa sijaitseva vuori, jonne pääsee kaupungista köysiradalla. Vuorelta voi aloittaa patikoinnin valmiita polkuja pitkin toisille huipuille tai alas laaksoon.

Talviurheilu
------------

Zakopane kuuluu mäkihypyn vuosittaisten maailmancupin osakilpailuiden pitopaikkoihin. Se on ollut myös kolmesti isäntänä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuille: vuosina 1929, 1939 ja 1962. Se on isännöinyt myös talviuniversiadit vuosina 1993 ja 2001.

Lähteet
-------

1. ↑  Population. Size and structure by territorial division. As of June 30, 2016 Puolan tilastokeskus. Viitattu 28.1.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zakopane** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Zakopane Wikivoyagessa (englanniksi)
* Lumipallo.fi: Zakopane – Puolan merkittävin hiihtokylä
* Kaupungin verkkosivusto
* Zakopane Puolan talviurheiluparatiisi, Helsingin Sanomat, 11.02.1934, nro 40, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Mäntykukkakasvit** (Monotropaceae) on aiemmin omaksi kasviheimokseen luettu kasviryhmä, joka on nykyisin yksi kanervakasvien (Ericaceae) heimon alaheimoista. Mäntykukkakasveihin kuului maailmanlaajuisesti 12 sukua, joissa oli noin 30 lajia.

Mäntykukkakasvit ovat lehtivihreättömiä saprofyyttejä. Ne ovat tavallisesti vaaleita, keltaisia tai ruskehtavia tai joskus jopa punavalkoraitaisia. Lajien kukissa on kahdesta kuuteen erillistä verholehteä ja kolmesta kuuteen terälehteä, jotka ovat joskus yhteen kasvaneita. Lisäksi kukissa on kuudesta kahteentoista hedettä sekä emissä kehänpäällinen sikiäin. Lajien hedelmänä on kota.

Lähteet
-------

1. 1 2  Monotropaceae – Plants of the Indian Pipe Family *Wildflowers-and-Weeds.com*. Viitattu 30.1.2023. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1411022
* APNI: 217483
* GBIF: 6704
* GRIN: 732
* IRMNG: 113550
* ITIS: 23788
* NBN: NBNSYS0000160458
* Tropicos: 42000148
* Watson & Dallwitz: monotrop

 |

 |
**Wii Chess** on Wiille julkaistu shakkivideopeli. Sen on kehittänyt Nintendo, ja se julkaistiin 18. tammikuuta 2008 Euroopassa edullisena vähittäismyyntinimikkeenä. Peli julkaistiin Japanissa 30. syyskuuta 2008 nimellä ***Tsūshin Taikyoku: World Chess*** (通信対局 ワールドチェス, ****Tsūshin Taikyoku: World Chess****) ladattavana WiiWare -nimikkeenä. Peli on ainoa peli Wii-pelisarjassa, jota ei koskaan julkaistu Pohjois-Amerikassa tai Australiassa. Se on myös sarjan ainoa peli, jossa ei pelata Mii- tai millään muillakaan hahmoilla.

Wii Chess käyttää Loop Express -shakkimoottoria.

Pelaaminen
----------

Peliä pelataan Wii Remotella. Kuitenkin osoittamisen sijasta shakkinappuloita liikutetaan ohjaimen nappuloilla.

Pelissä on mahdollisuus antaa uusille shakin pelaajille ohjeita siitä, kuinka kunkin nappulan tulee liikkua laudalla. Pelaajat voivat myös tallentaa ja jatkaa peliään myöhemmin. Pelaajat voivat myös pelata verkossa muita pelaajia vastaan Nintendo Wi-Fi Connectionin ansiosta, jolloin Wii Chess -pelaajat voivat kilpailla World Chessin pelaajia vastaan ja päinvastoin.

Lähteet
-------

1. ↑  Wii Chess Credits *youtube.com*.
2. ↑  Euro Wii/DS release dates yet again  22.8.2007. GoNintendo.
3. ↑  News: Nintendo gives out massive '08 schedule - ComputerAndVideoGames.com
4. ↑  Wii Chess Comes to WiiWare in Japan
5. ↑  Wii News: Wii Chess Screens - Official Nintendo Magazine
6. ↑  Nintendo.jp *World Chess* Wi-Fi overview


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wii-pelisarja |
| --- |
|  |
| **Wii Sports** | Wii Sports · Resort · Club · Nintendo Switch Sports |  |
|  |
| **Wii Fit** | Wii Fit · Plus · U |
|  |
| **Wii Play** | Wii Play · Motion |
|  |
| **Wii Party** | Wii Party · U |
|  |
| **Muut pelit** | Chess · Music |
|  |
| Hahmot | Mii · Wii Fit Trainer · Sportsmates |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Wii Chess