recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Annikeris** (m.kreik. Ἀννίκερις, 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyreneläiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen ajoituksestaan ei ole täyttä varmuutta, mutta koska hänen kerrotaan olleen Paraibateksen oppilas, vaikuttaa siltä, että hän oli jotakuinkin Aleksanteri Suuren aikalainen.

Annikeris oli Aristippoksen seuraaja. Hän kielsi, että nautinto olisi ihmiselämän yleinen päämäärä. Sen sijaan hän katsoi, että jokaisella teolla oli erityinen päämäärä, nimittäin siitä tosiasiallisesti seuraava nautinto. Toisekseen hän katsoi, että nautinto ei ole pelkästään kivun vastakohta, koska kuolema lopettaa kaikki kivut, mutta sitä ei silti voida pitää nautintona. On kuitenkin olemassa absoluuttinen nautinto, joka liittyy tiettyyn hyveisiin, kuten isänmaan, vanhempien ja ystävien rakastamiseen. Näissä suhteissa ihminen kokee nautintoa, vaikka se voi johtaa kivuliaisiin tai jopa kuolettaviin seurauksiin. Ystävyys ei ole pelkästään tarpeidemme tyydytyttämiseksi, vaan se on itsessään nautinnon lähde.

Annikeris katsoi myös, päinvastoin kuin suurin osa kyreneläisestä koulusta, että viisaus tai harkitsevaisuus eivät yksinään riitä virheiden välttämiseksi. Viisas on se, joka on saavuttanut viisaan toiminnan tavan; inhimillinen viisaus on altis hairahduksille hetkellä minä hyvänsä.

Diogenes Laertios kirjoitti, että Annikeris lunasti Platonin vapaaksi Dionysiokselta, Syrakusan tyrannilta, kahdenkymmenen minan hinnalla. Jos Annikeris kuitenkin ajoitetaan 300-luvun eaa. jälkimmäiselle puoliskolle, kyseessä on saattanut olla toinen Annikeris, joka Klaudios Ailianoksen mukaan oli menestynyt kilpavaunujen ajaja.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 82, 85 (II.8.86,96-97). Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.
* *Encyclopædia Britannica*, 1911
**Annika Norlin** (taiteilijanimiä **Hello Saferide** ja **Säkert!**; s. 22. marraskuuta 1977 Östersund) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen levynsä *Introducing ... Hello Saferide* vuonna 2005. "Hello Saferide" oli hänen tuolloinen taiteilijanimensä. Vuonna 2007 hän julkaisi ruotsinkielisen levyn uudella artistinimellä "Säkert!" ja 2008 jälleen englanninkielisen levyn Hello Saferide -nimellä. Vuodesta 2014 hän on esiintynyt myös oikealla nimellään. Ennen muusikon uraansa Norlin työskenteli toimittajana muun muassa Sveriges Radiossa. Vuonna 2020 hän julkaisi esikoiskirjansa, novellikokoelman *Jag ser allt du gör*.

Lähteet
-------

1. ↑  Sundström, Sofia: Annika Norlin blickar tillbaka till ungdomen *Aftonbladet*.  22.1.2022. Viitattu 20.4.2023. (ruotsiksi)
2. ↑  Annika Norlin *Nationalencyklopedin*. Viitattu 20.4.2023. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Annika Norlin** Wikimedia Commonsissa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**George Kennedy Allen Bell** (4. helmikuuta 1883 – 3. lokakuuta 1958) oli Chichesterin piispa, Canterburyn tuomiokirkon dekaani, Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin ylähuoneen jäsen sekä ekumenian uranuurtaja.

Piispa Bell tunnetaan ilmamarsalkka Arthur Harrisin Saksan asutuskeskuksiin johtamien yöllisten terroripommitusten vastustajana. Hän oli saksalaisen vastarintaliikkeen tukija.

> »Olen varma siitä että Saksassa on nyt erittäin monta Gestapon ja konekiväärin hiljentämiä, jotka kaipaavat vapautusta jumalattomasta natsihallinnosta ja kristillistä järjestystä, johon me ja he voivat olla osallisia »   
> (George Bell)
> 
>

Ekumeeniset ponnistelut rauhan eteen
------------------------------------

Bell yritti jo ennen sotaa varoittaa Eurooppaa natsien suunnitelmista. Sodan sytyttyä Bell toi Britannian hallitukselle tietoja saksalaisesta vastarintaliikkeestä natsihallintoa vastaan. Bell oli sodan aikanakin yhteydessä saksalaiseen vastarintaliikkeeseen ja koetti hankkia sille tukea Saksan ulkopuolelta. Lisäksi hän pyrki pelastamaan juutalaisia natsien vainolta.
Piispa Bell järjesti 27. heinäkuuta 1945 Holy Trinity -seurakunnassa Lontoossa muistojumalanpalveluksen Flossenbürgin keskitysleirillä 9. huhtikuuta teloitetun ystävänsä Dietrich Bonhoefferin muistolle.

Lähteet
-------

* Metaxas, Eric (suom. Pitkänen, Merja ja Sevón, Marja: *Bonhoeffer – pastori, marttyyri, näkijä, vakooja*. Päivä Osakeyhtiö, 2013. ISBN 978-952-475-585-6.

### Viitteet

1. ↑  Bonhoeffer, 2013. Juoni Hitlerin pään menoksi, sivu 399
2. 1 2   Bonhoeffer, 2013. Prologi, sivut 9–12


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Basmanin puolustus** on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla

1.e4 g5
Avaus on saanut nimensä englantilaisen kansainvälisen mestarin Michael Basmanin mukaan, joka on käyttänyt sitä mustilla runsaasti. Avausta kutsutaan myös **Borgin puolustukseksi** eli Borgin avaukseksi tai **Macho-Grobiksi**  Nimitys Borg on takaperin kirjoitettuna sana Grob, joka viittaa Grobin hyökkäykseen 1. g4. (Borgin puolustus on tavallaan sama avaus kääntövärein eli musta tekee Borgin puolustuksessa samanlaisen siirron kuin valkea Grobin avauksessa.) Avaus tunnetaan myös englanninkielisellä nimellä *Reversed Grob* (käänteinen Grob) eli niin sanotusti Grobin hyökkäys kääntövärein. 

Basmanin puolustus on melko harvinainen, koska siirrolla **1…g5** musta sallii valkean toimia vapaasti laudan keskustassa. Siirto heikentää mustan kuningassivustaa. Teoksen *Modern Chess Openings* mukaan heikennys ei kuitenkaan ole niin vakava, kuin miltä se ensisilmäyksellä vaikuttaa. Tosin musta jää kehityksessä aika paljon jälkeen ja siksi avausta mustilla pelataan hyvin harvoin. 

Basmanin puolustuksen idea on siinä, että musta pystyy nopeasti kehittämään tummilla ruuduilla kulkevan lähettinsä pitkälle viistolinjalle a1-h8. Valkea jatkaa parhaiten **2. d4**, joka valtaa lisää tilaa keskustassa. Jonkin verran on myös pelattu siirtoa **2. Lc4**.

Avaus sisältää ansan, johon varomattomasti valkeilla pelaava pelaaja voi langeta. **1. e4 g5 2. d3 Lg7** ja nyt **3. Lxg5?** on virhe, koska musta pelaa **3…Lxb2** ja voittaa laadun eli vaihtaa lähettinsä valkean a1-torniin. (Heikoimmassa jatkossa valkea menettää jopa kokonaisen tornin.) 
Basmanin puolustuksen pääjatkoon **1. e4 g5 2. d4** voi päätyä siirtovaihdolla myös niin sanotun Borgin gambiitin kautta eli: **1. d4 g5** ja torjumalla mustan tarjoaman sotilaanuhrauksen siirrolla **2. e4**.

Avauksen kehittäjän, KvM Basmanin merkittävin avauksella saavuttama voitto on peli englantilaista suurmestaria Jonathan Speelmania vastaan Britannian mestaruuskisoissa 1980.

Aiheesta muualla
----------------

* Basman, Michael: *The Killer Grob*. Cadogan Books, 1991. ISBN 0-08-037131-0.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Chess Opening Explorer / 365chess.com 365chess.comin avaushakemisto (englanniksi) Viitattu 18.8.2012
2. ↑  Nick de Firmian, *Modern Chess Openings*, 15th edition, Random House, 2008, s. 384. ISBN 978-0-8129-3682-7.
3. ↑   Peli Jonathan Speelman vs. Michael Basman, Ison-Britannian mestaruuskilpailu (1980) Chessgames.com:issa (englanniksi) Viitattu 18.8.2012
Kaman tekojärveä Tšusovaja-joen suussa.
**Kaman tekojärvi** (ven. Ка́мское водохрани́лище, *Kamskoje vodohranilištše*; myös *Permin tekojärvi*, Пермское водохранилище, *Permskoje vodohranilištše*) on Kama-joen muodostama tekoallas Permin aluepiirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 1 915 neliökilometriä, tilavuus 12,2 kuutiokilometriä, pituus 272 kilometriä, suurin leveys 30 kilometriä, keskisyvyys 6,3 metriä ja suurin syvyys 30 metriä. Vedenpinnan korkeus vaihtelee 7 metriä. Tekojärveen laskevat tärkeimmät joet – Tšusovaja, Sylva, Obva, Inva, Kosva, Jaiva, Kondas ja Tšermoz – muodostavat 50–140 kilometriä pitkiä ja 10–15 kilometriä leveitä lahtia.

Tekojärven muodostaa Permin lähelle vuonna 1954 rakennettu Kaman vesivoimalaitoksen pato. Allas täytettiin kevääseen 1956 mennessä. Tekoallasta käytetään laivaliikenteen väylänä sekä kalastukseen. Sen rannalla sijaitsevat Permin, Dobrjankan, Tšormozin, Bereznikin, Usoljen ja Solikamskin kaupungit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bolšaja sovetskaja entsiklopedija: Kamskoje vodohranilištše *slovari.yandex.ru*. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Entsiklopedija Permi: Kamskoje vodohranilištše *enc.permkultura.ru*. Viitattu 1.3.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaman tekojärvi** Wikimedia Commonsissa
**Kamari** eli *kammari* oli entisajan asunnoissa arvokkaampi huone kuin tupa, pirtti tai keittiö. Se oli tarkoitettu makuuhuoneeksi (makuukamariksi) tai vierashuoneeksi. Kamari omaksuttiin Suomessa myöhäiskeskiajalla, kun siirryttiin paritupatyyppisiin taloihin, joissa keskellä olevasta eteisestä mentiin joko tupaan tai kamariin. Talontarkastussääntö vuodelta 1681 edellytti, että jo yhden manttaalin tiloilla tuli olla *asuintuvan* lisäksi *vierastupa*. Uudella ajalla myös kaupunkien ja maaseudun vähäväkiset saivat itselleen kamarin, joka rakennettiin yksinäispirttien tai -tupien lisäkkeeksi.

Keskiajalta alkaen talon väkeen kuului muitakin kuin perheenjäseniä, esimerkiksi piikoja ja renkejä. He nukkuivat ja ruokailivat oman perheen joukossa. Koko talonväen oli mentävä makuulle ja noustava ylös yhtä aikaa. Kesällä oli väljempää, kun osa talonväestä nukkui aitoissa. Jos piti mennä yöllä tarpeilleen, oli mentävä ulos rapun pieleen tai niin sanotulle silppusaaville. Käymälät yleistyivät pappiloissakin vasta 1600-luvulla.

Lähteet
-------

1. ↑  *Nykysuomen sanakirja, 1. osa (A-K)*, s. 172, hakusana Kamari. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, WSOY, 1976. ISBN 951-0-02765-0.
2. 1 2  Teppo Korhonen: *Kansankulttuurin juuret*, s. 352-6. Teoksessa Suomen historia 2: Keskiaika: valtaistuinriitojen ja uskonpuhdistuksen aika. Päätoim. Yrjö Blomstedt. Weilin & Göös, 1985. ISBN 951-35-2491-4.
**Kamandar Bofali-ogly Madžidov** (s. 17. lokakuuta 1961 Dmanisi, Gruusian SNT) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja sekä maailman- ja euroopanmestari.

Uransa parhaimpina menestysvuosina 62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Madžidov edusti Neuvostoliittoa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan 1984 EM-paineissa Jönköpingissä hän voitti kultamitalin, mutta joutui jäämään pois samana vuonna pidetyistä Los Angelesin olympialaisista itäblokin boikotin takia. Olympialaisten tilalla käydyissä kommunistimaiden ystävyyden kisoissa hän voitti kultamitalin kukistettuaan tasaisessa ottelussa Bulgarian Živko Vangelovin, jota vastaan kävi myöhempinäkin vuosina tiukkoja kamppailuita. Seuraavana vuonna Madžidov voitti jälleen EM-kultaa, mutta jäi MM-kisoissa kuudenneksi. 1986 hän voitti MM-kultaa ja 1987 -hopeaa, ja 1988 Soulin olympialaisissa vihdoin myös olympiakultaa jättäen Vangelovin hopealle. 1989 MM-kilpailuista hän voitti niin ikään kultaa. Uransa kolmannen EM-kultamitalin hän voitti vuonna 1991 siirryttyään 68 kilogramman painoluokkaan. 

Neuvostoliiton hajottua Madžidov edusti kotimaataan Valko-Venäjää ja saavutti vielä vuonna 1993 EM-hopeaa ja MM-pronssia. Madžidov osallistui vielä 1996 Atlantan olympialaisiin, missä hän sijoittui kuudenneksi.

Neuvostoliiton mestaruuden 168 senttimetrin mittainen Madžidov voitti uransa aikana vain kerran, vuonna 1992, mutta tästä huolimatta valmentajat valitsivat usein hänet arvokisoihin. Madžidovin valmentajana toimi Viktor Rudenko.

Lähteet
-------

* Henkilökuva Valko-Venäjän olympiakomitean sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kamandar Madžidov FILAn tietokannassa
**Kamalesh "Pandit" Maitra** (1924 Itä-Bengali – 2005) oli intialainen säveltäjä ja muusikko. Hänen instrumenttinsa oli 10–16 tablarummusta muodostuva tabla tarang, jonka nimi tarkoittaa "aaltojen rumpuja". Maitra esiintyi konserteissa ja tanssiryhmien esityksissä eri puolilla Eurooppaa ja Aasiaa. Hänestä tuli länsimaissa intialaisen musiikin pioneeri, joka työssään seurasi Allauddin Khanin, Ali Akbar Khanin, Uday Shankarin ja Ravi Shankarin jalanjälkiä.

Vuonna 1974 Ravi Shankar ja George Harrison veivät Maitran menestyksekkäälle kiertueelle, ja kaksi vuotta myöhemmin hänet kutsuttiin esiintyjäksi Berliinin Meta-musiikkifestivaalille. Hän muutti kaupunkiin vuonna 1977 ja konserttiuransa ohella opetti siellä intialaista laulua sekä soitinmusiikkia. Hänen perustamiaan kokoonpanoja ovat Tabla Ensemble ja Ragatala Ensemble, joista ensin mainittu sittemmin nimettiin hänen mukaansa. Maitran debyyttialbumi oli *Masters of Raga: Kamalesh Maitra*, jonka julkaisi saksalainen Wergo-levy-yhtiö vuonna 1993. Hänen ensimmäinen Yhdysvaltoihin myyntiin tullut albumi oli *Tabla Tarang – Melody on Drums* (1996). Kyseisellä albumilla soittavat myös Trilok Gurtu ja Laura Patchen.

Vuonna 2000 Musica Vitae -festivaalin yhteydessä Maitra sai erikoiskunniapalkinnon elinikäisistä saavutuksistaan ja ansioistaan Berliinin kulttuurielämässä. Maitran soittama tabla tarang on pikemminkin tavallisen soittimen (tabla) harvinainen versio kuin harvinainen soitin. Hänen jälkeensä vain harvat ovat keskittyneet samaan soitinversioon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Asia Pacific Week Berlin: Memorial concert: Pandit Kamalesh Maitra[vanhentunut linkki]
2. 1 2  AllMusic: Kamalesh Maitra
3. ↑  India Instruments: Newsletter January / February 2016
4. ↑  Darbar: Singing sculptures: India’s curious musical instruments


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bridgmaniitti** on maapallon yleisin mineraali.*lähde?* Koko maapallon kiviaineksesta peräti 38 % on bridgmaniittia.*lähde?* Bridgmaniittia esiintyy maapallon vaipassa 650–2 900 kilometrin syvyydessä. Bridgmaniittikerros tunnetaan seismisten tutkimusten perusteella. 

Koostumukseltaan se on pääasiassa perovskiitti-kideraketeista magnesium- ja rautasilikaattia, (Mg,Fe)SiO3. Aineen koostumus on määritelty Australiasta löytyneiden meteoriitinkappaleiden perusteella. Törmätessään avaruudessa ne kuumenevat 2 100 asteeseen joutuen yhtä koviin paineisiin kuin mineraalit satojen kilometrien syvyydessä. Tutkijat pystyivät selvittämään synkrotronilla aineen kiderakenteen löydettyään sitä pieniä määriä meteoriitin pinnalta. Nimensä bridgmaniitti sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1946 saaneen Percy Bridgmanin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Tiedon jyvät, Helsingin Sanomat 5.12.2014, s.B15

Aiheesta muualla
----------------

* Tekniikka & Talous: Maailman yleisin mineraali sai nimen vasta nyt - 38% Maan tilavuudesta, näytteenotto tuskan takana, Sofia Virtanen, 28.11.2014
* Mindat: Bridgmanite (englanniksi)
* Science: Oliver Tschauner, Chi Ma, John R. Beckett, Clemens Prescher, Vitali B. Prakapenka, George R. Rossman, Discovery of bridgmanite, the most abundant mineral in Earth, in a shocked meteorite (englanniksi)
**Bayesilainen optimointi** on koneoppimismenetelmä, joka on suunniteltu tuntemattomien funktioiden globaaliin optimoimiseen iteratiivisesti. Menetelmä on tarkoitettu suuntaamaan näytteidenkeruu etsintäavarauuden lupaaville alueille  ja soveltuu siksi erityisesti funktioille, joiden evaluoiminen on kallista. Menetelmää on käytetty monien erilaisten optimointiongelmien ratkaisemiseen .

Optimointistrategia
-------------------

Bayesilaisessa optimoinnissa hyödynnetään Bayesin teoreemaa. Kohdefunktion arvoja ennustetaan probabilistisen sijaismallin (tyypillisesti 
stokastisiin prosesseihin kuuluva Gaussinen prosessi) avulla. Sijaismallia parannetaan iteratiivisesti keräämällä uusia näytteitä (mittauksia) pisteistä, jotka algoritmiin kuuluva näytteistysfunktio on osoittanut perustuen sijaismallin evaluaatioihin. Näytteistysfunktio määrittelee optimointialgoritmin näytteidenkeruustrategian, joka tasapainottaa tuntemattomien alueiden tutkimista ja lupaaviksi aiemmilla näytteidenkeruukierroksilla todettujen alueiden hyödyntämistä .

Lähteet
-------

1. ↑  Frazier, Peter I. (2018-07-08). "A Tutorial on Bayesian Optimization".
2. 1 2 3  Eric Brochu, Vlad M. Cora, Nando de Freitas: A Tutorial on Bayesian Optimization of Expensive Cost Functions, with Application to Active User Modeling and Hierarchical Reinforcement Learning. CoRR abs/1012.2599 (2010)
3. ↑  Močkus, J. (1989). *Bayesian Approach to Global Optimization*. Dordrecht: Kluwer Academic. ISBN 0-7923-0115-3.
4. ↑  Garnett, Roman (2023). *Bayesian Optimization*. Cambridge University Press. ISBN 978-1-108-42578-0.
5. ↑   (2022) *Probabilistic Numerics*. Cambridge University Press, 243–278. ISBN 978-1107163447.
6. ↑  Matthew W. Hoffman, Eric Brochu, Nando de Freitas: Portfolio Allocation for Bayesian Optimization. Uncertainty in Artificial Intelligence: 327–336 (2011)
**Marjavuorenoja** on pienen rannikkovesistön muodostava oja tai joki Vehmaan kunnan ja Uudenkaupungin kaupungin alueella Varsinais-Suomessa.

Marjavuorenoja laskee Saaristomereen Isosalmen Himoistenperän lahteen, johon laskee myös toinen virtavesi, Marjavuorenojan eteläpuolella sijaitseva Katinkarinoja. Länsipuolella on Raumanojan valuma-alue, pohjoispuolella Velluanjoen ja Taipaleenjärven valuma-alueet, itäpuolella Puttaanjoen valuma-alue. Marjavuorenojan valuma-alueella on kuusi järveä: Maarjärvi (46 ha), Vähäjärvi (14 ha), Hietajärvi (11 ha), Hummajärvi (5 ha), Vanhankylänjärvi (3 ha) ja Puumanninlampi (2 ha). Kaikki järvet sijaitsevat Vehmaalla.

Marjavuorenojan valuma-alue on 25,37 km² ja se muodostaa Suomen ympäristöhallinnon vesistöalueluokituksessa Marjavuorenojan vesistöalueen, joka on 3. jakovaiheen vesistöalue ja tunnukseltaan 82.060.

Lähteet
-------

1. 1 2  Valuma-aluejako-tietoaineisto (valuma-aluejaon julkaisija Suomen ympäristökeskus) *paikkatietoikkuna.fi*.  valuma-aluejaon tietojen päivitys 11.5.2010. Maanmittauslaitos. Viitattu 29.1.2014.
2. ↑  Marjavuorenojan valuma-alue (82.060) (Viranomaistiedot) *jarviwiki.fi*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 29.1.2014.
3. ↑  Ekholm, Matti: *Suomen vesistöalueet*. Vesi- ja ympäristöhallinnon julkaisuja – Sarja A 126. Helsinki: Vesi ja Ympäristöhallitus, 1993. ISBN 951-47-6860-4.
**Jouko Pynnönen** on suomalainen tietoturva-alan asiantuntija sekä Java-pohjaisen jääkiekkopelin, kiekko.tk:n kehittäjä. Kiekko.tk:n lisäksi Pynnönen on luonut samantyyppisen jalkapallopelin. Pynnönen on myös kehittänyt eräänlaisen konekirjoitustestin, TyperA:n.

Pynnönen on ammatiltaan tietoturvakonsultti ja työskennellyt muun muassa jyväskyläläisen Online Solutionsin tietoturva-asiantuntijana. Pynnönen on yksi Suomen ansioituneimmista ohjelmistohaavoittuvuuksien etsijöistä. Hän on löytänyt muun muassa puolentusinaa vakavaa Windows-haavoittuvuutta sekä kaksi kriittistä aukkoa Sunin Javassa. Joulukuussa 2015 Pynnönen havaitsi Yahoon sähköpostipalvelusta merkittävän tietoturva-aukon, jonka löytämisestä maksettiin hänelle 10 000 dollarin palkkio.

Pynnönen avusti ratkaisevasti Suomen keskusrikospoliisia saamaan kiinni vuoteen 2007 asti Suomen kenties suurimman salasanakrakkerin. Krakkeri oli saanut haltuunsa yli 70 000 eri sivustojen salasanaa ja laittanut ne yleiseen jakoon. Murto-osa salasanoista kuului myös Pynnösen oman sivuston, Kiekko.tk:n käyttäjille. Krakkeri jäi kiinni Pynnösen selvitettyä tämän kännykkänumeron, jonka avulla keskusrikospoliisi pääsi tekijän jäljille. Myöhemmin nuori suomalainen mies pidätettiin epäiltynä tietomurrosta.

Pynnönen on pitänyt *Ylivuoto*-blogia Digitodayn verkkosivuilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuivalainen, Jaakko: Pynnönen: haavoittuvuuksien etsintä ei lyö leiville *Digitoday*.  19.5.2005. Viitattu 19.1.2016.
2. ↑  Kerkkänen, Tuomas: Suomalaismies paljasti 300 miljoonan ihmisen sähköposteja uhanneen vian – kuittasi ennätyspalkkion *Yle Uutiset*.  19.1.2016. Viitattu 19.1.2016.
3. ↑  Jouko Pynnönen: Sherlockin päiväkirja.  *Ylivuoto*, 18. lokakuuta 2007. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Pynnösen kotisivut
* Kiekko.tk
* TyperA
* Soccer.kiekko.tk
**Marjatta Taburet** (s. 1931) on suomalaissyntyinen, Ranskassa uransa tehnyt keramiikkataiteilija ja taidemaalari.

Taburet opiskeli Helsingin Ateneumissa ja työskenteli Arabian posliinitehtaassa. Hän lähti 1950-luvulla jatkamaan opintojaan Pariisin L’École Supérieure des Arts Décoratifs -oppilaitokseen. Hän avioitui Bretagnesta kotoisin olevan keraamikon ja kuvanveistäjän Jean-Claude Taburet’n kanssa. Pariskunta asettui asumaan fajanssiperinteestään tunnettuun Quimperin kaupunkiin, jossa Marjatta Taburet toimi Faïencerie HB -yrityksen keraamikkona ja opetti alaa paikallisissa oppilaitoksissa.

Taburet on myös laatinut kirjoja ranskalaisesta keramiikasta. Vuonna 1980 hänen Quimperin fajanssiperinteestä kertova kirjansa valittiin 40 finalistin joukkoon kilpailussa vuoden 1979 parhaasta Ranskassa julkaistusta kirjasta. Vuonna 1987 Taburet oli mukana France Inter -yleisradioyhtiön vuoden parhaan kirjan valintaraadissa, jonka puheenjohtajana toimi Henri Troyat.

Vuonna 2017 valmistui Corinne Fortierin 52-minuuttinen Taburet’stä kertova dokumenttielokuva *Marjatta l’éblouie*.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomalaistytön teos Ranskassa. (Huutoja ja kuiskauksia -palsta) *Helsingin Sanomat*, 17.2.1980, s. 28. HS Aikakone (digitilaajille).
2. ↑  Fajanssikirjasta menestys. (Huutoja ja kuiskauksia -palsta) *Helsingin Sanomat*, 24.8.1980, s. 24. HS Aikakone (digitilaajille).
3. ↑  Pirkko Lecorre: Täällä Pariisi: Kirjallisuuspalkinnon tuomarina suomalainen.  *Helsingin Sanomat*, 13.6.1987, s. 19. HS Aikakone (digitilaajille).
4. ↑  Documentaire : Marjatta l’éblouie (Tébéo, Tébésud et TVRennes) *Amis du Musée et de la Faïence de Quimper*.  13.4.2017. Viitattu 10.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Näyte dokumenttielokuvasta *Marjatta l’éblouie* (ranskaksi)
**Bayram Şit** (1930 – 29. toukokuuta 2019 Ankara) oli turkkilainen vapaapainija ja olympiavoittaja.

Şit voitti Helsingin kesäolympialaisissa 1952 kultaa vapaapainin sarjassa alle 62 kg. Hän voitti kuudesta vastustajastaan kolme selätyksellä ja kolme pisteillä. Hopeamitalisti Nasser Givehchi hävisi pistein 3–0 ja pronssimitalisti Josiah Henson selätyksellä ajassa 9.20. Tokion MM-kilpailuissa 1954 Şit saavutti hopeaa isäntämaan Shōzō Sasaharan takana. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Şit sijoittui neljänneksi hävittyään kultaa sittemmin voittaneelle Sasaharalle pistein 3–0 ja voitettuaan kolme muuta vastustajaansa joista yhden selätyksellä.

Painijanuransa jälkeen Şit muun muassa työskenteli valmentajana Ranskassa. Hän kuoli ankaralaisessa sairaalassa 89-vuotiaana 29. toukokuuta 2019.

Saavutuksia
-----------

* Olympiakultaa Helsingissä 1952 (vapaapaini, sarja 62 kg)
* MM-hopeaa Tokiossa 1954 (vapaapaini, sarja 62 kg)

Lähteet
-------

* Bayram Şit Bio, Stats, and Results Sports Reference LLC.  Arkistoitu 10.6.2017. Viitattu 30.5.2019. (englanniksi)
* Bayram Şitin tilastot Kansainvälinen Painiliitto. Viitattu 30.5.2019. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BAYRAM SIT *Athletes*. The International Olympic Committee (IOC). Viitattu 6.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Sports Reference LLC
3. 1 2  Kansainvälinen Painiliitto
4. ↑  Türk sporunun efsanesi Bayram Şit hayatını kaybetti *News*.  29.5.2019. Skor Sozcu. Viitattu 30.5.2019. (turkiksi)
**Chiaotzu** on Akira Toriyaman luoma kuvitteellinen hahmo *Dragon Ball* -sarjassa. Hän on Tienshinhanin paras ystävä ja Kamesenninin kilpailijan kurkimestarin entinen oppilas. Chiaotzu on melko vahva ja omaa psyykkisiä voimia, mutta hän on silti Z-sotureiden heikoimpia taistelijoita. Hän taisteli Nappaa vastaan Sayan sagan alussa ja räjäytti itsensä tappaakseen Nappan, mutta turhaan.

Ensiesiintyminen
----------------

Chiaotzun ensiesiintyminen tapahtui mangassa yhdeksän, kun Maailman vahvin kisat olivat alkamassa. Kisoissa Chiaotzu taisteli Krilliniä vastaan mutta hävisi.
Animessa Dragonball sarjan puolivälissä, jolloin Chiaotzu, Tienshinhan ja villisika huijasivat rahaa pistämällä villisian terrorisoimaan kylää minkä takia Chiaotzu ja Tien palkataan hoitelemaan villisika.

Tekniikat
---------

* Dodonpa
* Psykokineesi
* Itseräjäytys
* Telepatia
* Chonoryoku

Ulkonäkö
--------

Chiaotzu on pienehkö valkoihoinen mies. Hänellä on helakan punaiset posket ja hänellä törröttää mustan lakkinsa alla vain yksi hius. Muuten Chiaotzu pukeutuu kelta vihreään takkiin ja vihreisiin housuihin. (Muistuttaa suuresti marionettia)
Kaipalan muinaislinnan maavallia.
**Kaipala** (ven. Ка́йболово, *Kaibolovo*) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Ahokylän kunnassa. Se sijaitsee Sumajoen varrella viisi kilometriä Ahokylästä luoteeseen. 2000-luvun alussa kylässä oli 75 asukasta.

Sumajoen rannalla kaksi kilometriä Kaipalasta luoteeseen on sijainnut novgorodilaisten 1100-luvulla rakentama maavallin ja kaivannon suojaama muinaislinna. Sen sisällä tehdyissä kaivauksissa on löydetty asuin- ja talousrakennusten jäänteitä, merkkejä raudantuotannosta, metalliesineitä, koruja ja slaavilaisperäisten saviastioiden kappaleita. Linnoitus tuhoutui ilmeisesti vuosina 1240–1241, jolloin Saksalainen ritarikunta hyökkäsi alueelle.

Vuonna 1500 Kaipalan kylä kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakunnan Ratsinan pogostaan. Jo tuolloin siellä sijaitsi läänitystilallisen hovi, joka on merkitty myös 1600-luvun ruotsalaisajan karttoihin. Vuonna 1796 Paavali I lahjoitti Kaipalan kartanon paroni Rotkirchille. Siitä on säilynyt uudelleen rakennettu päärakennus ja osa puistoa. Kaipalassa on myös puisen tsasounan (mahdollisesti vuosina 1713–1714 rakennetun entisen kirkon) raunio. Kattilan vatjalaisalueen lähellä sijainneen kylän asukkaat olivat venäläisiä.

Inkerissä on ollut myös kaksi muuta *Kaibolovo*-nimistä kylää, toinen Kurkolanniemellä Kosemkinassa (suom. *Kaipaala*) ja toinen Liissilän seurakunnassa (suom. *Kaipala* tai *Kaipola*).

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 17.10.2015.
2. 1 2  Kultura Leningradskoi oblasti: Kaibolovo *enclo.lenobl.ru*. Viitattu 29.2.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Falilejevskoje selskoje poselenije: Zemlja i imuštšestvo *falileevo.ru*. Viitattu 29.2.2012. (venäjäksi)
4. ↑  Smolski, D.I.: *Istoritšeskoje prošloje i arheologitšeskije pamjatniki našego kraja*. Kingisepp: Otdel kultury Kingiseppskoi merii, 1994. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  *Novgorodskija pistsovyja knigi, izdannija arheografitšeskoju komissijeju. Tom treti: Perepisnaja obrotšnaja kniga Vodskoi pjatiny, 1500 goda. Pervaja polovina*, s. 554. Sankt-Peterburg: Tipografija V. Bezobrazova i komp. 1868.
6. ↑  Karta Ingermanlandii: Ivangoroda, Jama, Koporja, Noteborga ... iz materialov, naidennyh v švedskih arhivah, pokazyvajuštšaja razdelenije i sostojanije onogo kraja v 1676 godu *aroundspb.ru*.  Arkistoitu 31.5.2012. Viitattu 29.2.2012.
7. ↑  Ruotsalainen Inkerinmaan kartta vuodelta 1704 *vsevinfo.ru*. Viitattu 29.2.2012.
8. ↑  *Karta Ingermanlandii: Ivangoroda, Jama, Koporja, Noteborga ... iz materialov, naidennyh v švedskih arhivah, pokazyvajuštšaja razdelenije i sostojanije onogo kraja v 1676 godu*. , 1827.
9. ↑  Randefelt, Roland: *Inkeri: tiekartta 1:200 000*. Vantaa: Ingriainfo Oy, 1992. ISBN 951-96326-0-3.
10. ↑  Eesti Keele Instituudi kohanimeandmebaas *eki.ee*. Viitattu 29.2.2012.
Näkymä Varzugajoen yli
**Varzuga** (ven. *Варзуга*) on noin 350 asukkaan kylä Kuolan niemimaan eteläosassa Luoteis-Venäjällä. Varzugan kylä on Varzugan maalaiskunnan keskus; kunta kattaa Murmanskin alueen Turjan piirin itäisen puoliskon. Koko maalaiskunnassa asui 729 henkeä (2010 väestönlaskenta).

Varzugan kylä (*selo*) sijaitsee lähellä Vienanmeren rantaa pari sataa kilometriä pitkän Varzugajoen rannalla. Pääelinkeino on kalastus, josta huolehtii kylän väki *Kommunismin oraat* (ven. *Взходы коммунизма*) -nimisen osuuskunnan osakkaana. Kalastusta harjoitetaan sekä merellä että joella. Lisäksi kylässä on hotelli, jossa majoitetaan lähinnä lohenpyynnistä kiinnostuneita turisteja, joita kuljetetaan helikopterein joen yläjuoksulle. Ainoa tie Varzugaan kulkee Umban kautta.

Asiakirjojen mukaan Varzuga on ollut karjalainen pogosta eli pitäjä jo vuonna 1419. Kylässä on 1400-luvulla rakennettu puukirkko, jota on verrattu jopa Kižin rakennuksiin. Kylää asuttavat lähinnä venäjänkieliset pomortsit, jotka ovat asettuneet alueelle satoja vuosia sitten ilman merkittävämpiä ristiriitoja nykyään vähälukuisten karjalaisten tai turjansaamelaisten kanssa.

Varzugassa on generaattorilla toimiva sähköntuotanto, peruskoulu ja kauppoja ja kioskeja.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Veijo Saano: Etelä-Lapista Vienan meren pohjoisrannikolle.  *Venäjän Aika*, 1/2021, s. 39.  Suomi-Venäjä-seura. ISSN 1455-0520.

Aiheesta muualla
----------------

* Всё о Варзуге - Kaikki Varzugasta (venäjäksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Колхоз «Всходы коммунизма» - Kolhoosi Kommunismin oraat (venäjäksi)
* Turjan piiri (Arkistoitu – Internet Archive) (mm. kuntarajakartta) (venäjäksi)
**Vasa övningskola** (**VÖS**) on Vaasan ruotsinkielinen normaalikoulu eli koulu, jossa opettajakokelaat suorittavat pääosan opettajaharjoittelustansa. VÖS:aan kuuluu peruskoulun ala- ja yläkoulu sekä lukio, jossa on myös Opetus- ja kulttuuriministeriön erityistä koulutustehtävää toteuttava englanninkielinen IB-linja. VÖS on Åbo Akademin alainen koulu, jonka opettajaopiskelijat opiskelevat ÅA:n Vaasan yksikössä, kasvatustieteellisessä tiedekunnassa.

Koulun edeltäjä oli Vaasan triviaalikoulu (*Wasa Trivialskola*), joka perustettiin Vanhaan Vaasaan 1684, vaikka opetus – ensin vain uskonnossa, latinassa ja kreikassa – oli aloitettu jo 1611. Koulu vaihtoi nimensä *Wasa Gymnasiumiksi* vuonna 1844. Vaasan palossa 1852 koulurakennuskin paloi, ja lukio muutti nykyiselle paikalleen Vaasan kirkon viereen. VÖS:n peruskoulu sijaitsee Kirkkopuistikolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kontaktuppgifter Åbo akademi, abo.fi. Viitattu 1.8.2021. (ruotsiksi)
2. 1 2  Tietoa meistä Åbo akademi, abo.fi. Viitattu 1.8.2021.
3. ↑  Koonti erityisistä koulutustehtävistä 1.8.2018 lukien (pdf)  2018. Opetus- ja kulttuuriministeriö, minedu.fi. Viitattu 1.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu
**Kaipion talo** oli arkkitehti F. L. Caloniuksen suunnittelema, vuonna 1884 valmistunut uusklassinen kivitalo Tampereella. Se sijaitsi Hämeenpuiston ja Pirkankadun kulmassa, osoitteessa Pirkankatu 2. Calonius piirsi talon Tuomas M. Laurénille, mutta myöhemmin sen omisti kassakaappitehtailija Toivo Kaipio. Kaksikerroksiseen rakennukseen tehtiin 1920-luvulla Lauri Auteron suunnittelema laajennus, jossa keskiosaa korotettiin yhdellä kerroksella. Talossa toimi Tampereen luonnontieteellinen museo vuosina 1961–1982.

Caloniuksen kivitalon lisäksi korttelissa oli myös muita rakennuksia. Heikki Tiitolan vuonna 1912 suunnittelemassa Kaipion talon kolmikerroksisessa piharakennuksessa pitivät ateljeeta kuvanveistäjät Adolf Aarno ja Evert Porila. Hämeenpuiston puoleisessa puutalossa (1874) aloitti toimintansa suomalainen klubi vuonna 1891. Sen sisäpihalta oli käynti huoneistoon, jota vapaamuurarit käyttivät kokoontumiseen 1930–1950-luvuilla. Pirkankadun ja Mustanlahdenkadun kulmassa oli puolestaan Lambert Pettersonin piirtämä Tampereen ruotsalaisen klubin talo (1898). Myös Puutarhakadun ja Mustanlahdenkadun kulmassa oli rakennus (1893); se oli alun perin Vihtori Heikkilän suunnittelema, mutta sitä laajennettiin ja muutettiin myöhemmin J. A. Ståhlen piirustusten mukaisesti.

Kaipion talo purettiin vuonna 1982. Myös korttelin muut rakennukset hävitettiin Tampereen pääkirjasto Metson tieltä. Arkkitehtipari Raili ja Reima Pietilän suunnittelema kirjastotalo valmistui 1986, jolloin myös luonnontieteellinen museo sai sieltä uudet tilat. Museo toimi Metson yhteydessä vuoteen 1995 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Liuttunen, Antti: *Kadonneet kaunottaret: Tampereen rakennushistoriaa*, s. 235. Tampere: Tampereen museot, 2018. ISBN 978-951-609-935-7.
2. 1 2 3  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 86. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
3. 1 2  Tampereen luonnontieteellisen museon historia Tampere:  Museokeskus Vapriikki. Viitattu 8.8.2019.
4. ↑  *Kadonneet kaunottaret: Tampereen rakennushistoriaa*. Museokeskus Vapriikin järjestämä näyttely Tampereella 1.12.2017–8.4.2018. Näyttelykonsepti ja käsikirjoitus: Antti Liuttunen ja Iris Toivola.
**Varympómpi** (kreik. Βαρυμπόμπη; transl. myös *Varimbómbi*, *Varibóbi*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ateenan metropolialueella. Se kuuluu hallinnollisesti Acharnésin kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 1 377 (vuonna 2011).

Varympómpin kylä sijaitsee Párnitha-vuoren juurella sen kaakkoispuolella linnuntietä noin 17 kilometriä pohjoiskoilliseen Ateenasta. Se on osa Acharnésin kaupunkiyhdyskuntaa ja sen esikaupunkeja. Kylän nimen on arveltu olevan peräisin seutua asuttaneilta arvaniiteilta, ja oli alun perin mahdollisesti sukunimi. Toisen teorian mukaan nimi olisi peräisin slaavikielen "papukokkia" tarkoittavasta sanasta. Varympómpi mainitaan ensimmäisen kerran 1800-luvulla. Kylä oli varsin pieni vielä 1940-luvulle saakka, jonka jälkeen sinne alettiin rakentaa uudisasuntoja. Varympómpi kärsi tuhoja vuoden 2021 maastopaloissa.

Varympómpin pohjoispuolella sijaitsee Tatóin palatsin alue ja eteläpuolella Dekéleian sotilaslentokenttä eli Tatóin lentoasema. Kylästä on löydetty Sofokleen haudaksi kutsuttu muinaisjäänne.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Βαρυμπόμπη – Γνωρίστε την όμορφη συνοικία κάτω από την Πάρνηθα – Πώς πήρε το όνομά της *In.gr*.  4.8.2021. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Φωτιά στη Βαρυμπόμπη: Το μέγεθος της καταστροφής σε εικόνες *Η Καθημερινή*.  4.8.2021. Viitattu 6.9.2021.
**Dom Fernando II e Glória** oli Portugalin laivaston puurunkoinen 50-tykkinen fregatti.

Valmistus
---------

Vuonna laivaston Goan intendentti Cândido José Mourão Garcez Palha esitti hallitukselle uuden fregatin valmistamista Damanissa, jossa voitaisiin käyttää Nagar-Avelin teakvarantoja. Kuningas João I vahvisti 1824 aluksen hankinnan. Sisällissota sekä maan poliittinen ja taloudellinen epävarmuus viivästyttivät töiden aloittamista useaan kertaan. Työt aloitettiin laivastontelakalla Damanissa Gil José da Conceiçãon valvonnassa. Alus valmistettiin Damanin laivastontelakalta Intiasta. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1843, minkä jälkeen se hinattiin Goaan takiloitavaksi ja varustettavaksi. Alus otettiin palvelukseen 1845.

Palvelus
--------

Alus aloitti neitsytmatkansa 2. helmikuuta 1845 Goasta päällikkönään Torcato José Marques ja se saapui Lissaboniin 4. heinäkuuta.

Alus korvasi 1865 *Vasco da Gaman* tykistönkoululaivana, minkä jälkeen se oli vuoteen 1878 saakka koululaivana. Tehtävistä vapauduttuaan alus oli ankkurissa Lissabonissa tykistökoulun majoitusaluksena.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Dom Fernando II e Glória
Suihkulähde Napolin Villa Comunale -puistossa.
**Chiaia** (äännetään: ˈkjaja) on asuinalue Napolin rannalla. Sitä ympäröivät idässä Piazza Vittoria ja lännessä Mergellina. Sen keskeinen maamerkki on suuri puisto Villa Comunale. Asuinalue on alun perin rakennettu 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa, kun Napolin espanjalaiset hallitsijat avasivat kaupungin länteen historiallisista rajoistaan.

1700-1800-luvulla Chiaia oli ulkomaisten matkailijoiden suosima asuinalue. Chiaian pääkaduilla on kalliiden muotimerkkien myymälöitä. Nykyisin Chiaia on Napolin varakkaimpia asuinalueita.

Uusklassinen Villa Pignatelli on nykyisin museo. Sen rakennutti 1820-luvulla brittiläinen sir Ferdinand Acton.

Chiaiassa syntyi ja vietti lapsuutensa renessanssirunoilija Laura Terracina.

Rakennuksia ja rakennelmia
--------------------------

* Castel dell'Ovo
* Fontana del Sebeto
* Palazzo Ravaschieri di Satriano
* Santi Giovanni e Teresa
* Pasquale a Chiaia
* Sant'Orsola a Chiaia
* Santa Caterina a Chiaia
* Santa Maria Apparente
* Santa Maria del Parto a Mergellina
* Santa Maria della Neve in San Giuseppe
* Santa Maria della Vittoria
* Santa Maria di Piedigrotta
* Santa Maria in Portico
* Santa Teresa a Chiaia
* Villa Pignatelli

Lähteet
-------

1. ↑  Villa Comunale, Napoli Unplugged
2. 1 2  Naples. Britannica.com
3. ↑  Laura Terracina, Chicagon yliopisto

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chiaia**.
* Chiaia, Castel Nuovo Kartta
*Tämä artikkeli käsittelee läänityksenhaltijaa. Vasallivaltio on muodollisesti itsenäinen valtio.*
**Vasalli** oli keskiajan Euroopassa läänityksen haltija, joka oli voimakkaamman lääninherran alainen. Nimitys on peräisin latinankielisestä sanasta *vassallus*, jonka taustalla lienee kelttiläisistä kielistä omaksuttu sana *gwas*, palvelija.

Vasallijärjestelmä oli lähtöisin karolingien hallitsemasta frankkien valtakunnasta, jossa kuningas antoi ylimyksille maa-alueen, *beneficiumin*, vastineeksi siitä, että nämä ryhtyivät ratsusotilaaksi tai varustivat sellaisen.

Vasallius perustui lääninherran ja vasallin väliseen luottamukseen ja molemminpuoliseen hyötyyn. Lääninherra antoi vasallilleen maa-alueen eli läänityksen, ja vasalli puolestaan vannoi uskollisuutta herralleen. Lääninherra suojeli vasalliaan muita lääninherroja vastaan, ja vasalli maksoi vastineena veroja herralleen. Vasallin velvollisuuksiin kuului myös luovuttaa miehiä lääninherran sotajoukkoihin. Aluksi vasallin oikeudet läänitykseensä olivat rajallisia, mutta ajan myötä ne kasvoivat ja läänityksistä tuli perinnöllisiä. Vasallit saivat myös oikeuden jakaa läänityksensä pienempiin osiin omille vasalleilleen. Vasallijärjestelmä oli feodalismin perusta ja aatelin pohja.

Lähteet
-------

* Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
* Tuomas Heikkilä & Samu Niskanen: Euroopan synty. Edita 2004. ISBN 951-37-4182-6.
* Otavan iso tietosanakirja, osa 9. Kustannusosakeyhtiö Otava 1965.

### Viitteet

1. ↑  Vassal Online Etymology Dictionary. Viitattu 31.03.2008.
2. ↑  Heikkilä & Niskanen 2004, s. 36
3. ↑  Vassal Encyclopædia Britannica. Viitattu 31.03.2008.
Adyton (tummennettuna) tyypillisen kreikkalaisen temppelin pohjakaavassa.
**Adyton** (m.kreik. ἄδυτον, lat. *adytum*, "luoksepääsemätön") oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelin kaikkein pyhin. Se sijaitsi temppelin sisimmässä osassa cellan takana.

Adyton oli useimmiten pieni huone cellan sisäänkäynnistä nähden kauimmassa päässä. Se oli erotettu cellasta väliseinällä, jossa oli ovi. Adytoniin oli pääsy ainoastaan papistolla, ja usein sinne oli sijoitettu temppelissä palvotun jumalan kuvapatsas. Adytonin lisääminen temppeliin teki yleensä temppelin naoksesta poikkeuksellisen pitkän. Kaikissa temppeleissä ei ollut adytonia.

* Didyman Apollonin temppelin adyton.Didyman Apollonin temppelin adyton.
* Naksoksen Dionyoksen pyhäkön adyton.Naksoksen Dionyoksen pyhäkön adyton.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἄδυτον *An Intermediate Greek-English Lexicon*.  1889. Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. 1 2  Dinsmoor, William Bell: *The Architecture of Ancient Greece*, s. 387. W. W. Norton & Company, Inc. 1975. ISBN 0-393-04412-2.
3. 1 2  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Adyton", *Antiikin käsikirja*, s. 8. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
4. ↑  Jokinen, Teppo & Honkala, Liisa: *Arkkitehtuurin sanakirja*, s. 14. WSOY, 2000. ISBN 951-0-24579-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **adyton** Wikimedia Commonsissa
Saari-Sorsuan lähellä olevan Kapelon erämaatalon tallin olkisen välikaton vasa.
**Vasa** eli **vuoliainen** on palkki, joka kannattelee katto-, lattia- tai välipohjarakenteita. Vasat tulevat pitkittäisten kannatinpalkkien päälle poikittain. *Vuoliainen* on vanhahtava termi, nykyisin puhutaan *vasoista* ja *vasoituksesta*, muita termejä ovat esimerkiksi *kattokannatin* tai *välipohjapalkki*.

Hirsirakentamisessa *vuoliaisella* saatetaan tarkoittaa erityisesti kuorittua, luonnonpyöreää puupalkkia.

### Perinnerakentaminen

Perinteisessä puurakentamisessa kattorakenteet on tyypillisesti toteutettu rakennuksen rungon suuntaisella, keskellä runkoa kulkevalla ja harjan muodostavalla kurkihirrellä, johon rakennuksen runkoon nähden poikkisuuntaiset vuoliaiset tukeutuvat.

Vuoliaisten mitoitus määräytyi jännevälin, keskinäisen jaon ja kuormituksen perusteella. Käytännössä vuoliaisten määrä riippui käytettävänä olevasta puutavarasta: mitä kapeammat vuoliaiset, sitä tiheämmässä ne olivat. Välipohjan vuoliaiset olivat tyypillisesti parruja, yläpohjan vuoliaiset pienempää puutavaraa.

Vuoliaiset toimivat myös mahdollisen sisäkaton kiinnitysalustoina.

Lähteet
-------

1. ↑  Sadeniemi, Matti (toim.): *Nykysuomen sanakirja VI*, s. 385. WSOY, 1961.
2. ↑  Hirsirakennukset V.Sairanen - Sanasto *www.hirsirakennukset.net*. Viitattu 18.12.2022.
**Junkers Jumo 211** on saksalainen lentomoottori, jota käytettiin toisen maailmansodan aikana. Moottoria käytettiin erityisesti pommittajissa ja siten Saksan päätyypeissä Junkers Ju 88 ja Heinkel He 111 sekä tunnetussa Junkers Ju 87 "Stuka" (*Sturkampfflugzeug*) syöksypommittajassa.

Yleistä
-------

Moottori oli nestejäähdytteinen, käännetty V-12 eli sylinterit olivat alaspäin. Sylinterien kulma oli 60°. Siinä oli mekaaninen polttoaineensuihkutus ja kaksinopeuksinen mekaaninen ahdin jossa oli välijäähdytys. Oktaanivaatimus oli 87.
Alle - 5 asteen lämpötilassa tuli käyttää Kaltstart- menetelmää käynnistyksessä. Siinä voiteluöljy ohennettiin bensiinillä sekoitushanan avulla taulukon mukaisesti moottorin käydessä laskeutumisen jälkeen. Moottorin lämmetessä uudelleen bensiini haihtui öljyn joukosta.

Peruskorjausjakso oli Suomessa käytetyissä kahden eri valmistuserän moottoreissa 200 tuntia ensimmäiselle ja toiselle 160 tuntia. Käytännössä aika oli lyhyempi. Ahdin kesti noin 30-60 tuntia. Käyttöikään vaikuttivat sota-ajan heikot materiaalit, Suomen pölyiset kentät ja myös tehon nosto noin 1000 hevosvoimasta 1400 hevosvoimaan koneen painon noustessa muuttuneiden vaatimusten myötä.

Ju-88 koneessa moottorin asennus antoi vaikutelman ilmajäähdytteisestä tähtimoottorista renkaan muotoon sijoitettujen jäähdyttimien ja säätöluukkujen vuoksi.

Teknisiä tietoja
----------------

**Junkers Jumo 211**

* Nestejäähdytteinen käännetty 60° V 12
* Kuivasumppuvoitelu, voiteluöljy erillisessä säiliössä
* Iskutilavuus 34,99 litraa; sylinterin halkaisija 150 mm, männän iskun pituus 165 mm
* Puristus-suhde 6,5
* Paino ilman nestettä ja öljyä 720 kg

Suoritusarvot versiolle J, jota käytettiin Suomessa Ju 88 - pommikoneessa.

* Tehonsäätöjärjestelmä piti ahtopaineen vakiona, seossäätö valinnan mukaan
* Teho lentoonlähdössä 1420 hv / 2600 kierr/min. ahtopaine 1,40 ata
* Nousu- ja taisteluteho 30 min. 1190 hv 2400 kierr/min 1.25 ata pinnassa, 1,5 km alempi ahdin 1260 hv, korkeampi ahdin 1180 hv. 4,9 km
* Suurin jatkuva teho vastaavasti 960 hv, 1080 hv, 1030 hv 2250 kierr/min 1.15 ata.
* Polttoaineen kulutus vaihteli kuorman, tehoasestusten yms. mukaan, Ju 88 koneelle mitattiin Suomessa kuormattuna 600-650 litraa tunnissa, pisimmän matkan asetuksilla 500 litraa bensiiniä tunnissa. Öljyä kului 24 litraa tunnissa.

Lähteet
-------

* Raunio Jukka Pommikoneet Lentäjän näkökulma IV Forssan Kirjapaino Oy, ISBN 951-96866-2-2
* 

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Raunio s.198, 211
2. ↑  warbirdsresourcegroup

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Junkers Jumo 211** Wikimedia Commonsissa
**Brahmaguptan kaavalla** voidaan löytää geometriassa mielivaltaisen nelikulmion pinta-ala. Yleisimmässä erikoistapauksessaan sillä voidaan laskea jännenelikulmion pinta-ala.

Perusmuoto
----------

Helpoiten muistettava muoto Brahmaguptan kaavasta antaa jännenelikulmion, jonka sivun pituudet ovat *a*, *b*, *c* ja *d*, pinta-alan:

{\displaystyle {\sqrt {(s-a)(s-b)(s-c)(s-d)}},}
missä **s** on nelikulmion piirin puolikas:

{\displaystyle s={\frac {a+b+c+d}{2}}.}

Brahmaguptan kaavan todistus
----------------------------

Jännenelikulmio
Jännenelikulmion pinta-ala = Kolmion {\displaystyle \triangle ADB} pinta-ala + kolmion {\displaystyle \triangle BDC} pinta-ala:

{\displaystyle ={\frac {1}{2}}pq\sin A+{\frac {1}{2}}rs\sin C}
Koska ABCD on jännenelikulmio, on {\displaystyle \angle DAB=180^{\circ }-\angle DCB.} Siis {\displaystyle \sin A=\sin C,} joten

{\displaystyle Ala={\frac {1}{2}}pq\sin A+{\frac {1}{2}}rs\sin A}
{\displaystyle (Ala)^{2}={\frac {1}{4}}\sin ^{2}A(pq+rs)^{2}}
{\displaystyle 4(Ala)^{2}=(1-\cos ^{2}A)(pq+rs)^{2}\,}
{\displaystyle 4(Ala)^{2}=(pq+rs)^{2}-cos^{2}A(pq+rs)^{2}\,}
Soveltamalla kosinilausetta kolmioihin {\displaystyle \triangle ADB} ja {\displaystyle \triangle BDC} saadaan

{\displaystyle p^{2}+q^{2}-2pq\cos A=r^{2}+s^{2}-2rs\cos C\,}
Sijoittamalla {\displaystyle \cos C=-\cos A} (koska kulmat A ja C ovat toistensa suplementtikulmia) ja järjestelemällä termejä saadaan

{\displaystyle 2\cos A(pq+rs)=p^{2}+q^{2}-r^{2}-s^{2}.}
Sijoittamalla tämä pinta-alan kaavaan saadaan

{\displaystyle 4(Ala)2=(pq+rs)^{2}-{\frac {1}{4}}(p^{2}+q^{2}-r^{2}-s^{2})^{2}}
{\displaystyle 16(Ala)^{2}=4(pq+rs)^{2}-(p^{2}+q^{2}-r^{2}-s^{2})^{2}\,}
joka edelleen voidaan kirjoittaa muodossa

{\displaystyle (2(pq+rs)+p^{2}+q^{2}-r^{2}-s^{2})(2(pq+rs)-p^{2}-q^{2}+r^{2}+s^{2})\,}
{\displaystyle =((p+q)^{2}-(r-s)^{2})((r+s)^{2}-(p-q)^{2})\,}
{\displaystyle =(p+q+r-s)(p+q+s-r)(p+r+s-q)(q+r+s-p)\,}
Koska {\displaystyle T={\frac {p+q+r+s}{2}},} on 

{\displaystyle 16(Ala)^{2}=16(T-p)(T-q)(T-r)(T-s)\,}
ja lopulta

{\displaystyle Ala={\sqrt {(T-p)(T-q)(T-r)(T-s)}}}

Brahmaguptan kaava yleisessä nelikulmiossa
------------------------------------------

Yleisen nelikulmion pinta-alan laskemisessa tarvitaan sivujen pituuksien lisäksi tietää nelikulmion vastakkaisten kulmien summa:

{\displaystyle {\sqrt {(s-a)(s-b)(s-c)(s-d)-abcd\cos ^{2}\theta }}}
missa \theta on puolet vastakkaisten kulmien summasta. Koska jännenelikulmion vastakkaisten kulmien summa on {\displaystyle 180^{\circ }}, voidaan yleistä kaavaa käyttää jännenelikulmion pinta-alan laskemiseen.

Erikoistapaus
-------------

Brahmaguptan kaavan erikoistapauksena saadaan Heronin kaava.

Lähteet
-------

1. ↑  Nimekästä geometriaa. *Matematiikkakilpailut.fi*.  Arkistoitu 9.3.2016. Viitattu 13.2.2021.
2. ↑  Rajesh, Sadagopan: I dare to find a proof : Area of a Cyclic Quadrilateral : Brahmagupta’s Theorem.  *At Right Angles*, Heinäkuu 2013, 2. vsk, nro 2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 13.2.2021.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Brahmagupta's Formula *Wolfram MathWorld*. Viitattu 13.2.2021. (englanniksi)