recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Makbesiini I:n rakenne
Makbesiini II:n rakenne
**Makbesiinit** ovat ansamysiineihin kuuluvia makrosyklisiä orgaanisia yhdisteitä. Yhdisteillä ja niiden johdannaisilla on antibioottisia, fungisidisia ja syöpäkasvainten kasvua estäviä ominaisuuksia.

Rakenne ja ominaisuudet
-----------------------

Makbesiineja tunnetaan kaksi, jotka ovat makbesiini I (C30H42N2O8, CAS 73341-72-7) ja makbesiini II (C30H44N2O8, CAS-numero 73341-73-8). Ne eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1979 erään *Nocardia*-sukuun kuuluvan bakteerin kasvatusliemestä. Makbesiinien rakenne muistuttaa huomattavasti geldanamysiinin ja herbimysiinien rakennetta. Rakenne koostuu aromaattisesta osasta, joka on bentsokinoni makbesiini I:n ja hydrokinoni makbesiini II:ssa. Tämän lisäksi niissä on tyydyttymätön makrosyklinen rengasrakenne. Makbesiineilla ja niiden johdannaisilla on osoitettu olevan antibioottisia vaikutuksia grampositiivisia bakteereja vastaan. Lisäksi niillä on fungisidisia ominaisuuksia. Makbesiinien on todettu olevan tehokkaita eräitä hiirten leukemia- ja melanoomatyyppejä vastaan. Tämä ominaisuus johtuu siitä, että makbesiinit ovat lämpösokkiproteiineihin kuuluvan HSP90:n inhibiittoreita. Makbesiineista on pyritty kehittämään johdannaisia, jotka eivät olisi yhtä myrkyllisiä kuin makbesiinit ovat.

Lähteet
-------

1. ↑  Frederick J. Antosz: *Ansamacrolides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.6.2017
2. ↑  Atta-ur- Rahman: *Studies in Natural Products Chemistry*, s. 74. Elsevier, 2000. ISBN 9780444506061. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.6.2017). (englanniksi)
3. ↑  Seiichi Tanida, Toru Hasegawa & Eiji Higashide: Macbecins I and II, new antitumor antibiotics. I. Producing organism, fermentation and antimicrobial activities.  *The Journal of Antibiotics*, 1980, 33. vsk, nro 2, s. 199-204. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.6.2017.  (englanniksi)
4. ↑  Masayuki Muroi, Motowo Izawa, Yoshio Kosai & Mitsuko Asai: Macbecins I and II, new antitumor antibiotics. II. Isolation and characterization.  *The Journal of Antibiotics*, 1980, 33. vsk, nro 2, s. 205-212. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.6.2017.  (englanniksi)
5. ↑  Kristian Stromgaard,Povl Krogsgaard-Larsen,Ulf Madsen: *Textbook of Drug Design and Discovery*, s. 113. CRC Press, 2016. ISBN 9781498702782. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 4.6.2017). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Macbecin I (englanniksi)
* PubChem: Macbecin II (englanniksi)
Ramona Barrufet
**Ramona Barrufet i Santacana** (s. 1959 Juneda) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuosina 2010–2017, mutta vetäytyi sen jälkeen politiikasta. Barrufet oli parlamentin puhemiehistön neljäs sihteeri vuosina 2015–2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus valmisteli ja järjesti kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä.

Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Barrufetille ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Corominas ja Lluís Guinó) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.

Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte (kat. *rebel·lió)* lievennettiin Barrufetin osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" (kat. *desobediència*), mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.

Barrufet ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3
4. 1 2 3   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Makarov** (ven. Мака́ров) on kaupunki Sahalinin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Sahalinin saaren itärannikolla 235 kilometriä Južno-Sahalinskista pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Korsakovin ja Tymovskin välinen rautatie sekä Južno-Sahalinskin ja Aleksandrovsk-Sahalinski välinen maantie. Asukkaita on 6 700 henkeä (vuonna 2008).

Paikalla sijainnut Seljutoran kylä on perustettu vuonna 1892. Vuosina 1905–1935 se kuului Japanille. Makarovin kaupunki sai nimensä vuonna 1946 amiraali Stepan Makarovin mukaan. Neuvostoaikana paikkakunnalla oli sellu- ja paperitehdas sekä hiilikaivos. Nykyään tärkeimmät elinkeinot ovat mekaaninen puunjalostus ja kalanjalostus.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 251. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Makarovin kaupunki Sahalinin alueen sivustolla (venäjäksi)

Sahalinin alueen vaakunaSahalinin alueen kaupungit
Sahalinin alueSahalinin alue
**Hallinnollinen keskus: Južno-Sahalinsk**   

Aleksandrovsk-Sahalinski | Aniva | Dolinsk | Holmsk | Korsakov | Kurilsk | Makarov | Nevelsk | Oha | Poronaisk | Šahtjorsk | Severo-Kurilsk | Tomari | Uglegorsk
Best Western -hotelli Ludwigshafenissa Saksassa.

**Best Western** on yksityisten ja riippumattomien hotellien vuonna 1946 perustama kansainvälinen hotelliketju. Best Western International vastaa Best Western -brändistä ja ohjelmista. Best Western Hotels Finland, Baltic States and Poland on Best Western Internationalin maatoimisto, joka vastaa Best Western -brändistä, ohjelmista ja uushotellihankinnasta Suomessa, Baltiassa ja Puolassa.

Best Western -hotelleja on 100 maassa yli 4 000. Hotelleilla on yhteiset laatu-, myynti- ja markkinointiohjelmat sekä varaus- ja asiakaspalveluohjelmat. Ketjun hotellivalikoima on laaja parinkymmenen huoneen hotellista yli 400 huoneen hotelleihin. Best Western -hotellit säilyttävät hallinnollisen riippumattomuuden ketjuun liittyessään. Hotellit vastaavat itse mm. hankinnoista ja henkilöstön palkkaamisesta.

Best Western -hotelleita on kolmessa hintaluokassa: Best Western, Best Western Plus ja Best Western Premier.

Vuonna 2014 Best Western oli 314 318 huoneellaan huonemäärältään maailman 8. suurin hotelliyritys.

Hotellit Suomessa
-----------------

Vanhasta varastorakennuksesta kunnostettu Hotel Seaport Turun matkustajasatamassa.
* Oulu
	+ Hotel Apollo
	+ Hotel Samantta

Aiemmin Best Western -ketjuun kuului kymmeniä hotelleja, joista lähes kaikki ovat vaihtaneet muuhun ketjuun tai ryhtyneet yksityiseksi hotelliksi. Esimerkiksi Hotel Haaga Helsingissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Top 10 Largest Hotel Chains in the World 2014 (Arkistoitu – Internet Archive), Listovative.com. Viitattu 9.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Best Western**.
* Best Western Finlandin kotisivut
**Ramismi** on Petrus Ramuksesta nimensä saanut 1500-luvulla kehittynyt filosofian ja erityisesti logiikan koulukunta, joka sai alkunsa Ramuksen kriittisistä kommenteista skolastista aristoteelista logiikkaa, dialektiikkaa ja muuta filosofiaa kohtaan. Ramismi oli eräänlainen sekoitus skolastiikkaa ja humanismia, ja siinä on tiettyjä yhtäläisyyksiä kartesiolaisuuteen. Ramuksen lisäksi ramismia edusti muun muassa Johannes Althusius.

Ramistinen logiikka
-------------------

Ramismi kritisoi aristoteelista "keinotekoista" logiikkaa perustuen Platoniin, Ciceroon ja Quintilianukseen, ja halusi korvata sen retoriikkaan perustuvalla "luonnollisen ihmisymmärryksen mukaisella" logiikalla. Logiikan tehtävänä ei ollut Ramuksen mukaan syllogismien pohdiskelu vaan filosofinen etsintä ja lyhyimmän polun löytäminen etsinnän tiellä. Ramus esitti teoriansa muun muassa teoksessa *Aristotelicae animadversiones* (1543).

Ramus jakoi logiikan kahteen osa-alueeseen: 

1. *de inventione*: tiede termeistä ja määritelmistä
2. *de iudicio*: tiede arvostelmista, päättelystä ja menetelmästä

Ramuksen mukaan dialektiikkaan kuului samoin kaksi osa-aluetta:

1. *inventionem argumentorum*, tiedon etsimisen ja tieteellisen todistamisen logiikka
2. *dispositionem argumentorum*, tiedon esitystavan logiikka

Johtopäätökset ja arvostelmat Ramus jakoi myös kahteen osaan:

1. *axiomaticum*
2. *dianoeticum* (syllogismit)

Ramuksen mukaan tieteen esitystavan logiikka ei poikennut tiedon etsimisen ja tieteellisen todistamisen logiikasta.

Vaikutus
--------

Ramismi vaikutti jonkin aikaa 1500- ja 1600-luvuilla ja sai kannatusta ennen kaikkea protestanttisissa maissa, kuten Saksassa ja Pohjoismaisissa yliopistoissa. Ramismilla oli vahva asema muun muassa Uppsalan yliopistossa, koska piispat Laurentius Paulinus Gothus ja Olaus Martini olivat sen kannattajia. Turun akatemiassa ramismia kannatti muun muassa logiikan opetuksen uranuurtaja Nicolaus Nycopensis. 1600-luvulla ramismista palattiin kuitenkin vähitellen takaisin aristoteeliseen logiikkaan.

Ramus painotti matematiikkaa esitystavan selkeyden vuoksi. Tällä oli myöhemmin suuri vaikutus Gottfried Leibniziin. Jacopo Zabarella kritisoi ramismia. Hänen lisäkseen aristotelista vastapuolta edustivat ramismin aikana muun muassa Johannes Casus, Jacobus Cheyneus, Daniel Cramer, Theophilus Golius, Antonius Ruvius ja Johannes Magirus.

Lähteet
-------

* Mikkeli, Heikki: "Renessanssifilosofia", *Filosofian historian kehityslinjoja*. Helsinki: Gaudeamus, 1999. ISBN 951-662-708-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Dictionary of the History of Ideas: Ramism (englanniksi)
| "Make It Happen"Mariah Carey |
| --- |
| Singlen "Make It Happen" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Emotions* |
|  Julkaistu | 4. huhtikuuta 1992 |
|  Tyylilaji | pop, R&B, dancepop |
|  Kesto | 05.07 |
|  Levy-yhtiö | Columbia |
| Mariah Careyn muut singlet |
| "Can’t Let Go"1991 | "Make It Happen"1992 | "I’ll\_Be\_There"1992 |

**Make It Happen** on Mariah Careyn toiselta studioalbumilta *Emotions* julkaistu single. Sen ovat kirjoittaneet Carey itse, sekä David Cole ja Robert Clivillés. "Make It Happen" julkaistiin albumin kolmantena singlenä vuonna 1992.

Koska Careyn viisi edellistä laulua olivat sijoittuneet Billboard Hot 100 -singlelistan sijalle yksi ja kuudes single, "Can’t Let Go", toiseksi, "Make It Happen" -kappaleen odotukset olivat kovat. Kappale sijoittui kuitenkin viidenneksi ja pysyi neljänkymmenen parhaan joukossa kuusitoista viikkoa. Vaikka "Make It Happen" ei sijoittunut singlelistan kärkeen, se oli yksi vuoden suurimmista hiteistä ja kuten edellisetkin Careyn singlet, kappale voitti BMI Pop -palkinnon.

Carey esitti "Make It Happen" -kappaleen akustisen version MTV Unplugged -televisio-ohjelmassa vuonna 1992 ja hänen ohjelmassa esittämänsä kappaleet äänitettiin *MTV Unplugged* -EP-levylle.

Kappaleet
---------

### Maailmanlaajuinen single

1. Make It Happen (Radio Edit)
2. Emotions (Special Motion Edit)

### Euroopan maxi-single

1. Make It Happen (Radio Edit)
2. Make It Happen (Extended Version)
3. Make It Happen (Dub Version)
4. Make It Happen (C+C Classic Version)
5. Make It Happen (Album Version)

### Yhdysvaltojen maxi-single

1. Make It Happen (Extended Version)
2. Make It Happen (Dub Version)
3. Make It Happen (C+C Classic Version)
4. Make It Happen (Radio Edit)
5. Make It Happen (Album Version)
6. Emotions (Special Motion Edit)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Espanjan Marokko** (esp. *Protectorado español de Marruecos*, arab. الاحتلال الاسباني للمغرب‎‎) oli Espanjalle kuulunut alue Marokon pohjoisosassa. Espanjan Marokosta tuli Espanjan siirtomaa vuonna 1912 Fezin sopimuksella toisen Marokon kriisin jälkeen, jolloin Marokko menetti itsenäisyytensä. Muu osa Marokosta kuului Ranskaan nimellä Ranskan Marokko. Siirtomaa-aika päättyi vuonna 1956, kun Ranska ja Espanja tunnustivat Marokon itsenäisyyden. 

Espanjan Marokon pääkaupunki ja suurin kaupunki oli Tétouan. Espanjan Marokkoon luettiin hallinnollisesti kuuluviksi myös Ceuta, Melilla, Islas Chafarinas, Peñón de Alhucemas ja Peñón de Vélez de la Gomera, jotka kuitenkin olivat olleet Espanjan hallinnassa jo ennen Fezin sopimusta. Ne myös jäivät Espanjalle senkin jälkeen, kun Marokko vuonna 1956 itsenäistyi uudelleen. Marokko on tosin vaatinut niitä itselleen.

Rifin alue irtautui Espanjan Marokosta vuonna 1921 itsenäiseksi Rifin tasavallaksi. Vuonna 1926 Ranskan ja Espanjan siirtomaa-armeija miehitti jälleen alueen. Tangerista tehtiin vuonna 1923 kansainvälinen vyöhyke, jota hallitsivat Ranskan, Espanjan ja Britannian virkamiehet. Italia liittyi sopimukseen vuonna 1928.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Espanjan Marokko** Wikimedia Commonsissa
**Makeapihlaja** (*Sorbus aucuparia var. edulis*) on kotipihlajan lajikeryhmä, johon kuuluvat lajikkeet on saatu aikaan jalostamalla siten, että kotipihlajaa on risteytetty muiden puiden tai pensaiden kanssa. Makeapihlajalajikkeiden marjat ovat makeampia ja miedomman makuisia kuin tavallisen kotipihlajan. Makeapihlajan marjat sopivat tavallisen kotipihlajan marjojen tapaan hilloon tai mehuun ja myöskin viiniin ja marmeladiin. Marjoja käytettäessä viiniin niitä voi käyttää esimerkiksi omenan kanssa.

Makeapihalajan risteymiä on esimerkiksi kotipihlajan ja siperianorapihlajan risteytys, 'Granatnaja' (*Sorbus aucuparia x Crataegus sanguinea*). Sen menestymisvyöhykkeitä ovat I-VI. Se kehitettiin Venäjällä 1925. Se tuottaa satoa jo melko nuorena ja on runsassatoinen. Se ei kuitenkaan ole kovin pitkäikäinen. Sen marjat ovat isoja ja kypsyttyään ne ovat tummanpunaisia. Toinen makeapihlajalajike on kotipihlajan ja musta-aronian risteytys, 'Likornaja' (*Sorbus aucuparia x Aronia melanocarpa*). Sen menestymisvyöhykkeitä ovat I-IV. Se kehitettiin Venäjällä 1905. Se tuottaa satoa jo nuorena, mutta se tarvitsee erityisen pölyttäjähyönteisen. Marjojen satoaika on syyskuun puolivälissä ja kypsinä ne ovat lähes mustia, purppuran värisiä. Ne muistuttavat musta-aronian marjoja sekä maun että koon suhteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Makeapihlaja  2023. Suomalainen taimi. Viitattu 8.4.2023.
2. ↑  Makeapihlaja Granatnaja  2023. Niittytila. Viitattu 8.4.2023.
3. ↑  Makeapihlaja Likornaja  2023. Niittytila. Viitattu 8.4.2023.
**Espanjan Länsi-Intia** tai **Espanjan Antillit** (esp. *Las Antillas Españolas* tai *Las Antillas Occidentales*) oli Espanjan Karibian siirtomaiden nimi. 

Espanjan valtaamat saaret olivat Hispaniola nykypäivän Haitissa ja Dominikaaninen tasavalta, Kuuba, Puerto Rico, Saint-Martin, Neitsytsaaret, Anguilla, Montserrat, Guadeloupe ja Pienet Antillit, Jamaika, Caymansaaret, Venezuela, Trinidad ja Islas de la Bahía. 

Kristoffer Kolumbuksen Amerikan tutkimusmatkat keskittyivät saariin, joista tulivat myöhemmin Espanjan Länsi-Intia. Saaret olivat myös ensimmäiset, jotka eurooppalaiset kolonisoivat pysyvästi. Espanjan Länsi-Intia oli myös Espanjan Amerikan imperiumin kestävin osa ja luovutettiin vasta vuonna 1898 Espanjan–Yhdysvaltain sodan loputtua. Espanja hallitsi yli kolmen vuosisadan ajan Karibian satamakaupunkien verkostoa, johon sisältyivät Havana (Kuuba), San Juan (Puerto Rico), Cartagena de Indias (Kolumbia), Veracruz (Meksiko) ja Portobelo (Panama). 

Jotkut pienemmät saaret vallattiin tai luovutettiin muille Euroopan siirtomaavalloille joko sodan tai diplomaattisten sopimusten seurauksena 1600- ja 1700-luvuilla. Muut kuten Dominikaaninen tasavalta itsenäistyivät 1800-luvulla. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish West Indies
Espanjan Neitsytsaaret

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Passagesaaret, Puerto Ricon Neitsytsaaret |
| Sijainti | 
Culebra ja ViequesPuerto RicoYhdysvallat |
| Saariryhmä | 
Neitsytsaaret |
| Korkein kohta | 
300 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
378,2 km² |

Väestö| Asukasluku | 
11 119 |
| Suurin kaupunki | 
Isabel Segunda (väkiluku 1 459) |
| Kieli | 
englanti, espanja |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Espanjan Neitsytsaaret** (tunnetaan myös nimillä **Passagesaaret** ja **Puerto Ricon Neitsytsaaret**) ovat Karibialla sijaitseva saariryhmä, joka on hallinnollisesti osa Puerto Ricoa ja sijaitsee sen pääsaaresta itään.

Maantiede
---------

Puertoricolaiset turistikirjoitukset käyttävät saarista nimeä Espanjan Neitsytsaaret, mutta useimmat kartat eivät pidä saaria osana Neitsytsaarien aluetta. Osana Puerto Ricoa Espanjan Neitsytsaaret kuuluvat Yhdysvalloille, mutta ne kuuluivat Espanjalle ennen Espanjan–Yhdysvaltain sotaa vuonna 1898. Tämän takia saarilla puhutaan englantia ja espanjaa.

Saariryhmän pääsaaret ovat Culebra ja Vieques, joiden lisäksi on useita pieniä saaria. Culebran pienempi saari on osa Culebran kansallispuistoa. Suuri osa Viequesta on osa Vieques'n kansallispuistoa, joka oli alun perin Yhdysvaltain laivaston käytössä.
**Dominique D’Onofrio** (18. huhtikuuta 1953 Castelforte, Latium, Italia – 12. helmikuuta 2016 Buenos Aires, Argentiina) oli italialais-belgialainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija.

Ura
---

D’Onofrion pelaajaura Belgiassa jäi vaatimattomaksi ja hän pelasi alasarjojen joukkueissa, kunnes lopetti aktiiviuransa 29-vuotiaana 1982. Valmennusuransa D’Onofrio aloitti 1994 pienessä RFC Tilleur-Saint-Nicolas’n joukkueessa. Hän valmensi Liègen lähiöjoukkueita vuoteen 1997 saakka. Seuraavana vuonna hän siirtyi kaupungin mahtiseura Standard Liègen organisaatioon, jossa hän toimi ensin nuorten valmentajana. Joulukuussa 2000 hän nousi Standardin päävalmentajaksi ja luotsasi seuraa kolmessa ottelussa, kunnes teki tammikuussa 2001 tilaa Michel Preud’hommelle. 

D’Onofrio palasi nuorisovalmentajaksi, mutta palasi jo syyskuussa 2002 edustusjoukkueen peräsimeen Robert Waseigen saatua potkut katastrofaalisen kauden alun vuoksi. Hän luotsasi Standardin kauden päätteeksi seitsemänneksi ja jatkoi tehtävässään myös seuraavalla kaudella. Standard oli mukana kärkipään kamppailussa, mutta jäi lopulta kolmanneksi ja hävisi mestaruuden voittaneelle RSC Anderlechtille 16 pistettä. Kaudella 2004–2005 Standard oli jälleen mukana kärkikahinoissa, mutta mestaruuden tavoitteleminen jäi haaveeksi. Toukokuussa 2005 tylsästä pelitavastaan kritisoitu ja kannattajien epäsuosioon joutunut D’Onofrio jätti tehtävänsä. Seura ei kuitenkaan löytänyt seuraajaa D’Onofriolle, joka palasi valmentajaksi muutama viikko eronsa jälkeen. Hän jatkoi tehtävässään kauden 2005–2006 loppuun ja johdatti Standardin liigassa hopealle viisi pistettä Anderlechtin perässä.

Kesällä 2006 D’Onofrio siirtyi valmentajantehtävistä urheilutoimenjohtajaksi ja syyskuussa hän seurasi päävalmentajaksi siirtynyttä Preud’hommea teknisenä johtajana. Preud’hommen valmentajakaudella D’Onofrion toimiessa teknisenä johtajana Standard palasi kaudella 2007–2008 mestaruuskantaan 25 vuoden tauon jälkeen ja uusi mestaruutensa seuraavalla kaudella.

Helmikuussa 2010 D’Onofriosta tuli jälleen seuran päävalmentaja László Bölönin potkujen jälkeen.  Hän jatkoi päävalmentajana myös kaudella 2010/11 ja luotsasi Standardin Belgian liigassa hopealle. Valmennusuran ensimmäinen pokaali tuli Belgian cupissa, jonka finaalissa Standard kukisti KVC Westerlon 2–0. Kauden menestyksestä huolimatta D’Onofrio jätti päävalmentajan tehtävät kauden päätteeksi. 

D’Onofrio kuoli sydämenpysähdykseen 62-vuotiaana Buenos Airesissa 12. helmikuuta 2016.

Meriitit
--------

* Belgian cup: 2011

Lähteet
-------

1. ↑  Dominique D’Onofrio, l’ancien entraîneur du Standard, est décédé *RTL sport*.  13.2.2016. Viitattu 13.2.2016. (ranskaksi)
2. ↑  Standard appoint D’Onofrio as coach (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  D’Onofrio stands down at Standard
4. ↑  Dominique D’Onofrio, Italian-born Belgian football coach, Died at 62 (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Tomislav IvićRobert WaseigeLászló Bölöni** | **Standard Liègen päävalmentaja**12/2000–1/200110/2002–20062/2010–2011 | Seuraaja:**Michel Preud’hommeJohan BoskampJosé Riga** |
Currywurst
Currywurst ranskalaisten kanssa.
**Currywurst** on saksalainen, alun perin Berliinistä peräisin oleva makkararuoka. Sen erikoispiirre on currylla maustettu tomaattisose. Makkara-annoksen kehitti länsiberliiniläinen Herta Heuwer vuonna 1949. Hän sekoitti brittisotilailta hankkimistaan mausteista – tomaattiketsuppia, Worcesterkastiketta ja curryjauhetta – kastikkeen, jota alkoi tarjota grillatun makkaran kanssa.

Autonvalmistajana tunnettu Volkswagen-yritys harjoittaa myös elintarviketeollisuutta. Sillä on oma currywurstyksikkönsä autotehtaansa yhteydessä. Vuonna 2011 yksikön tuotanto oli noin 4,8 miljoonaa makkaraa tehden currywurstista yhtiön myydyimmän tuotteen. Makkaran ohella valmistetaan myös ketsuppia. Tuotteita myydään muutamissa saksalaisissa elintarvikeliikkeissä. Currywurstia on yhtiössä valmistettu vuodesta 1973, ketsuppia on pullotettu vuodesta 1997.

Lähteet
-------

1. ↑  Kiista kioskin nimestä rikkoi currywurst-perheen välit Berliinissä  12.7.2012. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 15.7.2012. Viitattu 12.7.2012.
2. ↑  Volkswagen-Originalteil mit Ketchup *auto-motor-und-sport.de*.  18.1.2012. Viitattu 28.10.2012.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Currywurst**.
* Berliinin currywurstmuseon verkkosivu (englanniksi)
**Brittiläisen Kolumbian parlamenttirakennukset** on rakennusryhmä Kanadan Victoriassa. Rakennuksissa kokoontuu Brittiläisen Kolumbian parlamentti.

Sijainti ja arkkitehtuuri
-------------------------

Brittiläisen Kolumbian parlamenttirakennukset sijaitsevat Victorian kaupungissa Brittiläisessä Kolumbiassa. Ne ovat Belleville Streetin varrella, ja niitä vastapäätä on muun muassa The Empress -hotelli. Rakennusryhmän edustan nurmikolla on kuningatar Viktorian patsas ja muistomerkki, joka on pystytetty Brittiläisestä Kolumbiasta lähtöisin olleille ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa sekä Korean sodassa kuolleille sotilaille.

Keskusrakennuksen julkisivu on peräti 152 metriä pitkä, ja se on rakennettu andesiitista. Keskellä sitä on kupoli ja molemmissa päissä paviljonki. Kupolin huipulla on George Vancouverin kullattu veistos. Rakennukset edustavat uusbarokkia, ja niissä yhdistyvät barokin tinkimätön symmetria ja uusromaanisen arkkitehtuurin karkeapintaiset julkisivut.

Historia
--------

Rakennukset sijaitsevat noin viiden hehtaarin tontilla, jolla on ollut Brittiläisen Kolumbian hallinto jo vuodesta 1864. Siellä kokoontui alkujaan Victorniansaaren siirtomaan parlamentti. Alkuperäiset rakennukset tunnettiin nimellä The Birdcages.

Brittiläisen Kolumbian lakiasäätävässä elimessä istunut Theodore Davie ehdotti helmikuussa 1889 ensimmäisen kerran uuden parlamentin rakentamista. Davie nousi kolme vuotta myöhemmin pääministeriksi ja hankki tuen rakennustöille.

Davien hallituksen järjestämään kilpailuun osallistui 65 suunnitelmaa. Kilpailun voitti Francis Rattenbury. Davie sai kritiikkiä rakennustöiden kustannuksista, ja ne nousivat vielä rakennustöiden aikana. Rakennustyöt valmistuivat vuoden 1898 alussa, ja rakennukset vihittiin käyttöön 10. helmikuuta.

Lähteet
-------

1. History of the Parliament Buildings (pdf) Legislative Assembly of British Columbia. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
2. ↑  History of the Parliament Buildings (pdf) Legislative Assembly of British Columbia. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
3. 1 2  The Parliament Buildings Visitor In Victoria. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
4. ↑  Visiting the Legislature Legislative Assembly of British Columbia. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)
5. 1 2  Ryan-Lloyd, Kate: Centennial Saga: The Construction of British Columbia’s Parliament Buildings *Canadian Parliamentary Review*.  15.11.2018. Viitattu 5.2.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brittiläisen Kolumbian parlamenttirakennukset** Wikimedia Commonsissa
**Dominique Rüegg** (s. 5. helmikuuta 1996 St. Gallenkappel) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa ruotsalaista SDHL-joukkue Leksands IF:ää.

Ura
---

Rüegg debytoi Sveitsin naisten pääsarjassa kaudella 2013-2014, jolloin hän pelasi SC Weinfeldenin paidassa yhdeksän ottelua tehoin 3+1=4. Seuraavalla kaudella hän pääsi ensimmäisen kerran edustamaan Sveitsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskilpailuissa. Rüegg pelasi turnauksessa neljä ottelua ilman tilastomerkintöjä.

Kaudeksi 2015-2016 Rüegg siirtyi ZSC Lionsiin, jossa voitti Sveitsin mestaruuden seuraavina kolmena vuonna peräkkäin. Vuonna 2018 hänet valittiin edustamaan Sveitsiä Pyeongchang talviolympialaisissa, joissa joukkue sijoittui viidenneksi. Rüegg pelasi turnauksessa kuusi ottelua, joissa sai kaksi syöttöpistettä sekä yhden rangaistuksen.

Rüegg toimi kaudella 2018-2019 Lionsin kapteenina. Tehtyään 20 ottelussa 22 maalia hän sijoittui koko liigan maalipörssin neljänneksi. Seuraavalla kaudella Rüegg voitti liigan maali- sekä pistepörssin tehtyään 19 runkosarjaottelussa tehot 28+17=45.

Toukokuussa 2020 Ruotsin pääsarjassa pelaava Leksands IF ilmoitti tehneensä Rüeggin kanssa yksivuotisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Dominique Rüegg EliteProspects. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Olympic Games (Women) 2017-2018 EliteProspects. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  SWHL A (W) - 2018-2019 Goals EliteProspects. Viitattu 4.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Dominique Rüegg klar för LIF  29.5.2020. Leksands IF. Viitattu 4.4.2021. (swahiliksi)
Lucien Nonguet ja Max Linder elokuvassa *Les débuts de Max au cinéma* (1910).
**Lucien Nonguet** (10. toukokuuta 1869 Poitiers – 22. kesäkuuta 1955 Fay-aux-Loges) oli ranskalainen elokuvaohjaaja.

Pariisin teattereissa työskennellyt Nonguet siirtyi vuonna 1901 Pathé Frèresille, jossa hän toimi Ferdinand Zeccan apulaisena muun muassa Raamattu-elokuvassa *La vie et la passion de Jésus Christ* (1905). Nonguet ohjasi yksin etupäässä rekonstruoituja "uutiselokuvia" (*actualités*) sekä historiallisia näytelmiä, joista merkittävimpiä ovat *Épopée Napoléonéenne* (1903) ja *La révolution en Russie* (1905). Hän teki myös komediaelokuvia varsinkin Max Linderin kanssa. Työskenneltyään välillä myös Éclairille Nonguet päätti elokuvauransa vuonna 1920.

Lähteet
-------

1. ↑  Rège, Philippe: *Encyclopedia of French Film Directors*, s. 773–775. Lanham, Toronto, Plymouth: Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6137-4.
2. ↑  Oscherwitz, Dayna & Higgins, MaryEllen: *Historical Dictionary of French Cinema*, s. 320–321. Plymouth: Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-0-8108-6875-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Lucien Nonguet Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu
**Vuoden 1964 kesäolympialaisten nykyaikainen viisiottelu** järjestettiin 11. – 15. lokakuuta 1964 Tokiossa, Japanissa. Tämä oli 11. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 37 osanottajaa 15 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, joista kumpikin oli ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Yksinkilpailu | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. UnkariFerenc Török |  NeuvostoliittoIgor Novikov |  NeuvostoliittoAlbert Mokejev |
| Joukkuekilpailu |  Neuvostoliitto

---

Albert MokejevIgor NovikovViktor Minejev |  Yhdysvallat

---

James MooreDavid KirkwoodPaul Pesthy | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari

---

Ferenc TörökImre NagyOttó Török |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2. | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3. |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 0 | 1 |

Lähteet
-------

* Modern Pentathlon at the 1964 Tokyo Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu olympialaisissa
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1964 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Budō (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Judo | Koripallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Éclairs sur l'au-delà...** (suom. *Välähdyksiä tuonpuoleiseen*) on ranskalaisen Olivier Messiaenin viimeiseksi jäänyt sävellys, vuosina 1988–1991 syntynyt yli tunnin kestävä teos 128-jäseniselle orkesterille. Se sai kantaesityksensä 5. marraskuuta 1992 New Yorkin Lincoln Centerissä, puolisen vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen. Sävellyksen oli tilannut New Yorkin filharmonikot 150-juhlavuotensa kunniaksi, ja kantaesityksen johti Zubin Mehta.

Teoksesta julkaistiin tuoreeltaan useitakin levytyksiä. *Helsingin Sanomat* valitsi Myung-Whun Chungin johtaman Bastiljin oopperan orkesterin levytyksen (Deutsche Grammophon) yhdeksi vuoden 1994 parhaista. Jukka Isopuro kirjoitti arviossaan teoksen olevan luonteeltaan samanaikaisesti aluevaltaus ja seesteinen yhteenveto: "Uutta Messiaenia on huumori, lintujen koomisen pöyhkeilevä laulu. Yhteenvetona Messiaen palaa pitkästä aikaa Turangalilan aistilliseen maailmaan. Ankaruus, hellyys ja hilpeys vuorottelevat jättiläisorkesterin tarkoin rajattuina ja yhdisteltyinä väreinä."

Osat
----

1. *Apparition du Christ glorieux*
2. *La constellation du Sagittaire*
3. *L’oiseau-lyre et la ville-fiancée*
4. *Les élus marqués du sceau*
5. *Demeurer dans l’amour*
6. *Les sept anges aux sept trompettes*
7. *Et Dieu essuiera toute larme de leurs yeux*
8. *Les étoiles et la gloire*
9. *Plusieurs oiseaux des arbres de vie*
10. *Le chemin de l’invisible*
11. *Le Christ, lumière du Paradis*

Lähteet
-------

1. 1 2  Isopuro, Jukka: Levyt.  *Helsingin Sanomat*, 19.11.1994, s. 34. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 12.3.2022.
2. ↑  Éclairs sur l'Au-Delà (1988-1991) *Institut de recherche et coordination acoustique/musique IRCAM (Internet Archive, arkistoitu 20.11.2018)*.  Arkistoitu 20.11.2018. Viitattu 12.3.2022.
3. ↑  Éclairs Sur L'Au-Delà... Discogs-äänilevytietokanta. Haettu 12.3.2022.
4. ↑  Vuoden 1994 levyt.  *Helsingin Sanomat*, 18.12.1994, s. 22. Näköislehti (maksullinen).
**Clare Hollingworth** (10. lokakuuta 1911 Leicester, Englanti  – 10. tammikuuta 2017 Hongkong, Kiina) oli englantilainen journalisti ja kirjailija. Hän oli ensimmäinen sotakirjeenvaihtaja, joka raportoi toisen maailmansodan alkamisesta, jota on kuvattu "vuosisadan skuupiksi".

Ura
---

Hän auttoi maaliskuun ja heinäkuun välisenä aikana 1939 tuhansia ihmisiä pakoon Adolf Hitlerin vainoilta järjestelemällä viisumeja Isoon-Britanniaan. Hän oli Puolassa Saksan hyökkäyksen alkaessa ja raportoi siitä ensimmäisenä. Tämän jälkeen hän pakeni Puolasta Romaniaan ja jatkoi toisen maailmansodan uutisten raportointia. Toisen maailmansodan jälkeen hän oli sotakirjeenvaihtajana Vietnamissa, Algeriassa, Lähi-idässä, Intian ja Pakistanin sodassa sekä Kiinan kulttuurivallankumouksessa. Hänet nimitettiin vuonna 1982 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi ansioistaan journalismissa.

Yksityiselämä
-------------

Hän kuoli 105-vuotiaana Hongkongissa, jonne oli muuttanut vuonna 1981 viettämään eläkepäiviään.

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalainen: Sotakirjeenvaihtaja Clare Hollingworth on kuollut (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Clare Hollingworth: British war correspondent dies aged 105
3. ↑  105-year-old thanked by woman she rescued during WW2
4. ↑  Toisen maailmansodan alkamisen äkännyt toimittaja kuoli 105-vuotiaana
5. ↑  The London Gazette of Friday, 11th June 1982
6. ↑  Clare Hollingworth dies aged 105: Telegraph correspondent who broke the news of World War II passes away in Hong Kong
7. ↑  Clare Hollingworth, foreign correspondent, 1911–2017

Aiheesta muualla
----------------

* The Correspondent Who Scooped the World

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Padmasambhavaa, jota pidetään nyingma-linjan perustajana, esittävä patsas Bhutanissa.
**Nyingma** (tiibetiksi **རྙིང་མ་**) on yksi tiibetinbuddhalaisuuden koulukunta. Kaikista nykyisistä koulukunnista nyingma on vanhin. Nimi nyingma tarkoittaa "aikaista koulukuntaa". Sen perustajaksi mainitaan Padmasambhava eli Guru Rinpoce..

Erona muihin koulukuntiin nyingma sisältää joitakin ainutlaatuisia opetuksia: esim. *Salaisen olemuksen tantra*.

Nyingma-koulukunnan opetuksia voidaan välittää kahdella tavalla: kama ("kaukainen suullinen") ja terma ("läheinen aarre"). Kama tarkoittaa jatkuvaa ja katkeamatonta suullista opin välitystä, joka alkoi Intiasta, siirtyi Tiibetiin ja on jatkunut sikäläisten opettajien toimesta. Terma on opetus, jonka Padmasambhava havaitsi erityisen hyväksi tulevaisuutta ajatellen ja "kätki" niitä oppilaidensa tietoisuuteen sekä erilaisiin maantieteellisiin paikkoihin. Lisäksi hän jätti seuraajilleen ohjeet siitä, miten tunnistaa henkilö, jonka mielessä tällainen aarre on. Tällaisia henkilöitä kutsutaan nimellä *tertön*, ja ensimmäinen heistä oli Sangye lama (1000–1080). Tertönit ovat suora, eli läheinen, linkki Padmasambhavan opetusten ja sen hetkisen ajan välillä..

Nyingma-koulukunta keskittyy erityisesti dzogchenin (eli *Suuren täydellistymän*) ymmärtämiseen, minkä kautta pyritään ymmärtämään myös omaa mieltä.. Kun ihminen ymmärtää paremmin omaa mieltään, hän kykenee opettamaan paremmin meditaatiota.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Four Lineages of Tibetan Buddhism  15.10.2019. Yongey Mingyur Rinpoche. Viitattu 21.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  The Nyingma Lineage *Tergar*. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Nyingma Lineage *Drupon Rinpoche*. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Roger R. Jackson: Dzogchen Explained - Lion's Roar *lionsroar.com*. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)
Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu
**Vuoden 1960 kesäolympialaisten nykyaikainen viisiottelu** järjestettiin 26. – 31. elokuuta 1960 Roomassa, Italiassa. Tämä oli kymmenes kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 60 osanottajaa 23 eri maasta. Tapahtumia oli kaksi, joista kumpikin oli ainoastaan miehille.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
| Yksinkilpailu | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. UnkariFerenc Németh | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. UnkariImre Nagy |  YhdysvallatRobert Beck |
| Joukkuekilpailu | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari

---

Imre NagyAndrás BalczóFerenc Németh |  Neuvostoliitto

---

Nikolai TatarinovHanno SelgIgor Novikov |  Yhdysvallat

---

Robert BeckJack DanielsGeorge Lambert |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Unkarin vuosina 1957–1989 käytössä ollut lippu. Unkari | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 2 | 2 |

Lähteet
-------

* Modern Pentathlon at the 1960 Roma Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Nykyaikainen viisiotteluNykyaikainen viisiottelu olympialaisissa
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020

Kesäolympialaisten 1960 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Koripallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Leó Weiner
**Leó Weiner** (16. huhtikuuta 1885 Budapest – 13. syyskuuta 1960 Budapest) oli unkarilainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Weiner oli sävellysprofessori Hans von Koesslerin oppilaana Franz Lisztin musiikkiakatemiassa kollegoidensa Béla Bartókin ja Zoltán Kodályn tavoin. Hän alkoi saada sävellystyöllään näkyvyyttä nopeasti 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Romanttiset värit olivat ominaisia jo Weinerin varhaisille sinfonisille teoksille. Erityisen tunnetuksi nousi hänen näyttämömusiikkinsa Mihály Vörösmartyn teokseen *Csongor és Tünde* (1907). Varhaisessa kamarimusiikkituotannossaan Weiner yhdisteli Felix Mendelssohnin, Johannes Brahmsin ja Robert Schumannin edustamaa traditiota sekä 1800–1900-lukujen vaihteessa vallinnutta unkarilaista musiikkityyliä. Tämä tulee esiin kahdessa Weinerin jousikvartetoista sekä hänen sonaateissaan viululle ja pianolle. Bartókin ja Kodályn uudistavamman tyylin noustessa esiin Weiner jäi edustamaan konservatiivisempaa lähestymistapaa. Tutustuminen kansanmusiikkiin tuli esiin Weinerin teoksissa etenkin vuodesta 1931, ensisijaisesti soittimellisen kansanmusiikin lähteiden pohjalta tehtyjen persoonallisten sovitusten muodossa. Esimerkkejä tästä tyylisuuntauksesta ovat viisiosainen pianolle laadittu kokoelma *Magyar parasztdalok* ja divertimentot orkesterille.

Weiner loi viisi vuosikymmentä kestäneen uran professorina Franz Lisztin musiikkiakatemiassa. Hän opetti musiikin teoriaa vuodesta 1908, sävellystä vuosina 1913–1921 ja kamarimusiikkia 1923–1934. Hän myös valmensi instituution vailla vakituista kapellimestaria ollutta orkesteria vuosina 1927–1928 ja vielä elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä jousikvartetteja. Aikalaiskriitikkojen mukaan myös Weinerin puhallinkvinteteille antama opetus nosti unkarilaisen konserttielämän puhallinsoiton tasoa. Weinerin johdolla opiskelivat muiden muassa Georg Solti, Antal Doráti, Léner-kvartetti, Bartók-kvartetti, Tibor Varga, Dénes Kovács, János Starker ja György Kurtág. Weiner myös laati oppikirjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Leó Weiner Zeneakadémia
2. 1 2  Leó Weiner Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**HMS Capetown** (viirinumero D88) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Carlisle-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä. Alus valmistui liian myöhään osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Carlisle-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Birkenheadistä Cammell Lairdilta, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1918 ja hinattiin Pembroken telakalle viimeisteltäväksi. Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1922.

Palvelus
--------

Palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin huhtikuussa 1922 Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, mistä se palasi Englantiin ja siirrettiin reserviin 1929. Alus palautettiin palvelukseen 17. heinäkuuta 1934 5. risteilijäviirikköön Kiinan asemalle (Hongkong), mistä se palasi Englantiin elokuussa 1938 reserviin.

toisen maailmansodan alkaessa alukselle suunnitellut muutostyöt ilmatorjuntaristeilijäksi peruutettiin. Se oli Pohjois-Atlantin osastossa sijoituspaikkana Gibraltar, mistä alus siirrettiin Välimeren laivaston 3. risteilijäviirikköön suojaamaan Adrianmeren saattueita.

Vuonna 1941 alus siirrettiin Intian valtamerelle tukemaan hyökkäystä Italian Somalimaahan. Alukseen osui 6. huhtikuuta Italian laivaston moottoritorpedoveneen *MAS213*:n laukaisema torpedo. *HMS Parramatta* hinasi vaurioituneen aluksen Port Sudaniin, jossa alus oli lähes vuoden korjattavana.

Palvelukseen palattuaan alus liitettiin Itäiseen laivastoon, mistä se palasi Englantiin 1944. Alus oli tukemassa Normandian maihinnousua kesäkuussa, mutta loppuosan sodasta alus oli majoituslaivana. Alus siirrettiin 5. huhtikuuta 1946 BISCOlle romutettavaksi. Se saapui 2. kesäkuuta T. W. Wardille Prestoniin, jossa varsinainen romutus tapahtui.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Greene, Jack & Massignani, Alessandro: *The Naval War in the Mediterranean 1940-1943*. Lontoo: Chatham Publishing, 2002. ISBN 1-86176-190-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Whitley s. 73
2. ↑  Conway's s. 62

*C*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| **Caroline-luokka** *HMS Caroline* - *HMS Carysfort* - *HMS Cleopatra* - *HMS Comus* - *HMS Conquest* - *HMS Cordelia* |
| **Calliope-luokka** *HMS Calliope* - *HMS Champion* |
| **Cambrian-luokka** *HMS Cambrian* - *HMS Canterbury* - *HMS Castor* - *HMS Constance* |
| **Centaur-luokka** *HMS Centaur* - *HMS Concord* |
| **Caledon-luokka** *HMS Caledon* - *HMS Calypso* - *HMS Cassandra* - *HMS Caradoc* |
| **Ceres-luokka** *HMS Cardiff* – *HMS Ceres* – *HMS Coventry* – *HMS Curacoa* – *HMS Curlew* |
| **Carlisle-luokka** *HMS Cairo* - *HMS Calcutta* - *HMS Capetown* - *HMS Carlisle* - *HMS Colombo* |
| Edeltäjä: *Arethusa*-luokka – Seuraaja: *Danae*-luokka |
**N’Tjikouna** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 100 kilometriä Sikassosta lounaaseen. Kunnassa on 3 800 ja kylässä 2 300 asukasta (vuonna 2009).

N’Tjikounan kunta rajoittuu pohjoisessa, lännessä ja etelässä Sikasson piirin Finkolo Ganadougoun ja idässä Lobougoulan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja alangot. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bambaroita ja senufoja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra, maissi, riisi, maapähkinä, pavut, vihannekset ja hedelmät.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 11.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 11.6.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de N’Tjikouna 2006-2010 *aec.msu.edu*.  2005.  Arkistoitu 13.6.2010. Viitattu 11.6.2018.
**Keritytönkorento** (*Ischnura pumilio*) on tytönkorentoihin kuuluva pienikokoinen sudenkorento.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Naaras
Keritytönkorento on ulkonäöltään samankaltainen kuin hoikkatytönkorento ja suurin osa muista tytönkorennoista. Koiraan takaruumiin yhdeksäs jaoke ja kahdeksannen jaokkeen takaosa ovat väriltään vaaleita. Naaraan takaruumiin kahdeksas jaoke taas on selkäpuolelta tumma. Naaras on nuorena väriltään kirkkaan oranssi, ja sukukypsän naaraan keskiruumis on vihreä tai sininen. Lajilla on päälaella vaaleat pyöreähköt täplät.

Kuten muillakin *Ischnura*-suvun korennoilla, keritytönkorennolla on mustavalkoiset siipitäplät. Ne ovat koiraan etusiivissä puoliksi kumpaakin väriä, ja koiraan takasiivissä ja naaraalla enimmäkseen vaaleat. Täplä on etusiivissä paljon suurempi kuin takasiivissä. Useimmilla keritytönkorennon lähisukulaisilla siipitäplät ovat kokonaan tummat.

Lajin takaruumiin pituus on 21–25 mm ja takasiiven pituus 14–18 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Keritytönkorentoa tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä Aasiassa vähintään Länsi-Siperiaan asti. Suomessa laji on harvinainen mutta mahdollisesti yleistynyt. Suomen ensimmäiset havainnot yksittäisistä yksilöistä ovat vuosilta 1984 Espoosta ja 1995 Ahvenanmaalta.

Laji elää erilaisissa pienvesissä, esimerkiksi vastaruopatuissa ojissa, uusissa puutarhojen lammikoissa ja sorakuoppien lampareissa. Muutaman vuoden välein keritytönkorento siirtyy elinpaikasta toiseen.

Elintavat
---------

Keritytönkorennon lentoaika on kesäkuun alkupuolelta elokuun puoliväliin. Naaras munii tytönkorennoille poikkeuksellisesti ilman koirasta eikä sen kanssa. Keritytönkorento on pioneerilaji, jolle kannan suuruuden vaihtelu on ominaista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Boudot, J.-P.: *Ischnura pumilio* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Keritytönkorento – *Ischnura pumilio* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 98–99. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Keritytönkorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1746508
* Wikispecies: Ischnura pumilio
* BioLib: 1604
* BOLD: 255554
* CoL: 3Q6GD
* EoL: 234762
* EUNIS: 241257
* Fauna Europaea: 214286
* Fauna Europaea (new): bf7621e3-b94e-4c1a-a73a-b4f07e6122e0
* GBIF: 1423317
* iNaturalist: 318452
* IRMNG: 10870913
* IUCN: 165525
* NBN: NBNSYS0000005601
* NCBI: 638490

 |

 |