recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nitin Sawhney (vasemmalla)
**Nitin Sawhney** CBE (s. 1964 Dulwich, Lontoo) on brittiläinen lauluntekijä, DJ, multi-instrumentalisti, elokuvamusiikin säveltäjä, musiikkituottaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja.

Sawhney opiskeli oikeustiedettä Liverpoolin yliopistossa, kunnes siirtyi Lontooseen. Siellä hän aloitti Sanjeev Bhaskarin kanssa komediaklubeilla esiintymisen. Kaksikko perusti *The Secret Asians* -radioshow'n, jonka pohjalta kehittyneen BBC:n *Krishna soikoon* -komediasarjan avainnäyttelijöihin Sanjeev Bhaskar myöhemmin kuului. Musiikkiuransa Sawhney aloitti James Taylor Quartetin kanssa soittamalla. Tämän jälkeen hän perusti oman Jazztones-yhtyeensä ja kokosi Tihai Trion Talvin Singhin kanssa ennen siirtymistään soolouralle, joka alkoi debyyttialbumin *Spirit Dance* julkaisulla artistin omalla levymerkillä vuonna 1993. Kuukausia myöhemmin Sawhney solmi levytyssopimuksen Outcaste Recordsin kanssa, ja vuonna 1995 ilmestyi albumi *Migration*. Sittemmin Sawhney on tehnyt lukuisia uusia albumeita ja tehnyt yhteistyötä muiden muassa Paul McCartneyn, A. R. Rahmanin sekä Stingin kanssa. Hän on tehnyt musiikin esimerkiksi Andy Serkisin elokuviin *Breathe* (2017) ja *Mowgli* (2018).

Musiikissaan Sawhney, joka itse on punjabi, on yhdistänyt intialaisia aineksia jazziin, elektroniseen tanssimusiikkiin, R&B:iin ja rockiin. Hän osallistui Asian Underground -tyylin kehittämiseen. Sawhney on saanut useita kunniatohtorin arvoja, ja vuonna 2017 hänelle myönnettiin Ivor Novello -palkinnoissa tunnustus elinikäisistä saavutuksista. Vuodenvaihteessa 2018–2019 Sawhney sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon. Hän oli vuosia aiemmin kieltäytynyt ritarikunnan upseerin arvosta, mutta päätti tällä kertaa ottaa kunnianosoituksen vastaan, koska hänen sittemmin edesmennyt isänsä oli pitänyt aiempaa kieltäytymispäätöstä valitettavana. Komentajan arvosta kertoneen kirjeen saaminen oli osunut edesmenneen isän syntymäpäivälle, mikä oli ollut Sawhneylle merkityksellistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nitin Sawhney AllMusic
2. 1 2  Nitin Sawhney Nitin Sawhney
3. 1 2 3 4 5 6 7  Nitin Sawhney awarded a CBE for services to music in New Year’s Honours List Asian Culture Vulture


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Ruby Star** on Valko-Venäjän Minskissä toimiva rahtilentoyhtiö, joka on vuodesta 2002 lentänyt rahtilentoja sekä Valko-Venäjälle että ulkomaille. ICAO otti Ruby Starin jäsenekseen syyskuussa 2002. Yhtiön kalustoon kuuluu Antonov An-12 ja Iljushin Il-76-rahtikoneita, ja oman kalustonsa lisäksi se operoi myös An-22 ja An-124-rahtikoneita. Ruby Starin liiketoimintaan kuuluu myös An-12 ja Il-76-konetyyppien huolto ja rahdin tullauspalvelut.

Lennot kriisimaihin
-------------------

Ruby Star on lentänyt paljon rahtilentoja Euroopasta eri kriisialueille. Vuosina 2003-2005 yhtiö lensi päivittäisiä Afganistanin sisäisiä lentoja (mm. Mazar-i-Sharifin ja Kabulin välillä). Marraskuusta 2005 vuoden 2006 toukokuulle asti Ruby Star kuletti Ruotsalaisia rauhanturvaajia ja heidän tarvikkeitaan Afganistaniin. 2004-2007 yhtiö avusti Kreikan maastopalojen sammuttamisessa Mi-26T-helikoptereilla. Vuodesta 2007 yhtiö on lentänyt rahtia Euroopasta muun muassa Lähi-itään, Aasiaan, Afrikkaan sekä Väli- ja Etelä-Amerikkaan. Vuodesta 2010 lähtien se on lentänyt ennen mainituille alueille myös Il-76-koneillaan.

Katso myös
----------

* TransAVIAexport
* Genex
* Belavia

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ruby Star Airlines - Company Profile rubystar.by.  Arkistoitu 11.4.2013. Viitattu 21.1.2014. (englanniksi)
2. ↑  Ruby Star Airlines - Bank Details rubystar.by.  Arkistoitu 30.10.2013. Viitattu 21.1.2014. (englanniksi)
3. ↑  Ruby Star Airlines - Aircraft technical maintenance rubystar.by.  Arkistoitu 1.2.2014. Viitattu 21.1.2014. (englanniksi)
4. ↑  Ruby Star Airlines - Customs Agent Activities rubystar.by.  Arkistoitu 31.10.2013. Viitattu 21.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ruby Starin englanninkieliset sivut

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruby Star**.
**Nitarsoni** (C6H6AsNO5) on arsonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä erityisesti alkueläinten siipikarjalle aiheuttamien infektioiden ehkäisyyn ja hoitoon.

Ominaisuudet
------------

Nitarsoni on huoneenlämpötilassa vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee niukasti kylmään veteen, metanoliin tai etanoliin, mutta runsaammin kuumiin liuottimiin. Rauta(II)yhdisteet pelkistävät nitarsonin arsaniilihapoksi

Valmistus ja käyttö
-------------------

Nitarsonia syntetisoidaan p-nitroaniliinin diatsoniumsuolan ja natriumarsenaatin välisellä reaktiolla tai samasta diatsoniumsuolasta ja natriumarseniitista kupari(I)kloridin ja natriumhydroksidin läsnä ollessa. Näin muodostuu nitarsonin natriumsuolaa, josta nitarsoni vapautetaan vetykloridin avulla.

Nitarsonia käytetään erityisesti Yhdysvalloissa siipikarjan, kuten kalkkunoiden alkueläintautien hoitamiseen ja ehkäisyyn sekä siipikarjan kasvun tehostamiseen. Yhdistettä käytetään *Cochlosoma anatis* -alkueläimen (tehokkuudesta ei täyttä varmuutta) ja kalkkunoille usein tappavan mustapäätaudin (histomoniaasi) aiheuttavan *Histomonas meleagridis* -alkueläimen tappamiseen. Roksarsonin, karbarsonin ja arsaniilihapon vuonna 2014 tulleen käyttökiellon jälkeen nitarsoni on ollut Yhdysvalloissa ainoa kalkkunoiden mustapäätaudin hoitoon ja ehkäisyyn hyväksytty aine. FDA on antanut määräyksen, jonka mukaan nitarsonin lisääminen eläinten rehuihin ja käyttö eläinlääketieteessä on kiellettyä vuoden 2015 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nitarsone – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 30.5.2015.
2. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1128. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  Jane E. Macintyre: *Dictionary of Organometallic Compounds*, s. 241. CRC Press, 1994. ISBN 9780412430602. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.5.2015). (englanniksi)
4. ↑  Satyavan Sharma, Nitya Anand: *Approaches to design and synthesis of antiparasitic drugs*, s. 131. Elsevier, 1997. ISBN 978-0-444-89476-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.5.2015). (englanniksi)
5. ↑  David E. Swayne: *Diseases of Poultry*. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 978-1-118-71973-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 30.5.2015). (englanniksi)
6. ↑  FDA Announces Pending Withdrawal of Approval of Nitarsone  1.4.2015. U.S. Food and Drug Administration. Viitattu 30.5.2015. (englanniksi)
**Graubündenin sisällissota** oli vuosina 1620–1649 käyty uskonsota Graubündenin alueella Kolmen liittokunnassa. Kolmen liittokunta oli Sveitsin valaliiton liittolainen, muttei osa valaliittoa. Sotaan sekaantuivat myös suurvallat Ranska ja Itävalta poliittisista syistä.

Tausta
------

Graubündenin kolmesta liitosta Gotteshausbund ja Zehngerichtebund olivat kääntyneet uskonpuhdistuksessa protestanttisiksi, kun Grauerbund oli enemmistöltään katolinen. Alueen protestanteilla oli yhteinen kirkkojärjestys, katekismus ja uskontunnustus *Confessio Rhaetica*. Alueelle syntyneen järjestyksen mukaan kukin seurakunta sai vapaasti päättää onko se katolinen vai reformoitu. Näin seurakuntien oli määrä olla riippumattomia liittokunnan maallisesta politiikasta.

Sota
----

Vuonna 1618 liittokunnassa järjestettiin oikeudenkäynti, jossa tuomittiin katolisia espanjalaismielisinä maanpettureina. Oikeudenkäynti laukaisi väkivaltaisia levottomuuksia, jotka kulminoituivat protestanttien joukkosurmiin Valtellinassa, Bormiossa ja Clevenissä 1620. Alue ajautui sisällissotaan, johon sekaantuivat myös ulkovallat. Habsburgien monarkia tuki katolilaisia ja Ranska ja Venetsia protestantteja.

Sodan osapuolia kiinnosti myös tärkeiden Alppien ylistysteiden hallinta. Vuonna 1622 lyöty Graubünden suostui rauhaan, jossa liittokunta luopui eteläisimmistä alueistaan, jotka liitettiin Itävaltaan. Itävaltalaiset alkoivat palauttaa katolilaisuutta valtaamilleen alueille, mikä johti kapinointiin. Sota syttyi uudestaan vielä samana vuonna ja Jörg Jenatsch sai yhdistettyä liitot samalle puolelle yhteistä vihollista, Habsburgien monarkiaa, vastaan. Itävaltalaiset ajettiin Ranskan tuella valloitetuilta mailta, mutta sota jatkui vielä vuoteen 1649 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Kristinuskon historia 2000: Uskonpuhdistuksesta nykyaikaan*, s. 77. Weilin+Göös, 1999. ISBN 951-35-6515-7.
**Pivaliinihappo** (C5H10O2) eli neopentaanihappo tai pivaalihappo on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muun muassa lääkeaineita ja estereitä

Ominaisuudet
------------

Pivaliinihappo on huoneenlämpötilassa värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin muun muassa etanoliin ja dietyylieetteriin. Pivaliinihappo on heikko happo ja sen pKa-arvo on 5,01. Pivaliinihappo reagoi karboksyylihappojen tavoin ja muodostaa esimerkiksi estereitä ja voidaan pelkistää aldehydiksi ja alkoholiksi. Suhteellisen steerisesti estyneen alkyyliryhmän vuoksi aineen reaktiot ovat hitaampia kuin suoraketjuisten karboksyylihappojen reaktiot ovat.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Pivaliinihappoa voidaan valmistaa hapettamalla pinakolonia tai *tert*-butyylimagnesiumkloridin ja hiilidioksidin välisellä reaktiolla. Nykyään teollinen valmistus perustuu kuitenkin isobuteenin, hiilimonoksidin ja veden väliseen reaktioon. Tätä reaktiota katalysoivat vahvat hapot kuten rikkihappo ja reaktio on tyypiltään niin kutsuttu Koch-reaktio.

Pivaliinihappoa käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä. Siitä valmistetaan lääkeaineita, maatalouskemikaaleja (esimerkiksi klomatsonia, metributsiinia ja tebutiuronia) sekä estereitä, joita käytetään hajusteina ja polymeeriteollisuudessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pivalic acid – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 7.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1293. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 401. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1146. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
5. 1 2 3  M. O. Bagby, R. W. Johnson, Jr, R. W. Daniels, Robert R. Contrell, E. T. Sauer, M. J. Keenan & M. A. Krevalis:*Carboxylic Acids, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 7.4.2018
6. 1 2 3  Jens Kubitschke, Horst Lange & Heinz Strutz: *Carboxylic Acids, Aliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2014. Viitattu 7.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Pivaliinihapon kansainvälinen kemikaalikortti
Tavallinen käsikäyttöinen toimistonitoja.
Nitomanastoja.
Voimanitoja paksujen nippujen nitomiseen.
**Nitoja** on toimistotarvike, jolla voidaan kiinnittää paperiarkkeja nipuksi. Nitoja painaa niitin eli nitomanastan ensin nidottavan materiaalin läpi, ja taivuttaa sitten niitin päät metallilevyä vasten. Taivuttaminen estää nastaa irtoamasta ja nippua hajoamasta.

Tyypillisin nitoja on kevyt käsikäyttöinen laite, jolla voidaan kiinnittää yhteen korkeintaan parinkymmenen arkin nippuja. Paksumpiin nippuihin on käytettävä voimanitojaa, jonka pidempi varsi ja raskaampi rakenne kohdistavat suuremman voiman nidottavaan materiaaliin. Sähkönitojaa käyttämällä voidaan nitomista helpottaa edelleen. Nykyaikaisissa kopiokoneissa on usein ominaisuus, jolla kopioitavat arkkiniput nidotaan yhteen automaattisesti.

Haaraniitillä voi yhdistää rei'itettyjä papereita toisiinsa.

Lähteet
-------

* WSOY Facta - nitoja[vanhentunut linkki].

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nitoja**.
* Yoshiko Osamitsu: Niititön nitoja on ekologinen (Arkistoitu – Internet Archive). Matkasto 7.3.2013.
**Douékiré** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Goundamin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen haarajoen Tassakanen varrella 35 kilometriä Goundamista koilliseen. Kunnassa on 17 400 asukasta (vuonna 2009).

Douékirén kunnan pinta-ala on 4 500 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Timbuktun piirin Alafian ja Dirén piirin Garbakoïran, etelässä Dirén piirin Tinguereguifin, Bourem Sidi Amarin, Arhamin ja Kondin, lännessä Goundamin piirin Kaneyen, Doukourian ja Télén sekä pohjoisessa Essakanen kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaavat Nigerjoen haarat Tassakane ja Fara Bongo, jotka muodostavat tulva-aikana tasangolle järviä.

Kuntaan kuuluu 25 kylää ja 16 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja ja fulbeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, vehnä, sipuli, tomaatti, anis ja tupakka. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, kamelit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Kunnassa toimii kuusi julkista alakoulua, yksi paikallisen väestön ylläpitämä koulu sekä koraanikoulu. Terveyspalveluihin kuuluu yksi terveyskeskus ja -asema. Kaksi kolmasosaa väestöstä on puhtaan juomaveden ulottuvilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Tombouctou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 4.8.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Douékiré 2006-2010 *csa-mali.org*.  2006. Viitattu 4.8.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Mali - Région de Tombouctou : Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 16.9.2014. (ranskaksi)
4. ↑  Mali - Schéma Directeur de Lutte Contre l’Ensablement dans le Nord du Mali (6ème et 7ème Régions): Monographie de la Commune de Douékiré *environnement.gov.ml*. Viitattu 16.9.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
Douglass Houghton
**Douglass Houghton** (21. syyskuuta 1809 – 13. lokakuuta 1845) oli yhdysvaltalainen geologi ja fyysikko. Pääsääntöisesti hänet tunnetaan Michiganin osavaltion Keweenawin niemimaan tutkimuksesta.

Houghton oli Michiganin ensimmäinen osavaltiongeologi.

Douglass Houghton syntyi kaupungissa nimeltä Troy New Yorkin osavaltiossa. Hänen isänsä oli Jacob Houghton, joka oli asianajaja ja myöhemmin kuntatuomari. Douglasin äidin nimi oli Mary Lydia Douglass. Hän varttui Fredoniassa, New Yorkissa. Douglass Houghton oli pienikokoinen ja luonteeltaan ponteva ja heikkohermoinen, taipuvainen käytännöllisyyteen ja tieteeseen.

Houghton valmistui Rensselaer Polytechnicista vuonna 1829, ja hänestä tuli sinne kemian apulaisprofessori. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Detroitiin, ja Houghton asui Michiganissa lopun ikäänsä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Douglass Houghton Papers: 1829-1845 *Bentley Historical Library*. Viitattu 4.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Douglass Houghton: Michigan's First Pioneer Renaissance Man Michigan Technological University

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**El Gaucho Martín Fierro** on Argentiinan kansalliseepos, jonka on kirjoittanut argentiinalainen runoilija José Hernández.

Hernández vietti nuoruutensa karjatilalla, ja *Martin Fierro* -eepos perustuu hänen silloisiin kokemuksiinsa kuulemiinsa gauchokulttuurin tarinoihin. 1920-luvulla eräät argentiinalaiset kirjailijat, kuten muun muassa Jorge Luis Borges, julkaisivat avantgardistista kirjallista aikakauslehteä *Martin Fierro*, joka ilmestyi 1924–1927. Teoksen toinen osa *La vuelta de Martín Fierro* ilmestyi 1878.

Teoksen runomitta perustuu espanjalaiseen runotraditioon ja on kahdeksantavuinen. Kieleltään teos on elävä ja kansanomainen. Hernández puolustaa gauchojen oikeuksia.

Suomennettu näyte
-----------------

* *Martín Fierro: I. osa*, useita lukuja teoksessa: *Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja* (toim. Tyyni Tuulio, WSOY 1954)

Lähteet
-------

1. 1 2  Andersin, Irma: Martin Fierro, Argentiinan kansalliseepos.  *Suomen Kuvalehti*, 1955, nro 33, s. 38. Näköislehti (maksullinen) (PDF). Viitattu 1.5.2021.
2. ↑  Gaucho-kirjallisuus, Tieteen termipankki. Viitattu 1.5.2021
3. 1 2  Risto Rantala ja Kaarina Turtia (toim.): "José Hernández", *Otavan kirjallisuustieto*, s. 289. Helsinki: Otava, 1990. ISBN 951-1-09209-X.
4. ↑  José Hernández, (Arkistoitu – Internet Archive) Linkki maailman runouteen, runotietokanta, Lahden kaupunginkirjasto. Päivitetty 19.3.2021, viitattu 1.5.2021
Katja Kipping
**Katja Kipping** (s. 18. tammikuuta 1978) on saksalainen vasemmistopoliitikko. Kipping toimi Vasemmisto-puolueen puheenjohtajana 2012–2021.

Kinpping on valmistunut maisteriksi TU Dresdenistä vuonna 2003 pääaineinaan slaavilaisten kielten ja Amerikan tutkimus sekä oikeustiede. Toisena opiskeluvuonnaan hän liittyi PDS-puolueeseen, joka oli Itä-Saksan hallitsevan sosialistipuolueen virallinen seuraaja. Hän on ollut parlamenttiedustaja vuodesta 2005. PDS yhdistyi kesäkuussa 2007 pääosin entisistä lännen SPD:sta eronneista vasemmistososiaalidemokraateista koostuneen WASG:n kanssa ja muodosti Vasemmisto-puolueen, ja Kipping valittiin vuonna 2012 toiseksi sen kahdesta puheenjohtajasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Katja Kipping *Abgeordnetenwatch*. Viitattu 6.4.2019. (saksaksi)
2. ↑  George Eaton: German Left Party leader Katja Kipping: "As a Marxist, you can never be dogmatic" *New Statesman*.  2018. Viitattu 7.4.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kimryn piiri Tverin alueen kartalla.
**Kimryn piiri** (ven. Ки́мрский райо́н, *Kimrski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 514 neliökilometriä. Asukkaita on 14 100 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Kimryn kaupunki, joka ei kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kimryn piiriin kuuluu Belyi Gorodokin taajama ja 13 maalaiskuntaa:

* Bykovo (ven. Быково)
* Fjodorovka (ven. Фёдоровка)
* Goritsy (ven. Горицы)
* Iljinskoje (ven. Ильинское)
* Krasnoje (ven. Красное)
* Maloje Vasilevo (ven. Малое Василево)
* Nekljudovo (ven. Неклюдово)
* Petšetevo (ven. Печетово)
* Privolžski (ven. Приволжский)
* Stojantsy (ven. Стоянцы)
* Titovo (ven. Титово)
* Tsentralnyi (ven. Центральный)
* Ustinovo (ven. Устиново)

Piirin kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie. Suurin joki on Volga. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä vihannesten, viljan ja rehun viljelyyn.

Lähteet
-------

1. ↑  O Kimrskom raione - Piirin viralliset sivut piiristä, Viitattu 16.3.2012 (venäjäksi)
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kimryn piiri**.
* Kimryn piirin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (kimryadm.ru)
* Toinen Kimryn piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kimryn piiri Tverin alue -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Tverin alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • *Kimry* • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • *Ržev* • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • *Toržok* • Toržok • *Tver* • Vesjegonsk • *Vyšni Volotšok* • Vyšni Volotšok • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
**Kimméria** (kreik. Κιμμέρια) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Xánthin kuntaan, Xánthin alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3 644 (vuonna 2011).

Kimmérian pieni kaupunki sijaitsee noin viisi kilometriä itään Xánthin kaupungin keskustasta, ja voidaan nykyisin nähdä Xánthin esikaupunkina. Kimméria muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κιμμερίων, *Dimotikí Koinótita Kimmeríon*), johon kuuluvat varsinaisen Kimmérian kaupungin lisäksi Traakian Demokritos-yliopiston Xánthin kampusalue Panepistimioúpoli sekä kylät Anthiró, Áskyra, Éranos, Ketíki, Livádi, Pelekitó, Pórta ja Prióni. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 898.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 25.12.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
Kimon Georgiev
**Kimon Georgiev** (11. elokuuta 1882 Pazardžik – 28. syyskuuta 1969 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä 1934–1935 ja 1944–1946.

Georgiev oli alkujaan Bulgarian armeijan upseeri, ja hän osallistui Balkanin sotiin sekä ensimmäiseen maailmansotaan. Hän jätti armeijan vuonna 1920 everstiluutnanttina. Georgiev osallistui vuoden 1923 vallankaappauksen suunnitteluun ja hänestä tuli 1920-luvulla yksi hallitsevan Demokraattinen liitto -puolueen johtajista. Hän toimi liikenneministerinä Andrei Ljaptševin hallituksessa. 1930-luvulla Georgievista tuli yksi oikeistolaisen Zveno-järjestön johtajista. Yhdessä muiden zvenolaisten kanssa hän toteutti toukokuussa 1934 uuden vallankaappauksen, ja kohosi siten pääministeriksi. Zvenon vajaan vuoden kestäneen valtakauden aikana muut puolueet kiellettiin, parlamentti hajotettiin ja kansantaloutta järjesteltiin uusiksi korporatistisen mallin mukaan. Tsaari Boris III kuitenkin erotti Georgievin tammikuussa 1935.

Toisen maailmansodan aikana Georgiev ja Zveno liittyivät vasemmistopuolueiden muodostamaan Isänmaalliseen rintamaan, joka vastusti Bulgarian osallistumista sotaan akselivaltojen puolella. Isänmaallinen rintama toteutti syyskuussa 1944 vallankaappauksen, jonka seurauksena Georgievista tuli jälleen pääministeri. Hänen johdollaan Bulgaria irtautui yhteistyöstä Saksan kanssa ja solmi aselevon Neuvostoliiton kanssa puna-armeijan miehitettyä maan. Kommunistit saivat vähitellen vallan Bulgarian hallituksessa, ja marraskuussa 1946 Georgiev korvattiin kommunistijohtaja Georgi Dimitrovilla. Georgiev jatkoi kuitenkin ulkoministerinä ja varapääministerinä. Zveno lakkautettiin vuonna 1949, mutta Georgiev toimi vuoteen 1962 asti eri ministerintehtävissä, ja sen jälkeen kuolemaansa saakka parlamentin puhemiehistön jäsenenä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kimon Georgiev
**Fotex** oli muovitehdas Sarviksen 1950-luvulla valmistama bakeliittikamera. Kamerat olivat Boyerin kopioita joihin optiikan teki jokin tamperelainen optikkoliike. Fotex on edelleen ainoa suomalainen sarjavalmisteinen kameramalli. 

Fotex-kameroita tehtiin joitain satoja. Prototyyppimalli "Akromat" on harvinaisempi sillä sitä ei koskaan virallisesti julkaistu: tuotanto lopetettiin alkuunsa lisenssioikeusjutun pelossa ja mallikappaleet jaettiin henkilökunnalle. Sarvis julkaisi Fotex Akromatin sijaan huomattavasti pelkistetymmän "Fotexin". 127-koon rullafilmiä käyttäviä Fotex-malleja oli saatavilla ainakin 4×4- ja 4×6,5 -formaateissa.

Tuotannon kiihdykkeenä toimivat vuoden 1952 olympiakisat, joiden ajateltiin luovan kysyntää kameroille. 

Fotexeja jaettiin myös palkintoina *Lasten maailma* -lehden tilauksia markkinoiville lapsille. 

Samannimisiä kameroita on tehty ainakin Tanskassa ja Espanjassa. Espanjalainen Fotex oli myös suora Boyerin kopio, mutta tietoa historiallisesta yhteydestä suomalaiseen Fotexiin ei ole.

Lähteet
-------

* "Moro kaipaa tietoa Sarviksen kameroista", Aamulehti 9.6.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Smile** on Brian Wilsonin albumi vuodelta 2004. Wilson, Van Dyke Parks ja Darian Sahanaja viimeistelivät yhdessä levyn, joka oli saanut alkunsa lähes 40 vuotta aiemmin. Alkuperäinen *Smile*-albumi, joka piti julkaista Wilsonin The Beach Boys -yhtyeen nimissä vuonna 1967, on luultavasti kuuluisin julkaisematon musiikillinen teos länsimaisen populaarimusiikin historiassa.

Smile vuonna 1967
-----------------

Vuonna 1966 julkaistu Beach Boysin *Pet Sounds* -albumi on yleisesti mielletty yhdeksi populaarimusiikin tärkeimmistä julkaisuista. Seuraavalla albumillaan, *Smilella* Brian Wilsonin ja Beach Boysin oli tarkoitus ylittää itsensä vielä kerran. Wilson alkoi työstää aivan uudenlaisen rakenteen omaavia kappaleita tulevalle mestariteokselleen. Beatlesit (erityisesti Paul McCartney) olivat ihastuneita *Pet Soundsiin*, ja se innosti myös heitä kokeilemaan kaikenlaisia tekniikoita ja tunnelmia. Nyt alkoi Brian Wilsonin ja Beatlesien kilpailu saada uusi listojen kärkeä hallitseva hittilevy valmiiksi. Sen kilvan Brian Wilson lopulta hävisi. 

*Smile*-levyn tekoprosessia häiritsivät The Beach Boysin riita levy-yhtiönsä kanssa sekä Wilsonin kasvava epävarmuus, johon liittyi osittain levy-yhtiön ja musiikkimedian asettamat valtavat paineet. Ensimmäisenä saatiin aikaiseksi vuoden 1966 lokakuussa julkaistu hittisingle *Good Vibrations*, joka on tunnettu mestariteos. Monimutkainen kappale koostuu monesta eri osasta ja sitä äänitettiin jopa kolmessa eri studiossa. 

Kokopitkän albumin äänitysprojekti venyi ja venyi, syynä kappaleiden ja tuottamisen monimutkaisuus ja Wilsonin täydellisyydentavoittelu. The Beatles julkaisi klassikkolevynsä *Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band* kesäkuussa 1967 ja Wilson tunsi olleensa myöhässä. Hän ei halunnut viimeistellä *Smileä* ja jätti nauhat pölyttymään. The Beach Boys julkaisi syyskuussa 1967 albumin *Smiley Smile*, joka oli täynnä kaikenlaisia hätäisiä kokeiluja, mutta sinne pääsi myös pari kappaletta *Smile*-levyltä, tosin pahoin yksinkertaistettuna.

Brian Wilsonin soolo-Smile vuonna 2004
--------------------------------------

Brian Wilsonin soololevynä vuonna 2004 julkaistu Smile sai monilta kriitikoilta hyvää palautetta. Miltei 40 vuotta suunnitellusta myöhemmin ilmestynyt albumi ei kuitenkaan voinut vastata alkuperäistä julkaisua: levy julkaistiin niin erilaisena ajankohtana, eikä tuotoksella ollut mukana Beach Boysin muita jäseniä Brian Wilson lisäksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Smile (Brian Wilsonin albumi) Discogsissa.  (englanniksi)
**Fotoniepookki** on kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe, jolloin fotonit muodostivat suurimman osan kaikkeuden energiasta. Se seurasi heti leptoniepookin jälkeen ja kesti aikavälin 3 sekuntia 380 000 vuotta jälkeen alkuräjähdyksen.

Fotoniepookki alkoi noin 3 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen, kun suurin osa leptoneista ja antileptoneista oli annihiloinut toisensa. Epookin aikana lämpötila oli riittävän korkea, jotta aine pysyi kuumana ja tiheänä protoneista, neutroneista, elektroneista, fotoneista ja myöhemmin myös atomiytimistä koostuvana plasmana.

Aikavälinä 100–300 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen lämpötila ja tiheys oli sopiva atomiydinten muodostumisella neutroneista ja protoneista alkuräjähdyksen ydinsynteesiksi kutsuttavassa tapahtumassa.

Noin 380 000 vuotta alkuräjähdyksen jälkeen kaikkeus oli viilentynyt tasolle, jossa atomiytimet ja elektronit saattoivat yhtyä sähköisesti neutraaleiksi atomeiksi. Tällöin fotonien vuorovaikutus aineen kanssa väheni merkittävästi ja vapautui nykyisin havaittava jäännössäteily, josta käytetään nimitystä kosminen taustasäteily.

Aiheesta muualla
----------------

* Jonathan Allday: *Quarks, Leptons and the Big Bang*. Second Edition. Taylor & Francis, 2002. ISBN 978-0-7503-0806-9.

Alkuräjähdyksen aikajana
Alkuräjähdys | Planckin epookki | Suuri yhtenäisepookki | Sähköheikkoepookki (Inflatorinen epookki | Uudelleenlämpeneminen | Baryonigeneesi) | Kvarkkiepookki | Hadroniepookki | Leptoniepookki  
Fotoniepookki (Alkuräjähdyksen ydinsynteesi | Aineen valtakausi | Rekombinaatio) | Pimeä kausi | Reionisaatio
**Sagama** (sardiksi *Sàgama*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 200 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 11,72 neliökilometriä. Se sijaitsee 333 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sagama** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Majakkalaiva Plevna** oli suomalainen koneeton majakkalaiva. Sen rakensi turkulainen W:m Crichton & co vuonna 1892. Aluksen mitat olivat 29 x 6,9 x 2,1 metriä, uppoama 223 tonnia. 

Alus sijoitettiin aluksi Nahkiaisen matalikolle Merenkurkkuun. Siinä oli kaksi öljykäyttöistä valolaitetta sekä höyrykattila sumusireeniä ja ankkurivinssiä varten. Aluksessa oli myös purjeet, joskin yleensä sen toi paikalleen ja haki telakalle hinaaja. Kuten tapa oli, alus sai nimen *Nahkiainen* sijoituspaikkansa mukaan. Majakkalaivana sen miehitys oli päällikkö, kaksi perämiestä ja viisi miestä. 

Vuonna 1900 se siirrettiin Plevnan matalikolle Kemin ulkopuolelle ja sai uuden nimen *Plevna*, joka 1930-luvulla suomalaistettiin muotoon *Kemi*. Alukseen vaihdettiin samaan aikaan kaasuvalomajakka. Se oli viimeinen vanhanaikainen koneeton majakkalaiva.

Alus poistettiin majakkalaivan tehtävistä vuonna 1956, kun tilalle saatiin Rauman edustalta vapautunut modernimpi höyrykonekäyttöinen alus. Vanhempaa alusta kutsuttiin laitoksen sisäisessä kielenkäytössä tsaarinaikaisella nimellään, ettei se sekaantuisi uudemman kanssa. *lähde?*

Poistettu majakkalaiva muutettiin asuntolaivaksi ja se sai väliaikaisen nimen *MKH 4*. Pian se sai uuden nimen *Kuohu* ja siitä tehtiin merenmittaajien asunto- ja piirustussalialus, jota hinasi perässään toinen entinen majakkalaiva eli tukialus *Pauha*. Miehitys kasvoi nyt liki viisinkertaiseksi: miehistöä tuli entisen neljän sijaan yhdeksäntoista henkeä. 

Vuonna 1978 yhdistelmä hajosi: *Pauha* siirtyi työskentelemään Saimaalle, kunnes vuonna 1979 uudet tukialukset *Linssi* ja *Sesta* valmistuivat. 

*Pauha* tuhoutui Venäjän puolella Suomenlahdella matalikolle ajelehdittuaan syksyllä 1980 ja **Kuohu** romutettiin samoihin aikoihin.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa: *Leijonalippu merellä*, luku *Majakkalaivat*. Turku, Eita Oy 1983.
* Laurell, Seppo: *Aalloilla keinuvat majakat: historiikki majakkalaivojen aikakaudesta ja museoalus Kemistä*. Merenkulkuhallitus, Helsinki 1988.
* Laurell, Seppo: *Suomen majakat*. Kustannusosakeyhtiö Nemo, Helsinki 1999.

### Viitteet

1. ↑  Laurell 1999, s. 335.
*Tämä artikkeli kertoo kauppakeskuksesta. Merenkulun turvalaitteista kertoo artikkeli Viitoitusjärjestelmä.*
Länsiviitan puoliympyrän muotoinen keskusaukio.Länsiviitan puoliympyrän muotoinen keskusaukio.
Länsiviitta nähtynä Ukkohauentien puolelta.Länsiviitta nähtynä Ukkohauentien puolelta.
Länsiviitta nähtynä Haukilahdenkadun puolelta vuonna 2014.Länsiviitta nähtynä Haukilahdenkadun puolelta vuonna 2014.
**Länsiviitta** on kauppakeskus Espoossa Haukilahdessa. Länsiviitta koostuu vanhasta vuonna 1962 valmistuneesta osasta ja uudesta vuonna 1990 valmistuneesta osasta. Länsiviitta on melko perinteinen espoolainen lähiökauppakeskus, jossa on peruspalvelut, tai ainakin alun perin on ollut. Nykyisin Länsiviitassa toimii mm. S-Market, kukkakauppa ja ravintoloita. Hiljattain kauppakeskuksessa lopettivat toimintansa ravintolat Kotipizza ja Rioni. 

Kauppakeskus muotoutuu ulkotilan ympärille, joten Länsiviitassa ei ole yleistä sisätilaa tai sisäkauppakäytävää. Kauppakeskuksen kellaritiloissa on pysäköintihalli kauppakeskuksen asiakkaille. Länsiviitan tunnusomaisin ominaisuus lienee keskusaukio Haukilahdenkadun puolella. Kauppakeskuksen ympärillä on myös vakinaisia istutuksia (mm. pensaita).

Tulevaisuus
-----------

Vuonna 2023 Espoossa on vireillä asemakaavan muutos, jolla mahdollistetaan ostoskeskuksen purkaminen ja sen korvaaminen asuinrakennuksilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Rakennus- ja huoneistorekisteriote, kiinteistötunnus 49-14-81-5 Espoon kaupunki. Viitattu 8.3.2023.
2. ↑  Rakennus- ja huoneistorekisteriote, kiinteistötunnus 49-14-81-6 Espoon kaupunki. Viitattu 8.3.2023.
3. ↑  Haukilahden ostoskeskuksen alueen uudisrakentaminen | Espoon kaupunki *www.espoo.fi*. Viitattu 8.3.2023.
**Sagar** (hindiksi सागर) on kaupunki Sagarin piirikunnassa, Madhya Pradeshin osavaltiossa Keski-Intiassa. Kaupunki sijaitsee noin 172 kilometrin päässä Madhya Pradeshin osavaltion pääkaupungista Bhopalista. Vuonna 2011 Sagarin väkiluku oli 370 296.

Sagar valittiin vuonna 2018 yhdeksi Intian turvallisimmista kaupungeista. Kaupunkia kutsutaan toisinaan nimellä "Madhya Pradeshin Sveitsi".

Ilmasto
-------

Sagarissa vallitsee subtrooppinen ilmasto. Usein loppukesästä alkusyksyyn, monsuunikausien aikana, kaupungissa sataa runsaasti. Sagarin keskiölämpötila pysyttelee kuukaudesta riippumatta 15 ja 30 celsiusasteen välillä. Suurin mitattu lämpötila on 47 astetta kesäkuussa.

Uskonnot
--------

Sagarin suurin uskonto on hindulaisuus, jota kannattaa yli 80 prosenttia kaupungin väestöstä. Noin 10 prosenttia Sagarin asukkaista on islaminuskoisia. Muut merkittävät uskonnot ovat jainalaisuus, kristinusko, sikhiläisyys ja buddhalaisuus.

| Sagarin uskonnot (2011) |
| --- |
|  |
|   hindulaisuus (81,53 %)   islam (10,16 %)   jainalaisuus (7,28 %)   kristinusko (0,63 %)   muut uskonnot (0,21 %)   sikhiläisyys (0,15 %)   buddhalaisuus (0,04 %)  |

Lähteet
-------

1. 1 2  Sagar– The Switzerland of Madhya Pradesh – Guide: Best Places to Visit *oyorooms.com*. Viitattu 18.3.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sagar** Wikimedia Commonsissa
**Majan talo** on tiettävästi entisen Jalasjärven kunnan Koskuen kylän vanhin rakennus Kurikan eteläosassa. Tila on perustettu vuonna 1663. Se toimi majatalona 1800-luvulla ja se sai Vaasan läänin kuvernöörin tunnustuksen siisteydestään 1800-luvulla. Aikaisemmin taloa kutsuttiin Majalan taloksi ja se on Vanhatalon ohella toinen Koskuen kylän ensimmäisistä kantataloista. Vanhatalo sijaitsi Ylivallintien varrella Koskutjärven itäpuolella, nykyään vihreä Majan talo puolestaan sijaitsee järven länsipuolella Tampereentien varrella. Talo on kaksikerroksinen, mutta se ei ole aina ollut "kaksifooninkinen", vaan toinen eteinen on rakennettu taloon 1930-luvulla.

Majan talo toimi vuosina 1872–1877 venäläisen kasakkamajurin *selvennä* komentopaikkana sekä vuokrattujen huoneiden osalta myös hänen perheensä kotina. Koskuelle komennettiin viideksi vuodeksi kasakkaeskadroona valvomaan sitä, etteivät paikalliset varasta puita kruunun (valtion) metsistä. Vuosien aikana kasakoiden määrä Koskuella väheni ja joukko poistui vuonna 1877 kokonaan Koskuelta Turkin sodan alettua.

Majan talo toimii nykyään sekä yksityisasuntona että pienimuotoisena majoituspalveluna.

Lähteet
-------

* Nevala, Aino (toim.): *Suomesta pois Koskuelle : totta ja tarinaa Koskuen kylästä*. Jalasjärvi: Jalasjärven kansalaisopiston Koskuen kyläkirjan toimituskunta, 2003. ISBN 952-91-6647-8.

### Viitteet

1. ↑  Vihreän eri sävyjä.  *JP Kunnallissanomat: Jalasjärven ja Peräseinäjoen paikallislehti*, 11.8.2015.  Jalasjärvi Oy. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 4.7.2016.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Jalasjärvi

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät | 
* Alavalli
* Hirvijärvi
* Ilvesjoki
* Jalasjärvi
* Jokipii
* Keskikylä
* Koskue
* Luopajärvi
* Sikakylä
* Taivalmaa
* Ylivalli

 |
| Järvet ja lammet | 
* Ahvenlammi
* Hirvijärvi
* Iso Madesjärvi
* Iso Mujujärvi
* Jalasjärvi
* Kolhonjärvi
* Koskutjärvi
* Korpijärvi
* Korvajärvi
* Lamminjärvi
* Liikajärvi
* Liikapuron tekojärvi
* Mustalampi
* Pohjan Korpilammi
* Pikku Mujujärvi
* Ponsijärvi
* Rummukkajärvi
* Saarijärvi
* Vähä Madesjärvi

 |
| Joet ja luomat | 
* Hirvijoki
* Ilvesjoki
* Jalasjoki
* Koskutjoki
* Leväjoki
* Mustajoki
* Mustaluoma
* Niskaluoma
* Saariluoma

 |
L/A Merituuli, lautta-alus Odilista kuvattuna.
**L/A Merituuli** on ensimmäinen Oulunsalon ja Hailuodon välisellä lauttareitillä liikennöinyt lautta-alus. Nykyisin seututiehen numero 816 kuuluva lauttareitti otettiin käyttöön keväällä 1968. Sittemmin Merituuli liikennöi pitkään Turun saaristossa yhdessä lautta-alus Replot 2:sen kanssa reitillä Korppoo–Norrskata.

Alus rahdattiin vuonna 2014 ahvenanmaalaiselle Rederi ab.Angsgardille, joka antoi sille uuden nimen Bärö. Alus on hoitanut raskaskuljetuksia Ahvenanmaan saaristossa sekä operoinut väliaikaisena aluksena Kumlingen ja Enklingen välillä.

Tekniset tiedot
---------------

L/A Merituuli saapumassa Houtskarin lauttarantaan.
* rakentaja: Oy Wärtsilä Ab, Vaasan telakka
* rakennusvuosi:1968
* suurin pituus: 48,5 m
* suurin leveys: 9,4 m
* henkilöautojen lukumäärä: n. 27 kpl
* kannen ajoradan hyötypituus: 46,5 m
* kannen ajoradan hyötyleveys: 7,4 m
* hyötykuorma: 130 ton
* syväys: 3,5 m
* kuivapaino: 560 ton
* alikulkukorkeus:3,5/4,5 m

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **L/A Merituuli** Wikimedia Commonsissa
**Yrjö Somer**, sukunimi vuoteen 1918 *Solovjev* (29. lokakuuta 1898 Joensuu − 2. helmikuuta 1940 Sortavala) oli suomalainen Suomen kreikkalais-katolisen kirkollishallituksen pitkäaikainen sihteeri ja Aamun Koitto-lehden toimittaja.[1][2][3]

Yrjö Somerin isä oli rovasti Nikolai Solovjev. Hän pääsi ylioppilaaksi 1917 Joensuun lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa. Somer palveli virkamiehenä valtion rautateillä kunnes hänet valittiin vuonna 1928 Suomen kreikkalais-katolisen kirkollishallituksen sihteeriksi ja tätä tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka. Hän oli myös Sortavalassa sijainneen kirkkokunnan talon isännöitsijä, Pyhäin Sergein ja Hermanin veljeskunnan julkaiseman Aamun Koitto-lehden toimittaja ja ortodoksisten liturgisten ja uskonnollisten kirjojen suomennoskomitean sihteeri, tämä komitea julkaisi 1937 kirkollisten nimien suomennosluettelon. Somer oli lisäksi muun muassa Sortavalan Kansallisseuran varapuheenjohtaja ja hän oli kolme vuotta Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä.[1][4][2][5]

Yrjö Somer sai surmansa talvisodan aikana Sortavalan lentopommituksessa 2. helmikuuta 1940. Kirkkokunnan talon seinään osunut pommi sorti osan talon pihanpuoleisesta seinästä ja portaikon porraskäytävässä olleen talon suojelupäällikkönä toimineen Somerin jäädessä sortuman alle. Talon sirpalesuojassa olleet arkkipiispa Herman ja muut kirkollishallituksen virkamiehet pelastuivat mutta kirkkokunnan talo paloi suurimmaksi osaksi pommituksen seurauksena, [1][6]

Julkaisuja
----------

* *Suomen kreikkalaiskatolisen kirkkokunnan Sortavalan talon rakennushistoriikki*. Sortavalla 1934
* *Suomen kreikkalaiskatolisen kirkkokunnan Viipurin talon korjauksen rakennushistoriikki*. Sortavala 1938

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kirkollishallituksen sihteeri Yrjö Somer, Laatokka, 05.02.1940, nro 17, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Katariina Husso : Näkökulmia taide- ja kulttuurishistorialliseen sanastoon. Ortodoksisten kirkkoesineiden ja ikonien terminologian suomalaistamisesta 1930–80-luvuilla, Ortodoksia 57/2017, sivu 100
3. ↑  Vihollisen lentopommien tuhoja, Käkisalmen Sanomat, 08.02.1940, nro 8, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Maria Takala-Roszczenko : Kadonneeksi luultu arkistoaineisto suomenkielisen ortodoksisen julkaisutoiminnan alkuvaiheista, Ortodoksia 59/2019, sivu 208
5. ↑  Kr. katolisten edustajaehdokas kirkollishallituksen sihteeri Yrjö Somer, Laatokka, 06.06.1936, nro 62, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Arkkipiispa Herman pelastui kreikk.-katolisen kirkkokunnan talon sirpalesuojassa talon tuhoutuessa pommituksessa. Sihteeri Somer sai surmansa porrakäytävässä, Käkisalmen Sanomat, 13.02.1940, nro 10, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Yrjö Kohonen : Sortavalan kohtalonpäivä, Kansa Taisteli 8/1958 15.8.1958, s. 209-212
LA-radiopuhelin
**LA-radiopuhelin** (eli **lyhytaaltoradiopuhelin**, lyhyemmin **LA-puhelin** tai "lälläri") on puhekielen yleisnimitys luvasta vapautetuille 27 MHz:n lyhytaaltoalueella toimiville radiopuhelimille. Käytössä on 23 tai 40 kanavaa.

Näiden puhelimien käyttö ei maksa mitään ja kaikki, jotka ovat lähialueella samalla kanavalla kuulevat toisensa. Puhelu tapahtuu yksivuoroisesti eli yksi puhuu kerrallaan.

LA-puhelimien kantama on yleensä noin 5–50 kilometriä olosuhteista ja laitteista riippuen. Muun muassa niin sanotulla hyvällä radiokelillä kantama saattaa olla jopa 1 000–2 000 kilometriä.

Nykyään suosittuja kämmenenkokoisia PMR446-puhelimia ei pidä sekoittaa LA-puhelimiin. PMR446-puhelimet kantavat yleensä enintään kolme kilometriä ja toimivat 446 MHz:n taajuusalueella. LA-/PR- ja CB-puhelimilla taas yleensä pääsee osalla kanavista ottamaan yhteyksiä keskenään.

Puhelimeen saa liittää erillisen antennin, jonka vahvistus on korkeintaan 3 dBd (desibeliä yli puoliaaltodipolin). Yleensä antennien vahvistus ilmoitetaan teoreettisesti tasaisesti (isotrooppisesti) säteilevälle antennille dBi, jolloin antennivahvistukseen sisältyy jo myös perusantennina pidetyn puoliaaltodipoliantennin vahvistus.

Viestintävirasto erittelee Suomessa kolme eri tyyppiä 27 MHz:n lupavapaille radiopuhelimille:

* LA-puhelimet:
	+ 23 kanavaa (22+11A) AM+FM, lähetysteho enintään viisi wattia

* PR-27-puhelin:
	+ 40 kanavaa vain FM, enintään 4 W

* CB-puhelin:
	+ 40 kanavaa AM+FM+SSB enintään 4 W (AM), 4 W (FM), 12 Wpep (SSB). Aikaisemmin Suomessa oli EU-rajoitus, jonka mukaan amplitudimoduloidussa lähetyksessä ei saanut käyttää kuin 1 W:n tehoa. 26. maaliskuuta 2013 alkaen Viestintävirasto antoi päätöksen, jonka mukaan AM:n lähetysteho on saanut olla 1 W:n asemesta 4 W. Moninormi-CB-radiopuhelimessa tämän tehon saa valitsemalla Espanjan maa-asetukset.

Katso myös
----------

* Radiopuhelin
* Radio

Kirjallisuutta
--------------

* Christos, George: *CB for the serious user : the practical handbook for Citizens’ Band radio*. Amersham: Woodside Books, 1981. (englanniksi)
* Suhonen, Keijo & Vaittinen, Markku: *LA-käsikirja*. Lahti: kirjoittajat, 1987.
* Tolvanen, Jukka: LA-puhelimet eivät katoa.  *Ajolinja : trucker magazine*, 1996, nro 8, s. 14-15. ISSN 0359-3010.
**Mai Guban isku** oli suomalaisten jatkosodan aikana 18. tammikuuta 1942 tekemä sissi-isku. Sen tavoitteena oli katkaista Murmannin rata ja tuhota Mai Guban asemakylä varikkoineen ja varastoineen.

Sissi-iskun suunnittelivat Erkki Raappana, Mannerheim ja Aksel Airo ja päätös sen toteuttamisesta tehtiin tammikuun alussa 1942. Retkeä johti puolalaiseen sotilassukuun kuulunut Arnold Majewski.

Tehtävän suorittamiseen valikoitui Eino Laiston johtama 14. divisioonan jalkaväkirykmentti 10:n ensimmäinen pataljoona (I/JR10) ja majuri Matti Murolen johtama rajajääkäripataljoona 6 (RjP 6). Lisäksi iskuun osallistui ilmatorjuntajoukkue, pioneeri- ja viestiryhmä, armeijakunnan yhteysosasto, lääkintäryhmä, sekä esikunta- ja huoltokomppaniat. Sissiretkelle lähti 14. tammikuuta kaikkiaan 1 924 miestä ja 268 hevosta tarvikkeineen.

Iskuosasto poltti retkellään 92 taloa, 12 täyttä varastorakennusta tavaroineen sekä sahan. Murmannin rataa, sekä lennätin- ja puhelinlinjoja hävitettiin 10 kilometrin matkalta. Samalla tuhottiin 11 rautatievaunua, 8 rautatievaihdetta, sadan hevosen talli sekä rautatiesilta.

Suomalaisten tappiot olivat neljä kaatunutta, 10 haavoittunutta ja 79 paleltunutta. Puna-armeijan tappiot olivat neljä sotilasta. Lisäksi kuoli kaksi siviiliä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Janne Kallio: Ennennäkemättömiä kuvia Muurmannin-retkestä 1942 – materiaali löytyi suvun kotitilalta *Helsingin Uutiset*. Viitattu 25.2.2020.
2. ↑  Kaukopartio Muurmannin radalle - sissien matkassa - Artikkeli - Ruotuväki *ruotuvaki.fi*. Viitattu 25.2.2020.
**Kustaa Yrjö Wilhelm Sallakoski** (ent. **Stenberg**; 27. elokuuta 1901 Tampere – 17. tammikuuta 1990) oli tamperelainen taidemaalari, joka toimi myös sanomalehtien piirtäjänä ja kuvittajana. Hänen erikoisalaansa olivat maisemamaalaukset.

Sallakosken vanhemmat olivat puuseppä Kustaa Sallakoski ja Emma Sallakoski omaa sukua Vuorinen. Yrjö Sallakoski kävi kansakoulun ja opiskeli Tampereen työväenopistossa. Taideopetusta hän sai 1919–1920 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Sergei Wlasoffin yksityisopetuksessa.

Sallakosken töitä oli ensi kertaa esillä taidenäyttelyssä 1921, jolloin Tampereella järjestettiin suomalaisten taiteilijoiden yhteisnäyttely. Kaiken kaikkiaan hän osallistui kotimaassaan yhteisnäyttelyihin Tampereella 1921 ja 1973, Porissa 1924, Raumalla 1924, Viipurissa 1938 ja Helsingissä 1972. Oman yksityisnäyttelyn hän piti Helsingissä 1926, Tampereella 1926 ja 1935 sekä Jyväskylässä 1968. Sallakoski oli Tampereen Taiteilijaseuran ja Jyväskylän taiteilijaseuran jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lönn, Rauha (toim.): *Kuvataiteilijat 2004*, s. 749. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannus Oy Taide, 2004. ISBN 951-608-063-4.
2. 1 2  Paischeff, A.: *Suomen kuvaamataiteilijat*, s. 133. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannusosakeyhtiö Kirjamies, 1943.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrjö Sallakoski taiteilijamatrikkelissa
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia