recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karl Engman** (14. tammikuuta 1818 Viipuri – 13. helmikuuta 1894 Viipuri) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.[1]

Karl Engmanin vanhemmat olivat tehtailija Lars Emanuel Engman ja Helena Amalia Jaenisch ja puoliso vuodesta 1849 Jenny Maria Thesleff. Engman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1834, valmistui kurssinsa priimuksena ja määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin 1840. Hän osallistui sotaan kaukasialaisia vuoristoheimoja vastaan 1840–1844 ja ylennettiin sodan aikana aliluutnantiksi 1842, luutnantiksi 1843 ja erityisen taisteluissa kunnostautumisen takia alikapteeniksi 1844. Kapteeniksi Engman ylennettiin vuonna 1848. Hänet siirrettiin everstiksi ylennettynä Henkivartioväen Volynian rykmenttiin Puolaan vuonna 1852. Krimin sodassa Engman osallistui Suomen rannikkoalueiden puolustukseen. Hänet määrättiin 4. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi vuonna 1858 ja Viipurin linnoitusrykmentin komentajaksi vuonna 1863. Kenraalimajuriksi ylennettynä Engman siirrettiin 35. jalkaväkidivisioonan komentajan apulaiseksi vuonna 1865. Hänestä tuli 3. tarkk’ampujaprikaatiin komentaja vuonna 1870 ja 2. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentaja vuonna 1873. Engman osallistui Turkin sotaan 1877–1878, minkä jälkeen hänet määrättiin 10. reservidivisioonan komentajaksi vuonna 1878 ja 28. jalkaväkidivisioonan komentajaksi vuonna 1879. Engman palveli vielä 1879–1880 Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaoston esikunnassa. Kenraaliluutnantiksi ylennettynä hänet sijoitettiin reservijoukkoihin vuonna 1880, sotapalveluksesta hän erosi seuraavana vuonna.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Karl Engman *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 19.1.2020)
**Datiscaceae** on vain kaksilajinen kasviheimo koppisiemenisten Cucurbitales-lahkossa, johon myös muun muassa kurkkukasvit (Cucurbitaceae) kuuluvat.

Tuntomerkit
-----------

Aasianhamppion (*Datisca cannabina*) kukinto.
Juurissa on typpeä sitovia bakteereja sisältäviä nystyjä. Lehdet ovat syväliuskaisia tai pariliuskaisia ja pääteparisia, enemmän tai vähemmän sulkasuonisia. Kasvit ovat kaksikotisia. Kukat sijaitsevat kimppuina terttumaisessa kukinnossa, ja niissä on neljästä kymmeneen verholehteä. Hedekukissa on 6–25 lyhytpalhoista hedettä. Emikukissa on yhdislehtinen sikiäin, joka koostuu kolmesta kahdeksaan emilehdestä; vartalot ovat pitkiä. Hedelmä on kotamainen.

Levinneisyys ja luokittelu
--------------------------

Heimo kasvaa kolmella erillisellä alueella: Pohjois-Amerikan länsiosassa, itäisistä Välimerenmaista Kaspianmerelle ulottuvalla alueella ja Afganistanista Pohjois-Intiaan ulottuvalla alueella.

Heimossa on yksi ainoa suku hamppiot (*Datisca*), jossa on kaksi lajia. Läheisin sukulaisheimo on begoniakasvit (Begoniaceae).

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001–, Viittaus 15.12.2014.
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Datiscaceae

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q12548775
* Wikispecies: Datiscaceae
* APNI: 54604
* ATRF: Datiscaceae
* CoL: 8ZX
* EoL: 4459
* EPPO: 1DATF
* FNA: 10255
* FoAO2: Datiscaceae
* Fossilworks: 55466
* GBIF: 6633
* GRIN: 345
* iNaturalist: 58889
* IPNI: 77126660-1
* IRMNG: 115370
* ITIS: 22334
* NCBI: 25931
* Open Tree of Life: 322752
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126660-1
* Tropicos: 42000130
* Watson & Dallwitz: datiscac
* WFO: wfo-7000000179

 |

 |
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Ilmarinen** oli Viipurissa vuosina 1874–1888 ilmestynyt sanomalehti.

Viipurin nuorfennomaanien perustama *Ilmarinen* oli aluksi paikallisiin asioihin keskittynyt uutis- ja ilmoituslehti. Samannimisen edeltäjänsä tavoin se painettiin N. A. Zilliacuksen kirjapainossa. Tyko Hagmanin päätoimittajakaudella lehdestä tuli voimakkaammin suomenmielinen. Kustantaja Zilliacuksen ja Hagmanin riitannuttua jälkimmäinen perusti vuonna 1884 sen kilpailijaksi *Viipurin Sanomat*. Taloudellisesti kannattamaton *Ilmarinen* yhdistettiin vuonna 1888 *Viipurin Uutisiin*, joka sekin lakkasi saman vuoden lopussa.

Lehti ilmestyi vuonna 1875 kerran, vuodesta 1876 lähtien kahdesti ja vuodesta 1882 kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 1100 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät J. H. Erkko (1875–1876), Reitto Aalto (1877), Anton Rikström (1877–1880), Kalle Viljakainen (1880–1883), Tyko Hagman (1883–1884), Anton Keldan (Keltanen, 1885), Mikko Salo (1885–1887) ja Alfred E. Wallen (1888).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 180–181. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Ilmarinen* digitoituna kansalliskirjastossa
**Hei me nauretaan** (*The Kentucky Fried Movie*) on John Landisin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1977. Erillisistä sketseistä koostuvan episodielokuvan käsikirjoittajia ovat David Zucker, Jim Abrahams ja Jerry Zucker, joiden ZAZ-nimellä tunnettu tii­mi teki pari vuotta myöhemmin läpimurron farssikomediallaan *Hei, me lennetään!* (Airplane!, 1980). Tätä elokuvaa tehdessä he, samoin kuin ohjaaja John Landis, olivat vielä uransa alussa. Elokuvan sketseihin saatiin kuitenkin nimekkäitä näyttelijöitä, kuten Donald Sutherland, George Lazenby ja Bill Bixby.

Elokuva syntyi samojen tekijöiden The Kentucky Fried Theater -komediaryhmän esittämien sketsien pohjalta. Ryhmä oli saanut menestystä Wisconsinin yliopiston piirissä Madisonissa, josta ZAZ-kolmikko lähti vuonna 1972 Los Angelesiin pyrkimyksenä luoda uraa Hollywoodissa. Komediaesitykset saivat länsirannikollakin suosiota ja auttoivat nuorukaisia eteenpäin elokuvabisneksessä.

Suomessa *The Kentucky Fried Movie* sai teatteriensi-iltansa vasta kuusi vuotta valmistumisestaan, helmikuussa 1983. Se sai suomenkielisen nimensä kolme vuotta aiemmin nähdyn ZAZ-farssin tyylisesti *Hei me nauretaan*. Kymmenkunta muutakin Suomeen 1980-luvulla tuotua komediaelokuvaa nimettiin sittemmin samaan tyyliin, tunnetuimpana Rob Reinerin kuvitteellisesta Spinal Tap -rockyhtyeestä kertova dokumenttiparodia *Hei me rokataan!* (1984).

Elokuvan alkuperäisnimi viittaa pikaruokaketju Kentucky Fried Chickeniin. Suomalaisnimi esiintyy ainakin DVD-julkaisun kannessa välimerkein varustettuna kirjoitusasussa *Hei, me nauretaan!*

Arvioita
--------

Verkkosivusto *DVD-oppaan* Pekka Suorsa kirjoittaa elokuvan tarjoavan epä­ta­sais­ta, mut­ta par­haim­mil­laan rat­ki­rie­muk­kaan mau­ton­ta pa­ro­diaa tv:stä, elo­ku­vis­ta, ka­ra­te­fil­meistä, por­nos­ta ja mai­nok­sis­ta. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa uskomattomaksi ilotulitukseksi, josta perinteisen juonielokuvan ystävät eivät paljon kostu. Sekä Suorsa että Romano antavat elokuvalle kolme tähteä viidestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Brady, Tim: When Crazylegs Went Hollywood *On Wisconsin*.  2018. Viitattu 14.9.2021.
2. ↑  Suorsa, Pekka: Kentucky Fried Movie – Hei, me nauretaan! *DVD-opas*. Heinäpään Viestintä Oy ja MetaVisual Oy. Viitattu 14.9.2021.
3. ↑  *Romano, Bello: "Hei me nauretaan". Video-opas 95*, WSOY 1994.
**Aprilia RS 125** on italialaisen Aprilian valmistama kaksitahtinen 125-kuutioinen kevytmoottoripyörä. RS on tyyliltään replika, jonka esikuvana on käytetty Aprilian MotoGP-kilpureita. RS-malliin on saatavilla useita kisavärityksiä, kuten Valerossi-nimellä tunnettu jäljitelmä Valentino Rossin 1990-luvun lopulla käyttämästä ajokista.

Eurotehoiseksi rekisteröitynä moottorin antama huipputeho on rajoitettu 11 kilowattiin Euroopan unionin lainsäädännön mukaisesti. RS on myös mahdollista rekisteröidä täystehoiseksi, jolloin sen ajamiseen vaaditaan A2-luokan ajokortti ja 18 vuoden ikä. Tällöin pyörään asennetaan TT-osat, joihin vuosimallista riippuen kuuluu pakoputkisto, CDI-boksi, pakoaukonsäädin ja kaasutin. 

RS-kevytmoottoripyörämalli on uudistettu kahdesti. Vuonna 1998 Suomeen rekisteröitiin ensimmäiset "munaperinä" tunnetut RS:t, joiden nimitys johtuu pyörän takakatteen ja matkustajan penkin pyöreästä muotoilusta. Sitä ennen RS:n perä oli virtaviivaisempi. Myös etukatteen ja kylkikatteiden liittymäkohta siirtyi tässä uudistuksessa. Vuonna 2006 Aprilia RS:n muotoilu uudistui täysin, jolloin katteista tuli kulmikkaat. Muotoilu on selkeästi saanut vaikutteita RS:n saman yhtiön isommasta mallista Aprilia RSV.

Tekniikka
---------

Aprilia RS:ää on valmistettu kahdella eri moottorilla. Vuodesta 1994 lähtien käytettiin Rotax 123 -kaksitahtimoottoreita vuoteen 1998 asti. Samaa moottoria käytettiin RS:ää edeltävässä AF1 mallistossa. Nykypäivään saakka on tuotannossa ollut Rotax 122 -kaksitahtimoottori. Moottorit eivät eroa toisistaan kovinkaan paljoa muuten kuin teholtaan, jota 123 moottorissa on jonkin verran enemmän, joka on pääasiallisesti saatu erilaisella sylinterillä. 123 ja 122 moottorien varaosat käyvät melko pitkälti toisiinsa. Rotax 123 -moottorissa käytetään täysitehoisena Dell’Orto VHSB34 34 -millimetristä litteäluistista kaasutinta. Kuristettaessa kaasutin vaihdetaan Dell’Orto PHBH28 28 -millimetriseen kaasuttimeen. Samaa Dell’Orto PHBH28 28 -kaasutinta käytetään Rotax 122 -koneellisissa malleissa niin täystehoisissa kuin A1-tehoihin kuristetuissa versioissa. Vuonna 2007 pyörän sähköjärjestelmää uudistettiin ja kaasuttimeksi vaihtui Dellorto VHST28 johtuen uusista Euro 3 -päästönormeista.

Aiheesta muualla
----------------

* Aprilia RS 125 esittely Aprilian virallisella sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Aprilia RS 125 kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomalaisen moottoripyöräsivuston Motot.Net tietopankin artikkeli Aprilia RS 125:stä
Weneskoski kesänvietossa 1930-luvun vaihteessa Hietaniemen uimarannalla. Valokuva: Sakari Pälsi.
**Ilmari Wäinö Ludvig Weneskoski** (aik. **Willgren**; 2. lokakuuta 1882 Tampere – 8. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari ja viulisti.

Weneskoski opiskeli Helsingissä, Pariisissa ja Leipzigissa. Hän perusti Tampereen musiikkikoulun vuonna 1917 ja toimi sen rehtorina vuoteen 1924 saakka. Hän toimi kapellimestarina Heinolassa, Helsingissä, Tampereella, Viipurissa ja Oulussa. Hän opetti myös viulunsoittoa Helsingissä. Hän oli naimisissa pianisti Gerda Weneskosken (1892–1984) kanssa.

Weneskosken poika oli jazzmuusikko ja manageri Jorma Weneskoski (1929–2006).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 5*, s. 594. Helsinki 1979. ISBN 951-1-05295-0.
2. ↑  Jorma Weneskoski on poissa *Iltalehti*.  16.8.2006. Viitattu 17.3.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Atalanten Hermes** (myös *Atalántin Hermes*) oli Hermes-jumalaa esittänyt antiikin kreikkalainen veistos ja siitä alkunsa saanut veistostyyppi. Alkuperäinen veistos on tehty oletettavasti 300-luvulla eaa. Se on kadonnut, mutta se tunnetaan myöhempien roomalalaisaikaisten kopioiden kautta.

Alkuperäisen veistoksen tekijää ei tunneta. Kuvanveistäjäksi on esitetty muun muassa Lysipposta ja Skopasta. Nykyisin veistos nähdään eklektisenä luomuksena, joka yhdistelee piirteitä eri aikakausista ja tyyleistä.

Veistos esittää Hermeen alastomana nuorukaisena, jonka vaatteet ovat vasemmalla olalla sekä vasemmassa kädessään. Eräs veistoksen kopio on esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 21) Ateenassa. Se on tehty 100-luvulla jaa. ja sai nimensä siitä, että löytyi Fthiotiin Atalántista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Κλασική περίοδος Χαροκόπειο Πανεπιστήμιο.  Arkistoitu 6.2.2018. Viitattu 22.8.2016.
2. 1 2  Rinne, David & Frel, Jiří: *The Bronze Statue of a Youth*, s. 9. Getty Publications virtual library. Getty Publications, 1975. ISBN 0892360437. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Atalanten Hermes** Wikimedia Commonsissa
**Cum hoc ergo propter hoc** (suom. *Tämän kanssa, siispä tämän vuoksi*) on keskustelussa esitetty argumentaatiovirhe, jossa oletetaan kahden asian yhdessä esiintymisen merkitsevän kausaliteettia niiden välillä. 

Tämän argumentointivirheen yleinen kaava on:

1. A ja B esiintyvät yhdessä
2. siispä A aiheuttaa B:n.

Esimerkki virheestä on vaikkapa seuraava:

*Teinitytöt käyttävät paljastavia vaatteita. Teinitytöillä on usein akne. Siispä paljastavat vaatteet aiheuttavat aknea.*
Yksi muoto tästä argumentaatiovirheestä on korrelaation olettaminen yhdensuuntaiseksi kausaliteetiksi. Korrelaatio voi kuitenkin olla myös yhteensattuma, kausaalisuhde voi toimia toiseen suuntaan kuin virheellisesti päätellään tai kaksi asiaa voivat olla seurausta jostain kolmannesta asiasta.

Ilmiö tiivistetään usein sanomalla "**korrelaatio ei implikoi kausaliteettia**". Tästä käytetään myös termiä "**jäätelökorrelaatio**", joka viittaa klassiseen esimerkkiin: helle lisää jäätelönsyöntiä ja hukkumisia, mutta tämä ei tarkoita, että jäätelönsyönti lisäisi hukkumisia.

Cum hoc ergo propter hoc tieteessä
----------------------------------

Esimerkki tulkintavirheestä *Cum hoc ergo propter hoc*:

Pennsylvanian yliopiston lääketieteen laitoksen Nature-lehdessä 1999 julkaiseman tutkimustuloksen mukaan "pienille lapsille, jotka nukkuvat valot päällä, kehittyy myöhemmällä iällä likinäköisyyttä." Tutkimustulos sai laajaa julkisuutta.

Myöhempi Ohion valtionyliopiston tutkimus ei kuitenkaan löytänyt mitään yhteyttä lasten valoisassa nukkumisella ja likinäköisyyden kehittymisellä, vaan löysi vahvan yhteyden likinäköisten vanhempien ja heidän lastensa myöhemmän kaukonäön heikkenemisen välillä, mikä viittaisi paremminkin periytyvyyteen. Likinäköiset vanhemmat jättivät todennäköisemmin lastensa huoneisiin valot kuin vanhemmat, joilla oli hyvä näkö.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tervetuloa töihin (Arkistoitu – Internet Archive), Anu Partanen, Helsingin Sanomien kuukausiliite, elokuu 2010.
2. ↑  Cognitive Science: An Introduction to Mind and Brain, Daniel Kolak, William Hirstein, Peter Mandik, Jonathan Waskan, Routledge, 3.10.2006, page 65.
3. ↑  Night-light may lead to nearsightedness. CNN, 13. toukokuuta, 1999.
4. ↑  Night lights don't lead to nearsightedness, study suggests. Ohio State University Research News, 9. maaliskuuta 2000.

Aiheesta muualla
----------------

* Spurious Correlations -sivusto esittelee korreloivia asioita, joiden välillä ei kuitenkaan voi olettaa olevan kausaliteettia.
**Ilmarinen** oli Suomen ensimmäinen höyrylaiva, joka rakennettiin Kiteen Puhoksessa vuonna 1833.

Laivan rakennutti pohjoiskarjalainen teollisuusmies Nils Ludvig Arppe, ja sen rahoitukseen osallistui viipurilaisen Hackman & Co -kauppahuoneen johtaja Johan Fredrik Hackman. Laivan rakennusmateriaalina oli puu ja se oli tyypiltään siipiratashinaaja, mitoiltaan 26,2 × 4 m. Englantilaisen Clarken konepajan valmistaman höyrykoneen teho oli 34 hevosvoimaa.

Ilmarinen hinasi lotjia mm. Utran, Puhoksen ja Varkauden sahoilta Joutsenoon ja Lauritsalaan. Sieltä sahatavara kuljetettiin edelleen maitse Viipuriin. Paluukuormina tuotiin elintarvikkeita Savon ja Karjalan kauppiaille. 

Ilmarinen lopetti purjehduksensa 1844. Todennäköisesti se romutettiin Puhoksessa samana vuonna. Vuonna 1933 julkaistun lehtiuutisen mukaan laivan omistanut Hackman myi sen 1870-luvulla venäläiselle kauppiasyhtymällä. Laiva vietiin Saimaan kanavan ja Pietarin kautta Laatokalle, jossa se muutettiin jauhonkuljetusta varten rahtilaivaksi. Laiva upposi kuitenkin jo toisena liikennöintikesänään korkeassa aallokossa Laatokan syvyyksiin.

Laiva maksoi tiettävästi 40 000 ruplaa. Se tuotti ensimmäisinä toimintavuosinaan voittoa.

Nils Ludvig Arppe tunnetaan myöhemmiltä vuosiltaan muun muassa Värtsilän ja Möhkön ruukkien omistajana.

Lähteet
-------

* Höyrylaiva Ilmarinen (Arkistoitu – Internet Archive)

1. 1 2  Huhta, Veli-Matti: Sarviniekka Saimaalla.  *Tekniikan Historia*, 2017. vsk, nro 4, s. 16–17. Helsinki:  Alma Talent Oy.
2. ↑  "Ilmarinen" upposi Laatokan syvyyksiin. Höyrysi lopuksi venäläisten jauholaivana. Ensimmäisestä laivastamme ei muuta muistoa jäljellä kuin laivamiesten ruokakattila, Helsingin Sanomat, 22.01.1933, nro 20, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
"**April in Paris**" (suom. *Pariisin huhtikuu*) on Vernon Duken säveltämä ja E. Y. Harburgin sanoittama musiikkikappale vuoden 1932 Broadway-musikaalista *Walk a Little Faster*. Siitä tuli Duken ensimmäinen populaarimusiikin menestyskappale. Suomenkieliset sanat kirjoitti Reino Helismaa.

Duke sävelsi kappaleen newyorkilaisessa ravintolassa vanhalla pystypianolla. Sanoittaja Harburg ei ollut koskaan ollut ulkomailla, mutta lainasi matkatoimistosta esitteitä ja kuvitteli millaista olisi olla Pariisissa huhtikuussa.

Musikaalissa kappaleen lauloi Evelyn Hoey, mutta tämän tulkinta ei saanut juurikaan huomiota osakseen. Kappaleen suosio alkoi vasta Broadway-esitysten loputtua, kun blueslaulaja Marian Chase otti laulun ohjelmistoonsa. Vuosina 1933–1934 sen nauhoittivat muun muassa Freddy Martin ja Henry King orkestereineen.

Thelonious Monk nauhoitti vuonna 1947 pianotrioversion, jonka vaikutuksesta kappale huomattiin myös jazzmusiikin piireissä. Muita jazztulkintoja ovat tehneet muun muassa Charlie Parker (1949), Bud Powell (1950) sekä Sarah Vaughan saksofonisti Clifford Brownin kanssa (1954). Suosituin jazznauhoitus on Count Basien orkesterin versio vuodelta 1956, joka nousi singlelistalla sijalle 28. Nykyään kappaletta pidetään jazzstandardina.

Suomeksi kappaleen lauloi levylle Vieno Kekkonen vuonna 1957. Alkuperäisellä nimellä sen ovat levyttäneet mm. Jörgen Petersen trumpetilla vuonna 1968 ja Matti Viljanen harmonikalla vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pariisin huhtikuu *Suomen Äänitearkisto*. Viitattu 30.6.2010. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Sandra Burlingame: April in Paris *JazzStandards.com*. Viitattu 30.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  Philip Furia ja Michael L. Lasser: *America’s Songs: The stories behind the songs of Broadway, Hollywood, and Tin Pan Alley*, s. 98. CRC Press, 2006. ISBN 0415972469. (englanniksi)
**Galeria Valeria** (kuoli 315) oli Rooman keisarin Diocletianuksen tytär. Hän oli naimisissa keisari Galeriuksen kanssa. 

Hänen alkuperäinen nimensä oli Valeria, ja hänen äitinsä oli Diocletianuksen vaimo Prisca, joka oli keisarinnana 286–305. 

Valeria meni naimisiin Galeriuksen kanssa vuonna 293. Diocletianus loi tetrarkiaksi kutsutun järjestelmän, jossa Roomaa hallitsivat kaksi keisaria ja heidän kaksi apukeisariansa. Diocletianus oli valinnut Galeriuksen apukeisarikseen eli caesariksi. Valerian ja Galeriuksen avioliiton oli tarkoitus pönkittää keisarien välistä suhdetta. Galerius erosi myös ensimmäisestä vaimostaan Valeria Maximillasta. Galeria Valeriaa on kuvailtu suvaitsevaisena kristittyjä kohtaan, kun taas hänen miehensä suhtautui heihin vihamielisesti ja oli osasyyllinen kristittyjen vainoihin.

Galeria Valeria sai arvonimen *augusta* (feminiinimuoto augustuksesta) ja *mater castrorum* ("armeijan, leirin äiti") vuoden 308 marraskuussa. Galeria Valerian ja Galeriuksen avioliitto ei tuottanut yhtäkään lasta, mutta Galeria adoptoi aviomiehensä aviottoman pojan Candidianuksen. 

Kun Galerius kuoli vuonna 311 tuli Liciniuksesta uusi keisari. Hän otti Galeria Valerian ja hänen äitinsä Priscan huostaansa. Äiti ja tytär pakenivat kuitenkin Maximinus Daian luokse. Maximinuksen tytär oli nimittäin kihloissa Candidianuksen kanssa. 

Maximinus yritti kosia Valeriaa, mutta tämä ei suostunut, ja Maximinus antoi vangita hänet. Galeria Valeria lähetettiin vankeuteen Syyriaan, ja hänen omaisuutensa takavarikoitiin. Kun Maximinus kuoli, antoi Licinius määräyksen vangita Galeria Valerian, mutta tämä pääsi pakenemaan. Hän piileskeli vuoden ajan ennen kuin hänet löydettiin Thessalonikista. Väkijoukko vangitsi hänet, ja hänet mestattiin kaupungin torilla ennen kuin hänen ruumiinsa heitettiin mereen. Myös Valerian äiti Prisca surmattiin 315.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Amba Aradamin taistelu** oli toisen Italian–Etiopian sodan aikainen taistelu Amba Aradamin vuoren alueella Etiopiassa 10. – 19. helmikuuta 1936. Taistelu päättyi italialaisten voittoon ja etiopialaisten huomattaviin tappioihin.

Tausta
------

Amba Aradam on tasahuippuinen vuori strategisesti tärkeällä paikalla Mekelen kaupungin koillispuolella pohjoisella Etiopian ylängöllä. Etiopian sotaministeri *ras* Mulugeta Yeggazu oli keskittänyt noin 35 000–40 000 sotilasta Amba Aradamiin. Etiopialaisilla oli sotilaiden lisäksi 400 konekivääriä, 10 tykkiä ja muutamia ilmatorjuntatykkejä.

Amba Aradamiin hyökkääviä italialaisia komensi Pietro Badoglio. Hyökkäykseen osallistui viisi divisioonaa; kolme italialaisesta 1. armeijakunnasta ja kaksi 3. armeijakunnasta. Italialaisilla oli lisäksi kaksi divisioonaa reservissä. Hyökkäystä edelsi ilmavoimien ja tykistön tulivalmistelut alkaen 4. helmikuuta. Lentokoneita oli noin 170 ja tykkejä 280. Italian ilmavoimat myös valokuvasivat etiopialaisten puolustuslinjat tarkasti, jolloin havaittiin etiopialaisten asemien olevan murrettavissa heidän selustastaan etelässä.

Taistelu
--------

Italialaisten hyökkäys alkoi 10. helmikuuta 1936. Hyökkäys toteutettiin pihtiliikkeenä. Italialaiset etenivät Calaminon tasangon yli Gabatjoen vasemmalle rannalle. Mulugeta tajusi italialaisten liikkeen vasta 12. helmikuuta. Etiopialaiset ryhtyivät hyökkäykseen italialaisten mustapaitojen divisioonaa vastaan, mutta kaksi muuta divisioonaa jatkoivat pihtiliikettä. Dessiessä komentopaikkaansa pitänyt keisari Haile Selassie määräsi *ras* Kassan tekemään vastahyökkäyksen näitä divisioonia vastaan, mutta jostain syystä viesti ei saapunut ajoissa perille.

Amba Aradam oli saarrettu aamuun 15. helmikuuta mennessä. Etiopialaiset tekivät turhaan useita hyökkäyksiä alas vuoren länsirinnettä. Taistelu oli käytännössä ohi saman päivän iltaan mennessä, mutta virallisesti vasta 19. helmikuuta. Osa etiopialaisista oli päässyt pakenemaan aukosta italian 1. ja 3. armeijakunnan välistä. *Ras* Mulugeta oli paennut 16. helmikuuta. Poliittisista syistä italialaiset mustapaidat saivat kunnian nostaa Italian lipun Amba Aradamin huipulle.

Seuraukset
----------

Italialaiset jahtasivat pakenevia etiopialaisia 17.–19. helmikuuta. Italian ilmavoimat tekivät iskuja pudottaen 396 tonnia pommeja ja käyttäen 30 000 konekiväärin panosta. *Ras* Mulugeta sai surmansa oromo-*shiftojen* iskussa 27. helmikuuta. Etiopialaisten tappiot olivat noin 6 000 kaatunutta ja lähes 12 000 haavoittunutta. Italialaisten tappiot olivat yhteensä 36 upseeria, 621 italialaista sotilasta ja 145 askaria.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  David H. Shinn ja Thomas P. Ofcansky: *Historical dictionary of Ethiopia*, s. 72. Scarecrow Press, 2013. ISBN 978-0-8108-7457-2. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Bernhard Lindahl: Ama - Amzanaghir (s. 14-18) *Local History of Ethiopia*. The Nordic Africa Institute. Viitattu 4.9.2021. (englanniksi)
**Kranjska** (saks. *Krain*; ital. *Carniola*; unk. *Krajna*) on historiallinen Slovenian osa. Kranjska on jaettu kolmeen pienempään osaan: Gorenjskaan, Notranjskaan ja kiistanalaisempaan Dolenjskaan.

Kransjka oli 1900-luvulla keskeinen paikka Itävallan keisarikunnasta eroa halunneille nationalisteille. Kransjkan aluetta ovat hallinneet monet hallitsijat, kunnes vuonna 1335 Habsburgin suku otti vallan. Alue pysyi muutamia lyhyitä katkoja lukuun ottamatta suvun hallussa vuoteen 1918.

Lähteet
-------

1. ↑  Carniola (region, Slovenia) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 29.10.2014. (englanniksi)

Slovenian aluejako

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NUTS | **Itä-Slovenia** | Pomurska | Podravska | Koroška | Savinjska | Zasavska | Spodnjeposavska | Jugovzhodna Slovenija | Notranjsko-kraška |  |  |  |
| **Länsi-Slovenia** | Osrednjeslovenska | Gorenjska | Goriška | Obalno-kraška |
| Perinteinen | Primorska | Kranjska | Gorenjska  | Notranjska | Dolenjska | Koroška | Štajerska | Prekmurje |
**Kranéa** (kreik. Κρανέα), myös **Kraniá** (kreik. Κρανιά), on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Elassónan kuntaan, Lárisan alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κρανέας Ελασσόνας/Ελασσόνος, *Dimotikí Koinótita Kranéas Elassónas/Elassónos*). Kaupungin väkiluku on 2 691 (vuonna 2011).

Kranéan pieni kaupunki sijaitsee noin 26 kilometriä luoteeseen Elassónasta. Se on rakennettu noin 760 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Asutuksen aiempi nimi oli *Xirokraniá* (Ξηροκρανιά). Seudun pääelinkeinoja ovat maanviljely, karjankasvatus ja mehiläistenhoito. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Palaiokarián luostari.

Aiemmin kaupunki kuului Antichásian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Elassónan kunnan Antichásian kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Δημοτική Ενότητα Αντιχασίων Δήμος Ελασσόνας. Viitattu 1.9.2020.
**Edgar Johan Mikael Lowenetzkij** (26. elokuuta 1835 Jomala Ahvenanmaa – 6. lokakuuta 1899 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Lowenetzkijin vanhemmat olivat Josef Lowenetzskij ja Wilhelmina Maria Ledberg ja puoliso vuodesta 1837 Johanna Charlotta Ulrica Blomström. Lowenetzskij valmistui upseeriksi Pietarissa Krimin sodan alussa. Hänet ylennettiin sodan aikana 1854 vänrikiksi 1855 aliluutnantiksi. Sotaan Lowenetzskij osallistui Pietarin rannikkoalueen puolustustehtävissä. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1862, alikapteeniksi 1863, kapteeniksi 1867, majuriksi 1874 ja everstiluutnantiksi 1878. Vuonna 1866 hänet nimitettiin everstiksi ylennettynä 65. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Se oli vuodesta 1891 nimeltään 173. Varsovan reservijalkaväkirykmentti, jonka komentajana Lowenetzskij jatkoi. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin helmikuussa 1892, jolloin hän myös sai eron sotapalveluksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edgar Johan Mikael Lowenetzkij *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 14.3.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
Jeniseinlahti (punaisella korostettuna) Karanmeren eteläreunalla.
**Jeniseinlahti** (ven. Енисейский залив, *Jeniseiski zaliv*) on Karanmeren lahti Venäjän Krasnojarskin aluepiirin luoteisosassa, Jenisein suun edustalla, Gydanin niemimaan ja Taimyrin niemimaan välissä. Lahti on noin 225 kilometriä pitkä ja suuosastaan noin 150 kilometriä leveä. Syvyys 6-20 metriä. Suurimman osan vuodesta lahti on jään peitossa, jäästä vapaana noin 3 kuukautta. Vuorovesi suurimmillaan 0,4 metriä. 

Perinteisiä elinkeinoja ovat kalastus (mm. nelma, omulsiika), valaan- (maitovalas) ja hylkeenpyynti.

Jeniseinlahden suulla, itärannalla sijaitsee Diksonin taajama satamineen, sen länsipuolella samannimisellä saarella toimii hydrometeorologinen asema. Lahden kautta kulkevilla Koillisväylän laivakuljetuksilla huolletaan Jenisein alajuoksun paikkakuntia kuten Dudinkaa ja Igarkaa.

Jeniseinlahden itärannalle on 2020-luvulla alettu rakentaa kahta raaka-aineiden vientisatamaa (Vostok Oil -hankkeen Buhta Severin öljysatamaa ja lähistölle hiilisatamaa).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jeniseiski zaliv (Geografitšeskaja entsiklopedija -kokoelmatietosanakirjan artikkeli Jeniseinlahdesta) *Geografija. Sovremennaja illjustrirovannaja entsiklopedija*.  2006. Sähköisten hakuteosten sivusto dic.academic.ru. Viitattu 1.7.2022. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  Jeniseiski zaliv *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija*.  1969–1978. Viitattu 1.7.2022. (venäjäksi)
3. ↑  NSR Shipping Traffic – Activities in May 2022 *Koillisväylän verkkosivusto, arctic-lio.com*.  6/2021. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  Atle Staalesen: Here comes Russia's biggest Arctic oil terminal *The Barents Observer, thebarentsobserver.com*.  26.5.2021. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)
5. ↑  Нефтетерминал Порт бухта Север *neftegaz.ru*.  26.5.2021. Viitattu 1.7.2022. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jeniseinlahden ja ympäristö laivojen sijainnit MarineTrafficin avoimen paikkatiedon mukaan (englanniksi) (marinetraffic.com)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hitachimaru** (jap. 常陸丸) oli japanilaisen Nippon Yusenin vuonna 1898 valmistunut rahti- ja matkustajalaiva. Joukkoja Mantšuriaan kuljettanut laiva upposi 15. kesäkuuta 1904 Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijöiden hyökkäyksessä Venäjän–Japanin sodan aikana. Iskussa menehtyi 631 laivassa ollutta.

Valmistus
---------

Nippon Yusen tilasi Mitsubishin Nagasakin telakalta aluksen, joka valmistui 1898.*Hitachimaru* oli tarkoitettu matkustaja- ja rahtialukseksi laivareitille Eurooppaan. Se oli kokoluokkansa ensimmäinen Japanissa valmistettu alus. Aikaisemmin saman kokoisia aluksia oli pystytty valmistamaan vain Britanniassa. Aluksen vetoisuus oli 6 175 rekisteritonnia ja nopeus 14 solmua.

Palvelus
--------

Venäjän–Japanin sodan aikana *Hitachimaru* kuljetti Japanin sotilaita Mantšuriaan. Alus oli 15. kesäkuuta 1904 Tsushimansalmessa kuljettamassa keisarillisen kaartin divisioonan sotilaita ja varusteita kahden muun aluksen kanssa ilman saattajia Shimonosekista Dalnyyn, kun ne kohtasivat kolme Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijää. Alukset havaittiin kello 10.00.

Risteilijä *Gromoboi* avasi tulen kaikilla tykeillään. *Hitachimarun* brittiläinen kapteeni John Campbell, kansiupseeri, konemestari ja monet aluksen miehistön jäsenistä saivat surmansa. Aluksen kansi kärsi huomattavia vaurioita ja aluksella syttyi tulipaloja. *Hitachimarulla* olleiden sotilaiden komentaja eversti Suchi tajusi paon olevan mahdotonta. Hän päätyi tekemään itsemurhan. *Hitachimarun* upotessa aluksella olleista hieman yli 1 000 henkilöstä 631 sai surmansa.

Keisarillisen Japanin laivasto oli saanut tiedon venäläisistä pari tuntia ennen niiden hyökkäystä. Vara-amiraali Kamimura Hikonojō lähetti aluksensa paikalle, mutta venäläiset tiesivät niiden tulosta kuunneltuaan japanilaisten viestiliikennettä. Uppoamispaikalle kello 13.30 saapuneet japanilaisalukset pelastivat eloonjääneitä. Japanissa *Hitachimarun* uppoaminen oli huomattava isku taistelutahdolle. Kamimuraa arvosteltiin julkisuudessa ja hän joutui painostettuna käyttämään kaksi seuraavaa kuukautta venäläisen laivasto-osaston jahtaamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Rotem Kowner: *Historical Dictionary of the Russo–Japanese War*, s. 147-148, 174, 395-396. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-4927-3. (englanniksi)
2. ↑  Origin Mitsubishi. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)
**Jenia Grebennikov** (s. 13. elokuuta 1990 Rennes) on ranskalainen lentopalloilija, joka edustaa Italian A1-liigassa pelaavaa Lube Macerataa ja Ranskan lentopallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 188 senttimetriä pitkä ja 85 kilogrammaa painava Grebennikov on libero. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 345 senttimetriin ja torjuntalyönti 330 senttimetriin.

Grebennikov aloitti uransa synnyinkaupunkinsa Rennes Volley 35:ssä. Hän voitti seuran kanssa Ranskan cupin kaudella 2011–2012. Vuonna 2013 Grebennikov siirtyi Saksan Bundesliigan VfB Friedrichshafeniin. Hän edusti seuraa kaksi kautta voittaen Saksan cupin kaudella 2013–2014 ja Saksan mestaruuden seuraavalla kaudella. Huhtikuussa 2015 Grebennikov siirtyi Italian A1-liigan Lube Macerataan.

Grebennikov debytoi Ranskan lentopallomaajoukkueessa vuonna 2011. Hän oli mukana vuoden 2014 MM-kilpailuissa, joissa Ranska sijoittui neljänneksi ja Grebennikov palkittiin parhaana liberona. Vuoden 2015 EM-kilpailuista Grebennikov saavutti kultaa ja jälleen parhaan liberon palkinnon.

Grebennikovin isä, venäläinen Boris Grebennikov on lentopalloilija ja lentopallovalmentaja.

Saavutukset
-----------

**Seuratasolla**

* Ranskan cup: 2011–2012
* Saksan cup: 2013–2014
* Bundesliiga: 2014–2015

**Maajoukkuetasolla**

* EM-kilpailut: kultaa (2015)

**Henkilökohtainen**

* MM-kilpailuiden paras libero: 2014
* EM-kilpailuiden paras libero: 2015

Lähteet
-------

1. 1 2 3
**Leena Havunen** (s. 12. toukokuuta 1984) on Seinäjoelta kotoisin oleva suomalainen lentopalloilija. Hän pelasi kaudella 2011–2012 LP Kangasalan joukkueessa naisten lentopallon SM-liigassa. Pelipaikaltaan hän oli libero.

Ura
---

Havunen aloitti lentopallouransa Seinäjoen Maila-Jussien riveissä juniorina. Kaudella 2001 hän nousi 17-vuotiaana Seinäjoen Tangon naisten SM-liigajoukkueeseen, josta asti hän on jatkanut pelaamista kotimaisessa liigassa. Havunen lähti pelaamaan Messukylän Toverit kaudeksi 2003, kun Seinäjoen Tangon ajautui talousvaikeuksiin, joka johti lopulta liigapaikan menettämiseen. 

Messukylän Tovereista hän suuntasi Hämeenlinnan Tarmo-Volleyhin (nyk. Vanajan Racing Club). Tarmo Volley oli voittanut peräti neljä suomenmestaruutta peräkkäin 2000 vuodesta lähtien. Vanajan Racing Clubissa Havunen pelasi kausilla 2004–2008. Ensimmäisellä kaudellaan Hämeenlinnassa hän sai hopeaa, jonka jälkeen hän voitti suomenmestaruuden neljä kertaa peräkkäin 2005, 2006, 2007 ja 2008. Kaudella 2006 Havunen valittiin SM-liigan tähtiseitsikkoon. 

Leena Havunen on Vanajan Racing Clubin yksi kokeneimmista pelaajista. Racing Club uusiutui kaudeksi 2008 rajusti, ja Havunen oli ainoa jäljellä oleva pelaaja vuoden 2006 mestarijoukkueesta. Havunen oli kauden 2008 runkosarjassa paras vastaanottoja ja keräsi kehuja puolustuspelistään. Hänet valittiin helmikuun kuukauden pelaajaksi vuonna 2008.

Maajoukkue
----------

Havunen kuului myös Suomen naisten lentopallomaajoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 4. toukokuuta 2003 Viron maajoukkuetta vastaan. Naisten A-maajoukkueessa hän toimi ykkösliberona. Hän pelasi 32 maaottelua vuosina 2003–2008.

Saavutukset
-----------

**Henkilökohtaiset:**

* Naisten A-maajoukkueessa
* SM-liigan tähtiseitsikossa 2006
* Runkosarjan paras vastaanottaja 2008
* Kuukauden pelaaja 2008

**Joukkueessa:**

* 4 Suomenmestaruutta
* 1 SM-hopea

Joukkueet
---------

* 2001–2002: Seinäjoen Tango
* 2002–2003: Messukylän Toverit
* 2003–2004: Tarmo-Volley
* 2004–2008: Vanajan RC
* 2011–2012: LP Kangasala

Lähteet
-------

1. ↑  Oivanen ja Havunen helmikuun lentispelaajat *Iltasanomat.fi*.  3.3.2008.  Arkistoitu 10.6.2015. Viitattu 14.11.2013.
2. ↑  Naisten A-maaottelutilasto (pdf)  6.4.2020. Suomen Lentopalloliitto. Viitattu 29.4.2020.
**Adam John Morrison** (s. 19. heinäkuuta 1984 Glendive, Montana) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän lopetti uransa vuoden 2012 jälkeen.

Morrison on kaksinkertainen NBA-mestari.

Ura
---

Morrison oli yliopistourallaan Gonzagan yliopiston joukkueessa yksi maan parhaista yliopistopelaajista. Charlotte Bobcats varasi hänet kolmantena pelaajana vuoden 2006 NBA:n varaustilaisuudessa.

Morrisonin menestys yliopistokentillä ei kuitenkaan jatkunut ammattilaisympyröissä, ja NBA-uransa aikana hän toimi pääasiassa rotaatiopelaajana. Morrison voitti Los Angeles Lakersissa viettämänsä kahden kauden aikana molempina kausina NBA:n mestaruuden, mutta pelasi yhteensä vain 39 runkosarjaottelussa ja kahdessa pudotuspeliottelussa. 

NBA-uransa jälkeen Morrison pelasi lyhyen ajan sekä Serbian suurseurassa Crvena zvezdassa sekä turkkilaisessa Beşiktaşissa. Hän yritti syksyllä 2012 paluuta NBA-kentille tuloksetta, jonka jälkeen Morrison päätti lopettaa ammattilaisuransa.

Peliuransa jälkeen Morrison on toiminut Gonzagan yliopistojoukkueen valmennuksessa, samalla suorittaen loppuun aiemmin kesken jääneitä opintojaan.

Muuta
-----

Morrisonilla diagnosoitiin 13-vuotiaana ykköstyypin diabetes.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Adam Morrison NBA Stats *basketball-reference.com*. Basketball Reference.  Arkistoitu 16.4.2009. Viitattu 19.2.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Dauster, Rob: Adam Morrison at peace with the way his career ended, his role on Gonzaga’s staff *NBC Sports*.  22.9.2013. Viitattu 19.2.2015. (englanniksi)
**Adam Okruašvili** (georg. ადამ ოქრუაშვილი, s. 1. tammikuuta 1989 Tbilisi) on georgialainen judoka.

Okruašvili voitti joukkuekilpailussa maailmanmestaruuden Rio de Janeirossa 2013 sekä sai MM-pronssia Tšeljabinskissa 2014 ja Astanassa 2015. Hän saavutti yli 100 kg:n painoluokassa MM-pronssia Astanassa 2015 sekä sijoittui samassa sarjassa viidenneksi Rio de Janeirossa 2013 ja seitsemänneksi Budapestissa 2017. Lontoon 2012 ja Rio de Janeiron 2016 olympialaisissa hän karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen.

Okruašvili voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa yli 100 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa israelilaisen Or Sassonin. Joukkuekilpailussa hän sai hopeaa. Hän on saavuttanut EM-kilpailuissa samassa painoluokassa hopeaa Budapestissa 2013, Montpellier’ssa 2014 ja Varsovassa 2017 sekä sijoittunut viidenneksi Tšeljabinskissa 2012 ja seitsemänneksi Tbilisissä 2009. Hän voitti joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden 2012, 2013, 2014, 2016 ja 2017 sekä sai EM-pronssia Belgradissa 2006. Avoimen luokan EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia Novi Sadissa 2006.

Okruašvili saavutti kadettien (alle 17-v.) EM-hopeaa yli 90 kg:n painoluokassa 2004 sekä alle 20-vuotiaiden EM-pronssia yli 100 kg:n sarjassa 2005. Hän sai Bangkokin universiadeissa 2007 pronssia avoimessa luokassa.

Okruašvili on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kuusi turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on viisi turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Georgian-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Adam Okruashvili *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.12.2012. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Adam Okruashvili - Judoka *judoinside.com*. Viitattu 26.10.2017. (englanniksi)
**Mala Rajya Laxmi Shah** (s. 23. elokuuta 1950 Kathmandu, Nepal) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Lok Sabhan jäsenenä vuodesta 2012. Shah kuuluu syntyperältään nepalilaiseen ruhtinassukuun, mutta hän avioitui Tehri Garhwalin ruhtinaskunnan perillisen kanssa. Hän edustaa Intian kansanpuoluetta (BJP) ja on ensimmäinen Uttarakhandin osavaltiosta Lok Sabhaan äänestetty nainen.

Shah valittiin Lok Sabhaan ensimmäisen kerran vuonna 2012 Tehrin vaalipiiristä, joka vapautui edustaja Vijay Bahugunan erottua tehtävästään ja siirtyessään Uttarakhandin pääministeriksi. Bahugunan poika Saket Bahuguna yritti voittaa isältään vapautunutta paikkaa, mutta hävisi Shahille. Shah voitti hänet 25 000 äänen erolla. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Saket Bahuguna oli jälleen kongressipuolueen ehdokas Tehrin vaalipiiristä. Shah voitti Bahugunan toisen kerran 192 000 äänen erolla. BJP voitti kaikki Uttarakhandin vaalipiirin paikat Lok Sabhaan. Seuraavissa vuoden 2019 vaaleissa kongressipuolue asetti vastaehdokkaaksi Uttarakhandin yksikkönsä päällikön Pritam Singhin, joka hävisi melkein 300 000 äänen erolla.

Shah lukeutuu Intian rikkaimpiin poliitikkoihin. Hänen omaisuutensa arvo oli yli 180 crorea vuonna 2019. Ruhtinassuvun omistuksessa oli myös yhdeksän autoa ja useita kartano- sekä palatsirakennuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Seventeenth Lok Sabha: Members Bioprofile: Shah, Smt. Mala Rajya Laxmi *164.100.47.194*. Viitattu 9.10.2020.
2. ↑  Joshi, Deep: Lok Sabha Elections 2019: BJP fields sitting MP Mala Rajya Laxmi Shah from Tehri Garhwal seat *Hindustan Times*.  22.3.2019. Viitattu 9.10.2020.
3. ↑  Pranab's son Abhijit wins Jangipur bypoll, Cong loses Tehri LS seat to BJP *India Today*.  13.10.2012. Viitattu 9.10.2020.
4. ↑  Upadhyay, Kavita: BJP wins all five seats in Uttarakhand *The Hindu*.  16.5.2014. Viitattu 9.10.2020.
5. ↑  Royal family continues rule in Tehri, Mala Rajya Laxmi Shah wins by nearly 3 lakh votes *Times of India*.  24.5.2019. Viitattu 9.10.2020.
6. ↑  Richest politicians in the 16th Lok Sabha *India TV News*.  5.9.2014. Viitattu 9.10.2020.
7. ↑  Rajya Laxmi richest in fray with assets over Rs 180 crore *Times of India*.  26.3.2019. Viitattu 9.10.2020.
Perinteisiä kanavissa käytettyjä kapeita laivoja
**Britteinsaarten kanavaverkoston** mahdollistamat vesitiekuljetukset olivat merkittävässä roolissa Yhdistyneen kuningaskunnan 1700-luvulla alkaneessa teollisessa vallankumouksessa, jolloin tieverkosto oli vasta muovautumassa keskiaikaisista poluista. Ainoa keino kuljettaa raaka-aineita ja valmiita tuotteita suuremmissa määrin oli kuormahevosten kulkueet. Ei ollut sattumaa, että ensimmäisiä kanavien ehdottajia olivat Staffordshiren keramiikkavalmistajat. Yhdistynyt kuningaskunta oli ensimmäinen valtio, joka rakensi maanlaajuisen kanavaverkoston. Kiihkeimmillään kanavien rakentaminen oli 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa, jolloin syntyi käsite kanavamania.

Andertonin laivahissi
Kanavaverkosto laajeni aluksi nopeasti ja muodostui lähes täysin yhtenäisen kuljetusverkoston kattaen etelä-Englannin, Midlandin ja osia pohjois-Englannista ja Walesista. Kanavia tehtiin myös Skotlantiin, mutta ne eivät liittyneet Englannin kanaviin ja vain osin toisiinsakin. Poikkeuksena on Forthin–Clyden kanava ja siihen liittyneet kanavat, jotka yhdistivät Clydejoen ja Glasgown kaupungin. Kun rakennustekniikka kehittyi, vanhempia kanavia oikaistiin, rakennettiin vallituksia, kallioleikkauksia, tunneleita (esimerkiksi Harecastlen tunneli), kuljettavia kanavasiltoja, mekaanisia kanavasulkujen nostimia ja hissejä, jotka lyhensivät kanavia ja poistivat sulkuja ja sillä tavalla nopeuttivat matkoja. 

1500- ja 1600-luvuilla parannettiin kaikkiaan 29 joen kulkukelpoisuutta. Näiden joukossa Thamesin sulut ja Weyjoen reitti. 1700-luvulla teollinen vallankumous kiihdytti rakentamista. Nopeinta kasvu oli kapeissa kanavissa, jotka yhdistivät nousevia teollisuusalueita Staffordshiressä ja Birminghamissa ja liitti kanaverkostoon Yorkshiren ja Lancashiren ja ulottoi Lontooseen asti. 1800-luvulla syntyi muutamia suurkanavia, kuten Kaledonian kanava ja Manchesterin kanava. 1800-luvun jälkipuoliskolla kanavat siirtyivät suuremmissa määrin rautateiden omistukseen tai kilpailemaan niiden kanssa. Tämä johti siihen, että varsinkin kapeat kanavat, joiden laivat pystyivät kuljettamaan voin noin 30 tonnia, lopettivat toimintansa. 1900-luku toi kilpailuun mukaan autokuljetukset ja vain vahvimmat kanavat säilyivät toiseen maailmaan sotaan saakka. Sodan jälkeen kaikkien jäljellä olevien kanavien toiminta väheni nopeasti. 1960-luvulla jopa suurimpia ja eniten teollisuuskäytössä olleita kanavia käytettiin vain huviristeilyihin. 1970-luvulla vapaaehtoiset alkoivat kunnostaa kanavia ja työ on jatkunut 2000-luvulla.

Katso myös
----------

* kanavamania

Asiasta muualla
---------------

* Lontoon kanavamuseon sivu kanavien historiasta
* Canal and River säätiön sivu tuetuista kanavista
**Fighting Harada**, oikealta nimeltään **Masahiko Harada** (s. 5. huhtikuuta 1943 Tokiossa, Japanissa) on japanilainen entinen nyrkkeilijä, joka oli 1960-luvulla maailman huipulla kärpäs- ja kääpiösarjassa. Nykyään hän toimii Japanin nyrkkeilyliiton puheenjohtajana.

Harada aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana vuonna 1960. Hän voitti vuoteen 1962 saakka 25 ensimmäistä otteluaan, kunnes hävisi pisteillä Edmundo Esparzalle 14. kesäkuuta. Vielä samana vuonna hän kuitenkin voitti Little Rufen ja eteni 19-vuotiaana WBA-liiton kärpässarjan maailmanmestaruusotteluun thaimaalaista puolustavaa mestaria Pone Kingpetchiä vastaan. Hän tyrmäsi Kingpethin 11. erässä, mutta miesten oteltua seuraavan vuoden tammikuussa samasta mestaruudesta uudelleen, menetti Harada mestaruutensa takaisin Kingpetchille pistetappiolla. 

Kingpetchille kärsityn tappion jälkeen Harada siirtyi painoluokkaa ylemmäs, joka tuohon aikaan, kun käytössä oli vain kymmenen painoluokkaa, oli kääpiösarja. Matkalla kohti painoluokan maailman huippua Harada saavutti voittoja toisen perään, ainoa tappiollinen ottelu oli Jose Medeliä vastaan teknisellä tyrmäyksellä syyskuussa 1963. 18. toukokuuta vuonna 1965 Harada kohtasi WBA- ja WBC-liittojen tunnustamassa kääpiösarjan maailmanmestaruusottelussa puolustavan mestarin Eder Jofren. Harada voitti 15-eräisen kamppailun pistein 71–69, 72–70, 71–72. Hän puolusti mestaruuttaan Alan Rudkinia, Jofrea, Medeliä, jolle oli kärsinyt aiemmin tappion sekä Bernardo Caraballoa vastaan. 26. helmikuuta vuonna 1968 hän hävisi mestaruuden australialaiselle Lionel Roselle pistetappiolla.

Kärsittyään tappion Harada päätti jälleen siirtyä painoluokkaa ylemmäs, höyhensarjaan. Hän eteni WBC-liiton maailmanmestaruusotteluun hallitsevaa mestaria Johnny Famechonia vastaan 28. heinäkuuta 1969. Famenchon kuitenkin voitti 15-eräisen ottelun pisteillä. Miehet ottelivat uudelleen samasta tittelistä 6. tammikuuta vuonna 1970. Tällä kertaa Famencho tyrmäsi Haradan 14. erässä. Ottelun jälkeen Harada päätti ammattilaisuransa, jonka aikana oli saavuttanut 62 ottelussa 56 voittoa (22 tyrmäyksellä) ja kärsinyt seitsemän tappiota.

|  |  |
| --- | --- |
| **WBA liiton kärpässarjan maailmanmestari**10. lokakuuta 1962 - 12. tammikuuta 1963 | Seuraaja:**Pone Kingpetch** |

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Eder Jofre** | **WBA liiton kääpiösarjan maailmanmestari**18. toukokuuta 1965 - 27. helmikuuta 1968 | Seuraaja:**Lionel Rose** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Eder Jofre** | **WBC liiton kääpiösarjan maailmanmestari**18. toukokuuta 1965 - 27. helmikuuta 1968 | Seuraaja:**Lionel Rose** |

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa
* IBHOF / Masahiko "Fighting" Harada (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |