recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Väinö Antti Kähärä** (23. marraskuuta 1905 Säkkijärvi, Suomen suuriruhtinaskunta – 8. tammikuuta 1972 Long Island, New York, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen harmonikansoittaja ja kansanmuusikko. Häntä pidetään Säkkijärven polkan "isänä".

Elämä
-----

Väinö Kähärä syntyi Säkkijärvellä. Nuorena miehenä hän sai sukulaisiltaan Yhdysvalloista lahjaksi harmonikan ja hänen sanotaan kehittyneen hyväksi soittajaksi. Kähärä soitti kotiseutunsa kansansävelmiä ja hänen kerrotaan yhdistäneen kolme polkkaa yhdeksi kokonaisuudeksi, joka nykyisin tunnetaan Säkkijärven polkkana.

Kähärä muutti ensimmäisen kerran Yhdysvaltoihin 1927. New Yorkissa hän tapasi amerikansuomalaisen pianohanuristin Willy Larsenin, jolta hän haki lisäopetusta. Kähärä opetti puolestaan Larsenille viimeisimpiä suomalaisia tanssikappaleita, joita Larsen edelleen levytti New Yorkissa. Näiden levyjen myötä kappaleet palasivat ajan myötä Suomeen ja siirtyivät takaisin suomalaisten soittajien, esimerkiksi Viljo Vesterisen, ohjelmistoon. 1930-luvulla Kähärä soitti New Yorkissa muun muassa Leo Hillin harmonikkatriossa yhdessä Hillin ja Vilho Kaartisen kanssa.

Väinö Kähärä palasi Suomeen ja oleskeli synnyinmaassaan vuodet 1934–1946. Hän asui muun muassa Nokialla. Kähärä sävelsi joitakin eritoten Karjalaan liittyviä lauluja, joista pari julkaistiinkin. *Karjalan perintö* -nimisen laulun levytti Lauri Frestadius (salanimellä Lasse Huurre) Harry Bergströmin sovittamana 1961.

Sotien jälkeen Kähärä muutti takaisin Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi esiintymisiä yksin ja eri orkestereiden kanssa amerikansuomalaisten juhlatilaisuuksissa ja "haaleilla" New Yorkin alueella. Viimeiset vuotensa hän asui Long Islandilla.

Perhe
-----

Kähärä oli avioliitossa Impi (o.s.) Pursiaisen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Toivo Tamminen: Säkkijärven polkka. Tarina siitä, miten polkka tuli Amerikan kautta Suomeen.  *Hanuri-lehti*, 1993, 21. vsk, nro 3, s. 16-19.  Suomen harmonikkaliitto ry.
2. ↑  Karjalan perintö (Hakutulos äänitearkiston tietokannasta) *Suomen Äänitearkisto/*. Viitattu 19. maaliskuuta 2008. [vanhentunut linkki]
**Marjorie Boulton** (7. toukokuuta 1924 – 30. elokuuta 2017) oli brittiläinen kirjailija ja runoilija, joka kirjoitti sekä englanniksi että esperantoksi. Hän kirjoitti lyhyitä näytelmiä ja novelleja, sekä esperanton perustajan L. L. Zamenhofin elämäkerran.

Boulton opiskeli englantia Oxfordin yliopistossa ja valmistui vuonna 1944. Hän opetteli esperantoa vuonna 1949 tuolle ajalle tyypillisistä syistä: uskoen sen edistävän ihmiskunnan keskinäistä ymmärrystä ja maailmanrauhaa. Hän toimi opettajana ja rehtorina, kirjoitti oppikirjoja ja palasi Oxfordiin jatko-opiskelijaksi vuonna 1971. Väiteltyään hän jäi täysipäiväiseksi kirjailijaksi ja tutkijaksi. Hän opetti esperantoa 1970-luvulta aina 1990-luvulle. Ensimmäinen runokokoelma ilmestyi 1955. Kaikkiaan hän julkaisi yli 20 teosta. Boulton oli ehdokkaana ehdolla kirjallisuuden Nobel-palkinnon saajaksi vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Marjorie Boulton *Johnson & Alcock Ltd*. Viitattu 22.4.2019.
3. ↑  Tim Owen: Marjorie Boulton obituary *The Guardian*.  2017. Viitattu 22.4.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Niklaus "Nick" Schmid** (s. 2. kesäkuuta 2004 Frankfurt am Main) paremmin tunnettu nimellä Swiss001 on saksalais-sveitsiläinen tubettaja. Hänen tuotantonsa keskittyy ilmailuun sekä lentosimulaattoreihin. Schmidin YouTube-kanavalla on yli 700 000 tilaajaa.

Ura
---

Schmid loi YouTube-kanavan 4. marraskuuta 2016. Uransa hän aloitti postaamalla ensimmäisen videon vuoden 2017 syyskuussa. Siitä lähtien Schmid on luonut uraansa pitkäjänteisesti. Alussa hän teki arvosteluvideoita lentosimulaattoreista. Ajoittain Schmid teki myös musiikkia ja meemejä. Nykyään hän lentää erilaisissa tilanteissa ja lentokentillä esitellen monenlaisia lentokoneita pääasiassa X-Plane 11 ja Microsoft Flight Simulator 2020 lentosimulaattoreilla.

> »So yeah guys! Thank you so much for watching today's video, and I'll see you guys tomorrow, as always, good night!»   
> (Swiss001 outro)
> 
>

Yksityiselämä
-------------

Schmid asuu Neu- isenberg kaupungissa, Saksassa. Hän opiskelee yksityislentäjäksi Motorflugschule in Egelsbach Airport koulussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Swiss001 *open.spotify.com*.
2. ↑  Swiss001 YouTube kanava *youtube.com*.
3. ↑  Swiss001 *world-aviation.fandom.com*.
4. ↑  Swiss001 Q&A *youtube.com*.
**Sylvia Louise Engdahl** (s. 1933 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kirjailija.

Engdahl oli vakuuttunut siitä, että avaruusmatkailu oli tarpeellista ihmiskunnan säilymisen kannalta, joten hän päätti ryhtyä kirjoittamaan avaruuskirjoja nuorille. *Lumotar* ilmestyi vuonna 1970, mutta sen uusittu laitos julkaistiin 2001. Sen uutta tulemista auttoi vuonna 1990 saatu Phoenix-palkinto. Kyseinen palkinto myönnetään 20 vuotta aiemmin julkaistulle erinomaiselle teokselle, joka ei julkaisuajankohtanaan ole saanut palkintoa.

Engdahl ei painota kirjassaan tekniikkaa, vaan teos on luonteeltaan pohdiskeleva satu. Kirjailija hyödyntää perusasetelmassaan lohikäärmeen surmaamiseen liittyviä taruja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Niklas Bengtsson: *Ulkomaista lasten ja nuorten scifiä*. BTJ Kirjastopalvelu, 2006.

Aiheesta muualla
----------------

* Vesa Sisättö: Keskiaikaisella planeetalla[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 4.2.2004.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kaukopalvelu on kirjastojen välistä aineiston lainausta. Mikään kirjasto ei pysty pitämään kokoelmissaan kaikkea aineistoa, joka on olisi hyödyllistä sen asiakkaille. Kaukopalvelun avulla eri kirjastojen kokoelmat muodostavat yhtenäisen tietovarannon, joka on kaikkien tarvitsijoiden käytössä.

Kaukopalvelussa aineiston tilaa kirjastosta toinen kirjasto tai tietopalveluyksikkö, joka antaa sen asiakkaan käyttöön. Kaukopalvelu on kaukolainausta tai jäljennepalvelua, jossa aineiston omistava kirjasto lähettää tilaavalle kirjastolle valo- tai digitaalisen kopion esim. tieteellisestä artikkelista. Molemmissa tapauksissa aineiston tarvitsija voi asioida paikallisen kirjastonsa kanssa, joka huolehtii aineiston paikantamisesta ja tilaamisesta. Lähettävä kirjasto voi periä maksuja tilaavalta kirjastolta, ja tilaava kirjasto puolestaan asiakkaalta.

Kaukopalvelutoiminta on Suomessa viime vuosina vähentynyt. Vuonna 2010 Suomen tieteelliset kirjastot lähettivät noin 55 000 kaukolainaa ja 27 000 jäljennettä; 1980-luvulla vuosittaisten toimitusten määrä lähenteli 300 000:ta. Tämä ei kuitenkaan ole kansainvälinen trendi.

Kirjasto- ja institutionaalinen yhteistyö on asianmukainen tapa vastata haasteiden ratkaisemiseen oikeudellisella ja eettisellä tavalla tarjoamalla luonnollinen yhdistelmä ICT-tuotteisiin: laitteisiin, sovelluksiin, sosiaalisiin verkostoihin, muotoihin ja tukiin jne. Joihin se syvästi hyödyntää sen yhteisön tuen henki, jolle se on velkaa.

Varastokirjaston toiminta perustuu kokonaan kaukopalveluun.

Lähteet
-------

1. ↑  Tieteellisten kirjastojen yhteistilasto (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Muhonen, Ari: Kuka pelastaisi kaukopalvelun. Tietolinja 2006:2, ISSN 1239-9132
3. ↑  Beaubien, A. K.: ARL White Paper on Interlibrary Loan (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  César Saavedra-Alamillas, Josmel Pacheco-Mendoza, Héctor Eduardo García-Meléndez, Amado Vilchis López, Humberto Martínez-Camacho, Erik Miguel Ortiz-Díaz: Document delivering services: a strategy to support research in Mexican universities in the pandemic by COVID-19.  *Digital Library Perspectives*, 26.10.2020, nro 4, s. 337–349. doi:10.1108/DLP-05-2020-0031. ISSN 2059-5816. Artikkelin verkkoversio.  en

Aiheesta muualla
----------------

* Kaukopalvelun käsikirja (Arkistoitu – Internet Archive)
Nanga Parbat

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
vuorenhuippu (en)View and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Pakistan |
| Vuoristo | 
Himalaja |
| Korkeus merenpinnasta | 
8 125 m |
| Prominenssi | 
4 608 mView and modify data on Wikidata  |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
Hermann Buhl 3. heinäkuuta 1953 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
35° 14′ 21″ P, 74° 35′ 24″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Nanga Parbat** (urduksi ‏نانگا پربت‎, *Nāngā Parbat*, tunnetaan myös nimillä **Nangaparbat Peak** ja  **Diamir**) on maailman yhdeksänneksi korkein vuori. Nanga Parbat tarkoittaa "alastonta vuorta". Nanga tarkoittaa alastonta sekä urdun että hindin kielellä, ja parbat tarkoittaa vuorta hindin kielellä. Šerpat, Himalajan seudun alkuperäisasukkaat, kutsuvat Nanga Parbatia "ihmissyöjäksi" tai "paholaisen vuoreksi".

Vuoren huippu on 8126 m merenpinnan yläpuolella. Sen pohjoissivu putoaa 7000 metriä Indus-jokeen kun taas etelärinne kohoaa 4600 m viereisestä laaksosta.

Nanga Parbatin huipun saavutti ensimmäisenä 3. heinäkuuta 1953 Hermann Buhl saksalais-itävaltalaisesta retkikunnasta. Tätä ennen oli jo 31 ihmistä saanut surmansa yrittäessään vuoren valloitusta.

Katso myös
----------

* Luettelo maailman korkeimmista vuorista
* Luettelo suurimmista prominensseista

Lähteet
-------

1. 1 2  Nanga Parbat Encyclopedia Britannica. Viitattu 20.6.2014.

  

Lähestyminen Nanga Parbatin perusleirille

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nanga Parbat**.
**Kaunislehdon talomuseo** on Hyrynsalmen kunnan ylläpitämä museo. Kaunislehdon alkuperäisiä rakennuksia ovat päärakennus ja sauna. Muut museoalueen rakennukset on koottu eri puolilta kuntaa ja ne on pystytetty rakennusten alkuperäisille paikoille. Näin ollen asemakaava on pysynyt samana, jolloin se muistuttaa tyypillistä 1900-luvun alun hyrynsalmelaista taloa pihapiireineen.  Rakennusten lisäksi alueella on kaksi rautahyttiä, tervahauta ja veneitä.

Hyrynsalmi ja siellä virtaava Emäjoki on toiminut ennen Kainuun helmenkalastuksen keskuksena. Jokihelmisimpukkaa on pyydetty Kainuussa keskiajalta lähtien. Pyyntitaito saapui Kainuuseen ja Hyrynsalmelle Vienan Karjalasta saapuneiden laukkukauppiaiden mukana. Kaunislehdosta löytyykin Suomen kattavin helmenpyyntivälineistö.

Kaunislehto sijaitsee vanhalla kaskialueella, johon on myöhemmin kasvanut kaunis lehtometsä. Siksipä maisemaa ja myöhemmin rakennettua torppaa ruvettiin kutsumaan Kaunislehdoksi.

Kaunislehdon talomuseo valittiin Itä-Suomen paikallismuseoksi vuonna 2023. Valinnan teki museologian emeritusprofessori Janne Vilkuna.

Museoalueen rakennukset
-----------------------

1. Päärakennus, alkuperäisellä paikalla

2. Sauna, alkuperäisellä paikalla

3. Paja, siirretty Tapaninkylästä, pystytys 1970 

4. Kruununtorpparin savupirtti 

5. Piimäaitta 

6. Vaateaitta 

7. Jyväaitta, pystytys 1970

8. Ruoka-aitta 

9. Riihi, pystytys 1971-72

10. Riihilato, pystytys 1979 ja katto päälle 1980

11. Masiinahuone, pystytys 1981 ja katto päälle 1982

12. Lammasnavetta 

13. Navettakota 

14. Navetta ja lato, navetta pystytetty 1970

15. Käymälä 

16. Talli, pystytys 1971-72

17. Hollitalli, pystytys 1977

18. Kamarirakennus, kamarin kehikko pystytetty 1978

19. Heinälato

20. Rautahytti

21. Tervahauta

Valokuvia
---------

* Orastava syksy Kaunislehdossa 2020. Orastava syksy Kaunislehdossa 2020.
* Etualalla Navettakota Etualalla Navettakota
* Kaunislehdon masiinahuone Kaunislehdon masiinahuone
* Syksyn 2020 ensilumet Syksyn 2020 ensilumet

Aiheesta muualla
----------------

* Kaunislehto Facebookissa
* Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY
* Suomussalmen kotiseutumuseo Kainuun museoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaunislehdon talomuseo** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  
Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita *kainuunpaikallismuseot.wordpress.com*.
3. ↑
4. ↑  Hyrynsalmen kunta, Talomuseo Kaunislehto *hyrynsalmi.fi*.
5. ↑  Kainuun Museo, maakunta-amanuenssin arkisto


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kaunislehdon talomuseo (Q29974165)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | ulkomuseo, paikallismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Hyrynsalmi, Kainuun maakunta |
|  |
| katuosoite | Vanhatie 89, 89400 Hyrynsalmi |
|  |
| koordinaatit | 64°37′26″N 28°22′30″E﻿ / ﻿64.623867°N 28.374873°E﻿ / 64.623867; 28.374873 |
|  |
|  |

 |
Paolo Soprani.
**Paolo Soprani** (20. lokakuuta 1844 Recanati, Maccerata – 20. helmikuuta 1918 Castelfidardo, Italia) oli italialainen harmonikanvalmistaja, joka nosti harmonikkojen valmistuksen Italiassa ja eritoten Castelfidardossa merkittäväksi liiketoiminnaksi.

Tausta
------

Itävaltalainen pyhiinvaeltaja oli yöpynyt Antonio ja Lucia Sopranin talossa Castelfidardon lähistöllä matkallaan Loretoon. Hänellä oli ollut mukanaan Cyrill Demianin valmistama *Akkordion* ja hän soitti sitä perheelle. Jollain tavalla nuori Paolo-poika oppi soittimen salaisuudet. Eräiden tarinoiden mukaan pyhiinvaeltaja lahjoitti soittimen hänelle kiitokseksi vieraanvaraisuudesta, toinen tarina kertoo Paolon ostaneen soittimen. Kolmas tarina kertoo Paolon nousseen yöllä ylös ja opiskelleen soittimen rakenteen muilta salaa.

Ura
---

Paolo Sopranin valmistama pianoharmonikka (Petosa Accordions -yhtiön kokoelmat, Seattle, Washington)
Paolo Soprani avasi veljiensä avustuksella pienen harmonikkatyöpajan kotonaan 1864 ja muutaman vuoden päästä hän muutti isompaan taloon ja palkkasi jopa työntekijöitä. Ensimmäiset *armoniche*t myytiin lähikaupunkien markkinoilla ja toreilla. Paolo kiersi esittelemässä harmonikkojaan ja hän kehittyi myös hyväksi soittajaksi. Vuonna 1872 hän muutti Castelfidardon keskustaan ja avasi harmonikkatehtaan Piazza Garibaldilla. Hänen soittimistaan tuli menestys maaseudulla, joissa talonpojat pitivät tanssilauluista. Suosio kasvoi ja hänen soittimiaan alettiin myydä muun muassa Ranskassa. Vuosisadan lopulla harmonikkoja alettiin viedä Yhdysvaltoihin italialaisten siirtolaisten myötä.

Yritys kasvoi ja Paolo avasi uuden 400 työntekijän tehtaan Castelfidardoon Luigi- ja Achille-poikiensa kanssa. Vuonna 1900 yritys sai paljon huomiota Pariisin maailmannäyttelyssä. Paolosta tuli Brysselin ja Pariisin keksijäakatemioiden jäsen ja hän tapasi jopa Ranskan presidentin. Paolo Soprani työskenteli 70-vuotiaaksi asti, ennen kuin hänen poikansa jatkoivat yrityksen johdossa. Hän kuoli kotonaan 73-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑  McCann's of Milton Keynes,UK - Paolo Soprani MyFamily.com Inc.. Viitattu 26. maaliskuuta 2008. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Story *www.paolosoprani.com*. Paolo Soprani accordions.  Arkistoitu 5.3.2008. Viitattu 26. maaliskuuta 2008. (englanniksi)
3. ↑  Beniamino Bugiolacchi: Castelfidardo: international centre of Accordion production in Italy *www.accordions.com*. Viitattu 23. maaliskuuta 2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paolo Soprani**.
* Paolo Soprani accordions -sivusto
* Sopranin kuva ja tarina Castelfidardon kunnan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Kansalaisfoorumin logo
**Kansalaisfoorumi** on yksi Suomen kahdestatoista vapaata sivistystyötä harjoittavasta valtakunnallisesta sivistysjärjestöstä. Kansalaisfoorumi toimii sivistysliittona ja opintokeskuksena, ja toimintaa säätelee laki vapaasta sivistystyöstä.

Kansalaisfoorumin jäsenjärjestöjä ovat Kanteleliitto, Suomen Kansanmusiikkiliitto, Suomen Nuorisoseurat, Suomen Nuorisosirkusliitto, Suomen Puhallinorkesteriliitto, Suomen Harrastajateatteriliitto, Kansalaisareena, Suomen Kuvataidejärjestöjen liitto ja Moniheli. 

Kansalaisfoorumin toiminta keskittyy yhteisölliseen ja kulttuuriseen sivistystyöhön. Se opintotoiminnan tavoitteina on luoda edellytyksiä henkiselle kasvulle, elämän hallinnalle, elinikäiselle oppimiselle sekä kansalaisyhteiskunnan aktiivisena jäsenenä toimimiselle. Opintokeskuksen järjestämistä kursseista lähes 90 prosenttia ja opintokerhotoiminnasta lähes 70 prosenttia on eri taidealojen (tanssi, teatteri ja musiikki) ja taiteiden välistä toimintaa.

Kansalaisfoorumilla on 15 päätoimista työntekijää. Keskustoimisto sijaitsee Helsingissä ja aluetoimistot kahdella paikkakunnalla, Tampereella ja Oulussa. Kansalaisfoorumi valitsi pitkäaikaisen pääsihteerin Aaro Harjun jälkeen uudeksi pääsihteeriksi 1.2.2019 alkaen Anneliina Wevelsiepin. Kansalaisfoorumin hallituksen puheenjohtajana on vuodesta 2007 toiminut Juha Suoranta.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kansalaisfoorumi.fi

### Kansalaisfoorumin koulutusaineistoa Wikiopistossa

* Järjestöosaamista edistämään opintokerhomuotoisesti
* Innostu ja innosta sosiaalisessa mediassa
* Vertaisoppiminen opintokerhossa
* Ryhmädynamiikan kurssi
* Jaetulla johtajuudella kohti itseohjautuvaa yhdistystoimintaa
**Rahonavis** oli lintumainen, dromaeosaureihin kuulunut teropodisuku. Se oli lihansyöjä ja mahdollisesti lentokykyinen. *Rahonavis* eli 71–66 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella Maastricht-vaiheella. *Rahonaviksen* fossiileja on löydetty Madagaskarilta.

Nimi
----

*Rahonavis* tarkoittaa "uhkaa pilvilinnusta". Nimi on yhdistelmä malagassin kielen sanasta "rahona", joka voi tarkoittaa pilveä tai uhkaa, mutta tässä tapauksessa pilveä ja uhkaa ja latinan kielen sanasta "avis", joka tarkoittaa lintua. Lajiepiteetti *ostromi* on annettu John Ostromin kunniaksi, joka laittoi uutta eloa Thomas Henry Huxleyn paljon parjattuun teoriaan siitä, että linnut kehittyivät dinosauruksista.

*Rahonavikselle* annettiin alun perin nimeksi *Rahona*, mutta kesti vain 21 päivää, kunnes nimeäjät tajusivat, että nimi oli jo annettu eräälle koiperhoselle vuonna 1975. Kuitenkin, yhdistämällä ovelasti sanan "Rahona" (malagassiksi uhka) ja sanan "avis" (latinaksi lintu), he löysivät tien nimeämiskysymyksen ympäri ja onnistuivat täydellisesti kuvaamaan nimessä dinosauruksen molemmat ominaisuudet: sen kyvyn lentää ja oletetusti sitkeät saalistustavat, melko vaatimattomasta koosta huolimatta.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*Rahonaviksen* pituus oli 70 senttimetriä ja paino yksi kilogramma. Sillä oli sekä dinosauruksen että linnun piirteitä. Vaikka *Rahonaviksen* on joskus kuviteltu olleen lintu, on mahdollista, että se oli enemmän dromaeosaurin kaltainen. Jotkut pitävät *Rahonavista* lentokykyisenä, todisteena pitkistä eturaajoista ja nivelsiteiden kiinnityskohdista olkapäähän, mikä todistaa *Rahonaviksen* omanneen välttämättömiä siiven liikeasteita lentämistä varten.

Fossiilit
---------

*Rahonavis ostromista* löydetyt luut.
*Rahonaviksen* fossiilit löydettiin luoteis-Madagaskarissa vuonna 1995. Löydettyihin fossiileihin lukeutuu yksi osittainen luuranko. Luurangossa oli säilynyt osia siivestä ja olkaluista. Luuranko löydettiin pieneltä, paljolti tiheän ruohoston peittämältä alueelta, jonka tuli paljasti mäenrinteestä. Samalla paljastui titanosaurin fossiileja, joiden joukossa oli myös *Rahonaviksen* luuranko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rahonavis *Prehistoric Wildlife*. Viitattu 21.7.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  RAHONAVIS *DinoChecker*.  29.4.2012. Viitattu 21.7.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131167
* Wikispecies: Rahonavis
* Fossilworks: 64132
* GBIF: 3238980
* IRMNG: 1198883

 |

 |
**Cornetto** on italialainen jäätelönvalmistaja, joka valmistaa pääasiassa jäätelötuutteja. Sen omistaa brittiläinen jäätelöbrändi Wall's, joka taas on brittiläis-hollantilaisen Unileverin omistuksessa. Cornetto on yksi Unileverin suurimmista jäätelöbrändeistä.

Historia
--------

Ensimmäinen Cornetto-jäätelö valmistettiin Napolin maakunnassa vuonna 1959 jäätelövalmistaja Spican tekemänä.
Cornetto oli ensimmäinen jäätelötuutti, jonka vohvelikartio eristettiin sisäpuolelta suklaalla, öljyllä ja sokerilla. Näin jäätelö ei vuotanut valmistusprosessin aikana. Spica rekisteröi nimen Cornetto vuonna 1960. Vuonna 1964 roomalainen Algida-yritys osti Cornetton. Algidan insinöörien ansiosta jäätelöä valmistettiin suurissa määrissä ja puoliteollisesti. Cornetton myynti kasvoi kuitenkin radikaalisti vasta 1976, kun Unilever osti sen ja aloitti massamarkkinointikampanjan koko Euroopassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Cornetto *Unilever*.  Arkistoitu 11.9.2021. Viitattu 12.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Happy 60th Birthday ‘Cornetto’ *All About Italy*.  1.2.2019. Viitattu 12.9.2021. (englanniksi)
3. ↑  Cornetto Ice Cream *Ice cream park*. Viitattu 12.9.2021. (englanniksi)
**Harzhornin taistelu** käytiin muinaisessa Germaniassa Rooman valtakunnan, roomalaisten palkkasotureiden ja germaaninen välillä vuonna 235 jaa. Taistelu on saanut nimensä läheisen Harzhornin kukkulan mukaan. Roomalaisia, 9000 hengen suuruisia joukkoja johti Maximinus Thrax. Taistelukenttä löydettiin vuonna 2008, ja se on arkeologien mielenkiinnon kohteena. Taistelun ajankohta on saatu selville taistelupaikalta löydettyjen kolikoiden mukaan, jotka ovat Severus Alexanterin ja Maximinus Thraxin hallintokausilta.

Tutkijoiden hypoteesi on, että roomalaiset olivat palaamassa pohjois-Saksasta talvileiriinsä, kun he joutuivat germaanien yllättämiksi. Roomalaisten onnistui voittaa taistelu raskaan kenttäaseistuksen, Clhreoballistojen, avulla sekä miesylivoimallaan.

Taistelukentän löytyminen
-------------------------

Taistelukenttä löytyi vuonna 2000, kun kaksi harrastaja-arkeologia tutki aluetta metallinpaljastimella. Harrastaja-arkeologit olivat etsimässä paikalta keskiaikaista linnoitusta, kun he löysivät roomalaisen Hippo-sandaalin. Löytäjät ilmoittivat löydöksestään paikallisille arkeologeille. 

Taistelukenttä sijaitsee Harzin kukkulaketjun itäisessä päässä. Pohjois-eteläsuunnassa sen voi ylittää ainoastaan kapeaa solaa pitkin. Kohdassa sijaitsi muinainen kauppareitti ja nykyään Bundesautobahn 7. Taistelusta kertovista muinaisjäänteitä ei ole löydetty itse solasta vaan Harzin kukkuloilta, jotka sijaitsevat suoraan länteen kyseisestä kohdasta. Solan pohjoispuolella sijaitsevat jyrkänteet ovat mahdottomia kiivetä, mikä muodostaa paikasta ihanteellisen väijytykseen.

Lähteet
-------

* Tieteen kuvalehti 16/2018 sivu 23
Oikeusjärjestys voidaan jaotella **aineelliseen oikeuteen** ja **menettelylliseen oikeuteen**. Aineellinen oikeus koskee sitä, miten jokin asia on ratkaistavissa, kun taas menettelyllinen oikeus säätelee sitä, mitä menettelyjä on käytettävä asian ratkaisussa. Aineellisoikeudelliset normit määrittävät välittömästi asianosaisten oikeudet ja velvollisuudet, erotuksena heidän oikeusasemaansa vain välillisesti vaikuttavista menettelyllisistä oikeusnormeista.

Aineellinen oikeus
------------------

Aineellinen oikeus eli materiaalinen oikeus käsittää ne oikeusnormit, jotka määrittelevät luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden oikeudet ja velvollisuudet. Niillä säädellään käyttäytymistä erilaisissa tilanteissa, eli sitä mikä on sallittua ja kiellettyä. Näihin normeihin on usein yhdistetty erilaisia reaktionormeja, jotka sisältävät sanktioita ja pakotteita. Sanktioiden tehtävä on tehostaa normia ja varmistaa, että sitä noudatetaan.

Menettelyllinen oikeus
----------------------

Menettelyllinen oikeus sisältää erilaisia menettelytapoja ja viranomaistoimintaa säätelevää normimateriaalia, jonka avulla sovelletaan ja toteutetaan aineellista oikeutta. Menettelyllinen oikeus siis määrittelee, miten aineellisoikeudellisten sääntöjen ja periaatteiden toteutuminen tapahtuu. Menettelylliset oikeusnormit muodostavat prosessioikeuden.

Aineellinen laki ja muodollinen laki
------------------------------------

Valtiosääntöoikeudessa aineellinen oikeus on synonyymi ilmaukselle aineellinen laki, jonka vastakohtana on muodollinen laki. Muodollinen laki määritellään oikeussäännösten asettamiseen liittyvillä tunnusmerkeillä, kun taas aineellinen laki määritellään säännösten sisältöä koskevilla tunnusmerkeillä. Muodollisia lakeja ovat sisällöstään riippumatta lait, jotka on säädetty ja julkaistu voimassa olevan lainsäädännön säätämässä järjestyksessä. Aineelliset lait ovat lakeja, jotka sisältävät eri oikeussubjektien välisiä suhteita säänteleviä säännöksiä eli oikeuslauseita.

Aineellisen ja mudollisen lain erottelun kehitteli saksalainen valtio-oikeuden myöhäisperustuslaillinen koulukunta 1800-luvulla, ja se koski alunperin valtiosäännön tulkintaa. Myöhäisperustuslaillisen koulukunnan mukaan aineelliset lait oli annettava muodollisella lailla tai muodollisen lain sisältämän nimenomaisen valtuutuksen nojalla, kun taas muita kuin oikeuslauseita sisältäviä säännöksiä valtion toimeenpanokoneisto saattoi antaa ilman lainsäätäjän myötävaikutusta. Aineellisen ja muodollisen lain erotteluun on tukeuduttu myös Suomen valtiosääntöoikeudellisessa doktriinissa.

Lähteet
-------

* Lindroos-Hovinheimo, Susanna: *Oikeuden rajoilla*. Helsinki: Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2014.
* Mattila, Heikki E.S. (päätoim.): *Encyclopædia Iuridica Fennica VII: Oikeuden yleistieteet*. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1999.

### Viitteet

1. 1 2 3  Lindroos-Hovinheimo 2014, s. 24
2. 1 2  Mattila (päätoim.) 1999, palsta 5
3. ↑  Mattila (päätoim.) 1999, palstat 5-6

Aiheesta muualla
----------------

* Oikeustiede:aineellinen oikeus - Tieteen termipankki
**Malin Matsintytär** (tunnettu myös pilkkanimellä *Rumpare-Malin*; n. 1610 Pohjanmaa – 5. elokuuta 1676 Tukholma) oli 1600-luvulla elänyt ruotsalainen nainen, joka poltettiin roviolla noituudesta epäiltynä vuonna 1676.

Malin syntyi Pohjanmaalla tuolloin Ruotsiin kuuluneessa Suomessa noin vuonna 1610. Parikymppisenä hän muutti Tukholmaan, jossa hän työskenteli piikana, kätilönä ja saunottajana. Hän meni vuonna 1638 naimisiin Erik Nilsinpojan kanssa. He saivat 15 lasta, joista kaksi, Annika ja Maria, selvisivät hengissä aikuisikään. Vuonna 1668 Erik tuomittiin eläimeen sekaantumisesta kuolemaan. Malin meni pian uusiin naimisiin Anders Arendtinpojan kanssa.

Vuonna 1675 noitavainot levisivät Tukholmaan. Myös Malin Matsintytärtä ja hänen tyttäriään syytettiin lasten viemisestä salaa Kyöpelinvuorelle. Tyttäret tunnustivat rikoksensa ja sanoivat äitinsä houkutelleen heidät harrastamaan noituutta. Malin kiisti kaiken. Koska hän ei tunnustanut tekojaan eikä osoittanut katumusta, hänelle määrättiin poikkeuksellisen ankara tuomio: sen sijaan, että hänet olisi ennen roviolla polttamista mestattu, hänet päätettiin polttaa elävältä.

Tuomio pantiin täytäntöön 5. elokuuta 1676 Tukholmassa. Hänen kanssaan teloitettiin toinen noituudesta tuomittu, "Saksan Annika". Syksymmällä useat aiemmin noitia ilmiantaneet ihmiset tunnustivat valehdelleensa, mukaan lukien Malinin tyttäret. Heidät tuomittiin piiskarangaistuksiin, pakkotyöhön ja karkotukseen.

Malinista on tullut varsinkin Ruotsissa yksi noitavainojen tunnetuimmista uhreista, ja hänen hahmonsa on esiintynyt niin fiktiivisessä kuin tieteellisessäkin kirjallisuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Marko Lamberg: Malin Matsintytär *Kansallisbiografia*.  15.1.2010. Viitattu 30.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Sveriges Radion P3 Historia -podcast Malin Matsintyttärestä (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Organokadmiumyhdisteet sisältävät kadmiumin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen
**Organokadmiumyhdisteet** ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät hiilen ja kadmiumin välisen kovalenttisen sidoksen. Organokadmiumyhdisteitä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä.

Ominaisuudet ja käyttö
----------------------

Organokadmiumyhdisteet ovat huoneenlämpötilassa tyypillisesti värittömiä vettä raskaampia nesteitä tai valkoisia kiinteitä aineita. Yhdiste reagoi veden, ilman ja valon vaikutuksesta, mutta ei aivan yhtä kiivaasti kuin organosinkkiyhdisteet. Ne ovat kuitenkin vastaavia organosinkkiyhdisteitä herkempiä hajaantumaan lämmön vaikutuksesta. Tyypillisimmät organokadmiumyhdisteet ovat dialkyyli- tai diaryylikadmiumyhdisteet (R2Cd) ja alkyyli- tai aryylikadmiumhalogenidit (RCdX).

Organokadmiumyhdisteet eivät ole yhtä reaktiivisia kuin organosinkkiyhdisteet ja Grignardin reagenssit. Niitä käytetään erityisesti ketonien muodostamiseen happoklorideista. Monet muut organometallireagenssit reagoisivat myös ketonin kanssa muodostaen tertiäärisen alkoholin. Tähän tarkoitukseen organokadmiumyhdisteet muodostetaan tyypillisesti *in situ* eikä niitä eristetä. Organokadmiumyhdisteitä on hyödynnetty muun muassa kolesterolin kokonaissynteesissä.

Organokadmiumyhdisteitden käyttöä orgaanisessa synteesissä rajoittaa kuitenkin niiden suuri myrkyllisyys sekä ihmiselle että ympäristölle. Useita dialkyyli- ja di-aryylikadmiumyhdisteitä voidaan käyttää alkeenien polymeroitumiskatalyytteinä. Tällaisia ovat muun muassa dimetyyli-, dietyyli- ja difenyylikadmiumit. Dimetyylikadmiumia voidaan käyttää myös valmistettaessa kadmiumsulfidista ohutkalvoja elektroniikkateollisuutta varten CVD-menetelmällä.

Valmistus
---------

Tavanomaisimmin organokadmiumyhdisteitä valmistetaan transmetallaatiolla muista organometalliyhdisteitä kuten Grignard-reagensseista, organolitiumyhdisteistä tai organoelohopeayhdisteistä ja kadmiumkloridista.

2 RMgX + CdCl2 → R2Cd + MgXCl
2 RLi + CdCl2 → R2Cd + 2 LiCl
Alkyyli- tai aryylikadmiumhalogenideja voidaan valmistaa myös metallisen kadmiumin ja alkyylihalogenidin välisellä reaktiolla.

RX + Cd → RCdX

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 802. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3 4  Norman Herron: *Cadmium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 10.4.2014
3. 1 2 3 4 5  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 661–662. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Christoph Elsenbroich: *Organometallics*, s. 77–78. Wiley-VCH, 2006. ISBN 978-3-527-29390-2. (englanniksi)
**Abdirahman Omar Osman** (lempinimeltä *Engineer Yarisow*; 16. elokuuta 1965[1] – 1. elokuuta 2019 Doha) oli somalialainen poliitikko. Hän toimi Mogadishun pormestarina, kunnes kuoli itsemurhapommituksen uhrina.[2]

Osman pakeni Somalian sisällissodan aikana 1990-luvulla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, sai maan kansalaisuuden ja toimi Labour-puolueessa, mutta palasi Somaliaan vuonna 2008 sen jälleenrakennuksessa auttamaan.[2] Hänestä tuli vuonna 2015 Somalian hallituksen kauppa- ja teollisuusministeri[3], vuonna 2017 informaatioministeri[4] ja vuonna 2018 Mogadishun pormestari.[2]

Kuolema
-------

24. heinäkuuta 2019 Osman loukkaantui pahoin pommi-iskussa toimistollaan. Myös kuusi hänen työtovereistaan kuoli ja yhdeksän loukkaantui. Osman lennätettiin yhdeksän muun loukkaantuneen kanssa Qatariin hoidettavaksi, mutta hän kuoli 1. elokuuta. Iskun toteutti naispuolinen itsemurhapommittaja, jonka teosta vastuun otti Al-Shabaab. Sekä ääriryhmä että YK:n tukeman hallituksen edustajat kertoivat, että iskun pääkohteena oli ollut YK-lähettiläs James Swan, joka kuitenkin oli lähtenyt toimistolta minuutteja aiemmin.[5]

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  BBC News: Abdirahman Omar Osman, Mogadishu mayor, dies after suicide bombing
3. ↑  Goobjoog News English: Prime minister Omar announces 66 cabinet members
4. ↑  Hiiraan: PM Khaire announces 27 member cabinet
5. ↑  The New York Times: Mogadishu Mayor Dies of Injuries From Suicide Bombing
**Julien S. Bourrelle** (s. 13. heinäkuuta 1982 Montreal, Kanada) on kanadalainen kirjailija ja rakettitutkija, joka asuu Norjassa.

Bourrelle on kirjoittanut vuonna 2014 kirjan *The Social Guidebook to Norway: An Illustrated Introduction*. 

Bourrelle valmistunut insinööriksi kanadalaisesta McGillin yliopistosta. Lisäksi hänellä on kaksi Master of Science -tutkintoa, astrodynamiikasta Münchenin teknillisestä yliopistosta ja Universidad Politécnica de Madridista.

Bourrelle muutti Norjaan 2009 tekemään väitöskirjaa Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa (NTNU).

Bourrelle on saanut Norjan kruununprinssi Haakonin Top 10 -palkinnon.

Teokset
-------

* The Social Guidebook to Norway ISBN 9788269007206
* The Social Guidebook to Sweden ISBN 9788269007244

Lähteet
-------

1. 1 2  Julien S. Bourrelle. ntnu.no, viitattu 4.5.2018
2. ↑  Camilla Kilnes: Rakettforsker ved NTNU tar nordmenn på kornet *Adresseavisen*.  23.09.2016.  (norjaksi)
3. 1 2  The Team, (Arkistoitu – Internet Archive) Mondå Förlag

Aiheesta muualla
----------------

* The Social Guidebook to Norway
* How Culture Drives Behaviours | Julien S. Bourrelle | TEDxTrondheim

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |

 |
**Sir Dagonet** on Kuningas Arthurin legendoissa esiintyvä Pyöreän pöydän ritari ja hovinarri. Dagonet esitetään rohkeana soturina ja viihdyttäjänä. Usein hän hakkasi omaa kilpeään jotta näyttäisi olleensa mukana taisteluissa. Dagonet muistetaan erityisesti tapauksesta, jossa hän huijasi muita "kidnappaamalla" Lancelotin ja johdatti tämän hevosen Guineveren luo, jolloin Lancelotia kutsuttiin väliaikaisesti "Dagonetin vangiksi" huvittavin seurauksin. Muut pyöreän pöydän ritarit yllyttivät usein Dagonetia tekemään käytännön piloja kilpailijoilleen tai vihollisilleen.

Varhaisissa keskiaikaisissa Vulgata-sykliin lukeutuvissa tarinoissa Dagonet kuvattiin alun perin ritariksi, joka oli hölmö. Sittemmin Dagonet muuttui taruperinteessä hovinarriksi, jonka Arthur löi ritariksi. Tämä hahmon kuvaus esiintyy ensimmäisen kerran Tristanista kertovissa proosakertomuksissa, ja Thomas Malory laajensi tarinaa myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Scott O'Neil: Dagonet *Robbins Library Digital Projects*. Viitattu 22.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Brian Edward Rise: Sir Dagonet *Encyclopedia Mythica*. Viitattu 14.9.2023. (englanniksi)
**Kaikkien pyhien kirkko** oli ortodoksinen kirkko Viipurissa Ristimäen kaupunginosassa sijainneella Ristimäen hautausmaalla. Se palveli hautausmaakirkkona. 

Kaikkien pyhien kirkon rauniot

Rakentaminen
------------

Kaikkien pyhien kirkon suunnittelivat arkkitehdit A. Nikulin ja Uno Ullberg. Kirkko rakennettiin tiilistä ja rapattiin vaaleaksi. Kirkon rakentamisen rahoitti kauppaneuvos F. I. Sergejeff. Viipurin hiippakunnan piispa Aleksanteri vihki kirkon käyttöön vuonna 1936.

Ulkoasu ja sisustus
-------------------

Tyyliltään kirkko edusti muinaisvenäläistä Novgorodin-Pihkovan alueen tyyliä. Malliltaan kirkko oli kuutio, jonka alttarin puoleisessa päässä oli puolipyöreä apsis ja vastakkaisella seinällä nelikulmainen sisäänkäynti. Kirkkosalin katon keskellä oli yksi iso sipulikupoli, jonka räystästä kiersi kaariaiheinen koristemuuraus. Kirkko muistutti paljon Vammelsuun kirkkoa Uudellakirkolla. 

Kaikkien pyhien kirkon ikonostaasi ja muu sisustus olivat peräisin vuonna 1924 lakkautetusta Viipurin Havin kirkosta. Kirkon pinta-ala oli 300 m².

Kohtalo
-------

Kaikkien pyhien kirkko raunioitui pahoin talvisodassa. Takaisinvaltauksen jälkeen vuosina 1942-1943 suunniteltiin tiilisen rukoushuoneen rakentamista kirkon rauioita hyväksi käyttäen, mutta alueluovutukset jättivät suunnitelman toteuttamatta.

Ristimäen aikaisempi kirkko
---------------------------

Ristimäen hautausmaalla oli ollut ortodoksikirkko jo ennen Kaikkien pyhien kirkon rakentamista. Viipurin pääkirkkoa korjattiin vuosina 1863-1866 ja korjaustöiden ajaksi rakennettiin väliaikainen puukirkko, joka korjaustöiden valmistuttua siirrettiin Ristimäen hautausmaalle. Kirkko vihittiin **Jumalanäiti Kaikkien murheellisten ilo-ikonille**. Tämä kirkko ryöstettiin ja poltettiin vuonna 1917. Lisäksi vuonna 1918 Ristimäen hautausmaalle valmistui hirsinen **Kaikkien pyhien muistolle pyhitetty rukoushuone**.

Aiheesta muualla
----------------

* Luovutetun alueen ortodoksiset seurakunnat (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

* Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide, toimittanut Kristina Thomenius ja Minna Laukkanen. Artikkelin kirjoittanut Hanna Kemppi. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1b, Jyväskylä 1997. ISBN 951-785-018-2
|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Satelliittikuva elokuussa 1999 | Sama alue tulvan alla maaliskuussa 2000 |

 |

**Mosambikin tulva** vuonna 2000 oli Mosambikin pahin tulva 50 vuoteen. Se jätti satoja tuhansia kodittomiksi. Infrastruktuurin korjaaminen kesti vuosia.

Tulvat aiheutuivat pääasiassa kahdesta voimakkaasta trooppisesta syklonista. Ensimmäinen niistä tuli maihin 9. helmikuuta ja aiheutti voimakkaita sateita eteläisessä Afrikassa. Etelä-Afrikassa 26 henkeä kuoli. Sateiden vaikutus oli kuitenkin tuhoisampi Mosambikin puolella. Pahimmin kärsivät Incomati- ja Limpopo-jokien varsilla olevat alueet, muun muassa pääkaupunki Maputo ja sen pohjoispuolinen laaja Gazan alue. Toinen sykloni, trooppinen sykloni Eline iski maihin 22. helmikuuta Mosambikin rannikolla alueilla, jotka olivat jo kärsineet edellisistä tulvista.

Maaliskuun alussa avustustyöntekijät arvioivat että 100 000 ihmistä on evakuoitava ja että jopa 7 000 on pelastautunut puihin ja katoille. Tulvavesi nousi 4-8 metriä viidessä päivässä, kun kukkuloille satanut vesi ehti valua jokilaaksoihin.

Suomalainen Simo Weckstén toimi YK:n operaatiopäällikkönä katastrofin jälkiseurauksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mozambique: How disaster unfolded *BBC News*. BBC.  (englanniksi)
**Pauli Tapani Partanen** (s. 9. lokakuuta 1949 Helsinki) on suomalainen muotoilija ja kuvataiteilija, joka tunnetaan uniikeista lasitöistä, keramiikasta, veistoksista sekä valaisimista.

Partanen kävi Helsingin ranskalais-suomalaista koulua ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1970. Hän valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta 1974 ja Taideteollisesta korkeakoulusta 1977. Hän opiskeli vielä vuoden verran Pariisin École Nationale Supérieure des Arts Décoratifs -korkeakoulussa (ENSAD). Hän työskenteli Arabian tehtailla 1979–1984, kunnes viiden vuoden jälkeen perusti oman yrityksen, jossa keskittyi aluksi lasituotantoon. Partasen muotoilussa painottuu taiteellisten arvojen ja käytännöllisyyden harmonia. Hän käyttää paljon orgaanisia luonnonmuotoja, pehmeitä kaaria ja elävää viivaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Taskinen, Rita: *Suomalainen design : kuka kukin on : Design in Finland : who's who in Finnish design*. Helsinki: Ornamo, 1992. ISBN 952-9748-04-3.
2. 1 2  Pauli Partanen (s. 1949) Innojok Oy.  Arkistoitu 1.11.2013. Viitattu 29.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Pauli Partanen Ornamon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Billy Wingrove** (s. 15. marraskuuta 1982 Lontoo, Englanti) on brittiläinen freestyle-jalkapalloilija.

Historia
--------

Wingrove aloitti jalkapallotaitojen hiomisensa jo lapsena. Hän alkoi opetella ja kopioida temppuja joita näytettiin televisiosta mainoksessa jossa kikkailivat muun muassa Maradona ja Romário.

Billy kasvoi jalkapalloilevassa perheessä, mutta päinvastoin kuten hänen isänsä joka pelasi Tottenhamissa ja serkkunsa joka pelasi Arsenalissa, hän päätti hioa ja näytellä pallonkäsittelytaitojaan sen sijaan, että olisi pelannut jalkapallojoukkueissa. 

Kun hän kasvoi vanhemmaksi hän tuli siten osaksi nuorten freestyle-jalkapalloilijoiden verkostoa Lontoon alueella. Vuonna 2003 Billy osallistui Niken järjestämään freestyle-kilpailuun Lontoon Earl's Courtissa ja 6 000 kilpailijan joukosta hän pääsi semifinaaleihin. Coca Cola, O2, Barclaycard, Disney ja Sky Sports ovat tuon jälkeen käyttäneet Wingrovea mainoksissaan.

Nykypäivä
---------

Vuoden 2003 Niken freestyle jalkapallokilpailusta lähtien Wingrove on ollut ammattilais-freestyle-jalkapalloilija.

Billy on esiintynyt televisiossa esimerkiksi Nickelodeonilla, BBC1:llä ja Match of the Daylla.

Vuonna 2005 Wingrove esiintyi KDDI:n televisiomainoksessa japanilaisen jalkapalloilija Shinji Onon kanssa. Hieman tämän jälkeen Billy oli osana Coca Colan mainosta Manchester Unitedissa pelaavan Wayne Rooneyn kanssa ja oli myös japanilaisen jalkapallolehden Footivalin sivuilla. Wingroven työtä on myös esitelty brittilehdissä FourFourTwo ja Match.

Wingrove oli ensimmäinen freestyle-jalkapalloilija, joka siirtyi ammattilaisjalkapallojoukkueeseen. Englannin Valioliigassa pelaava Tottenham Hotspur otti hänet kirjoilleen. Billy näyttää ja opettaa kikkojaan ja temppujaan Tottenhamin valmentajille ja pelaajille, järjestää sponsoreita ja viihdyttää ihmisiä ennen Tottenhamin pelejä ja niiden puoliajoilla. Hän myös on esiintynyt puoliajoilla Englannin maajoukkueen peleissä.

Lähteet
-------

1. ↑   (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Official Billy Wingrove website (englanniksi)
* Keeper saves the day for Old Oak (englanniksi)
* Hertford Town v Edgware - 14/08/04 (englanniksi)
* Spurs Control freak (englanniksi)
* The other week I was showing Robbie Keane how to do a trick (englanniksi)
Pyhän Benedictuksen mitali, joka sisältää rukouksen alkukirjaimet
Krusifiksi, jossa on mitali keskiössä
**Vade retro, satana** ("Mene takaisin, Saatana", "Väisty tieltäni, Saatana" tai "Peräänny, Saatana") on keskiaikainen katolinen manausformula pahojen henkien karkottamiseksi. Se on löytynyt vuodelta 1415 olevassa baijerilaisen benediktiiniläisluostarin käsikirjoituksesta. Latinankielisessä raamatunkäännöksessä Versio Vulgatassa lause esiintyy Matteuksen evankeliumissa (4:10), missä Jeesus torjuu Saatanan houkuttelut: "Mene pois, Saatana! On kirjoitettu: \*Herraa, Jumalaasi, sinun tulee kunnioittaa ja ainoastaan häntä palvella\*".

Latinaksi Vulgatassa:

> *Iterum assumit eum Diabolus in montem excelsum valde et ostendit ei omnia regna mundi et gloriam eorum et dicit illi: "Haec tibi omnia dabo, si cadens adoraveris me". Tunc dicit ei Iesus: "Vade, Satanas! Scriptum est enim: "Dominum Deum tuum adorabis et illi soli servies*".
> 
> 

Markuksen evankeliumissa (8:33) Jeesus puhuttelee samalla tavalla Pietaria, joka houkuttelee häntä luopumaan kärsimystiestään: "Väisty tieltäni, Saatana! Sinun ajatuksesi eivät ole Jumalasta, vaan ihmisestä!"

Latinaksi Vulgatassa:

> *Vade retro me, Satana, quoniam non sapis quae Dei sunt sed quae sunt hominum."*
> 
>

Käsikirjoituksessa ollut rukous
-------------------------------

Teksti Mettenin käsikirjoituksen pyhän Benedictuksen kuvassa
Katolisessa traditiossa lausetta on käytetty pahan karkottamiseen ja sen alkukirjaimet ovat Pyhän Benedictuksen mitalissa, jota käytetään usein myös krusifikseissa ristin keskikohdassa.

Rukous kuuluu latinaksi:

*Crux sacra sit mihi lux / Non draco sit mihi dux*
*Vade retro satana / Nunquam suade mihi vana*
*Sunt mala quae libas / Ipse venena bibas*
Vapaamuotoinen käännös:

"Pyhä risti olkoon valoni / Älköön mikään lohikäärme olko oppaani
Väisty tieltäni, saatana / Älä houkuttele minua turhalla
Se mitä tarjoat on pahaa / Juo itse myrkkysi"

Lähteet
-------

1. 1 2  Biblia Sacra *thelatinlibrary.com*.
2. ↑  La Croce e la Medaglia di San Benedetto *ora-et-labora.net*.
3. ↑  The Jubilee Medal of St. Benedict | EWTN *EWTN Global Catholic Television Network*. Viitattu 28.9.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Erkki Forss vuonna 1968.
**Otto Erkki Wilhelm Forss** (9. maaliskuuta 1926 Jyväskylä – toukokuussa 2013) oli suomalainen urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja.

Forss opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Ilmari Hannikaisen ja Ernst Lingon johdolla ja urkujensoittoa Elis Mårtensonin ja Janne Raition johdolla. Hän suoritti musiikinopettajan tutkinnon 1949, pianonsoitonopettajan tutkinnon 1951, pianodiplomin 1955, urkudiplomin ja kanttoriurkurin tutkinnon 1957. Tämän jälkeen Forss jatkoi opintojaan ulkomailla, 1958–1959 Berliinissä (Ahrens ja Petersen), 1961 Münchenissä (Högner) ja 1975 Pariisissa (Litaize).

Debytoituaan urkurina Helsingissä 1958 Forss piti urkukonsertteja eri puolilla maata sekä Pariisissa Ruotsalaisessa kirkossa 1975 ja eräänä ensimmäisistä suomalaisista Pariisin Notre Dame -katedraalissa 1981 sekä Tallinnan Niguliste-kirkossa 1987. Mieskuoro Laulumiesten johtajana Forss toimi 1975–1978. Radion kamarikuoron tenorina hän lauloi 1962–1987, myös solistina, kuten monissa muissakin kuoroissa. Einojuhani Rautavaaran kansainvälisesti tunnetuilla levyillä *Vigilia I–II* Forss lauloi Papin osuudet ¼-intervalleineen. Yleisradiolle hän teki useita urku- ja laulunauhoituksia.

Forss työskenteli Helsingissä Roihuvuoren seurakunnan kanttori-urkurina 1960–1989, ja vuosina 1982–1989 hän ohjasi perustamiaan Roihuvuoren urkuviikkoja. Itä-Helsingin musiikkiopiston perustajajäsen Forss toimi opiston pianonsoitonopettajana 1965–1975, ja hänet kutsuttiin opiston kannatusyhdistyksen kunniajäseneksi 1995. Ansioistaan Forss sai director cantus -arvonimen 1972 ja director musices -arvonimen 1979. Forssin yliopisto-opintojen tuloksena vuonna 1950 valmistunut pro gradu *Erik August Hagfors: Suomenkielisen kuorolaulun isä* on julkaistu myös verkkomuodossa.

Erkki Forssin isä oli seminaarinlehtori, Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtaja S. W. Forss.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan iso musiikkitietosanakirja 2*, s. 291. Helsinki 1977. ISBN 951-1-04191-6
2. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 106. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
3. ↑   (Tästä linkistä käy ilmi, että hän kuoli 2013.)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |