recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Anna Heiniö Kalevan kisoissa 2008
**Anna Kanerva Heiniö** (s. 27. joulukuuta 1983 Tampere) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa Tampereen Pyrintöä.

Heiniö oli varalla 4x100 metrin viestijuoksussa Osakan MM-kilpailuissa 2007. Joukkueessa juoksivat valitusti Sari Keskitalo, Heidi Hannula, Ilona Ranta ja Johanna Manninen. Joukkue karsiutui finaalista ajalla 43,41.

SM-tasolla Heiniö saavutti ensimmäisen mitalinsa vuonna 2003, jolloin hän saavutti pronssia pikaviestissä. Viestijuoksussa hän saavutti pronssia myös vuosina 2006, 2008 ja 2011 sekä kultaa vuonna 2009. Henkilökohtaisesti hän on ulkoradoilta voittanut 200 metriltä hopeaa 2006 sekä pronssia 2007 ja 2008. Lisäksi hän sai 100 metrillä hopeaa vuonna 2008. Hallista hän on voittanut 60 ja 200 metriltä pronssia vuonna 2006 sekä 200 metriltä pronssia vuonna 2008. 

Heiniö on 174 cm pitkä ja painaa 63 kg. Häntä valmentaa hänen isänsä Jukka Heiniö.

Lähteet
-------

* Anna Heiniö Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Alexandrine** (24. joulukuuta 1879 – 28. joulukuuta 1952) oli saksalainen herttuatar, josta tuli Kristian X:n puolisona Tanskan kuningatar.

Alexandrine kasvoi Mecklenburg-Schwerinin herttuaparin tyttärenä vuoroin Scwerinissä, Pohjois-Saksassa, vuoroin Cannesissa Ranskassa, missä perhe vietti aikaansa isän heikon terveyden takia. Hän harrasti urheilua ja musiikkia nuoresta asti. Luonteeltaan ujolla Alexandrinella oli aluksi vaikeuksia tottua julkisen huomion kohteena olemiseen. Hän harjoitti hyväntekeväisyyttä koko elämänsä ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  Queen Alexandrine *Kongahuset*. Viitattu 27.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alexandrine** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Melchior von Hatzfeldt.
**Melchior von Hatzfeldt** (oik. **Melchior, Hatzfeldtin kreivi**) (20. lokakuuta 1593, Altenkirchen – 9. tammikuuta 1658, Powitzko, Sleesia) oli keisarillisen armeijan marsalkka vuosina 1632–46 ja taisteli keisarillisessa armeijassa lähes koko kolmikymmenvuotisen sodan. Hän hävisi ruotsalaisille Wittstockin (1636) ja Jankovin (1645) taistelut.

Hatzfeldt sai hengellisen koulutuksen diakoniksi. Kolmikymmenvuotisen sodan puhjettua hän kuitenkin liittyi Ferdinand II:n keisarilliseen armeijaan vuonna 1620. Vuonna 1625 hän siirtyi Albrecht von Wallensteinin alaisuuteen ja 1632 hänestä tuli eversti. Wallensteinin murhan jälkeen 1634 Hatzfeldt siirtyi Matthias Gallasin armeijaan ja hänet ylennettiin 1635 keisarillisen armeijan marsalkaksi.

Yhdistyneen saksilais-keisarillisen armeijan komentajana Hatzfeldt hävisi ruotsalaisille Wittstockin taistelun 4. lokakuuta 1636. Hänellä oli miesylivoima, mutta Johan Banérin uhkarohkea 11 kilometrin koukkaus Hatzfeldtin selustaan ratkaisi taistelun. Pakoon lähtenyt armeija tuhottiin seuraavan päivän aikana.

Uudestaan Hatzfeldt kohtasi ruotsalaiset Jankovin taistelussa 1645, tällä kertaa vastassa oli Lennart Torstensson. Ruotsalaiset voittivat taistelun ja keisarilliset menettivät koko tykistönsä ja puolet miesvahvuudestaan, Hatzfeldtin itsensäkin jäädessä vangiksi. Hänet kuitenkin vaihdettiin pian vapaaksi. Hän jätti keisarin palveluksen vuonna 1646, mutta kutsuttiin takaisin vuonna 1657 taistelemaan Puolaan hyökänneitä ruotsalaisia vastaan Pohjan sodassa.

Lähteet
-------

* Childs, John: *Warfare in the Seventeenth Century*. Lontoo: Cassell, 2001. ISBN 0-304-36373-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Renée Asherson** (oik. **Dorothy Renée Ascherson**; 19. toukokuuta 1915 Lontoo – 30. lokakuuta 2014) oli englantilainen näyttelijä. Hän esiintyi teatterissa ensi kertaa vuonna 1935, ja hänellä oli urallaan rooleja muun muassa Shakespearen näytelmissä. Hän esiintyi muun muassa Old Vicissä, Liverpool Playhousessa ja Westminster Theatressa. Ensimmäisen merkittävän elokuvaesiintymisensä hän teki *Kohtalon miehissä* vuonna 1944. 

Myöhemmin Asherson esiintyi esimerkiksi elokuvassa *Näkemiin, Mr. Greene* (1951), televisioelokuvassa *Riikinkukot kuriin* (1993) ja viimeisimmin elokuvassa *The Others* (2001).

Asherson syntyi Kensingtonissa, Lontoossa, juutalaisille vanhemmille, Charles Stephen Aschersonille ja Dorothy Lilian Aschersonille (o.s. Wiseman). Hän varttui Gerrards Crossissa, Sveitsissä ja Anjoussa ja opiskeli Webber Douglas Academy of Dramatic Artissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Renée Asherson – obituary *The Telegraph*.  4.11.2014. Viitattu 5.11.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Renée Asherson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Renée Asherson Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Renée Asherson
Fess Parker Daniel Boonen roolissa.
**Fess Elisha Parker** (16. elokuuta 1924 – 18. maaliskuuta 2010*lähde?*) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Disney-roolistaan Davy Crockettina. Hänellä oli nimirooli myös televisiosarjassa *Daniel Boone* (1964–1970). 

Teksasissa syntynyt Parker opiskeli Teksasin ja Etelä-Kalifornian yliopistoilla. Hän voitti Golden Boot -palkinnon ja oli lisäksi ehdolla Emmyn saajaksi. Hänet nimitettiin vuonna 1991 Disney-legendaksi.

Parker omisti viinitilan Kaliforniassa.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fess Parker**.
* Fess Parker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Sipi Tuomaanpoika Kauppi** oli 1600-luvulla elänyt härmäläinen talollinen ja kirkonrakentaja.

Kauppi oli syntyisin nuijapäällikkö Pentti Pirin pojanpoika ja Härmän kappalaisen Georg Asprothin setä. Hän toimi Härmässä kihlakunnanoikeuden lautamiehenä. 1670-luvulla hänet valittiin Naarasluomalle rakennettavaksi päätetyn saarnahuoneen rakennusmestariksi, ja työ pantiin alkuun 1675. Jostakin syystä Kauppi ei kuitenkaan vienyt työtä päätökseen, vaan lapualainen Knuutti Liuhtari jatkoi työn loppuun. Näin valmistunut pyhättö oli vaatimaton vain 25 ½ kyynärää (=15,1 m) pitkä ja 19 ½ kyynärää (=12,2 m) leveä, mutta suuri ei ollut Härmän väkilukukaan. Vain vajaan parinkymmenen talon asukkaat olivat Kaupin johdolla kirkkoa pystyttämässä. 1682 Kauppi teki käräjillä esityksen kellojen hankkimisesta Härmän kirkkoon. Härmän seuraavan kirkon rakentanut Antti Hakola oli Kaupin naapurista ja oli alkuaan mahdollisesti saanut rakennustaitojaan tämän perheeltä. Sipi Kaupin puoliso oli nimeltään Priitta Matintytär, ei Maliina Erkintytär Pouttu, kuten joskus on virheellisesti luultu.

Lähteet
-------

* Eteläpohjalaisia elämäkertoja M–Ö. Liiteosa A–L. Vaasa 1965 s. 927
* Eero Kojonen: Alahärmän historia I. Vaasa 1993

### Viitteet

1. ↑  Kojonen, Eero: Alahärmän historia I, s. 198
2. ↑  Kimmo Kemppainen: Sihveri Tuomaanpoika Kaupin puoliso. Eteläpohjalaiset Juuret 3/2010 s. 18–19
Fred Børre Lundberg vuonna 1991 Val di Fiemmessä.

**Fred Børre Lundberg** (s. 25. joulukuuta 1969 Bardu) on entinen norjalainen yhdistetyn urheilija. Hänen uransa parhaat vuodet ajoittuivat 1990-luvulle, jolloin hän oli maailman terävimmällä huipulla.

Yhdistetyn maailmancupin kokonaiskilpailun Lundberg voitti kaudella 1990–1991. Samana vuonna Val di Fiemmen MM-hiihdoissa hän voitti maailmanmestaruuden yhdistetyn henkilökohtaisessa kilpailussa. 1992 Albertvillen olympialaisissa Lundberg voitti joukkuekilpailun hopeaa yhdessä Trond Einar Eldenin ja Knut Tore Apelandin kanssa. Joukkuehopeaa hän saavutti myös 1993 Falunin MM-hiihdoissa.

1994 Lillehammerin olympialaisissa Lundberg voitti henkilökohtaisen kilpailun kultaa ja joukkuekilpailun hopeaa Apelandin ja Bjarte Engen Vikin kanssa. 1995 Thunder Bayn MM-kisoissa hän voitti henkilökohtaisen kilpailun ja saavutti joukkuekilpailun hopeaa Apelandin, Vikin ja Halldor Skårdin kanssa. Samojen miesten kanssa Lundberg voitti joukkuekilpailun kultaa 1997 Trondheimin MM-kisoissa ja 1998 Naganon olympialaisissa. Vielä 1999 Ramsaun MM-hiihdoissa Lundberg saavutti joukkuehopeaa Vikin, Eldenin ja Kenneth Bråtenin kanssa.

Seuratasolla Lundberg edusti Bardu IL:ää.

Lähteet
-------

* Fred Børre Lundberg Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Yhdistetyn normaalikilpailun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1924: Thorleif Haug |
1928: Johan Grøttumsbråten |
1932: Johan Grøttumsbråten |
1936: Oddbjørn Hagen |
1948: Heikki Hasu |
1952: Simon Slåttvik |
1956: Sverre Stenersen |
1960: Georg Thoma |
1964: Tormod Knutsen |
1968: Franz Keller |
1972: Ulrich Wehling |
1976: Ulrich Wehling |
1980: Ulrich Wehling |
1984: Tom Sandberg |
1988: Hippolyt Kempf |
1992: Fabrice Guy |
1994: Fred Børre Lundberg |
1998: Bjarte Engen Vik |
2002: Samppa Lajunen |
2006: Georg Hettich |
2010: Jason Lamy Chappuis |
2014: Eric Frenzel |
2018: Eric Frenzel |
2022: Vinzenz Geiger |

YhdistettyYhdistetyn maailmancupin kokonaiskilpailun voittajat
83–84: Tom Sandberg | 84–85: Geir Andersen | 85–86: Hermann Weinbuch | 86–87: Torbjørn Løkken | 87–88: Klaus Sulzenbacher | 88–89: Trond-Arne Bredesen | 89–90: Klaus Sulzenbacher | 90–91: Fred Børre Lundberg | 91–92: Fabrice Guy | 92–93: Kenji Ogiwara | 93–94: Kenji Ogiwara | 94–95: Kenji Ogiwara | 95–96: Knut Tore Apeland | 96–97: Samppa Lajunen | 97–98: Bjarte Engen Vik | 98–99: Bjarte Engen Vik | 99–00: Samppa Lajunen | 00–01: Felix Gottwald | 01–02: Ronny Ackermann | 02–03: Ronny Ackermann | 03–04: Hannu Manninen | 04–05: Hannu Manninen | 05–06: Hannu Manninen | 06–07: Hannu Manninen | 07–08: Ronny Ackermann | 08–09: Anssi Koivuranta | 09–10: Jason Lamy Chappuis | 10–11: Jason Lamy Chappuis | 11–12: Jason Lamy Chappuis | 12–13: Eric Frenzel | 13–14: Eric Frenzel | 14–15: Eric Frenzel | 15–16: Eric Frenzel | 16–17: Eric Frenzel | 17–18: Akito Watabe | 18–19: Jarl Magnus Riiber | 19–20: Jarl Magnus Riiber | 20–21: Jarl Magnus Riiber | 21–22: Jarl Magnus Riiber | 22–23: Johannes Lamparter
Kanagawan teknillisen yliopiston workshop-tila
Kanagawan teknillisen yliopiston workshop-tila
**Jun’ya Ishigami** (jap. 石上純也, *Ishigami Jun’ya*, s. 1974) on japanilainen nuoren polven arkkitehti. Hänet tunnetaan muun muassa hyvin ohuista ja kevyistä, eteerisen läpinäkyvistä rakenteista ja installaatioista.

Ishigami valmistui Tokion taideyliopistosta vuonna 2000. Hän työskenteli Kazuyo Sejiman ja Ryūe Nishizawan SANAA-toimistolle, mutta vuonna 2004 hän perusti oman "junya.ishigami+associates"-nimisen toimistonsa Tokioon. Hänen teoksiaan on sittemmin esitelty kansainvälisesti esimerkiksi Venetsian biennaalissa vuosina 2008 ja 2010, jolloin hän voitti tapahtuman Kultainen leijona -pääpalkinnon. Hänen minimalistiset teoksensa liikkuvat arkkitehtuurin ja taiteen välimaastossa leikkien mittakaavan, aistien ja materiaalien kanssa.

Ishigamin suunnittelemiin installaatiohin kuuluvat muun muassa "Table" (2005), hyvin ohut, värähtelevä ja ilmassa kelluvalta vaikuttava suuri pöytä, Tokion modernin taiteen museon aulaan rakennettu "Balloon" (2007), valtava heliumilla täytetty, ilmassa kelluva alumiinikuutio ja Venetsian biennaaliin vuonna 2008 toteutettu kasvihuoneiden ja suurten piirrosten sarja "Extreme Nature: Landscape of Ambiguous Spaces". Hänen ensimmäinen toteutettu rakennuksensa oli Kanagawa kōka daigaku -yliopiston opiskelijoille tarkoitettu KAIT Workshop -tila. Avoimen, lasiseinäisen ja neliömäisen tilan kattoa kannattelee 305 ohutta, epäsäännöllisesti aseteltua viisi metriä korkeaa pilaria.

Lähteet
-------

1. 1 2  junya ishigami interview Designboom. Viitattu 13.2.2012.
2. ↑  junya ishigami: family chairs Designboom. Viitattu 13.2.2012.
3. ↑  Junya Ishigami: Architecture as Air Barbican. Viitattu 13.2.2012.
4. ↑  Picnic, plants, architecture - the fascinating world of Junya Ishigami Architonic. Viitattu 13.2.2012.
5. ↑  Junya Ishigami's Facilityr IconEye.  Arkistoitu 4.10.2012. Viitattu 13.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* junya.ishigami+associates
* Architecture in Exhibition: Junya Ishigami ArtIt. (englanniksi)
* Junya Ishigami: Architecture of Air; Serpentine Gallery Pavilion 2011 – review The Guardian. (englanniksi)
* Thursday Feature: Junya Ishigami InkedInBlack. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Vonette Dixon** (s. 26. marraskuuta 1975) on jamaikalainen pika-aitajuoksija.

Dixon osallistui ensimmäisen kerran arvokilpailuihin Edmontonin MM-kisoissa 2001, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Hän voitti Kansainyhteisön kisoista 2002 hopeaa ajalla 12,83. Pariisin MM-kisoissa seuraavana vuonna hän juoksi yhdeksänneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui välierissä ajalla 13,08, mutta seuraavissa MM-kilpailuissa Osakassa 2007 hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 12,64. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Stuttgartin yleisurheilufinaalissa viidenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän jäi välieriin. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän oli kuudes 60 metrin aitajuoksussa. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 11,47 (2000)
* 100 metrin aitajuoksu: 12,64 (2007)

Lähteet
-------

* Vonette Dixon Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Henri Désiré Landru
**Henri Désiré Landru** (12. huhtikuuta 1869 Pariisi, Ranska – 25. helmikuuta 1922 Versailles, Ranska) oli ranskalainen sarjamurhaaja, "Ranskan ritari Siniparta", joka muistetaan varakkaiden leskirouvien viettelemisestä ja murhaamisesta. 

Landru syntyi 1869 pariisilaiseen työläisperheeseen. Hän palveli neljä vuotta Ranskan armeijassa aliupseerina ja ryhtyi sen jälkeen pikkuliikemieheksi. Hän kokeili onneaan rikollisena ja toimeenpani pieniä huijauksia, joiden kohteina olivat tavallisesti varakkaat leskirouvat. Landru tuomittiin oikeudessa useita kertoja ja istui vankilassa useaan otteeseen. Hän meni myös naimisiin ja sai neljä lasta, mutta liitto päättyi asumiseroon. 

Vuonna 1914 Landru alkoi julkaista pariisilaisissa sanomalehdissä kontakti-ilmoituksia. Hän esiintyi tavallisesti vakavaraisena keski-ikäisenä leskimiehenä joka halusi tavata leskirouvia "vakavin aikomuksin". Koska ensimmäinen maailmansota oli syttynyt ja rintamalla kaatui paljon ranskalaisia miehiä, kotirintamalla oli runsaasti leskiä Landrun huijattavaksi. Tavattuaan lupaavan, rikkaan leskirouvan Landru pyrki viettelemään tämän ja pääsemään käsiksi tämän varallisuuteen. Onnistuttuaan tässä hän tappoi naisen (todennäköisimmin kuristamalla) ja poltti tämän pilkotun ruumiin uunissaan. 

Vuosien 1914 ja 1918 välillä Landrun uhriksi joutui kymmenen leskeä sekä yhden naisen teini-ikäinen poika. Hän vaihtoi henkilöllisyyttään niin usein, että virkavalta ei kyennyt pääsemään hänen jäljilleen, ja hänen uhrinsa merkittiin kadonneiksi poliisin kirjoihin. Vuonna 1919 Landru viimein vangittiin, kun erään hänen uhrinsa sisar onnistui johdattamaan poliisit hänen jäljilleen. 

Aluksi Landrua syytettiin ainoastaan kavalluksesta. Hän ei suostunut puhumaan poliiseille, eikä hänen uhriensa ruumiita pitkällisistä etsinnöistä huolimatta löydetty. Poliisi sai kuitenkin haltuunsa Landrun muistiinpanoja, joihin tämä oli listannut uhriensa nimiä, ja niiden perusteella Landrua vastaan voitiin nostaa syyte yhdestätoista murhasta. Oikeus totesi hänet syylliseksi ja tuomitsi kuolemaan. Henri Désiré Landru teloitettiin giljotiinilla Versailles'n vankilassa 25. helmikuuta 1922.

Landru oli myös esikuvana Charles Chaplinin elokuvan Ritari Siniparta päähenkilölle monsieur Verdoux'lle.

Lähteet
-------

* *Charles Chaplin: Oma elämäkertani (WSOY 1964)*

Aiheesta muualla
----------------

* Ilmiö Landru, Suomen Kuvalehti, 14.01.1922, nro 2, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Suurille pilareille nostettu Edo-Tokio-museo
Vuoden 1970 Osakan maailmannäyttelyn torni
**Kiyonori Kikutake** (jap. 菊竹清訓, *Kikutake Kiyonori*, 1. huhtikuuta 1928, Kurume, Fukuokan prefektuuri – 26. joulukuuta 2011, Tokio) oli merkittävä japanilainen arkkitehti. Hän oli yksi metabolistien perustajajäsenistä 1960-luvulla ja suunnitteli pitkän uransa aikana lukuisia rakennuksia asuintaloista ja toimistoista museoihin, kaupungintaloihin ja urheiluareenoihin.

Elämä ja työt
-------------

Kikutake syntyi Kurumen kaupungissa Kyūshūlla. Hän voitti jo teini-ikäisenä paikallisen rautatieaseman suunnittelukilpailun ja jatkoi kilpailuihin osallistumista opiskellessaan Wasedan yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1950. Oman toimistonsa hän perusti pian sen jälkeen vuonna 1953. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli Sky House, hänen oma kotitalonsa, jossa yhdistyivät perinteisen japanilaisen arkkitehtuurin muunneltavuus ja modernismi. Rakennuksessa kodin toiminnot on järjestetty yhteen pilareille nostettuun tilaan.

Metabolismi oli 1960-luvulla kukoistanut sodan jälkeen valmistuneiden arkkitehtien liike, joka sai ensi kerran huomiota Tokion World Design Conference -tapahtumassa vuonna 1960. Metabolistien suunnitelmat olivat usein futuristisia ja utopistisia, kuten kelluvia kaupunkeja. Kikutaken Marine City -suunnitelmalla (1958), joka koostui Tokionlahdella kelluvista saarista, oli huomattava vaikutus metabolismin suuntaan. Suunnitelman ajatuksena oli helpottaa kasvavan suurkaupungin väentungosta ja ottaa rakentaminen yksityiseltä sektorilta keskitetysti hallinnon käsiin. Merelle rakentamalla voitiin paeta teollistumisen aiheuttamia ongelmia. Metabolismi liikkeenä taantui 1970-luvulla, mutta Kikutake jatkoi edelleen kelluvien kaupunkien kehittämistä.

Kikutaken suunnittelemista rakennuksista merkittävimpiin lukeutuvat esimerkiksi Izumon pyhäkön hallintorakennus (1963), Miyakonojōn kaupungin kansalaiskeskus (1966), Osakan vuoden 1970 maailmannäyttelyn torni, Edo-Tokio-museo (1993) ja jo purettu Tokion Sofitel-hotelli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kiyonori Kikutake The Telegraph. Viitattu 14.2.2012.
2. 1 2 3 4  Kiyonori Kikutake (1928-2011) ART iT. Viitattu 14.2.2012.
3. 1 2  Kiyonori KIKUTAKE , Architect K.Kikutake Architects.  Arkistoitu 19.1.2012. Viitattu 14.2.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiyonori Kikutake** Wikimedia Commonsissa

* kikutake architects (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
James Pradierin veistämä Maxime Du Campin rintakuva musée de Louvressa.
Karnakin Steela, Egypti, noin 1850, valokuvaaja Maxime Du Camp.
**Maxime Du Camp** (8. helmikuuta 1822 Pariisi, Ranska – 9. helmikuuta 1894 Baden-Baden, Saksa) oli ranskalainen kirjailija, valokuvaaja ja Ranskan akatemian jäsen.

Elämä
-----

Maxime Du Camp oli menestyvän kirurgin poika. Valmistuttuaan yliopistosta, hän tyydytti voimakasta matkusteluhaluaan, joka tuli hänelle isän perintönä. Du Camp matkusteli Euroopassa ja itämaissa vuosien 1844 ja 1845 välisenä aikana ja lähti jälleen matkoilleen vuosien 1849 ja 1851 väliseksi ajaksi yhdessä Gustave Flaubertin kanssa. Palattuaan kotimaahansa Du Camp kirjoitti matkoillaan karttuneista kokemuksista.

Vuonna 1853 hänestä tuli Kunnialegioonan upseeri. Du Camp palveli vapaaehtoisena Garibaldin kanssa vuonna 1860, ja teki selkoa näistä kokemuksistaan teoksessaan *Expédition des deux Siciles* (1861). Vuonna 1870 hänet asetettiin ehdolle senaatiin, mutta toisen tasavallan romahtaminen ehkäisi hänen läpimenonsa. Hänet valittiin jäseneksi Ranskan akatemiaan vuonna 1880. Pääsyyksi akatemiaan valitsemiseen on esitetty Du Campin Pariisin kommuunin historiasta kertovan teoksen *Les Convulsions de Paris* (1878–1880) julkaisemista.

Du Camp kirjoitti merkittävän teoksen pariisilaisesta elämästä, *Paris, ses organes, ses fonctions, sa vie dans la seconde moitié du XIX siècle* (1869–1875). Hän julkaisi myös useita kirjoituksia yhteiskunnallisista kysymyksistä. Hänen teoksensa *Souvenirs littéraires* (2 vols. 188 21883) sisältää runsaasti tietoa aikalaiskirjailijoista, erityisesti Gustave Flaubertista, joka oli Du Campin pitkäaikainen ja hyvä ystävä.

Du Camp oli eräs varhaisista amatöörivalokuvaajista, jonka matkakirjat olivat eräitä ensimmäisiä valokuvin kuvitetuista teoksista.

Maxime Du Camp kuoli vuonna 1894 ja hänet haudattiin Cimetière de Montmartrelle Pariisiin.

Kirjallinen tuotanto
--------------------

*Expedition des Deux-Siciles*, 1861
* *Chants modernes* (1855)
* *Convictions* (1858)

Lukuisia matkakertomuksia:

* *Souvenirs et paysages d'orient* (1848)
* *Egypte, Nubie, Palestine, Syrie* (1852)

Taidekritiikkejä:

* *Les Salons de 1857, 1859, 1861*

Romaaneja:

* *L'Homme au bracelet d'or* (1862)
* *Une histoire d'amour* (1889)

Kirjallisia tutkielmia:

* *Théophile Gautier* (1890)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* Musée d'Orsay
* National Gallery of Canada
* Victoria
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Barry Greenstein** (s. 30. joulukuuta 1954, Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Greenstein valmistui Bogan High Schoolista ja suoritti sitten alemman korkeakoulututkinnon tietojenkäsittelytieteestä Illinoisin Urbana-Champaignin yliopistossa (University of Illinois at Urbana-Champaign). Hän luki itseään tohtoriksi matematiikasta, mutta lopetti opintonsa ennen väitöskirjan valmistumista. 

Barry Greenstein työskenteli Symantecilla kunnes jäi eläkkeelle 36-vuotiaana vuonna 1991 ja siirtyi kokopäiväiseksi pokerinpelaajaksi.

Pokeriura
---------

Greenstein on urallaan voittanut kolme World Series of Pokerin (WSOP) ranneketta ja kolme World Poker Tourin turnausta (näistä kaksi kutsukilpailuista). WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut 22. (vuonna 1992).

### Tärkeimmät turnausvoitot

Barry Greenstein WSOP-voittonsa jälkeen vuonna 2005.

| Turnaus | Pelimuoto | Voittosumma (US$) |
| --- | --- | --- |
| 2004 WPT The Fifth Annual Jack Binion World Poker Open | $ 10,000 no limit hold'em | 1 278 370 |
| 2004 World Series of Poker | 5 000 $ no-limit deuce to seven draw | 296 200 |
| 2005 World Series of Poker | 1 500 $ pot limit omaha | 128 505 |
| 2006 WPT L.A. Poker Classic | WPT Invitiational - no limit hold'em | 100 000 |
| 2007 WPT Poker by the Book: Chapter II | pokerikirjailijoiden kutsuturnaus - no limit hold'em | WPT Championships turnauspaikka |
| 2008 World Series of Poker | 1 500$ Razz | 157 619 |

Greenstein tunnetaan siitä, että hän lahjoittaa turnausvoittojaan hyväntekeväisyyteen, usein Children, Incorporated -järjestölle. Toisinaan häntä kutsutaankin "Pokerin Robin Hoodiksi". Elantonsa Greenstein ansaitsee käteispelipöydissä ollen vakiopelaaja Bellagion kasinon suurten limiittien "The Big Gamessa".

Barry Greenstein on ollut mukana GSN:n pokeriohjelman *High Stakes Poker* kolmella ensimmäisellä ja viidennellä tuotantokaudella. Ensimmäisen kauden viidennen jakson viimeisessä kädessä Greenstein hävisi yhden kaikkien aikojen isommista poteista High Stakes Pokerissa, 361 800 dollaria, Sam Farhalle. Greensteinin lähtökätenä oli ässäpari, Farhalla kuningaspari. Korotusten jälkeen molemmat menivät all-in ennen floppia. Flopista tullut kuningas toi Farhalle voiton. Greenstein edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta.

Greensteinin pokeriuran turnausansiot ylittivät marraskuussa 2012 7,7 miljoonaa dollaria.

Kirjallisuutta
--------------

* Barry Greenstein: *Ace on the River: An Advanced Poker Guide*. Last Knight Publishing Company, 2005. ISBN 09720442211.

Lähde
-----

1. ↑   : Barry Greenstein WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 16. marraskuuta 2012.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   : Barry Greenstein stats The Hendon Mob. Viitattu 16. marraskuuta 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Barry Greenstein The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Aoyaman teknillisen yliopiston rakennus
K-Museum Tokion Ariakessa
**Makoto Sei Watanabe** (jap. 渡辺誠, *Watanabe Makoto*, s. 1952 Jokohama) on japanilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan tietokoneavusteisen suunnittelun ja algoritmisen arkkitehtuuriin uranuurtajana.

Nuorena Watanabe oli kiinnostunut biologiasta, erityisesti bioniikasta. Hän päätti kuitenkin ryhtyä arkkitehdiksi. Hän valmistui Jokohaman kansallisesta yliopistosta vuonna 1976 ja työskenteli ensin Masato Ōkatan toimistossa kolmen vuoden ajan ja sen jälkeen Arata Isozakille vuodesta 1979. Oman toimistonsa hän perusti vuonna 1984. Hän on luennoinut myöhemmin useissa yliopistoissa.

Ensimmäinen Watanaben suunnittelema rakennus oli robottia muistuttava, vuonna 1990 valmistunut Aoyaman teknillinen yliopisto Tokiossa. Hänen myöhempiin töihinsä kuuluvat esimerkiksi Mura-No-Terrace-kyläkeskus (1995) Gifun prefektuurissa, Atlas-asuinrakennus (1995, Tokio), K-Museum (1995, Tokio), Tokion Toei-metron Ōedo-linjan Iidabashin metroasema (2000), Shin-Minamatan rautatieasema Minamatan kaupungissa Kyūshūlla (2004), Shanghai House -asuinrakennus (2004, Shanghai, Kiina) ja kaksi Tsukuba Express -rautatielinjan asemaa (2005).

Julkaisuja
----------

* Makoto Sei Watanabe, Maurizio Vitta: *Makoto Sei Watanabe: Conceiving the City*. l'Arca Edizioni, 1998. ISBN 9788878380387.
* Makoto Sei Watanabe: *Induction Design: A Method for Evolutionary Design*. Birkhäuser, 2002. ISBN 9783764366414.

Lähteet
-------

1. 1 2  渡辺誠氏をスキャンする TOTO. Viitattu 24.2.2012.
2. ↑  渡辺誠氏をスキャンする 2 TOTO. Viitattu 24.2.2012.
3. ↑  渡辺誠氏をスキャンする 3 TOTO. Viitattu 24.2.2012.
4. 1 2  Makoto Sei Watanabe, Founder, Makoto Sei Watanabe/ Architect’s Office, Japan AEC World Expo & Conferences Online. Viitattu 24.2.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Makoto Sei Watanabe**.
* Makoto Sei Watanabe / Architects' Office (englanniksi) (japaniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Dominic "Dom" James Howard** (s. 7. joulukuuta 1977 Stockport, Englanti) on brittiläisen yhtyeen Musen rumpali.

Dominic syntyi Stockportissa lähellä Manchesteria Englannissa. Hänen perheensä muutti Teignmouthiin hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän alkoi soittaa rumpuja noin 11-vuotiaana. Häntä inspiroi koulussa soittanut jazzbändi.

Dominicin ensimmäinen yhtye oli *Carnage Mayhem*, jossa hän soitti koulussa. Samaan aikaan hän ystävystyi Matthew Bellamyn kanssa. Matt soitti kitaraa ja pianoa, muttei soittanut missään yhtyeessä. Vähän ajan päästä Matt liittyi Dominicin yhtyeeseen. Kahden vuoden päästä vain Dominic ja Matt olivat vielä mukana. Chris Wolstenholme liittyi mukaan. Hän soitti rumpuja *Fixed Penalty*ssa, ja nyt hän alkoi soittaa bassoa.

Vuoden 1994 alussa *Gothic Plague* syntyi. Sitä seurasi *Rocket Baby Dolls*, ja lopulta *Muse*. Siitä lähtien yhtye tuli vakavammalle pohjalle.

Vuonna 2004 Dominicin isä William tuli seuraamaan Musen esiintymistä Glastonburyyn. Juuri heidän esiintymisensä päätyttyä William Howard sai sydänkohtauksen ja kuoli. Tämä sai yhtyeen hajoamisen partaalle, mutta hänen perheensä ja yhtyetovereiden tuella Dominic toipui, ja Muse jatkoi kiertuettaan.

Tyyli
-----

Dominicia on inspiroinut moni rumpali, kuten Stewart Copeland, Roger Taylor, Buddy Rich, Nick Mason, Tré Cool ja Dave Grohl. Grohlia voidaan pitää merkittävimpänä vaikuttajana Dominiciin. Dominicilla on laaja musiikkimaku; hänen suosikkeihinsa tiedetään kuuluvan mm. Jimi Hendrix, Pavement, Radiohead, Pink Floyd, Led Zeppelin, Queen, dEUS, The Smashing Pumpkins, Primus, Rage Against the Machine, Green Day ja Nine Inch Nails. Hän on myös vasenkätinen, joten hänen rumpusettinsä on järjestetty "väärin päin".

Aiheesta muualla
----------------

* Dominic Howard MuseWikissä

Muse

| 
* Matthew Bellamy
* Dominic Howard
* Chris Wolstenholme

 |
| --- |
| 
* Morgan Nicholls

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* Showbiz
* Origin of Symmetry
* Absolution
* Black Holes and Revelations
* The Resistance
* The 2nd Law
* Drones
* Simulation Theory
* Will of the People

 |
| Kokoelmat ja konserttitallenteet | 
* Hullabaloo Soundtrack
* Absolution Tour
* HAARP
* Live at Rome Olympic Stadium

 |
| Demot ja EP:t | 
* This Is A Muse Demo
* Muse
* Muscle Museum
* Random 1-8
* Dead Star/In Your World
* Summer Stadiums 2010
* Live at Köln Gloria Theatre

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Robert Byron Bird** (5. helmikuuta 1924 Bryan, Texas – 13. marraskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen kemianteknikko. Hänet tunnetaan ei-newtonilaisten fluidien kulkeutumisilmiöistä tekemästään tutkimuksesta; hän oli yksi *Transport Phenomena* -klassikon kirjoittajista. Hän sai vuonna 1987 National Medal of Sciencen. Hän on Wisconsinin yliopiston, Madisonin emeritusprofessori.

Bird valmistui Illinoisin yliopistosta, Urbana–Champaignista (B.S.) vuonna 1947 ja sai filosofian tohtorin arvon fysikaalisessa kemiassa Wisconsinin yliopistosta, Madisonista vuonna 1950. Bird oli vuosina 1950–1951 tutkijatohtorina teoreettisen fysiikan instituutissa Amsterdamin yliopistossa.

Bird sai National Medal of Sciencen lisäksi Bingham-mitalin vuonna 1974 ansioistaan reologian alalla. Hän oli vuodesta 1969 National Academy of Engineeringin ja vuodesta 1989 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä. Lisäksi hän toimi muun muassa American Physical Societyn jäsenenä vuodesta 1970 ja Alankomaiden kuninkaallisen taide- ja tiedeakatemian sekä American Academy of Arts and Sciencesin jäsenenä vuodesta 1981.

Lähteet
-------

1. ↑  Daley, Jason: Chemical engineering pioneer Robert Byron Bird passes away at 96 *engr.wisc.edu*. Viitattu 4.1.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Robert Byron Bird
**Wunibald Kamm** (26. huhtikuuta 1893 Basel, Sveitsi  – 11. lokakuuta 1966 Stuttgart, Länsi-Saksa) oli autojen aerodynamiikan kehittäjä.

Elämäkerta
----------

Kammin perhe muutti Wunibaldin lapsuudessa Sveitsistä Saksaan perheen äidin sairauden vuoksi. Kamm opiskeli insinööriksi ja edelleen tohtoriksi. Hän työskenteli Daimler Motoren Gesellschaftilla vuosina 1922–1925, sen jälkeen Schwäbische Hüttenwerkellä vuonna 1925 ja vuosina 1926–1930 Saksan ilmailuyhdistyksen testikeskuksessa.

Kamm nimitettiin vuonna 1930 Stuttgartin teknillisen yliopiston moottoritekniikan professoriksi. Hän perusti yliopistoon ajoneuvo- ja moottoritekniikan tutkimusinstituutin, mikä antoi hänelle mahdollisuuden perehtyä ajoneuvojen aerodynamiikan kehittämiseen. Vuosina 1938–1944 rakennettiin yhteensä neljä virtaviivaista prototyyppiautoa, joista kaksi perustui BMW:n rakenteeseen.

Kamm suunnitteli vuonna 1938 valmistuneen K-3-nimisen prototyypin yhdessä Reinhard von Koenig-Fachsenfeldin kanssa. Auton perusrakenne pohjautui BMW 328 -malliin ja se tunnetaan yleisesti nimellä *Kamm-coupé*. Vuonna 1944 valmistui matalampi *toinen Kamm-coupé*.

Kamm havaitsi että virtaviivaisen korin peräpään katkaisulla sopivasta kohdasta oli edullinen vaikutus auton aerodynamiikkaan. Tämän kaltaista muotoilullista elementtiä kutsutaan Kamm-peräksi.

Toisen maailmansodan jälkeen Kamm internoitiin Ranskaan, missä hänet luovutettiin yhdysvaltalaisten käsiin. Seuraavat kymmenen vuotta Kamm työskenteli Yhdysvalloissa, jossa hän jatkoi tutkimuksiaan. Hän palasi Saksaan vuonna 1955 ja siirtyi luennoimaan Battelle-instituutin Saksan yksikköön Frankfurt am Mainiin. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1958 terveydellisten syiden tähden.

Lähteet
-------

1. 1 2  Schmid, Ingobert: Wunibald Kamm in der Automotive Hall of Fame *ATZ Online*.  6.10.2009. Springer Fachmedien Wiesbaden GmbH.  Arkistoitu 15.11.2011. Viitattu 4.3.2012. (saksaksi)
2. 1 2 3 4 5  BMW Car Designers throughout history (Wunibald Kamm (1893-1966))  9.2.2012 (viimeisin päivitys). BMWism.com. Viitattu 4.3.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Samuil Osipovitš Vainštein** (1894 – 1942) oli venäjänjuutalainen shakinpelaaja, shakkitapahtumien organisoija, julkaisija ja toimittaja. Vainštein oli yksi niistä yhdestätoista venäläisestä pelaajasta, jotka jäivät ensimmäisen maailmansodan syttyessä 1914 Saksaan vangeiksi oltuaan tuolloin siellä turnauksessa. Vangit pelasivat keskenään useita turnauksia sodan aikana Saksassa. 

Sodan päätyttyä Vainštein palasi Pietariin (Leningradiin). Hän oli tärkeä shakkimaailman vaikuttaja paitsi kärkipelaajana, myös yhdistystoiminnan moottorina ja lehtimiehenä. Hän oli yleisvenäläisen shakkiliiton johdossa jo vuonna 1924 ja vuodesta 1938 Leningradin shakkiklubin esimies. Vainštein puhui kaikkia Euroopan tärkeimpiä kieliä sujuvasti. Hän kuoli nälkään Leningradin piirityksen aikana 1942.

Lähteet
-------

* E. Winter: Chess notes archives: 3540. The internees (englanniksi)
* V.Faibisovich: The first six years (englanniksi)
* B. Wall: Chess During World War II (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Mizuto Hirota** (jap. 廣田 瑞人, s. 4. toukokuuta 1981) on japanilainen vapaaottelija. Hän piti hallussaan World Victory Roadin Sengoku kevyensarjan titteliä vuodesta 2009 aina 2010 saakka. Sitä ennen Hirota voitti Cage Forcen kevyensarjan mestaruuden vuonna 2008. 31. joulukuuta 2009 Hirota kärsi vakavan loukkaantumisen Dynamite!! 2009 ottelussa Shinya Aokia vastaan. Hirota ei suostunut luovuttamaan jäätyään käsilukkoon, jonka jälkeen Aoki katkaisi Hirotan käden. Hän oli yli vuoden poissa kehästä, kunnes palasi 26. elokuuta 2011 ottelemaan Deep-organisaation mestaruudesta kevyessäsarjassa. Hirota voitti myös ottelun Katsunori Kikunoa vastaan tuomariäänin.

Lähteet
-------

1. ↑  Mizuto Hirota *MMA-Core* Viitattu 5.3.2012 (englanniksi)
2. ↑  Shinya Aoki's Post-Fight Behavior After Breaking Hirota's Arm Crosses Line *mmafighting.com* Viitattu 14.3.2012 (englanniksi)
3. ↑  Deep - 55 Impact *Sherdog* Viitattu 5.3.2012 (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Anna Marta Jesień** (o.s. **Olichwierczuk**, s. 10. joulukuuta 1978 Sokolowie Podlaskim) on puolalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Jesień karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 57,36. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa välierissä ajalla 55,64. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän voitti EM-pronssia 400 metrin aidoissa ja oli samoissa kisoissa mukana Puolan joukkueessa, joka voitti EM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Vuonna 2003 hän voitti Puolan mestaruuden 400 metrin aidoissa, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa alkuerissä. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen Puolan mestaruuden, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa alkuerissä. 2005 hän voitti maansa mestaruuden ja Euroopan cupin ajalla 54,90. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui neljänneksi Helsingin MM-kisoissa ajalla 54,17 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa.

Jesień voitti vuonna 2006 Puolan mestaruuden 400 metrin juoksussa ja sijoittui Euroopan cupin superliigassa viidenneksi 400 metrin aidoissa. Göteborgin EM-kisoissa hän juoksi kuudenneksi 400 metrin aidoissa ja oli mukana voittamassa EM-pronssia 4 x 400 metrin viestissä. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs ja yleisurheilun maailmancupissa kolmas. Seuraavana vuonna Jesień voitti Osakan MM-kisoissa MM-pronssia ajalla 53,92. Myöhemmin samana syksynä hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ajalla 54,17.

Jesień sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 viidenneksi ajalla 54,29. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kuudes. Vuonna 2009 hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 400 metrin aitajuoksun Leiriassa, mutta karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa välierissä. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui viidenneksi.

Ennätykset
----------

* 400 metrin juoksu: 51,74 (2007)
* 400 metrin aitajuoksu: 53,86 (2007)

Saavutukset
-----------

* Yleisurheilun MM-kilpailut
	+ Osaka 2007: pronssia, 400 metrin aitajuoksu
* Yleisurheilun EM-kilpailut
	+ München 2002: pronssia, 400 metrin aitajuoksu
	+ München 2002: pronssia, 4 x 400 metrin viestijuoksu.
	+ Göteborg 2006: pronssia, 4 x 400 metrin viestijuoksu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Anna Jesień Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive), s. 113


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Outi Maria Sillanpää** (s. 2. helmikuuta 1976 Noormarkku) on suomalainen kävelijä, joka edustaa seuratasolla Turun Weikkoja.

Sillanpää voitti ensimmäiset SM-mitalinsa 1997, jolloin hän käveli Kalevan kisoissa toiseksi 10 kilometrillä ajalla 48.57 sekä voitti 20 kilometrin kävelyssä SM-hopeaa ajalla 1.47.47. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen SM-kisoissa 3 000 metrin ratakävelyssä SM-hopeaa ja Oulun Kalevan kisoissa 10 kilometrillä SM-kultaa. Saman vuoden 20 kilometrin SM-kisoissa hän oli toinen ajalla 1.46.14. Vuonna 1999 Sillanpää voitti sisäratojen SM-kisoissa hopeaa 3 000 metrin ratakävelyssä ajalla 13.57,29. Hän voitti samana vuonna Suomen-mestaruudet sekä Kalevan kisojen 10 kilometrillä ajalla 48.47 että 20 kilometrillä ajalla 1.38.53. Seuraavana vuonna hän uusi sekä sisäratojen SM-hopeansa että 20 kilometrin SM-kultansa ja oli toinen Kalevan kisojen 10 kilometrillä.

Sillanpää sijoittui vuonna 2001 sekä sisäratojen SM-kisojen 3 000 metrillä että Kalevan kisojen 10 kilometrillä toiseksi. Saman vuoden 20 kilometrin SM-kisoissa hän voitti ajalla 1.38.37. Seuraavana vuonna hän voitti SM-kultaa sisäratojen SM-kisojen 3 000 metrillä, Kalevan kisojen 10 kilometrillä ajalla 48.10 ja 20 kilometrillä. Vuonna 2003 hän voitti SM-kultaa sekä sisäratojen 3 000 metrillä, Kalevan kisojen 10 kilometrillä että 20 kilometrillä. 2004 hän oli mestari Vaasan Kalevan kisojen 10 kilometrillä sekä 20 kilometrillä. Sillanpää voitti vuonna 2005 jälleen kolme Suomen-mestaruutta: sisäratojen 3 000 metrillä ajalla 13.13,92, 20 kilometrillä ajalla 1.37.34 sekä Porin Kalevan kisojen 10 kilometrillä. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen Helsingin MM-kisoihin, joissa hän sijoittui 20 kilometrillä kolmanneksikymmenenneksiviidenneksi.

Sillanpää oli 2006 sisäratojen SM-kisoissa mestari ja 20 kilometrin SM-kisoissa toinen. Hän voitti SM-hopeaa samana vuonna myös Jyväskylän Kalevan kisoissa 10 kilometrillä. 2007 hän voitti sisäratojen SM-kultaa 3 000 metrin kävelyssä.

Ennätykset
----------

* 1 500 metrin juoksu: 5.03,97 (1996)
* Seiväshyppy: 210 (1994)
* 3 000 metrin ratakävely: 13.30,99 (2002)
* 5 000 metrin ratakävely: 23.06,30 (2002)
* 5 kilometrin kävely: 22.58 (1999)
* 10 000 metrin ratakävely: 49.52,78 (1997)
* 10 kilometrin kävely: 47.39 (2000)
* 20 kilometrin kävely: 1.37.34 (2005)

Lähteet
-------

* Outi Sillanpää Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Aleksandr Aleksandrovitš Derevjagin** (ven. Александр Александрович Деревягин, s. 24. maaliskuuta 1979) on venäläinen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Derevjagin karsiutui 2001 Universiadeissa 400 metrin aitojen välierissä ajalla 50,60. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Universiadeissa matkan kuudenneksi ajalla 50,01. 2005 hän juoksi Universiadien neljänneksi ajalla 49,78. Seuraavana vuonna hän oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Euroopan cupin superliigassa toiseksi ja Göteborgin EM-kisoissa kahdeksanneksi. Kauden lopussa hän oli yleisurheilun maailmancupissa kuudes. Vuonna 2007 Derevjagin voitti Venäjän mestaruuden, mutta karsiutui Osakan MM-kisoissa välierissä ajalla 49,11. Hän karsiutui välierissä Pekingin olympialaisissa 2008 ja alkuerissä Berliinin MM-kisoissa 2009. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli seitsemäs ajalla 49,70 ja Daegun MM-kisoissa 2011 kahdeksas ajalla 49,32.

Ennätykset
----------

* 100 metrin juoksu: 10,78 (2001)
* 200 metrin juoksu: 21,72 (2001)
* 400 metrin juoksu: 46,19 (2008)
* 400 metrin aitajuoksu: 49,00 (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aleksandr Derevjagin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Eric Strobel** (s. 5. kesäkuuta 1958 Rochester, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.

Strobel aloitti jääkiekkouransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1976–1979. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään 1978 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 133. 1979 Strobel valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen ja hän osallistui saman vuoden MM-kilpailuihin. Seuraavana vuonna olympialaisissa Yhdysvallat teki jättiyllätyksen ja voitti olympiakultaa. Strobel solmi välittömästi olympiaturnauksen jälkeen sopimuksen Buffalon kanssa ja aloitti ammattilaisuransa AHL-liigassa Rochester Americans -joukkueessa. Kauden lopussa pudotuspeleissä hänen jalkansa kuitenkin murtui ja hän lopetti pelaajauransa.

Urheilu-uransa jälkeen Strobel on toiminut myyntipäällikkönä. Hänen isänsä, entinen NHL-pelaaja Art Strobel, oli 1980 olympiajoukkueen valmentaja Herb Brooksin valmentaja tämän pelaajauralla. Strobel nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen vuonna 2003.

Aiheesta muualla
----------------

* Eric Strobel The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Strobel hockeydraftcentral.comissa

Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks