recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kirill Käro vuonna 2019.
**Kirill Valerjevitš Käro** (ven. Кирилл Валерьевич Кяро, vir. *Kirill Valeri Käro*) (s. 24. helmikuuta 1975 Tallinna, Viron SNT) on virolais-venäläinen näyttelijä, jolla on ollut sekä teatteri- että televisiorooleja. 

Kirill Käro on kotoisin Tallinnan Lasnamäeltä, jossa hänen vanhempansa asuvat. Hän puhuu omien sanojensa mukaan viroa huonosti. Hänen isoisänsä oli siperianvirolainen Alfred Kärö, joka muutti Viroon neuvostomiehityksen aikoihin vuonna 1940 ja avioitui paikallisen vironvenäläisen naisen kanssa. Kirillin isä Valeri Käro oli merimies ja äiti työskenteli lastentarhassa. Virolainen näyttelijä Volli Käro on hänen isosetänsä. Kirill valmistui venäjänkielisestä Tallinnan 12. lukiosta (nyk. Lasnamäen lukio) vuonna 1992. Kirill Käron mukaan hän ei pidä itseään virolaisena, muttei koe itseään myöskään Venäjällä puhtaan venäläisenä. Tallinnassa häntä pidetään venäläisenä ja Moskovassa täysin virolaisena. Moskovaan palaamisesta huolimatta Kärö käy usein Virossa, Latviassa ja Ukrainassa.

Tämän jälkeen hän opiskeli Štšukinin teatterikoulussa Moskovassa, josta valmistui 1997. Vuosina 1997–1999 hän toimi Moskovassa armenialaisen Armen Džigarhanjanin johtamassa Moskovan draamateatterissa, ja palasi Viroon, jossa näytteli Viron venäläisessä teatterissa vuosina 1999–2004. Vuonna 2005 hän palasi takaisin Venäjälle.

Suomessa Käro tunnetaan ainakin Aleksein osasta Klaus Härön menestyselokuvasta Miekkailija sekä Ylellä 2016 esitetystä ukrainalaisesta dekkarista Nuuskija.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Nataly Koppel: "Nuuskija" staar Kirill Käro: Moskvas olen ma täielik eestlane, Tallinnas aga venelane *Õhtuleht*.  4.6.2014. Viitattu 8.2.2016. (viroksi)
3. ↑  Кирилл Кяро (Kirill Käro) – биография *Кинотеатр.ру*.  11.1.2016. Viitattu 8.2.2016 (venäjäksi).
4. ↑  Кирилл Кяро – биография, личная жизнь, фото, фильмы, слухи и последные новости *24СМИ новости знаменитосты актёры*. Viitattu 8.2.2016.
5. ↑  Kirill Käro *IMDb*. Viitattu 8.2.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
**Kärsämä** eli **Kärsämänkylä** on Siikalatvan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee kuntakeskuksesta Pulkkilasta noin 40 kilometriä pohjoiseen, Rantsilan kirkonkylältä yhdeksän kilometriä itään ja Temmeksen taajamasta 15 kilometriä etelään Kestilän suuntaan. Kylä alun perin kuului vuoden 2001 alussa lakkautetuun Temmeksen kuntaan. Kylä oli Temmeksen ekslaavi. Kuntaliitoksen jälkeen kylä liitettiin Rantsilan kuntaan, ja vuonna 2009 Rantsilan kunnan lakkautettua uuteen Siikalatvan kuntaan. Kylässä vuonna 2003 asui noin 40 asukasta. Enimmillään kylällä asukkaita oli 1930–1940-luvuilla, jolloin asukasluku oli yli 300.

Kylän asutus on keskittynyt seututien 822 varteen. Kylän halki virtaa Kärsämänjoki. 1800-luvulla kylällä on toiminut kestikievari. Kärsämässä perustettiin 1900-luvun alussa käsikäyttöinen, hevoskiertoinen meijeri, joka lopetti toimintansa vuonna 1959.

Kärsämänkylällä sijaitsee vuonna 1928 rakennettu Kärsämänkylän rukoushuone. Rukoushuone rakennettiin, koska siihen aikaan kylältä ei ollut vielä kunnollista tietä Temmeksen tai Rantsilan kirkonkylille, jotta kyläläiset olisivat voineet osallistua kirkollisiin tilaisuuksiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtioneuvoston päätös kuntajaon eheyttämisestä Temmeksen, Lumijoen, Limingan, Tyrnävän ja Rantsilan kunnat käsittävällä alueella *Finlex*.  21.6.2000. Viitattu 8.7.2012.
2. 1 2 3 4  Karjalainen, Pekka: Kär­sä­män­ky­län ru­kous­huo­ne ei pra­mei­le *Kaleva*.  7.8.2003. Viitattu 25.5.2022.
3. ↑  Kärsämän kylä *Museovirasto*. Viitattu 25.5.2022.
4. ↑  Kalevi Rikkinen ym.: *Finlandia, Otavan iso maammekirja 8*. Helsinki: Otava, 1986. ISBN 951-1-09142-5.
5. ↑  Rantsilan kappeliseurakunta *Siikalatvan seurakunta*. Viitattu 25.5.2022.

Siikalatvan kylät

|  |  |
| --- | --- |
| Kestilän kylät | 
* Hyvölänranta
* Järvikylä
* Kestilä
* Leiviskänranta
* Mäläskä
* Pihkalanranta
* Väyrylänsaari

 |
| Piippolan kylät | 
* Kangaskylä
* Lamu
* Leskelä
* Piippola

 |
| Rantsilan kylät | 
* Kerälä
* Rantsila
* Kärsämä
* Mankila
* Savaloja
* Sipola

 |
| Pulkkilan kylät | 
* Hyvärilä
* Junnonoja
* Laakkola
* Latva
* Pukkila
* Pulkkila
* Vorna

 |
**Jokikylä** oli kylä Suomeen vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan keskiosassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Jokikylä muodostettiin vuonna 1930 valtioneuvoston vahvistamassa Petsamon uudessa kyläjaossa yhdistämällä yhdeksi kyläkunnaksi useampia aiempia kyliä; näin yhdistyneet kylät olivat Alaluostari, Yläluostari, Moskova ja Puska. Nimitys Jokikylä tuli siitä, että kylä käsitti Petsamonjoen alueen joen suulla sijainneen Petsamon kirkonkylän eteläpuolelta. Jokikylän alueella sijaitsivat Petsamon ortodoksinen luostari, Petsamon luterilainen kirkko ja Petsamon lentokenttä.

Lähteet
-------

* Onnela Samuli & Vahtola Jouko (toim.): *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-Seura r.y. 1999. ISBN 952-91-0873-7.

### Viitteet

1. ↑  Kuusikko Kirsi: *Petsamolainen yhteiskunta*, s. 125-126. Teoksessa: Vahtola Jouko & Onnela Samuli (toim.) *Turjanmeren maa, Petsamon historia 1920–1944*. Rovaniemi: Petsamo-seura, 1999. ISBN 952-91-0873-7.
Kirillovin piiri Vologdan alueen kartalla.
Kartta piirin kuntarajoista.
**Kirillovin piiri** (ven. Кири́лловский райо́н, *Kirillovski raion*) on kunnallishallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 5 400 neliökilometriä. Asukkaita on 17 500 henkeä (vuonna 2010).

Kirillovin piiri rajoittuu idässä Vologdan alueen Vožegan, Ust-Kubinskojen ja Vologdan piireihin, etelässä Šeksnan ja Tšerepovetsin piireihin, lännessä Belozerskin, Vaškin ja Vytegran piireihin sekä pohjoisessa Arkangelin alueeseen. Pinta-alasta 67 % on metsää. Tärkein joki on Šeksna ja suurin järvi Vože. Hyötykaivainnaisiin kuuluvat turve ja sapropeeli.

Hallinnollinen keskus on Kirillovin kaupunki, josta on 127 kilometriä alueen pääkaupunkiin Vologdaan. Sen lisäksi piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Aljošino (keskuspaikka Šindalovo), Ferapontovo, Goritsy, Kovarzino, Lipovo (Vognema), Nikolski Toržok, Talitsy ja Tšarozero. Kaupunkiväestön osuus on 45,0 %.

Piirin kautta kulkee Vologdan ja Karhumäen välinen maantie. Tärkeimmät elinkeinot ovat elintarvike- ja metsäteollisuus sekä maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maatalous. Nähtävyyksiin kuuluvat Kirill Valkeajärveläisen, Ferapontin, Goritsyn ja Nil Sorskin luostarit. Seudulla sijaitsee vuonna 1992 perustettu Russki Sever -kansallispuisto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Vologodskaja entsiklopedija*, s. 247. Vologda: VGPU, Rus, 2006. ISBN 5-87822-305-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 24.12.2011). (venäjäksi)
2. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 20.12.2011. Viitattu 24.12.2011. (venäjäksi)
3. 1 2  Kirillovski raion: Harakteristika raiona *kirillov.vologda.ru*.  Arkistoitu 25.4.2012. Viitattu 24.12.2011. (venäjäksi)
4. ↑  Kirillovski raion: Poselenija *kirillov.vologda.ru*.  Arkistoitu 9.3.2012. Viitattu 24.12.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirillovin piiri**.
* Kirillovin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Kirillovin piiri Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Vologdan alueen piirit ja *kaupunkipiirit*
Babajevo •
Babuškin •
Belozersk •
Grjazovets •
Harovsk •
Kadui •
Kirillov •
Kitšmengski Gorodok •
Mežduretšje •
Nikolsk •
Njuksenitsa •
Šeksna •
Sjamža •
Sokol •
Tarnogski Gorodok •
Totma •
Tšagodoštša •
Tšerepovets •
*Tšerepovets* •
Ustjužna •
Ust-Kubinskoje •
Vašk •
Veliki Ustjug •
Verhovažje •
Vologda •
*Vologda* •
Vožega •
Vytegra
Tuaregikapinallisia vuonna 2012.
**Mouvement national de libération de l’Azawad** eli MNLA on Malin pohjoisosan tuaregien poliittinen ja sotilaallinen järjestö.

Muammar Gaddafin turvallisuusjoukoissa palvelleet tuaregit perustivat Azawadin vapautuksen kansallisen liikkeen MNLA:n syksyllä 2011. Heistä osa kannatti itsenäisyyttä ja osa autonomiaa Malin sisällä. Järjestöä tukivat tuaregien vuonna 2010 perustama Mouvement national pour l’Azawad ja arabien Front national pour la libération de l’Azawad.

MNLA otti haltuunsa useita Malin pohjoisosien kaupunkeja ja julisti itsenäisen Azawadin valtion heinäkuussa 2012. Se muodosti islamistisen Ansar Dinen kanssa liittouman, joka pian hajosi. Sekulaari MNLA ei hyväksynyt Asar Dinen ajamaa Pohjois-Malin "arabilaistamista" ja šarialain voimaantuloa.

MNLA:n menetettyä hallitsemansa alueen Ansar Dinelle ja muille jihadisteille se ryhtyi tunnustelemaan mahdollisuuksia poliittiseen ratkaisuun. Ranskan joukkojen lyötyä islamistit alkuvuodesta 2013 järjestö sai jälleen haltuunsa Kidalin. MNLA solmi kesäkuussa aselevon, jonka perusteella Malin armeija pääsi kaupunkiin ja YK sai tuoda alueelle rauhanturvaajia. MNLA:n suhteet Malin hallitukseen olivat riitaisat ja neuvottelut katkesivat useaan otteeseen järjestön sisäisten erimielisyyksien takia.

Marraskuussa 2013 MNLA ilmoitti yhteistyöstä Haut conseil pour l’unite de l’Azawad ja Mouvement arabe de l’Azawad (MAA) -järjestöjen kanssa. Toukokuussa 2014 puhkesi yhteenottoja Malin armeijan kanssa pääministeri Moussa Maran Kidalin-vierailuun liittyen. Armeijan vetäydyttyä solmittiin uusi tulitauko. MNLA ja MAA ottivat yhteen tammikuussa 2015. Saman vuoden kesäkuussa MNLA allekirjoitti rauhansopimuksen hallituksen kanssa.

MNLA:n pääsihteeri on Bilal Ag Acherif. Sotilasjohtajana toimii Mohamed Ag Najem ja tiedottajana Hama Ag Sid’Ahmed.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Political Handbook of the World 2018–2019*, s. 1010–1011. Thousand Oaks: CQ Press, 2019. ISBN 978-1-5443-2712-9.
**Eila Anneli Pohjonen** (s. 5. lokakuuta 1948 Jyväskylä) on suomalainen lastenkirjailija ja satutäti.

Tuotanto
--------

Pohjosen esikoisteos on vuonna 2002 julkaistu *Puutarhakadun Ulla*, joka kertoo pienen tytön elämässä sattuneista tapahtumista Jyväskylän Puutarhakadulla 1950-luvun Jyväskylässä. Kirjan kuvituksesta ja ulkoasusta vastasi Elise Luokkanen Pekka Halosen akatemiassa lopputyönään.

Toinen teos *Kirjastokeijun urotyö ja muita keijusatuja* julkaistiin joulukuussa 2007 ja se kertoo keijujen maailmasta. Kirja on saanut nimensä tarinasta, jossa kerrotaan "Kirjastokeijusta", jonka kirjasto aiotaan lakkauttaa. Teoksen on kuvittanut Tiina Ilola, joka on myös opiskellut Pekka Halosen akatemiassa.

2008 ilmestynyt *Soliseva satulähde* sisältää eri aiheisia satuja. Sen on kuvittanut Annemari Lehtonen ja julkaissut Sanasiivet. 

2010 ilmestynyt teos *Punainen lanka* on jouluaiheinen lastenkirja. Kustantajana toimii edelleen Sanasiivet ja kuvittajana Annemari Lehtonen. 

2016 ilmestynyt teos on Marin ja hänen perheensä tarina. Kirja kertoo hyväksikäytöstä, ja mitä se saa aikaan. 

2017 ilmestyi Eilan ensimmäinen runoteos Elämänmaku.Elämänmaku sisältää helppolukuisia, elämänmakuisia runoja. Runot ovat syntyneet iloista, suruista ja yllätyksistä joita elämällä on ollut runsain määrin tarjolla. 

2018 Toukokuussa vuorossa on tositapahtumiin perustuva sukukertomus Juno-elämä antoi ja otti. Tämä kirja on sukutarinan ensimmäinen osa, joka kertoo orpotytöstä jonka vanhemmat pakenivat Krimin sotaa Suomenlinnaan. Juno oli huutolaistyttö, joka sai kasvaa lapsuutensa pappilassa. 

Pohjonen on ison perheen äiti, joten hän on elämänsä aikana saanut lukea paljon lastenkirjoja ja harjoitellut tarinankerrontaa. 
Tarinat soveltuvatkin niin perheen pienimpien luettavaksi kuin aikuisillekin. Lukemista helpottavat isot koko sivun kuvat jotka täydentävät tarinaa.

Pohjonen on kirjoittanut satujen lisäksi paljon novelleja, runoja ja lehtiartikkeleita eri lehtiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjosen kotisivut

Teokset
-------

* Puutarhakadun Ulla, SRK, 2002
* Kirjastokeijun urotyö ja muita keijusatuja, Sanasiivet, 2007
* Soliseva satulähde, Sanasiivet, 2008
* Punainen lanka, Sanasiivet, 2010
* Mari, Mediapinta 2016
* Elämänmaku, Mediapinta 2017
* Juno, Valmiixi 2018
**Moussa Sow** (s. 19. tammikuuta 1986 Mantes-la-Jolie, Ranska) on ranskalaissenegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Fenerbahçea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Sow aloitti ammattilaisuransa Rennesistä vuonna 2004, jota ennen hän oli pelannut seuran juniorijoukkueissa. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 2010 asti, viettäin ainoastaan kauden 2007–2008 lainalla Sedanissa. Kesällä 2010 Sowin sopimus joukkueen kanssa umpeutui ja niin hän siirtyi kolmivuotisella Lilleen.

Sow onnistui maalinteossa heti ensiesiintymisessään uudessa joukkueessa vanhaa seuraansa Rennesiä vastaan. Kaudella 2010–2011 hän voitti sarjan maalikuninkuuden 25 osumallaan ja oli yksi LOSCin mestaruuden avainhahmoista.

Tammikuussa 2012 Sow siirtyi LOSCista Turkin Superliigaan Fenerbahçen joukkueeseen. Sow teki seuran kanssa 4,5-vuotisen sopimuksen ja siirtosumma oli noin 13 miljoonaa euroa.

Maajoukkueura
-------------

Sow teki ensiesiintymisensä Senegalin maajoukkueessa 5. syyskuuta 2009 ottelussa Angolaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Des fleurs pour Sow à Istanbul

Aiheesta muualla
----------------

* Moussa Sowin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)

Senegalin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Coundoul |
2 Mbodj |
3 Djilobodji |
4 N’Diaye |
5 Diop |
6 L. Sané |
7 Sow |
8 Kouyaté |
9 Diouf |
10 Mané |
11 N’Doye |
12 Badji |
13 M’Bengue |
14 Touré |
15 Cissé |
16 Gomis |
17 Gueye |
18 Souaré |
19 Konaté |
20 S. Sané |
21 Gassama |
22 Saivet |
23 Camara |
Valmentaja Giresse

Senegalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Diallo |
2 Mbodj |
3 Koulibaly |
4 Ciss |
5 Gueye |
6 Sané |
7 Sow |
8 Kouyaté |
9 Diouf |
10 Mané |
11 N’Doye |
12 Sabaly |
13 A. N’Diaye |
14 Konaté |
15 Sakho |
16 K. N’Diaye |
17 Ndiaye |
18 Sarr |
19 Niang |
20 Baldé |
21 Gassama |
22 Wagué |
23 Gomis |
Valmentaja Cissé
**Tampereen Kaupunkilähetys ry** on vuonna 1907 perustettu yleishyödyllinen sosiaalialan järjestö. Tampereen Kaupunkilähetyksen toiminta alkoi vuonna 1881 yhdistykseksi järjestäytymättömänä toimintana pastori K. O. Fontellin aloittaessa pyhäkoulutyön. Tampereen Kaupunkilähetys -nimeä käytettiin säilyneiden asiakirjojen mukaan ensimmäisen kerran vuonna 1884. Toimintaa varten perustettiin yhdistys toukokuun 28. päivänä 1907. Samoihin aikoihin syntyivät myös Helsingin (nykyisin HelsinkiMissio) ja Turun Kaupunkilähetykset (nykyisin Tukenasi ry) Skotlannissa 1826 perustetun Glasgow City Missionin mallin mukaisesti.

Tampereen Kaupunkilähetys ry:n nimi muuttui 1.1.2020 TampereMissio ry:ksi. TampereMissio ry toteuttaa kansalais- ja vapaaehtoistoimintaa, sosiaali- ja vanhustyön kehittämistoimintaa, varainhankintaa sekä viestintää yhdistyksen omana toimintana. Kehittämishankkeet ja toiminnot ovat pääosin Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen (STEA) sekä Tampereen kaupungin rahoittamia.

Yhdistyksen palveluliiketoiminta on yhtiöitetty 1.1.2020 alkaen täysin omistamalleen *TampereMissio Palvelut Oy*:lle. TampereMissio Palvelut Oy tuottaa ikäihmisten asumis- ja päivätoiminnan palveluja Koskikodissa, Petäjäkodissa ja Peurankalliolla sekä kehitysvammaisten ihmisten asumisen, päivä- ja työtoiminnan sekä vapaa-ajan palveluja Rongankodin yksiköissä. Palveluyhtiöllä on myös kolme ravintolaa, jotka tuottavat ravintopalveluita hoivakoteihin sekä muille asiakkaille. TampereMissio Palvelut Oy on Yhteiskunnallinen yritys, jonka toiminnan tavoitteena on yhteiskunnallisen hyvän tuottaminen vastuullisesti ja kestävästi. Yhtiön tuottama voitto käytetään ensisijaisesti sen oman toiminnan kehittämiseen ja toissijaisesti yleishyödyllisen omistajan TampereMissio ry:n yleishyödylliseen toimintaan.

Lähteet
-------

* Järventie Martti: *Uskon ja rakkauden työtä. Tampereen Kaupunkilähetyksen 75-vuotishistoria*, Tampereen Kaupunkilähetys, Tampere, 1959
* Kulhia Ali: *Ihmisen puolustaja. Tampereen Kaupunkilähetys ry 100 vuotta*, Tampereen Kaupunkilähetys, Tampere, 2007

### Viitteet

1. ↑  Järventie Martti: Uskon ja rakkauden työtä, s. 42-43, 49.
2. ↑  Kulhia Ali: *Ihmisen puolustaja.*, s. 9-10. Tampereen Kaupunkilähetys ry, 2007.
3. ↑  TampereMissio *tamperemissio.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* TampereMissio.fi TampereMissio Internetsivut
* Kulhia Ali: *Uutta, vanhaa ja lainattua : Tampereen Kaupunkilähetyksen kristillissosiaalisen työn asemoituminen hyvinvointivaltion rakentumisessa vuosina 1939−1973. Diss. Helsinki.*
* TampereMissio 1/2019 -lehti
**Kimmo Anssi Mikael Heinonen** (s. 7. maaliskuuta 1977 Seinäjoki) on suomalainen poliitikko ja yrittäjä. Hän on kotoisin Seinäjoelta.

Kimmo Heinonen on Tukkutalo Heinonen Oy toimitusjohtaja ja omistaja sekä valtakunnallisen tukkukauppaketjun Suomen Palvelutukkurit Oy:n entinen hallituksen puheenjohtaja. 

Hän toimi Seinäjoen kaupunginhallituksen puheenjohtajana kaudella 2013–2017, ja valittiin kaudelle 2017–2021 kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Lisäksi hän on toiminut Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 2001 lähtien ja toimi Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana kuusi vuotta. 
Kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen puheenjohtajuuden lisäksi Heinonen on toiminut kymmenissä muissa Seinäjoen kaupungin ja Etelä-Pohjanmaan maakunnan luottamustehtävissä. Heinonen oli myös Suomen Kuntaliiton valtuuston jäsen. Heinonen on puoluetaustaltaan kokoomuslainen ja on toiminut myös Kokoomuksen eri järjestötehtävissä. 

Lisäksi hän on toiminut yhdeksän vuotta Seinäjoen Yrittäjien puheenjohtajana ja Etelä-Pohjanmaan yrittäjien varapuheenjohtajana.Heinonen oli luovuttamassa valtakunnallista Yrittäjyyden monumenttia vuonna 2005. 
Hän oli vuonna 2012 perustetun pesäpallon fuusioseura JymyJussit Oy:n ensimmäinen puheenjohtaja.

Heinosella on kaksi tytärtä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vaalirahoitusilmoitukset, kunnallisvaalit 2012, Seinäjoki; Puolue- ja vaalirahoitusvalvonta (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Pitää olla hullu ja uskoa tulevaisuuteen ilkka.fi.  Arkistoitu 14.12.2014. Viitattu 14.9.2011.
3. ↑  Pienet tukut pärjäävät yhteistyöllä kauppalehti.fi. Viitattu 14.9.2011. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Kokoomus esittää Kimmo Heinosta kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi. Ilkka.fi [vanhentunut linkki]
5. ↑  Etelä-Pohjanmaan yrittäjät. Näköislehti. Ilkka.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivu
Eileen Ford (oikealla) keskustelemassa suomalaisen mallin Ritva Haikolan kanssa vuonna 1967.
**Eileen Ford** (25. maaliskuuta 1922 – 9. heinäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen Ford-mallitoimiston perustaja. 

Eileen Ford perusti toimiston toisen maailmansodan jälkeen yhdessä miehensä Jerry Fordin kanssa. Jo 1940-luvun loppuun mennessä Ford Models -toimisto oli kasvanut yhdeksi Yhdysvaltojen suurimmista. Parhaimmillaan 1960-luvulla Fordille työskenteli lähes 250 mallia, ja toimiston markkinaosuuden mallivälityksessä arveltiin olleen 70 prosenttia New Yorkissa ja 30 prosenttia maailmanlaajuisesti.

Ford nykyaikaisti mallialaa, ja hänen ansiostaan alalle syntyi supertähtiä. Hänen toimistostaan lähtivät uralle muiden muassa Candice Bergen, Lauren Hutton ja Jane Fonda.

Eileen Ford etsi uusia malleja ympäri maailmaa myös kilpailujen kautta. Tutustuttuaan Jane ja Aatos Erkkoon hän kävi Suomessa tuomaroimassa *Me Naiset* -lehden valokuvamallikilpailuja. Ensimmäisen vuonna 1962 järjestetyn kilpailun kautta pääsi Fordin toimiston malliksi kauhavalainen Hellevi Keko.

Ford oli äitinsä puolelta suomalaista Laineen sukua: isoisä oli lähtenyt jostakin Suomen rannikkokaupungista Amerikkaan purjeentekoa oppimaan ja nainut siellä irlantilaissukuisen tytön.

Eileen Ford kuoli 92-vuotiaana 9. heinäkuuta 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  CNN
2. 1 2  Sami Sykkö: Eileen Ford, mallitoimiston johtaja (Arkistoitu – Internet Archive), muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. Viitattu 14.7.2014.
3. ↑  Jane Erkko (Arkistoitu – Internet Archive), HS Muistot, maaliskuu 2014.
4. ↑  Karhu, Tapani: *Eileen ja Jerry Fordin menestyksen salaisuus: maailman kauneimmat tytöt*, Me Naiset 35/1978, 31.8.1978, sivu 39.
5. ↑  Eileen Ford Facts, Encyclopedia of World Biography, The Gale Group, Inc. 2010. Viitattu 24.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Moussa Timbiné** (s. 14. heinäkuuta 1974 Bandiagara) on malilainen poliitikko. Hänet valittiin maan kansalliskokouksen puheenjohtajaksi vuonna 2020.

Timbiné syntyi opettajaperheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Sévaréssa, opiskeli luonnontieteitä ja kauppatieteitä Bamakon yliopistossa ja suoritti matkailu- ja markkinointitutkinnon Soussessa. Opiskeluaikanaan Timbiné osallistui Association des élèves et étudiants du Mali -opiskelijajärjestön toimintaan. Valmistuttuaan hän työskenteli opettajana Bamakossa.

Timbiné osallistui Rassemblement pour le Mali -puolueen perustamiseen vuonna 2001. Hän toimi sen nuorisojärjestön ja paikallisosaston puheenjohtajana sekä Bamakon kaupunginvaltuutettuna. Hänet valittiin Malin kansalliskokouksen edustajaksi vuonna 2013 ja sen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi vuonna 2017.

Timbiné uusi edustajanpaikkansa vuoden 2020 vaaleissa vasta kun perustuslakituomioistuin oli hylännyt osan äänistä. Hänet valittiin kansalliskokouksen puheenjohtajaksi 134 äänellä vastaehdokas Moussa Maran saadessa kahdeksan ääntä. Timbinéä pidettiin presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan luottomiehenä.

Presidentti Keïta ilmoitti kansalliskokouksen hajottamisesta Malin armeijan tekemän vallankaappauksen yhteydessä 18. elokuuta 2020. Sotilaiden pidättämä Timbiné vapautettiin kymmenkunta päivää myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mali: Moussa Timbiné, du syndicalisme au perchoir, parcours d’un fidèle d’IBK *Jeune Afrique*. Viitattu 25.7.2020.
2. 1 2  Qui est Qui? À la découverte de l’honorable Moussa Timbiné, un jeune ambitieux et talentueux à la tête de l’hémicycle *Maliweb*. Viitattu 25.7.2020.
3. ↑  Qui est Moussa Timbiné, le nouveau Président de l’Assemblée nationale du Mali? *Benbere*. Viitattu 25.7.2020. (ranskaksi)
4. ↑  Mali coup: UN joins global condemnation of military takeover *BBC News*.  20.8.2020. Viitattu 11.9.2020. (englanniksi)
5. ↑  À la Une: l’ex-PM et l’ex-PAN libérés au Mali, après IBK *RFI*.  28.8.2020. Viitattu 11.9.2020. (ranskaksi)
**Mouzáki** (kreik. Μουζάκι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Zákynthoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Mouzáki muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Μουζακίου, *Dimotikí Koinótita Mouzakíou*). Kylän väkiluku on 1 702 (vuonna 2011).

Mouzákin kylä sijaitsee Zákynthoksen eteläisissä sisäosissa linnuntietä noin yhdeksän kilometriä lounaaseen Zákynthoksen kaupungista ja noin neljä kilometriä sisämaahan saaren etelärannikon Laganáksenlahdesta. Se on saanut nimensä Mouzákis-suvusta. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Neitsyt Maria (*Panagía*) *Viglatsoúralle* ja Pyhälle Nikolaokselle (*Ágios Nikólaos*).

Aiemmin kylä kuului Laganáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Zákynthoksen kunnan Laganáksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Δημοτικές Ενότητες Ζακύνθου Δήμος Ζακύνθου. Viitattu 1.9.2020.
**Hichem Mechichi** (arab. هشام المشيشي‎, s. tammikuussa 1974) on tunisialainen poliitikko ja entinen Tunisian pääministeri.

Opinnot
-------

Mechichilla on oikeustieteen maisterin tutkinto Tunisian oikeus- ja valtiotieteellisestä tiedekunnasta, Tunisian kansallinen hallintokorkeakoulun (ENA) lopputodistus, sekä Ranskan Strasbourgissa olevan Kansallisen hallintokoulun julkishallinnon maisterin tutkinto.

Virkamiehenä
------------

Mechichi toimi valtion hallinnossa useassa virassa. Hän on ollut tasavallan presidentin vanhempana neuvonantajana oikeudellisissa asioissa. Lisäksi hän on ollut liikenne-, terveys- ja sosiaaliministeriöiden esikuntapäällikkönä, sekä terveys- ja ympäristövalvontaviraston pääjohtaja.

Poliittinen toiminta
--------------------

Mechichi toimi sisäministerinä Elyes Fakhfakhin hallituksessa, joka aloitti toimintansa 27. helmikuuta 2020. Fakhfakh erosi kuitenkin pääministerin tehtävästä vain viisi kuukautta nimittämisensä jälkeen. Syynä erolle oli kärjistynyt tilanne Fakhfakhin johtaman koalitiohallituksen ja oppositiossa olevan islamistisen Ennahda-puolueen kanssa, jonka johtajan Rached Ghannouchin eroamista hallitus vaati. Tunisian presidentti Kais Saied nimitti uudeksi pääministeriksi sisäministeri Hichem Mechichin, joka aloitti uuden hallituksen kanssa 2. syyskuuta 2020.

25. heinäkuuta 2021 presidentti Kais Saied erotti Mechichin pääministerinvirasta, jäädytti parlamentin toiminnan, ja otti itselleen maan toimeenpanovallan. Tästä seurasi levottomuuksia ja presidenttiä syytettiin vallankaappauksesta. 29. syyskuuta presidentti Kais Saied nimitti Najla Boudenin muodostamaan uuden hallituksen, ja joka aloitti uuden hallituksen pääministerinä 11. lokakuuta 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biographie de Hichem Mechichi, candidat au poste de ministre de l’Intérieur *La Presse*.  20.2.2020. Viitattu 14.5.2021. (ranskaksi)
2. ↑  AFP, Reuters: Tunisia appoints interior minister Mechichi as the new prime minister *DW News*.  26.7.2020. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  AFP, AP, dpa, Reuters: Tunisia: President dismisses PM Mechichi, freezes parliament *DW News*.  26.7.2021. Viitattu 20.10.2021. (englanniksi)
4. ↑  Töyrylä, Katriina: Tunisia sai ensimmäisen naispääministerin – Najla Bouden Romdhanen virkakausi alkaa kriisin keskellä *YLE uutiset*.  29.9.2021. Viitattu 20.10.2021. (suomeksi)
5. ↑  STT-AFP: Tunisian ensimmäinen naispääministeri Najla Bouden vannoi virkavalansa *Helsingin Sanomat*.  11.10.2021. Viitattu 20.10.2021. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hichem Mechichi** Wikimedia Commonsissa

Tunisian pääministerit

* Ben Ammar
* Bourguiba
* Ladgham
* Nouira
* Mzali
* Sfar
* Ben Ali
* Baccouche
* Karoui
* al-Ghannuši
* Essebsi (väliaikainen)
* Jebali (väliaikainen)
* Laarayedh
* Jomaa
* Essid
* Chahed
* Fakhfakh
* Mechichi
* Bouden


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kimmo Klemola** (s. 1965 Hattula) on lappeenrantalainen kaupunginvaltuutettu, tekniikan tohtori ja energia-alan yrittäjä. Klemola on Etelä-Karjalan vihreiden puheenjohtaja sekä vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen ja Suomen luonnonsuojeluliiton Etelä-Karjalan piirin varapuheenjohtaja. Klemola pyrki eduskuntaan vuosina 2015 ja 2019, mutta ei tullut valituksi.

Klemola on koulutukseltaan tekniikan tohtori. Hän teki öljynjalostusta käsittelevän väitöskirjansa Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1998. Klemola on toiminut tutkijana, opettajana ja professorina Teknillisessä korkeakoulussa ja Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa. Klemola kehittää omassa yrityksessään elinkaarimalleja energiantuotannon, teollisuuden ja liikenteen ympäristövaikutusten arvioimiseksi. Klemolan yritys Cleanfi Oy on tehnyt esimerkiksi Äänekosken biotuotetehtaan yhteyteen rakennetun biokaasulaitoksen kasvihuonekaasutaseen analyysin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Minä: Kimmo Klemola *kimmoklemola.fi*. Viitattu 22.6.2021.
2. 1 2  Tätä kaksikkoa Kimmo Klemola ei halua nähdä – Vihreiden johtohahmo lopettaisi heti rahojen syytämisen Lappeenrannan lentokentälle ja uuden areenan sijasta vain korjaisi Kisapuiston vanhaa jäähallia  19.7.2020. esaimaa.fi. Viitattu 22.6.2021.
3. ↑  Cleanfi Oy *cleanfi.fi*. Viitattu 22.6.2021.
Pirkkahalli (A-halli)
**Tampereen Messu- ja Urheilukeskus** (engl. *Tampere Exhibition and Sports Center*, TESC) on vuonna 1985 avattu, nykyisin viisi hallia käsittävä monitoimikeskus, joka sijaitsee Tampereella Härmälän kaupunginosassa entisen Härmälän lentokentän alueella ja Pirkkalan rajan tuntumassa. Messu- ja Urheilukeskus toimii yleisurheilun ja jalkapallon harjoittelu- ja kilpailuareenana sekä messujen, kokousten ja konserttien pitopaikkana. Keskuksessa harjoittelevat mm. SPL:n Tampereen piirin seurat ja Tampereen Pyrintö ry. Tampereen kaupunki omistaa hallin osakkeista noin 65 prosenttia ja Tampereen Messut loput.

Tampereen Messu- ja Urheilukeskus Oy perustettiin vuonna 2005. Sen omistavat Tampereen kaupunki ja Tampereen Messut Oy. Messuohjelmistossa on 20 messutapahtumaa sekä ammattilaisille että suurelle yleisölle. TESCin tilaisuuksissa käy vuosittain lähes miljoona ihmistä.

Tampereen Messu- ja Urheilukeskus on myös yleisurheilun, jalkapallon, futsalin ja salibandyn harjoittelu- ja kilpailukeskus. TESCissä on muun muassa 300-metrinen, kuusiratainen juoksurata ja täysimittainen jalkapallokenttä. Suurimman hallin katsomoon mahtuu 1 500 henkeä.

Messu- ja Urheilukeskuksen hallit
---------------------------------

* A-halli eli *Pirkkahalli* on vuonna 1985 valmistunut jalkapallon sekä yleisurheilun juoksu- ja hyppylajien harjoittelupaikka. Kentän keskiosassa on tekonurmi, jota kiertää 6-ratainen, 300 metriä pitkä juoksurata. A-hallin katsomoon mahtuu 1 500 henkilöä.
* B-halli on vuonna 1927 valmistunut yleisurheilun heittolajien ja voimistelun harjoitteluhalli.
* C-halli on vuonna 1998 valmistunut jalkapallon harjoitushalli, jossa on täysimittainen tekonurmikenttä.
* D-halli on vuonna 2006 valmistunut futsalin ja salibandyn harjoitussali.
* E-halli eli *TähtiAreena* on vuonna 2013 valmistunut halli, jossa on pidetään messuja, konsertteja ja yritystapahtumia. Halliin mahtuu 3 100 hengen konserttiyleisö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   TESC
2. ↑  Kaisa Järvelä: Jättikonsertit saivat oman kodin.  *Aamulehti*, 12.9.2013, s. B18.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tampereen Messu- ja Urheilukeskus** Wikimedia Commonsissa

* Tampereen Messu- ja Urheilukeskus Oy
* Esittely kaupungin sivuilla
* Esittely Tampereoppaassa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kuva D- ja C-hallista sekä Leonardo muistomerkistä (Kimmo Kaivanto) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Panoraamakuvia Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksen sisätiloista – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
**Hidden Lake Peakin palovartijan maja** on Washingtonin osavaltiossa Mount Bakerin–Snoqualmien kansallismetsässä sijaitseva rakennus, jota United States Forest Service käytti tulipalojen valvontaan vuodesta 1932 vuoteen 1958. Se on ollut sen jälkeen Skagit Alpine Club -hiihtoseuran käytössä, ja vuodesta 1980 sitä on huoltanut Friends of Hidden Lookout. Maja on listattu Yhdysvaltain historiallisten paikkojen kansalliseen rekisteriin.

Rakennus
--------

Hidden Lake Peakin palovartijan maja on eteläisimmällä Hidden Laken huipuista noin 2 100 metrin korkeudessa. Maja on selvästi puurajan yläpuolella, ja se on graniittikallion huipulla.

Maja on rakennettu puusta, ja se on yksikerroksinen, yksihuoneinen ja kooltaan 4,3 x 4,3 metriä. Lattiarakennelmaa tukevat puupylväät ja kivipilarit, ja koko rakennus on kiinnitetty kallioon tukivaijerilla. Rakennuksessa on harjakatto, jota peittävät kattolaatat. Ulkolaudoitus on tehty noin 15 senttimetriä paksuista laudoista. Majan kolmella sivulla on viisi yhdeksänruutuista ikkunaa.

Historia
--------

Maja rakennettiin loppukesästä tai syksyllä 1932. Sen rakensivat Larson Brothers Construction ja United States Forest Servicen työntekijät. Rakennus perustui The Aladdin Companyn Forest Servicelle tekemiin mallitaloihin. Valmiiksi merkityt osat ja rakennusmateriaalit kuljetettiin paikalle. Huipulle osat jouduttiin kantamaan käsin tai nostamaan vinssillä. Hidden Lake Peakin maja oli ensimmäisiä alueelle rakennettuja, ja se oli tärkeä osa Skagitin piirikunnan itäosien ja Cascade Pass -solan tulipalojen torjuntaa.

Forest Servicella oli majassa työntekijä vuoteen 1958 saakka, jolloin monet Pohjois-Kaskadien majoista suljettiin. Skagit Alpine Club -hiihtoseura otti 1960-luvun alussa yhteyttä Forest Serviceen, sillä se halusi käyttää jotain hylättyä palovartijan majaa seuratoimintaan. Tutkittuaan muutamia rakennuksia seura päätyi Hidden Lake Peakin majaan. Skagit Alpine Club sai vuonna 1960 erityisluvan sen kunnostamiseen.

Skagit Alpine Club irtisanoi sopimuksen vuonna 1980, mutta muutama seuran vapaaehtoisista perusti Friends of Hidden Lookout -järjestön, joka otti tehtäväkseen majan ylläpidon. Fred Darvill oli majan kunnostamisen johtohahmo, joka hoiti työvoimaa, materiaalia ja varantoja majan ylläpitämiseen. Darvillilta tehtävä on siirtynyt Robert Kendallille.

Hidden Lake Peakin palovartijan maja valittiin vuonna 1987 historiallisten paikkojen kansalliseen rekisteriin. Sen merkityksen arvioinnissa rakennuksen sanottiin olleen Mount Bakerin–Snoqualmien kansallismetsän varhaisimpia Plan L-4 -mallin säilyneitä palovartijan majoja. Vuonna 1996 Hidden Lake Peakin maja otettiin myös National Historic Lookout Registeriin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  National Register of Historic Places Inventory—Nomination Form: Hidden Lake Peak Lookout (pdf) National Park Service. Viitattu 10.2.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Hidden Lake Peak Lookout American Resources, Inc ja Forest Fire Lookout Association. Viitattu 10.2.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3  Hidden Lake Lookout Washington Trails Association. Viitattu 10.2.2019. (englanniksi)
**Kamuniak** oli Samburun luonnonsuojelualueella pohjoisessa Keniassa liikkunut naarasleijona joka tuli kuuluisaksi siitä että se "adoptoi" itselleen pienen antiloopin vasan jota se piti kuin omaa pentuaan. Varsinaisia omia pentuja tällä leijonalla ei ollut eikä myöskään omaa laumaa. Kamuniak seurasi vasaa kaikkialle ja puolusti sitä muilta leijonilta ja pedoilta.

Kamuniak kärsi nälästä sillä se ei voinut lähteä normaalisti metsästämään ja jättää vasaa yksin. Myös adoptiovasa kärsi usein nälästä sillä niin nuori vasa tarvitsi edelleen emonsa maitoa. Kamuniak ei päästänyt vasaa antilooppilaumaan.

Lopulta yli kahden viikon yhdessäolon jälkeen vasa päätyi erään urosleijonan syömäksi. Noin kuukautta myöhemmin Kamuniak kuitenkin otti itselleen toisen vasan ja vuoden aikana tämä leijona hoiti yhteensä viittä eri antiloopin vasaa. Jälkimmäiset vasat Kaminuak päästi imemään laumassa. Kamuniak nähtiin viimeksi helmikuussa 2003 eikä sitä sen jälkeen ole etsinnöistä huolimatta löydetty.

Leijonan poikkeavalle käytökselle ei ole osannut antaa tarkkaa selitystä sen enempää tutkijat kuin paikalliset ihmisetkään. "Kamuniak" on paikallisten leijonalle antama nimi joka tarkoittaa "siunattua".

Aiheesta muualla
----------------

* Magical Kenya News - 18.2.2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Magical Kenya News - 11.3.2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Magical Kenya News - 1.4.2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Magical Kenya News - 10.10.2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Magical Kenya News  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kimmo Huotelin** (s. 2. syyskuuta 1974 Mikkeli) on suomalainen peliuransa päättänyt jääpalloilija.

Ura
---

Huotelin edusti Bandyliigassa Mikkelin Kamppareita ja työskenteli lisäksi seuran toiminnanjohtajana vuosina 2008-2023. Kampparit voitti hänen peliuransa aikana kaksi Suomen mestaruutta.

Huotelin pelasi urallaan myös 11 kautta Ruotsissa, joista kaikkiaan yhdeksän maan pääsarjassa Edsbyns IF:n joukkueessa, jossa hän voitti neljä Ruotsin mestaruutta.

Maajoukkueura
-------------

Suomen jääpallomaajoukkueessa hän esiintyi 101 kertaa. Hän oli mukana vuonna 2004 maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa. Kaikkiaan Huotelin osallistui 11 kertaa MM-kisoihin.

Yksityiselämä
-------------

Huotelinin poika Simo debytoi Bandyliigassa kaudella 2021-2022.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkueissa**

* Suomen mestaruus: 2012 ja 2015 Kampparien riveissä
* SM-hopea: 2011, 2018, 2023
* SM-pronssi: 2013, 2016, 2019
* Ruotsin mestaruus: 2004, 2005, 2006 ja 2008

**Maajoukkueessa**

* 1 maailmanmestaruuden vuonna 2004,
* 1 maailmanmestaruushopea vuonna 1999,
* 6 maailmanmestaruuspronssia vuosina 2001, 2006, 2007, 2008, 2009 ja 2011,
* pelannut 11 MM-kisat.

**Henkilökohtaisesti**.

* Vuoden jääpalloilija: 2005 ja 2012
* Bandyliigan maalipörssin voittaja 2012 (51 maalia)
* Bandyliigan pistepörssin voittaja 2011 (23+13 = 36 pistettä) ja 2015 (27+24 = 51 pistettä)

Lähteet
-------

* Internet Bandy Database
* Huotelin rusbandy.fi -sivustossa
* Suomen jääpalloliitto, Maaottelupelaajat

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑

Suomen joukkue – Jääpallon MM-kilpailut 2004
1 Pasi Hiekkanen |
2 Petteri Lampinen |
3 Ville Aaltonen |
4 Kimmo Huotelin |
5 Markus Hiukka |
6 Vesa Vuokila |
7 Sami Laakkonen |
8 Samuli Niskanen |
9 Ari Holopainen |
10 Janne Väkiparta |
11 Mikko Aarni |
12 Timo Oksanen |
13 Mika Mutikainen |
14 Jarno Väkiparta |
15 Marko Miinala |
16 Iivo Wegelius |
Valmentaja: Esko Tammilehto
Valmentaja: Timo Tiusanen
**Mouzon** on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 18 kilometriä Sedanin kaupungista kaakkoon.

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016. Tällöin kaksi kuntaa, Amblimont ja Mouzon yhdistyivät muodostaen uuden Mouzonin kunnan.

Frankkien kuningas Klodvig I sai kasteen Reimsin arkkipiispalta noin vuonna 498. Kiitokseksi tästä hän lahjoitti Mouzonin lähiympäristöineen arkkipiispalle. Vuonna 971 Reimsin arkkipiispa Adalberon antoi benediktiiniläismunkeille maata perustaakseen luostarin Mouzoniin. Lisäksi hän antoi pyhäinjäännöksiä ja muita pyhiä esineitä, jotka olivat välttämättömiä väkijoukkojen houkuttelemiseksi. Luostari tuhoutui Ranskan-Espanjan sodassa vuosina 1650 – 1653, mutta se rakennettiin uudelleen. Nykyään se toimii vanhainkotina. Alkuperäisen luostarikirkon paikalle rakennettiin uusi kirkko noin 1190. Se tuhoutui vuoden 1212 tulipalossa, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen goottilaiseen tyyliin vuonna 1230. Vuosina 1865 – 1890 arkkitehti Émile Boeswillwald teki luostarikirkkoon suuria kunnostuksia. 

Kunnassa toimii huopamuseo *Musée du Feutre*. Mouzonissa toimi yksi Ranskan viimeisistä huopatehtaista, minkä muistoksi museo perustettiin. Huopamuseossa on vuosittain vaihtuvia näyttelyitä, joissa esitellään taiteilijoiden suunnittelemia huopateoksia.

* HuopamuseoHuopamuseo

Lähteet
-------

1. 1 2  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 25.2.2023. (ranskaksi)
2. ↑  L’Abbatiale Ville de Mouzon. Viitattu 25.2.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Lieux à découvrir Ville de Mouzon. Viitattu 25.2.2023. (ranskaksi)
4. ↑  Eglise Abbatiale Notre Dame de Mouzon Ardennes Tourism. Viitattu 25.2.2023. (ranskaksi)
5. ↑  Musée du Feutre Ville de Mouzon. Viitattu 25.2.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mouzon (Ardennes)** Wikimedia Commonsissa
**Kimmo Ilmari Hakasalo** (16. tammikuuta 1934 Multia – 4. toukokuuta 2016 Vantaa) oli suomalainen pianisti, cembalisti ja pianopedagogi. Hän esiintyi solistina, kamarimuusikkona sekä laulajien ja kuorojen konserttisäestäjänä.

Hakasalo valmistui alun perin opettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta ja työskenteli tässä ammatissa Keski-Suomessa. Pianonsoiton opintonsa hän aloitti Dmitry Hintzen johdolla. Hän piti ensikonserttinsa Jyväskylässä Hintzen johdolla vuonna 1958. Hakasalo päätti opettamisen sijaan keskittyä musiikkiin ja jatkoi opiskelua Sibelius-Akatemiassa. Hän suoritti siellä ensin musiikinopettajan tutkinnon vuonna 1964 ja sitten pianodiplomin Kauko Kuosman johdolla vuonna 1967. Helsingissä Hakasalo konsertoi ensimmäisen kerran vuonna 1968. Tuolloin hän esitti Maurice Ravelin Pianokonserton vasemmalle kädelle. Yleisön joukossa oli kapellimestari Paavo Berglund, joka kutsui Hakasalon esittämään konserton Radion sinfoniaorkesterin kanssa.

Hakasalo työskenteli Sibelius-Akatemiassa pianonsoiton tuntiopettajana vuosina 1971–1977. Sitten hän sai nimityksen Musiikkikasvatuksen osaston pianomusiikin ja vapaan säestyksen lehtoriksi, jona hän työskenteli eläkkeelle jäämiseensä saakka. Samalla Hakasalo opetti Vantaan musiikkiopistossa ja kesäisin eri musiikkileireillä sekä -kursseilla. Hän toimi vuodesta 1967 Sonores Antiqui -yhtyeen cembalistina. Vuodesta 1974 hän kuului myös Vantaa-trioon. Hakasalo soitti Sonores Antiquissa cembalon ohella muitakin soittimia, joita olivat krumhorn, nokkahuilu ja lyömäsoittimet. Hän piti konsertteja Suomen lisäksi myös muualla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Singaporessa ja Australiassa. Hakasalo teki lukuisia nauhoituksia Yleisradiolle vuosina 1974–1989. Vuonna 2004 näitä julkaistiin CD-levyllä *Yö merenrannalla*.

Hakasalo oli Teuvo Hakasalon poika ja Ilpo Hakasalon serkku. Hän teki sovituksia isänsä lauluista. Hakasalo teki yhteistyötä monien kuorojen kanssa, esimerkiksi Mieskuoro Sirkkojen kanssa Einari Kropsun johdolla. Hän kuoli 82-vuotiaana sairaskohtaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kuolleet: Monipuolinen muusikko Helsingin Sanomat 19.6.2016, viitattu 26.12.2022
2. 1 2 3 4  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
3. 1 2 3  Hakasalo Mieskuoro Sirkat, viitattu 26.12.2022
**Antiokian piiritys** tarkoittaa ensimmäisen ristiretken aikana suoritettua piiritystä, jonka seurauksena ristiretkeläisten onnistui vallata muslimien hallussaan pitämä Antiokian kaupunki.

Ristiretkeläisten saapuessa kaupunkiin englantilainen laivasto oli jo ottanut haltuunsa kaupungin satamat, mutta suoraa hyökkäystä kaupunkiin ei uskallettu tehdä johtuen sen massiivisista suojamuureista ja koosta. Piiritys johti ristiretkeläisten keskuudessa puutteeseen ruoasta, minkä paikkaamiseksi lähetettiin retkikunta noutamaan lisää muonavaroja. Retkikunta joutui kuitenkin matkalla taisteluun, joka tuloksettomuudestaan huolimatta pakotti sen palamaan takaisin ilman toivottuja ruokavaroja. Muonavaroja saadakseen lähetettiin suuri joukko ristiretkeläisarmeijasta pyytämään apua Konstantinopolista, jolloin turkkilainen sotapäällikkö Ridwan päätti yrittää hyökätä heikentyneen ristiretkeläisarmeijan kimppuun. Ristiretkeläiset saivat kuitenkin tietää tästä suunnitelmasta, joten he järjestivät turkkilaisille väijytyksen ja löivät näiden joukot. Tämän jälkeen armeija sai jälleen lisää muonavaroja.

Piirityksen aikana ristiretkeläisten onnistui väkivalloin saada suljettua kaikki Antiokiaan johtavat kulkutiet. Tämän jälkeen eräs kaupunkia puolustava komentaja ehdotti eräälle ristiretkeläiskomentajalle, että voisi pettää kaupunkinsa ja päästää joukot sisälle. Ristiretkeläiset tunkeutuivat pian kaupunkiin ja toimeenpanivat verilöylyn, vaikkakaan eivät saaneet kukistettua koko muureilla olevaa vastarintaa.

Lähteet
-------

* Thomas F. Madden: *Ristiretket*. Gummerus, 2005.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Madden s. 42

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antiokian piiritys** Wikimedia Commonsissa
**George Ohsawa** (synt. **Nyoichi Sakurazawa**, jap. 櫻澤 如一, 1893–1966) oli japanilainen ravitsemustieteilijä. Ohsawa tunnetaan etenkin makrobioottisen ruokavalion kehittäjänä. Hän kirjoitti yli 300 kirjaa japaniksi ja 20 ranskaksi.

Ohsawan makrobiootiikka oli kasvisruokajärjestelmä, joka pyrki vakauttamaan taolaisuuteen liittyviä jin ja jang -voimia. Mitä enemmän ihminen halusi puhdistaa elimistöään, sitä yksinkertaisempaa ruokaa hänen tuli syödä. Korkein ruokavalion muoto sisälsi vain täysjyväriisiä. Puhtaimmat versiot oli tarkoitettu syöpien ja muiden sairauksien parantamiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Terveys ja humpuuki: Kaikki mikä parantamisessa on mennyt vikaan, Tekijät Juha Matias Lehtonen, kappale "Raa'at kasvikset"


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Antiokhos VII Euergetes** tai **Sidetes** (siidonilainen) oli Seleukidien valtakunnan kuningas vuosina 138–129 eaa. Hän oli viimeinen merkittävä seleukidikuningas.

Antiokhos nousi valtaan sen jälkeen kun parthialaiset olivat kaapanneet hänen veljensä Demetrios II:n. Hän meni naimisiin Demetrioksen entisen vaimon Kleopatra Thean kanssa. Heille syntyi Antiokhos IX. 

Sidetes löi vallananastaja Diodotos Tryfonin ja piiritti Jerusalemin. Legendan mukaan Antiokhos sai kolmen tuhannen talentin lunnaat piirityksen lopettamisesta. Sidetes hyökkäsi sitten parthialaisia vastaan ja lyhytaikaisesti valloitti takaisin Mesopotamian, Babylonian ja Meedian. Fraates II:n kuitenkin hyökkäsi hänen kimppuunsa ja tappoi hänet. Antiokhoksen veli Demetrios II:n oli tällä välin päässyt vapaaksi ja palasi Syyriaan, joka oli ainoa jäljellä oleva alue seleukidien valtakunnasta.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Demetrios II Nikator** | **Seleukidit**  | Seuraaja:**Demetrios II Nikator** |
**Blackbox** on ikkunanhallintaohjelma X Window Systemille. Blackbox on kehitetty Unixin kaltaisille käyttöjärjestelmille, mutta siitä on saatavissa versio myös Microsoft Windowsiin (*BB4Win*). Blackbox on ohjelmoitu C++:lla ja se ei perustu mihinkään toiseen ikkunointiohjelmaan. Blackbox on tiedostokooltaan hyvin pieni, mutta lisätoimintoihin tarvitaan erillisiä ohjelmia. Blackboxiin onkin saatavilla paljon lisäohjelmia, joilla sen toimintoja saadaan lisättyä, suosituimpina luultavasti on Dockapps-ominaisuus, jolla työpöydälle voidaan lisätä erilaisia mittareita ja apuohjelmia, toiminto on verrattavissa esimerkiksi OS X:n Dashboard-ominaisuuteen.

Sukulaisprojekteja
------------------

### Fluxbox

Fluxbox pohjautuu Blackboxin versioon 0.61.1.

Fluxbox sisältää enemmän ominaisuuksia kuin Blackbox ja on vastaavasti hieman raskaampi ohjelma. Ohjelmien teemat olivat yhteensopivia, kunnes Blackbox muutti teemojensa rakennetta 0.70.0-versiossa.

### Openbox

Openbox muistuttaa Blackboxia, mutta sen tavoitteena on olla vieläkin nopeampi. Sen ominaisuudet eivät vielä täysin vastaa sisarprojektiensa tasoa.

Aiheesta muualla
----------------

* bradleyhughes, sfrowd, shaleh: blackbox *sourceforge.net*. Viitattu 5.7.2022.
* Home of the Fluxbox windowmanager *fluxbox.org*. Viitattu 5.7.2022.
* Blackboxin Windows-version kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jonas W. Karlsson** (s. 10. toukokuuta 1987) on suomenruotsalainen tuottaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan Elokuu-yhtyeen jäsenenä, jonka hän perusti yhdessä reggaeartisti Nopsajalan sekä rap-artisti Junon kanssa.

Karlssonin sisko Pernilla Karlsson voitti ensimmäisen Uuden Musiikin Kilpailun ja edusti Suomea Euroviisuissa vuonna 2012. Kilpailukappale När jag blundar on Jonas Karlssonin säveltämä ja sanoittama. 

Karlsson on tuottanut ja tehnyt kappaleita myös muun muassa Kasmirille, Anna Abreulle, Redramalle, Pernilla Karlssonille sekä Tuulille. Hän on tuottanut Anna Abreun viimeisimmän levyn V ja ollut mukana tuottamassa Kasmirin esikoisalbumia AMK Dropout.

Karlsson on kirjoittajana Elements Musicin listoilla.

Diskografia
-----------

### Elokuu

#### Albumit

* Hääväki saapuu (2012)
* Pöytä on katettu (2013)

#### Singlet

* "Soutaa huopaa" (Hääväki saapuu, 2012)
* "Saatilla" (Hääväki saapuu, 2012)
* "Kullankaivaja" (Hääväki saapuu, 2012)

* "Tänään lähtee" (Pöytä on katettu 2013)
* "Valvoo" (Pöytä on katettu 2013)

### Kirjoittajana/Tuottajana

* 2011: Redrama – F.R.E.E(Co-Write, Production) Single
* 2012: Pernilla Karlsson – När jag blundar (Co-Write, Tuotanto, Euroviisut 2012) Single
* 2012: Tuuli – Salaisuudet (Tuotanto) Album
* 2014: Kasmir - #WOWWOWWOW (Co-write) Single
* 2014: Anna Abreu - Ra-ta ta-ta (Co-write) Single
* 2020: John Legend - U Move, I Move f. Jhene Aiko (Tuotanto, Co-write) Single

Lähteet
-------

1. ↑  Hölmöstä ideasta syntyi Suomen suosituin uusi bändi *YleX*. Viitattu 29.1.2015.
2. ↑   Viitattu 9.2.2015