recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bolesław Jan Kwiatkowski** (28. heinäkuuta 1942 Varsova – 13. helmikuuta 2021 Sydney, Australia) oli puolalainen koripalloilija. Kwiatkowski voitti EM-pronssia Suomessa 1967 ja kilpaili myös Méxicon kesäolympialaisissa 1968, vuoden 1967 MM- ja vuoden 1969 EM-kilpailuissa. AZS Warszawassa Kwiatkowski voitti yhden Puolan mestaruuden ja kaksi Puolan cup-mestaruutta.

Elämä ja urheilu-ura
--------------------

Kwiatkowski voitti Puolan miesten maajoukkueessa EM-pronssia Suomessa 1967. Kesäolympialaisissa Kwiatkowski sijoittui Puolan maajoukkueessa kuudenneksi Méxicossa 1968. Lisäksi hän pelasi vuoden 1967 MM-kilpailuissa (Puola viides) ja vuoden 1969 EM-kilpailuissa (neljäs).

Kwiatkowski pelasi Puolan maajoukkueessa vuosien 1961–1969 välissä yhteensä 114 ottelussa tehden yhteensä 617 pistettä. Seuratasolla hän voitti AZS Warszawassa Puolan mestaruuden vuonna 1967 ja Puolan cup-mestaruuden vuosina 1958 ja 1971. Vuonna 1962 hän saavutti Puolan pääsarjan hopeaa. Kwiatkowski muutti vaimonsa kanssa Australiaan vuonna 1981, missä hän työskenteli muun muassa liikunnanopettajana. Kwiatkowski kuoli Sydneyssä 78-vuotiaana 13. helmikuuta 2021.

Lähteet
-------

* Profiili Puolan olympiakomitea (puolaksi)
* Bolesław Kwiatkowski *Olympedia*.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympedia.org
2. 1 2  Puolan olympiakomitea
3. ↑  Zmarł Bolesław Kwiatkowski. Były koszykarz reprezentacji Polski (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bolesław Kwiatkowski Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

Puolan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1967
4 Kuczyński |
5 Trams |
6 Malec |
7 Cegielski |
8 Chojnacki |
9 Kozak |
10 Korcz |
11 Likszo |
12 Łopatka |
13 Frelkiewicz |
14 Kwiatkowski |
15 Dregier |
Valmentaja Zagórski
**Boleszkowice** on maalaiskunta Myślibórzin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 2 849. Kunnan hallinnollinen keskus on Boleszkowicen kylä.

Myślibórzin piirikunnan asukkaista 4,3 prosenttia asuu Boleszkowicen kunnassa ja sen pinta-alasta 11 prosenttia kuuluu Boleszkowicen kuntaan. Kylät Boleszkowicen kunnassa ovat Boleszkowice, Chlewice, Chwarszczany, Gudzisz, Kaleńsko, Namyślin, Porzecze, Reczyce ja Wysoka.

Boleszkowicen väestöpyramidi 2014.
Boleszkowicen väkiluku on vähentynyt 10,3 prosentilla vuosien 2002–2019 välisenä aikana. Vuoden 2019 lopussa 49 prosenttia asukkaista oli naispuolisia ja 51 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,6 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 63,8 prosenttia ja eläkeikäiset 18,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,1 vuotta. Vuonna 2019 Boleszkowicen kunnassa syntyi 23 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Gmina Boleszkowice w liczbach *Polska w Liczbach*. Viitattu 3.12.2020. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gmina Wiejska Boleszkowice (Arkistoitu – Internet Archive) Szczecinin tilastokeskus
Keskipersialainen piirtokirjoitus 300-luvulta.
**Keskipersian kieli** eli **pahlavi** (myös *pehlevi*) on muinaispersian ja nykypersian historiallisesta välimuodosta käytetty nimitys. Sitä puhuttiin noin 200-luvulta lähtien eaa. aluksi Fārsin maakunnassa ja myöhemmin koko sassanidien valtakunnassa, jossa se oli valtion ja zarathustralaisen uskonnon virallinen kieli. Arabien valloitettua Iranin 600-luvulla keskipersia säilyi zarathustralaisten ja Intian parsien kielenä.

Keskipersia kuuluu iranilaisten kielten lounaisryhmään. Siitä tunnetaan kaksi varianttia: zarathustralaisen ja laajan maallisen kirjallisuuden kieli sekä manikealaisten käyttämä kirjakieli, joiden välillä on foneettisia ja kieliopillisia eroja. Ne edustavat mahdollisesti eri murteita. Kielessä on havaittavissa parthialaista vaikutusta.

Suurin osa säilyneistä keskipersialaisista teksteistä on 500–600-luvuilta. Ne on kirjoitettu pehleviläisellä ja manikealaisella kirjaimistolla, jotka molemmat perustuvat aramealaisiin aakkosiin. Pehleviläisessä kirjoituksessa on runsaasti ideogrammeja, vanhakantaisia kirjoitustapoja ja ligatuureja. Manikealainen kirjoitus on luonteeltaan foneettista. Molemmista puuttuvat lyhyitä vokaaleja osoittavat merkit.

Lähteet
-------

1. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 92. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. 1 2  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. I. Jugo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 57. Moskva: Indrik, 1997. ISBN 5-85759-048-5.
3. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. I. Jugo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 58. Moskva: Indrik, 1997. ISBN 5-85759-048-5.
4. ↑  *Jazyki mira: Iranskije jazyki. I. Jugo-zapadnyje iranskije jazyki*, s. 57–58. Moskva: Indrik, 1997. ISBN 5-85759-048-5.
**Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo** aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2014, jolloin Eläke-Fennia ja LähiTapiola Eläkeyhtiö yhdistyivät. Elon pääkonttori on Espoon Tapiolassa. Vuonna 2017 Elo oli liikevaihdolla mitattuna Suomen 14. suurin yritys.

Elo tarjoaa asiakkailleen lakisääteisiä TyEL- ja YEL-vakuutuksia sekä niihin liittyviä palveluita. Lisäksi Elo tarjoaa asiakkailleen työkykyä tukevia työeläkekuntoutus ja työhyvinvointipalveluita. Elo tekee tiivistä yhteistyötä Fennian, LähiTapiolan ja Turvan kanssa.

Elo vastaa yli 700 000 suomalaisen työeläketurvasta.  Elossa on vakuutettuna noin 400 000 työntekijää ja noin 85 000 yrittäjää.  Noin kolmen miljardin euron kokonaismaksutulolla Elon markkinaosuus on työeläkealalla noin 24 prosenttia. Elon markkinaosuus yrittäjien YEL-vakuutuksissa on noin 40 %, mikä tekee Elosta Suomen suurimman yrittäjien työeläkevakuuttajan. 

Elo on yhtiömuodoltaan keskinäinen yhtiö, jonka omistavat asiakkaat eli vakuutuksenottajat ja yhtiössä vakuutetut työntekijät. Elon henkilöstömäärä on noin 450.

Joulukuussa 2020 Finanssivalvonta asetti asiamiehen valvomaan Elon toimintaa, koska se oli toiminut taitamattomasti ja varomattomasti.

Maaliskuussa 2021 Satu Huber irtisanoutui toimitusjohtajan tehtävästä. Saman vuoden huhtikuussa Carl Pettersson nimitettiin Elon toimitusjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässään 7. lokakuuta 2021.

Sijoitustoiminta
----------------

Elon sijoitusomaisuuden arvo on noin 21 miljardia euroa. Sijoitusomaisuus on kerätty nykyisten ja tulevien eläkkeiden turvaamiseen. Sijoituksista korkosijoituksia on 44 %, osakesijoituksia 31 %, kiinteistösijoituksia 13 % ja muita sijoituksia 13 %. 

Elo on sitoutunut YK:n vastuullisen sijoittamisen periaatteisiin (PRI, Principles for Responsible Investment). Elo on myös FINSIFin eli Suomen vastuullisen sijoittamisen yhdistyksen jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Talouselämä 21/2018
2. ↑  Elon vuosikertomus 2015 *elo.fi*.
3. ↑  Vakuutusvuosi 2015 Finanssialan Keskusliitto.
4. ↑  Päätös Finanssivalvonta, 2020
5. ↑  Elon toimitusjohtaja vaihtuu *elo.fi*. Viitattu 8.4.2021.
6. ↑  Carl Pettersson nimitetty Elon uudeksi toimitusjohtajaksi *elo.fi*. Viitattu 8.4.2021.
7. ↑  Pietiläinen, Tuomo: Fiva: Carl Haglund ei ole vielä pätevä toimitusjohtajaksi työeläkeyhtiöön – Valvoja varoitti Veritasta ennen nimitystä *HS.fi*.  8.10.2021. Viitattu 8.10.2021.
8. ↑  Johto ja muu organisaatio Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo. Viitattu 8.10.2021.
9. ↑  Elon osavuosiraportti 30.6.2016 *elo.fi*.

Suomalaiset vakuutusyhtiöt

|  |  |
| --- | --- |
| Vahinkovakuutus | Alandia • Fennia • If • LähiTapiola • Pohjola Vakuutus • Pohjantähti • Suomen Vahinkovakuutus • Turva • Ömsen |
| Henkivakuutus | Aktia • Alandia • Sp-Henkivakuutus • Fennia • Kaleva • LähiTapiola • Mandatum Life • Nordea • Pohjola Vakuutus |
| Eläkevakuutus | Elo • Ilmarinen • Varma • Veritas |
| Erityisvakuutus | Garantia |
*Tämä artikkeli kertoo Tanskan laivaston panssarifregatista. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**KDM Dannebrog** oli Tanskan laivaston 82-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 28. huhtikuuta 1848 ja alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1850. Alus valmistui 17. toukokuuta 1853.

Palvelus
--------

Alus muutettiin 1862-1964 ironclad fregatiksi, jolloin se varustettiin Baumgarten & Burmeisterin 1 150 hevosvoiman höyrykoneella. Muutoksen seurauksena aluksen uppouma laski 3 057 tonniin ja sen nopeus oli höyrykoneella 8,7 solmua. Aluksen aseistuksena oli vuonna 1864 14 kappaletta rihlattuja 60 naulan ja kolme kappaletta rihlattuja 18 naulan tykkejä. Vuotta myöhemmin aluksen aseistus muutettiin kuudeksi 60 naulan ja kahdeksaksi 24 naulan tykiksi. 

Alus poistettiin palveluksesta 2. helmikuuta 1875 ja se oli vuoden 1878 jälkeen koulutus- ja majoitusaluksena. Alus poistettiin alusluettelosta 30. toukokuuta 1896 ja se romutettiin 1897.

Lähteet
-------

1. ↑  navalhistory.dk
Recade-valtikka fonien Dahomeyn kuningaskunnan ajoilta.
**Fonit** ovat Beninin suurin etninen ryhmä, joka asuu lähinnä maan etelä- ja keskiosissa. Siihen kuuluu yli 1,25 miljoonaa henkeä.

Fonit olivat 1700-luvulla kukoistaneen Dahomeyn kuningaskunnan perustajia ja vallanpitäjiä. Fonien kuningas vaikuttaa edelleen Abomeyn kaupungissa, mutta hänellä on enää seremoniallisia tehtäviä.

Fonien uskonnollinen perinne keskittyy esi-isien kunnioittamiseen. Dahomeyn kuningaskunnan loistoaikoina kuninkaallisten esi-isien vuotuinen muistojuhla huipentui satojen orjien tai sotavankien uhraamiseen. Tavalliset perheet pitivät kotonaan puista patsasta, johon hierottiin palmuöljyä rukouksena esi-isille, jotta perhe ja koko kylä saisivat suojelusta. Näitä patsaita veistetään edelleen.

Fonien vodun-pantheoni
----------------------

Fonien pantheoni tunnetaan nimellä Vodun. Vodun voi tarkoittaa jumalaa jumaluuden merkityksessä, ja se voi tarkoittaa myös pantheonia, jumalten luetteloa. Vodun-palvonta on fon-kansan ihmisten uskonto.

Kaikki fonien jumalat ovat Vodunin jäseniä. Myös kuolleet korotetaan jumalien tasolle. Vodunissa ovat sekä suuret jumalat, että myös pienemmät jumalat, jotka ovat peräisin suuremmasta panteonista. Suuret jumalat ovat kolmessa panteonissa. Nämä ovat taivaan jumaluus, maan jumaluus ja ukkosen jumaluus. Fonien korkein olento, Nana-Buluku hallitsee kaiken yläpuolella alullepainijana, maailmankaikkeuden alun luojana. Fonien papit opettavat, että Nana-Buluku oli samanaikaisesti sekä mies että nainen. Tämän luojan uskotaan myös olevan Mawu-Lisan vanhempi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fon (Arkistoitu – Internet Archive) Serving in Mission
2. ↑  Fon People Fon for Peace Corps in Benin
3. ↑  Fon information *Art & life in Africa*. University of Iowa.
4. ↑  Lugira, Aloysius M. et. al.: *African Traditional Religion*, s. 61, 63. Chelsea House, 2009. ISBN 978-1-60413-103-1. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fonit**.
* King of Abomey (Arkistoitu – Internet Archive) Museum of Abomey
Fons Rademakers vuonna 1986.
**Alphonse Marie "Fons" Rademakers** (5. syyskuuta 1920 Roosendaal, Alankomaat – 22. helmikuuta 2007 Geneve, Sveitsi) oli alankomaalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja. Hän voitti ohjauksillaan useita kansainvälisiä palkintoja, kuten Berliinin Hopeisen karhun elokuvalla *Makkers, Staakt uw wild Geraas* (1960) ja parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin ensimmäisenä hollantilaisohjaajana elokuvallaan *Muistojen vanki* (1986). Rademakersin elokuvat pohjautuvat useimmiten romaaneihin tai kirjailija Hugo Clausin käsikirjoituksiin.

Jo Rademakersin varhainen elokuva *Kylä joen rannalla* (1958) oli ehdolla vieraskielisen elokuvan Oscarin saajaksi. Se oli myös ensimmäinen Suomen teattereihin tuotu alankomaalainen näytelmäelokuva.

Filmografia
-----------

Rademakers ohjasi kaikkiaan 11 pitkää näytelmäelokuvaa:

* Kylä joen rannalla (*Dorp aan de rivier*, 1958, Antoon Coolenin romaanista)
* Makkers, Staakt uw wild Geraas (1960)
* Veitsi (*Het Mes*, 1961, käsikirjoitus Hugo Claus)
* Als twee druppels water (1963, Willem Frederik Hermansin romaanista)
* Kuuma iho (*De Dans van de reiger*, 1965, käsikirjoitus Hugo Claus)
* Mira (1971, käsikirjoitus Hugo Claus)
* Niet voor da poesen (1973, käsikirjoitus Hugo Claus)
* Max Havelaar (1976, Multatulin romaanista)
* Menuet (1982)
* Muistojen vanki (*De Aanslag*, 1986, Harry Mulischin romaanista)
* Kuoleman ruusutarha (*Der Rosengarten*, 1989)

Lähteet
-------

1. ↑  F. Rademakers; filmmaker won Oscar in 1986 for 'De Aanslag' *Obituaries* Boston News
2. ↑  Kuvakulma.  *Helsingin Sanomat*, 17.11.1960, s. 10. Näköislehti (maksullinen).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Fons Rademakers
**Jarkko Järvenpää** (s. 22. elokuuta 1986) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Järvenpäätä valmensi vuoteen 2010 Jari Hemmilä ja vuosina 2011–2016 Veli-Matti Ranta.

Järvenpää debytoi aikuisten maajoukkueessa vuoden 2011 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä, jolloin hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän oli 10 000 metrin finaalissa 22:s. Järvenpää on edustanut Suomea muun muassa maastojuoksun Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 2011 ja 2012 sekä EM-maastoissa 2012. Vuoden 2014 puolimaratonin MM-kilpailuissa ja 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa.

Kalevan kisoissa 2012 Järvenpää saavutti SM-hopeaa 5 000 metrin juoksussa ja vuonna 2013 neljä SM-hopeaa (5 000m, 10 000 metrin juoksussa, puolimaratonilla ja maastojuoksun lyhyellä matkalla) kenialaisen Lewis Koririn viedessä mestaruudet. Kalevan kisoissa 2015 Järvenpää voitti Suomen-mestaruuden 5 000 metrin juoksussa ja pronssia 10 000 metrin juoksussa. Vuonna 2016 saavutti ensimmäisen maastojuoksun Suomen-mestaruuden. 2016 Kalevan kisoissa Järvenpää oli 10 000 metrillä hopealla ja 5 000 metrillä pronssilla. Vuonna 2017 hän voitti puolimaratonin Suomen-mestaruuden. Järvenpää uusi lisäksi maastojuoksun Suomen-mestaruuden pitkällä matkalla ja otti myös pronssia lyhyellä (4 km) matkalla. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Järvenpää voitti Suomen-mestaruuden 10 000 metrillä ja oli hopealla 5 000 metrin juoksussa. Vuonna 2018 hän voitti puolimaratonin Suomen-mestaruuden sekä molemmat matkat maastojuoksun SM-kilpailuissa. Vuonna 2020 hän saavutti SM-pronssia maastojuoksun pitkällä matkalla ja kultaa SM-puolimaratonilla. Vuonna 2021 hän voitti SM-kultaa puolimaratonilla, maastojuoksun pitkällä matkalla ja Kalevan kisoissa 10 000 metrillä. Vuonna 2022 hän sai SM-hopeaa puolimaratonilla.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.54,85 | Hämeenlinna | 12. elokuuta 2010 |
| 1 500 m | 3.49,59 | Espoo | 1. elokuuta 2009 |
| 3 000 m | 8.12,87 | Kuortane | 17. kesäkuuta 2017 |
| 5 000 m | 14.06,47 | Göteborg | 2. syyskuuta 2012 |
| 10 000 m | 29.08,63 | Marburg, Saksa | 5. toukokuuta 2012 |
| Maantie 10 km | 28.58 | Bremen | 7. lokakuuta 2012 |
| Puolimaraton | 1.04.30 | Haag | 10. maaliskuuta 2013 |
|

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Jarkko Järvenpää Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Philips VR2020 oli ensimmäisiä markkinoille tulleita Video 2000 -nauhureita.
**Video 2000** (lyh. **V2000**, tunnetaan myös nimellä **Video Compact Cassette** eli **VCC**) oli kuluttajille tarkoitettu videonauhurijärjestelmä ja videonauhastandardi, jonka Philips ja Grundig kehittivät kilpailemaan JVC:n VHS-järjestelmän ja Sonyn Betamax-järjestelmän kanssa. Järjestelmä tuli markkinoille vuonna 1979 ja sen markkinointi lopetettiin 1988.

Vuonna 1984 Philips tunnusti eräällä tavalla tappionsa alkaessaan valmistaa myös VHS-nauhureita. Siinä yhteydessä yhtiö lupasi jatkaa Video 2000 -tekniikan valmistusta 1980-luvun loppuun, mikä ei aivan toteutunut.

Tekniikka
---------

Video 2000 oli aikaansa edellä ja monissa teknisissä ominaisuuksissa se oli VHS:ää ja Betamaxia parempi.

* V2000 käytti kääntökasettia jolloin yhdelle kasetille pystyi nauhoittamaan kumpaankin suuntaan. Yhden puolen tallennuskapasiteetti oli neljä tuntia, joten yhteensä nauhalle pystyi tallentamaan kahdeksan tuntia videota.

* V2000 pystyi tallentamaan dataraidan videonraidan oheen.

* Nauhureissa oli edistyksellinen kohinan, eli nauhasta johtuva suhinan vaimennus.

* V2000-nauhuri pystyi kelaamaan nauhan haluttuun kohtaan, kun nauhuriin syötettiin kohdan aika.

* Dynaamisen raidanseurannan (**Dynamic Track Following, DTF**) ansiosta V2000 ei tarvinnut lainkaan kuvankohdistus- eli tracking-säätöä; vanhoissa VHS-nauhureissa kuvankohdistus oli säädettävä käsin, uusissa säätö tapahtuu automaattisesti. Dynaamisen raidanseurannan ansiosta kohdistus ei mennyt pieleen kuvallisessa pikakelauksessakaan. Tähän Betamax ja VHS eivät koskaan pystyneet vastaamaan.

Video 2000 ja videokasettiformaattisota
---------------------------------------

Philips julkaisi ensimmäisen V2000-videonauhurin, VR2000:n vuonna 1979. V2000-nauhureita valmistivat Philipsin lisäksi Grundig ja Bang & Olufsen. Vuosi 1985 oli jo Video 2000:n lopun alkua: Philips alkoi tuolloin valmistaa kilpailevan formaatin mukaisia VHS-nauhureita V2000-nauhureiden ohella. Video 2000:sta tuli formaattisodan ensimmäinen häviäjä, kun V2000-nauhureiden valmistus loppui 1988. Betamax seurasi pian perässä, ja VHS:stä tuli kotivideomarkkinoiden de facto -standardi.

V2000:n epäonnistuminen saattoi johtua osittain sen myöhäisestä markkinoilletulosta. Markkinoilletuloa olivat hidastaneet DTF-järjestelmän kehitystyössä ilmenneet ongelmat. V2000:lla olikin teknisen etumatkansa ohella myös varsinkin markkinatilanteeseen liittyviä heikkouksia VHS:ään ja Betamaxiin verrattuna. Philipsin aiemman kasettiformaatin, VCR:n, heikko tahdistuvuus ehkä myös vaikutti asiaan vaikka kuva niissä olikin hyvä kunhan se vakavoitui.

* Betamax-videokamerat saapuivat kauppoihin ensimmäisenä.
* VHS:ää ja Betamaxia markkinoitiin ympäri maailmaa. V2000:ta markkinoitiin pääasiassa vain Euroopassa.
* VHS ja Betamax olivat jo vakiinnuttaneet paikkansa markkinoilla ja niille oli saatavilla valmiita nauhoitteita.
* VHS- ja Betamax-nauhurit olivat luotettavampia.

Lähteet
-------

1. ↑  Raivio, Jyri: V2000 jäämässä hopeatilalle: Philips alkaa valmistaa myös VHS-videolaitteita.  *Helsingin Sanomat*, 15.12.1983, s. 42. Näköislehti (maksullinen). Viitattu 15.10.2020.
**Mökki laidassa maantien** (tai **Mökki maantien laidassa**, *Jag har bott vid en landsväg*) on Alvar Kraftin säveltämä ja Charles Henryn sanoittama musiikkikappale vuodelta 1939. Se tuli tunnetuksi Edvard Perssonin esittämänä elokuvassa *Majatalon Kalle* (Kalle på Spången, 1939). Laulun on ruotsiksi levyttänyt myös muun muassa Östen Warnerbring.

Suomeksi laulun on sanoittanut Saukki nimellä "Mökki laidassa maantien" ja vuonna 1963 Helena Korpela nimellä "Asun maantien vierel". Alun perin valssiksi kirjoitettu sävelmä tunnetaan Suomessa tamperelaisen Acre Karin ja Jani Uhleniuksen yhtyeen nelijakoisena jazztyylisenä levytyksenä vuodelta 1976. Laulun on levyttänyt Saukin sanoin myös Eino Grön vuonna 1990 ja Helena Korpelan sanoin Lars Mäkiö 1963..

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Mökki laidassa maantien", *Suuri toivelaulukirja 7*, s. 234. Toim. Aapeli Vuoristo, 2. painos. Musiikki-Fazer, Suuri suomalainen kirjakerho, 1989. ISBN 952-643-710-9.
2. 1 2 3  Hakutulos kappaleelle Mökki maantien laidassa Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 7.6.2018.
3. ↑  Jazzpianotuokio  5.4.2016. Helsinki:  Suomalainen klubi.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 7.6.2018.
4. ↑  Jag har bott vid en landsväg. Vals ur filmen "Kalle på Spången" Svensk mediedatabas. Viitattu 7.6.2018. (ruotsiksi)
5. ↑  Hakutulos kappaleelle Asun maantien vierel Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 7.6.2018.
| *Pandora Hearts* |
| --- |
| **Genre** | fantasia, seikkailu |
| Manga |
| **Tekijä** | Jun Mochizuki |
| **Julkaisija** | Square Enix |
| **Sarjajulkaisulehti** | Japani Monthly GFantasy |
| **Ensimmäinen painatus** | 18. toukokuuta 2006 – 18. maaliskuuta 2015 |
| **Kirjojen lukumäärä** | 24
 |
| TV-anime |
| **Ohjaaja** | Takao Kato |
| **Studio** | Xebec |
| **Lähetyskanavat** | Japani TBS, BS-TBS, CBC, MBS |
| **Alkuperäinen lähetyskierros** | 12. huhtikuuta 2009 – 24. syyskuuta 2009 |
| **Jaksojen määrä** | 25
 |

**Pandora Hearts** (jap. パンドラハーツ *Pandora Hātsu*) on japanilainen, Jun Mochizukin piirtämä ja kirjoittama shōnen manga-sarja. Yksittäisiä lukuja julkaistiin Monthly GFantasy -lehdessä toukokuusta 2006 maaliskuuhun 2015, ja kokoelmapokkarit julkaisi Square Enix. Sarjassa on kaksikymmentäneljä pokkaria. Englanniksi sarjaa julkaisi aluksi Broccoli Books, mutta he jättivät julkaisun kesken. Sarjan lisensoi myöhemmin uudelleen Yen Press.

Xebecin tuottama animesovitus alkoi 2. huhtikuuta 2009 ja päättyi 24. syyskuuta 2009. Sarjasta julkaistiin myös yhdeksän OVA-jaksoa.

Lähteet
-------

* Pandora Hearts, manga. Anime News Network.
* Pandora Hearts, anime. Anime News Network.
**Clarence DeMar** (7. kesäkuuta 1888 – 11. kesäkuuta 1958) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija.

DeMarin ensimmäinen maraton oli 1910 juostu Bostonin maraton, jossa hän sijoittui toiseksi. Myöhemmin samana vuonna lääkärit kehottivat häntä lopettamaan juoksu-uransa sydänvaivojen takia. Huolimatta varoituksista hän osallistui seuraavan vuoden Bostonin maratonille ja voitti kilpailun ajalla 2.21.39, joka oli kilpailun ennätys. DeMar osallistui 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa maratonille ja sijoittui 12:nneksi.

Olympialaisten jälkeen DeMar kilpaili maratonilla harvoin. Hän keskittyi opintoihinsa ja valmistui Harvardista vuonna 1915. 1917 hän juoksi jälleen Bostonin maratonin sijoittuen kolmanneksi. Tämän jälkeen hänet valittiin armeijaan. Armeijan jälkeen hän palasi juoksu-uralleen vuonna 1922, kun hän voitti Bostonin maratonin ajalla 2.18.10, mikä oli jälleen reittiennätys. Hän voitti kilpailun myös vuosina 1923 ja 1924. DeMar valittiin 1924 kesäolympialaisiin, missä hän sijoittui pronssille. Olympialaisten jälkeen hän jatkoi juoksu-uraansa menestyksekkäästi voittamalla Bostonin maratonin vuosina 1927, 1928 ja 1930 sekä Baltimoren maratonin 1926 ja 1928. Hän osallistui myös 1928 kesäolympialaisiin ja sijoittui 27:nneksi.

Vuonna 1929 DeMar meni naimisiin ja alkoi työskennellä opettajana. Hän valmistui kesäkuussa 1934 maisteriksi Bostonin yliopistosta. Hän harrasti juoksua lähes koko loppuelämänsä juosten viimeisen maratoninsa 65-vuotiaana. Hän kuoli 70-vuotiaana syöpään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hannus, Matti: *Yleisurheilu - Tuhat tähteä*, s. 84. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Akti** on filosofiassa käytetty termi tarkoitukselliselle toiminalle tai teolle. Agentti eli toimija voi aktin välityksellä pyrkiä vuorovaikuttamaan ympäristönsä kanssa tai havainnoimaan sitä. Akti voi olla esimerkiksi pallon heittäminen tai havainnon tekeminen pallosta.

Aktissa agentti on aktiivinen osapuoli, näin ollen esimerkiksi huomatuksi tuleminen ei ole akti jos agentti ei ole tarkoituksellisesti näyttäytynyt tarkoituksenaan tulla huomatuksi. Jos samassa tilanteessa agentti päättää piiloutua estääkseen huomatuksi tulemisen, hän on myös suorittanut aktin. Tarkoituksellista tekemättä jättämistä taas kutsutaan omissioksi.

Akti on keskeinen termi seurausetiikassa koska siinä yleisesti pohditaan erilaisten tekojen seurauksia, niiden tekemistä ja periaatteita jotka ohjaavat tekoja. Toimijaa, joka on tietoinen aktiensa seurauksista kutsutaan moraaliseksi agentiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Filosofia:akti *Tieteen termipankki*. Viitattu 25.6.2020.
2. ↑  Ahonen, Sari Kristiina: Immanuel Kantin moraaliteorian soveltamiseen liittyvistä vaikeuksista, Miten velvollisuuksien väliset konfliktit ratkaistaan? *Progradu-tutkielma, Helsingin yliopisto, valtiotieteellinen tiedekunta*.  2008. Viitattu 25.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Dizionario di filosofia (2009): Atto (italiaksi) (treccani.it/enciclopedia)
Dealey Plaza vuonna 2003.
**Dealey Plaza** on puistoaukio Dallasissa Texasin osavaltiossa. Yhdysvaltain 35. presidentti John F. Kennedy salamurhattiin Dealey Plazan alueella 22. marraskuuta 1963, kun häntä kuljettanut autosaattue ajoi aukion halki kulkevalla Elm Streetillä. Vuonna 1993 puisto julistettiin Yhdysvaltain historialliseksi maamerkiksi.

Dealey Plaza sijaitsee Dallasin Downtownin länsiosassa. Se rakennettiin puistoalueeksi vuosina 1934–1940 ja nimettiin *The Dallas Morning Newsin* pitkäaikaisen julkaisijan George Dealeyn (1859–1946) mukaan. Elm Streetin pohjoispuolella on ruohokumpare (*grassy knoll*) ja Dallasin kaupungin perustajan John Neely Bryanin (1810–1877) mukaan nimetty betonirakennelma (*Bryan pergola*), jonka kohdalla Abraham Zapruder seisoi kuvatessaan Kennedyä ja tämän autosaattuetta salamurhan tapahtuessa. Samalla puolella katua oli Texasin koulukirjavarasto, jonka kuudennen kerroksen ikkunasta Lee Harvey Oswald ampui Warrenin komission raportin mukaan kolme laukausta noin 5–8 sekunnissa. Nykyään rakennuksessa toimii Dallasin piirikunnan virastoja sekä Kennedyn salamurhan muistoksi perustettu museo.

Dealey Plazan alueella on edelleen käytössä katuvaloja ja liikennemerkkejä, jotka olivat siellä jo 1963. Puiston ympärillä olevia rakennuksia ei ole purettu eikä niiden julkisivuja ole muutettu. Dallasin ydinkeskustan nykyaikaisiin pilvenpiirtäjiin verrattuna alue on omalaatuinen ja poikkeaa muusta kaupunkiympäristöstä huomattavasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Warren Commission Report Chapter 3 (Time Span of Shots) National Archives, JFK Assassination Records.  (englanniksi)
2. ↑  A plaza called Dealey: The birthplace of the JFK mystery that will never die *The Washington Post*.  21.11.2013.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva Elm Streetiltä maaliskuussa 2016 Google Maps.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dealey Plaza**.
*Filemon ja Baukis*, Adam Elsheimer, 1600.
**Filemon** (m.kreik. Φιλήμων, *Filēmōn*, lat. *Philemon*) ja **Baukis** (m.kreik. Βαυκίς, lat. *Baucis*) ovat kreikkalaisessa mytologiassa vanha fryygialainen aviopari, joka ainoina ihmisinä kaupungissaan osoitti vieraanvaraisuutta naamioituneita jumalia, Zeusta ja Hermestä, kohtaan.

Zeus ja Hermes saapuivat fryygialaiseen kaupunkiin tavallisiksi maalaisiksi pukeutuneina ja alkoivat kysellä kaupunkilaisilta yösijaa. He olivat kysyneet kaikilta muilta saapuessaan Baukiin ja Filemonin rähjäiselle mökille. Vaikka pariskunta oli köyhä, he olivat rikkaita naapureitaan kohteliaampia. Ruokaa ja viiniä vieraille tarjottuaan Baukis huomasi, että vaikka hän oli täyttänyt vieraiden lasit moneen kertaan, viininkaadin oli edelleen täynnä. Baukis ymmärsi, että hänen vieraansa olivat todellisuudessa jumalia, ja pudottautui polvilleen. Hänen miehensä teki samoin. Filemon ajatteli, ettei vaatimaton ateria ollut jumalallisille vieraille tarpeeksi hyvä, ja hän päätti pyydystää, tappaa ja valmistaa vierailleen ateriaksi talon pihalla kulkevan hanhen. Mutta kun Filemon meni pyydystämään hanhea, se pakeni Zeuksen syliin. Zeus sanoi, ettei hanhea tarvitsisi teurastaa, vaan Filemonin ja Baukiin tulisi lähteä kaupungista. Zeus kertoi aikovansa tuhota kaupungin ja kaikki ihmiset, jotka olivat torjuneet hänet. Hän kehotti Filemonia ja Baukista kiipeämään vuorelle ja olemaan vilkaisematta taakseen ennen kuin olisivat saavuttaneet huipun.

Kiivettyään vuorelle Filemon ja Baukis katsoivat taakseen ja näkivät, että tulva oli tuhonnut kaupungin. Zeus oli kuitenkin muuttanut heidän mökkinsä koristeelliseksi temppeliksi. Pariskunnalle annettiin myös yksi toive. He sanoivat haluavansa pysytellä yhdessä ikuisesti ja vartioida temppeliä kuolemaansa saakka. Heidän kuoltuaan he muuttuivat toisiinsa kietoutuneiksi puiksi, tammeksi ja lehmukseksi.

Lähteet
-------

* Mills, A. (2003). Baucis and Philemon. *Mythology: Myths, Legends, & Fantasies.* :76–77. ISBN 0733619908.
* Ovidius: *Muodonmuutoksia* VIII, 611.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Filemon ja Baukis** Wikimedia Commonsissa
**Filidh** tai **filid** (gaelin *fili*, näkijä) olivat muinaisessa Irlannissa ammattimaisia runoilijoita, joiden virallisiin tehtäviin kuuluivat tarujen ja sukupuiden tallentaminen sekä hallitsevan luokan urotöistä kertovien runojen sepittäminen. Uskottiin, että filidh pystyivät langettamaan pelättyjä pilkkoja tai kirouksia (áer), jotka tuhosivat kirotun maineen, ja saattoivat myös aiheuttaa fyysistä vahinkoa tai jopa kuoleman. Filidh muodostivat oman aristokraattisen luokan, ja Irlannin käännyttyä kristinuskoon 400-luvulla he omaksuivat laittomiksi julistettujen druidien eli kelttien pappisluokan tehtävät.

Filidh jaettiin seitsemään arvoasteeseen. Yksi alimmista luokista oli bardi. Korkein aste oli ollamh, jonka pystyi saavuttamaan vähintään 12 vuoden opintojen jälkeen. Runoilijan täytyi silloin hallita 300 vaikeaa runomittaa, 250 tärkeää tarinaa ja 100 vähäisempää tarinaa. Ollamh sai käyttää karmiininpunaista höyhenkoristeista kaapua ja sauvaa. Aluksi filidh suosivat germaanisissa kielissä yleisiä alkusoinnillisia säkeitä, mutta myöhemmin he kehittivät mutkikkaisiin sääntöihin perustuvia runomuotoja, joista suosituin oli *debide*.

Filidh saivat omistaa maata 500-luvulta lähtien, ja heille tuli myös uusia tehtäviä. Virallisten runojen laatimisen lisäksi heidän tuli neuvoa paikallisia asukkaita lakiasioissa ja kirjallisuudessa sekä kertoa kansallisesta historiasta. Tämän pohjalta kehittyivät myöhemmät bardien oppilaitokset. 1100-luvulta alkaen filidhien runous siirtyi lyyrisiin luonnonkuvauksiin ja henkilökohtaisiin runoihin, jotka kuvasivat heidän isäntiensä inhimillisiä ominaisuuksia kuten jalomielisyyttä, ja sankarirunoelmat tai tarut esi-isistä jäivät taka-alalle. Runousopin tiukat säännöt eivät myöskään olleet enää yhtä tärkeitä. Vähitellen filidhien ja bardien erot hälvenivät, ja 1200-luvulla bardit olivat jo hallitsevassa asemassa.

Katso myös
----------

* Vaatit

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2 3  Fili *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 24.7.2018. (englanniksi)
Käyrän vankilan seututielle 222 näkyviä rakennuksia.
**Käyrän vankila** on Auran kunnan Järvenojan kylässä sijaitseva avovankila, jossa on enimmillään 73 vanki­paikkaa ja henkilökuntaa 25. Se kuu­luu Län­si-Suo­men rikosseuraamusalueeseen. Laitos on 2010-luvulla ollut lakkautus­uhan alla. Vankilan­johtaja Vesa Mäkisen mukaan se kärsii vanki­pulasta, kun monella vangilla on mahdollisuus valita, suorittaako rangais­tuksensa ilman työ­velvoitetta perinteisessä vankilassa vai työ­toimintaa tarjoavassa avo­vankilassa.

Käyrän vangit osallistuvat joko työ­toimin­taan tai koulutukseen, jota järjestetään seudun oppi­laitosten kanssa. Osa työtoiminnan vangeista käy töissä vankilan ulkopuolella. Vankilassa on myös omaa työ­toimintaa, jonka pää­toimialana ovat lujitemuoviset veneet.

Historiaa
---------

Käyrän vankila on alun perin rakennettu lasten turvakodiksi. Sen toiminta alkoi tiettävästi vuonna 1877, kun Yhdistys turvattomien lasten kasvattamiseksi Suomessa oli kolme vuotta aiemmin ostanut Auran Järvenojankylän Käyrän ja Pelttarin maatilat. Aluksi turvakotiin otettiin 25 poikaa, mutta laitoksessa oli myös tyttöjen osasto vuosina 1880–1898. 

Vuoden 1889 rikoslaissa 7–14-vuotiaille rikoksentekijöille määrättiin perustettavaksi valtiollisia kasvatuslaitoksia, jollainen *Käyrän turvakodista pahantapaisia poikia varten* tuli 1910. Silloin alueelle rakennettiin useita puurakennuksia, Vuoden 1924 lailla määrättiin kasvatuslaitosten toiminnasta sosiaaliministeriön valvonnassa. Johtokunnan sijasta paikallista valvontaa toteutettamaan perustettiin 1926 laitosneuvosto.

Vuonna 1946 kasvatuslaitokset muuttuivat koulukodeiksi. Syksyllä 1973 Käyrän koulukodin tiloja käytettiin Chilen sotilasvallankaappausta paenneiden chileläisten vastaanottokeskuksena.

Käyrän koulukodista tuli Turun lääninvankilan alainen työsiirtola vuonna 1974, jolloin tilat kunnostettiin ja alueelle rakennettiin lujite­muovi­veneiden veistämöhalli 1977. 1980-luvun loppupuolella veistämötiloja laajennettiin. Avovankilaosasto Käyrästä tuli vuonna 2000 ja Länsi-Suomen aluevankilaan kuuluva Käyrän vankila vuonna 2006.

Alueella sijaitsee myös Järvenojan yli kulkeva vanha kiviholvisilta. Käyrän vankilan alue on valittu Museoviraston ylläpitämään valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Käyrän vankila - Rikosseuraamuslaitos *www.rikosseuraamus.fi*. Viitattu 12.2.2021.
2. ↑  Käyrän vankila mainostaa: "Täällä on aina tekemistä" (Arkistoitu – Internet Archive), *Turun Sanomat* 2.11.2015. Viitattu 14.8.2015.(suomeksi)
3. ↑  Käyrän avovankilaa Aurassa uhkaa lakkauttaminen, *Turun Sanomat* 6.9.2012. Viitattu 14.8.2015.(suomeksi)
4. ↑  Arkistonmuodostaja: Käyrän koulukoti (Arkistoitu – Internet Archive), Arkistolaitos. Viitattu 14.8.2016.(suomeksi)
5. 1 2 3  Käyrän kasvatuslaitos *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.  (suomeksi)
6. 1 2  Käyrän vankila, Rikosseuraamuslaitos 21.7.2016. Viitattu 14.8.2016.(suomeksi)
7. ↑  Turkulaistehdas järjestää chileläisille töitä Käyrään.  *Helsingin Sanomat*, 12.12.1973, s. 23. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Käyttäjäoikeuslista**, **pääsylista** (engl. *access control list*, ACL) on tietotekniikassa menetelmä käyttäjäoikeuksien määrittelemiseen. Tekniikkaa käytetään hienojakoisempaan oikeuksien jakamiseen. Tiedostojärjestelmien lisäksi tietokoneverkon laitteissa on vastaava menetelmä. Perinteinen mekanismi oikeuksille on hyvin yksinkertainen, josta tulee vaikeasti hallittava ja vaatii pääkäyttäjän oikeuksia. Käyttäjäoikeuslista on kehitetty vaihtoehdoksi, josta on useita erilaisia toteutuksia Unix-tyyppisille käyttöjärjestelmille.

POSIX-standardiin kehitettiin POSIX ACL -ehdotus standardoidusta menetelmästä. Ehdotuksen luonnos on vedetty pois, mutta useissa järjestelmissä oleva toteutus perustuu POSIX ACL ehdotukseen.
Minimissään POSIX ACL koostuu joukosta merkintöjä, joissa annetaan käyttäjälle tai ryhmälle luku-, kirjoitus- tai suoritusoikeus hakemistolle tai tiedostolle. Laajennettu ACL menee pidemmälle ja vaatii *maskin* sekä useita merkintöjä nimetyille käyttäjille tai ryhmätyypeille.

Käyttäjäoikeuslista on eräs toteutus *Discretionary access control* (DAC) -mekanismille.

Lähteet
-------

1. ↑  An introduction to Linux Access Control Lists (ACLs) *redhat.com*.  6.2.2020. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
2. ↑  Access Control List (ACL) *imperva.com*. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  POSIX Access Control Lists on Linux *usenix.org*. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
4. ↑  Summary about Posix.1e *wt.xpilot.org*.  Arkistoitu. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)
5. 1 2 3  10 Access Control Lists in Linux *documentation.suse.com*. Viitattu 23.3.2021. (englanniksi)
6. ↑  Discretionary Access Control *cs.cornell.edu*. Viitattu 22.3.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Access Control and Operating System Security, John Mitchell (PDF) (englanniksi)
* 
*
**Kébila** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Kolondiébasta luoteeseen. Kunnassa on 33 100 ja kylässä 3 400 asukasta.

Kébilan kunnan pinta-ala on 1 062 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Kolondiéban ja N’Golodianan, lounaassa ja luoteessa Bougounin piirin Zantiébougoun ja koillisessa Koumantoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 30 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, senufoja ja fulbeja.

Kébilan kautta kulkee Zantiébougousta Kolondiéban kautta Norsunluurannikon rajalle johtava maantie RN30. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja teehibiskusta. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Kébilassa pidetään viikoittaiset markkinat.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 25.2.2018.
2. 1 2 3 4  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Kébila 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2005. Viitattu 25.2.2018. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 25.2.2018.
Ensimmäinen **Käö kahtomassa – Kainuun museoviikko** järjestettiin kesäkuussa 2008. Alun perin museoviikko pidettiin viikolla 24, mutta sittemmin ajankohdaksi on vakiintunut kesäkuun viimeinen viikko.
Museoviikon toimintaa organisoi Kainuun Museo, mutta erilaisia tapahtumia, työnäytöksiä ja esityksiä järjestävät lähes kaikki maakunnassa toimivat museot. Museoviikon ideana on kehittää niin paikallismuseoiden kuin myös Kainuun historian ja kulttuuriperinnön tunnettuutta.

Kuvia
-----

* Paltamon kotiseutumuseon museoviikon tapahtuma kesällä 2021 Paltamon kotiseutumuseon museoviikon tapahtuma kesällä 2021
* Museoviikon opastus Kajaanin taidemuseolla Museoviikon opastus Kajaanin taidemuseolla

Lähteet
-------

1. ↑  Kainuun Museo, maakunta-amanuenssin arkisto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Käö Kahtomassa - Kainuun museoviikko (Q118718246)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | tapahtuma |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijainti | Kainuun maakunta |
|  |
|  |

 |
Valokuvaajat Matti Sainio ja Kåre Kivijärvi (vasemmalla) yhteisnäyttelyssä "Photokina" v. 1960
**Kåre Kivijärvi** (23. huhtikuuta 1938 Hammerfest, Norja − 20. marraskuuta 1991 Kypros, Kreikka) oli norjalainen valokuvaaja, joka tunnetaan valokuvajournalistisista töistään Pohjois-Norjassa. 

Kivijärvi syntyi kveeniperheeseen ja tunnusti aina yhteyden etniseen perintöönsä ja Suomeen. Työskenneltyään valokuvaajan harjoittelijana Finnmark Dagblad -lehdessä Kivijärvi hyväksyttiin 1959 Folkwangin muotoilukouluun Esseniin Saksaan, missä hän opiskeli Otto Steinertin johdolla. Palveltuaan Norjan kuninkaallisissa ilmavoimissa ilmakuvaajana hän siirtyi henkilöstökuvaajaksi ​​Helsingin Sanomien Viikkosanomiin. Tähän työhön liittyen hän teki kuvausmatkoja Grönlantiin, Neuvostoliittoon, Afganistaniin, Intiaan ja Nepaliin.

Kivijärven töitä hyväksyttiin ensimmäisenä Norjan vuotuiseen Høstutstillingenin päätaidenäyttelyyn. Tässä suhteessa voidaan sanoa, että hän auttoi luomaan valokuvauksen erilliseksi taidemuodoksi Norjassa.

Kivijärven valokuvaustyyli on tunnettu karkeista ja niukista kuvistaan. Hänen valokuvaesseensä Pohjois-Norjan lestadiolaisista vuodelta 1962 on merkittävä esimerkki tästä tyylistä samoin kuin hänen kuvauksensa autioista maisemista ja ankarista ilmastoista.

Lähteet
-------

* NORTHERN NORWAY - THE PHOTOGRAPHER KÅRE KIVIJÄRVI (1938-1991)

* Kåre Kivijärvi - Artists - Contemporary art gallery in Oslo, Norway (brandstrup.no)

* Valokuvaaja Kåre Kivijärvi - Euroopan pohjoisin kuvaaja - Ihmiset | HS.fi

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Kåre Bluitgen (2011)
**Kåre Bluitgen** (s. 10. toukokuuta 1959) on tanskalainen kirjailija ja toimittaja. Hänen kirjallinen tuotantonsa kattaa muun muassa profeetta Muhammedin elämäkerran. 1970-luvulla Bluitgen oli myös aktiivisesti mukana tanskan vasemmiston toiminnassa ja politiikassa. Koulutukseltaan hän on peruskoulun opettaja. Lisäksi Bluitgen on suorittanut journalismin tutkinnon.

Bluitgenin kirjoittaessa vuonna 2006 julkaistua profeetta Muhammedista kertovaa lastenkirjaa *Koranen og profeten Muhammeds liv*, hänellä oli vaikeuksia löytää kuvittajaa kirjalleen. Useat kuvittajat pelkäsivät ääri-islamilaisten reaktioita ja siksi he kieltäytyivät kuvitustyöstä. Tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten sai Bluitgenin vaikeuksista idean pyytää neljääkymmentä pilapiirtäjää tekemään oman karikatyyrinsä profeetta Muhammedista. Kaksitoista näistä pilapiirroksista julkaistiin lehdessä 30. syyskuuta 2005. Julkaisu aiheutti tyrmistystä ääri-islamilaisissa piireissä ja siitä sai alkunsa Muhammad-pilapiirrosjupakkana tunnettu tapahtumasarja.

Julkaisut
---------

* Ernesto (1987)
* Bomuldens dronning (1988)
* Jaguaren ved verdens ende (1989)
* Vi har iført os ligklæder (1989)
* Sabers udsendinge (1991)
* Bødlens bud (1992)
* Lossen med guldører (1994)
* Erobrerne (1995)
* Og stjernene er af guld (1997)
* Himmelbrønden (1997)
* En kuffert i Marokko (1999)
* Løbende Bjørn (1999)
* En støvle faldt fra himlen
* Til gavn for de sorte (2002)
* Døgnfluen Viva (2002)
* Koranen og profeten Muhammeds liv (2006)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Philippe Boesmans** (11. toukokuuta 1936 Tongeren – 10. huhtikuuta 2022) oli belgialainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Liègen konservatoriossa, mutta päätti keskittyä uraan säveltäjänä. Hänen tyyliinsä vaikutti aluksi suuresti sarjallisuus, mutta hän koki pian välttämättömäksi sen mahdollistamien rajojen rikkomisen. Hän ei täysin hylännyt sarjallisuuden vaikutusta, mutta kehitti syvästi yksilöllisemmän kielen, jonka keskiössä on mielekäs kommunikaatio kuulijakunnan kanssa.

Boesmans työskenteli Henri Pousseurin johtamassa Vallonian musiikillisessa tutkimuskeskuksessa, Liègen elektronisella studiolla ja tuottajana RTBF-televisioyhtiön palveluksessa. Hänellä oli La Monnaien säveltäjäresidenssi vuosina 1985–2007. Hänen monet teoksensa ovatkin sen johtajien – ensin Gerard Mortier’n, sitten Bernard Foccroullen – tilaamia. Näihin töihin kuuluvat *The Trakl-Lieder* (1987), Claudio Monteverdin *L’incoronazione di Poppean* orkestraatio (1989), *La passion de Gilles* (1983) ja *Reigen* (1993). Viimeksi mainitun teoksen toi näyttämölle sen kirjoittaja Luc Bondy, joka perusti työn Arthur Schnitzlerin samannimisen teoksen pohjalle. *Reigen* esitettiin lukuisia kertoja, ja teos toi Boesmansille kansainvälistä tunnustusta.

*Wintermärchen* (1999) oli Boesmansin uusi yhteistyöteos Luc Bondyn kanssa. Se perustuu William Shakespearen *Talviseen tarinaan*. Teos esitettiin ensin La Monnaiessa Brysselissä, sitten Pariisissa ja Lyonissa (2000) sekä Barcelonassa (2004). Teosta seurasivat oopperat *Julie* (2005), *Yvonne, princesse de Bourgogne* (2009), *Au monde* (2014) ja *Pinocchio* (2017). Näistä kaksi jälkimmäistä ovat libretisti Joël Pommeratin kanssa tehdyn yhteistyön hedelmiä. Boesmansin orkesteriteosten joukossa ovat konsertot pianolle (1978) ja viululle (1980).

Boesmans osallistui useisiin nykymusiikkifestivaaleihin muun muassa Darmstadtissa, Varsovassa, Zagrebissa, Brysselissä (Ars Musica Brussels) ja Strasbourgissa. Hän on saanut palkintoja yksittäisistä teoksistaan ja vuonna 2000 Honegger-palkinnon elämäntyöstään.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Editions Lemoine: Philippe Boesmans

Aiheesta muualla
----------------

* AllMusic.com: Philippe Boesmans (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Leikkiterapia** on psyko- ja vuorovaikutusterapian muoto, joka perustuu leikkiin vuorovaikutuksen ja psyykkisen kasvun ja kehityksen välineenä.

Leikkiterapiaa voidaan toteuttaa lapsiryhmissä. Tavoitteena voi olla esimerkiksi opettaa lapselle käyttäytymis- ja ongelmanratkaisutaitoja. Näin pyritään siihen, etteivät esimerkiksi kriisioloissa traumojen vaikutuksesta särkynyt mielenrauha ja epätavanomaisiksi muuttuneet pakolaislasten käyttäytymismallit siirtyisi lasten kautta eteenpäin.

Tunnetuimpia tuotteistettuja leikkiterapian muotoja on amerikkalaisperäinen Theraplay, jossa jäljitellään vanhemman ja lapsen välistä tervettä suhdetta.

Katso myös
----------

* Theraplay
* Kiintymyssuhdeteoria

Lähteet
-------

1. ↑  Leikkiterapia opettaa traumatisoitunutta lasta toimimaan toisin *Iltalehti*.  17.05.2009. Viitattu 13.7.2015.
2. ↑  Theraplay-terapia. *SOS-lapsikyla*.  Arkistoitu 13.7.2015. Viitattu 13.7.2015.

Kirjallisuutta
--------------

* Hiitola, B. (2000) Parantava leikki. Helsinki: Tammi.
**Mikko Johannes Hietaharju** (s. 17. huhtikuuta 1950 Ähtäri) on suomalainen valokuvaaja ja kouluttaja, joka on julkaissut useita teoksia.

Henkilöhistoria
---------------

Mikko Hietaharju syntyi Artturi ja Mirjam Hietaharjun perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1974 on psykologi Anna-Liisa Laitinen. Hietaharju tuli ylioppilaaksi 1969 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1975 ja liikuntatieteiden kandidaatiksi 1976. Filosofian tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 2006. Hietaharju on työskennellyt Jyväskylän yliopiston palveluksessa 1975–1985, stipendiaattina 1986–1987, Keski-Suomen läänin valokuvataiteen ohjaavana läänintaiteilijana 1988–1997 sekä Tampereen yliopiston vs. lehtorina 1998–1998. Vuonna 1999 hänestä tuli Jyväskylän aikuiskoulutuskeskuksen kouluttaja. Hietaharju on myös toiminut valokuva- ja musiikkikriitikkona. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä ja osallistunut yhteisnäyttelyihin vuodesta 1978. Hän sai valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1985 (Fotogenesis-ryhmä).

Teoksia
-------

* *Valokuvauksen Zen*, 1983
* *Levoton mieli*, 1985
* *Nō, runoja, mietelmiä*, 1986
* *Tempus irreparabile fugit*, 1997
* *Valokuvan voi repiä. Valokuvan rakenne-elementit, käyttöympäristöt sekä valokuvan tulkinnan syntyminen*, 2006 (väitöskirja)
* *Kuuntele kuvaa – näkökulmia valokuvan tulkintaan*, 2010
* *Paperilyhty virrassa*, 2014
* *Palaa kotia kohti*, 2017

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 211. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Fotogenesis. Ryhmän toiminta ja tavoitteet suomalaisen valokuvataiteen 1980-luvun kontekstissa. Henna Keski-Mäenpää, 2015.