recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ferdinand Julius Cohn** (24. tammikuuta 1828 Breslau, Sleesia, Saksa – 25. kesäkuuta 1898 Breslau) oli saksalainen biologi ja kasvitieteilijä. Cohn oli modernin bakteriologian ja mikrobiologian perustajia. Hän vakiinnutti käyttöön bakteeri-käsitteen.

Elämä ja ura
------------

Cohn syntyi juutalaisghetossa Breslaussa. Hän opiskeli Breslaun yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Berliinissä vuonna 1847. Hänen väitöskirjansa oli tutkimus siementen fysiologiasta. Siinä hän kannatti kasvitieteellisten puutarhojen perustamista kasvien fysiologian tutkimista varten. Hän palasi Breslauhun vuonna 1848 ja pysyi siellä kuolemaansa saakka. Väitöskirjan perusteella hänet hyväksyttiin dosentiksi lokakuussa 1850, mutta juutalaisena hänellä kesti vuosi ennen kuin hän sai aloittaa opettamisen. Vuonna 1859 hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi. Vuonna 1872 hänestä tuli professori. Vuonna 1888 avattiin Breslaun kasvitieteellinen instituutti pääasiassa hänen ponnistelujensa ansiosta. Cohn perusti vuonna 1872 lehden *Beitrage zur Biologie der Pflazen*. Lehti sisälsi ensimmäiset modernia bakteriologiaa käsittelevät esseet.

Cohn vakiinnutti bakteeri-nimityksen ja kehitti bakteerien systemaattisen jaottelun, joka perustuu bakteerien muotoon. Hän luokitteli bakteerit neljään ryhmään niiden ulkoisen muodon pysyvyyden perusteella. Cohn tiesi bakteerien olevan pieniä soluja, joita ympäröi kuori, ja tiesi bakteerien lisääntyvän jakautumalla. Vielä vuonna 1872 hän kuitenkin katsoi bakteerien kuuluvan enemmänkin kasveihin kuin eläimiin, koska ne olivat hänen mielestään samankaltaisia kuin levät. Cohn oli ensimmäinen, joka ehdotti että bakteeritautien syntyyn vaikuttavat kestävät bakteeri-itiöt. Hän havaitsi myös, että bakteereja voitiin pakastaa ilman, että ne kuolivat, ja että useimmat bakteerit kuolivat, jos ne kuumennettiin 80 °C:n lämpötilaan. Cohn selvitti myös mikrobien osuutta juuston kypsymisessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ferdinand Julius Cohn *Jewish Encyclopedia*.  1906. Viitattu 5.12.2021.
2. 1 2 3  Ferdinand Cohn *YourDictionary*. Viitattu 5.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ferdinand Cohn** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Oskar (Oskari) Salonen** (5. kesäkuuta 1881 Kauhajoki – 20. marraskuuta 1961 Kuopio) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Salosen vanhemmat olivat torppari Anders Lautasalo ja Maria Åkerbacka. Hän kävi kansakoulun ja oli maataloustöissä sekä siirtolaisena Yhdysvalloissa. Salonen oli sanomalehdentoimittajana Tampereella 1920–1929, sosialidemokraattisen puolueen Mikkelin läänin vaalipiirin piirisihteerinä 1929–1934 ja sanomalehdentoimittajana Helsingissä vuoteen 1947 saakka. 

Salonen oli kansanedustajana 1933–1934 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajantoimen hoidosta 25. syyskuuta 1934 muun toimen hoitamisen takia ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Kalle Hakala. 

Oskari Salonen oli naimisissa 1906–1928 Elina Laasasenahon kanssa, 1929–1943 Fanny Matilda Harosen kanssa ja vuodesta 1946 Lydia Maria Nurhosen kanssa. Salosen veli oli kansanedustaja Juho Lautasalo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Oskari Salonen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Ferdinand Granberg** (17. helmikuuta 1814 Raahe – 22. heinäkuuta 1877 Oulu) oli suomalainen kauppias, teollisuudenharjoittaja ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen (1856).

Granbergin vanhemmat olivat merikapteeni Gustaf Ferdinand Granberg ja Catharina Elisabet Junell ja puoliso vuodesta 1837 Sophia Franzén, kauppaneuvos Johan Franzénin tytär. Granberg kävi Lyypekissä kolmivuotisen kauppakoulun. Hän sai kauppaporvarin oikeudet Oulussa 1835. Granberg omisti osuuden Kokkosaaren laivavarvista Oulussa ja hän oli yksi kaupungin suurimmista laivanvarustajista, vuonna 1848 suurin. Muiden oululaisten kauppiaiden tapaan Granberg kärsi menetyksiä Oolannin sodan aikana, kun englantilaiset polttivat Oulussa tervahovin ja laivoja. Granbergin menetykset olivat 24 935 hopearuplaa. Granberg oli monen pohjoissuomalaisen sahan osakas, muun muassa Kynkään sahan (Pudasjärvi), Kestilän sahan (Ii) ja Röytän sahan (Tornio). Muiden oululaisten kauppiaiden kanssa Granberg osti 1859 suomussalmelaisen Ämmän ruukin, johon myöhemmin yhdistettiin Kurimon ruukki Utajärven Särkijärvellä. Uutta yritystä Kurimon-Ämmän Rautatehdasta ei kuitenkaan saatu kannattavaksi, ja se jouduttiin luovuttamaan velkojille. Granberg teki konkurssin 1875.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Turunen, Harri: Kauppaneuvos Ferdinand Granberg (1814–1877) (Internet Archive) *Biografiakeskus*.  5.9.2009. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.12.2016.
2. 1 2  Ferdinand Granberg *Biografiasampo*. Viitattu 8.7.2022.
**Hanka** tai *Hankajärvi* (ven. озеро Ханка, kiin. 兴凯湖, *Xīngkǎi*) on suuri järvi Venäjän kaukoidän ja Kiinan rajalla. Primorjen aluepiiriin ja Heilongjiangin maakuntaan kuuluva järvi sijaitsee 170 kilometriä Vladivostokista pohjoiseen ja 90 kilometriä Jixin kaupungista itään. 

Jokseenkin saarettoman ja pyöreänmuotoisen järven pinta-ala on keskimäärin 4 190 km² (vaihteluväli 4 000 – 4 400 km²); järvi on siis saman kokoinen kuin Saimaa. Pinta-alasta 3 030 km² on Venäjän ja 1 160 km² Kiinan puolella. Järvi on 90 kilometriä pitkä ja enimmillään 67 kilometriä leveä. Itse asiassa Hanka käsittää kaksi eri järveä, joita erottaa 10 metrin korkuinen hiekkavalli. Rannat ovat hetteikköä paitsi järven luoteisosassa.

Järven valuma-alue on tasankoa ja alaltaan noin 16 890 km², josta 97 prosenttia Venäjällä. Järveen laskee 23 jokea (8 Kiinan, 15 Venäjän puolelta) ja sen oma laskujoki on itään rajajokena virtaava Sungatša. Sungatša on noin 200 kilometriä pitkä Ussurin sivujoki. Ussuri puolestaan laskee Amuriin ja edelleen Tyyneenmereen. 

Hankajärvi on hyvin matala, keskimäärin vain 4,5 metriä ja syvimmillään 10,6 metriä. Kokonaistilavuus on keskimäärin 18,3 km³. Järven pinnan taso vaihtelee, korkeus merenpinnasta on 68–70 metriä.

Järven ympäristö on tärkeää kosteikko- ja luonnonsuojelualuetta rajan molemmin puolin. Siellä esiintyy monia harvinaisia vesilintuja, muun muassa kiljuhanhi, mikä on merkittävää niin suojelu-, ekomatkailu- kuin tutkimusmielessäkin. Kiinan puolella alue on valtion omistuksessa ja maatalouskollektiivien kalastus- sekä viljely- ja karjatalouskäytössä.

Venäjän puolelle perustettiin Hankan kansallispuisto (Ханкайский заповедник, *Hankaiski zapovednik*) vuonna 1990. Vuonna 1996 Venäjän ja Kiinan suojelualueista perustettiin yhteinen kansainvälinen Hankajärven kansallispuisto (международный заповедник «Озеро Ханка»).
Kansallispuisto koostuu viidestä erillisestä osasta, yhteisalaltaan noin 400 km². Se kuuluu myös Ramsarin sopimuksen kosteikkoalueisiin.

Lähteet
-------

* Khanka. LakeNet lake profile.
* Lake Khanka (Arkistoitu – Internet Archive). wetlands.org.
* Hankan kansallispuisto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Hankan kansallispuisto (Arkistoitu – Internet Archive). Venäjän luonnonvarainministeriön sivusto. (venäjäksi)
* Озеро Ханка (Arkistoitu – Internet Archive) Venäjän Ramsar-alueet (oopt.info) (venäjäksi)
**Kangassaaren lasitehdas** toimi Etelä-Savossa Enonkoskella vuosina 1858–1903. Tehtaan omisti *Tichanoffin kauppahuone* ja se rakennettiin alun perin siksi että Enonkoskella sijainneen, vuonna 1774 perustetun Tichanoffin vesisahan tuottama jätepuu saatiin hyödynnettyä lasitehtaan uunien polttoaineena.

Tehdas valmisti aluksi pulloja joita vietiin muun muassa Pietariin. Vuodesta 1895 alkaen valmistettiin myös ikkunalasia puhaltamalla. Tässä menetelmässä lasimassasta puhallettiin lieriö joka sitten leikattiin auki ja levitettiin ikkunaruuduksi. Tehtaan lasinpuhaltajat tulivat aluksi Saksasta ja myöhemmin Ruotsista.

Tehtaan lopetettua kannattamattomana toimintansa 1903 sen rakennukset olivat vielä ensimmäisen maailmansodan aikoihin venäläisen sotaväen käytössä. Myöhemmin ne purettiin ja nykyisin ainoa muisto tehtaasta ovat tehtaan paikalta ja läheisestä järvenpohjasta löytyvät lasinsirpaleet. Lasitehtaan paikalle perustettiin 1900-luvun alussa höyrysaha ja alueella oli myös laivatelakka.

Lähteet
-------

* Lasitehtaan tuotteita nostettiin järven pohjasta (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Annala, Vilho: *Suomen lasiteollisuus vuodesta 1681 nykyaikaan. II osa. Kehitys vuoden 1809 jälkeen. Ensimmäinen nide*, s. 295–304. Helsinki: Suomen lasiteollisuusliitto, 1948.
Ferdinand Foch
**Ferdinand Foch** (ransk. [fɛʁdinɑ̃ fɔʃ]; 2. lokakuuta 1851 Tarbes – 20. maaliskuuta 1929 Pariisi) oli Ranskan marsalkka ja ympärysvaltojen länsirintaman komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana.

Uran alkuvaiheet
----------------

Foch syntyi Tarbesissa, Hautes-Pyrénées’ssa. Hän liittyi armeijaan 1870 ja oli mukana Ranskan-Preussin sodassa. Vuonna 1871 hän meni sotilasakatemiaan, ja hänet nimitettiin tykistöupseeriksi 1873. Hän toimi vuosikymmenien ajan strategian ja taktiikan opettajana sekä sotakorkeakoulun johtajana. Foch kirjoitti sodankäynnistä kirjat *Des Principes de la Guerre* (1903) ja *De la Conduite de la Guerre* (1904).

Ensimmäisessä maailmansodassa
-----------------------------

Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 Foch komensi Ranskan XXX armeijakuntaa Nancyssa. Hän laati sodan alkuviikkoina niin sanotun XVII-suunnitelman Lothringenin ja Elsassin takaisinvaltaamiseksi. Sen toteutus epäonnistui täydellisesti, ja muutamassa viikossa saksalaiset uhkasivat Pariisia.

### Länsirintaman joukkojen ylipäällikkönä

Foch ansioitui ympärysvaltojen voitolla Marnessa syyskuussa 1914 ja komensi Ranskan luoteisrintamaa lokakuusta 1914 syyskuuhun 1916. Hänet nimitettiin brittien ehdotuksesta koko länsirintaman joukkojen ylipäälliköksi 26. maaliskuuta 1918, jolloin hän esti saksalaisten etenemisen Marnen toisessa taistelussa vuoden 1918 kevätoffensiivin (saks. *Kaiserschlacht*) aikana. Ylipäällikkönä Foch ylennettiin generalissimukseksi. Hän aloitti Yhdysvaltojen armeijan voimin heinäkuussa vastahyökkäyksen, joka johti lopulta Saksan hallituksen rauhanpyyntöön. Heinäkuussa 1918 Foch nimitettiin Ranskan marsalkaksi, ja hän otti vastaan Saksan antautumisen marraskuussa.

Sodan jälkeen
-------------

Foch sai Puolan marsalkan arvonimen painostettuaan Saksaa puolalaisten 1918–1919 kansannousun aikana sekä Puolan sotilaallisesta konsultoinnista vuosien 1919–1921 Puolan-Venäjän sodan aikana. Hän sai myös Britannialta sotamarsalkan arvonimen 1919.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Westwell, Ian: *Ensimmäinen maailmansota. Tärkeimmät sotatapahtumat päivä päivältä*, s. 30, 161. Alkuteos World War I, Day by Day. Suomentanut Ahola, Veikko ym. Gummerus kustannus, 2004. ISBN 978-951-20-6624-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ferdinand Foch** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Britannia Bridge** (kymriksi *Pont Britannia*) on Walesissä sijaitseva silta, joka yhdistää Angleseyn saaren mantereeseen ja ylittää Menainsalmen.

Historia
--------

Rautatieliikenteen lisääntyessä 1800-luvun puolivälissä tuli tarve etsiä tehokasta rautatieyhteyttä Englannista Irlantiin matkustaville. Aluksi tutkittiin mahdollisuutta lisätä rautatie Menain riippusillalle. Tämä vaihtoehto kuitenkin hylättiin ja päätettiin rakentaa kokonaan uusi silta riippusillan viereen.

Angleseyn saari Walesin mantereen rannikolla. Välissä on Menainsalmi, jonka yli silta kulkee pitkin tietä A55.
Uuden sillan suunnittelu annettiin Robert Stephensonille, joka oli yksi aikansa johtavia rautatie- ja rakennusinsinöörejä. Apunaan hänellä oli insinöörit William Fairbairn ja Eaton Hodgkinson. Sillan muodoksi valittiin uusi ja vallankumouksellinen putkisilta, jossa junat kulkivat putken sisällä. Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1846, ja se valmistui neljä vuotta myöhemmin maaliskuussa 1850. Silta osoittautui niin vahvarakenteiseksi, että siitä jätettiin riippuköydet kokonaan pois. Sillan pyloneissa oli kuitenkin aukot rakennettuina köysiä varten.

Britannia Bridge oli helppohoitoinen silta, ja se oli käytössä alkuperäisenä vuoteen 1970 saakka. Tuolloin joukko paikallisia poikia olivat tutkimassa siltaa soihtujen kanssa ja silta syttyi tuleen. Silta suljettiin palon jälkeen turvallisuussyistä, ja se avattiin neljän vuoden kuluttua täysin uusittuna. Putket purettiin ja tilalle rakennettiin teräskaarisilta, jonka kannen päällä oli rautatie. Kymmenen vuotta palon jälkeen, vuonna 1980, avattiin rautatiekannen yläpuolelle toinen kansi autoliikennettä varten. Tämä on osa tietä A55. Samaan aikaan 1800-luvun puolivälissä rakennettu putkirakenteinen Conwyn rautatiesilta on yhä käytössä.

Sillan eteläpäähän avattiin heinäkuussa 1851 Britannia Bridgen rautatieasema, joka kuitenkin suljettiin jo 1. lokakuuta 1858 käyttäjämäärän jäätyä vähäiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Menai Heritage
2. ↑  Butt, R. V. J.: *The Directory of Railway Stations – Details every public and private passenger station, halt, platform and stopping place, past and present*, s. 44. Patrick Stephens Limited, 1995. ISBN 1-85260-508-1. (englanniksi)
3. ↑  Britannia Bridge Disused Stations. Viitattu 27.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Britannia Bridge** Wikimedia Commonsissa

* Alkuperäisen sillan sisäänkäyntiAlkuperäisen sillan sisäänkäynti
* Alkuperäinen putkirakennelmaAlkuperäinen putkirakennelma
* Alkuperäinen sillan leijonapatsasAlkuperäinen sillan leijonapatsas
**Notifiointi** tarkoittaa erityisesti diplomaattisen ilmoituksen tai tiedoksiannon lähettämistä, vaikkapa nootin antamista toiselle valtiolle.

Euroopan unionin kielessä notifiointi eli ilmoitus tarkoittaa sitä, että jäsenvaltion on ilmoitettava Euroopan yhteisöjen komissiolle, miten valtio on noudattanut komission antamaa määräystä.

Tällainen menettely on yleistä erityisesti direktiivien yhteydessä. Direktiiviin sisältyy tavallisesti artikla, johon tämä ilmoitus perustuu. Artiklan tekstinä voi esimerkiksi olla: "Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1989. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä."

Direktiivin täytäntöönpanoilmoituksen tekee asianomainen ministeriö. Siihen merkitään myös Ahvenanmaan maakuntahallituksen antamat tiedot. Valmis ilmoitus toimitetaan ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston kautta Brysselissä olevaan Suomen EU-edustustoon, joka toimittaa ilmoituksen komissiolle.

Myös perussopimuksiin sisältyy määräyksiä, että jossakin asiassa on kuultava komissiota tai saatava siltä ennakkohyväksyntä tai annettava sille tiedoksi kansalliset säädökset. Jäsenvaltion on myös tehtävä komissiolle ennakkoilmoitus lainsäädäntöhankkeista, jotka käsittelevät teknisiä määräyksiä.
Rataslukolla varustettu pistooli.
**Rataslukko** on 1500-luvun alussa kehitetty tuliaseen lukkotyyppi. Rataslukko koostuu spiraali- tai kierrejousen pyöräyttämästä, pykälöidystä teräsrattaasta, ja hanasta, jonka ruuvileukojen väliin kiinnitetään em. rattaaseen nojaava rikkikiisupala pientä nahkatilkkua pehmikkeenä käyttäen. Jousi kierretään vireeseen tarkoitukseen varatulla avaimella ja liipaisimen painallus sallii virekynnen ja keinuvivun välityksellä rattaan pyörähtää. Tällöin hanassa oleva rikkikiisupala saa teräsrattaaseen raapiutuessaan aikaan kipinöitä, jotka lennähtävät rattaan pyörimissuuntaan sankkipannuun ja sytyttävät siinä olevan ruudin, joka puolestaan sytyttää panoksen. Toimintaperiaate perustuu tuluksiin.

Myöhemmin Euroopassa keksitty yksinkertaisempi ja varmatoimisempi piilukko syrjäytti rataslukon nopeasti.

Katso myös
----------

* Nallilukko
* Lunttulukko

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rataslukko** Wikimedia Commonsissa

* Chuck Willis: *Maailman aseet*. Karisto, 2007. ISBN 978-951-23-4879-4.
**Heliokles I** (m.kreik. Ἡλιοκλῆς, *Hēlioklēs*, lat. *Heliocles*) oli vuosina 145–135 eaa. hallinnut kreikkalais-baktrialaisen kuningaskunnan hallitsija ja valtakunnan viimeinen kreikkalainen kuningas. Valtakunta tuhoutui jue zhien paimentolaiskansan hyökkäyksissä. Heliokles I tunnetaan lähinnä hänen lyöttämiensa kolikoiden kautta.

Hallitsijana
------------

Jue zhien sittemmin lyöttämä heikkolaatuisempi jäljitelmä Heliokles I:n kolikosta.
Heliokles I oli Hindukušin pohjoispuolella sijainneen kreikkalais-baktrialaisen kuningaskunnan hallitsija suurin piirtein vuodesta 145 ennen ajanlaskun alkua vuoteen 130 eaa. Heliokles I tunnetaan lähinnä hänen lyöttämiensa kolkoiden kautta. Kolkot lyötiin kreikankielisin tekstein.

Valtakunnan kreikkalaiset hallitsijat olivat Aleksanteri Suuren seuraajia, joista Heliokles jäi viimeiseksi. Heliokles I:n valakaudella hänen valtakuntansa oli kuitenkin hänen edeltäjiään huomattavasti pienempi ja käsitti vain Baktrian lounais- ja eteläosat.

Kreikkalais-baktrialaisen kuningaskunnan tarinan päättivät jue zhien paimentolaiskansan hyökkäykset. Jue zhien sotaretki tunnetaan esimerkiksi kreikkalaisen Ai Khanumin kaupungin tuhoutumisen kautta. Paimentolaisten muuttoliike länteen mainitaan myös historiallisissa kiinalaisissa lähteissä. Amudarjan varrella Ai Khanum lienee tuhottu vuonna 145 heti, kun Eukratides I:n oli murhattu poikansa Eukratides II:n toimesta vuonna 145 eaa.

Heliokles I kukistui kreikkalais-baktrialaisista hallitsijoista viimeisenä. Jue zhit olivat vuoteen 130 eaa. mennessä vallanneet koko kreikkalaisen kuningaskunnan alueen. Jue zhit lyöttivät sittemmin omia kolikoitaan, jotka olivat aikaisempien kreikkalaisten hallitsijoiden, kuten Heliokleksen kolikoiden jäljitelmiä.

Heliokles II oli indokreikkalainen halltisija Hindukušin eteläpuolella. Hänen kolikkonsa voidaan erottaa Heliokles I:n kolikoista niiden kaksikielisistä (kreikka ja prakrit) teksteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Osmund Bopearachchi: HELIOCLES I *Encyclopædia Iranica*. Viitattu 25.11.2020. (englanniksi)
Frederick William Faber
**Frederick William Faber** (28. kesäkuuta 1814 Calverley – 26. syyskuuta 1863 Lontoo) oli brittiläinen teologi ja virsirunoilija.

Faber opiskeli Oxfordissa University Collegessa. Hän oli kalvinisti, kunnes ryhtyi tulevan kardinaali John Henry Newmanin seuraajaksi. Hän kääntyi katolilaiseksi vuonna 1845 ja perusti pian sen jälkeen Birminghamissa yhteiselämää ilman valan vannomista viettäneen *Wilfridians*-uskonyhteisön. Sittemmin yhteisö liitettiin oratoriaaneihin. Vuonna 1849 yhteisölle avattiin Lontoossa toiminut haara, jota Faber johti kuolemaansa saakka.

Faber sai vuonna 1847 katolisen pappisvihkimyksen. Hänet muistetaan pääasiassa virsiteksteistään, joista suosituimpiin kuuluvat "Hark! Hark, my soul" ja "My God, how wonderful thou art". Hänen muita kirjallisia julkaisujaan olivat *Lives of Modern Saints* (1847), *The Foot of the Cross* (1858) ja *Notes on Doctrinal Subjects* (kaksi osaa, julkaistu 1866).

Hänen virtensä "There is a wideness in Gods mercy" on suomeksi Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 285 "Syvyyksistään hyvyys Herran". Virren suomennos on Anna-Maija Raittilan vuonna 1996 tekemä käännös Britt G. Hallqvistin ruotsinkielisestä Faberin virren käännös-muokkauksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Frederick William Faber Britannica (englanniksi)
2. ↑  Frederick William Faber Cotton College (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Heliotrooppikasvit** (Heliotropiaceae) on Boraginales-lahkoon kuuluva koppisiemenisheimo.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat pääasiassa puuvartisia, myös liaaneja, ja vain harvoin ruohovartisia. Varren viiltokohta voi muuttua ilman vaikutuksesta punertavaksi. Kasvullisilta osiltaan ne ovat usein lemmikkikasvien (Boraginaceae) kaltaisia, ja kukinnot sekä kukat ovat samanlaisia kuin lemmikkikasveilla. Heteet ovat kiinni toisissaan kärjen papillien avulla. Emin vartalo on yleensä hyvin turvonnut kärjestään ja kiinnittyy sikiäimen kärkeen (lemmikkikasveilla tyveen). Luotti ottaa vastaan siitepölyä vain tyven sivulta ja on kiekkomainen, myöhemmin kartiomainen ja enemmän tai vähemmän kaksiliuskainen steriililtä kärjeltään tai puolipallomainen ja karvarenkaallinen. Hedelmä on lohkohedelmä tai harvoin luumarja, jossa on neljä yksisiemenistä kiveä. Kypsyneessä siemenessä ei ole ollenkaan tai harvemmin on vähäinen endospermi, ja alkio on käyrä tai suora, sen alkeislehdet kookkaat ja alkioripustin eli suspensori pitkä.

Levinneisyys
------------

Heliotrooppikasvit ovat tropiikin ja lämpimänlauhkeiden alueiden kasveja. Suomea lähinnä niitä kasvaa alkuperäisinä Välimerenmaissa.

Luokittelu
----------

Heliotrooppikasvien heimo kuuluu Boraginales-lahkon evoluutiopuussa haaraan, jossa ovat myös karhepuukasvien (Cordiaceae) ja eeretiakasvien (Ehretiaceae) heimot. Tämä kolmen heimon kladi käsittää pääasiassa puuvartisia lajeja, joiden kaarna on oksidoituvaa. Sikiäimessä on sekundaariset väliseinät ja kaksi siemenaihetta kussakin emilehdessä. Hedelmä on lohkohedelmä tai avautumaton.

### Suvut

Heimoon kuuluu neljä tai viisi sukua ja 405 lajia, joista valtaosa (390) kuuluu heliotrooppien sukuun. Suvut ovat:

* *Argusia* Boehm.
* *Euploca* Nuttall (*Hilgeria* Förther, *Schleidenia* Endlicher)
* *Heliotropium* L. (*Beruniella* Zakirov & Nabiev, *Bourjotia* Pomel, *Bucanion* Steven, kanariantorokit *Ceballosia* G.Kunkel, *Cochranea* Miers, *Lithococca* Rydberg, *Messerschmidia* Hebenstr. *Messerschmidia* Roemer & Schultes, *Messersmidia* L. *Nogalia* Verdcourt, *Spilocarpus* Lem. *Valentina* Speg. *Valentiniella* Speg.) – heliotroopit
* *Ixorhea* Fenzl
* *Myriopus* Small
* helmiviuhkot *Tournefortia* L.

* Argusia gnaphalodes*Argusia gnaphalodes*

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001–, Viitattu 17.11.2014.
2. ↑  Vascular plant families and genera, List of Genera in Heliotropiaceae.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Heliotrooppikasvit – Heliotropiaceae

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q19680787
* APNI: 217702
* CoL: 6253L
* FoAO2: Heliotropiaceae
* GBIF: 4930387
* GRIN: 520
* iNaturalist: 576373
* ITIS: 955067
* NCBI: 1561072
* Open Tree of Life: 5728206
* Tropicos: 50305200
* VASCAN: 31409

 |

 |
**Helioksen karja** viittaa kreikkalaisessa mytologiassa auringonjumala Helioksen karjalaumaan, joka laidunsi Thrinakiassa. Paikan uskotaan sijainneen nykyisessä Sisiliassa. Karja koostui seitsemästä laumasta nautoja ja seitsemästä katraasta lampaita, joissa kussakin oli viisikymmentä eläintä. Homeros kuvaili eläimiä komeiksi, kiiltäväkarvaisiksi ja leveäotsaisiksi.[1]

Karja ei ikääntynyt eikä se myöskään poikinut. Sitä paimensivat Helioksen tyttäret, Faethusa ja Lampetia.[2]

Odysseus
--------

Tunnetuin viittaus Helioksen karjaan on Odysseiassa, jossa Ithakan kuningas Odysseus joutui sen kanssa tekemisiin yrittäessään palata kotiin Troijan sodasta.

Odysseusta varoittivat sekä tietäjä Teiresias että Kirke kiertämään Thrinakian saaren kaukaa, mutta käskiessään miehistöään purjehtimaan saaren ohi hän kohtasi kapinan. Koska Odysseuksella ei ollut jäljellä enää kuin viimeinen aluksensa niistä kahdestatoista, joiden kanssa hän oli lähtenyt Troijasta, joutui hän vastentahtoisesti myöntymään saarella pysähtymiseen. Hän kuitenkin vannotti miehistiöön olemaan koskematta saarella laiduntavaan jumalaiseen karjaan.

Odysseuksen pelot kävivät pian toteen, ja voimakas etelätuuli, joka oli työntänyt heitä kohti Skyllaa ja Kharybdista, ei tyyntynyt kokonaiseen kuukauteen pitäen Odysseuksen miehistöineen tiukasti saarella. Muonavarastojen ehtyessä Odysseus jätti miehistönsä rannalle ja suuntasi itse sisämaahan etsiäkseen keinoa lepyttää jumalat tyynnyttämään tuulen. Ei kuitenkaan mennyt kauan, kun hänen miehistönsä alkoi teurastaa parhaat karjasta uskoen soturin kuoleman – vaikka jumalien käsistä – olevan paremman kuin kuolemisen nälkään.

Lampetian kerrottua tapahtuneesta isälleen tämä oli raivoissaan karjansa kohtalosta ja vaati Zeusta kostamaan rikoksen uhaten muutoin mennä loistamaan Haadekseen kuolleille. Kuusi päivää Odysseuksen miehistö nautti karjasta, jonka vuodat liikkuivat kuolemankin jälkeen, ja jonka sekä raa'asta ja kypsästä lihasti kuului vielä mylvintä, mutta seitsemäntenä tuulet tyyntyivät ja Odysseus miehineen lähti matkaan. Merellä kuitenkin Zeus tuhosi salamoillaan laivan ja sen miehistön Odysseusta lukuun ottamatta.

Herakles
--------

Toinen viite Helioksen karjaan on gigantomakhian kuvauksessa. Oraakkeli oli kertonut tästä giganttien ja Olympoksen jumalien kamppailusta, että jumalat voivat voittaa sen ainoastaan kuolevaisen avulla, jolloin Herakles osallistui kamppailuun isänsä rinnalla.

Giganteista suurimmat olivat Alkyoneus ja Porfyrion, joista ensin mainitun Pindaros kertoo olleen paimenen[3] ja Apollodoroksen mukaan hän varasti Helioksen karjan Erytheiasta.[4] Taistelu päättyi jumalien voittoon ja Herakles surmasi Alkyoneuksen raahaamalla tämän pois kotimaastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Odysseia* 12.352–363 (engl. käännös).
2. ↑  Homeros: *Odysseia* 12.127–142 (engl. käännös).
3. ↑  Pindaros: *Isthmian* 6.30–34 (engl. käännös)
4. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.6.1 (engl. käännös).
**Magnesian theatron** oli antiikin aikainen roomalainen teatteri Magnesian kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sitä ei tule sekoittaa hieman pohjoisempana sijainneeseen Magnesian teatteriin.

Theatron rakennettiin oletettavasti varhaisella roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. mutta se vaikuttaa jääneen keskeneräiseksi. Tämä on voinut johtua esimerkiksi huonosta maaperästä tai maanvyörystä. Rakennuksen täsmällistä käyttötarkoitusta ei tunneta, ja siksi se tunnetaan tutkimuksessa vain yleisnimellä *theatron*, "katselupaikka".

Theatron sijaitsi kaupungin muurein ympäridyn alueen eteläosassa. Sen katsomon leveys oli noin 70 metriä ja keskellä olleen puolikaarenmuotoisen orkhestran halkaisija noin 30 metriä. Katsomossa oli tilaa arviolta noin 4 700 hengelle.

Rakennuksen kaivaukset suoritettiin vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  Magnesia am Mänder, Theater 2 *Theatrum*. Viitattu 4.11.2019.
2. 1 2 3  The City Plan *Procedural Magnesia*. Viitattu 4.11.2019.
3. ↑  Magnesia am Mänder, Theater I (Jonien, Asia) *Theatrum*. Viitattu 4.11.2019.
4. 1 2  Magnesia-ad-Meandrum *The Ancient Theatre Archive*. Viitattu 4.11.2019.
5. 1 2  Magnesia on the Meander *Slow Travel Guide*.  Arkistoitu 20.8.2020. Viitattu 4.11.2019.
**Magnesiumhydridi** (MgH2) on magnesiumin ja vedyn muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä pelkistimenä ja sitä on tutkittu myös vedynvarastointisovellutuksiin.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa magnesiumhydridi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdisteellä on useita kidemuotoja eli se on polymorfista. Huoneenlämpötilassa stabiili muoto on alkeiskopiltaan tetragonaalinen β-muoto, jonka rakenne muistuttaa rutiilin rakennetta. Ja tämän lisäksi tunnetaan useita korkean lämpötilan ja korkean paineen faaseja. Magnesiumhydridi reagoi erittäin voimakkaasti veden kanssa magnesiumhydroksidiksi ja vedyksi ja voi syttyä palamaan. Se hajoaa myös kuumennettaessa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ensimmäisen kerran magnesiumhydridiä valmistettiin kuumentamalla dietyylimagnesiumia. Sitä voidaan myös valmistaa dietyylimagnesiumista pelkistämällä litiumalumiinihydridillä. Nykyään käytetyin tapa on kuitenkin magnesiumin ja vedyn seoksen kuumentaminen 300–400 °C:n lämpötilaan magnesiumjodidin toimiessa katalyyttinä.

Mg + H2 → MgH2
Magnesiumhydridiä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä emäksenä ja pelkistimenä. Yhdisteestä valmistetaan myös alkeenien polymeroinneissa käytettäviä Ziegler-Natta-tyyppisiä katalyyttejä. Sitä voidaan käyttää myös orgaanisten liuottimien kuivaamiseen. Magnesiumhydridiä tutkitaan myös mahdollisena materiaalina vedynvarastointisovelluksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tim Eggeman: *Hydrides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001.
2. 1 2 3 4  Ulrich Wietelmann, Michael Felderhoff & Peter Rittmeyer: *Hydrides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2016.
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 612. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2 3  Richard C. Ropp: *Encyclopedia of the Alkaline Earth Compounds*, s. 27–29. Newnes, 2012. ISBN 9780444595539. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.1.2021). (englanniksi)
5. 1 2 3  Pradyot Patnaik: *Handbook of inorganic chemicals*, s. 527. McGraw-Hill Professional, 2002. ISBN 9780070494398. (englanniksi)
6. ↑  Vinod Kumar Sharma & E. Anil Kumar: *Metal Hydrides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2018.

Aiheesta muualla
----------------

* MTV Uuutiset: Mullistaako tämä ihmeaine autoilun? 10 kertaa parempi kuin akku, hakkaa myös vedyn – tarvitsee kaverikseen vain vettä, 15.02.2021
* PubChem: Magnesium dihydride (englanniksi)
* ChemBlink: Magnesium hydride (englanniksi)
**Aurinkokuningas tanssii** (*Le Roi danse*) on belgialaisen elokuvaohjaajan Gérard Corbiaun ohjaama ranskankielinen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2000. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Phillippe Beaussantin tekemään säveltäjä Lullysta kertovaan elämäkertaan *Jean-Baptiste Lully, Lully ou le musicien du soleil* (1992).

Elokuvassa on Lullyn säveltämällä barokkimusiikilla hyvin keskeinen sija. Se toimii monessa kohtauksessa keskeisessä roolissa, onhan elokuvan perustana toiminut Lullyn elämästä kertova kirja. Elokuva luokitellaan usein pukudraamaksi ja historialliseksi elokuvaksi.*lähde?*

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Ranskan kuningas Ludvig XIV tiesi neljätoistavuotiaana hallitsevansa jonain päivänä valtakuntaansa, mutta hän tiesi myös, että jotkut hänen ympärillään tekivät kaikkensa estääkseen hänen tulevan hallitsemisensa. Tanssin avulla, jossa nuori kuningas osoitti suurta kyvykkyyttä ja lahjakkuutta, ja eritoten Lullyn hänelle säveltämän musiikin avulla hän osoitti kykynsä ensiksi itselleen ja samalla myös kaikille muille. 

Ludvigista tuli kansan käsityksissä aurinkokuningas. Lully ja Molière nostivat kuninkaan myötä tanssin ainakin hallitsemisen tasolla asti. 

Lully hallitsi musiikissa kuten hänen kuninkaallinen isäntänsä hallitsi poliittista maailmaa. Hän oli hullun lailla rakastunut kuninkaaseen platonisesti ja uskoi, että kuningas ei selviytyisi ilman hänen läsnäoloaan ja myötävaikutustaan. Sokeutuminen sai kuitenkin Lullyn katoamaan historian hämäriin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
*Tämä artikkeli kertoo yhtyeestä. Kiinalaisesta poliittisesta ryhmästä kertoo artikkeli Neljän kopla.*
**Gang of Four** on englantilainen post-punk-yhtye, joka perustettiin Leedsissa vuonna 1977. Yhtyeen alkuperäisjäsenet olivat: Jon King, Andy Gill, Mark Heaney ja Thomas McNeice. He olivat aktiivisia vuosina 1977-1983, ja sen jälkeen he ovat tehneet kaksi comebackiä eri kokoonpanoilla. Vuonna 2004 alkuperäinen kokoonpano oli taas kasassa, mutta marraskuussa 2006 basisti Allen korvattiin Thomas McNeicellä ja rumpali Burnham korvattiin Mark Heaneylla. Laulaja Jon King lähti yhtyeestä vuoden 2012 aikana. Kitaristi Andy Gill kuoli helmikuussa 2020.

Gang of Fouria pidetään laajalti yhtenä johtavista post-punk liikkeen yhtyeistä 1970- ja 80-luvuilla. Heidän myöhemmät albumit (*Songs of Free* ja *Hard*) ajautuivat kohti dance-punk ja disco -musiikkia. Debyyttialbumi *Enternainment!* sijoittui sijalle 490 Rolling Stonen 500 parhainta albumia kautta aikojen -listalla. Se valittiin vuonna 2005 hakuteokseen *1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään*.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Entertainment!* (1979)
* *Solid Gold* (1981)
* *Songs of the Free* (1982)
* *Hard* (1983)
* *Mall* (1991)
* *Shrinkwrapped* (1995)
* *Return the Gift* (2005)
* *Content* (2011)
* *What Happens Next* (2015)
* *Happy Now* (2019)

### Livealbumit

* *At the Palace* (1984)
* *Live...In The Moment* (2016)

### Kokoelmat

* *The Peel Sessions* (1990)
* *You Catch Up With History (1978–1983)* (1990)
* *A Brief History of the Twentieth Century* (1990)
* *100 Flowers Bloom* (1998)

### EP:t

* *Yellow* (1980)
* *Another Day/Another Dollar* (1982)
* *The Peel Sessions (16.1.79)* (1986)
* *Die Staubkorn Sammlung* (2015) (mukana Herbert Grönemeyer)
* *Complicit* (2018)

Lähteet
-------

1. ↑  Gang Of Four guitarist Andy Gill dies, aged 64 *BBC News*.  1.1.2020. Viitattu 2.2.2020.
2. ↑  Dimery, Robert (toim.): *1001 Albums You Must Hear Before You Die*. Cassell Illustrated, 2005. ISBN 1-84403-392-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gang of Four** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Magnesiumasetaatti** ((CH3COO)2Mg) on magnesium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään polymeerien valmistuksessa, tekstiilien värjäyksessä ja antibakteerisena aineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa magnesiumasetaatti on väritöntä tai valkoista ainetta. Kidevedetön yhdiste on erittäin hygroskooppista. Kidevedetön magnesiumasetaatti on polymorfista ja siitä tunnetaan alkeiskopiltaan α-muoto ja trikliininen β-muoto. Yhdisteestä tunnetaan myös kaksi kidevedellistä muotoa monohydraatti ((CH3COO)2Mg·H2O) ja tetrahydraatti ((CH3COO)2Mg·4H2O). Magnesiumasetaatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liuokset ovat lievästi emäksisiä ja usein viskooseja. Aine liukenee myös alkoholeihin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Magnesiumasetaattia voidaan valmistaa liuottamalla magnesiumoksidia tai -karbonaattia etikkahappoon. Vesiliuoksesta haihduttamalla muodostuu tetrahydraattia ja kidevedetöntä yhdistettä voi valmistaa käyttämällä liuottimena etyyliasetaattia.

MgO + 2 CH3COOH → (CH3COO)2Mg + H2O
MgCO3 + 2 CH3COOH → (CH3COO)2Mg + H2O + CO2
Magnesiumasetaattia käytetään viskoosikuitujen valmistuksessa neutraloimaan prosessissa muodostuvaa rikkihappoa. Sitä käytetään myös eläinten nahkojen parkitsemiseen, peittana tekstiilien värjäyksessä, lasitteiden valmistukseen ja antiseptisenä ja hajunmuodostumista ehkäisevänä yhdisteenä esimerkiksi deodoranteissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 338. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
2. 1 2 3  Perry, Dale L.: *Handbook of Inorganic Compounds*, s. 247–248. 2. painos. CRC Press, 2016. ISBN 9781439814628. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.1.2020). (englanniksi)
3. 1 2 3  Deborah A. Kramer: *Magnesium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 611. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
**Henrik August Wrede af Elimä** (3. toukokuuta 1821 Anjala – 27. lokakuuta 1883 Anjala) oli suomalainen juristi, vapaaherra ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Wreden vanhemmat olivat tilanomistaja Anjalan Wredebyssä, majuri ja vapaaherra Fabian Gottlieb Wrede ja Anna Maria Grotenfelt. Wrede tuli ylioppilaaksi 1839 ja suoritti tuomarintutkinnon 1843. Varatuomarin arvon hän sai 1847 ja kihlakunnantuomarin viran 1858. Wrede oli  Viipurin hovioikeuden ylimääräinen kanslisti vuodesta 1844, Viipurin läänin maanjako-oikeuden vt. sihteeri vuodesta 1853, Kymin tuomiokunnan tuomari vuodesta 1860 ja Iitin tuomiokunnan tuomari vuodesta 1874. Hän omisti isänsä jälkeen Anjalan Wredebyn kartanon. Wrede oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882.

Wreden puolisona oli vuodesta 1848 Anna Vilhelmina Baeckman (k. 1868). Professori Rabbe Axel Wrede ja arkkitehti Karl August Wrede olivat heidän poikiaan. Heidän vävynsä oli professori Robert Hermanson.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kotivuori, Yrjö: Henrik August Wrede. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 9.12.2020.
2. ↑  Tore Modéen: / Hermanson, Robert (1846 - 1928) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  14.6.2002. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Magnesiumoksidi** eli *magnesia* (MgO) on magnesiumin ja hapen kemiallinen yhdiste. Se on valkoista, haurasta ainetta. Se on ioniyhdiste, joka koostuu kahdenarvoisista positiivisista magnesiumioneista (Mg2+) ja kahdenarvoisista negatiivisista oksidi-ioneista (O2-). Sen kiderakenne on samankaltainen kuin natriumkloridin.

Magnesiumoksidia esiintyy luonnossakin eräissä mineraaleissa. Sitä syntyy myös magnesiumin palaessa esimerkiksi kameroiden salamavalolaitteissa. Se on vahvasti hygroskooppista, ja veden vaikutuksesta se muuttuu magnesiumhydroksidiksi (MgO + H2O → Mg(OH)2). Kuumentamalla magnesiumhydroksidi voidaan kuitenkin muuttaa takaisin magnesiumoksidiksi, jolloin siihen sitoutunut vesi höyrystyy.

Käyttö
------

Lääketieteessä magnesiumoksidia käytetään ulostus- ja ruoansulatuslääkkeenä. Sen sivuvaikutuksena voi kuitenkin olla tajuttomuus ja kouristuksia.

Hygroskooppisuutensa vuoksi magnesiumoksidia käytetään monissa kirjastoissa ilman kosteuden vähentämiseen, jotta kosteus ei turmelisi kirjoja. Ainetta käytetään myös eristeenä eräissä sähkölaitteissa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  WebElements: Chemistry : Periodic Table : compound data [magnesium (II) oxide *webelements.com*. Viitattu 6.12.2008.
3. ↑  MedlinePlus Lääketieteellinen käyttö
**Henrik Christian Nordenswan** (22. helmikuuta 1762 Helsinki – 20. joulukuuta 1822 Hämeenlinna) oli suomalainen lääninkamreeri, kamarineuvos, valtiopäivämies ja Suomen senaatin jäsen.

Nordenswanin vanhemmat olivat lääninkamreeri Johan Alopaeus, vuodesta 1772 aateloituna Nordenswan (1731–1811) ja Johanna Kristina Schwartz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1777 ja sai todistuksen kamarikollegiota varten 1782.

Nordenswan oli Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkonttorin palveluksessa. Hänestä tuli ylimääräinen kamarikirjuri kamarirevision 3. eli Suomen provinssikonttorissa Tukholmassa vuonna 1782 ja Uudenmaan ja Hämeen läänin vt. lääninkamreeri vuonna 1783 jolloin hän sai myös varrontavaltakirjan mainittuun virkaan. Nordenswan oli sittemmin ylisen Sääksmäen kihlakunnan kruununvoutina vuodesta 1787 ja vuonna 1802 hän astui edellä mainittuun lääninkamreerin virkaansa.

Suomen sodan jälkeen Nordenswan oli hallituskonseljin talousosaston jäsen ja kamaritoimituskunnan päällikkö 1809–1812. Erottuaan tästä tehtävästä hän palasi lääninkamreeriksi. Nordenswan sai kamarineuvoksen arvon 1809. Hän toimi valtiopäivämiehenä Ruotsin säätyvaltiopäivillä 1789 ja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Nordenswan omisti vuodesta 1794 Janakkalan Vähikkälän kylässä sijainneen Toivan kartanon ja laajensi sen 1 856 hehtaarin kokoiseksi suurtilaksi. Nordenswanin suvulla kartano oli vuoteen 1875 saakka jolloin se myytiin Tervakoski-yhtiölle.

Nordenswan oli naimisissa kaksi kertaa:

* 1795–1796 Porvoon piispa Zachris Cygnaeuksen tyttären Hedvig Elisabet Cygnaeuksen (k. 1796) kanssa.
* vuodesta 1797 Inga Lovisa Gyllingin kanssa.

Nordenswanin poika Johan Henrik Nordenswan (1801–1862) toimi Hämeen läänin lääninkamreerina ja lyhyen aikaa Suomen Pankin johtajana. Taidemaalari Victorine Nordenswan oli Johan Henrik Nordenswanin tytär.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Henrik Kristian Nordenswan. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 3.8.2013.
* HämeWiki: Toivan kartano (Arkistoitu – Internet Archive)
**John Seppänen** (1902 Helsinki – 24. maaliskuuta 1942 Kivelän sairaala, Helsinki) oli suomalainen toimittaja.

John Seppänen pääsi ylioppilaaksi 1923 ja valmistui filosofian maisteriksi 1929. Hän teki opintomatkoja muun muassa Englantiin, Keski-Eurooppaan ja Italiaan. Seppänen oli Helsingin Sanomien palveluksessa vuodesta 1925 alkaen toimien eduskuntatoimittajana ja vuoden ajan toimitussihteerinä. Seppänen piti radiossa myös eduskuntakatsauksia. Kesäkuusta 1941 alkaen hän oli Valtion tiedoituslaitoksen palveluksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Redaktör John Seppänen död, Svenska Pressen, 26.03.1942, nro 70, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 27.03.1942, nro 83, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Radionurkka, Uusi Aura, 01.05.1938, nro 116, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Juttuja juttujen tekijöistä. Neljän kokeneen lehtimiehen "elämäntarinoita", Seura, 14.06.1939, nro 24, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
John Sholto Douglas
**John Sholto Douglas**, **9. Queensberryn markiisi** (20. heinäkuuta 1844 – 31. tammikuuta 1900) oli skottilainen aatelismies, joka tunnetaan nimen antamisesta nykyaikaisen nyrkkeilyn säännöille sekä oikeusjutusta Oscar Wildeä vastaan. 

Queensberry oli innokas nyrkkeily- ja urheilumies. Hän oli yksi Amateur Athletic Clubin perustajista. Kyseessä oli yksi Britannian ensimmäisiä urheiluseuroja, jotka hyväksyivät jäsenikseen muita kuin yläluokan edustajia. Seura kehitti 12 modernin nyrkkeilyn sääntöä. Säännöt laati John Graham Chambers, mutta ne on nimetty Chambersin tukijan mukaan Queensberryn säännöiksi. 

Queensberry valittiin 1872 Ylähuoneeseen skottiaatelisten edustajana, mutta hän menetti myöhemmin paikkansa kieltäydyttyään ateistina vannomasta uskonnollista valaa kruunulle.

Oscar Wilde nosti Queensberryä vastaan kunnianloukkausjutun, kun tämä oli herjannut Wildeä sanalla "sondomite" (sodomite, sodomiitti). Queensberry ei hyväksynyt Wilden ja poikansa lordi Alfred Douglasin suhdetta. Kunnianloukkausjuttu kuivui pian kokoon, ja Wilde itse tuomittiin vankilaan törkeästä siveettömyydestä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sir John Sholto Douglas  The Editors of The Gazetteer for Scotland

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hjalmar Frisellin hauta Norra begravningsplatsenilla Solnassa.
**Erik Hjalmar Frisell** (27. elokuuta 1880 Stömne bruk, Värmlanti – 27. toukokuuta 1967) oli ruotsalainen sotilas.

Frisell koulutti itsensä tykistön upseeriksi Uppsalassa, mutta joutui reserviin 1910. Hänestä tuli Svenska brigadenin ensimmäinen päällikkö 1918. 28 maaliskuun Tampereen taistelun jälkeen hänet erotettiin tehtävästään, ja siirrettiin Wetzerin esikuntaan.

Sodan jälkeen Frisell siirtyi Keniaan, jossa hän asui kymmenen vuoden ajan. Kuolemaansa saakka hän toimi kirjailijana ja keksijänä Ruotsissa. 

Hänet on haudattu Norra begravningsplatsenille Solnaan.

Lähteet
-------

* Ericson, Lars, *Svenska frivilliga* (1996)
* Gyllenhaal, Lars & Lennart Westberg, *Svenskar i krig 1914-1945* (2000)
* *Svenska släktkalendern* (1913)
* *Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund*

Kirjallisuutta
--------------

* *Isoisän pistooli*. Helsinki: Otava, 2021. ISBN 978-951-1-40688-4.

Aiheesta muualla
----------------

* *Leva farligt i Afrika*
* Libris

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
**Kansei-uudistukset** (jap. 寛政の改革, *Kansei no kaikaku*) olivat sarja uudistuksia, joilla yritettiin parantaa useita Tokugawa-bakufua vaivaavia ongelmia 1700-luvun Japanissa. Uudistukset ovat saaneet nimensä Kansei-aikakaudesta. Kansei-uudistukset kestivät vuodet 1787–1793.

Uudistuksia toteutti *rōjū*-vanhempien johtaja ja shōgun Tokugawa Yoshimunen veljenpoika Matsudaira Sadanobu. Vuonna 1788 hänestä tuli shōgun Tokugawa Ienarin sijaishallitsija. Asemassaan hänellä oli mahdollisuus tehdä radikaaleja muutoksia. 

Kansei-uudistuksia edelsivät useat luonnonkatastrofit ja levottomuudet. Valtion talous oli huonossa kunnossa, inflaatio kasvoi ja korruptio oli lisääntynyt. Niinpä esimerkiksi veronkantoa tehostettiin, menoja leikattiin, ulkomaankauppaa rajoitettiin ja verojärjestelmän epäkohtia poistettiin. Sadanobu ei kuitenkaan onnistunut yrityksissään hallita hintojennousua tai rajoittaa kaupankäyntiä. Vaikka uudistukset toivat Japanin talouteen väliaikaista helpotusta, ne eivät parantaneet ratkaisevasti maatalousväestön vaikeaa tilannetta. Taloudelliselta kriisiltä Japanin pelastivatkin käytännössä uudistuksia seuranneet hyvät sadot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cortazzi, Hugh: *The Japanese Achievement*, s. 150. London: Sidgwick and Jackson, 1990. ISBN 0-283-99647-1.