recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dikvatti** eli **dikvattidibromidi** (C12H12N2Br2) on aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa dikvatti on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja vähäisessä määrin esimerkiksi metanoliin ja etanoliin. Muihin orgaanisiin liuottimiin se ei liukene. Dikvatin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se aiheuttaa auringonvalon vaikutuksesta radikaalien esimerkiksi peroksi- ja hydroksiradikaalien muodostumista kasvisoluissa. Nämä radikaalit aiheuttavat soluvaurioita, minkä seurauksena kasvi kuihtuu ja kuolee. Dikvatti on myös myrkyllistä ihmisille. Se ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja sille altistumisesta oireina voivat muun muassa yskä ja huonovointisuus. Yhdiste on myrkyllistä maksalle ja munuaisille ja suuret annokset voivat hengitettynä tai nieltynä johtaa kuolemaan.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Dikvattia valmistetaan 2,2′-bipyridiinin ja 1,2-dibromietaanin välisellä reaktiolla.

Dikvattia käytetään rikkaruohomyrkkynä kasvis-, hedelmä- ja viiniviljelmillä ja vesikasvillisuuden hävittämiseen. Lisäksi sitä käytetään lehtien kuivattamiseen ennen sadonkorjuuta peruna-, soijapapu- ja puuvillapelloilla. Yhdiste levitetään tyypillisesti vesiliuoksena. Dikvatti on hyväksytty kasvinsuojeluaineeksi muun muassa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Diquat dibromide – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 26.7.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  OVA-ohje: Dikvatti Työterveyslaitos. Viitattu 3.11.2023.
3. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 568. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
4. 1 2 3  Franz Müller & Arnold P. Applebyki: *Weed Control, 2. Individual Herbicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 26.7.2018
5. ↑  Terence Robert Roberts, D. H. Hutson: *Metabolic pathways of agrochemicals*, s. 159. RSC Publishing, 1998. ISBN 978-0-85404-494-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.7.2018). (englanniksi)
6. ↑  Dikvatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 26.7.2018.
7. ↑  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Pesticides and Agricultural Chemicals*, s. 378. William Andrew, 2014. ISBN 978-1455731480. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 26.7.2018). (englanniksi)
8. ↑  Diquat (dibromide) *EU Pesticides Database*. Euroopan komissio. Viitattu 26.7.2018. (englanniksi)
**Gradski stadion pod Goricom** on urheilustadion Montenegron pääkaupungissa Podgoricassa. Stadion avattiin vuonna 1945 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 2000-luvulla tehtyjen laajennus- ja korjaustöiden jälkeen noin 17 000 istumapaikkaa. Stadion, kuten kaupunkikin, on saanut nimensä lähistöllä sijaitsevan kukkulan mukaan ja sen nimi tarkoittaa kirjaimellisesti "kaupunginstadion Gorican (kukkulan) juurella".

Stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloiluun, ja se toimii seurajoukkue Budućnostin sekä Montenegron maajoukkueen kotistadionina. Maajoukkue pelasi stadionilla historiansa ensimmäisen ottelun 24. maaliskuuta 2007 Unkaria vastaan. Budućnostin lisäksi myös muut montenegrolaiset seurajoukkueet käyttävät stadionia pelatessaan Mestarien liigan ja Uefa-cupin otteluita, sillä se on maan ainoa Euroopan jalkapalloliiton vaatimukset täyttävä stadion.

Lähteet
-------

1. ↑  Montenegro Football Temples of the World. Viitattu 17.12.2007.
2. ↑  Montenegro – Hungary 2:1 (0:1)[vanhentunut linkki] Football Association of Montenegro. Viitattu 17.12.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* World Stadiums (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Skotlannin maajoukkue vuodelta 1896
**Skotlannin rugby union -maajoukkue** on Skotlannin kansallinen rugby union -joukkue. Se pelasi ensimmäisen maaottelunsa jo vuonna 1871, jolloin vastustajana lajin historian ensimmäisessä kansainvälisessä ottelussa toimi Englanti.

Skotlanti on pelannut kaikissa rugbyn MM-kisoissa, jotka järjestettiin ensimmäisen kerran 1987. Parhaimmillaan se on sijoittunut neljänneksi 1991.

Skotlanti on voittanut nykyisen Six Nations Championshipin mestaruuden 27 kertaa, näistä 14 vuoteen 1907 mennessä, jolloin mukana oli vain neljä maata. Viimeksi se on voittanut mestaruuden 1999. Lisäksi se on sijoittunut 20 kertaa toiseksi ja 26 kertaa kolmanneksi. 2000-luvulla se on sijoittunut parhaimmillaan neljä kertaa kolmanneksi.

Toukokuussa 2020 Skotlanti oli kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa sijalla kahdeksan.

Kotiottelunsa Skotlanti pelaa Edinburghissa sijaitsevalla yli 67 000 -paikkaisella Murrayfield Stadiumilla.

Arvokisat
---------

### MM-kisat

Lähde: The-sports.org

* 1987: *Puolivälierissä (6.)*
* 1991: *Neljäs*
* 1995: *Puolivälierissä (6.)*
* 1999: *Puolivälierissä (6.)*
* 2003: *Puolivälierissä (8.)*
* 2007: *Puolivälierissä (8.)*
* 2011: *Putosi lohkovaiheessa (9.)*
* 2015: *Puolivälierissä*
* 2019: *Putosi lohkovaiheessa*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rugby - Scotland *the-sports.org*. Viitattu 28.10.2015. (englanniksi)
2. ↑  World Rankings *worldrugby.org*.  9.3.2020.  Arkistoitu 11.5.2016. Viitattu 10.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Skotlannin rugby union -maajoukkue** Wikimedia Commonsissa
**Moninkertaisesti täydellinen luku** on täydellisten lukujen yleistys.

Mikäli luonnollisen luvun *n* kaikkien positiivisten jakajien, 1 ja luku itse mukaan lukien, summa on *kn* jollekin luonnolliselle luvulle *k*, luvun *n* sanotaan olevan *k*-kertaisesti täydellinen. Luvun *k* ollessa 2 (kaksinkertaisesti täydellinen luku) kyseessä ovat tavalliset täydelliset luvut.

Esimerkiksi 120 on kolminkertaisesti täydellinen, sillä sen jakajien summa on 1+2+3+4+5+6+8+10+12+15+20+24+30+40+60+120 = 360 ja {\displaystyle 360=3\cdot 120}.

Pienimmät *k*-kertaisesti täydelliset luvut
-------------------------------------------

Ainoa 1-kertaisesti täydellinen luku on 1. *k*-kertaisesti täydellisiä lukuja tunnetaan arvoon *k*=11 asti.

| *k* | Pienimmät *k*-kertaisesti täydelliset luvut | OEIS |
| --- | --- | --- |
| 2 | 6, 28, 496, 8128, 33550336, 8589869056, 137438691328, … | A000396 |
| 3 | 120, 672, 523776, 459818240, 1476304896, 51001180160, … | A005820 |
| 4 | 30240, 32760, 2178540, 23569920, 45532800, 142990848, … | A027687 |
| 5 | 14182439040, 31998395520, 518666803200, 13661860101120, … | A046060 |
| 6 | 154345556085770649600, 9186050031556349952000, 680489641226538823680000, … | A046061 |

Lähteet
-------

* Multiperfect Number – Wolfram MathWorld (englanniksi)
**Jusif Ali** (s. 4. toukokuuta 2000, Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa laitahyökkääjänä Veikkausliigan FC Lahdessa. Ali debytoi Veikkausliigassa kaudella 2018 Ilveksen riveissä.

Seurajoukkueet
--------------

Jusif Alin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2016, kun hän nousi HJK:n Kakkosessa pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Ali pelasi kausien 2016–2017 aikana yhteensä 24 ottelua Kakkosessa, mutta ei päässyt pelaamaan HJK:n edustusjoukkueessa.

Ali siirtyi kaudeksi 2018 Veikkausliigassa pelanneeseen Ilvekseen. Ali debytoi Veikkausliigassa 8. huhtikuuta 2018 ottelussa HJK–Ilves. Hän pelasi kauden aikana kolmessa liigaottelussa sekä lainalla Ykkösen JJK:ssa. Ali siirtyi elokuussa 2018 kroatialaisen Dinamo Zagrebin organisaatioon. Hän pelasi kauden 2018–2019 Dinamon juniorijoukkueissa. Syyskuussa 2019 Ali siirtyi kyproslaisen Pafoksen organisaatioon, jonka junioreissa hän pelasi kauden 2019–2020. Ali palasi takaisin Suomeen ja siirtyi Ykkösen AC Oulu riveihin syyskuussa 2020. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Veikkausliigan HIFK:n riveihin, jossa hän pelasi marraskuuhun 2022 saakka ja siirtyi FC Lahteen.

Maajoukkue
----------

Jusif Ali debytoi ikäluokkansa (2000) maajoukkueessa 14-vuotiaana 14. huhtikuuta 2015 Senecissä pelatussa ottelussa Slovakia–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 35 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jusif Ali siirtyy IFK:sta FC Lahteen *FC Lahti*. Viitattu 9.9.2023.
2. ↑  Ilves nappasi Jusif Alin Tampereelle 2+1-sopimuksella Ilves 18.11.2017.
3. ↑  Jufis Ali GNK Dinamo Zagrebiin Ilves 31.8.2018.
4. ↑  19-vuotias Jusif Ali siirtyi Dinamo Zagrebista Kyprokselle – taistelee nyt pelipaikoista entisten Valioliiga-laiturien kanssa Byyri 9.1.2020.
5. ↑  AC Oululle neljä uutta pelaajasopimusta AC Oulu 6.9.2020.
6. ↑  Jusif Ali HIFK:hon HIFK 18.1.2021.
7. ↑  Jalkapallokirjat 2016–2019

Aiheesta muualla
----------------

* Jusif Ali Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Jusif Ali Veikkausliigan sivuilla
* Jusif Ali Soccerwayn sivuilla

  

HIFK – Veikkausliiga
1 Uusitalo |
2 Kamara |
3 Mattila |
4 Patronen |
5 Sáez |
6 Dunwoody |
7 Ali |
8 Halme |
9 Entrena |
10 Yaghoubi |
11 Kujanpää |
15 Mabinda |
16 Palmasto |
17 Bäckman |
22 Hradecký |
23 Hernández |
25 Puolakainen |
31 Isaksson |
35 Ward |
44 Tukiainen |
70 Ahadi |
88 Hing-Glover |
Valmentaja Gómez
Ilmatorjuntavalonheitin käytössä (1940).
**Valonheitin** on tehokas sähköllä toimiva valaisin, joka lähettää voimakkaan, heijastimen avulla suunnatun, kootun valonsäteen. Valonheittimiä käytetään tyypillisesti jonkin kohteen valaisuun pimeässä, sekä varsinkin aiemmin myös viestitykseen.

Merenkulussa valonheitin on tärkeä apuväline, ja niitä on käytössä kaikenkokoisilla ja -tyyppisillä aluksilla. Merellä valonheittimiä käytetään muun muassa navigoinnin apuvälineinä pimeällä, sekä meripelastustoiminnassa pimeäetsinnöissä. 

Valonheittimiä Ilmatorjuntamuseossa.
Sodankäynnin historiassa valonheittimiä on käytetty moniin tarkoituksiin. Ilmatorjunnassa valonheittimet olivat yöllisissä taisteluissa merkittävässä roolissa ennen tutkan keksimistä. Laivastot käyttivät valonheittimiä edelläkuvattujen tarkoitusten lisäksi vilkkuviestintään.

Joukkoyksiköt
-------------

Helsingin ilmapuolustuksessa oli keväällä 1943 valonheitinpatteri, jonka vahvuus oli 500 henkilöä. Se oli jakautunut kymmeneen valonheitinjaokseen. Elokuussa 1943 muodostettiin niistä neljä valonheitinosastoa, joissa jokaisessa oli kolme valonheitinjaosta. Tammikuussa 1944 valonheitinosastoista muodostettiin valonheitinpatteristo. Valonheitinpatteristo koostui aluksi neljästä valonheitinpatterista (1-3. ja *5.Vh.Ptri*), joiden vahvuus oli suurimmillaan elokuussa 1944 jopa 859 henkilöä. Elokuussa 1944 valonheitinpatteriston henkilöstö ja kalusto uudelleenorganisoitiin kahdeksi kolmipatteriseksi valonheitinpatteristoksi.

Taktiikassa kuulosuuntimella ennakoitiin lähestyvien pommituslentokoneiden tulosuunta, jonka perusteella hakuvalonheittimet ryhtyivät etsimään lentokoneita taivaalta. Kun kone oli löydetty, alkoivat seurantavalonheittimet seurata ilmatorjuntatykkien avuksi lähestyvää lentokonetta jopa 20 km:n päässä maalista. Hakuvalonheittimet puolestaan ryhtyvät etsimään uusia lähestyviä koneita.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valonheitin**.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alicante Club de Fútbol** on jalkapalloseura Alicantesta Valencian alueelta Espanjasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.

Alicanten paikallisvastustaja on Hércules. Molempien joukkueiden kotistadionina toimii José Rico Pérez, joka oli yksi vuoden 1982 MM-kilpailuiden areenoista.

Historiaa
---------

Alicante Club de Fútbol perustettiin vuonna 1918. Suurimman osan historiastaan se on pelannut Tercera Divisiónissa, joka oli alun perin Espanjan kolmanneksi ja 1970-luvulta lähtien neljänneksi korkein sarjataso.

Espanjan sisällissodan jälkeisellä kaudella 1939–1940 Alicante pelasi ensimmäistä kertaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Sarja oli jaettu viiteen kahdeksan joukkueen lohkoon, ja Alicante sijoittui omassa lohkossaan kolmanneksi, joka on sen paras sijoitus sarjassa. Seuraavaksi kaudeksi sarjajärjestelmää kuitenkin uudistettiin, ja Alicante pudotettiin Terceraan, jossa se pelasi aina 2000-luvulle asti lukuun ottamatta lyhyitä vierailuja Segundassa vuosina 1951–1952 ja 1956–1958 sekä runsaan kymmenen vuoden jaksoa aluesarjoissa 1960- ja 1970-luvuilla.

Kauden 2000–2001 päätteeksi Alicante onnistui nousta Tercerasta Segunda División B:hen ja kauden 2007–2008 päätteeksi 50 vuoden tauon jälkeen Segundaan koetettuaan onneaan nousukarsinnoissa myös edellisenä kolmena kautena. Noususta joukkue karsi Fuerteventuran ja Ponferradinan kanssa. Joukkue putosi kuitenkin jo yhden kauden jälkeen takaisin Segunda B:hen sijoituttuaan Segundan kolmanneksi viimeiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Datos y Historial Futbolme. Viitattu 17.6.2008.
2. ↑  Spain, Final Tables 1939–1949 RSSSF. Viitattu 17.6.2008.
3. ↑  Promoción a Segunda Futbolme. Viitattu 17.6.2008.
4. ↑  El Alicante ya es equipo de la Segunda ’B’  31.5.2009. Marca. Viitattu 22.6.2009. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alicante Club de Fútbolin sivusto (espanjaksi)
**Bani Suwaif**, myös: **Beni Suef**, on kaupunki Egyptissä Niilin varrella. Sen asukasluku oli 193 048 vuonna 2006.

Maantiede
---------

Paikallinen mokseija.
Bani Suwaif sijaitsee Egyptissä Niilin länsirannalla noin 75 kilometriä Kairon kaupungista etelään. Bani Suwaif on myös sen mukaan nimetyn kuvernoraatin hallinnollinen keskus.

Historia
--------

Jonkin matkan päässä nykyisestä kaupungista länteen sijaitsee muinaisen Egyptin 9. ja 10. dynastian aikana Ala- ja Keski-Egyptin hallitsijoiden pääkaupunkina toiminut Herakleopolis. 22. dynastian perusti kaupunkiin muuttanut suku, joka lopulta yhdisti koko Egyptin valtansa alle. Herakleopolis menetti sittemmin merkityksensä poliittisena keskuksena.

Herakleopolis eli myöhempi Ihnasiyat al-Madinah ei kadonnut kokonaan, vaan se oli edelleen huomattava alueellinen keskus. Bani Suwaif oli pitkään sen varjossa. Joidenkin historiallisten lähteiden mukaan kaupungin vanha nimi oli *Binum-suwayh*, josta nykyinen nimi on mahdollisesti johdettu. Merkittävämpään asemaan kaupunki nousi vasta 1800-luvun alussa Egyptin hallitsija Muhammad Alin kaudella. Tuolloin Egypti jaettiin maakuntiin (*mudiriyya*) ja kaupungista tuli yhden maakunnan hallinnollinen keskus.

Talous ja liikenne
------------------

Bani Suwaif on omalla alueellaan huomattava maatalouden ja kaupan keskus. Kaupungissa on jonkin verran teollisuutta, joka liittyy lähinnä maatalouden tuotantoon. Kaupungissa valmistetaan esimerkiksi jauhoa ja puuvillaa.

Kaupunki on Niilin vartta seurailevan rautatien varrella. Rautatien haara yhdistää sen myös Faijumin keitaan suuntaan. Yhteys on myös Punaisenmeren rannikon koptilaisille luostareille.

Väestö
------

Vuonna 2006 Bani Suwaifin asukasluku oli 193 048.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  H. A. R. Gibb ym.: *Encyclopaedia of Islam (vol I A–B)*, s. 1016. Brill, 1986. ISBN 90-04-08114-3.
2. 1 2 3 4  Banī Suwayf Encyclopaedia Britannica. Viitattu 30.5.2020. (englanniksi)
**Siuntion pappila** (ruots. *Sjundeå prästgård*) on Siuntion seurakunnan historiallinen 1800-luvulla rakennettu pappila Uudellamaalla Kirkkojoen rannalla. Pappila sijaitsee saman nimisessä kylässä lähellä Siuntion kirkonkylää samalla paikalla, jossa se on sijainnut keskiajalta lähtien. Pappilalle johtaa puukujanne.

Seurakunta myi Museoviraston suojeleman pappilan 1974, sillä sillä ei ollut varaa kunnostaa ja ylläpitää rakennuksia. Siuntion pappilan omistanut Fastighets Ab Sjundeå Gamla Prästgård laittoi pappilan jälleen myyntiin vuonna 2020 2 480 000 euron hintaan.

Historia
--------

Perimätiedon mukaan pappilan kiinteistö on lahjoitettu Siuntion seurakunnalle keskiajalla Suitian linnasta. Pappilaa onkin joskus kutsuttu myös Suitian pappilaksi. Nykyinen kaksikerroksinen hirsirunkoinen päärakennus on valmistunut vuonna 1812. Sitä on edeltänyt ainakin kaksi aikaisempaa päärakennusta; yksi 1600-luvun lopulta ja toinen vuodelta 1778. Siuntion pappilaa ympäröi noin hehtaarin kokoinen puisto, joka on peräisin kirkkoherra B. O. Lillen ajoilta. 1860-luvulla pappilaa korotettiin muutamalla hirsikerroksella. Alun perin pappila oli väriltään harmaa ja yksityiskohdat, kuten kulmalaudat olivat ruskeat. Nykyisin väritys on kuitenkin valkoinen punaisilla yksityiskohdilla.

1900-luvulle tultaessa Siuntion seurakunnalla ei kuitenkaan ollut varaa korjata vanhaa pappilaa eikä Museovirasto antanut lupaa sen purkamiseen. Pappila myytiin yksityiselle taholle kesällä 1974, jonka jälkeen päärakennus ja piharakennukset ovat entisöity pieteetillä. Valtioneuvosto on rauhoittanut pappilan päärakennuksen ja puiston päätöksellään 20.6.1983. Viimeinen pappilassa asunut seurakunnan työntekijä oli entinen kirkkoherra Ismo Turunen perheineen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Historia *Siuntion suomalainen seurakunta*. Viitattu 7.9.2021.
2. 1 2 3  RKY  ι  Kohdetiedot *www.rky.fi*. Viitattu 7.9.2021.
3. ↑  Vanha pappila, Siuntio, Siuntio Kk, 2 480 000 €, 380 m² Eutovi.com. Viitattu 7.9.2021. [vanhentunut linkki]
Georgian osavaltion lippu (2003–)
**Georgian osavaltion lippu** on Yhdysvaltain osavaltio Georgian virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on kolme raitaa järjestyksessä punainen-valkoinen-punainen, ja sen vasemmassa yläkulmassa sininen tausta, jossa on 13 valkoisen tähden ympäröimä osavaltion vaakuna. Sen mittasuhteet ovat 2:3. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 8. toukokuuta 2003.

Osavaltion aiempi, vuosina 1956–2001 käytössä ollut lippu osoittautui kiistanalaiseksi, sillä siinä oli suurena elementtinä Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioiden käyttämä sotalippu. Sen tilalle suunniteltiin vuonna 2001 uusi lippu, mutta sekin osoittautui epäsuosituksi, ja nykyinen lippu otettiin käyttöön vain kaksi vuotta myöhemmin. Nykyinen lippukin muistuttaa Etelävaltioiden niin kutsuttua *Stars and Bars* -lippua suuresti.

Edelliset liput
---------------

* 1861–18651861–1865
* 1879–19021879–1902
* 1902–19061902–1906
* 1906–19201906–1920
* 1920–19561920–1956
* 1956–20011956–2001
* 2001–20032001–2003

Lähteet
-------

1. ↑  State Flags List *50states.com*. Viitattu 5.9.2021. (englanniksi)
2. ↑  Mississippi Is Replacing Its State Flag, But a Confederate Emblem Still Flies Over Georgia *Time*. Viitattu 5.9.2021. (englanniksi)

Yhdysvaltain osavaltioiden liput

* Alabama
* Alaska
* Arizona
* Arkansas
* Colorado
* Connecticut
* Delaware
* Etelä-Carolina
* Etelä-Dakota
* Florida
* Georgia
* Havaiji
* Idaho
* Illinois
* Indiana
* Iowa
* Kalifornia
* Kansas
* Kentucky
* Louisiana
* Länsi-Virginia
* Maine
* Maryland
* Massachusetts
* Michigan
* Minnesota
* Mississippi
* Missouri
* Montana
* Nebraska
* Nevada
* New Hampshire
* New Jersey
* New York
* New Mexico
* Ohio
* Oklahoma
* Oregon
* Pennsylvania
* Pohjois-Carolina
* Pohjois-Dakota
* Rhode Island
* Tennessee
* Texas
* Utah
* Vermont
* Virginia
* Washington
* Wisconsin
* Wyoming
**FK KAMAZ** on jalkapalloseura Naberežnyje Tšelnyn kaupungista, Tatarstanin tasavallasta, Venäjältä. Joukkue pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösdivisioonassa.

Historia
--------

Seura perustettiin marraskuussa 1981 samannimisen naberežnyjetšelnyläisen kuorma-autotehtaan (KamAZ) joukkueeksi. Vuoteen 1986 saakka se tunnettiin nimellä *Trud-PRZ*, vuosina 1987–1989 nimellä *Torpedo* ja vuodet 1995–2000 nimellä *Kamaz-Tšally*.

Neuvostoliiton laajuisiin kilpailuihin, kakkosliigaan, KAMAZ osallistui ensi kerran vuonna 1988. Ensimmäisellä Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisellä kaudella, 1992, Kamaz voitti Venäjän ykkösdivisioonan keskilohkon mestaruuden ja nousi näin pääsarjaan. Pääsarjatasolla joukkue pelasi aina vuoteen 1997 saakka, jolloin se putosi ykkösdivisioonaan ja yhden ykkösessä vietetyn kauden jälkeen kakkosdivisioonaan. Kaudeksi 2004 Kamaz nousi takaisin nykyiselle sarjatasolleen ensimmäiseen divisioonaan.

Seuran paras saavutus Venäjän pääsarjasta on kuudes sija vuonna 1994. 1996 joukkue pääsi pelaamaan Intertoto Cupia, missä se voitti oman lohkonsa ja selviytyi välierävaiheeseen.

Entisiä pelaajia
----------------

* Aleksandr Belozerov
* Anton Bodjor
* Nikolai Kolesov
* Andrei Novosadov
* Viktor Pantšenko
* Ahrik Tsveiba
* Ivan Jaremtšuk
* Innokenti Tšuiko
* Jevgeni Varlamov

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastot kausittain 1988–2006

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
**Voláda** (kreik. Βωλάδα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 251 (vuonna 2011).

Voládan kylä sijaitsee Kárpathoksen eteläisissä keskiosissa noin 10 kilometriä luoteeseen saaren keskuksesta Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Kylän lähellä sijaitsee Kárpathoksen korkein huippu Lástos eli Kalí Límni (1 215 m). Voláda muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βωλάδας, *Topikí Koinótita Voládas*), johon kuuluu varsinaisen Voládan kylän lisäksi Lástoksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 264.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Volada *Greeka*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Volada *Karpathos Info*. Viitattu 4.9.2023.
**Vroútsis** (kreik. Βρούτσης; myös *Vrοútsi*, Βρούτση) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Amorgóksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 41 (vuonna 2011).

Antiikin Arkesinen akropolis eli linnavuori.
Vroútsisin kylä sijaitsee Amorgóksen lounaisissa sisäosissa noin 12 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Amorgóksen kylästä eli Chórasta. Sen pääelinkeinot ovat kalastus ja karjankasvatus. Kylän lähellä sijaitsee antiikin ajan Arkesinen kaupungin arkeologinen alue.

Vroútsis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βρούτση, *Topikí Koinótita Vroútsi*), johon kuuluu varsinaisen Vroútsisin kylän lisäksi Kamárin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 87.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Vroutsis *Greeka*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Vroutsi *Amorgos.gr*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vroútsis** Wikimedia Commonsissa
**GameSpot** on Internet-sivusto, joka käsittelee tietokone- ja videopelejä. Sen avasi Pete Deemer, Vince Broady ja Jon Epstein kesäkuussa 1996. Aluksi GameSpot käsitteli pelkästään tietokonepelejä ja konsolipeleille avattiin oma sivusto *videogamespot.com*. GameSpotin osti myöhemmin ZDNet, ja myöhemmin CNET Networks. Sittemmin omistaja on CBS Interactive, joka osti CNET Networksin vuonna 2008.
Vuonna 2022 sivusto päätyi Red Ventures -firman kautta Fandomin omistukseen.

Sivustoa arvostetaan yleensä sen luotettavuuden ja rehellisyyden suhteen.*lähde?* GameSpot tarjoaa monia arvosteluja, ennakkokatsauksia ja reportaaseja koskien pelejä. Sivusto voitti 2005 "parhaan pelisivuston" tittelin Spike TV:n *Video Game Award Show'*ssa, jossa katsojat saivat äänestää voittajan (ks. Spike Video Game Awards).

Huhtikuussa 2004 GameSpotin ja GameFAQsin (joka on myös CNETin omistuksessa) keskustelualueet yhdistettiin, ja GameSpot sai luvan käyttää sivuillansa GameFAQsista löytyvää materiaalia. 3. lokakuuta 2005 GameSpot sai uuden ulkomuodon, joka muistuttaa paljon TV.comia, joka on myös yksi CNETin omistamista sivustoista.

Täyden pistemäärän saaneet pelit
--------------------------------

Sivusto on antanut seuraavalle joukolle pelejä täydet pisteet arvosteluissaan:

* *The Legend of Zelda: Ocarina of Time* (1998)
* *Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots* (2008)
* *Chrono Cross* (2000)
* *Tony Hawk's Pro Skater 3* (2001)
* *Super Mario Galaxy 2* (2010)
* *Soul Calibur* (Sega Dreamcast) (1999)
* *Grand Theft Auto IV* (2008)
* *Bayonetta 2* (2014)
* *The Witcher 3: Wild Hunt* (2015)
* *Journey* (PlayStation 4) (2015)
* *Metal Gear Solid V: The Phantom Pain* (2015)
* *Uncharted 4: A Thief's End* (2016)
* *The Legend of Zelda: Breath of the Wild* (2017)
* *Super Mario Odyssey* (2017)
* *Persona 5 Royal* (2020)
* *Final Fantasy VII Remake* (2020)
* *Tom Clancy’s Rainbow Six: Siege* (2020)
* *Deathloop* (2021)
* *Elden Ring* (2022)
* *Into the Breach* (2022)
* *The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom* (2023)
* *Resident Evil 4* (2023)
* *Alan Wake 2* (2023)

Lähteet
-------

1. ↑  Kane, Margaret: CBS to buy CNET Networks CNET. Viitattu 4.9.2020. (englanniksi)
2. ↑  Every GameSpot 10/10 Review Score GameSpot. Viitattu 29.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Brown, Peter: Super Mario Odyssey Review GameSpot. Viitattu 27.10.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* GameSpot
* GameFAQs – sisaryhtiö
**Tuomiorovastin pappila** (ruots. *Domprostens prästgård*) on Kuopiossa, Pohjois-Savossa sijaitseva pappila. Vuonna 1776 valmistunut rakennus on vanhin Kuopion kaupungin perustamisesta säilynyt rakennus. Tuomiorovastin pappilan omistaa Kuopion seurakuntayhtymä ja nykyisin se toimii kirkollisena nuorisotilana.

Tuomiorovastin pappila on suojeltu rakennussuojalailla osana Kuopion Snellmaninpuisto, tuomiokirkko ja puukorttelit -nimistä valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Kuopion Tuomiorovastin pappila valmistui alun perin lääninhallituksen kamreerille vuonna 1776. Kustavilaista tyyliä edustava hirsirakennus siirrettiin nykyiselle paikalleen osoitteeseen Kuninkaankadun ja Koljonniemenkadun kulmasta 1900-luvun alussa, sillä juuri itsenäistynyt Kuopion kaupunkiseurakunta tarvitsi uuden rakennuksen kirkkoherran pappilaksi. Tuomiorovastin pappilana rakennus alkoi toimia vuonna 1914 ja se kunnostettiin arkkitehti Juho Nykäsen suunnitelmien mukaisesti. Rakennuksen ensimmäiset asukkaat sen pappila-aikana olivat kirkkoherra Josef Simelius perheineen.

Tuomiorovastin pappilassa on mansardikatto ja sen huoneisiin kuuluvat kaksi salia, kuusi kamaria, keittiö ja eteinen. Ikkunoita on suurennettu ja vuorilaudoitus uusittu vaakatasoiseksi vuonna 1840 ajanmukaista empiretyyliä mukaillen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuomiorovastin pappila *www.kyppi.fi*. Museovirasto. Viitattu 29.10.2023.
2. ↑  Vanha Pappila *Kuopion seurakunnat*. Viitattu 29.10.2023.
Howard Pylen piirros John Bartramista
**John Bartram** (23. maaliskuuta 1699 Darbyn lähistö, Pennsylvania – 22. syyskuuta 1777 Kingsessing, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Häntä pidetään Yhdysvaltain kasvitieteellisen tutkimuksen isänä.

Bartram oli pitkälti itseoppinut. Hän oli ensimmäinen kukkivia kasveja risteyttänyt pohjoisamerikkalainen ja perusti lähelle Philadelphiaa kasvitieteellisen puutarhan (Bartram's Garden), josta tuli kansainvälisesti tunnettu. Bartram toimi kuningas Yrjö III:n palveluksessa Ison-Britannian pohjoisamerikkalaisten siirtokuntien kasvitieteilijänä. Hän keräili ja vei maasta siemeniä ja kasveja, joille oli suuri kysyntä ulkomailla. Bartram ystävystyi eurooppalaisten kasvitieteilijöiden kuten Carl von Linnén kanssa. Hän oli myös Benjamin Franklinin ystävä ja kuului American Philosophical Societyn perustajajäseniin.

Vuonna 1743 Bartram meni Ison-Britannian hovin tilauksesta tekemään tutkimusta irokeesien asuinalueille ja Ontariojärven pohjoispuolen erämaille Kanadaan. Vuosina 1765–1766 hän teki laajaa tutkimustyötä Floridassa poikansa, luonnontieteilijä William Bartramin kanssa. Bartram teki tieteellisiä tutkimusretkiä myös muun muassa Alleghenyvuorille sekä Pohjois- ja Etelä-Carolinan alueille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Bartram Britannica, viitattu 16.11.2023
**Odin Finell** (1896–1960) oli suomalainen poliisi ja helluntailainen lähetystyöntekijä. Finell toimi Suomen Vapaan Ulkolähetyksen ensimmäisenä lähetyssihteerinä vuosina 1950–1960.

Ura ja elämä
------------

Odin Finell kävi ruotsalaisen yhteiskoulun ja valmistui ylioppilaaksi Tampereella vuonna 1917. Finell opiskeli Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa ja jatkoi myöhemmin poliisilaitoksen palveluksessa ensin Turussa ja vuodesta 1935 rikososaston komisariona Kuopiossa. Sotien aikaan Finell palveli Kuopion virkaatekevänä poliisimestarina. Finell tuli uskoon Tampereella vuonna 1928 ja osallistui tämän jälkeen aktiivisesti hengelliseen työhön oman toimensa ohessa.

Ruotsin kielen taitoisena Finell käänsi kirjoituksia suomeksi ja toimi tulkkina kokouksissa. Finell toimi *Pakanain Huuto -*lehden päätoimittajana ja hänelle kertyi monia helluntaiherätyksen luottamustoimia.

Lähteet
-------

* Ahonen, Lauri K.: *Suomen helluntaiherätyksen historia*. Vapaan teologisen seuran julkaisuja. Hämeenlinna: Päivä, 1994. ISBN 951-622-603-5.

### Viitteet

1. 1 2 3  Ahonen 1994, s. 261
**Ukichiro Nakaya** (jap. 中谷宇吉郎, 4. heinäkuuta 1900 Kaga, Japani – 11. huhtikuuta 1962 Tokio, Japani) oli japanilainen fyysikko ja esseisti. Hän valmisti ensimmäisenä keinotekoisia lumikiteitä laboratoriossa.

Nakaya valmistui maisteriksi Tokion yliopiston fysiikan laitokselta 1925. Jatko-opintoja hän suoritti Lontoon King’s Collegessa Owen Willans Richardsonin alaisuudessa 1928–1929. Tohtorin tittelin Nakaya sai Kioton yliopistosta 1931. Vuotta aiemmin hän oli saanut jo professuurin Hokkaidon yliopistosta, Sapporosta.

Hokkaidon yliopiston tuore fysiikan laitos kärsi raha- ja materiaalivaikeuksista, mutta Nakayalle Japanin pohjoisosissa oli paljon lunta tutkittavana. Hän kehitti tutkimusten perusteella luonnollisten lumikiteiden jaottelun. Nakaya jakoi lumikiteet seitsemään pääluokkaan. Nakaya huomasi, että lumikiteen muodosta pystyi päättelemään sen ilmakehän osan tilan, jossa lumikide oli muodostunut. Hän kehitti myös laitteen, jolla pystyi tekemään keinotekoisia lumikiteitä.

Nakaya vaikutti merkittävästi Hokkaidon yliopiston kehittymiseen. Hän oli perustamassa yliopistoon instituuttia, joka tutki matalia lämpötiloja. Toisen maailmansodan lopulla Nakaya vaikutti maataloustieteellisen instituutin perustamiseen. Sen tarkoituksena oli tutkia maatalouden kehittämistä kylmillä alueilla.

Nakaya kutsuttiin 1952 tekemään tutkimusta Yhdysvaltain armeijan lumi-, jää- ja routatutkimuksen yksikössä (tunnetaan nykyään nimellä Cold Regions Research and Engineering Laboratory). Vuonna 1954 Harvardin yliopisto julkaisi Nakayan tunnetuimman kirjan *Snow Crystals: Natural and Artificial*, josta tuli merkittävä lähde tutkijoille lumikiteiden muodoista ja jaottelusta.

Nakaya kuoli Tokiossa vuonna 1962 pitkäaikaisen sairauden jälkeen.

Kagaan perustettiin vuonna 1992 Ukichiro Nakayan lumen ja jään museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Arctic Institute of North America's publication: Obituary
2. ↑  Snow Crystals in Hokkaido
3. ↑  Museum Guide (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ukichiro Nakaya** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sammuttijängän-Vaijoenjängän soidensuojelualueSyksyiset Laavurenkaanlammet Sammuttijängän-Vaijoenjängän soidensuojelualueella.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Inari, Utsjoki |
| Pinta-ala | 
517 m2 |

Hallinto| Perustettu | 
1988 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sammuttijängän-Vaijoenjängän soidensuojelualue** ( inarinsaameksi *Samudjeegi–Vaijuvjeegi jeegijsuojâlemvijðodâh,* pohjoissaameksi *Sámmotjeakki–Vádjohjeakki jekkiidsuodjalanguovlu*) on luonnonsuojelualue, joka sijaitsee Kaldoaivin erämaa-alueen lounaisosassa.

Alue on Suomen suurin yhtenäinen suoalue. Suurin osa soidensuojelualueesta sijaitsee Inarin kunnassa, mutta pohjoisosa on Utsjoen puolella. Alue on Suomen valtion omistuksessa ja kuuluu kansainvälisen kosteikkojen suojelusopimuksen mukaisiin Ramsar-alueisiin.

Luonto
------

Sammuttijängän-Vaijoenjängän soidensuojelualueella on monenlaisia luonnonympäristöjä, kuten soita, virtaavia vesiä, lampia, järviä ja tunturikoivikkoa. Alueella on sekä aapa-, että palsasoita. Alueen läpi virtaa Vaijoki (inarinsaameksi *Vaijuuhâ*, pohjoisssaameksi *Vaddjohka*) sekä sen sivu-uomia. Suojelualue on tärkeä vesilintujen ja kahlaajien pesintäalue, ja siellä on havaittu pesivän useita vaarantuneita sekä uhanalaisia lintulajeja.

Suomaisemaa Laavurenkaanlammilta (inarinsaameksi *Lávuriggeejávrááh,* pohjoissaameksi *Lávvoriggeláttu*)
Soidensuojelualue rajautuu läntisimmässä osassaan Valtatie 4:ään (E75). Kuvassa Valtatie 4 Syysjärven (inarinsaameksi *Čovčjävri*, pohjoissaameksi *Čoavččesjávri*) pohjoispuolella.
Korkein kohta alueella on 310 metriä ja matalin 190 metriä merenpinnan yläpuolella. Soidensuojelualueella ei ole retkeilypalveluita, kuten merkittyjä reittejä, laavuja tai muita leiriytymispaikkoja, mutta alueella kulkee joitakin moottorikelkkauria.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tapio Tynys ja Elina Stolt (toim.): *Kaldoaivin erämaa-alueen ja Sammuttijängän–*
Vaijoenjängän soidensuojelualueen luonto, käyttö
ja paikannimistö. Metsähallituksen luonnonsuojelujulkaisuja.*. Metsähallitus, 2004. Teoksen verkkoversio.*
2. 1 2  Retkikartta - Metsähallitus *www.retkikartta.fi*. Viitattu 25.10.2023.
3. ↑  Sammuttijänkä - Vaijoenjänkä Mires map Ramsar. Viitattu 25.10.2023.
4. ↑  Natura 2000 tietolomake: Kaldoaivin erämaaa *paikkatieto.ymparisto.fi*. Viitattu 25.10.2023.
5. ↑  Torsten Larsson (toim.) & Timo Asanti: Kosteikot pohjoismaissa ja Ramsar-sopimus  2004. Pohjoismaiden Ministerineuvosto ja Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 25.10.2023.
6. ↑  Sammuttijänkä - Vaijoenjänkä Mires | Ramsar Sites Information Service *rsis.ramsar.org*. Viitattu 25.10.2023.
7. 1 2  Ramsar Information Sheet: Sammuttijänkä - Vaijoenjänkä Mires, Finland  27.4.2023. Ramsar. Viitattu 25.10.2023.
**Jorma Turunen** (29. toukokuuta 1918 Kuopio – 30. maaliskuuta 1999 Kuopio) oli suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Turusen vanhemmat olivat pankinjohtaja, varatuomari Aarne Turunen ja Alfhild Viktoria Larsson ja puoliso vuodesta 1944 hammaslääkäri Sirkka-Liisa Ritvanen. Turunen tuli ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1939, suoritti Kuopion kauppaopiston 1943 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1945. HTM-tilintarkastaja hänestä tuli 1954. Turunen oli H. Saastamoinen & Pojat Oy:n tukkumyyjä 1945–1947 ja Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton, vuodesta 1961 Suomen Valtakunnan Urheiluliitto, Pohjois-Savon piirin toiminnanjohtaja 1947–1967. Hän oli Kansalliskauppa-yhtiön osakas, johtokunnan varapuheenjohtaja 1965–1967 ja puheenjohtaja vuodesta 1985 sekä yhtiön toimitusjohtaja 1967–1988. Tuntiopettajana Kuopion kauppaoppilaitoksessa hän toimi 1948–1954 ja kirjanpidon tuntiopettajana Kuopion yhteiskoulussa 1962. Turunen oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen 1969–1972 ja kaupunginhallituksen jäsen 1969–1971. Hänellä oli myös useita muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Turunen sai 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2  Luttinen, Jaana: Kauppaneuvos Jorma Turunen (1918–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.10.2023.
2. ↑  Kauppaneuvos Jorma Aarnenpoika Turunen *Geni.com*.  27.4.2022. Viitattu 30.10.2014.
3. ↑  Arvonimet.  *Uusi Suomi*, 6.12.1978, nro 329, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.10.2023.
**Suomen Urheiluhierontakeskus** (lyh. SUHK) on vuonna 2005 perustettu Helsingissä, Espoossa, Kirkkonummelle ja Tampereella toimiva PK-yritys. Vuonna 2015 liikevaihto oli 1 477 000 euroa. SUHK on Suomen suurimpia palveluntarjoajia urheiluhieronnassa. Sen palveluihin kuuluvat myös fysioterapia, osteopatia, raskaushieronta, purentalihasten käsittelyt sekä akupunktio. Vuonna 2023 Suomen Urheiluhierontakeskus SUHK Oy ja naisten terveyteen erikoistunut fysioterapiakeskus SUHK Mama Oy yhdistyivät.

Suomen Urheiluhierontakeskuksen logo.

Historia
--------

SUHK perustettiin vuonna 2005 nimellä Espoon Urheiluhierontakeskus. Ensimmäinen toimipaikka sijaitsi Matinkylässä. Vuonna 2014 nimeksi muutettiin Suomen Urheiluhierontakeskus.

Tänään
------

SUHK työllistää yli 100 urheiluhierojaa, fysioterapeuttia, osteopaattia ja Personal traineriä. Toimipisteet sijaitsevat Suomenojalla, Leppävaarassa, Kampissa, Tapiolassa, Niittykummussa, Espoonlahdessa, Käpylässä, Leppävaarassa, Konalassa, Etu-Töölössä, Tampereella ja Kirkkonummella. Aikaisemmin SUHK on vastannut mm. Espoo Unitedin kaikkien edustusjoukkueiden lihashuollosta  ja on ollut esim. taitoluistelun MM2017-kilpailun virallinen kehonhuoltokumppani. 
Tällä hetkellä SUHK tekee yhteistyötä monien eri seurojen ja joukkueiden kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Finder yritystiedot *finder.fi*.
2. ↑  Finder yritystiedot *finder.fi*.
3. ↑  Naisten Fysioterapiakeskus & Pilates Studio *Suhk Mama*. Viitattu 21.4.2023.
4. ↑  Suomen Urheiluhierontakeskuksen henkilöstö *suomenurheiluhierontakeskus.fi*.
5. ↑  SUHK yhteystiedot *suomenurheiluhierontakeskus.fi*.  23.1.2018.
6. ↑  Espoo Unitedin tiedote *espoounited.fi*.
7. ↑  Taitoluistelun MM-kisat 2017 *helsinki2017.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Urheiluhierontakeskuksen verkkosivut
* Espoo Unitedin kotisivut
*
**Lars Karl Larsson** (26. lokakuuta 1929 Viipuri – 9. tammikuuta 2020 Lahti) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Larssonin vanhemmat olivat sähköasentaja Karl Felix Larsson ja Vilma Ester Alexandra Lindroos ja puolisot vuodesta 1953 Sirkka Maija Ahola ja vuodesta 1956 Leena Helena Aulikki Aalto. Larsson tuli ylioppilaaksi Imatran yhteislyseosta 1950 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1957. Hän oli Oy Vuoksenniska Ab:n varasto-oppilas 1946 ja sen Imatran rautatehtaan sähköosaston harjoittelija 1947, 1948, 1950 ja 1951. Ab de Lavals Ångturbinin harjoittelija Nackassa Ruotsissa Larsson oli 1949 ja Sunila Oy:n harjoittelija 1952.

Helsingin kaupungin sähkölaitoksen Salmisaaren voimalaitoksen harjoittelija Larsson oli 1952–1953, sähkölaitoksen työntekijä 1953–1954, piirtäjä ja suunnittelija 1955–1956 sekä muuntamoiden suunnitteluinsinööri 1956–1960. AG Brown Boveri & Cie:n laboratorioinsinöörinä Badenissa Sveitsissä hän toimi 1960–1962 ja Osuustukkukaupan teknillisen osaston sähköteknillisen jaoston hoitajana 1962–1967.

Larsson oli Lahden kaupungin sähkölaitoksen, vuodesta 1983 Lahden Energialaitos ja vuodesta 1990 Lahti Energia -osakeyhtiö, johtaja 1967–1972 ja toimitusjohtaja 1973–1994. Larsson oli myös Lahden Lämpövoima Oy:n toimitusjohtaja 1971–1994 ja yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1994–1996 ja jäsen 1997–1998. Hänellä oli lisäksi useita oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Larsson sai 1988 ja kultaisen Lahti-mitalin 1994.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Henttinen, Annastiina: Teollisuusneuvos Lars Larsson (1929–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.7.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.11.2023.
2. 1 2  Kuollut. Lars Larsson.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 26.1.2020, nro 24, s. 20. Kansalliskirjasto. Viitattu 17.11.2023.  (ei-vapaa)
**Mika Otto Matti Peltonen** (s. 23. tammikuuta 1956 Tampere) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. Hän toimi urallaan muun muassa Puolustusvoimien operaatiopäällikkönä.

Ura
---

Peltonen valmistui ylioppilaaksi Harjun yhteiskoulusta vuonna 1976 ja suoritti reserviupseerikoulun vuonna 1977 ja Kadettikoulukurssin 1977–1980. Hän työskenteli opetusupseerina Uudenmaan Jääkäripataljoonassa 1980–1982. Peltonen oli Kadettikoulussa 1982–1987 ja Sotakorkeakoulussa 1987–1989, minkä jälkeen hän työskenteli toimistoupseerina Helsingin sotilasläänin esikunnassa 1989–1991, Sotakorkeakoulun toimistopäällikkönä 1991–1992 ja koulutuspäällikkönä Maanpuolustuskorkeakoulussa 1993.

Vuosina 1993–1994 Peltonen oli pataljoonaupseeri Uudenmaan Jääkäripataljoonassa ja toimi 1994–1995 tasavallan presidentin kolmantena adjutanttina, 1996–2000 toisena adjutanttina ja 2000–2001 ensimmäisenä adjutanttina. Savon prikaatin komentajana Peltonen toimi vuosina 2001–2002 ja jalkaväen tarkastajana 2002–2004. Hän oli apulaismaavoimapäällikkönä vuonna 2005 ja toimi samana vuonna komentajana Althea-operaatiossa Bosnia-Herzegovinassa.

Peltonen toimi vuosina 2006–2007 Maavoimien ja Maavoimien esikunnan suunnittelutehtävissä ja oli vuonna 2008 Maavoimien esikuntapäällikkö ja vuosina 2008–2010 suunnittelupäällikkö.

Vuonna 2011 Peltonen aloitti Puolustusvoimien operaatiopäällikkönä. Tehtävässä Peltonen on vastannut muun muassa puolustusvoimien suorituskykyjen kehittämisestä, puolustusvoimien kansainvälisistä operaatioista sekä puolustusvoimauudistuksen suunnittelusta ja sen toimeenpanosta.

Vuonna 2013 Peltonen toimi Pohjoismaisen sotilasyhteistyön (NORDEFCO) sotilaskomitean puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Curriculum Vitae: Peltonen, Mika Matti Otto  4.6.2015 (päivitetty). Puolustusvoimat. Viitattu 4.11.2015. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Nordefco Annual Report 2013 Nordefco.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 4.11.2015. (englanniksi)
**Lauri Henrik Lemettinen** (2. kesäkuuta 1926 Viipuri – 28. elokuuta 2014 Nastola) oli suomalainen metallialan asiantuntija, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Lemettisen vanhemmat olivat konemestari Pekka Lemettinen ja Hilma Lemettinen ja puoliso vuodesta 1950 Terttu Virtanen. Lemettinen valmistui teknikoksi Tampereen teknillisestä koulusta 1952. Hän oli K. Widingin Moottoripajan asentaja- ja koneistajaoppilas Helsingissä 1940–1941, metallisorvaaja Viipurissa 1941–1944, työkalusorvaaja Koskella 1944–1945, teräsasentaja ja tarkastaja Hämeenlinnassa 1945, Jämsän Konepaja ja Valimon työkalusorvaaja Lahdessa 1945–1946, I. Siljanderin Autokorjaamo ja Konepaja Oy:n sorvaaja ja asentaja 1947–1949, Autokorjaamo ja Konepaja Tahti Oy:n suunnittelu- ja tuotantotehtävissä 1945–1952 ja työnjohtaja 1951, Lahden Erikoisvalu Oy:n tekninen eli konepajan johtaja 1952, Teräs-Pyörä Oy:n toimitusjohtaja 1953–1955 sekä Maa- ja Meijerikone Oy:n tekninen johtaja Kärkölässä 1955.

Veljensä Reinon kanssa perustamansa Levy-Pyörä Oy:n, vuodesta 1973 Levypyörä Oy, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja Kärkölässä ja vuodesta 1956 Nastolassa Lemettinen oli 1955–1978 ja sitten yrityksen päätoiminen hallituksen puheenjohtaja ja jäsen. Lemettisellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1982 ja Vuosikymmenen yrittäjä -palkinnon Nastolassa 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kivistö, Terhi: Teollisuusneuvos Lauri Lemettinen (1926–2014). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2023. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 4.11.2023.
2. ↑  Matti Oijala: Nastolan hautausmaan inventointi  1.11.2021. Lahden seurakunnat. Sivu 98. Viitattu 4.11.2023.
**WD 0032-317B** on ruskea kääpiö, joka kiertää kuumaa, pienimassaista valkoista kääpiötä WD 0032-317. 

Very Large Telescope -kaukoputken tietoja tutkinut ryhmä havaitsi WD 0032-317:n ensimmäisen kerran vuoden 2000 alussa. Tutkijat huomasivat, että tähteä veti jokin, mikä viittaa siihen, että sillä oli seuralainen.

WD 0032-317B:n pintalämpötilan arvioidaan olevan noin 8 000 Kelviniä (K) ja päivän ja yön välisen lämpötilaeron noin 6 000 K. Sen massa on 75–88 kertaa Jupiterin massa, ja se oli luultavasti WD 0032-317:n kanssa yhteisessä kaasukuoressa noin miljoona vuotta sitten.

WD 0032-317B, joka on 1 400 valovuoden päässä Maasta, ei kuitenkaan ole kuten useimmat ruskeat kääpiöt. Preprint-tietokannan Arxiv julkaistussa ja Nature Astronomy -lehdessä hyväksytyssä artikkelissa tutkijat mittasivat kohteen pintalämpötilan ja havaitsivat, että se oli huimat 7 700 celsiusastetta (C). Se on tarpeeksi kuuma, jotta sen ilmakehän molekyylit hajoaisivat atomeiksi. Se on myös useita tuhansia asteita kuumempi kuin aurinkomme pinta. WD 0032-317B on äärimmäisen lähellä WD 0032-317:ää, erittäin kuumaa valkoista kääpiötähteä - niin lähellä, että sen vuosi kestää vain 2,3 tuntia. Tämä läheisyys tarkoittaa sitä, että WD 0032-317B on vuorovesilukittu, jolloin toinen puoli on aina tähteensä päin ja toinen poispäin. Tämän vuoksi WD 0032-317B on ylikuumentunut vain toiselta puolelta; vaikka sen "päiväpuolen" lämpötila on 7 700 C, sen "yöpuolen" lämpötila on verrattain lauha (1 000–2 700 C). Tämä on tutkijoiden mukaan äärimmäisin lämpötilaero, jonka tähtitieteilijät ovat mitanneet tähtien alapuolisella kohteella. Nämä olosuhteet eivät kuitenkaan kestä kauan, sillä isäntätähti haihduttaa ruskeaa kääpiötä, kun sen molekyylit jatkavat hajoamistaan.

WD 0032-317B löytyy eteläiseltä taivaanpuoliskolta, mutta se on liian himmeä, jotta sitä voisi nähdä paljain silmin tai edes pienellä kaukoputkella. Toistaiseksi tässä tähtijärjestelmässä ei tunneta yhtään eksoplaneettaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bob Yirka, Phys.org: Discovery of a brown dwarf hotter than the sun *phys.org*. Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Enrico de Lazaro: Newly-Discovered Brown Dwarf is Hotter than the Sun | Sci.News *Sci.News: Breaking Science News*.  15.8.2023. Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Joanna Thompson published: Bizarre object hotter than the sun is orbiting a distant star at breakneck speed *Space.com*.  25.6.2023. Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  ★ WD 0032-317 B *Stellar Catalog*. Viitattu 21.8.2023. (englanniksi)
**Jari-Pekka** on suomalainen huoltoasemaketju, jolla on kolme asemaa: Hankasalmella, Joroisissa ja Hartolassa. Kaikki kolme huoltoasemaa ovat auki ympäri vuorokauden. Huoltamot omistaa Koposten perheyritys. Ketju on perustettu vuonna 1989. Yhtiön toimitusjohtaja on Jari-Pekka Koponen, joka on kertonut, ettei kristillisten arvojensa takia myy esimerkiksi lainkaan ykkösolutta vahvempia alkoholijuomia eikä tupakkaa. Jari-Pekka sai vuonna 2012 Vuoden raittiusteko -palkinnon. Yhtiön liikevaihto vuonna 2020 oli 6,3 miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  Omistajat *Jari-Pekka*. Viitattu 12.8.2021.
2. ↑  Etusivu-Jari-Pekka *Jari-Pekka*. Viitattu 12.8.2021.
3. ↑  Huoltamoyrittäjä ei myy pisaraakaan olutta – näin hän pärjäsi ABC-kilpailijalle tulovertailussa *Ilta-Sanomat*.  2.11.2015. Viitattu 12.8.2021.
4. ↑  Valtakunnallinen Vuoden 2012 raittiusteko -tunnustus Jari-Pekka liikenneasemille *Yrittajat.fi*.  10.11.2012.  Arkistoitu 12.8.2021. Viitattu 27.8.2021.
5. ↑  Jari-Pekka Oy | Yrityksen tiedot *Taloussanomat*. Viitattu 14.8.2021.
*Tämä artikkeli käsittelee vuosina 1917–1918 toiminutta suomalaista puoluetta. Muita kansanpuolueita täsmennyssivulla***Kansanpuolue** oli vuosina 1917–1918 toiminut suomalainen puolue. 

Puolueen takana oli vaikuttajia (varsinkin maataloustuottaja-aktiiveja) sekä Vanhasuomalaisesta että Nuorsuomalaisesta puolueesta. Perustajat pitivät porvarikentän kahtiajakoa turhana ja haitallisena. Loppukesällä 1917 perustetun Kansanpuolueen oli tarkoitus kerätä kahden puolueen kannattajat. Yhdistymistä ei kuitenkaan tapahtunut. Porvarillista kenttää jakoi konservatismin ja liberalismin välinen ero, joka nousi pian esille Suomen valtiomuotoa pohdittaessa.

Vuoden 1917 eduskuntavaaleissa Kansanpuolue oli vaaliliitossa nuorsuomalaisten ja vanhasuomalaisten kanssa. Puolue sai viisi kansanedustajaa, joista kolme nousi eduskuntaan Mikkelin läänin vaalipiiristä. Kansanpuolue keräsi kannatuksensa pääasiassa porvarilliselta maalaisväestöltä, kuten tilanomistajilta.

Osa Kansanpuolueesta ryhmittyi 1918 monarkian kannattajiin, osa tasavallan. Porvarikentän yhdistäjäksi perustettu puolue oli siten itsekin hajalla. Enemmistö päätti 8. joulukuuta 1918 sulauttaa puolueen Kansalliseen Edistyspuolueeseen. Puolueen kansanedustajista tasavaltalaiset Taavetti Heimonen, Erkki Pullinen ja Kaarlo Vuokoski liittyivät Edistyspuolueeseen ja monarkistit Jussi Puumala ja August Tanttu Kokoomukseen.

Edistyspuolueessa moni aiemmista kansanpuoluelaisista asemoitui 1920-luvulla konservatiiviseen siipeen (niin sanottu Pullisen–Viljasen linja). Edistyspuolueen muovauduttua yhä kaupunkilaisemmaksi sekä kuluttaja-asioille ja virkamiesluokalle myönteiseksi, siirtyi puolueen jäsenistä runsas joukko (mm. Erkki Pullinen) Maalaisliittoon, joka oli lähellä Kansanpuoluetta niin aatteellisesti kuin poliittisestikin. Tällöin edistyspuolue menetti suuren osan Mikkelin vaalipiirin kannatuksestaan Maalaisliitolle.