recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**David Brewster** (11. joulukuuta 1781 – 10. helmikuuta 1868) oli skotlantilainen tutkija ja kirjoittaja. Hän on tunnettu erityisesti valoa koskevista tutkimuksistaan sekä kaleidoskoopin keksimisestä.

Brewster syntyi Jedburghissa. 12-vuotiaana poika lähetettiin Edinburghin yliopistoon tavoitteena hankkia tuleva elinkeino pappissäädyssä. Brewster oli kuitenkin jo osoittanut kiinnostusta luonnontieteisiin. Hän suoritti loppuun teologiset opintonsa, mutta eräs hänen opiskelutovereistaan houkutteli Brewsterin tutkimaan valon diffraktiota.

Brewsterin tutkimuskohteita olivat erityisesti valon polarisoituminen taittumisen ja heijastumisen seurauksena sekä valon absorptio. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi, kun hän noin vuonna 1815 keksi kaleidoskoopin, josta pian tuli suosittu laite. Hän kehitti myös stereoskoopin tekniikkaa ja paransi Ison-Britannian majakoita. Kirjalliset työnsä hän aloitti vuonna 1799 kirjoittamalla säännöllisesti Edinburghin sanomalehteen. Myöhemmin hän toimitti useitakin tieteellisiä lehtiä ja osallistui tietosanakirjojen toimitustyöhön. Brewster kirjoitti muun muassa *Encyclopædia Britannicaan* optiikkaan ja sähkömagnetismiin liittyviä artikkeleja. Tämän lisäksi hän julkaisi useita omia teoksia.

Brewsterin tutkimustapa oli ennen kaikkea empiirinen eli kokeisiin ja havaintoihin perustuva. Hän ei kehittänyt valon luonteen selittävää teoriaa, vaikka valon aalto- ja hiukkasluonteen välinen taistelu kävi hänen elinaikanaan kuumana.

Teoksia
-------

* *Treatise on the caleidoscope*. Edinburgh (1819)
* *Letters on natural magic*. Lontoo (1831)
* *Treatise on Optics*. London (1832)
* *Life of Sir Isaac Newton*. Edinburgh (1832)
* *Memoirs of the life, writings, and discoveries of Sir Isaac Newton*. Lontoo (1855)
* *Martyrs of Science*. Edinburgh (1841)

Lähteet
-------

1. ↑  David Brewster *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 1.3.2017.
2. ↑  David Brewster: "Father of Modern Experimental Optics" 1781–1868 *Kaleidoscope U*. Viitattu 1.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Sir David Brewster (Arkistoitu – Internet Archive) – lyhyt elämäkerta (englanniksi) [vanhentunut linkki]
* The Brewster Kaleidoscope Society (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **David Brewster** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ludwig van Beethovenin **messu C-duuri** op. 86 on sävelletty solisteille, kuorolle ja orkesterille vuonna 1807.

Ruhtinas Nikolaus II Esterházy tilasi vuosittain vaimonsa nimipäivän (8. syyskuuta) kunniaksi uuden messun esitettäväksi Eisenstadtissa. Vuonna 1807 teos tilattiin Beethovenilta. Aiemmin Joseph Haydn oli säveltänyt kuusi tällaista messua Esterházylle, mikä hermostutti Beethovenia; hän pelkäsi itsensä vertailua vanhempaan mestariin. Silti hän työskenteli kesällä Badenissa messun parissa. Se valmistui Heiligenstadtissa samalla, kun myös 5. ja 6. sinfonia olivat työn alla.

Messu esitettiin 13. syyskuuta 1807 säveltäjän johdolla. Beethoven oli ilmeisesti varsin tyytyväinen ensimmäiseen messuunsa toisin kuin Esterházy, joka piti sitä "sietämättömän naurettavana ja inhottavana". Vuoden 1812 esitys ruhtinas Karl Lichnowskyn asunnolla Troppaun lähellä sai suopeamman vastaanoton. Osia oli esitetty jo tunnetussa 22. joulukuuta 1808 järjestetyssä Akademie-konsertissa. Lopulta säveltäjä omisti messun ruhtinas Ferdinand Kinskylle.

Beethoven halusi käsitellä messua harvinaislaatuisella tavalla. Tämä käy ilmi jo Kyrien avauksesta, jossa kuullaan säestyksettömiä bassoääniä. Sanctuksessa on kohta, jossa laulajia säestävät ainoastaan patarummut. Erityisen syvällisen tekstin kohdalla Beethoven on säveltänyt lauluäänet unisonoon tai oktaaveihin. Kuten *Kohtalonsinfoniassa*, myös messussa merkittävää on C-duurin ja c-mollin kontrasti. C-molli ilmaisee tuskaa ja C-duuri helpotusta. Esimerkiksi Agnus Dei -osassa c-mollissa lauletut sanat "miserere nobis" johtavat C-duuriin ("dona nobis pacem").

Katso myös
----------

* Missa solemnis

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Allmusic.com: Mass for soloists, chorus & orchestra in C major, Op. 86 > Description

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Mass in C, Op. 86 (Beethoven, Ludwig van) (nuotteja)
Berliinin Wikimedialaisten tapaaminen c-basella
**c-base e.V.** on Berliinissä oleva yleishyödyllinen yhdistys ja hackerspace, jota ylläpitää sen noin 550 jäsentä. Yhdistyksen tarkoituksena on tietokoneita, ohjelmistoja ja tietoverkkoja koskevan yleistiedon edistäminen. c-base antaa kokous- ja muita tiloja monen berliiniläisen kansalaisjärjestön käyttöön, niiden joukossa esimerkiksi freifunk.net, Chaos Computer Club sekä paikallisten Wikipedia-käyttäjien tapaamiset. Pääsääntöisesti yhdistyksen tilat ovat avoimia kaikille niille ryhmille, jotka yhtyvät c-basen tavoitteisiin. Yhdistyksen toiminta on kirjavaa. Niinpä c-basen jäsenet osallistuivat maailman lasten päivään ja esittivät siellä robottitekniikkaa ja 3D-suunnittelua nuorille vierailijoille.

Historia
--------

c-basen sisäänkäynti (*Ilmalukko*) vuonna 1998 c-basen vanhassa sijainnissa.
Rekisteröidyn yhdistyksen c-base e.V. perusti 17 alkuperäisjäsentä vuoden 1995 syksyllä. Vuosina 2002/03 perustettiin yhdistyksen puitteissa *BerlinBackBone*-niminen hanke tavoitteenaan vapaan julkisen langattoman internetyhteyden luominen.

Vuodesta 2003 lähtien c-base on järjestänyt viikoittaisia muusikkotapaamisia, niin sanottua *Cosmic Open Stage*a, joissa esiintyy ja soittaa tunnettuja ja tuntemattomia muusikkoja. Kulttuurin alalla c-base on vuodesta 2004 lähtien ollut Transmediale-nimisen digitaalisen kulttuurin festivaalin yhteistyötapahtumien tapahtumapaikkana.

Toiminta
--------

c-basen *Main hall*
Yhdistyksen jäsenet osallistuvat erilaisiin urheilu- ja seuratoimintoihin. c-basen tiloissa järjestetään lukuisia tapahtumia, kuten juhlia, teatteriesityksiä, konsertteja ja taidenäyttelyjä. Vieraiden käytössä on maksuton langaton WLAN-yhteys. Tiloissa järjestetään muun muassa säännöllisesti Berliinin Wikipedia-käyttäjien tapaamisia.

c-base on säännöllisesti edustettuna hakkeriyhdistys Chaos Computer Clubin tapahtumissa. 10. syyskuuta 2006 saksalainen Piraattipuolue piti perustamiskokouksensa c-basen tiloissa. Samana kuukautena c-base osallistui Berliinissä pidetyn kansainvälisen Wizards of OS-konferenssin järjestämiseen.

c-base medioissa
----------------

Vuonna 1999 c-base-yhdistyksen tilat olivat Saksan yleisradio ARD:n tuottaman rikossarjan Tatort 430. jakson tapahtumapaikkana. Jakso käsitteli berliiniläisen hotellin katolta pudonneen nuoren hakkerin kuolemaa. Televisiokanava arte käsitteli 19. heinäkuuta 2007 valvontavaltio-teemailtanaan c-basen roolia verkkourkintaa vastustettaessa.

Kirjallisuutta
--------------

* c-booc: c-basen 20-vuotishistoriikki
* c-base e. V.: *c-base. official handout v.6.0s*, Berliini 2004

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **C-base**.
* c-basen kotisivu
* openstage-berlin.de (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kirjastot ovat palaessaankin kauniita** on Kai Ekholmin vuonna 2010 ilmestynyt kirja, jossa hän kirjoittaa poleemisesti kirjan ja kirjastojen merkityksestä sähköisten viestimien aikakaudella ja kulttuuriperinnön säilyttämisestä.

Sisältö
-------

Ekholmin mukaan nykykulttuurissa on päädytty kuvakeskeisen sähköisen informaation hajeeseen, jossa tuotetaan lisääntyvää hälyä ja kiirettä, joka on ajattelun ja harkinnan syöpä. Internet on virtsalta haiseva yleisen vessan seinä. Verkon tieto on hajanaista ja epäluotettavaa. Sen sijaan kirjasto on esimerkki asioista, joita ilman nykymuotoista yhteiskuntaa ei olisi.

Kirjoja, kirjastoja, yhteistä muistia uhkaa rapautuminen. Useimpia kirjoja tuhoaa happamoituminen. Nykyaikainen painotekniikka on tuottanut historian surkeimpia ja lyhytikäisimpiä kirjoja. Muutamassa vuosikymmenessä kirja muuttuu jätepaperiksi. Kansalliskirjasto on poistanut 100 000 teosta julkisesta käytöstä, koska ne eivät kestä avaamisia. Lampaannahalle kirjoitettua *Domesday bookia* ei uhkaa mikään. Sen sijaan kahdelle laserlevylle 1980-luvulla tallennettu *Domesday Project* olisi menetetty, ellei sitä olisi pelastettu ainoalla jäljelle jääneellä videolevyasemalla. Vielä nykyäänkin kustantajat käyttävät surkeaa paperia.

Internet on saanut ihmiset karttamaan vaivannäköä tiedon hakemisessa. Verkkosivuista ja hakukoneista puhutaan tiedon kokoajina. Todellisuudessa kirjastot ovat olleet tiedon kokoajia 2000 vuotta ennen Googlea. Internetin pinnallisuus on tarttunut myös lehtiin, ja tuloksena on lyhyitä silppukirjoituksia, joihin ei ole syytä palata toisen kerran. Ekholmin mukaan parin vuosikymmenen ajan on eletty teknisessä pöyhkeydessä ja itseriittoisuudessa. Harkitsevan ajattelun ja arvopohjan sijasta vallalla on kiire, itsekkyys ja välinpitämättömyys toisista ihmisistä. Verkkosivut, blogit, videopalvelut, sosiaalinen media ja televisio ovat korkeintaan kirjan itiöitä. Ne eivät edusta lukemista vaan selailua. Lääkärikirjaa ei voi koota internetin käyttäjien omakohtaisista arveluista.

Kirjallisuuden todellinen uhka on kuitenkin Ekholmin mukaan huono kirjallisuus. "Huonoa ei kannattaisi edes painaa". Kustantajat haluavat myydä kirjoja, mutta lukijan ongelma on, että hän ei voi ostaa. Klassikkokirjailijoiden teokset ovat usein loppuunmyytyjä. Kirjojen myyntiaika lyhentynyt. Kuluttajat sijoittavat kirjojen sijasta videopeleihin, taulutelevisioihin, kannettaviin musiikkisoittimiin ja muuhun "hörhötykseen". "Useimmille lapsille ostetaan oma pc ja televisio, mutta ei kirjahyllyä. Minusta se on lastensuojelun asia."

Lähteet
-------

1. ↑  Ekholm, Kai: *Kirjastot ovat palaessaankin kauniita: Kiistakirjoitus Internetistä, Googlesta ja kirjastojen merkityksestä*. Helsinki: BTJ Finland Oy, 2010. ISBN 978-951-692-765-0.
2. ↑  S. 9.
3. 1 2  S. 118.
4. 1 2  S. 11.
5. ↑  S. 12.
6. ↑  S. 14.
7. ↑  S. 15.
8. ↑  S. 111.
9. ↑  S. 113.
10. 1 2  S. 115.
11. ↑  S. 130–131.
12. ↑  S. 104.
13. ↑  S. 116.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjastokaistan video.
Wasanbonia
*Wagashi*-makeisia
**Wasanbon** (jap. 和三盆) on japanilainen kellertävä hienojakoinen sokeri, jota käytetään etenkin perinteisten makeisten (*wagashi*) valmistukseen. Wasanbonia ja siitä valmistettavia makeisia tehdään erityisesti Kagawan ja Tokushiman prefektuureissa Shikokulla.

Sokeria on käytetty Japanissa jo 700-luvulta lähtien, mutta tuolloin se oli lähinnä kallis ja harvinainen lääke, jota ruuanlaitossa ei vielä käytetty. Sokeri yleistyi vasta 1500-luvun lopulla, jolloin sitä alkoivat tuoda maahan portugalilaiset ja kiinalaiset kauppiaat. Shōgun Tokugawa Yoshimune (1684–1751) päätti kannustaa sokerin kotimaista tuotantoa, ja Japanissa alettiin viljellä sokeriruokoa. Wasanbon on peräisin Shikokun Kagawan ja Tokushiman prefektuureista, joissa sokeriruokoa viljellään muulle Japanille epätyypilliseen tapaan edelleen.

Wasanbonin valmistus alkoi 1700-luvulla, ja erityisesti sitä valmistetaan sokeriruokolajista *Saccharum sinense*, joka nimensä mukaisesti on peräisin Kiinasta. Sokeriruokosato korjataan joulukuussa. Sokeriruoko murskataan, ja sen mehu keitetään veden erottamiseksi sokerista. Keitetty lopputulos puristetaan ja vaivataan käsin kankaita käyttäen, ja valmis melassi kuivatetaan. Valmis wasanbon on väriltään hieman kellertävää. Wasanbonia käytetään etenkin perinteisten riisijauhosta valmistettujen makeisten (*wagashi*) valmistukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Darra Goldstein: *The Oxford companion to sugar and sweets*, s. 777–778. Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-931339-6. (englanniksi)
**Kirjatori Oy** on kirjakauppaketju, joka myy eri kirjakustantamoiden tarjouseriä. Lisäksi Kirjatorit myyvät edullisia postikortteja ja konttori- ja paperitarvikkeita. Myynnissä on myös valikoima uutuuskirjoja. Kirjatori-kirjakauppoja on tällä hetkellä neljällä eri paikkakunnalla ympäri Suomen. Lisäksi Kirjatorin osastoja oli Filmtown-liikkeistä Turussa, Piispanristissä ja Kuopiossa.

Kirjatorin historia
-------------------

Kirjatorin tarina sai alkunsa vuonna 1976 Jyväskylässä, kun Kreeta Salojärvi ryhtyi myymään jo myyntiaikansa ylittäneitä kirjoja kilohinnalla Kilokirja-nimen alla. Sen jälkeen myymälöitä on perustettu ympäri Suomea, ja parhaimmillaan niitä oli 12. Ketjun omistajuus siirtyi Eero Salojärvelle 1990-luvun alussa. Matkan varrella yrityksen nimi on vaihtunut Kirjatoriksi, ja kirjat myydään kappalehinnalla. Kirjatori Oy on osa Gummerus-konsernia, mutta myymälöitä pyöritetään nykyisin yksityisyrittäjävetoisesti.

Kirjatorin liikeidea
--------------------

Uusien kirjojen kustannustahti on tiheä, ja julkaistavien nimikkeiden määrä Suomessa niin suuri, ettei yksi uutuuskirja ehdi olla kirjakaupassa myynnissä yli puolta vuotta. Kirjatori "pidentää kirjan ikää" ottamalla myyntiin lisäksi myös hieman vanhempia kirjoja ja täydentämällä valikoimaansa viikoittain.

### Myymälät

* Jyväskylä, Forum
* Kouvola, Kauppakeskus Manski

Lähteet
-------

* Sami Luoto & Matias Möttölä: Halpa kirja myy hyvin. Ylioppilaslehti 14/2001.
* Ideapark Uutiset 23.8.2007: Kirjatori on tarjonnut edullista luettavaa jo 15 vuotta[vanhentunut linkki]
* Sanomalehti Karjalainen: Halpakirjaketju Kirjatori Joensuuhun[vanhentunut linkki]
* Helsingin Sanomat: Kirjatori-ketjua uhkaa lopettaminen

Aiheesta muualla
----------------

* www.kirjatori.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Fokinon vaakuna
**Fokino** (ven. Фо́кино) on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Brjanskin alueen Venäjällä. Se sijaitsee Desnan sivujoen Bolvan rannalla 16 kilometriä Brjanskista pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Brjanskin ja Vjazman välinen rautatie. Asukkaita on 13 876 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1899 perustetun sementtitehtaan asuintaajamasta. Aluksi sen nimenä oli *Tsementnyi*. Vuonna 1964 siitä tuli kaupunki, joka nimettiin vallankumoussankari I.I. Fokinin mukaan. Sementtitehtaan lisäksi siellä on nykyään myös muuta rakennustarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*. Kaupunkiartikkelin nettiversio. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6. (venäjäksi)
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)
**Gagauzian tasavalta** (gag. *Gagauz Respublikası*, romaniaksi *Republica Găgăuzia*, ven. Респу́блика Гага́узия) oli tunnustamaton valtio nykyisen Moldovan eteläosassa. Alue julistautui itsenäiseksi Moldavian sosialistisesta neuvostotasavallasta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1990 ja liittyi osaksi Moldovaa vuonna 1994.

Historia
--------

Etelä-Moldovassa asuva vähemmistö gagauzit vaativat oikeuksia jo neuvostoaikana. Vuonna 1986 maassa sallittiin gagauzinkielinen lehdistö. Marraskuussa 1989 Moldavian sosialistisessa neuvostotasavallassa tuli voimaan laki, joka teki romaniasta maan ainoan virallisen kielen. Gaugazit järjestäytyivät ja alkoivat valmistella oman neuvostotasavallan perustamista.

Itä-Euroopan levottomuudet vaikuttivat myös Moldaviassa ja neuvostojärjestelmää alettiin purkaa vuonna 1990. Maa alkoi valmistella itsenäistymistä Neuvostoliitosta ja muun muassa otti käyttöön uuden lipun. Gagauzit puolestaan ilmaisivat halunsa pysyä osana Neuvostoliittoa. Elokuussa gagauzit julistivat eroavansa Moldaviasta ja perustavansa Gagauzian tasavallan. Syyskuussa myös Transnistria irtaantui Moldavian keskushallinnosta.

Moldova julistautui itsenäiseksi Neuvostoliitosta elokuussa 1991. Gagauzia ja Transnistria vastustivat itsenäisyysjulistusta ja sitä seuranneita presidentinvaaleja. Käytännössä Moldavian alueelle oli syntynyt kolme valtiota, joista vain Moldova oli kansainvälisesti tunnustettu. Valtiot neuvottelivat keskenään, mutta vuonna 1992 Moldovan ja Transnistrian välillä tilanne kiristyi aseellisiksi yhteenotoiksi. Gagauzian välit Moldovan kanssa olivat sen sijaan rauhanomaisia.

Vuoden 1994 aikana Moldovassa järjestettiin ensimmäiset parlamenttivaalit, päätettiin kansanäänestyksessä olla liittymättä Romaniaan ja hyväksyttiin perustuslaki. Gagauzit osallistuivat päätöksentekoon ja perustuslaissa taattiin Gagauzialle autonomisen maakunnan asema. Gagauzian tasavalta hyväksyi Moldovan perustuslain ja muuttui Gagauzian autonomiseksi alueeksi. Alueen rajat määriteltiin tarkemmin ja vahvistettiin vuonna 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Chronology for Gagauz in Moldova *Refworld*. UNHCR. Viitattu 29.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  Transnistria – maa, jota ei ole olemassa Rantapallo. Viitattu 29.1.2019.
**Vähä Ruokjärvi** on matala humusjärvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 62 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 18 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Vähä Ruokjärven rantaviiva on erittäin mutkainen, sen pituus on 10 723 metriä. Etäisyys järven länsirannalta itärannalle on yli kaksi kilometriä. Ympäristötietojärjestelmä Hertan mukaan saaria on kolme, joista suurin on runsaan hehtaarin laajuinen Holma järven länsiosassa. Toiseksi suurin on noin puolen hehtaarin laajuinen Mustikkasaari järven läntisimmässä osassa. Kartan mukaan järven pohjoisosan Liukulahdessa sijaitsee kolmen luodon rykelmä ja lisäksi järven itäosassa on vähäinen luoto. Vähä Ruokjärven syvin kohta sijaitsee altaan länsiosassa Mustikkasaaren luoteispuolella.

Vähä Ruokjärven ympärillä on useita vakavesiä, lähimpänä Enäjärvi lännessä. Järviä erottava kannas on noin 300 metriä leveä. Pohjoispuolella sijaitsee Kaituri, Lihava ja Laiha sekä koillisessa Iso Ruokjärvi. Vähä Ruokjärvi on muutaman hehtaarin Iso Ruokjärveä laajempi.

Vähä Ruokjärven rannat ovat varsin metsäisiä, peltoa on jonkin verran pohjoisessa ja idässä. Asutusta on melko paljon. Etelärannan Kultamäki kohoaa noin 40 metriä järven pinnan yläpuolelle.

Vähä Ruokjärveen virtaa vettä Laihasta ja Lihavasta, joiden korkeustaso on 0,3–1,5 metriä ylempi. Vähä Ruokjärven itärannalta lähtee laskuoja Ruokjärveen, joka on Iso Ruokjärven kaakkoinen lahti. Iso Ruokjärven korkeustaso on 0,7 metriä Vähä Ruokjärveä alempi.

Vähä Ruokjärvi on rehevähkö ja sen ekologinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 1 884 000 kuutiometriä.

Vähä Ruokjärvi (23.074.1.008) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Vähä Ruokjärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.5.2021.
3. 1 2 3 4 5 6  Vähä Ruokjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 14.5.2021.
4. ↑  Vähä Ruokjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.5.2021.
5. ↑  Hämjoen valuma-alue (23.074). Järviwiki. Viitattu 14.5.2021.
**Gagauzia** on osallistunut **Turkvision laulukilpailuun** kolme kertaa, vuonna 2013, 2014 ja 2015.

Historia
--------

### 2013

Gagauzia osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Lüdmila Tukan kappaleella "Vernis Lubov" (Вернись любовь). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Tukan ei päässyt jatkoon.

### 2014

20. heinäkuuta 2014 ilmoitettiin että Gagauzia osallistuisi myös vuoden 2014 kilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Marija Topal kappaleella "Aaladım". Kilpailun semifinaalissa Topal sai 162 pistettä, sijoittui kuudenneksitoista, eikä päässyt näin finaaliin.

### 2015

Gagauzia osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin Valentin Ormanji kappaleella "Sev beni sev". Finaalissa Ormanji sai 154 pistettä ja sijoittui kymmenenneksi.

### 2017

Gagauzia osallistui uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu Julija Arnaut kappaleella "Kemençä".

Kilpailijat
-----------

Värien selitykset
  Voitto
  Toinen
  Kolmas
  Viimeinen

| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif. | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Lüdmila Tukan | Gagauzi, ukraina | "Vernis Lubov" (Вернись любовь) | Ei päässyt jatkoon |
| 2014 | Marija Topal | Gagauzi | "Aaladım" | Ei päässyt jatkoon | 16 | 162 |
| 2015 | Valentin Ormanji | Turkki | "Sev beni sev" | 10 | 154 | Ei semifinaalia |
| 2016 | Julija Arnaut |  |  | Kilpailu peruttu |
| 2017 | Julija Arnaut | Gagauzi | "Kemençä" | Kilpailu peruttu |

Lähteet
-------

1. ↑  Granger, Anthony: Türkvizyon 2013: Participating Countries Revealed  19.10.2013. Eurovoix.com. Viitattu 6.12.2015. (englanniksi)
2. ↑  Granger, Anthony: TURKVIZYON’15: KYRGYZSTAN HAS WON THE THIRD TURKVIZYON SONG CONTEST *News*.  19.12.2015. Eurovoix.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 17.2.2020. (englanniksi)
**Ludvig Edvard Rambach** (13. kesäkuuta 1811 Uskela – ? Taganrog, Pohjois-Kaukasia) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.[1]

Rambachin vanhemmat olivat rykmentinlääkäri Vilhelm Rambach ja Augusta Vilhelmina Gunther. Hän tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1828 ja hänet määrättiin sieltä 1833 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 34. ratsastavaan tykistöpatteriin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1836, luutnantiksi 1840 ja alikapteeniksi 1844. Vuonna 1846 Rambach komennettiin tykistöopin opettajaksi Orenburgin kadettikouluun Kaakkois-Venäjälle. Hän erosi sotapalveluksesta 1850, mutta tuli uudelleen palvelukseen 1853, jolloin hänet määrättiin 12. ratsastavaan kevyeen tykistöpatteriin. Rambach osallistui joukko-osaston riveissä Krimin sotaan 1854–1855 ja kunnostautui niin, että hänet ylennettiin kapteeniksi 1855. Vuonna 1858 hänet siirrettiin 11. ratsastavaan kevyeen tykistöpatteriin ja 1860 everstiluutnanttina 3. ratsastavaan tykistöpatteriin. Rambach ylennettiin myös everstiksi, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina. Rambach asui reserviin siirtymisensä jälkeen Taganrogissa Pohjois-Kaukasiassa.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Ludvig Edvard Rambach *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 12.4.2020)
**Kirjat Ata** on kaupunki Israelin Haifan hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1925 ja vuoden 2018 lopussa sen asukasluku oli 58 267.

Maantiede
---------

Paikallista katukuvaa.
Kirjat Ata sijaitsee Israelin pohjoisosissa noin 14 kilometriä Haifan kaupungista koilliseen.

Historia
--------

Atan tekstiilitehtaan tiloja valokuvassa vuodelta 1947.
Ennen nykyisen kaupungin perustamista paikka tunnettiin arabiankielisellä nimellä *Kufratta*. Nimi on mahdollisesti johdettu aikaisemmasta arameankielisestä nimestä. Arkeologisissa kaivauksissa paikalta on löydetty esimerkiksi rakennusten ja esineiden jäänteitä myöhäiseltä roomalaisajalta ja muslimien valtakauden alkupuolelta.

Nykyinen Kirjat Ata perustettiin vuonna 1925 ja se tunnettiin alun perin nimellä *Kefar Ata*. Paikka hylättiin kuitenkin Palestiinan arabiväestön keskuudessa vuonna 1929 syttyneiden levottomuuksien takia. Juutalaiset siirtolaiset palasivat takaisin paikalle vuonna 1934 ja samana vuonna paikalle avattiin maan suurin tekstiilitehdas. Tehdas toimi aina vuoteen 1985 saakka. Israelin itsenäisyyssodan jälkeen vuonna 1948 kaupunkiin avattiin väliaikainen sijoitusleiri maahan saapuville uusille juutalaissiirtolaisille. Kirjat Atasta tuli oma kuntansa vuonna 1967.

Väestö
------

Kirjat Atan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 58 267. Vuonna 1948 vastaava lukema oli 2 300, vuonna 1969 25 000 ja vuonna 2002 48 800.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 192. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Qiryat Atta) Central Bureau of Statistics. Viitattu 7.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirjat Ata** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Israel Israelin hallintoalueet ja kaupungit |
| --- |
|  |
| **Jerusalem** | 
* Jerusalem
* Bet Shemesh

 |
|  |
| **Pohjoinen** | 
* Afula
* Akko
* Beit She’an
* Karmiel
* Kirjat Shmona
* Ma'alot-Tarshiha
* Migdal HaEmek
* Nahariya
* Nasaret
* Nof HaGalil
* Sakhnin
* Shaghur
* Shefa-Amr
* Tamra
* Tiberias
* Safed

 |
|  |
| **Haifa** | 
* Baqa-Jatt
* Hadera
* Haifa
* Or Aqiva
* Kirjat Ata
* Kirjat Bialik
* Kirjat Motzkin
* Kirjat Yam
* Tirat Carmel
* Umm al-Fahm

 |
|  |
| **Keski-Israel** | 
* Hod HaSharon
* Kfar Saba
* Lod
* Modi'in-Maccabim-Re'ut
* Ness Ziona
* Netanya
* Petah Tikva
* Qalansuwa
* Ra'annana
* Ramla
* Rehovot
* Rishon LeZion
* Rosh HaAyin
* Al-Tayyiba
* Tira
* Yavne
* Yehud-Monosson

 |
|  |
| **Tel Aviv** | 
* Tel Aviv
* Bat Yam
* Bnei Brak
* Givatayim
* Herzliyya
* Holon
* Kirjat Ono
* Or Yehuda
* Ramat Gan
* Ramat HaSharon

 |
|  |
| **Eteläinen** | 
* Arad
* Ashdod
* Askalon
* Beersheba
* Dimona
* Eilat
* Kirjat Gat
* Kirjat Malakhi
* Netivot
* Ofakim
* Rahat
* Sderot

 |
|  |
| **Juudea ja Samaria** | 
* Ariel
* Betar Illit
* Ma'ale Adumim
* Modi’in Illit

 |

 |
Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko.
Tšatšban ruhtinaiden palatsin rauniot.
**Lyhny** (abhaasiksi ja ven. Лыхны) on kylä Abhasian Gudautan piirissä. Se sijaitsee Mustanmeren rannikkovyöhykkeellä viisi kilometriä Gudautasta koilliseen. Lyhny on Abhasian suurin kylä, jossa on noin 15 000 asukasta.

Kylä on Bzybin Abhasiaksi kutsutun alueen historiallinen keskus. Keskiajalla se oli Abhasian pääkaupunki ja myöhemmin Tšatšban ruhtinassuvun asuinpaikka. Kylän keskellä sijaitsee abhaasien kansankokousten näyttämönä toiminut Lyhnaštan kenttä, jossa nykyään järjestetään vuosittainen sadonkorjuujuhla.

Lyhnyn nähtävyyksiä ovat keskiaikaisen Tšatšban ruhtinaiden palatsin rauniot sekä 900–1000-luvulla rakennettu Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko, jonka seiniä koristavat 1300-luvun freskot. Kylän laidalla on 500–600-luvulta peräisin olevan kirkon rauniot. Lyhnaštan kentän eteläpuolella sijaitsee Georgiaa vastaan vuosina 1992–1993 käydyn sodan muistomerkki. Pohjoisosassa toimii teen viljelyyn ja jalostukseen erikoistunut maatalousyritys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Putevoditel po Abhazii: Lyhny *abhaziagid.ru*.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 1.7.2011. (venäjäksi)
2. ↑  Dostoprimetšatelnosti Abhazii: Lyhny *informer-sochi.ru*.  Arkistoitu 18.3.2012. Viitattu 1.7.2011. (venäjäksi)
**Asako Takakura** (jap. 高倉 麻子, *Takakura Asako*; s. 19. huhtikuuta 1968 Fukushima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Takakura debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 79 maaottelua ja tehnyt niissä 29 maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1991
1 M. Suzuki |
2 Honda |
3 Watanabe |
4 Kaji |
5 Yamaguchi |
6 Takahagi |
7 Ōbe |
8 Matsuda |
9 Noda |
10 Takakura |
11 Kioka |
12 Sakata |
13 Kuroda |
14 Handa |
15 Nagamine |
16 Tezuka |
17 Mizuma |
18 Uchiyama |
Valmentaja T. Suzuki

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1995
1 Ozawa |
2 Tōmei |
3 Yamaki |
4 Haneta |
5 Uno |
6 Nishina |
7 Sawa |
8 Takakura |
9 Kioka |
10 Noda |
11 Handa |
12 Ōbe |
13 Nagamine |
14 Kadohara |
15 Morimoto |
16 Ōtake |
17 Uchiyama |
18 Takeoka |
19 Onodera |
20 Sakata |
Valmentaja Suzuki

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1996
1 Ozawa |
2 Tōmei |
3 Yamaki |
4 Haneta |
5 Ōbe |
6 Nishina |
7 Sawa |
8 Takakura |
9 Kioka |
10 Noda |
11 Handa |
12 Uchiyama |
13 Ōtake |
14 Kadohara |
15 Izumi |
16 Onodera |
Valmentaja Suzuki

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Ikeda |
2 Utsugi |
3 Sameshima |
4 Kumagai |
5 Ichise |
6 Sugita |
7 Nakajima |
8 Iwabuchi |
9 Sugasawa |
10 Sakaguchi |
11 Kobayashi |
12 Minami |
13 Takarada |
14 Hasegawa |
15 Momiki |
16 Miyagawa |
17 Miura |
18 Yamashita |
19 Endō |
20 Yokoyama |
21 Hirao |
22 Shimizu |
23 Miyake |
Valmentaja Takakura

JapaniJapanin naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajat
Ichihara (1981) • Orii (1984) • R. Suzuki (1986–1989) • T. Suzuki (1989–1996) • Miyauchi (1997–1999) • T. Suzuki (1999) • Ikeda (2000–2002) • Ueda (2002–2004) • Ohashi (2004–2007) • Sasaki (2008–2016) • Takakura (2018–)



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Kirjat Ono** on kaupunki Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1939 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 39 986.

Maantiede
---------

Taloja Kirjat Onossa vuoden 1945 paikkeilla.
Kirjat Ono sijaitsee Israelin keskiosassa. Noin kahdeksan kilometriä Kirjat Onosta länteen sijaitsee Tel Avivin kaupunki.

Historia
--------

Kirjat Ono perustettiin vuonna 1939 ja se tunnettiin alun perin nimellä Kefar Ono. Ono on historiallinen kaupunki, joka sijaitsi mahdollisesti muutaman kilometrin päässä nykyisestä kaupungista etelään. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia eri Euroopan maista, sekä paikallisia beduiineja. Paikalle alettiin myöhemmin asuttaa maahan laittomasti saapuneita juutalaisia siirtolaisia. Hallinnollisesti Kirjat Onosta tuli oma kaupunkinsa vuonna 1992.

Väestö
------

Kirjat Onon asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 39 986. Vuonna 1948 paikan asukasluku oli 377, vuonna 1951 6 530, vuonna 1969 14 200 ja vuonna 2002 23 900.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 193. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Qiryat Ono) Central Bureau of Statistics. Viitattu 5.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kirjat Ono** Wikimedia Commonsissa
**Kai Kortelainen** (s. 7. toukokuuta 1971) on suomalainen ohjelmajohtaja, toimittaja ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt toimittajana muun muassa Ylen Tampereen Radiossa, Radio Pirkassa, Satakunnan Kansassa ja Salon Seudun Sanomissa. Kortelainen on 1. helmikuuta 2010 avatun Seurakuntalainen.fi-verkkolehden perustaja ja sen ensimmäinen päätoimittaja. Vuonna 2021 hän johti Radio Deissä kehityshanketta, jonka tuloksena kanava julkaisi 10. tammikuuta 2022 Dei Plus -striimauspalvelun.

Kai Kortelainen on kirjoittanut uutisankkuri Keijo Leppäsen palkitseman Meri-Tuuli Elorinteen elämäkertateoksen *Jippu – Kun perhonen lakkaa hengittämästä* (WSOY 2022). Ammattilaisraati asetti kirjan ehdolle myös Vuoden äänikirjaksi Audio Awards 2023 -kilpailun shortlistalle. Vuonna 2023 Kai Kortelainen julkaisee iskelmälaulaja Kikan elämäkerran, *Kikka – Traaginen elämä sisaren silmin* (Minerva 6/2023)*.*

Kortelainen on opiskellut sekä Suomessa että Yhdysvalloissa. Hän suoritti Tampereen yliopistossa yhteiskuntatieteiden maisterin tutkinnon (1997) pääaineenaan tiedotusoppi ja opiskeli vuonna 1995 kansainvälistä politiikkaa Chicagossa (North Park University).

Lähteet
-------

1. ↑  Kai Kortelainen Seurakuntalainen.fi:n päätoimittajaksi *Seurakuntalainen*.  10.4.2013. Viitattu 30.1.2022.
2. ↑  Dei Plus -palvelun voi nyt ladata mobiiliin *Radio Dei*.  10.1.2022. Viitattu 30.1.2022.
3. ↑  Teinilä, Mari: Kai Kortelaisen kirjoittama elämäkerta laulaja ja evankelista Jipusta on Vuoden kristillinen kirja 2022 *Kotimaa*.  29.10.2022. Sacrum-Kotimaa Oy. Viitattu 21.5.2023.
4. ↑  Kirja - WSOY *www.wsoy.fi*. Viitattu 30.1.2022.
5. ↑  Minerva - Kirjat *Minerva Kustannus Oy*.  Tammikuu 2023. Minerva Kustannus Oy. Viitattu 21.5.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kolttaneuvosto** (koltansaameksi *sääʹmsuåvtõs*) on Suomen kolttalaissa säädetty kolttien kyläkokouksen valitsema elin, joka antaa viranomaisille lausuntoja kolttia koskevissa asioissa. Kolttaneuvostoja on kaksi: Näätämön alueen ja Nellimin-Keväjärven alueen kolttaneuvostot.

Kolttalain 45 §:n mukaan kolttaneuvostot antavat lausuntoja kolttien elinkeinoja ja elinolosuhteita koskevissa laajakantoisissa tai periaatteellisissa asioissa silloin, kun asia on kiireellinen eikä kolttien kyläkokousta, jonka tehtävä lausuntojen antaminen normaalisi olisi, saada ajoissa koolle käsittelemään asiaa. Lisäksi kolttaneuvostot antavat lausuntoja

* poro-, metsästys- ja kalapirttihakemuksista;
* maansaantihakemuksista;
* kolttien kiinteistöjen luovutusluvista;
* nautinta-alueen käytöstä; sekä
* muista vastaavista kolttien olosuhteisiin välittömästi vaikuttavista asioista.

Kumpaankin kolttaneuvostoon valitaan neljä varsinaista jäsentä ja kaksi varajäsentä. Kolttaneuvostoon voidaan valita henkilö, jolla on oikeus osallistua kolttien kyläkokoukseen, eli täysi-ikäinen kylässä asuva koltta tai tämän aviopuoliso. Kummankin kolttaneuvoston puheenjohtajana toimii kolttien luottamusmies, jonka valitsevat vaalilla Inarin kunnan alueella asuvat täysivaltaiset koltat sekä heidän aviopuolisonsa. Kolttaneuvostojen yhteinen kokous valitsee luottamusmiehelle varamiehen. Sekä luottamusmiehen että tämän varamiehen on oltava koltta-alueella asuvia koltansaamenkielentaitoisia kolttia.

Lähteet
-------

* Kolttalaki *Finlex*. Suomen oikeusministeriö ja Edita Publishing Oy. Viitattu 9.2.2023.

### Viitteet

1. ↑  Sääʹmsuåvtõõzz Täʹlvvsijdd-nuõrttsääʹmkultturkõõskõõzz (Talvikylä-kolttakulttuurikeskus). Viitattu 9.2.2023. (koltansaameksi)
2. 1 2  Kolttalaki 45 §
3. ↑  Kolttalaki 43 §
4. 1 2  Kolttalaki 46§
5. ↑  Kolttalaki 48 §
**Koltanmaa** viittaa kolttien historialliseen asuinalueeseen. Se käsitti Suomen ja Norjan koillisnurkat sekä Kuolan niemimaan luoteisosan. Koltanmaalla ei ole koskaan ollut tarkkoja rajoja, alueen erotti muista Suomen ja Norjan saamelaisalueista ortodoksinen uskonto ja tapakulttuuri. Nykyisin koltat elävät vain pienessä osassa koltanmaata Suomessa sekä Venäjällä. Norjan koltta-alueet ovat täysin norjalaistuneet.

Käsite
------

Koltanmaa viittaa kolttien historiallisesti yhtenäiseen etniseen asuinalueeseen. Alueella ei ole koskaan ollut virallista maantieteellistä tai historiallista nimeä, eikä sen alueita ole otettu huomioon esimerkiksi valtioiden rajoja laadittaessa. Koltat eivät myöskään itse ole tunteneet Koltanmaan rajoja sanan varsinaisessa merkityksessä. Koko käsitettäkään "Koltanmaa" ei tunneta koltan kielessä. Selvimmin voidaan rajasta puhua alueen länsirajalla, jossa Koltanmaata ja muita alueita erottaa uskonto ja erilainen tapakulttuuri. Koltanmaan itäisintä aluetta on vanhassa kirjallisuudessa nimitetty Tuuloman Lapiksi Tuulomajoen mukaan.

Maantiede
---------

Koltanmaan suurin joki on Tuuloma, joka laskee Jäämereen Nuortijärvestä. Saman järven eteläpäähän laskee Petäjäjoki eli *Piecc*, jonka vesi tulee tunturialueilta. Järven niskaan laskee Nuortjoki, johon yhtyy idästä Vuvajoki, lännestä Jaurijoki ja etelästä Hirvasjoki. Koltanmaan eteläraja kulkee vedenjakajan etelä- ja itäpuolelta. Koltanmaan länsiosissa virtaavat Petsamojoki ja Paatsjoki. Koltanmaan läntisin virta on Näätämöjoki. Koltanmaalla vuorottelevat suot, metsät, tunturit ja vesistöt. Koltanmaan pohjoisosissa on alavaa tunturien täyttämää maata, jossa ei juuri ole metsää. Koltanmaan eteläosissa taas on sankkaa havumetsää. Myös korkeimmat tunturit sijaitsevat Koltanmaan eteläosassa. Tsiulutaldi-, Tuodaš- ja Jelgoras-tunturien korkeimmat huiput nousevat jopa 1 000 metriin.

Perinteiset kolttasiidat
------------------------

Koltanmaa koostui seitsemästä siidasta eli lapinkylästä, joiden kesken Koltanmaa oli jaettu porojenhoitoalueiksi. Suomen koltat asuvat nykyisin Sevettijärvellä, joka kuului Näätämön porojen talvilaidunalueeseen. Sevettijärven koltat polveutuvat kuitenkin Petsamosta tulleista evakoista. Perinteiset siidat olivat:

* Näätämö (*Njauddâm*)
* Paatsjoki (*Paaččjokk*)
* Petsamo (*Peäccam*)
* Muotka (*Mueʹtǩǩ*)
* Suonikylä (*Suõʹnnʼjel*)
* Nuorttijärvi (*Njuõʹttjäuʹrr*)
* Hirvasjärvi tai Girvasjärvi (*Sââʹrvesjäuʹrr*)

Lähteet
-------

* Tuija Saarinen, Seppo Suhonen: *Koltat, karjalaiset ja setukaiset*, SNELLMAN-INSTITUUTTI 1995 ISBN 951-842-167-6

### Viitteet

1. ↑  Saarinen ja Suhonen 1995, s. 39
2. ↑  Saarinen ja Suhonen 1995, s. 42
3. ↑  Saarinen ja Suhonen 1995, s. 43
4. ↑  Saarinen ja Suhonen 1995, s. 44
5. ↑  Saarinen ja Suhonen 1995, s. 54
6. ↑  Saarinen ja Suhonen 1995, s. 50
7. ↑  P. Sammallahti ja J. Mosnikoff 1991 *Lääʹdd-sääʹm sääʹnnǩeʹrjj* Ohcejohka: Girjegiisá
**Brent Seabrook** (s. 20. huhtikuuta 1985 Richmond, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän edusti koko uransa Chicago Blackhawksia ja voitti seuran paidassa Stanley Cupin vuosina 2010, 2013 ja 2015.

Pelaajaura
----------

Seabrook pelasi WHL-junioriliigaa Lethbridge Hurricanesin joukkueessa ja siirtyi sieltä Medicine Hat Tigersiin. Hän teki 42 pistettä kaudella 2002–2003 ja Chicago Blackhawks varasi Seabrookin vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Ensiksi Seabrook pelasi Norfolk Admiralsissa, silloisessa Chicagon AHL-joukkueessa vain kolme ottelua ja hänet nostettiin heti Chicago Blackhawksin riveihin. Hän teki tulokkaana 5 maalia ja 32 pistettä kaudella 2004–2005.

Kaudella 2007–2008 Seabrook muodosti pakkiparin Duncan Keithin kanssa. Hän kauden aikana tehot 9+23=32.

Seabrook voitti kaudella 2009–2010 Chicagossa Stanley Cupin. Seabrook voitti myös kaudella 2012–2013 Stanley Cupin Chicagossa. Hän voitti Stanley Cupin Chicagossa kolmannen kerran 2014–2015.

Seabrook loukkasi lonkkansa joulukuussa 2019 ja joutui leikkaukseen, minkä vuoksi hän ei voinut pelata enää loppu kautena 2019–2020. Leikkauksesta kuntoutuminen kesti kauan ja lopulta maaliskuussa 2021 Seabrook ilmoitti lopettavansa pelaajauransa, sillä hän ei kokenut enää pystyvänsä pelaamaan riittävän hyvällä tasolla.

### Kansainväliset ottelut

Seabrook on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta kaksi kertaa junioreiden MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän teki 3 pistettä Suomessa pidetyissä kisoissa, joissa he olivat hopealla häviten Yhdysvalloille 3–4. Vuonna 2005 Seabrook teki jälleen kolme pistettä ja hän auttoi joukkuettaan kaatamaan Venäjän finaalissa 6–1. Aikuisten kisoissa Seabrook teki debyyttinsä vuonna 2006 Latviassa pidetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Seabrook oli mukana Kanadan jääkiekkomaajoukkueen olympiakultajoukkueessa Vancouverissa 2010.

Lähteet
-------

* Brent Seabrook *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi) Viitattu 22.7.2010
* Brent Seabrook The Internet Hockey Databasessa (englanniksi) Viitattu 22.7.2010
* Brent Seabrook Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi) Viitattu 22.7.2010

### Viitteet

1. ↑  Blackhawks player nicknames *hockeybroadtumblr.com*. HockeyBroad.com. Viitattu 7.11.2017. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Seabrook Unable to Continue Playing After 15 Seasons *nhl.com*. Viitattu 14.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brent Seabrook** Wikimedia Commonsissa
Krosnon voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Krosnon voivodikunta** (puol. *województwo krośnieńskie*) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Krosno. Krosnon voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyisiä Vähä-Puolan ja Ala-Karpatian voivodikuntia.

Lähteet
-------

1. ↑  Krośnieńskie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
**James Samuel "Sam" Pilafian** (25. lokakuuta 1949 Miami, Florida – 5. huhtikuuta 2019 Tempe, Arizona) oli yhdysvaltalainen tuubansoittaja. Hän ylitti työssään genrerajat ja yhdisteli taidemusiikkia, jazzia, popia sekä rockia.

Pilafian soitti lapsena harmonikkaa, mutta vaihtoi soittimensa 11-vuotiaana tuubaan. Hän oppi nopeasti ja eteni muutamassa vuodessa esiintymään julkisesti. Hän opiskeli Miamin yliopiston Frost School of Musicissa, josta sai kandidaatin arvon. Hänen opettajiensa joukossa oli Arnold Jacobs. Pilafian sai opetusta myös Tanglewood Music Centerissä, jossa hänen tuubansoittonsa vakuutti Leonard Bernsteinin. Bernstein otti Pilafianin mukaan orkesteriin, joka kantaesitti Bernsteinin teoksen *Mass* Kennedy Centerin avajaisissa Washington DC:ssa vuonna 1971. Tanglewoodissa sai alkunsa myös vaskikvintetti Empire Brass, jonka jäsenenä Pilafian toimi vuoteen 1993 saakka. Lisäksi hän oli Frank Vignolan kumppanina jazzkokoonpano Travelin' Lightissa.

Uransa aikana Pilafian teki monipuolista yhteistyötä myös muiden muassa Bernadette Petersin, Barbara Cookin, Duke Ellingtonin, Lionel Hamptonin, Lew Soloffin, James E. Pughin, New Yorkin filharmonikkojen ja Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän soitti Pink Floydin albumilla *The Wall* (1979) ja Philip Glassin elokuvamusiikissa *Koyaanisqatsiin* (1982).

Pilafian työskenteli opetustehtävissä Bostonin yliopistossa, Berklee College of Musicissa, Arizonan osavaltionyliopistossa ja Frost School of Musicissa. Hän kuoli 69-vuotiaana, 5. huhtikuuta 2019 suolistosyöpään. Leskeksi jäi Diann o.s. Jezurski. Pilafianilla oli myös kaksi poikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sam Pilafian, Tuba Maestro of Multiple Genres, Dies at 69 The New York Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Rocamadour-juustoa.
Sama juusto toisesta kuvakulmasta.
**Rocamadour** [ʁɔkamaduʁ] on ranskalainen vuohenmaitojuusto. Se on nimetty juuston tuotantokeskuksen, Lotin departementissa sijaitsevan Rocamadourin kunnan mukaan. Alueella on valmistettu pienikokoisia vuohenmaitojuustoja jo vuosisatojen ajan. Vuokraviljelijöiden mainitaan voineen maksaa veronsa juustolla. Vuodelta 1451 on säilynyt sopimus, jolla  Évreux’n piispa ja hänen vasallinsa solmivat kirkollisveron määrän juustoissa. Rocamadour on ollut vuodesta 1996 suojattu alkuperänimitys. Vuonna 2014 juustoa tuotettiin 34:llä maatilalla ja kolmessa yrityksessä yhteensä 1 023 tonnia.

Suojatun alkuperäisnimityksen ehtona on tiettyjen valmistustapojen noudattaminen. Juustoon käytettävä maito tulee tuottaa alpine- ja saanen-rotuisista vuohista, ja 80 prosenttia vuohien käyttämästä ravinnosta tulee olla peräisin suojatun alkuperäisnimityksen määrittelemältä alueelta. Rocamadour-juuston määritelty alue käsittää Causses du Quercyn alueen kunnat. Vuohet tuottavat imetyskaudella 2–3 litraa maitoa päivässä, ja ne lypsetään kahdesti päivässä. Juusto valmistetaan raakamaidosta, johon lisätään sen saostamiseksi juoksutetta ja heraa. Maito jätetään aloilleen vuorokaudeksi, minkä jälkeen syntynyt juustomassa kerätään säkkeihin ja sitä kuivatetaan vielä toinen vuorokausi. Kuivattu juustomassa suolataan ja asetetaan pieniin muotteihin. Muotittamisen jälkeen juustot viedään kypsytysuuniin ja vielä tämän jälkeen kypsytyshuoneeseen vähintään kuudeksi vuorokaudeksi. Kypsytyksen aikana juustoja käännellään päivittäin.

Rocamadour on rakenteeltaan pehmeä ja kermainen. Sen kuori on valkoinen ja pehmeä. Pitempään kypsyneestä juustosta tulee kuivempaa ja sen mausta vahvempaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford Companion to Cheese*, s. 622. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Les AOP laitières françaises - Rocamadour Les AOP laitières.  (ranskaksi)
*Tämä artikkeli kertoo Isaac Asimovin romaanista* I, Robot*. Kirjaan perustuvasta elokuvasta, videopelistä ja musiikkialbumista on erilliset artikkelit.*
**Robotit** (alkuperäinen englanninkielinen teos *I, Robot*) on Isaac Asimovin vuonna 1950 ensi kertaa julkaistu scifi-novellikokoelma. Novellit ovat itsenäisiä tarinoita, mutta liittyvät ihmisten, robottien ja moraalin teemoihin. Tarinoissa esiintyy myös ensi kertaa Asimovin luomat Robotiikan kolme pääsääntöä.

*I, Robotin* novellit julkaistiin yhdessä *Rest of the Robots* -kokoelman (1964) kanssa vuonna 1982 nimellä *The Complete Robot*. Vuonna 1985 tästä ilmestyi lyhennetty suomennos nimellä *Robotit* (Kirjayhtymä 1985). Kokoelmassa ollut *Kaksisataavuotias ihminen* voitti pitkän novellin Hugo- ja Nebula-palkinnon.

Se sisälsi novellit:

* Sally (*Sally*, 1953)
* Jonain päivänä (*Someday*, 1956)
* Rotuerottelija (*Segregationist*, 1967)
* Robbie (*Robbie*, 1940)
* Liittykäämme yhteen (*Let’s Get Together*, 1957)
* Peilikuva (*Mirror Image*, 1972)
* Välikohtaus kolmesataavuotisjuhlissa (*The Tercentenary Incident*, 1976)
* Senkin valehtelija! (*Liar!*, 1941)
* Tyytyväisyys taataan (*Satisfaction Guaranteed*, 1951)
* ...että pidät hänestä huolen (*...That Thou Art Mindful of Him*, 1974)
* Kaksisataavuotias ihminen (*The Bicentennial Man*, 1976)

Vastaanotto
-----------

Toni Jerrman kirjoitti *Tähtivaeltaja*-lehden 4/1985 arvostelussa, että *Robotit*-kokoelman ja sen alkuteoksen tarinat ovat järkyttävän yksinkertaisia. Mukana on vain pari siedettävää tarinaa. Jerrmanin mukaan novelleissa ei ole hitustakaan uusia ajatuksia. Pulp-lehdistön aikaan tarinat saattoivat olla kovia, mutta nykylukijalle Asimovin novelleilla ei ole mitään annettavaa.

*Portti*-lehden arvostelija Johanna Sinisalon mukaan kokoelma on tyhjänpäiväinen. Kirjailija jakaa roboteilleen kiusallisesti inhimillisiä piirteitä. Käytännöllisin robotti ei tosiasiassa olisi muodoltaan ja käyttäytymiskaavaltaan ihmisen kopio. Sinisalosta tuntuu kuin kirjailija olisi halunnut luoda uuden rodun, "johon voi sitten voidaan suhtautua huvittuneen suvaitsevasti tai jopa kiintymyksellä (jos ollaan tarpeeksi vapaamielisiä) tai jota voi vapaasti vihata, alistaa ja pelätä". Kertomusten juonet ovat ennalta-arvattavia ja henkilöt latteita.

Antti Oikarinen kirjoitti teoksessa *Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1*, että Asimovin robottinovellit ovat hämmästyttävän tylsiä, puisevia ja ennalta-arvattavia.

Lähteet
-------

1. ↑  Jerrman, Toni: Robotit.  *Tähtivaeltaja*, 4/1985, s. 21.
2. ↑  Sinisalo, Johanna: Robotit.  *Portti*, 4/1985, s. 21.
3. ↑  Oikarinen, Antti: Isaac Asimov. Teoksessa Sisättö, Vesa & Jerrman, Toni (toim.): *Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1*. Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu, 2004. ISBN 951-692-560-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Thomas M. Wagner:  I, Robot]. SF Reviews.net 1998. (englanniksi)
* Nicholas Whyte: "The Bicentennial Man" by Isaac Asimov. (englanniksi)