recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pikkukaupungin poika** (*The Bay Boy*) on Daniel Petrien käsikirjoittama ja ohjaama kanadalais-ranskalainen, englanninkielinen draaamelokuva vuodelta 1984. Petrien omiin nuoruudenkokemuksiin pohjautuva elokuva on kasvutarina teini-ikäisestä pojasta 1930-luvun lopun Nova Scotian provinssin rannikkokaupungissa Kanadassa. Poikaa näyttelee Kiefer Sutherland ja hänen vanhempiaan Liv Ullmann ja Peter Donat.

Juoni
-----

16-vuotias Donald Campbell hoitaa vammaista veljeään, käy katolista koulua ja toimii kirkon kuoripoikana. Äiti haluaisi pojastaan pappia, mutta pojan mieltä askarruttavat moraaliset kysymykset, kuten tyttöjen ja homoseksuaalisen papin lähentelyt ja paikallisen poliisin väärinkäytökset.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kiefer Sutherland  | … |  Donald Campbell
  |
|  Liv Ullmann  | … |  rouva Campbell
  |
|  Peter Donat  | … |  herra Campbell
  |
|  Alan Scarfe  | … |  kersantti Tom Coldwell
  |
|  Mathieu Carrière  | … |  isä Chaisson
  |

Vastaanotto
-----------

*Pikkukaupungin poika* palkittiin Genie Awards -palkintogaalassa vuoden parhaana kanadalaiselokuvana.

Elokuva sai Suomessa teatteriensi-iltansa tammikuussa 1987. Se julkaistiin myös VHS-videona ja esitettiin Kolmoskanavalla 1991 ja MTV3-kanavalla 1999. *Helsingin Sanomien* Pertti Avolan mielestä *Pikkukaupungin poika* on sympaattinen ja pienimuotoinen nuoren pojan kehityskertomus, jossa hyvä paikallisväri ja aito tunnelma luovat varsinaisen jännitteen, kun taas itse tarina on varsin tavanomainen. Hänestä Kiefer Sutherland on tässä ensimmäisessä pääosassaan parempi kuin monissa sen jälkeisissä 1980-luvun elokuvissa. Sen sijaan äitiä esittävän Liv Ullmannin roolityö ei Avolaa vakuuttanut. *Video-oppaan* Asko Alasen mielestä elokuvan on haihatteleva mutta tunnelmallinen nuoruusmuisto, kolmen tähden viidestä arvoinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Avola, Pertti: Pikkukaupungin pojan monenlaisia kasvukipuja 1930-luvun Kanadassa.  *Helsingin Sanomat*, 18.7.1991, s. 45. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Genie Awards *The Canadian Encyclopedia*. Viitattu 13.2.2024.
3. ↑  "Pikkukaupungin poika", *Video-opas 95*. WSOY 1994.
Hilkka Inkala ylioppilaana vuonna 1942.
**Hilkka Inkala** (30. toukokuuta 1924 Oulu – 9. heinäkuuta 2012 Oulu*lähde?*) oli suomalainen kuvittaja, piirtäjä ja pankkivirkailija.

Inkala on tehnyt tussipiirroksia, jotka kuvaavat oululaista rakennushistoriaa, purjelaivoja sekä koteja 1700–1900-lukujen taitteesta aina nykypäivän rakennussuojelukohteisiin.. Kuvia on julkaistu eri kirjoissa.

Elämänvaiheita
--------------

Keskellä kuvassa Hilkka Inkala, Wäinö Jousen huvilalla Kotkan Mussalossa 1930.
Hilkka Inkala syntyi oululaisen lehtitoimittaja Kaarlo ja Johanna (o.s. Wiklund) Inkalan perheeseen, joka asui puutalossa Oulun Kakaravaarassa Kauppurienkadulla. Inkala vietti useita kesiä äitinsä ja siskonsa kanssa meren rannalla Kotkan Mussalossa Wäinö Jousen kesähuvilalla. Inkala valmistui ylioppilaaksi Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun lukiosta vuonna 1942. Hän teki pääuransa Oulussa Suomen Pankin virkailijana 1942–1982. 

Inkala hakeutui Pentti Koiviston oppilaaksi vuosina 1955–1957 ja vuonna 1966 Oriveden kansanvalistusseuran järjestämälle Nándor Mikolan kurssille. Lisäksi Inkala osallistui Art Students League of New Yorkin kurssille.
Hän toimi Oulun taiteilijaseuran rahastonhoitajana 1969–1973 ja Oulun aluenäyttelyn juryssa 1977. Oulun kaupungin kuvataidelautakunnassa hän oli vuosina 1981–1984 ja julkisivulautakunnassa vuosina 1985–1988. 

Inkala valittiin 1987 vuoden oululaiseksi ja hän sai Oulun Etta -arvonimen. Hän oli Oulu-seuran kunniajäsen. Inkalalle myönnettiin vuonna 2000 Suomen Kotiseutuliiton kotiseututyön ansiomitali. Inkala suunnitteli muun muassa vuonna 1990 Sara Wacklinin 200-vuotisjuhlavuoden postileiman.

Kuvituksia
----------

Inkala on kuvittanut useita Oulua ja paikallishistoriaa käsitteleviä kirjoja.

* Oulun Kuva: Piirrokset Hilkka Inkala, teksti Jorma Huusko, 125 s, 1975. ISBN 951-9099-29-8
* Oulussa laulettua: Hilkka Inkala 1983 ISBN 951-9152-64-4
* Runoileva Merikapteeni: Atte Kalajoki ja Hilkka Inkala 1984 ISBN 951-9152-82-2
* Herskapia ja pieneläjiä vanhassa Oulussa 1886–1887 Maija-Liisa Bäckström, Ilse Juntikka, Terttu Pellikka. Akvarellit Hilkka Inkala 1986 ISBN 9517490577
* Hilkka Inkala: Oulun Etta 1987, 16 s. Oulun taidemuseo 1987
* Oulusta ollaan: Hilkka Inkala ja Jorma Huusko 1987 ISBN 951-749-076-3
* Vanha Oulu tänään = Oulu – a look into the past: Hilkka Inkala ja Kaarina Niskala, s. 23. Oulu: Pohjoinen, 1995. ISBN 9517492340

Lähteet
-------

1. ↑  Oulun taiteilijaseura -63 ry (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Malagan maisemia *Kaleva*.  30.5.2007.  [vanhentunut linkki]
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   Uuttera Oulun kuvaaja on poissa.  *Kaleva*, 29.7.2012, s. 20.
5. ↑   Suomalaisen taiteen Bibliografia

Aiheesta muualla
----------------

* Hilkka Inkalan kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Lenna (Lena Söderberg)
**Lenna** on miestenlehti *Playboyn* vuoden 1972 marraskuun numeron keskiaukeamakuvasta rajattu kuva, jota on käytetty yleisesti testikuvana vuodesta 1973 erilaisille kuvankäsittelyalgoritmeille, kuten kuvanpakkausmenetelmille.

Kuva esittää ruotsalaista Lena Forsénia (ent. Söderberg, os. Sjööblom), joka lisäsi etunimeensä yhden "n"-kirjaimen helpottaakseen lausumista. Kuva on digitoitu lehden keskiaukeamasta, jossa Lena poseeraa alasti, mutta kuva on rajattu.

Kuvan käyttö on aiheuttanut jonkin verran kiistelyä siksi, että se on otettu luvatta *Playboy*-lehdestä, joka aikoinaan uhkasi kuvan käyttäjiä oikeustoimilla. Lehti on sittemmin perunut uhkauksensa ja päinvastoin yrittänyt edistää kuvan käyttöä, koska se tuo lehdelle julkisuutta.

Professori David C. Munson perustelee kuvan suosiota seuraavasti:

> »Ensinnäkin kuva sisältää sopivasti erilaisia elementtejä, kuten tasasävyisiä alueita, varjostuksia ja röpelöisempiä alueita, jotka tekevät kuvasta hyvän testikohteen eri kuvankäsittelyalgoritmeille. Toiseksi kuva esittää viehättävää naista, joten ei ole yllättävää, että miesvaltaisella alalla pidetään tästä kuvasta.» 
> 
> 

Kuvan käyttöä on pidetty seksistisenä, ja kuvan käytön katsotaan häiritsevän naisopiskelijoita siten, etteivät he pysty keskittymään opiskeluun. *Playboyn* mukaan kyseisen kuvan sisältävä lehden numero on lehden kaikkien aikojen myydyin. Sitä on myyty 7 161 561 kappaletta.

IEEE Computer Societyn ilmoituksen mukaan 1. huhtikuuta 2024 alkaen kuvaa ei enää hyväksytä julkaistavissa artikkeleissa. *Nature*-lehti kielsi kuvan vuonna 2018.

Katso myös
----------

* Utahin teekannu

Lähteet
-------

1. 1 2  Playboy centrefold photo shrunk to width of human hair *BBC News Online*.  14.8.2012. Viitattu 4.11.2017.
2. 1 2 3 4  Benj Edwards: Playboy image from 1972 gets ban from IEEE computer journals *arstechnica.com*.  29.3.2024. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Imaging Experts Meet Lenna in Person *lenna.org*. Viitattu 30.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  David C. Munson: Note on Lenna.Viitattu 4.11.2017 (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Dianne P. O'Leary: But the instructor's attitude can't make the female student fail, can it? Viitattu 4.11.2017
6. ↑  The bizarre story behind Playboy's highest-selling issue ever, *The Independent*, 29.9.2017, viitattu 4.11.2017 (englanniksi)
**Françoise Claustre** (8. helmikuuta 1937 Pariisi – 3. syyskuuta 2006) oli ranskalainen arkeologi. Françoise Claustre kuoli syyskuussa 2006 kotonaan Montauriolissa Pyrénées-Orientalessa Ranskassa 69 vuoden iässä.

Panttivanki-tapaus
------------------

Claustre otettiin panttivangiksi Tšadissa. Hissène Habrén johtamat sissit sieppasivat hänet 20. huhtikuuta vuonna 1974 Bardaissa, Tibestivuoristossa Pohjois-Tšadissa. Myös saksalainen tohtori Christophe Staewen ja ranskalainen tohtori Marc Combe vangittiin. Sissit, jotka olivat lähinnä tougou-heimon jäseniä ja kuuluivat **FROLINAT**-järjestöön halusivat kiristää panttivangeilla itselleen aseita. Claustre vapautettiin 31. tammikuuta vuonna 1977. Hän oli panttivankina lähes 4 vuotta. 

Marc Combe onnistui pakenemaan kesäkuussa 1975. Tohtori Staewan vapautettiin 11. kesäkuuta vuonna 1974, kun Saksan liittotasavallan hallitus maksoi kahdenmiljoonan Saksan markan lunnaat. Ranska ei suostunut maksamaan tai antamaan aseita pantiksi, vaan lähetti kapteeni Pierre Galopin neuvottelijaksi. Galop edusti sekä Ranskan että Tšadin hallituksia. Kapinalliset kidnappasivat hänet elokuussa vuonna 1974 ja hänet teloitettiin, koska Ranskan hallitus ei suostunut aselähetyksiin. 

Françoise Claustren aviomies Pierre ei ollut Bardaissa, kun sissisotilaat hyökkäsivät sinne*selvennä*. Hän jopa yritti neuvotella sissien kanssa, mutta hänet otettiin panttivangiksi elokuussa 1975. Habré uhkasi tappaa Claustret, jos Ranskan hallitus ei maksaisi isoa rahasummaa. Ranska antoi Habrelle 10 miljoonalla markalla ei-sotilaallista tavaraa ja Claustret vapautettiin. Myöhemmin tuli diplomaattipiireissä ilmi, että Libyan johtaja Muammar Gaddafi olisi auttanut Claustret vapaiksi. Gaddafi kutsui Pierre ja Françoise Claustren Tripoliin 1. helmikuuta 1977. Rouva Claustre toimi vapautuksen jälkeen arkeologina Ranskassa. Eräässä *Paris Match*-lehden haastattelussa hän halusi säilyä nimettömänä.

Vuonna 1990 Claustren panttivankikaappauksesta tehtiin elokuva. Sen ohjasi Raymond Depardon. Sandrine Bonnaire näytteli pääosassa. Depardon toimi lehtimiehenä kaappauksen aikaan ja kävi haastattelemassa Françoise Claustrea Tšadissa. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Toivo Alfred Anttila** (19. helmikuuta 1907 Hamina – 3. syyskuuta 1965) oli suomalainen arkkitehti, jolle myönnettiin yliarkkitehdin arvonimi 1960.

Anttila kirjoitti ylioppilaaksi Haminan yhteiskoulussa 1927 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1935. Lisäoppia hän hankki opintomatkoilla Ruotsiin ja Norjaan 1936 ja 1938 sekä Tanskaan ja Saksaan 1938.

Työuransa Anttila aloitti Kansallismuseon historiallisen osaston ylimääräisenä arkkitehtina 1936–1939, siirtyi sitten puolustusministeriön palvelukseen ensin is-rakennustoimistoon 1939–1940 ja hallinto-osaston rakennustoimistoon 1941. Vuonna 1941 hän oli lyhyen aikaa kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osaston ylimääräisenä esittelijänä. Viipurin läänin maanviljelysseuran jälleenrakennustoimikunnan rakennusosaston päällikkönä Anttila työskenteli 1942–1944. Maatalousseurojen Keskusliiton jälleenrakennusvaliokunnan toimistoarkkitehtina hän toimi 1944–1945. Vuonna 1950 Anttila aloitti työnsä maatalousministeriön asutusasiainosaston rakennustoimiston päällikkönä.

Vuodesta 1949 lähtien Toivo Anttila oli arkkitehtitoimisto Anttila & Klamin osakas yhdessä Veli Klamin kanssa.

Suunnittelutöitä
----------------

* Rautalammin museo , 1938
* Asuinkerrostalo, Tallbergin puistotie 7, Helsinki 1952 (yhdessä Veli Klamin kanssa)
* Asuinkerrostalo, Otavantie 8, Helsinki 1953 (yhdessä Veli Klamin kanssa)
* Marttatalo, Uudenmaankatu 24, Helsinki 1958 (yhdessä Veli Klamin kanssa)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 1965*, s. 36. Helsinki: Suomen Teknillinen Seura ja Tekniska Föreningen i Finland, 1965.
2. ↑  *Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit 1973*, s. 799. Helsinki: Suomen Teknillinen Seura ja Tekniska Föreningen i Finland, 1973. ISBN 951-9110-00-3.
3. ↑  Aho, Seppo: *Valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien 1918–2005 myöntämät arvonimet*, s. 280. Alavus: Aholis, 2006. ISBN 952-91-9535-4.
4. ↑  Rossi, Markku: Talousarvioaloite TAA 499/2018 vp  28.9.2018. Eduskunta. Viitattu 18.11.2021.
5. ↑  Lauttasaaren rakennusinventointi 2001–2002 Helsingin kaupunginmuseo. Viitattu 18.11.2021.
6. ↑  Lauttasaaren rakennusinventointi 2001–2002 Helsingin kaupunginmuseo. Viitattu 18.11.2021.
7. ↑  Marttatalo Helsinkiin Marttaliitto. Viitattu 18.11.2021.
**Williams FW46** on Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2024. Autolla kilpailevat Logan Sargeant ja Alexander Albon.

Formula 1 -tulokset
-------------------

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.


| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Williams | Mercedes | **P** |  | BHR | SAU | AUS | JPN | CHN | MIA | EMI | MON | CAN | ESP | AUT | GBR | HUN | BEL | NED | ITA | AZE | SIN | USA | MXC | SÃP | LVG | QAT | ABU | 0 | 8. |
| Yhdysvallat Logan Sargeant | 20 | 14 | WD | 17 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Thaimaa Alexander Albon | 15 | 11 | 11 | Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Williams FW46** Wikimedia Commonsissa

Yhdistynyt kuningaskunta Williams Racing
**Perustajat:**  
Yhdistynyt kuningaskunta Frank Williams ·  Yhdistynyt kuningaskunta Patrick Head  
  

**Tallipäällikkö:**  
Yhdistynyt kuningaskunta James Vowles  
  

**Kilpakuljettajat:**  
2. Yhdysvallat Logan Sargeant ·  23. Thaimaa Alexander Albon  
  

**Testikuljettajat:**  
Yhdistynyt kuningaskunta Jamie Chadwick  
  

**Formula 1 -autot:**  

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45 · 
FW46  
  

**Frank Williams Racing Cars:**  

FW · 
FW04 · 
FW05  
  

**Muut autot:**  

BMW V12 LM
**Kansallinen radikaalipuolue** oli vuosina 1991–1995 Suomessa toiminut äärioikeistolainen puoluehanke ja järjestö, jonka puheenjohtajana oli Tapio Linna. Järjestö ei onnistunut keräämään tarvittavaa määrää kannattajakortteja puoluerekisteriin pääsyä varten, mutta se osallistui kuitenkin vuoden 1992 kunnallisvaaleihin. Kansallisen radikaalipuolueen ideologia pohjautui antiliberalismiin, rodulliseen nationalismiin ja kansalliseen solidaarisuuteen. Järjestö julkaisi lehtiä *Uusi Suunta*, *Kansallinen* *Suunta* ja *Kansakunta*.

Historia ja toiminta
--------------------

Kansallisen radikaalipuolueen juuret olivat Börje Himbergin ja Jarmo Saloseudun vuonna 1985 rekisteröimässä Kansallisen Yhtenäisyyden Järjestössä. *Uusi Suunta* -nimistä maahanmuutovastaista lehteä julkaisseen opiskelija Tapio Linnan tultua mukaan mukaan järjestön toimintaan Kansallisen Yhtenäisyyden Järjestön nimi vaihtui Kansalliseksi radikaalipuolueeksi. Linna valiittiin Kansallisen radikaalipuolueen puheenjohtajaksi ja hän jatkoi myös *Uuden Suunnan* päätoimittajana. Kansallinen radikaalipuolue osallistui vuoden 1992 kunnallisvaaleihin, joissa sen ehdokkaat saivat Helsingissä 314 ääntä ja Turussa 184 ääntä.

Vuonna 1993 järjestön puheenjohtaja ja Uuden Suunnan päätoimittaja Tapio Linna tuomittiin kiihottamisesta kansanryhmän syrjintään ja uskonrauhan rikkomisesta 60 päiväsakkoon. Tuomioon johtaneissa kirjoituksissa levitettiin rotuoppia ja solvattiin juutalaisia. Tuomion jälkeen Kansallinen radikaalipuolue alkoi julkaisemaan *Kansallinen Suunta* -lehteä, joka muistutti tyyliltään lopetettua *Uutta Suuntaa*.

Kansallinen radikaalipuolueen toiminta hiipui vuonna 1994 ja päättyi lopullisesti vuonna 1995. Järjestö kärsi talousvaikeuksista, eikä se onnistunut keräämään puoluerekisteriin pääsemiseksi vaadittavaa määrää kannattajakortteja. Lisäksi osa Kansallisen radikaalipuolueen toimijoista oli siirtynyt muihin ryhmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kansallisen radikaalipuolueen perustamisesta 25 vuotta | TapioLinna.com *tapiolinna.com*.  17.1.2016. Viitattu 22.5.2022.
2. 1 2  Janhonen, Ulla: Koululaisten varjovaaleissa vihreät saivat murskavoiton : Myös Kansallinen radikaalipuolue menestyi *Helsingin Sanomat*.  16.10.1992. Viitattu 22.5.2022.
3. ↑  Kotonen, Tommi: Äärioikeisto Suomessa kylmän sodan päättyessä : Kansallinen radikaalipuolue ja
angloamerikkalaiset vaikutteet.  *Historiallinen aikakauskirja*, 2017, nro 3.
4. ↑  Kunnallisvaalit 1992 Tilastokeskus. Viitattu 22.5.2022.
5. ↑  Reinboth, Susanna: Päätoimittaja sai sakkoja rotuopin levittämisestä *Helsingin Sanomat*.  28.1.1993. Viitattu 22.5.2022.
**Amber L. Hollibaugh** (20. kesäkuuta 1946 – 20. lokakuuta 2023) oli yhdysvaltalainen aktivisti. Hänen aktivisminsa keskittyi erityisesti seksuaalivähemmistöihin ja feminismiin. Hän kuvaili itseään lesboksi, entiseksi seksityöntekijäksi, insestistä selviytyneeksi, romaniksi ja köyhäksi white-trashiksi. Hän oli myös seksuaalisen halun puolestapuhuja.

Hollibaugh syntyi köyhään perheeseen Bakersfieldissä. Hänen lapsuutensa oli vaikea ja hän joutui sukulaisensa seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi. Muutettuaan pois kotoaan lukion jälkeen hän elätti itseään monilla eri töillä, joihin lukeutui myös seksityö.

HLBT-aktivismin hän aloitti vuonna 1978. Hän teki töitä muun muassa tasa-arvoisen avioliiton ja AIDS-terveyspalvelujen parissa. Hollibaughin kirjoittama kirja *My Dangerous Desires: A Queer Girl Dreaming Her Way Home* julkaistiin vuonna 2000. Kirja voitti Publishing Trianglen Judy Grahn -palkinnon.

Hollibaugh seurusteli kirjailija Jenifer Levinin kanssa kuolemaansa asti. Parisuhteen pituus oli 25 vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Childs, Jeremy: Amber Hollibaugh, radical LGBTQ+ activist and rights advocate, dies at 77 *latimes.com*.  11.11.2023. Viitattu 8.4.2024.
2. ↑  About Amber Hollibaugh *Queer Survival Economies*. Viitattu 8.4.2024.
3. ↑  Wypijewski, Joann: Revolution? Hell Yes! Remembering Amber Hollibaugh *thenation.com*.  28.11.2023. Viitattu 8.4.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**TerreStar**-satelliitit ovat yhdysvaltalaisen TerreStar Networks, Inc.-tietoliikenneyhtiön satelliitteja, joista ensimmäinen laukaistiin 1.7.2009. Yhtiö on aiemmin toiminut nimillä Motient Corp. (v. 2000-2007) ja American Mobile Satellite Corp. (v. 1988-2000). 

Yhdysvaltain TerreStar Networks ja muutama muu yhtiö sai Yhdysvaltain liittovaltion FCC:n tarjoukilvassa lisenssin satelliittitietoliikennepalveluun, jossa päätelaitteet kommunikoivat sekä maanpäällisen 3G-verkon tutkiasemien että tietoliikennesatelliittien lähetinten kautta. Oululainen Elektrobit suunnitteli tämän IP-pohjaisen 4G-tietoliikennejärjestelmän päätelaitteet.  Keväällä 2010 Herbinger-rahoitusyhtiö sopi konfliktinsa Inmarsatin kanssa. Harbingerin lupaus panostaa TerreStarin kehittämiseen oli Yhdysvaltain liittovaltion FFC:n ehto sille, että Harbinger sai maaliskuussa 2010 ostaa TerreStarin. Vaatimukseen kuului, että verkko kehitetään niin nopeasti, että 100 miljoonaa yhdysvaltalaista olisi sen piirissä vuoteen 2013 mennessä ja 260 miljoonaa tammikuussa 2016. 

Vastaava kilpailu on päättynyt myös Euroopan unionissa keväällä 2009 - sen voitti INMARSAT, joka kutsuu järjestelmäänsä EuropaSat'iksi. 

Lokakuun lopulla 2010 TerreStar hakeutui Chapter 11:een eli yrittää välttää konkurssin saneerauksen kautta. Yrityksen velka suomalaiselle EB:lle on yli 25 miljoonaa dollaria.  Marraskuussa 2010 EB haastoi TerreStar Groupin New Yorkissa oikeuteen yhdysvaltalaisen yrityksen 25,8 miljoonan dollarin veloista suomalaiselle yritykselle. [vanhentunut linkki]

TerreStar 1
-----------

Space Systems/Loral (SS/L) ilmoitti keväällä 2005 satelliitin suunnittelun päättyneen ja satelliitin rakentamisen alkaneen. Satelliitti toimii Mobile Satellite Services eli MSS palveluissa. Se välittää yhdessä maanpäällisen matkapuhelinverkon kanssa 2 GHz taajuudella puheluita ja dataa Yhdysvaltain alueella. Satelliitin antenni on tavanomaista suurempi ja pystyy luomaan satoja "spot beamejä". 

Satelliitti perustuu SS/L:n LS-1300-satelliittirunkoon. Satelliitti painaa 6910 kg. Sen tietoliikenneantennin halkaisija on 18 m.

Satelliitti laukaistiin avaruuteen 1. heinäkuuta 2009 Ariane 5-raketilla Kouroun avaruuskeskuksesta Ranskan Guayanasta. Se on toistaiseksi maailman suurin geostationaariselle kiertoradalle laukaistu tietoliikennesatelliitti. Satelliitin paikka on 111. läntisen pituuspiirin kohdalla päiväntasaajan yläpuolella.

TerreStar-2
-----------

Space Systems/Loralin piti toteuttaa myös toinen satelliitti. Se piti laukaista vuonna 2010 Ariane 5-raketilla? TerreStarin konkurssiuhka merkinnee tämän satelliitin muodostuvat tappioksi myös SS/L-yhtiölle.

Lähteet
-------

* Guenther's Space Page

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑   TerreStar Corp. Sued by Finnish Supplier for $25.8M, Space News, Julkaistu ja luettelu 22.11.2010
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Terrestar Corporation (Arkistoitu – Internet Archive)
* TerreStar Networks (Arkistoitu – Internet Archive)
* Terrestar Global
**Karl Otto Kingelin** (15. heinäkuuta 1869 Lempäälä – 3. huhtikuuta 1944 Lempäälä) oli suomalainen tilanomistaja ja maanviljelysneuvos. Hän omisti Lempäälässä Lastusten kartanon.

Otto Kingelinin vanhemmat olivat metsänhoitaja, kartanonomistaja Ernst Kingelin (1836–1909) ja Adéle Amalia Frisén. Turkulaisen laivanvarustajan ja kauppaneuvoksen Abraham Kingelinin poika Ernst Kingelin oli ostanut Lastusten kartanon vuonna 1864. Otto Kingelin kävi Turussa reaalikoulua ja ruotsalaista klassillista lyseota. Hän ei suorittanut ylioppilastutkintoa vaan kävi Helsingissä kauppakoulua ja sen jälkeen kaksivuotisen Mustialan maanviljelysopiston valmistuen sieltä 1894.

Otto Kingelin oli aluksi jonkin aikaa isännöisijänä isänsä omistamassa Lastusten kartanossa mutta hän siirtyi sitten tilanhoitajaksi muihin kartanoihin ja oli myös Itä-Karjalan maanviljelysseuran palveluksessa 1902-1904 sihteerinä ja konsulttina. Otto Kingelin sai Lastusten kartanon hallintaansa vuonna 1907. Kartano säästyi Suomen sisällissodan aikana suuremmilta vahingoilta vaikka Otto Kingelin olikin jonkin aikaa pidätettynä Tampereella. 1930-luvun alussa tapahtuneen kartanon torppien itsenäistymisen jälkeenkin kartanoon kuului 150 hehtaaria peltoa ja yli 700 hehtaaria metsää. Kartanossa pidettiin Ayrshire-rotuista karjaa ja Kingelin oli mukana Ayrshire-yhdistyksen toiminnassa. Kartanon maito vietiin osuuskunnan toimesta suoraan Tampereelle. Lastusten kartano oli myös harjoittelu- ja kirjanpitotila.

Otto Kingelin oli Lempäälän kunnanvaltuuston jäsenenä 1908–1936 ja 1942–1944 toimien useasti valtuuston puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana. Kingelin kuului myös moniin kunnallisiin lautakuntiin. Kingelin oli mukana Lempäälän säästöpankin toiminnassa ja oli perustamassa lisäksi Kansallis-Osake-Pankin konttoria Lempäälään. Lisäksi hän oli mukana perustamassa suojeluskuntaa Lempäälään ja avusti suojeluskuntatalon rakentamisessa. Kingelin oli Hämeen-Satakunnan maanviljelysseuran perustajajäseniä ja kuului seuran johtokuntaan. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1937 omistettuaan Lastusten kartanon 30 vuoden ajan.

Otto Kingelin oli naimisissa vuodesta 1912 Ingrid Emilia Stjernvallin kanssa. Heidän poikansa agrologi Birger Kingelin (s. 1916) omisti Lastusten kartanon isänsä jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  BiogrfiaSampo : Otto Kingelin
2. 1 2 3 4  Otto Kingelin död, Åbo Underrättelser, 06.04.1944, nro 94, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  60-vuotias, Helsingin Sanomat, 15.07.1939, nro 186, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3 4  Otto Kingelin 70-vuotias, Maa : Suomen maatalousseurojen aikakauslehti, 01.07.1939, nro 7, s. 46, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Pyhä Sergius I** (n. 650–8. syyskuuta 701) oli paavina 15. joulukuuta 687 – 7. syyskuuta 701. Hän oli kotoisin antiokialaisesta, syyrialaistaustaisesta perheestä, joka asettui Palermoon, Sisiliaan. Sergius voitti paavinvaalit vehkeilemällä taitavasti kilpailijoitaan vastaan, ja hänet valittiin virkaan 15. joulukuuta 687. Hän kastoi 10. huhtikuuta 689 Wessexin kuninkaan Caedwallan Roomassa. Sergiuksen hylättyä eräitä vuoden 692 Trullon kirkolliskokouksen kaanoneja, määräsi Bysantin keisari Justinianus II hänet pidätettäväksi ja tuotavaksi Konstantinopoliin, mikä ei kuitenkaan ravennalaisten vastustuksen vuoksi toteutunut.

Lähteet
-------

* *The Book of Saints*. A Dictionary of Servants of God canonized by the Catholic Church. A&C Black London, 1989. ISBN 0-7136-3006-X.
* Jussi Hanska: *Kristuksen sijaiset maan päällä?*. Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Vammala 2005. ISBN 951-746-719-2.

### Viitteet

1. ↑  Hanska 2005: 318.
2. ↑  The Book of Saints: 505.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Konon** | **Paavi** | Seuraaja:**Johannes VI** |
**Eve Savander** (s. 2. syyskuuta 1998 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän laukoo oikealta.

Ura
---

### Seuraura

Joensuulaislähtöinen Savander pelasi OoKoossa Suomisarjaa kaudella 2011−2012. Hän siirtyi C-tyttöjen aluesarjaan Jokipoikiin ennen siirtoaan SM-sarjassa pelaavaan Kalevan Palloon kaudeksi 2013–2014. Kausilla 2014–2018 hän edusti Team Kuortanetta..

Naisten liigassa Savander oli mukana voittamassa pronssia kaudella 2017−2018. Team Kuortane kukisti pronssipelissä vieraissa Espoon Bluesin. Hänet valittiin samalla kaudella liigan toiseen tähdistökentälliseen. Hän on pelannut Suomen pääsarjassa yhteensä 111 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia ja antanut 37 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 12 ottelussa yhden maalin ja antanut neljä maalisyöttöä.

Savander siirtyi kausiksi 2018−2022 Pohjois-Amerikan yliopistosarjaan Ohion osavaltionyliopistoon. Yliopistosarjassa hän on pelasi neljän kauden aikana 86 ottelua tehopistein 1+14=15. Hän on edustanut Svenska damhockeyliganissa pelaavaa AIK:ta syksystä 2022 lähtien. Pelaamissaan 27 runkosarjaottelussa hän on tehnyt kolme ja syöttänyt kuusi maalia. Neljässä pudotuspeliottelussaan hän on antanut kaikkiaan kolme maalisyöttöä.

### Maajoukkueura

Savander pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014, 2015 ja 2016. Naisten maajoukkueessadebyyttinsä hän teki helmikuussa 2015. Hän kuului pronssia saaneeseen Suomen joukkueeseen Ruotsin MM-kilpailuissa 2015. Kaikkiaan hän on pelannut 27.5.2023 mennessä 26 naisten maaottelua, joissa hän on syöttänyt yhden maalin. MM-kilpailuissa hän on pelannut kuusi ottelua ilman tehopisteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eve Savander Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Eve Savander *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. 1 2  Eve Savander tekee debyyttinsä naisleijonissa *karjalainen.fi*.  27.1.2015.  Arkistoitu 17.4.2015. Viitattu 17.4.2015.
4. ↑  Team Kuortane voitti ensimmäisen SM-mitalinsa, erinomaista johtajuutta, sitoutumista ja johtajuutta *leijonat.fi*.  Arkistoitu 4.4.2018. Viitattu 3.4.2018.
5. ↑  Tämä joukkue palautti Naisleijonat mitalikantaan arvokisoissa! *leijonat.fi*.  4.4.2015.  Arkistoitu 16.4.2015. Viitattu 17.4.2015.
**Kaarlo Otto Sulevi Manninen** (24. marraskuuta 1909 Helsinki – 10. helmikuuta 1936 Hämeenlinna) oli suomalainen runoilija ja kääntäjä.

Mannisen vanhemmat olivat runoilija, suomentaja Otto Manninen ja kirjailija Anni Swan. Mannisen veljiä olivat Antero Manninen ja Mauno Manninen. Manninen valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1927 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1933. Hän opiskeli ranskan kieltä Ranskan Pariisissa sekä Sveitsin Genevessä syksyllä 1927. Manninen kuoli keuhkotautiin vuonna 1936.

Manninen suomensi Molièren näytelmät *Sievistelevät hupsut* ja *Luulosairas*  sekä Ferdinand Brucknerin näytelmän *Elisabeth*. Hänen ainoa oma runokokoelmansa *Levoton päivä* (WSOY, 1936) julkaistiin postuumisti. Manninen avusti myös Jean-Louis Perretiä suomalais-ranskalaisen sanakirjan tekemisessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen kirjailijat: Sulevi Manninen (Arkistoitu sivu) *SKS Kirjailijatietokanta*.  Arkistoitu 5.3.2014. Viitattu 30.11.2021.
2. 1 2  Toivo Pekkanen, Reino Rauanheimo (toim.): *Uuno Kailaasta Aila Meriluotoon. Suomalaisten kirjailijain elämäkertoja: Sulevi Manninen*, s. 422–428. Porvoo: WSOY, 1947.
3. ↑  Suomalais-ranskalainen sanakirja ilmestyy ensi syksynä, Aamulehti, 15.04.1939, nro 100, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Sulevi Manninen*** 

* Manninen, Tuomas: Mökki vai museo? Otto Manninen alkoi rakennuttaa Kotavuorta erakkomajaksi, kun sai rukkaset Anni Swanilta – nyt yli satavuotiaassa huvilassa asuu tavisperhe *IS.fi*.  26.7.2020.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Eero Mäkinen** (8. kesäkuuta 1845 Alavus – 4. kesäkuuta 1902 Sortavala) oli suomalainen opettaja, käsityöopetuksen kehittäjä ja tehtailija.

Mäkisen vanhemmat olivat räätäli Heikki Kuoppamäki ja Sofia Nygård. Mäkinen kävi Jyväskylän seminaarin ja tuli kansakoulunopettajaksi Alavudelle. Hän perehtyi erityisesti käsityönopetukseen ja pääsi Uno Cygnaeuksen tuella opintomatkalle Saksaan. Mäkinen nimitettiin 1880 Sortavalan seminaarin piirustuksen ja käsityön lehtoriksi. Käsityömallien ja työkalujen valmistamiseksi hän perusti Myllykylään puusepäntehtaan, jossa alkoi myös ensimmäisenä Suomessa valmistaa harmoneja. Siellä toimi lisäksi Suomen ensimmäinen käsityön opettajien valmistuslaitos. Mäkinen oli Itä-Karjalan maanviljelysseuran pitkäaikainen sihteeri.

Mäkisen puoliso vuodesta 1870 oli Maria Emilie Stenbäck (k. 1931). Ministeri, kansanedustaja, filosofian tohtori ja vuorineuvos Eero Mäkinen (1886–1953) oli heidän poikansa, samoin kuin sukunimensä isänsä kotitalon mukaan muuttanut kotiteollisuusmies ja kansanedustaja Lauri Kuoppamäki (1877–1935). Heidän tyttärensä taas oli suomentaja Maija (Maiju) Halonen (1873–1944).

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 525-526. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuoppamäki, Riitta 2008. Etevä Eero Mäkinen. Seminaarinlehtori ja käsityöläistehtailija 1800-luvun lopun Sortavalassa. 521 s. Omakustanne 2008 ISBN 978-952-92-4320-4
* Yrjö Blomstedt: *Eero Mäkinen. Syntyi 8 VI 1845 — kuoli 4 VI 1902*. Suomen teollisuuslehden Kotitaide, elokuu 1902, s. 52–54.
**Demokraattinen puolue** (kor. 더불어민주당, *Deobureominjudang*, hanja 더불어民主黨) on eteläkorealainen liberaali puolue.

Historia
--------

Puolue aloitti toiminnan nykyisessä muodossaan maaliskuussa 2014, kun aikaisempi, vuonna 2011 perustettu Demokraattinen puolue yhdistyi Uuden demokraattisen allianssi -puolueen kanssa. Puolueen sisäisten johtajuuskiistojen jälkeen sen puheenjohtajaksi nousi Moon Jae-in. Joulukuusta 2015 alkaen puolueen nimi on Demokraattinen puolue.

Näkemyksiä
----------

Demokraattisen puolue puolustaa ihmisoikeuksia ja kannattaa suhteiden parantamista Pohjois-Koreaan. Pitkällä tähtäimellä puolue kannattaa myös jälleenyhdistymistä Pohjois-Korean kanssa ja niemimaan ydinaseriisuntaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Democratic Party of Korea  21.12.2019. Encyclopædia Britannica.  (englanniksi)
2. 1 2  Denney, Steven: An Identity Crisis for South Korea’s Opposition *The Diplomat*.  31.12.2015. Viitattu 21.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  뒤로가기강령·당헌·당규·윤리규범  2020. Minjoo.  Arkistoitu 6.12.2022. Viitattu 16.4.2020. (koreaksi)
**Brooke Raboutou** (s. 9. huhtikuuta 2001) on yhdysvaltalainen ammattikiipeilijä, joka on erikoistunut kisakiipeilyyn. Hän on yksi maailman parhaista kiipeilijöistä sekä kisaseinillä, että ulkokivillä ja -kallioilla.

Raboutou alkoi kiivetä ollessaan yksivuotias. Hänen vanhempansa, Robyn Erbesfield-Raboutou ja Didier Raboutou, ovat molemmat voittaneet kiipeilyn maailmancupeja. Raboutoun veli, Shawn Raboutou, on myös kiipeilijä. Hän on erityisesti menestynyt ulkokiipeilyssä.

Raboutou vuonna 2016
Raboutou vuonna 2019
Ollessaan 11-vuotias Raboutou kiipesi 8c (5.14b) vaikeustasoisen reitin. Hän on nuorin 8c-reitin kiivennyt kiipeilijä. Vaikein hänen kiipeämänsä boulderointireitti on 8C/8C+ (V15(V16).

Hän osallistui vuoden 2020 kesäolympialaisiin sijoittuen yhdistetynkiipeilyn finaalissa viidenneksi. Hän oli ensimmäinen olympialaispaikan saanut yhdysvaltalainen kiipeilijä.

Aikuisten maailmanmestaruuskisoihin hän on osallistunut vuodesta 2018 lähtien. Vuonna 2023 hän voitti boulderoinnin MM-kisoissa pronssia. Ensimmäisen boulderoinnin maailmancupin hän voitti vuonna 2023 Hachiojissa kiipeämällä neljästä finaalireitistä kolme ja pääsemällä kaikissa neljässä finaalireitissä zone-otteelle asti. Toiseksi tullut kiipeilijä, saksan Hannah Meul, kiipesi finaalissa yhden reitin.

Kisatuloksia
------------

### MM-kisat

#### Nuorten

| Laji | 2016
Youth B | 2017
Youth A | 2018
Youth A | 2019
Juniors |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lead | 2. | 2. | 1. | 3. |
| Boulder | 3. | 3. | 6. | - |
| Yhdistetty | 1. | 2. | - | - |

#### Aikuisten

| Laji | 2019 | 2021 | 2023 |
| --- | --- | --- | --- |
| Lead | 15. | 5. | 5. |
| Boulder | 41. | 5. | 3. |
| Nopeus | 24. | - | - |
| Yhdistetty | 9. | - | 4. |

### Maalmancupin mitalit

#### Boulder

| Kausi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yht. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | - | - | 2 | 2 |
| 2022 | - | 1 | 2 | 3 |
| 2023 | 1 | - | 1 | 3 |
| **Yht.** | **1** | **1** | **6** | **8** |

#### Lead

| Kausi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yht. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | - | 1 | - | 1 |
| 2022 | - | - | 1 | 1 |
| 2023 | - | - | 1 | 1 |
| **Yht.** | **0** | **2** | **3** | **5** |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brooke Raboutoun profiili *hardclimbs.info*. Viitattu 6.4.2024.
2. 1 2 3 4  Brooke Raboutou, Athlete Bio *teamusa.com*. Viitattu 6.4.2024.
3. ↑  Hendricks, Maggie: Brooke Raboutou exclusive: Why climbing is about self-growth *olympics.com*.  23.10.2023. Viitattu 6.4.2024.
4. 1 2 3 4 5  Brooke Raboutoun profiili *ifsc-climbing.org*. Viitattu 6.4.2024.
5. ↑  Brooke Raboutou Wins World Cup Gold *gripped.com*.  24.4.2023. Viitattu 6.4.2024.
**Irene Kirpal** (o.s **Grundmann**, tšekiksi myös **Kirpalová**, 1. tammikuuta 1886 Hořice, Itävalta-Unkari – 17. joulukuuta 1977 Ústí nad Labem, Tšekkoslovakia) oli tšekkoslovakiansaksalainen poliitikko ja Tšekkoslovakian kansalliskokouksen jäsen koko Tšekkoslovakian ensimmäisen tasavallan ajan vuosina 1920–1938.

Elämä
-----

Kirpal syntyi juutalaiseen perheeseen nykyiseen Pohjois-Tšekkiin kuuluvassa Hořicen kaupungissa lähellä Hradec Královéta. Valmistuttuaan koulusta vuonna 1902, hän toimi kotiopettajatterena vuoteen 1912 asti.

Vuonna 1912 Kirpal liittyi Itävallan sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, jonka jäsenenä hän toimi muun muassa kotikaupunkinsa Ústí nad Labemin kaupunginvaltuustossa ja puolueensa hallituksessa. Kirpal oli aktiivinen myös monessa eri naisasiajärjestössä.

Tšekkoslovakian itsenäistyttyä vuoden 1919 lopulla maahan jäi suuri saksalaisvähemmistö, joka järjestäytyi poliittisesti osittain kansallisten jakolinjojen mukaan. Kirpal valittiin maan kansalliskokoukseen vuoden 1920 vaaleissa Tšekkoslovakian saksalaisen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen listalta. Hänet uudelleenvalittiin myös vuosien 1925, 1929 ja 1935 vaaleissa.

Tšekkoslovakian ensimmäisen tasavallan kaatumisen Münchenin sopimuksen solmimisen jälkeen maan saksalaiset puolueet kiellettiin lailla. Myös Kirpal menetti parlamentaarikon mandaattinsa ja hän pakeni Englantiin, jossa hän vietti koko toisen maailmansodan. Maanpaonsa aikana Kirpal työskenteli sekä Tšekkoslovakian naisneuvoston hallituksessa, että saksalaisten naisliikkeiden jäsenenä. Uudelleenperustettuun Tšekkoslovakiaan hän palasi vasta 1946, jossa hän vietti koko loppuelämänsä. Kirpal kuoli kotikaupungissaan Ústí nad Labemissa vuonna 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ziegler, Aleš: Úloha žen v prvních československých parlamentních volbách roku 1920 (s.89) Masarykova Univerzita v Brně. Viitattu 14.4.2024. (tšekiksi)
2. ↑  Irene Kirpal and Franziska Blatny *Praha sdílená a rozdělená*. Viitattu 14.4.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kirpal Tšekin edustajainhuoneen verkkosivuilla.

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Irene Kirpal** Wikimedia Commonsissa
**Shirin van Anrooij** (s. 5. helmikuuta 2002 Goes, Zeeland) on alankomaalainen cyclocross- ja maantiepyöräilijä. Hän edustaa cyclocrossissa Baloise Trek Lions -joukkuetta ja maantiepyöräilyssä Lidl-Trekiä.

Van Anrooij on voittanut cyclocrossisssa nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2020, alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2023, alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2021 sekä maailmancupin kilpailut Beekse Bergenissä, Gaveressa ja Zonhovenissa kaudella 2022–2023.

Maantiepyöräilyssä van Anrooij on voittanut nuorten aika-ajon Euroopan-mestaruuden 2019, alle 23-vuotiaiden aika-ajon ja maantieajon Euroopan-mestaruuden 2022 sekä UCI Women's World Tour -kilpailu Trofeo Alfredo Binda-Comune di Cittiglion vuonna 2023.

Saavutuksia
-----------

### Cyclocross

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

Kausi 2017–2018
"Tulokkaiden" ("debytansts") Alankomaiden-mestaruus
Kausi 2019–2020
Grand-Prix de la Commune de Contern (C2), voitto
EM-kilpailut, nuorten sarjassa pronssia
Grand Prix Garage Collé (C2), voitto
Nuorten Alankomaiden-mestaruus
MM-kilpailut, nuorten sarjassa kultaa
Kausi 2021–2022
Jingle Cross (C1), voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. sarjassa kultaa
Gullegem (C2), voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. sarjassa hopeaa
Kausi 2022–2023
Maasmechelen (CDM = maailmancup), kolmas
EM-kilpailut, alle 23-v. sarjassa pronssia
Beekse Bergen (CDM), voitto
Overijse (CDM), kolmas
Hulst (CDM), kolmas
Antwerpen (CDM), kolmas
Zilvermeercross (C2), voitto
Gavere (CDM), voitto
Azencross–Loenhout (C1), voitto
Vlaamse Duinencross Koksijde (C1), voitto
Zonhoven (CDM), voitto
Benidorn (CDM), kolmas
MM-kilpailut, alle 23-v. sarjassa kultaa
Alle 23-v. maailmancupin kokonaisvoitto
Kausi 2023–2024
Trek Cup (C2), voitto
### Maantiepyöräily

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2019
Nuorten aika-ajon Alankomaiden-mestaruus
EM-kilpailut, nuorten aika-ajossa kultaa
Watersley Ladies Challenge, nuorten kilpailun ja 2. etapin (aika-ajo) voitto
MM-kilpailut, nuorten aika-ajossa hopeaa
2021
Tour de Feminin, nuorten kilpailun voitto
2022
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa kuudes
Alle 23-v. aika-ajon Alankomaiden-mestaruus
EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa ja maantieajossa kultaa
Tour de France Femmes, nuorten kilpailun voitto
Postnord Vårgårda WestSweden, joukkueaika-ajon voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa 13:s
2023
Trofeo Alfredo Binda-Comune di Cittiglio, voitto
Amstel Gold Race, kolmas
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
MM-kilpailut, maantieajossa 13:s, alle 23-v. maantieajossa hopeaa
Tour de l'Avenir, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 5. etapin voitto
2024
Volta Femenina de la Comunitat Valenciana, nuorten kilpailun voitto
Omloop Het Nieuwsblaad, neljäs
Strade Bianche, viides
Dwars door Vlaanderen, toinen
Flanderin ympäriajo, kolmas

Lähteet
-------

1. 1 2  Shirin van Anrooij *procyclingstats.com*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Shirin van Anrooij *procyclingstats.com*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Shirin van Anrooij *cyclingarchives.com*. Viitattu 1.4.2024. (englanniksi)
**Ulrika Ferm** (s. 1972, Oravainen) on suomalainen kuvataiteilija, ja vuoden nuori taiteilija 2002.

Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi vuonna 1998 ja Berliinin Universität der Künstesta vuonna 2001. Ferm on saanut uransa aikana erilaisia tunnustuksia ja palkintoja, sekä merkittäviä apurahoja  Hän on myös yksi Platform-taidekollektiivin perustajajäsenistä. Fermin teoksia on esillä mm. Berliinissä, Brysselissä, Milanossa, Montrealissa ja Varsovassa. Sen lisäksi hän on suunnitellut Helsingin Svenska teaterin lasipinnoille teoskokonaisuuden. 

Vuodesta 2013 vuoteen 2020 Ferm työskenteli Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa taiteen professorina.

Nykyisin Ferm asuu Berliinissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ulrika Ferm, Vuoden nuori taiteilija 2002  2002. Tampereen taidemuseo, arkisto.
2. ↑  Ulrika Ferm Universität der Künste Berlin.  (englanniksi)
3. 1 2  Ulrika Ferm Tampereen taidemuseo.
4. ↑  Ruotsalaisen teatterin remontti  2012. Taide rakennetussa ympäristössä.
5. ↑  Heidi Backström: Kuvataiteen alivoimapeliä *Voima*.  30.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

Kulttuuriprofiili: Ulrika Ferm Yle Areena, 28.6.2002
**Bailly** on kunta Pohjois-Ranskassa Oisen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Oisejoen varrella, noin 100 kilometriä Pariisista koilliseen.

Bailly on saanut nimensä latinan linnoitusta tarkoittavasta sanasta *Baillium*. Normannit miehittivät linnoituksen 800-luvulla. Linnoituksen maanalaisien käytävien jäänteitä on löydetty. Ranskan kuninkaan alaisuudessa Bailly kuului Noyonin piispan ja tämän nimeämien ritareiden hallintaan. Notre-Dame d'Ourscampin luostari omisti Baillyn maat 1700-luvun lopussa tehtyyn Ranskan suureen vallankumoukseen saakka. Ensimmäisessä maailmansodassa Bailly ja sen kaksi linnaa tuhottiin kokonaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 7.4.2024. (ranskaksi)
2. ↑  Histoire de Bailly Mairie de Bailly. Viitattu 7.4.2024. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bailly (Oise)** Wikimedia Commonsissa
**Pihlajalahden työväentalo** oli Ruoveden kunnan Pihlajalahden kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Pihlajalahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Paikalla perustavassa kokouksessa oli yli sata henkeä. Yhdistys liittyi saman tien Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Talon rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1908, jolloin yhdistys nimesi rakennustoimikunnan. Vuoden 1909 alussa yhdistys vuokrasi tontin, osti rakennustarpeet ja kuljetti ne tontille talkootyönä. Talo oli valmis syyskuussa 1911.

Jäsenmäärä vaihteli: perustamisvuonna se nousi yli sadan, talon valmistumisen aikoihin jäseniä oli noin 50 ja vuonna 1916 noin 20. Sisällissotaa edeltävä aika taas toi yhdistykseen runsaasti uusia jäseniä; vuonna 1917 jäsenluku kohosi taas noin 70:ään. Vuosi 1918 ja sisällissota toi keskeytyksen yhdistyksen toimintaan. Talo takavarikoitiin, ja moni yhdistyksen jäsen menetti henkensä. Tammikuussa 1919 yhdistyksen toiminta aloitettiin uudelleen, ja se toimi rauhassa noin kymmenen vuoden ajan, lama-ajan alkuun saakka. Lama vähensi iltamatuloja ja pienensi jäsenmäärää. Lisäksi ilmeisesti Lapuanliikkeen kannattajat kävivät syksyllä 1935 rikkomassa talon ikkunat. Talon vaiheista 1930-luvulta eteenpäin ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla harjoitettiin valistustoimintaa sekä järjestettiin arpajaisia ja juhlia, alkuvaiheessa rakennusvelan lyhentämiseksi. Vuonna 1917 perustettiin sekatyöväen ammattiosasto. Vuonna 1929 taas aloitti toimintansa opintokerho. Lisäksi talolla toimi kirjasto, jossa vuonna 1935 oli toistasataa nidettä. Taloa vuokrattiin usein kesäisin tamperelaisille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kansan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  24.12.1935, no 298. Viitattu 9.2.2023.
2. ↑  Pohjolan Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  4.9.1935, no 68. Viitattu 9.2.2023.
3. ↑  Vesanen, Pentti; Kontio, Kimmo: *Ruoveden historia 1865–1939*. Ruoveden kunta, 1994. ISBN 952-90-4299-x.
**Carladèsin kreivitär Gabriella Thérèse Marie Grimaldi** (s. 10. joulukuuta 2014 Monaco) on Monacon prinsessa ja ruhtinas Albert II:n ja ruhtinatar Charlenen ensimmäinen lapsi. Gabriella syntyi 10. joulukuuta 2014 kello 18.04, kaksi minuuttia aiemmin kuin veljensä Jacques. Jacques perii kuitenkin kruunun, sillä Monacon laki suosii poikavauvoja. Gabriella sai pian syntymänsä jälkeen arvonimen *Comtesse de Carladès* (suom. *Carladèsin kreivitär*).

Kunnianosoituksia
-----------------

* Grimaldin ritarikunta (Monaco, 2015)

Lähteet
-------

* Naissances Princières  10. joulukuuta 2014. Palais Princier de Monaco. Viitattu 28.12.2014. (ranskaksi)

### Viitteet

1. ↑  Ordonnance Souveraine n° 5.370 du 17 juin 2015 portant nomination et titularisation d’un Agent de Service dans les établissements d’enseignement / Journal 8234 / Année 2015 / Journaux / Accueil *Journal de Monaco*.  17.7.2015. Viitattu 20.4.2023. (ranskaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Princess Gabriella, Countess of Carladès
**Crisolles** on kunta Pohjois-Ranskassa Oisen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 112 kilometriä Pariisista koilliseen.

Saint-Éloinin kirkko
Noyonin piispa Lyndulphe antoi noin vuonna 988 Crisollesin Saint-Éloi de Noyonin luostarin hallintaan, ja sillä oli myös verotusoikeus. Keskiajalla Crisollesissa oli Temppeliherrain ritarikunnan linnoitettu talo. 

Saksan keisarin Vilhelm II:n kruununprinssi Vilhelmin päämaja oli Crisollesissa ensimmäisen maailmansodan aikana vuosina 1914-1918. Crisollesista alkoi Ranskan marsalkka Ferdinand Fochin johtama vastahyökkäys 18. heinäkuuta 1918. Kunnan alueella käytiin raskaita taisteluja syyskuuhun 1918 saakka. Kunta koki suurta tuhoa. Syyskuussa 1918 myös Crisollesin seurakuntakirkko tuhoutui pahoin. Se kuitenkin rakennettiin uudelleen vuonna 1925. Kirkko on nimetty Saint-Éloin eli Eligius Noyonlaisen mukaan. Kunnalla ei ollut sodan jälkeen varaa pystyttää muistomerkkiä isänmaan puolesta kuolleiden muistoksi, jolloin pormestari vetosi Déville-lès-Rouenin kunnan puoleen muistomerkin saamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 7.4.2024. (ranskaksi)
2. ↑  Historique Mairie de Crisolles. Viitattu 7.4.2024. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Crisolles** Wikimedia Commonsissa
Seuran logo
**Helsingin Suunnistajat ry.** (HS) on vuonna 1943 perustettu suunnistuksen erikoisseura sekä kilpasuunnistajille että harrastesuunnistajille ja kuntoilijoille. Seuraan kuuluu 800 jäsentä, joista yli viidesosa on alle 21-vuotiaita. Jäsenistä 60 % asuu Helsingissä ja 35 % Espoossa ja Vantaalla. Helsingin Suunnistajat on Suomen eturivin suunnistusseuroja ja on voittanut muun muuassa Jukolan viestin kahdeksan kertaa.

Iltarastit ja Firmaliiga
------------------------

Seuran järjestämät viikoittaiset Iltarastit ovat jo vuosia olleet suurelle yleisölle näkyvin osa seuran toimintaa. Vuosittain Iltarasteilta kirjataan kaikkiaan 22 000 suoritusta yhteensä noin 50 tilaisuudesta.

Iltarastit ovat kaikille suunnistuksesta kiinnostuneille tarkoitettuja avoimia tapahtumia. Ne eivät ole suunnistuskilpailuja vaan jokainen osanottaja voi itse valita suunnistamansa matkan ja lähtöajan. Kukin seuran jäsen toimii vuosittain 1–2 kertaa Iltarasteilla toimitsijatehtävissä. Iltarastien lisäksi seura järjestää keväisin ja syksyisin kolmiosaisen Firmaliiga-sarjakilpailun.

Suunto Games ja muut kilpailut
------------------------------

Suunto Games on seuran järjestämä kaksipäiväinen lähes 1 500 osanottajaa kokoava kansainvälinen suunnistuskilpailu, jota pidetään yhtenä kevään merkittävimpänä kotimaisena suunnistustapahtumana. 

Lisäksi seura on järjestänyt muita huomattavia suunnistuskilpailuja, kuten Jukolan viestin Vierumäellä 1984, Suunnistuksen maailmancupin osakilpailun Salmissa 1992 ja Nuorten Jukolan Helsingin keskuspuistossa 2003.

Suunnistajien henkilökohtaisia saavutuksia
------------------------------------------

* Olli Ojanaho: 1 MM-pronssi, 1 MM-viestihopea, lukuisia nuorten arvokisamitaleja.
* Tuomas Heikkilä: 1 EM-pronssi, 1 EM-viestipronssi

Lähteet
-------

1. ↑  Iltarastit kalenteri | Helsingin Suunnistajat *helsinginsuunnistajat.fi*. Viitattu 13.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Suunnistajat ry
	+ Iltarastit
	+ Firmaliiga
	+ Suunto Games (Arkistoitu – Internet Archive)