recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Milan Stojadinović** (23. heinäkuuta 1888 Čačak, Serbia – 24. lokakuuta 1961 Buenos Aires, Argentiina) oli serbipoliitikko, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1935–1939.

Stojadinović valmistui Belgradin yliopistosta vuonna 1910 ja suoritti jatko-opintoja Saksassa, Englannissa ja Ranskassa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli Serbian valtiovarainministeriössä. Hän oli vuosina 1919–1922 taloustieteen professorina Belgradin yliopistossa ja sen jälkeen 1922–1926 Jugoslavian valtiovarainministerinä. Stojadinović nimitettiin pää- ja ulkoministeriksi kesäkuussa 1935. Hänen johdollaan Jugoslavian ulkopolitiikassa tapahtui merkittävä käännös: maa hylkäsi aiemmat liittolaisensa Ranskan ja Tšekkoslovakian, läheni Saksaa ja solmi 1937 sopimukset aiempien vihollistensa Italian ja Bulgarian kanssa. Stojadinović johti Jugoslavian radikaaliliitto -nimistä puoluetta, jonka muodostivat serbi-, sloveeni- ja bosniakkipoliitikot. Hän ei saanut tukea kroaattien poliittisilta johtajilta. Kansallisen yhtenäisyyden lujittumista toivonut sijaishallitsija Paul siirsi hänet syrjään hallituksen johdosta vuonna 1939.

Stojadinović pidätettiin vuonna 1940, koska hänen pelättiin suunnittelevan akselivaltojen tukeman nukkehallituksen perustamista. Hänet vietiin salaa pois maasta seuraavana vuonna. Toisen maailmansodan jälkeen hän asettui asumaan Argentiinaan, ja julkaisi siellä talousasioita käsitellyttä lehteä. Hänen muistelmansa ilmestyivät postuumisti vuonna 1963.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Milan Stojadinović (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.11.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
OlympialaisetOlympialaiset
**Vuoden 1988 kesäolympialaisissa** kilpailtiin taitouinnissa toisen kerran olympialiikkeen historiassa. Lajeja oli kaksi, naisten yksin- ja pariuinti. Menestynein taitouintimaa näissä kisoissa oli Kanada, jonka urheilijat voittivat molempien lajien kultamitalit.

Tulokset
--------

TaitouintiTaitouinti
### Yksinuinti

|
|  |
| Sija | Urheilija | Pisteet |
| --- | --- | --- |
|  | Kanada Carolyn Waldo | 200.150 |
|  | Yhdysvallat Tracie Ruiz | 197.630 |
|  | Japani Mikako Kotani | 191.850 |

### Pariuinti

|
|  |
| Sija | Urheilija | Pisteet |
| --- | --- | --- |
|  | Kanada Michelle Cameron / Carolyn Waldo | 197.320 |
|  | Yhdysvallat Karen Josephson / Sarah Josephson | 192.280 |
|  | Japani Mikako Kotani / Miyako Tanaka | 190.160 |

Mitalitaulukko
--------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sija** | **Maa** | **Kulta** | **Hopea** | **Pronssi** | Yhteensä |
| 1. |  Kanada | 2 | 0 | 0 | **2** |
| 2. |  Yhdysvallat | 0 | 2 | 0 | **2** |
| 3. |  Japani | 0 | 0 | 2 | **2** |

TaitouintiTaitouinti olympialaisissa
1984 | 
1988 | 
1992 | 
1996 | 
2000 | 
2004 | 
2008 | 
2012 | 
2016 | 
2020

Kesäolympialaisten 1988 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Keilailu (*Näytöslaji*) | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pyörätuolikelaus (*Näytöslaji*) | Pöytätennis | Ratsastus | Soutu | Sulkapallo (*Näytöslaji*) | Taekwondo (*Näytöslaji*) | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**VI talviolympialaisissa** Oslossa vuonna 1952 **alppihiihto** oli kolmatta kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla.

Miehet
------

### Pujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Itävalta | Othmar Schneider | 120,0 |
| 2 | Norja | Stein Eriksen | 121,2 |
| 3 | Norja | Guttorm Berge | 121,7 |

  

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Norja | Stein Eriksen | 2.25,0 |
| 2 | Itävalta | Christian Pravda | 2.26,9 |
| 3 | Itävalta | Toni Spiss | 2.28,8 |

  

### Syöksylasku


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Italia | Zeno Colo | 2.30,8 |
| 2 | Itävalta | Othmar Schneider | 2.32,0 |
| 3 | Itävalta | Christian Pravda | 2.32,4 |

Naiset
------

### Pujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat | Andrea Mead-Lawrence | 130,6 |
| 2 | Saksan liittotasavalta | Ossi Reichert | 131,4 |
| 3 | Saksan liittotasavalta | Annemarie Buchner | 133,3 |

  

### Suurpujottelu


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat | Andrea Mead-Lawrence | 2.06,8 |
| 2 | Itävalta | Dagmar Rom | 2.09,0 |
| 3 | Saksan liittotasavalta | Annemarie Buchner | 2.10,0 |

  

### Syöksylasku


| Sija | Maa | Kilpailija |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Itävalta | Trude Jochum-Beiser | 1.47,1 |
| 2 | Saksan liittotasavalta | Annemarie Buchner | 1.48,0 |
| 3 | Italia | Giuliana Minuzzo | 1.49,0 |

Lähteet
-------

* *Talviurheilun tähdet*, WSOY 1986, s. 382–384

Alppihiihto olympialaisissa
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1994 |
1998 |
2002 |
2006 |
2010 |
2014 |
2018 |
2022


Talviolympialaisten 1952 lajit
Alppihiihto |
Jääkiekko |
Maastohiihto | 
Mäkihyppy | 
Pikaluistelu |
Rattikelkkailu |
Taitoluistelu |
Yhdistetty  

Näytöslajit: *Jääpallo*
Kiikartorni.
**Kiikartorni** on Raumalla Fåfängan niemessä sijaitseva, vuonna 1992 valmistunut näkötorni. Se on 18,6 metriä korkea.

Historia
--------

Alkuperäinen Kiikartorni rakennettiin vuonna 1892 Rauman sataman tuntumassa sijaitsevalle Lonsin kalliolle. Se oli tähystys- ja merkinantotorni, josta seurattiin satamaan saapuvia laivoja. Kun tähystäjät huomasivat laivan olevan tulossa, he nostivat tornin huipulle merkkipalloja. Pallot kertoivat kaupungissa olleille ajureille, laivanpurkajille ja muille vastaanottajille laivan saapumisesta. Kiikartornia käytettiin myös myrskyvaroituksen antamiseen kaupunkilaisille. Myrskyn lähestyessä tornin huipulle nostettiin kartion muotoisia merkkejä. Säähavaintoja tornista tehtiin 1940-luvulle saakka. Kiikartorni menetti merkityksensä, kun sähköiset viestintävälineet tulivat käyttöön, ja Lonsissa sijainnut torni purettiin lopulta vuonna 1956.

Uuden tornin rakentaminen
-------------------------

Ajatus uudesta Kiikartornista syntyi 1990-luvun alussa. Sellainen päättivät rakentaa Rauman merimuseoyhdistys ja paikalliset lahjoittajat pari kilometriä pohjoisemmaksi Syväraumanlahden rantakallioille Fåfängan niemeen. Uusi torni avattiin yleisölle kesäkuussa 1992, kun vanhan Kiikartornin rakentamisesta oli kulunut tasan sata vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Rauman museo, Kiikartorni. (Arkistoitu versio) Viitattu 17.6.2013.
2. 1 2  Raumakuvasto, Kiikartornin tarina. Viitattu 17.6.2013.
**Milan Kymlička** (myös **Kymlicka**, 15. toukokuuta 1936 Louny, Tšekkoslovakia – 9. lokakuuta 2008 Toronto, Kanada) oli tšekkiläissyntyinen, Kanadassa asunut elokuva- ja televisiosäveltäjä sekä kapellimestari. Hän sävelsi musiikin useisiin animaatiosarjoihin sekä noin 20 elokuvaan.

Kymlička opiskeli sävellystä Emil Hlobilin johdolla Prahan konservatoriossa ja musiikkitaiteiden akatemiassa. Hän pakeni Tšekkoslovakiasta vuoden 1968 miehityksen jälkeen ja asettui Torontoon Kanadaan. Kymlička toimi kapellimestarina ja musiikin sovittajana CBC:n radio-ohjelmissa sekä viihdemusiikin levytyssessioissa. Hän myös sävelsi musiikkia CBC:n radio-ja tv-sarjoihin 1970-luvulta alkaen. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974.

Kymlička sävelsi musiikin muun muassa animaatiosarjoihin *Babar*, *Roope-karhu*, *Richard Scarryn touhukas maailma*, *Fievel* ja *Karhuherra Paddington* sekä televisiosarjaan *Lassie*. Tšekkoslovakiassa asuessaan hän sävelsi myös yhden varhaisista *Myyrä*-animaatioista, *Myyrä ja raketti*. Hän voitti vuonna 1996 parhaan musiikin Genie-palkinnon elokuvasta *Margaretin museo*. Kymlička sävelsi myös useita taidemusiikki- ja viihdemusiikkiteoksia, yhden baletin, sellokonserton sekä piano- ja jousikvartetot.

Elokuvia
--------

* *Kuka minä olen ?* (1971)
* *Wedding in White* (1972)
* *Babar ja sarvikuonot* (1989)
* *Colt puhukoon puolestani* (1989)
* *Amityvillen kirous* (1990)
* *L'assassin jouait du trombone* (1991)
* *Katse kuolemaan* (1991)
* *The Neighbor* (1993)
* *Merirosvon kirous* (1993)
* *La Vie d'un Héro* (1994)
* *Margaretin museo* (1995)
* *Alaskan kulta-aarre* (1995)
* *Pikku miehiä* (1997)
* *The Lost World* (1998)
* *Viimeinen fossiili* (2000)
* *Jähmettävä pelko* (2000)

Lähteet
-------

* Milan Kymlicka The Canadian Encyclopedia
* Milan Kymlička Elonetissä.
* Milan Kymlička Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mirja Hanna Suomela**, o. s. *Hakala* (4. heinäkuuta 1913 Mouhijärvi – 29. elokuuta 2001 Haukipudas) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Mirja Suomelan isä oli Mouhijärven kappalainen Eeli J. Hakala. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin tyttölukiosta vuonna 1932 ja hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1937. Suomela toimi äidinkielen opettajana ensin Merikarvian yhteiskoulussa ja sittemmin Jyväskylässä, Helsingissä, Kouvolassa sekä Kajaanissa. Vuonna 1948 Suomela muutti perheineen Kajaanista Haukiputaalle. Hän oli Haukiputaan kunnan omistaman yksityisen oppikoulun (Haukiputaan yhteiskoulu) rehtorina 1950–1965 ja Haukiputaan lukion äidinkielen vanhempana lehtorina 1965–1972. Suomela jäi eläkkeelle 1972.

Teoksia
-------

* *Tule kanssani Tuulentaloon* : kertomus. Karisto 1951
* *Haukiputaan Veikot 1930-1980* ; kirj. Mirja Suomela, Juhani Kaimio. Haukiputaan Veikot, Haukipudas 1980

Lähteet
-------

* Mirja Suomela SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kirjasampo.fi : Mirja Suomela
* Kirjastovirman henkilögalleria : Mirja Suomela (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Northern Game Summit** (**NGS**) on vuosittainen konferenssi pelialan ammattilaisille Kajaanissa. Kaksipäiväisen tapahtuman aikana puhujat pitävät esityksiä rinnakkain, aihealueesta riippuen. Näitä ovat olleet mm. pelisuunnittelu, ohjelmointi, grafiikka, virtuaalitodellisuus (VR) ja liiketoiminta. Osa aihealueista vaihtelee vuodesta riippuen. Tapahtuma järjestetään yleensä syys-lokakuun vaihteessa.

Historia
--------

Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran Kajaanin Ammattikorkeakoululla vuonna 2012. Puhujia tapahtumaan saapui puhujia lukuisista tunnetuista yrityksistä, kuten Remedyltä, Roviolta, Woogalta sekä Yagerilta.

Tapahtuman koko kasvoi suuremmaksi 2013 ja tapahtumapaikka siirtyi elokuvateatteri Bio Rex Kajaaniin. Puhujien sekä osallistujien määrä kasvoi ja tapahtuma muuttui laadukkaammaksi. Tapahtuma jatkoi hidasta kasvua niin puhujien kuin tapahtumankin laadussa. 

Vuonna 2016 tapahtuma sisälsi kolmannen, päätapahtumaa edeltävän, päivän, jolloin Nordic Game Communityn ylläpitämän Nordic Game Discovery Contestin osakilpailu pidettiin osana tapahtumaa. Vuoden suurimpia puhujia olivat Blizzard Entertainmentin Overwatch-pelin videomateriaalin tekninen johtaja Jim Jiang sekä TapOnItin perustaja ja teknologiajohtaja Tsahi Liberman.

Huomattavia puhujia
-------------------

* Jim Jiang (Blizzard Entertainment)
* Peter Vesterbacka (Rovio Entertainment)
* Hunter Grant (Blizzard Entertainment)
* Timo Heinäpurola (Reforged Studios)
* Pascal Luban (Game Design Studios)
* Tuomas Pirinen (Reforged Studios)
* Allan McKay (Hollywood)
* Karoliina Korppoo (Colossal Order)
* Toni Fingerroos (Fingersoft)
* Kim Lahti (Redlynx)
* Jay Ranki (Wargaming)

Viittaukset
-----------

1. ↑  Microsoft Northern Game Summit 2012 -tapahtuman yhteistyökumppaniksi - Uutiset - Kajaanin ammattikorkeakoulu *www.kamk.fi*. Viitattu 21.2.2017.
2. ↑  Visionist: Northern Game Summit gathers game developers to Kajaani, Finland (englanniksi) *visionist.fi*.  1.9.2016. Viitattu 21.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapahtuman kotisivut
**Filokrateen rauha** rauha solmittiin vuonna 346 eaa. Ateenan ja Makedonian välillä. Se sai nimensä ateenalaisesta poliitikko Filokrateesta, joka osallistui rauhansopimuksen neuvotteluihin. Rauha lopetti Ateenan ja Makedonian sodan.

Makedonia oli Filippos II noustua valtaistuimelle laajentanut valtaansa naapureidensa kustannuksella. Ateenan ja Makedonian konflikti oli alkanut jo vuonna 357 eaa. kun Filippos hyökkäsi Amfipolista vastaan. Ateenalaiset havittelivat myös strategisesti tärkeää kaupunkia.

Vuonna 347 eaa. ateenalainen lähetystö, johon kuuluivat Filokrates, Demosthenes ja Aiskhines, saapui Makedoniaan. Kohdatessaan Filippoksen ensimmäistä kertaa Demosthenes sai jonkinlaisen kohtauksen Rauha saatiin kuitenkin solmittua ja osapuolet sopivat että kumpikin sai pitää hallitsemansa alueet. Ainoastaan Fokiin ja Aloksen suhteen Filippos sai vapaat kädet.

Vuonna 346 eaa. Parmenion ja Antipatros matkustivat Ateenaan vannomaan rauhansopimuksen mukaisen valan. Ennen kuin ateenalainen lähetystö ehti Makedoniaan vannomaan oman valansa, Filippos oli jo aloittanut hyökkäyksen Traakiaan, jonka hän valtasi miltei kokonaan ennen kuin rauhansopimus astui voimaan.

Heti rauhansopimuksen astuttua voimaan Filippos marssi armeijansa kanssa Fokista vastaan joka antautui.

Lähteet
-------

1. ↑  Aiskhines 2.34
**Drumsö Svenska Samskola** eli **DSS** on yksityiskoulu, jonka Drumsö Svenska Skolförening perusti 1957. Koulu sai ylioppilastutkinto-oikeudet vuonna 1961. Koulu siirtyi vuonna 1977 Espoon kaupungin omistukseen.

Koulu toimi alkuaikoina viisiluokkaisena. Vuonna 1962 koulu sai laajentumisluvan 8-luokkaiseksi. Koulun oppilaat tulivat etupäässä Lauttasaaresta ja Espoosta. Vuonna 1975 koulu fuusioitui Esbo svenska mellanskolanin kanssa, ja näin muodostui Mattlidens skola och gymnasium, joka oli Espoon kaupungin ylläpitämä yksityinen oppikoulu. Toiminta yksityisenä kouluna päättyi kun DSS valtiollistettiin vuonna 1977.

Koulurakennukset
----------------

Koulu toimi aluksi Smedjevikenin kansakoulussa, Lauttasaaren VPK:n talossa sekä S:t Jakobin kirkon seurakuntatalossa. Syksyllä 1960 koulu muutti arkkitehti Erik Kråkströmin suunnittelemaan rakennukseen Haahkatiellä, lisärakennus valmistui 1962. Koulutalo myytiin ruotsinkieliselle kauppaoppilaitokselle, kun koulu muutti Espooseen uusiin tiloihin.

Drumsö Svenska Samskolan entisiä oppilaita ja opettajia ja koulun rehtorit
--------------------------------------------------------------------------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Tunnettuja oppilaita
* Hjallis Harkimo, liikemies
* Roger Talermo, liikemies
* Nils Torvalds, toimittaja, poliitikko
* Martin Enckell, runoilija, kuvataiteilija
* Kim Weckström, kirjailija, toimittaja
* Tony Halme, entinen showpainija ja kansanedustaja
* Nils Blummé, New Joysin solisti ja keulamies
* Kurt Byman, espoolainen kaupunginvaltuutettu

 | Tunnettuja opettajia
* Märta Tikkanen, kirjailija, opettajana 1961-1966
* Merete Mazzarella, kirjailija
* Birger Carlstedt, taiteilija
* Carl-Gustav Krokfors, taiteilija
* Carl Wargh, taiteilija

 | Koulun rehtorit
* 1957-1974 Erik Ehrstedt
* 1974-1977 Hilding Klingenberg

 |

Oppilas- ja opettajatilastoja
-----------------------------

Drumsö Svenska Samskola tilastoja 2009| Lukuvuosi | Opettajat | Oppilaat | Ylioppilaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1957/58 | 9 | 35 | - |
| 1960/61 | 18 | 227 | - |
| 1970/71 | 27 | 461 | 46 |

Lähteet
-------

* Moring, Olof m.fl. Drumsö svenska samskola, Publikation utgiven - med anledning av Drumsö svenska samskolas nya skolhus den 17. december 1960, Helsingfors 1960.
* Gestrin, Henrik, En skola kommer till, Drumsö svenska samskola, Helsingfors 1960.
* Ehrstedt, Erik (red.), Drumsö svenska samskola 1957-1975, Historik och matrikel, Ekenäs 1977.

### Viitteet

1. ↑  YLE - Elävä Arkisto New Joys
**Dry Kill Logic** on vuonna 1993 perustettu yhdysvaltalainen metalliyhtye. Alkuvuosina se toimi nimellä **Hinge**. Yhtye on julkaissut kolme albumia, joista uusin on 16. syyskuuta 2006 ilmestynyt *Of Vengeance and Violence*.

Albumit
-------

### Psychodrama Records (1997–1999)

Hinge julkaisi ensimmäisen EP:nsä, *’Cause Moshing Is Good Fun*, vuonna 1997 oltuaan olemassa neljä vuotta. Yhtyeen toinen EP *Elemental Evil* ilmestyi vuonna 1999.

### The Darker Side of Nonsense (2000–2003)

Vuonna 2000 Hinge teki sopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa. Heidän piti vaihtaa yhtyeen nimi ja siitä tuli lopulta Dry Kill Logic.

5. kesäkuuta 2001 ilmestyi Dry Kill Logicin debyyttialbumi *The Darker Side of Nonsense*. Yhtye vietti suurimman osan vuosista 2001 ja 2002 keikoilla esiintymässä ympäri maailmaa monien bändien kanssa (muun muassa Fear Factory, Kittie, Ill Nino, Spineshank, Saliva ja Slayer). Albumi myi 100 000 kappaletta ympäri maailmaa. Lokakuussa 2002 yhtye päätti lopettaa sopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa.

### The Dead and Dreaming (2004–2006)

5. lokakuuta 2004 Dry Kill Logic julkaisi toisen tärkeän albuminsa *The Dead and Dreamingin* Repossession Recordsilla. Samana vuonna yhtye aloitti 15 kuukauden pituisen kiertueen. He kiersivät aluksi Saksassa Motörheadin kanssa ja menivät sitten Hed PE:n ja Drowning Poolin mukana.

27. kesäkuuta 2006 yhtye julkaisi ensimmäisen DVD/EP:nsä, *The Magellan Complexin*.

### Of Vengeance and Violence (2006–)

19. syyskuuta 2006 ilmestyi Dry Kill Logicin viimeisin albumi *Of Vengeance and Violence*. Yhtye kiersi Australiassa ja Euroopassa läpi vuoden 2006. Vuonna 2007 Repossession Records lopetti toimintansa, joten yhtye suunnittelee julkaisevansa seuraavat albuminsa Psychodraman kautta.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *The Darker Side of Nonsense*  (2001)
* *The Dead and Dreaming*  (2004)
* *Of Vengeance and Violence*  (2006)
* *Vices*  (2019)

### EP:t

* *’Cause Moshing Is Good Fun*  (1997)
* *Elemental Evil*  (1999)
* *Rot EP*  (2002)
* *The Magellan Complex*  (2006)

### Muut albumit

* *Gigantour*  (2006)

Aiheesta muualla
----------------

* Dry Kill Logic Discogsissa.  (englanniksi)

Dry Kill Logic

| Cliff Rigano | Jason Bozzi | Brendan Kane Duff | Phil Arcuri |
| --- |
| Casey Mahoney | Dave Kowatch | Scott Thompson | Danny Horboychuck | Louie Bravo | Jamie Manstream |

|  |  |
| --- | --- |
| Diskografia | *The Darker Side of Nonsense* | *The Dead and Dreaming* | *Of Vengeance and Violence* |
| EP:t | ’Cause Moshing Is Good Fun | Elemental Evil | Rot EP | The Magellan Complex |
| Levy-yhtiöt | Psychodrama Records | Roadrunner Records | Repossession Records |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Likhas tuo Nessoksen viitan Herakleelle.
**Likhas** (m.kreik. Λίχας, lat. *Lichas*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Herakleen palvelija. Alkaessaan suorittaa uhrimenoja Herakles pyysi Likhasta tuomaan viitan, jota hän tapasi käyttää juhlamenoissa. Herakleen vaimo Deianeira oli kuitenkin sivellyt viitan Nessoksen myrkytetyllä verellä uskottuaan Nessoksen kertomuksen, jonka mukaan tämän verestä valmistetun juoman lumous elvyttäisi Herakleen rakkauden, jos se joskus hiipuisi. Aineeseen oli kuitenkin kätkettynä petos, sillä Nessoksen veri oli aikanaan saastunut Herakleen Hydran myrkkyyn kastetusta nuolesta. Herakleen puettua viitan ylleen myrkky alkoi polttaa hänen kehoaan. Vaatekappale tarttui niin tiukasti kiinni hänen ihoonsa, että yritykset repiä se pois päältään saivat hänen luunsa paljastumaan näkyviin.

Herakles paiskaa Likhaan mereen.
Kivun piinaama Herakles ryhtyi tuhoamaan ympäristöään silmittömästi: hän juoksi päämäärättömästi ympäriinsä ja kiskoi puita juurineen ylös, kunnes sattumalta huomasi pelästyneen Likhaan, joka oli piiloutunut peloissaan kiven taakse. Toisessa versiossa hän kutsui tätä tuskissaan. Suuttuneena luulemalleen syylliselle hän tarttui syyttömän myrkyntoimittajan jalkaan ja heitti tämän Euboianlahteen. Siellä onneton Likhas muuttui ihmishahmoiseksi kiveksi. Tästä ovat saaneet nimensä Euboian pohjoisosan Licháda-vuori ja -niemi, Lichádan kylä sekä läheiset Lichádes-saaret.

Lähteet
-------

1. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Bibliotheca historica iv.38.1*
2. ↑  Hyginus: *Fabulae xxxvi*
3. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia'* ix.211
**Pascal Devoyon** (s. 1953) on pianisti.

Devoyon opiskeli varhain Blanche Bascourret de Gueraldin johdolla. Hän valmistui vuonna 1971 ensipalkinnon saamisen kera Pariisin konservatoriosta, jossa hänen opettajanaan oli toiminut Lélia Gousseau. Vuonna 1972 hän sai esiintyvän taiteilijan diplominsa École Normale de Musique de Parisista. Devoyon tuli palkituksi muiden muassa Viotti-, Busoni- ja Leeds-kilpailuissa. Kansainväliseen maineeseen hän nousi vuonna 1978 Tšaikovski-kilpailussa saamansa hopeamitalin myötä. Devoyon on esiintynyt muiden muassa Lontoon filharmonikkojen, Orchestre de Parisin, Rotterdamin filharmonikkojen, Helsingin kaupunginorkesterin, Montrealin sinfoniaorkesterin ja NHK-sinfoniaorkesterin kanssa. Resitaaleja hän on pitänyt esimerkiksi Carnegie Hallissa, Concertgebouwissa, Philharmonie-salissa ja Queen Elizabeth Hallissa. Kamarimuusikkona hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet viulistit Dong-suk Kang ja Philippe Graffin sekä sellistit Steven Isserlis ja Tilmann Wick. Vaimonsa Rikako Muratan kanssa hän aloitti säännöllisen esiintymisen pianoduona vuonna 2006.

Devoyonin ohjelmistoon kuuluvat muiden muassa kaikki Ludwig van Beethovenin sonaatit, 1900-luvun teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Béla Bartókilta ja Olivier Messiaenilta sekä nykysäveltäjien musiikkia. Devoyonin levytysten joukossa on musiikkia Pjotr Tšaikovskilta, Edvard Griegiltä, Robert Schumannilta, Maurice Ravelilta, Franz Lisztiltä, César Franckilta, Gabriel Faurélta, Camille Saint-Saënsilta, Francis Poulencilta, Franz Schubertilta, Arthur Honeggerilta, Ernest Chaussonilta, Pierre de Brévilleltä, Joseph Canteloubelta, Johannes Brahmsilta, Messiaenilta, Paul Hindemithiltä ja Bohuslav Martinůlta.

Devoyon on tehnyt opetustyötä muun muassa Pariisin konservatoriossa ja Berliinin taideyliopistossa. Vuonna 2001 hänestä tehtiin Ordre National du Mériten ritari. Vuonna 1999 Devoyon aloitti Dong-suk Kangin kanssa toiminnan MusicAlp-festivaalin taiteellisena johtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Pascal Devoyon (piano) Hyperion Records
2. ↑  Pascal Devoyon: Biography AllMusic
3. 1 2 3  Staff: Pascal Devoyon (Arkistoitu – Internet Archive) Royal Academy of Music
4. ↑  Pascal Devoyon Concours de Genève
5. ↑  Pascal Devoyon Masterclass Apeldoorn

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi), (japaniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Pascal Dusapin
**Pascal Dusapin** (s. 29. toukokuuta 1955 Nancy) on ranskalainen säveltäjä.

Dusapin opiskeli Pariisin yliopistossa ja osallistui vuosina 1974–78 Iannis Xenakiksen seminaareihin. Hän oli vuosina 1981–83 stipendillä Rooman Villa Medicissä. Hän alkoi saada erinäisiä palkintoja jo sävellysuransa alkuvaiheissa. Näihin kuuluivat Ranskan kulttuuriministeriön myöntämä musiikin kansallinen *Grand Prix* (1995) ja Pariisin kaupungin *Grand Prix* (1998). Dusapin on Ordre des Arts et des Lettres'n komentaja, ja hänet valittiin heinäkuussa 2006 Baijerin taideakatemian jäseneksi.

Vuonna 2006 hänet nimitettiin Collège de Francen professoriksi. Vuonna 2007 hän jakoi Zubin Mehtan kanssa kansainvälisen Dan David -palkinnon työstään nykymusiikin parissa. Vuonna 2014 hänestä tehtiin Kunnialegioonan ritari.

Dusapinin teoksiin kuuluvat muiden muassa pianokonsertto *A quia*, muita orkesteriteoksia, *Sept études* pianolle, oopperoita (muun muassa *Perelà, uomo di fumo*) ja seitsemän jousikvartettoa. Hänen ensimmäinen yhteistyöteoksensa Ircamin kanssa on *Lullaby Experience* (2019). Dusapinin kustantaja on Éditions Salabert ja pääasiallinen levy-yhtiö Naïve Classique.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  IRCAM: Pascal Dusapin


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Strukturalismi** on useissa – varsinkin humanistisissa ja yhteiskunnallisissa – tieteissä vaikuttanut lähestymistapa, joka korostaa rakenteen merkitystä kokonaisuuden ymmärtämisessä. Strukturalismissa huomio kiinnitetään peruselementteihin, joista korkeamman tason kielellisten, sosiaalisten tai kulttuuristen rakenteiden voidaan ajatella muodostuvan. 1900-luvun strukturalismin lähtökohtana pidetään monesti sveitsiläisen kielitieteilijän Ferdinand de Saussuren postuumissa, vuonna 1916 ilmestyneessä kirjassaan *Yleisen kielitieteen kurssi* esittämiä ajatuksia. Esimerkiksi psykologiassa strukturalistit yrittävät hajottaa psyykkiset prosessit joihinkin peruselementteihin, jotka sitten muodostavat monimutkaisempia mentaalisia rakenteita. Aikanaan psykologeja innosti tähän fyysikkojen ja kemistien menestys, kun nämä pystyivät erittelemään molekyylien atomirakennetta. Strukturalismi on vaikuttanut voimakkaasti myös kulttuuriantropologiassa, jossa suuntausta edustaa muun muassa Claude Lévi-Strauss. 

Kirjallisuudentutkimuksessa strukturalismi on tekstin rakennetta korostava tutkimussuunta. Arkkitehtuurissa strukturalismi tarkoitti sitä, että tukirakenteita tai esimerkiksi ilmastointia ei yritetty peittää vaan jätettiin ulkoasuun luomaan ilmettä. Taloustieteessä strukturalismi oli valtavirran ulkopuolella ollut suuntaus, joka oli lähestymistavaltaan valtavirtaa selvästi vähemmän matemaattinen, historiallisempi ja sosiologisempi, poliittisesti radikaalimpi, ja enemmän yhteiskunnan rakenteisiin keskittyvä.

Kirjallisuutta
--------------

* Dosse, François: *Strukturalismin historia. osa 1, Ohjelman synty 1945–1966*. (Histoire du structuralisme. 1, Champ du signe, 1945–1966, 1992.) Suomentanut Anna Helle. Helsinki: Tutkijaliitto, 2011. ISBN 978-952-5169-70-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Strukturalismi** Wikimedia Commonsissa

1900-luvun filosofiset koulukunnat

|  |  |
| --- | --- |
| Analyyttinen filosofia | 
* Positivismi
* Pragmatismi
* Looginen empirismi

 |
| Mannermainen filosofia | 
* Hermeneutiikka
* Fenomenologia
* Eksistentialismi
* Strukturalismi
* Jälkistrukturalismi
* Postmodernismi

 |
| Marxilainen filosofia | 
* Frankfurtin koulukunta
* Radikaalifeminismi

 |
| Muut | 
* Tomismi
* Uustomismi

 |


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kulttuurintutkimus |
| --- |
|  |
| 
* Dekonstruktio
* Diskurssianalyysi
* Jälkistrukturalismi
* Kriittinen teoria
* Kulttuuriantropologia
* Kulttuurifilosofia
* Kulttuurisosiologia
* Semiotiikka
* Strukturalismi

 |
|  |
| 
* Alakulttuuri
* Kulttuurievoluutio
* Kulttuuriteollisuus
* Populaarikulttuuri
* Postmodernismi
* Vastakulttuuri
* Visuaalinen kulttuuri

 |

 |
Miesten maastojuoksun joukkuekilpailuun Pariisin olympiakisoissa 1924 sai kuusi joukkuetta mukaan vähintään kolme juoksijaa. Joukkueeseen sai kuulua kuusi urheilijaa, mutta lopputuloksiin huomioitiin vain kolmen parhaan sijoitukset. Kilpailu käytiin 12. heinäkuuta ja samassa yhteydessä suoritettiin myös henkilökohtainen kilpailu. Laji oli olympiakisojen ohjelmassa kolmatta kertaa. Ensimmäisenä kolme juoksijaansa maaliin sai Yhdysvallat ja vaikka Suomi sai henkilökohtaisessa kilpailussa kaksoisvoiton, tarvittiin myös kolmas kilpailija maaliin joukkuetuloksen aikaansaamiseksi. Kolme suomalaista oli jo joutunut keskeyttämään, mutta lopulta Heikki Liimatainen saapui stadionille ja vaikka alkoi aluksi kiertää väärään suuntaan, onnistui kuitenkin lopulta taistelemaan itsensä maaliin saakka sijalla, joka riitti olympiavoittoon. Myöhemmin vielä Ranskan joukkue sai kolmannen juoksijansa maaliin ja näin mitalistit olivat selvillä. Muut kolme joukkuetta eivät saaneet riittävästi urheilijoita maaliin.

Lopputulokset
-------------

| Sija | Joukkue | Kilpailijat | Sijat | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Suomi | Paavo Nurmi | 1 | **11** |
| Ville Ritola | 2 |
| Heikki Liimatainen | 8 |
| 2 |  Yhdysvallat | Earl Johnson | 3 | **14** |
| Arthur Studenroth | 5 |
| August Fager | 6 |
| 3 |  Ranska | Henri Lauvaux | 4 | **20** |
| Gaston Heuet | 7 |
| Maurice Norland | 9 |

Lähteet
-------

* Puolankielinen tulossivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ralph David Richardson** (s. 19. joulukuuta 1902, Cheltenham, Gloucestershire, Englanti – 10. lokakuuta 1983, Marylebone, Lontoo) oli brittiläinen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän oli Laurence Olivierin ja John Gielgudin ohella suurimpia 1900-luvun tähtinimiä Ison-Britannian näyttämöllä.

Richardson syntyi 1902, ja kasvoi roomalaiskatolisen opettajaäitinsä hoivissa. Hänen toivottiin ryhtyvän papiksi, mutta näyttämöura oli alusta alkaen Richardsonin haaveena ja hän pääsi toteuttamaan unelmaansa 1920-luvun puolivälissä. Hän saavutti suurta mainetta mm. West Endin teatterissa Shakespearen näytelmien hienovaraisena tulkitsijana, mutta teki hienoja roolisuorituksia myös mm. Somerset Maughamin ja J. B. Priestleyn näytelmissä. Toisen maailmansodan jälkeen yhdessä Olivierin kanssa hän toimi Lontoon Old Vic-teatterin apulaisohjaajana.

Teatteriuran lisäksi Richardson teki yli 50 vuoden mittaisen uran valkokankaalla, ja myöhemmin radiossa ja televisiossa. Hänen debyyttiroolinsa nähtiin *Kleopatran timantissa* (1933), jossa hänen vastanäyttelijöitään olivat Boris Karloff ja Cedric Hardwicke. Richardson nähtiin mm. noir-elokuvassa *Valheitten talo* (1948) ja Vivien Leighin rinnalla *Anna Kareninassa* (1948). Roolistaan *Perijätär*-elokuvasta 1949 hän sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Myöhäisuran tunnetuimpiin elokuviin lukeutuivat mm. *Rikhard III* (1955), *Pitkän päivän matka yöhön* (1962) ja *Tohtori Zivago* (1965). *Greystoke: Legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta* (1984) jäi hänen viimeiseksi elokuvaesiintymiseksi, ja hän oli elokuvasta postuumisti Oscar-ehdokkaana.

Ralph Richardson lyötiin ritariksi 1947. Hän oli kahdesti naimisissa, ja toisesta avioliitostaan hänellä oli yksi lapsi. Hän menehtyi 80-vuotiaana Lontoossa 1983, ja hänet on haudattu Highgaten hautausmaalle.

Lähteet
-------

* Schneider, Steven Jay : 501 elokuvatähteä, joiden elokuvat jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään, 2009

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**RN Caracciolo** (ital. *Regia Nave Caracciolo*) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu puurunkoinen täystakiloitu korvetti.

Valmistus
---------

Giuseppe Michelin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta. Aluksen köli laskettiin lokakuussa 1865 nimellä *Brilliante* ja se nimettiin tammikuussa 1869 uudelleen *Caraccioloksi*. Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1869 ja se liitettiin laivastoon 20. heinäkuuta 1870.

Palvelus
--------

Vuosina 1875-1880 alus oli torpedoerikoismiesten koululaivana, jolloin sille oli asennettu yksi 15 tuuman torpedoputki. Torpedoputki poistettiin vuonna 1880. Aluksen höyrykone poistettiin 1893-1894, minkä jälkeen se jatkoi palvelustaan purjealuksena. Sen takilointi ja aseistus oli kuitenkin muutettu kahdeksi 75 millimetrin ja neljäksi 57 millimetrin tykiksi. Alus romutettiin 10. maaliskuuta 1907.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Gardiner, s. 344

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Caracciolo (1869)** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**EI** | **Regia Marinan risteilijät** | Seuraaja:***Vettor Pisani*** |
BSAC Nitrox sukellustaulukoita
**Sukellustaulukot** ovat lääketieteellisin keinoin laadittuja sukellusohjeita. Niihin on merkitty valmiiksi etukäteen lasketut suurimmat sukellusajat syvyyksissä 0–51 metriin sekä vaadittavat turvapysähdykset. 

Kun ihminen tai yleensä lämminverinen olento hengittää ilmaa paineessa, ilman sisältämä happi palaa hiilidioksidiksi ja typpi imeytyy vereen. Määrätyn rajan jälkeen typpeä imeytyy liikaa: jos silloin paine alenee eli sukeltaja nousee liian nopeasti pintaan, vereen imeytynyt typpi alkaa kuohua muodostaen kuplia, jotka voivat tukkia hiussuonia ja hermosolmukkeita aiheuttaen mm. sisäisiä verenvuotoja sekä halvauskohtauksia. 

Tätä tilaa kutsutaan sukeltajantaudiksi. 

Sukeltajantaudin voi estää oikealla menettelytavalla; sukellus suunnitellaan huolellisesti: kun tiedetään suurin haluttu syvyys, se etsitään sukellustaulukosta ja samalla nähdään mikä on suurin sallittu alttiinaoloaika eli aika suurimmassa syvyydessä ennen nousuun lähtöä. Juuri pinnasta lähdettäessä asetetaan sukeltajankellon aikarenkaan merkki - oman tottumuksen mukaan - osoittamaan joko lähtö- tai paluuaikaa. Kun alttiinaoloaika lähestyy täyttymistään, aloitetaan nousu vauhdilla enintään 10 metriä/minuutti. Lisäksi jos sukellus on ollut yli 10 metrin syvyyteen tehdään 3 metrin syvyydessä viiden minuutin turvapysähdys. Syvemmillä sukelluksilla on omat tarkkaan lasketut turvapysähdyksensä. 

Kohtuullisen hyvä nyrkkisääntö on **"Ei yli 50"** -sääntö: sen mukaan sukellusaika ja syvyys eivät saa ylittää lukua 50 eli 10 metriä - 40 minuuttia, 15 metriä - 35 minuuttia, j.n.e. Tämä laskutapa matalissa syvyyksissä jopa alittaa sukellustaulukkojen ajat ja on siis kohtuullisen turvallinen. 

Sukellustaulukoina käytettiin aiemmin Yhdysvaltain laivaston kehittämiä US Navy -taulukoita, mutta ne aiheuttivat välillisesti liikaa ongelmia, koska ne oli kehitetty käyttäen koehenkilöinä huippukuntoisia miehiä. Siksi taulukot uusittiin noin vuonna 1985, ja niitä on tarkastettu pari kertaa sen jälkeen.

Sukellustietokoneen suosion kasvaessa taulukot ovat tahtoneet jäädä taka-alalle, joskin on havaittu että sukeltajantaudit ovat lisääntyneet samassa suhteessa.*lähde?*

Lähteet
-------

* Pekka Mattila & Timo Vikman:: *Sukellus*. Suomen urheilusukeltajain liitto, 1989. ISBN 952-90-0482-6.
* Henrik Renvall: *Sukella turvallisesti : sukelluksen fysiikkaa ja lääketiedettä*. Tammi, 1975. ISBN 951-30-3072-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Nousutaulukot 2000 (Arkistoitu – Internet Archive) pdf
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Nimzo-intialainen puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Nimzo-intialainen puolustus** on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:

`1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rc3 Lb4`
on solideimpia puolustuksia valkoisen d4-avauksiin. Mustan viimeinen siirto estää valkoisen keskustan valtaukseen tähtäävän siirron e4, lisäksi musta uhkaa tuplata valkoisen sotilaat lyömällä c3:een. Tämä Aron Nimzowitschin kehittämä puolustus kuvaa hyvin modernin shakin periaatteita. Musta on valmis luopumaan lähettiparista saadakseen valkoiselle rikkonaisemman sotilasaseman. Nimzointialainen on hyvin tehokas avaus mustalle, joskus valkoinen siirtää 3.Rf3 estääkseen tavalliset Nimzot.

Valkean suosituimmat jatkot ovat 4.e3, Dc2 ja Rf3. Myös 4.f3, a3, Lg5, Db3 ja Ld2 saavat suosiota.

Muunnelmia
----------

**Rubinsteinin muunnelma**

`1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rc3 Lb4 4.e3`
**Klassinen muunnelma**

`1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rc3 Lb4 4.Dc2`
**4.f3 -muunnelma**

`1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rc3 Lb4 4.f3`
**Sämischin muunnelma**

`1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rc3 Lb4 4.a3`
**Spielmannin muunnelma**

`1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rc3 Lb4 4.Db3`

Lähteet
-------

1. ↑  Peli:
2. ↑  COE
Fushimi Inari-taishan *sandō* Kiotossa.
**Sandō** (jap. 参道, "kulkutie") tarkoittaa japanilaisessa arkkitehtuurissa joko šintolaiselle pyhäkölle tai buddhalaiselle temppelille johtavaa tietä. Sen alkupisteessä on yleensä pyhäkön tapauksessa šintolainen *torii* ja temppelin tapauksessa buddhalainen *sanmon*, portti, joka toimii merkkinä siirtymisestä pyhäkön tai temppelin alueelle. Tien varrella voi olla myös esimerkiksi kivilyhtyjä tai muita koristeita.

Sandō-tietä voidaan kutsua nimellä *omote-sandō* (jap. 表参道, "etu-sandō"), jos se toimii pääsisäänkäyntinä, tai nimellä *ura-sandō* (jap. 裏参道, "taka-sandō"), jos sisäänkäynti on toissijainen. Tokion kuuluisa Omotesandōn alue on esimerkiksi saanut nimensä läheiseltä Meiji-jingūn pyhäkölle johtavalta tieltä. Alueella oli aiemmin myös *ura-sandō*.

Galleria
--------

* Buddhalainen sandōBuddhalainen *sandō*
* Sandō Osakassa*Sandō* Osakassa
* Sandō portaikkoineen*Sandō* portaikkoineen
* Kōzan-jin sandō KiotossaKōzan-jin *sandō* Kiotossa

Lähteet
-------

1. ↑  Iwanami Kōjien (広辞苑) Japanese dictionary, 6th Edition (2008), DVD-versio.
2. ↑  「表参道」があるなら「裏参道」もあるのでは… (Omotesandō ga aru nara Urasandō mo aru no de wa...) Ameba News.  Arkistoitu 19.7.2009. Viitattu 8.5.2010.
Karolina Gočeva
**Karolina Gočeva** (mak. Каролина Гочева, s. 28. huhtikuuta 1980 Bitola, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen laulaja.

Gočevan laulajanura alkoi 11 vuoden ikäisenä Makfest-musiikkifestivaalin myötä. Sen jälkeen hän osallistui jo teini-ikäisenä useille festivaaleille ja sai 14-vuotiaana parhaan naisartistin palkinnon. Kesällä 2000 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa *Jas imam pesna* (’minulla on laulu’), joka nousi Pohjois-Makedoniassa kolmen eniten myydyn albumin joukkoon.

Vuonna 2002 Gočeva pääsi edustamaan Pohjois-Makedoniaa Eurovision laulukilpailuun Tallinnaan kappaleella "Od nas zaviši". Hän sijoittui sijalle 19. Toisen kerran hän edusti maataan Euroviisuissa vuonna 2007 Helsingissä kappaleellaan "Mojot svet". Kilpailun 14. sija irtosi lopulta 73 pisteellä.

Albumit
-------

* *Jas Imam Pesna* (2000)
* *Zošto Sonot Ima Kraj* (2001)
* *Znaeš Kolku Vredam* (2003)
* *Vo Zaborav* (2005)
* *Makedonsko Devojče* (2008)
* *Kapka Pod Neboto* (2010)
* *Najubavi Pesni* (2012)
* *Makedonsko Devojče 2* (2014)

Lähteet
-------

1. 1 2  About Karolina – Official Website. Viitattu 5.9.2017.
2. ↑  Tallinn 2002 European Broadcasting Union.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 5.9.2017.
3. ↑  Helsinki 2007 European Broadcasting Union.  Arkistoitu 12.5.2018. Viitattu 5.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karolina Gočeva** Wikimedia Commonsissa

* Karolina Gočevan kotisivut (makedoniaksi) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Terva-Toppilan koulu** oli Oulun kaupungin ylläpitämä 1.–9. luokkien yhtenäiskoulu, joka yhdistettiin Merikosken kouluun vuonna 2017.

Koulun perustaminen
-------------------

Sotien jälkeen Oulussa toimi vain neljä valtion omistamaa oppikoulua. 1940-luvun lopulla oppikouluun pyrki 3 800 oppilasta, joista alle puolet pääsi opiskelemaan. Oulun ensimmäinen yksityinen keskikoulu aloitti Tuirassa vuonna 1947, sitten seurasivat Karjasillan oppikoulu 1955, Laanilan oppikoulu 1957 sekä Lassinkallion kaupallisteknillinen yhteiskoulu 1962. Toppilan keskikoulu perustettiin vuonna 1963. Aloite koulun saamiseksi alueelle tuli Toppilan Pienkiinteistö -yhdistykseltä. Toppilan Keskikoulun kannatusyhdistyksen perustamiskokous kutsuttiin koolle lokakuun 14. päivänä 1962 päivätyllä kirjeellä. Kannatusyhdistyksen perustamiskokoukseen tuli 37 henkilöä. Yhdistyksen puheenjohtajana toimi Yrjö Kemppainen ja sihteerinä Eero Määttä. Kannatusjäsenen vuosimaksu oli 5 markkaa. Lupa koulun perustamiseen saatiin valtioneuvostolta 25. huhtikuuta 1963. Koulu aloitti 2. syyskuuta 1963 toimintansa Toppila Oy:n 1938 henkilökunnalleen rakennuttamassa Toppilan Seuratalossa. Koulun aloitti 80 oppilasta, jotka jaettiin kahteen luokkaan. Koulun ensimmäisenä rehtorina toimi Matti Juurus,

Toppilan yhteiskoulusta ja lukiosta Terva-Toppilan kouluksi
-----------------------------------------------------------

Toppilan keskikoulu jatkoi vuoteen 1966 saakka, jolloin siitä tuli Toppilan yhteiskoulu. Samana vuonna valmistui nykyinen koulurakennus, joskin luokkahuoneet saatiin viimeisteltyä vasta kolmen vuoden kuluttua eli 1969. Vuonna 1968 viisivuotisesta koulusta saivat päästötodistuksen ensimmäiset 36 oppilasta. Toppilan yhteiskouluun liitettiin samana vuonna lukio, josta taas ensimmäiset 32 ylioppilasta valmistuivat vuonna 1971. Vuonna 1974 Toppilan yhteiskoulu jakautui Toppilan yläasteeksi ja lukioksi. Vuodesta 1985 aina vuoteen 2002 koulutiloja remontoitiin eri tavoin. Syyslukukaudella 2005 Toppilan lukio sulautui osaksi Kuusiluodon lukiota (nykyisin Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio). Lukion viimeinen rehtori oli Veikko Ervasti. Syyslukukauden 2006 alussa puolestaan Toppilan koulu ja sen vieressä sijainnut Merituulen koulu, alun perin Koskelan kansakoulu, lakkautettiin, ja niiden tilalle perustettiin yhtenäinen peruskoulun Terva-Toppilan koulu. Koskelan kansakoulu oli aloittanut toimintansa jo 24. syyskuuta 1906.

Lähteet
-------

* Ervasti, V. Honkarinta, K. Virkkula, S. 2003 (toimittajat). Toppilan koulu - 40 vuotta 1963-2003. Julkaisija: Toppilan yläaste ja lukio. Painopaikka: Painotupa, Oulu. 128 s.

Aiheesta muualla
----------------

* Koulun kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen yksityisten koulujen digitaalinen matrikkeli (Arkistoitu – Internet Archive)
Louis Bailly vuonna 1918.
**Louis Bailly** (13. kesäkuuta 1882 Valenciennes, Ranska – 21. marraskuuta 1974 Cowansville, Quebec, Kanada) oli ranskalaissyntyinen, Kanadan kansalaisuuden vuonna 1950 saanut alttoviulisti ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli viulun- ja alttoviulunsoittoa Pariisin konservatoriossa ja sai kyseisen opinahjon ensipalkinnon vuonna 1899. Bailly toimi jäsenenä useissa orkestereissa ja kvarteteissa. Solistina hän muun muassa kantaesitti vuonna 1920 Ernest Blochin sarjan alttoviululle ja orkesterille New Yorkissa. Vuonna 1919 hän oli kantaesittänyt saman teoksen sovituksen pianisti Harold Bauerin kanssa Pittsfieldissä, Massachusettsissa.

Bailly opetti muun muassa vuosina 1925–1941 Curtis Institutessa, Philadelphiassa, jossa hän lopulta pääsi johtamaan kamarimusiikkiosastoa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Stanley Solomon. Hän sai musiikin kunniatohtorin arvon Curtisista vuonna 1930. Hän oli Kunnialegioonan ritari.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Canadian Encyclopedia: Louis Bailly


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Louis Couperin, tuntemattoman taiteilijan maalaus.
**Louis Couperin** (noin 1626 Chaumes, Brie, Ranska – 1661 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä ja cembalisti. Couperin on jäänyt kuuluisamman veljenpoikansa François Couperinin varjoon osaksi siitä syystä, että suurin osa hänen tuotannostaan on kadonnut. Hänet tunnetaan erityisesti preludi-muodon uudistajana.

Couperinin 25 ensimmäisestä ikävuodesta tiedetään varsin vähän. Hän syntyi Chaumesin kaupungissa Brien alueella Koillis-Ranskassa. Hänen nuoruudestaan kerrotaan tarinaa, että hän oli kävellyt veljiensä kanssa 15 kilometrin matkan kotoaan Monsieur Chambonniéresin chateauhon ja esittänyt omia sävellyksiään. Vanha cembalisti Chambonniéres oli nuorukaisen soitosta niin vaikuttunut, että hän ylipuhui Louisin isän päästämään poikansa hänen kanssaan Pariisiin kuninkaan hoviin, missä nuori Louis saisi suurta huomiota osakseen. Näin Louis Couperin sai ammattimuusikon paikan Ranskan hovista.

Louis Couperinin säilynyt tuotanto, 250 teosta, koostuu pääasiassa cembalomusiikista, vaikka joitakin teoksia tunnetaan muun muassa uruille ja viulistiryhmälle. Louis Couperin korvasi aikaisemmin soittajan improvisoiman preludin cembalosarjojensa alusta nuotitetuilla, läpisävelletyillä *prélude non mesuréilla* ('vapaamittainen preludi'). Niiden muoto oli hyvin vapaa ja tahtiviivat puuttuivat niistä kokonaan, mikä antoi esittäjälle edelleen laajan tulkintavapauden. 

Chaconne d-mollissa, äänittänyt Richard SiegelÄänitiedostojen kuunteluohjeet

Lähteet
-------

1. ↑  Päivi Rusko, Vapauttaja poljentoa: Ranskalainen barokkimusiikkipianonsoiton opetuksessa s. 10 (opinnäyte, Metropolia)

Aiheesta muualla
----------------

* Louis Couperin International Music Score Library Project (englanniksi)
* Louis Couperinin urkuteoksia:
	+ Fantaisie composée à Paris au mois de Décembre 1656 (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ Invitatoire de la feste Dieu (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ Fantaisie en la mineur sur la montre (Arkistoitu – Internet Archive)
	+ 2e fantaisie en la mineur sur les anches (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |