recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Scandinavian Weekend Radio** (lyhennettynä **SWR**) on vuonna 2000 perustettu Suomesta lähettävä kansainvälisesti kuuluva radioasema. Se aloitti lähetyksensä heinäkuussa 2000. Ohjelmisto koostuu musiikista, suorista juonnoista ja DX-kuunteluun liittyvistä ohjelmista.

SWR lähettää ohjelmiaan joka kuukauden ensimmäisenä lauantaina, ja sen lähetinpaikka on Virroilla. Asema toimii viestintäviraston myöntämillä vuorokauden teknisillä luvilla 14 vuorokautta vuodessa.

Lähetykset rahoitetaan PR-tuotteiden myynnillä ja jäsenmaksuilla. Mainonta on myös mahdollista lähetyksissä. Toiminnasta vastaa Vaihtoehtoisen radiotoiminnan tukiyhdistys ry. Juontajakunnassa on mukana joitakin entisiä piraattiradioaktiiveja, radioamatöörejä ja DX-kuuntelijoita.

Yhdistyksen tarkoituksena on edistää ja tukea taloudellisesti vaihtoehtoista radiotoimintaa Suomessa. Se tarjoaa vaihtoehtoisesta radiotoiminnasta kiinnostuneille järjestöille ja yksityisille ihmisille mahdollisuuden osallistua yksityiseen ja riippumattomaan radiotoimintaan.

Historia
--------

SWR:n toiminta alkoi 1. heinäkuuta 2000, kun se lähetti 24 tuntia 50 watin lähettimellä. Lähetysmasto oli tehty talkoovoimin. 2. kesäkuuta 2001 lähetykset laajenivat uusille taajuuksille. 30. lokakuuta 2004 lähetettiin ensimmäisen kerran keskiaalloilla.

Taajuudet
---------

* Ultralyhyet aallot (ULA): 94,9 MHz, 1 500 W
* Lyhyet aallot (SW): 5 980, 6 170, 11 690 ja 11 720 kHz, 2 500 W
* Keskipitkät aallot (MW): 1 602 kHz, 1 000 W

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Videoita toiminnasta YouTubessa
* Artikkeli HÄKÄposti-Onlinen sivulla
* SWR-Mediamonitorin kuukausittaiset ääniuutiset kotimaisesta sähköisestä mediasta

Suomalaiset radioasemat

|  |  |
| --- | --- |
| Yle: | 
* Yle Radio 1
* YleX
* Yle Radio Suomi
* Yle Puhe
* Yle Vega
* Yle X3M

 |
| Bauer Media Group: | 
* Basso
* Iskelmä
* Radio 957
* Radio City
* Radio Classic
* Radio Nova
* Radio Pooki
* SuomiRock
* SuomiRäp
* Auran Aallot
* Radio Pori
* Kasari
* Ysäri
* Top51
* KISS

 |
| Nelonen Media: | 
* Aito Iskelmä
* Easy Hits
* Groove FM
* Helmiradio
* HitMix
* Kantriradio
* Loop
* Radio Rock
* Radio Suomipop

 |
| NRJ Finland: | 
* NRJ
* Radio Nostalgia

 |
| Keskisuomalainen: | 
* Radio Keskisuomalainen
* Radio Voima
* Savon Aallot

 |
| Muut: | 
* Classic Hits
* FUN Tampere
* Järviradio
* Pispalan Radio
* Radio Dei
* Radio Helsinki
* Radio Inari
* Radio Kaakko
* Radio Moreeni
* Radio Ramona
* Radio Rex
* Radio Sandels
* Radio SUN
* Radio Vaasa
* Sea FM Radio
* Radio Kaleva
* Suviseuraradio
* Tampereen Kiakkoradio

 |
| Lakkautetut asemat: | 
* Aito Hitti
* Aito Kajaus
* Box
* Business FM
* I LUV 2K
* Metro Helsinki
* Me Naiset Radio
* Oi FM
* Päijänneradio
* Radio 88,2
* Radio 967
* Radio Aalto
* Radio Alex
* Radio KLF
* Radio Lakeus
* Radio Manta
* Radio Majakka
* Radio Melodia
* Radio Mikkeli
* Radio Rapu
* Radio Seinäjoki
* Radio Sputnik
* Rogmo FM
* RÄP
* Spin FM
* Spirit FM
* The Voice
* Zoom FM

 |
**Valdemar Evert Heinström** (27. syyskuuta 1912 Karjaa – 22. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Helsingin IFK:ta, Kronohagens IF:ää ja Idrottsklubben-32:ta. Hän oli pituudeltaan 172 cm ja häntä valmensi Äke Ekholm.

Heinström keskeytti 10 000 metrin juoksun Lontoon olympialaisissa 1948. Hän kilpaili samalla matkalla maaottelujuoksuissa vuosina 1940–1948 sijoittuen neljä kertaa toiseksi.

Heinström voitti 10 000 metrin Suomen-mestaruuden Turussa 1945 ajalla 31.33,2. Hän saavutti Kalevan kisoissa lisäksi hopeaa 5 000 metrillä 1943 sekä 10 000 metrillä 1940, 1943 ja 1947. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä 1943. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa 1943 ja hopeaa 1940 sekä joukkuekilpailussa hopeaa 1943.

Heinströmin ennätys 5 000 metrin juoksussa oli 14.34,8 (Helsinki 22. elokuuta 1947) ja 10 000 metrillä 30.11,0 (Helsinki 9. heinäkuuta 1948).

Lähteet
-------

1. ↑  Evert Heinström *olympedia.org*. Viitattu 16.8.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Evert Heinström Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Baitul Mukarram** (arab. بيت المكرّم‎‎, bengaliksi বায়তুল মোকাররম) on moskeija Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa. Se on maan kansallismoskeija ja valmistui vuonna 1968.

Dhaka kasvoi 1950-luvun lopulla nopeasti, ja kaupunkiin alettiin suunnitella suurta moskeijaa. Abdulhusein M. Thariani sai tehtäväkseen suunnitella rakennuksen, jonka rakennustyöt aloitettiin 27. tammikuuta 1960. Sitä rakennettiin useassa vaiheessa.

Perjantairukous Baitul Mukarramissa.
Moskeijan päärakennus on noin 30 metriä korkea. Se on valkoinen ja lähes kuution muotoinen. Päärakennuksesta puuttuu kupoli, mutta kummallakin sivulla on portiikki, jonka päällä on kupoli. Päärukousalueen ala on 2 464 neliömetriä. Tharianin alkuperäisen suunnitelman mukaan minareetti olisi rakennettu päärakennuksen eteläpuolelle. Uudet minareetit on kuitenkin rakennettu uudempien suunnitelmien mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Baitul Mukarram Mosque *Banglapedia*.  23.2.2015. Viitattu 21.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baitul Mukarram** Wikimedia Commonsissa
**YOR123** (oik. **Jan Quilitzsch**, s. 30. tammikuuta 1984 Weimar, Itä-Saksa) on saksalainen muusikko, mutta Saksan lisäksi hän on asunut myös Kiinassa ja Syyriassa ennen Suomeen muuttoaan vuonna 1999. Hänet tunnetaan mm. Rockin da Northin ja Royal Familyn perustajana. Hänellä oli myös oma levy-yhtiö nimeltä Kingsize. Nykyään hän toimii All of Us -yhtyeessä.

Yor tutustui vuonna 1996 graffitiin, joka oli ensimmäinen hip hop -elementti, josta hän kiinnostui. 2000-luvun vaihteessa hän tutustui myös tapahtumien järjestämiseen ja alkoi perustaa ulkomaalaisystäviensä kanssa useita tapahtumia Rockin da North -nimellä. Näiden tapahtumien yhteydessä esiintymis-mahdollisuutta haluttiin tarjota myös yleisölle ja kaikki halukkaat pääsivät osallistumaan open mic -iltoihin, joihin myös Yor osallistui. Tällä tavalla hän pääsi tapaamaan useita rap-artisteja ja luomaan uusia kontakteja esim. Ezkimoon ja Skandaaliin - ja pyytämään heitä mukaan Rockin da north -kollektiiviin. Yhdessä he alkoivat kerätä suomalaisia hip hop -tekijöitä yhteen.

Rockin da North -kollektiivi julkaisi yhteensä 7 singleä ja 4 albumia. Royal Family julkaisi yhteensä 2 singleä, yhden EP:n ja 2 albumia. YOR123 on ainoa henkilö, joka esiintyy jokaisella RDN- ja RF-julkaisulla.

YOR123 ja Skandaali julkaisivat 16. helmikuuta 2005 *Round the World* -albumin, jolla vieraili lukuisia ulkomaalaisia rap-artisteja. Ennen albumia julkaistiin 8. joulukuuta 2004 single "Keep Distance".

Lähteet
-------

* www.allofus.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Diskografia (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Bairiki** on Kiribatin Tarawan atolliin kuuluva saari ja asutuskeskus. Se sijaitsee atollin eteläosassa South Tarawan alueella, joka toimii Kiribatin pääkaupunkina. South Tarawan muodostavat saaret on liitetty toisiinsa pengertein. Bairikin kylän pinta-ala on 0,39 neliökilometriä ja siellä on 3 218 asukasta (vuonna 2015).

Bairikissa on satama ja siellä on toiminut Etelä-Tyynenmeren yliopisto. Betion saareen Bairikin liittää Dai Nippon Causeway -pengertie. Kylän väestö on kasvanut voimakkaasti rakennushankkeiden ja maan sisäisen muuttoliikkeen vuoksi, mikä on johtanut tilanahtauteen ja suunnittelemattomaan rakentamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kiribati: Gilbert Group Citypopulation.de. Viitattu 15.8.2017.
2. 1 2  6. South Tarawa Republic of Kiribati Island Report Series.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 15.8.2017.
3. ↑  Bairiki Encyclopædia Britannica. Viitattu 15.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **South Tarawa** Wikimedia Commonsissa
**Korisliigan herrasmiessopimus** on termi Korisliigassa kaudella 2007–2008 pelanneiden joukkueiden kesken sovitusta käytännöstä, jossa Korisliigan otteluiden kokoonpanossa joukkueiden ulkomaalaispelaajien määrä on rajoitettu maksimissaan neljään. Vuosina 2007–2015 määrä oli rajattu kolmeen.

Ulkomaalaispelaajien määrän nostamisesta neljään per joukkue päätettiin helmikuussa 2015 äänin 7–4. Päätöksen on kritisoitu näivettävän suomalaista pelaajatuotantoa, ja se suosinee joukkueita, joilla ei ole tarpeeksi tasokasta juniorituotantoa ja jotka ostavat pelaajansa muualta.

Herrasmiessopimus-käytäntöä on moitittu EU:n vapaan työvoiman liikkuvuuden periaatteen rajoittamisesta. Valtaosa sarjan ulkomaalaispelaajista tulee kuitenkin Yhdysvalloista, eikä ko. periaate koske heitä.

Herrasmiessopimuksissa suomalaisiksi rinnastetut ulkomaalaiset Korisliiga-pelaajat
----------------------------------------------------------------------------------

Rajoitus ei ole koskenut ulkomaalaispelaajia, jotka ovat pelanneet Suomen Koripalloliiton alaisissa juniorisarjoissa.

* Bosnia ja Hertsegovina Bojan Sarcevic (2006–
* Bosnia ja Hertsegovina Ognjen Kuzmic (2008–2010)
* Georgia Givi Bakradze (2013–2015)
* Georgia Archili Puluzašvili (2013–2014)
* Nigeria Henry Umoru (2009–2011, 2012–2013)
* Tanska Tobias Reinholt (2013–2015)
* Tanska Nicolai Hvidberg (2014–
* Viro Joonas Vaino (2009–2010, 2012–2013)
* Viro Artur Arhangelski (2014–

Lähteet
-------

1. ↑  Herrasmiessopimus päättää Korisliigan ulkomaalaisruletin  27.3.2007. Turun Sanomat. Viitattu 19.10.2013.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑
7. ↑  Korisliigan seurat päättivät vahvistuskäytännöstä  26.3.2007. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 19.10.2013.
**Vatialan koulu** on Vatialan kylässä, Kangasalla sijaitseva alakoulu. Koulussa opiskelee tällä hetkellä*milloin?* yhteensä noin 480 oppilasta. Opettajia on 32 ja koulunkäynninohjaajia 26, kaikkiaan aikuisia on yhteensä noin 73.

Historia
--------

Ensimmäinen Vatialan koulun nimellä toiminut koulu aloitti toimintansa Marttilan ja Toosin vuokratiloissa vuonna 1908.

Vuonna 1949 kuntakokouksessa päätettiin Vatialaan rakentaa uusi koulurakennus. Tontti löytyi **Aune ja Eero Tervaksen** mailta Lemettyyn johtavan tien varrelta. Rakennustyön teki Tähtinen & Sola Oy Tampereelta. Koulurakennuksen harjakaisia vietettiin helmikuussa 1953. Muutto uusiin tiloihin tapahtui 23. lokakuuta ja koulutyö aloitettiin kuuden opettajan voimin. Oppilaita oli tuolloin 130. Vihkiäisiä vietettiin helmikuussa 1954, jolloin koulunkäynti oli jo hyvässä vauhdissa.

1980-luvulla Vatialan koulun opettajien asuntola saneerattiin opetuskäyttöön ja opettajahuoneeksi. Koulun molemmissa päädyissä sijainneissa asuntoloissa oli asunut vuorollaan monia opettajia ja kunnan työntekijöitä ja heidän perheitään. Nykyään ne asuintilat on saneerattu esiopetuksen käyttöön.

Vatialan koulun laajennusosa, joka on pääosassa tarkoitettu EHA-oppilaille, valmistui vuonna 2006.

Vuonna 2013 koulu otti käyttöön parakit, sillä pääkouluun ei mahtunut enää enempää oppilaita. Oppilasmäärät kuitenkin kasvoivat edelleen ja vuonna 2014 koulun oli otettava käyttöönsä koulun pihalla sijainnut oravanpesän päiväkoti.

Vuoden 2017 lopulla koulunkäynti oli siirrettävä kokonaan parakkeihin koulun vakavien sisäilmaongelmien ja käyttökiellon takia. Uusi koulurakennus valmistui toukokuussa vuonna 2020, ja otettiin käyttöön elokuussa vuonna 2020.

11-vuotinen opetus
------------------

Vatialan koulussa annetaan yleisopetuksen lisäksi myös 11-vuotista opetusta.  Koulussa toimii yksi toiminta-alueittain annettavan opetuksen T-11 luokka sekä kolme lievemmin kehitysvammaisille lapsille tarkoitettua E-11 luokkaa, joista vanhimmat eli  E-11 (7-9) luokka opiskelevat Pitkäjärven koulun tiloissa.

Sijainti
--------

Koulu sijaitsee aivan Tampereen rajan tuntumassa. Koulun pihasta on suora yhteys Pirkanmaan latu- ja retkeilyverkkoon sekä Tampereen joukkoliikenteeseen.  Etäisyys Kangasalan keskustaan on n. 8 km ja Tampereen rautatieasemalle 13 km.

Aiheesta muualla
----------------

* Vatialan koulu / Luokat 0-9; Kangasala.fi
**Vatialan pysäkki** (lyh. Vat, ratakm 195+850) oli Tampereen Vehmaisissa sijainnut rautatieliikennepaikka. Vatiala perustettiin alkujaan seisakkeeksi Messukylän pitäjään, mutta se ylennettiin pysäkiksi, kun pysäkkirakennus valmistui 1950-luvun alussa. Kaksoisraiteen valmistuttua pysäkki alennettiin laiturivaihteeksi ja lopulta miehityksen päätyttyä (linja)vaihteeksi, jona Vatiala palveli vuoteen 1994 asti.

Henkilöliikenteen käytössä liikennepaikka oli eräs Tampereen vilkkaimmista, mutta hiljeni autoistumiskehityksen ja parantuneiden linja-autoyhteyksien myötä. Nopeudeltaan ja taksaltaan junaliikenne oli loppuun asti ylivoimainen, mutta vuorotarjonta heikkeni jatkuvasti. Loppuvaiheessa liikennepaikalla pysähtyi enää kolme päivittäistä vuoroa, mikä ei ollut realistinen vaihtoehto tiheään kulkeviin linja-autoihin verrattuna, eikä junilla ollut enää juuri käyttäjiä. Henkilöliikenteen pysähdykset lakkautettiinkin 29.5.1988. Tavaraliikenne liikennepaikalla oli vähäistä, lähinnä postia ja kappaletavaraa.

Pysäkkirakennuksessa toimi myös posti (VATIALA, myöhemmin 33750 TAMPERE 75) 1960-luvun loppuun saakka, jolloin Itä-Vehmaisten posti sai uudet, lyhytaikaiseksi jääneet tilat Puskurinkadun ja Nevakadun kulmasta.

Vatialan liikennepaikalta lähti pistoraide Valtionrautateiden sorakuopalle Kangasalan Vatialaan, josta liikennepaikka sai nimensä. Pistoraiteen purkamisen jälkeen 1994 pistoraiteen ratapenkka muutettiin kevyen liikenteen väyläksi. Sorakuopan ratapihan päälle on rakennettu Nattarin uusi liikekeskus (muun muassa Sale, Viialan leipomo) ja Pitkäjärven koulu. Osa sorakuopan raiteista on vielä maastossa löydettävissä, mutta on kasvillisuuden peitossa.

Liikennepaikan lakkauttamisen jälkeen TKL:n linjalle 5 rakennettiin 1990-luvun puolivälissä uusi päätepysäkki entisen pistoraiteen ja puretun pysäkkirakennuksen väliin. Päätepysäkki oli käytössä elokuuhun 2006 asti, jolloin linja lakkautettiin.

Vatialan pysäkin mukaan on nimetty pysäkiltä etelään lähtevä Pysäkkikatu, tästä puolisen kilometriä radasta etelään haarautuva Pysäkkikuja ja näiden kulmauksessa oleva Pysäkkipuisto (epävirallisesti myös *Veturipuisto* tai *Antinpuisto*).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia Vaunut.org -sivustolla
Tom Harrell vuonna 2011.
Tom Harrell (2017)
**Tom Harrell** (s. 16. kesäkuuta 1946 Urbana, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti.

Elämä
-----

Harrellin ollessa viisivuotias hänen perheensä muutti San Franciscon lahden ympäristöön. Hän aloitti trumpetin soittamisen kahdeksanvuotiaana ja soitteli paikallisten ammattiyhtyeiden kanssa 13-vuotiaana. Osallistuttuaan parikymppisenä jazz-työpajaan Harrell lähti kiertueelle Stan Kentonin ja Woody Hermanin yhtyeiden kanssa. Samoihin aikoihin hänellä diagnosoitiin skitsofrenia.

1970-luvulla Harrell muutti New Yorkiin, jossa hän esiintyi Village Vanguard -big bandissä Mel Lewisin kanssa, sittemmin Chuck Israelsin National Jazz Ensemblessa, Aztecassa, Arnie Lawrencen Treasure Islandissa ja rock/funk-yhtye Cold Bloodissa. Hän soitti myös yhdessä Cecil Paynen, Bill Evansin ja Lee Konitzin kanssa.

1980-luvulla Harrell liittyi viidenneksi jäseneksi Phil Woodsin kvartettiin, josta tuli kvintetti.

1990-luvun lopussa Harrell kokosi oktetin, johon kuuluivat trumpetisti Wayne Andre, tenori-saksofonistit Don Braden ja Greg Tardy, baritoni Gary Smulyan, pianisti Xavier Davis, basisti Ugonna Okegwo ja rumpali Billy Hart.

Harrellin vuonna 1999 julkaisema *Time’s Mirror* oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi. Vuonna 2000 Entertainment Weekly nimesi CD:llä julkaistun *The Art of Rhythm* -levyn vuoden parhaaksi jazz-albumiksi. Samana vuonna Harrell teki Euroopan-kiertueen.

### Soittotyyli

Harrell soittaa iskevää ja täsmällistä bebop-jazzia.

Diskografia
-----------

* Aurora/Total (Adamo 1976)
* Play Of Light (Blackhawk 1984)
* Moon Alley (Criss Cross 1985)
* Open Air (Contemporary 1987)
* Stories (Contemporary 1988)
* Sail Away (Contemporary 1989)
* Form (Contemporary 1990)
* Visions (Contemporary 1991)
* Passages (Chesky 1992)
* Upswing (Chesky 1993)
* Bottom Line (Mons 1995)
* Labyrinth (RCA Victor 1996)
* Look to the Sky (Steeplechase 1996)
* The Art Of Rhythm (RCA Victor 1997)
* Trumpet Legacy w/ Lew Soloff, Nicholas Payton, Eddie Henderson (Milestone 1999)
* Time's Mirror (RCA Victor 1999)
* Paradise (Bluebird 2001)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Tom Harrell Biography at JazzTrumpetSolos.com *www.jazztrumpetsolos.com*. Viitattu 24.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kateřina Pauláthová** (s. 23. heinäkuuta 1993 Havířov) on tšekkiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa 
Ski club Paulát Havířov -seuraa.

Hän on osallistunut neljiin alppihiihdon MM-kilpailuihin: Garmisch-Partenkirchenissä 2011 hän oli suurpujottelussa 37:s, Schladmingissa 2013 hän keskeytti sekä pujottelussa että suurpujottelussa, Vailissa / Beaver Creekissä 2015 hän oli supersuurpujottelussa 32:s ja Sankt Moritzissa 2017 suurpujottelussa 29:s, syöksylaskussa 35:s ja supersuurpujottelussa 36:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Pauláthová sijoittui supersuurpujottelussa 25:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Pauláthová kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Špindlerův Mlýnin suurpujottelussa maaliskuussa 2011 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on ollut 20:s Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kateřina Pauláthová Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kateřina Pauláthován kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Raketti Andøyan rakettikoealueella.
**Andøyan rakettikoealue** on Pohjois-Norjassa Andøyan saarella sijaitseva luotainrakettien laukaisukeskus.

Alue perustettiin vuonna 1962 ja siitä lähtien sieltä on laukaistu 1 200 luotainrakettia. Nykyisin sen omistaa 90-prosenttisesti Norjan avaruuskeskus eli Norwegian Space Centre, joka toimii Norjan kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa. Kymmenen prosenttia osakkeista kuuluu Kongsberg Defence & Aerospace -yhtiölle.

Kun kylmä sota päättyi, aseman rakettilaukaisujen määrä väheni huomattavasti ja venäläiset arvelivat, että kylmän sodan aikana laukaisuja tehtiin testaamaan Neuvostoliiton ohjusten seuraamisjärjestelmien tehokkuutta.

Vuonna 1997 perustettiin toinen laukaisupaikka Ny-Ålesundiin Huippuvuorille. Andøyan keskukseen kuuluu myös ALOMAR-observatorio (*Arctic Lidar Observatory for Middle Atmosphere Research*), joka perustettiin vuonna 1994. Se tutkii ilmakehää. Andøyan rakettikoealue on osallistunut Norjan ensimmäisen satelliittihankkeen kehitystyöhön.

Aiheesta muualla
----------------

* Andøya Rocket Range website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Astronautix - Andoya
* nCube website
Thomas Lawrencen muotokuva Francis Burdettista vuodelta 1793.
**Francis Burdett** (25. tammikuuta 1770 – 23. tammikuuta 1844) oli brittiläinen baronetti ja 1800-luvun alkupuolen radikaalipoliitikko. Hän työskenteli vuosikymmeniä vapaan sanan, katolisten emansipaation ja poliittisten uudistusten nimeen päätyen jopa vankeuteen tämän vuoksi.

Burdett oli baronetti sir Robert Burdettin kolmas poika. Hän opiskeli Westminster Schoolissa ja tämän jälkeen Oxfordin yliopistossa, kunnes lähti muutaman vuoden opintomatkalle Ranskaan ja Sveitsiin. Hän oli Pariisissa Ranskan vallankumouksen alkuvaiheen aikana ja vieraili muutamassa kaupungin poliittisista klubeista. Hän palasi Englantiin vuonna 1793 ja avioitui Sophia Couttsin kanssa.

Burdettin poliittinen ura alkoi vuonna 1796, kun hän pääsi alahuoneen jäseneksi Boroughbridgen lahonneen kauppalan edustajana. Hän alkoi pian puhua Ranskaa vastaan käydystä sodasta savuverhona, jolla käännettiin huomio pois Britanniassa itsessään vallitsevista poliittisista epäkohdista ja kansalaisoikeuksien puutteista. Hän myös vastusti John Horne Tooken pääsyn estämistä parlamenttiin – Horne Tookesta ja Burdettista tulikin ennen pitkää hyvät ystävät.

Vuonna 1807 Burdett valittiin useiden myös hänen rahavarojaan kuluttaneiden poliittisten vastoinkäymisten jälkeen Westminsterin edustajaksi alahuoneeseen. Hän säilytti paikkansa yli 30 vuoden ajan.

Peterloon verilöylyn jälkeen vuonna 1820 Burdettin kommentit viranomaisten toimista tapauksessa todettiin liian hyökkääviksi. Hän sai tuhannen punnan sakot ja kolmen kuukauden vankeustuomion.

Vuoden 1825 jälkeen Burdettista tuli katolisten emansipaation julkinen puolestapuhuja, mikä toteutuikin vuonna 1829. Hänellä oli myös pieni vaikutus vuoden 1832 Reform Actin muodostumisessa, mutta hän alkoi tässä vaiheessa jo olla kyllästynyt aiemmin kannattamaansa radikalismiin. Osasyy tähän oli hänen inhonsa Daniel O’Connellia ja tämän periaatteita kohtaan. Hänet valittiin vielä vuoden 1837 vaaleissa parlamenttiin North Wiltshiren edustajaksi, missä tehtävässä pysyi kuolemaansa 23. tammikuuta 1844 asti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lee, Sidney (toim.): *Dictionary of National Biography, Volume 7*, s. 296–299. Smith, Elder & Co, 1886.
2. 1 2 3  Newman, Gerald; Brown, Leslie Ellen (toim.): *Britain in the Hanoverian Age, 1714-1837: An Encyclopedia*, s. 80. Routledge, 1997. ISBN 978-0815303961. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Francis Burdett** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Francis Graham-Smith** (s. 25. huhtikuuta 1923) on brittiläinen tähtitieteilijä, joka oli kolmastoista Astronomer Royal vuosina 1982–1990.

Elämäkerta
----------

Graham-Smith kävi koulua Rossall Schoolissa Englannin Lancasterissa.

Vuonna 1946 Graham-Smith liittyi Martin Rylen johtamaan radioastronomian tutkimus­ryhmään. Hän teki
Michelsonin interferometrillä havaintoja Cygnus A:sta 80 megahertsin taajuudella. Vuonna 1950 hän myös rakensi Cambridgeen pitkän Michelsonin interferometrin, joka toimi 3,7 metrin aallon­pituudella. Hän määritti interferometrillä myös elektronien tiheyden ionosfäärissä.

Vuonna 1964 Graham-Smith nimitettiin Manchesterin yliopiston radio­astronomian professoriksi ja vuonna 1981
kuninkaallisen tähtitieteellisen laboratorion (*Royal Astronomy Laboratory*) johtajaksi. Hän toimi myös Greenwichin kuninkaallisen observatorion johtajana vuosina 1975–1981.

Vuonna 1965 hän piti Royal Institutionin joulu­luennon aiheesta Maailman­kaikkeuden tutkiminen.

Kunnianosoituksia
-----------------

Graham-Smith valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1970. ja sai Royal Medalin vuonna 1987.

Hän oli Royal Astronomical Societyn puheenjohtaja vuosina 1975–1977 ja Astronomer Royal 1982–1990.

Lähteet
-------

1. ↑  The Official Website of the British Monarchy: Astonomer Royal *royal.gov.uk*. Viitattu 30.10.2013.
2. ↑  Smith, F. Graham Science World. Viitattu 30.10.2013.
3. ↑  Fellows Royal Society. Viitattu 30.10.2013.
4. ↑  Royal Medal Royal Society. Viitattu 30.10.2013.
5. ↑  List of Precidents and Dates of Office Royal Astronomical Society. Viitattu 30.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Online luettelo Pondin muistiinpanoista (osa Greenwichin kuninkaallisen observatorion arkistoa Cambridgen yliopiston kirjastossa)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Francis Graham-Smith 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Scopus

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Francis De Taddeo** (s. 19. joulukuuta 1957 Briey, Lorraine, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Hän on valmentanut FC Metzin organisaatiossa 1996–2006. Kauden 2006 päätteeksi hänestä tuli seuran päävalmentaja. De Taddeon johdolla FC Metz voitti Ranskan Ligue 2:den mestaruuden 2007 ja nousi Ligue 1:ee´n.

Ligue 1:den vauhti osoittautui liian kovaksi De Taddeon valmentajmalle FC Metzille ja hän sai potkut 23. joulukuuta 2007. Metz oli sarjajumbona voitettuaan vain yhden 19 pelatusta ottelusta.

Kesällä 2012 De Taddeo palasi valmennustehtäviin Nationaliin pudonneen Amiensin päävalmentajana.  De Taddeon johdolla seura sijoittui kaudella 2012/13 kahdeksanneksi, eikä näin onnistunut palaaman takaisin Ligue 2:een. Kehnosti alkanut kausi 2013/14 johti De Taddeon potkuihin syyskuussa 2013. 

Toukokuussa 2015 SM Caen palkkasi De Taddeon kolmivuotisella sopimuksella valmennuskeskukseensa.

Lähteet
-------

1. ↑  Francis DE TADDEO nouvel entraineur de l’Amiens SC
2. ↑  Francis de Taddéo n'est plus l'entraîneur de l'Amiens SC
3. ↑  Francis De Taddeo rejoint Caen



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Antoine Kombouaré** | **UNFP:n Vuoden valmentaja Ligue 2:ssä**2007 | Seuraaja:**Jean-Marc Nobilo** |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Joël Muller** | **FC Metzin päävalmentaja**2006–12/2007 | Seuraaja:**Yvon Pouliquen** |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ludovic Batelli** | **Amiens SC:n päävalmentaja**2012–9/2013 | Seuraaja:**Olivier Echouafni** |
Yleinen esimerkki Arndt–Eistert-reaktiosta
**Arndt–Eistert-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa happokloridi reagoi diatsometaanin kanssa muodostuva välituote hgydrolysoidaan karboksyylihapoksi. Reaktio on tyypiltään homologaatio eli hiiliketjun atomien lukumäärä kasvaa yhdellä. Reaktion raportoivat ensimmäisen kerran saksalaiset Fritz Arndt ja Bernd Eistert vuonna 1935 ja se on nimetty heidän mukaansa. Arndt–Eistert-reaktio soveltuu hyvin muun muassa aminohappojohdannaisten valmistamiseen.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Arndt–Eistert-reaktiota varten karboksyylihaposta muodostetaan happokloridi reaktiolla tionyylikloridin kanssa. Seuraavassa vaiheessa happokloridi reagoi nukleofiilina toimivan diatsometaanin kanssa nukleofiilisella substituutioreaktiolla. Näin muodostuu diatsoketoni. Arndt–Eistert-reaktion mekanismin seuraava vaihe on tyypiltään Wolff-toisiintuminen. Diatsoketonista muodostuu lämmitettäessä hopeaoksidin läsnä ollessa tai säteilytettäessä valolla katalyyttien kuten kolloidisten platinan tai kuparin läsnä ollessa ketokarbeeni. Tämä karbeeni toisiintuu keteenijohdannainen, joka reagoi veden kanssa hydrolysoituen karboksyylihapoksi.

Arndt–Eistert-reaktio soveltuu hyvin monenlaisille happoklorideille. Niissä ei kuteinkaan voi olla happamia funktionaalisia ryhmiä, koska ne reagoivat helposti diatsometaanin tai reaktiossa välivaiheena muodostuvan diatsoketonin kanssa. Mikäli reaktioseoksessa on veden sijasta alkoholeja, ammoniakkia tai amiineja muodostuu karboksyylihappojen sijaan estereitä tai amideja. Arndt–Eistert-reaktio voidaan suorittaa enentioselektiivisesti, minkä vuoksi se on hyvin käyttökelpoinen muun muassa lääke- ja luonnonainesynteeseissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-3. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2 3  Klaus Forstinger, Hans Joachim Metz & Peter Koch: *Diazo Compounds and Diazo Reactions, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2015. Viitattu 29.6.2017
3. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 90. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
4. 1 2 3  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1353–1355. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
5. 1 2 3  Jie Jack Li: *Name Reactions for Homologation*, s. 336. John Wiley & Sons, 2009. ISBN 978-0-470-48701-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.11.2016). (englanniksi)
6. 1 2 3  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 18–19. Elsevier, 2005. ISBN 978-0124297852. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.6.2017). (englanniksi)
7. ↑  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 1021. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
Sankt Göranin sairaala
**Sankt Göranin sairaala** (ruots. *Sankt Görans sjukhus*) on Tukholman Kungsholmenilla sijaitseva sairaala, jossa hoidetaan akuutteja terveysongelmia.

Sankt Göranin sairaalassa hoidetaan aikuisia potilaita. Sairaala ottaa vastaan lähetteitä Akallan, Bromman, Ekerö-Mälaröarnan, Husbyn, Hässelby-Vällingbyn, Kistan, Kungsholmenin, Norrmalmin, Rinkebyn, Spånga-Tenstan, Vasastadenin ja Östermalmin alueilta. Sairaalassa hoidetaan kuitenkin potilaita asuinpaikasta riippumatta. Sairaalassa on lukuisia klinikoita, kuten sydänklinikka, kipuklinikka sekä neurologian, ortopedian ja kirurgian klinikat.

Vuonna 1994 Sankt Göranin sairaalasta tuli ensimmäinen yksityisomistuksessa oleva akuuttisairaala Ruotsissa. Siitä tehtiin osakeyhtiö nimellä S:t Görans Sjukhus AB. Aiemmin sairaalan oli omistanut *landstinget* (maakäräjät), joka yksityistämisen myötä muuttui kaikkien osakkeiden omistajaksi. Marraskuussa 1999 maakäräjät myi osakkeensa. Sankt Göranin sairaalasta tuli vuodesta 2000 alkaen osa Capio AB:ta, josta marraskuussa 2018 puolestaan tuli osa Ramsay Générale de Santéa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Om oss Capio S:t Görans sjukhus, viitattu 20.1.2023
2. ↑  Mika Vehkasaari, Lääkäriliiton rahoitusmallin kanssa yhteisiä piirteitä Ruotsissa kehitetään terveyspalveluita yhtiöittämällä sairaaloita Lääkärilehti 1.12.1999, viitattu 20.1.2023
**YPR-765** on hollantilainen yhdysvaltalaisen M113A1-kuljetuspanssarivaunun pohjalta kehitetty ajoneuvo*selvennä*.

FMC Corporation kehitti XM765-vaunun oman M113-vaununsa pohjalta Yhdysvaltain MICV-65-ohjelman (Mechanized Infantry Combat Vehicle, 1965) tarjouskilpailuun. Yhdysvaltain asevoimat ei ollut kuitenkaan kiinnostunut vaunusta ja valitsi käyttöönsä M2 Bradleyn.
FMC jatkoi kehitystä yksityisenä projektina nimillä Product Improved M113A1 ja AIFV (armored infantry fighting vehicle).

Alankomaat tilasi kaikkiaan 2 079 vaunua. Ensimmäiset 1264 FMC:ltä ja 815 valmistettavaksi kotimaassa. Toisessa sarjassa on mukana 119 ITOW-panssarintorjuntaohjuksella varustettua vaunua.
Filippiinit tilasi 45 vaunua AIFV-nimellä.
Vuonna 1979 Belgia tilasi 514 AIFV-vaunua ja 525 M113A2-vaunua lisenssillä valmistettavaksi korvaamaan M75 ja AMX VCI -vaunut. Ensimmäiset valmistuivat 1982 ja valmistus päättyi toukokuussa 1988. 
Turkki tilasi 1698 vaunua järjestämänsä kansainvälisen tarjouskilpailun jälkeen.
Vielä 2000 Turkin asevoimat tilasi 551 vaunua lisää.
Vuonna 1998 Arabiemiraatit tilasi 133 vaunua kolmena mallina, huoltojoukkojen, pioneerijoukkojen ja tulenjohtajien käyttöön.
Vuonna 2001 Malesia tilasi 233 vaunua 10 eri versiona.

Alakomaissa YPR-765 poistettiin käytöstä 2012 ja korvattiin ruotsalaisella CV9035-vaunulla, Fennek-tiedusteluvaunulla ja Boxer-vaunulla. Egyptin armeija osti 431 YPR-765-vaunua Hollannista.

Perusmallin YPR-765 pri (*pantser-rups-infanterie*) aseistettiin 25 mm Oerlikon KBA-B02 -kanuunalla FN MAG -konekiväärillä.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
**Y Bham Enuol** (s. 1913) oli Vietnamin keskiylängön vähemmistökansojen asemaa ajanut aktivisti ja aseellisen Front Unifié de Lutte des Races Opprimées eli FULRO-järjestön komentaja.

Elämäkerta
----------

Y Bham Enuol syntyi vuonna 1913 Buon Ale An kylässä nykyisessä Vietnamissa ja tuolloisessa Ranskan Indokiinassa. Hän opiskeli ranskalaisessa lähetyskoulussa ja sittemmin maatalouskoulussa Tuyên Quangissa. Opintojensa jälkeen hänestä tuli virkamies ranskalaisessa siirtomaahallinnossa.

Enuol liittyi nationalistiseen Bajaraka-liikkeeseen, joka oli perustettu ajamaan Vietnamin vähemmistökansoihin kuuluvien bahnarien, rhadéjen, jaraiden ja kohojen etuja. Liike vastusti etenkin Etelä-Vietnamin presidentti Ngô Đình Diệmin ajamaa maaudistusta, joka olisi vienyt vähemmistökansojen maita ja tuonout vietnamilaisia siirtolaisia Vietnamin keskiylängön vähemmistöalueille. Enuol pidätettiin toimintansa takia vuonna 1958 ja hänet vapautettiin vuonna 1964. Vapauduttuaan Enuol jatkoi toimintaansa vähemmistölkansojen puolesta ja Bajaraka-liike muodostui aseelliseksi ryhmittymäksi Front Unifié de Lutte des Races Opprimées eli FULRO.

Vuonna 1964 Ban Mê Thuộtin erikoisjoukkojen leirillä syttyi kapina, jonka aikana Enuol laati vähemmistökansojen maiden palauttamsita vaatineen manifestin. Uuden påidätyksen uhkaama Enuol siirtyi Vietnamin rajan yli Môndôl Kiriin Kambodžan puolelle, jossa hänestä tuli noin 5 000–6 000 sotilasta käsittäneen FULRO:n aseellisten joukkojen komentaja. Monet heistä olivat karanneet Etelä-Vietnamin hallituksen joukoista. FULRO:n edustajana Enuol kävi sittemmin neuvotteluja Etelä-Vietnamin, Kambodžan, sekä myös Pohjois-Vietnamin ja Vietkong kanssa.

Vietnamin keskiylängön vähemmistökansojen kyliä uhkasi vuonna 1968 tet-hyökkäys ja kiihtyvät taistelut. Enuol halusi siirtää joukonsa Vietnamin puolelle kylien turvaamiseksi. Hän neuvotteli asiasta Etelä-Vietnamin hallinnon kanssa ja syntyneen sopimuksen mukaisesti FULRO oli tarkoitus liittää alueellisiin joukkoihin. FULRO:n johdolle luvattiin edustuspaikkoja maan hallintoon. Enuol syrjäytettiin kuitenkin FULRO:n sisäisessä valtakamppailussa ja hän päätyi perheensä mukana maanpakoon Phnom Penhiin, jossa hän oli kotiarestissa vuodesta 1970 lähtien. Kambodžassa vaikutti kommunistiliike Punaiset khmerit, jonka joukot etenivät pääkaupunkiin huhtikuussa 1975. Enuol ja noin 150 hänen seuraajaansa pakenivat Ranskan lähetystöön, jonka evakuoinnit ranskalaiset aloittivat. Enuolin kohtalosta tämän jälkeen ei tiedetä. Viimeinen silminnäkijähavainto häestä oli, kun hän johti joukon kannattajiaan lähetystöltä antautumaan punakhmerien joukoille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Spencer C. Tucker: *The Encyclopedia of the Vietnam War*, s. 349-350. Toinen painos. ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-85109-960-3. (englanniksi)
**Sankovo ja Medvežje** (ven. Саньково и Медвежье, *Sankovo i Medvežje*) on Valko-Venäjän ympäröimä Venäjän eksklaavi. Sillä on pinta-alaa noin 4,5 neliökilometriä. Alue sijaitsee itään valkovenäläisestä Homelin kaupungista, viisi kilometriä länteen venäläisestä Dobrodjevkan kylästä ja pohjoiseen M10 moottoritieltä.

Historia
--------

Aikoinaan eräät Dobrodjevkan kylässä asuneet maanviljelijät päättivät lähteä Pohjois-Amerikkaan, Pennsylvaniaan hiilikaivoksiin töihin. Kolmen vuoden kuluttua, ennen ensimmäistä maailmansotaa he palasivat kotiin ja ostivat maata eräältä valkovenäläiseltä maanomistajalta. Viljelijät muuttivat Medvežje dubravan ja Sanina polyanan alueilla, rakensivat talonsa sinne ja asettuivat asumaan. He kalastivat pienestä Iput-joesta. Näin syntyivät Sankovon ja Medvežjen kylät, joissa molemmissa oli 10–15 maatilaa.

Saksalaiset polttivat toisen maailmansodan aikana kesällä 1943 sekä Medvežjen että Sankovon. Sodan jälkeen kylät rakennettiin uudelleen, jonka jälkeen soita alettiin kuivata suurempien satojen toivossa.

Vuonna 1986 tapahtuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden vuoksi alue saastui ja hylättiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sankova Medvezhe Jan S. Krogh's GeoSite. Viitattu 5.8.2008. (englanniksi)
2. 1 2  Vorobyov, Anatoli (käännös englanniksi: Smaardijk, Peter): NO ENTRY! alun perin: Russian weekly Rossija (Jan S. Krogh's GeoSite). Viitattu 5.8.2008. alun perin (venäjäksi) ((englanniksi))

Aiheesta muualla
----------------

* Jan S. Krogh's GeoSite (englanniksi)
**Kuusamon Uistin Oy** on suomalainen Kuusamossa toimiva kalastustarvikevalmistaja, joka on erikoistunut metallisiin uistimiin.

Historia
--------

Yrityksen perustajat Paavo Korpua ja Paavo Putila aloittivat valmistamalla 1960-luvun puolessa välissä puisia *Kitkan viisas* -vaappuja navetassa sijainneessa pajassaan Kuusamossa. Kuusamon Uistin -yritys rekisteröitiin 1967. Se hankki tuotantotilat, työvoimaa ja keskittyi sitten tuotannossaan metalliuistimiin - lippoihin ja lusikkauistimiin. Uistinten tunnettavuus parani, kun yhtiö panosti markkinointiin. Rakennettiin teollisuushalli, ja tuotevalikoimaan tulivat legendaariset *Professor*- ja *Räsänen*-lusikkauistimet.

Kuusamon Uistin työllisti 28 ihmistä 2011, ja sen liikevaihto vuonna 2012 oli 2,8 miljoonaa euroa. Yhtiö kehittää ja testaa jatkuvasti uusia uistimia käyttäjiltä saamiensa kommenttien perusteella. Valikoimassa on kymmeniä erilaisia uistinmalleja, ja yritys valmistaa myös muita kalastustarvikkeita kuten syvääjiä, perukkeita ja leikareita.

Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto myönnettiin Kuusamon Uistimen Paavo ja Kimmo Korpualle 2009.

Uistimia
--------

* **Räsänen** on lusikkamallinen uistin. Yleisin saaliskala on hauki, pienemmällä viehemallilla myös ahven, mutta Räsänen pyytää myös muita kaloja. Heitto- ja vetouistelun lisäksi uistin soveltuu pilkkimiseen.

* **Professor** on myös lusikkauistin, joka pyytää pääasiassa haukea; siihen voi käydä myös ahven, taimen, lohi tai kuha.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Markus Ånäs: Uistinvalmistajat toivovat epävakaista kesää.  *Talouselämä*, 17.5.2013, s. 18.  Talentum Oyj.
2. ↑  Yrityshaku: Kuusamon Uistin Oy, Taloussanomat (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Valtakunnallisten yrittäjäpalkintojen saajat 1968–2012 Suomen Yrittäjät.  Arkistoitu 13.7.2013. Viitattu 14.3.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuusamon Uistimen kotisivu
**YLE Capital FM** oli Helsingissä toiminut Yleisradion radiokanava, joka välitti ulkomaisten radioasemien ohjelmia satelliiteista ja Yleisradion vieraskielisiä ohjelmia. Nimi Capital FM tuli käyttöön syksyllä 1990. Nimestä luovuttiin elokuussa 2005, koska kanava oli menossa digitaaliseen jakeluun ja FM oli siinä mielessä virheellinen. Uudeksi nimeksi tuli YLE Mondo, joka muutti nimensä vuoden 2012 alussa Yle Mondoksi.

Historia
--------

Kanava aloitti keväällä 1978 lähettäen Yleisradion omat englanninkieliset lähetykset, mutta muina aikoina kanava oli vaiti. Lähetyksiä oli eri aikoina vuorokaudesta pitkään noin neljä tuntia; vähitellen määrä kasvoi Ylen aloitettua lähetykset myös saksaksi 1985, ranskaksi 1987 ja venäjäksi 1990. 

Alun perin ei tarkoituksena ollut tarjota uutta kuultavaa suurelle yleisölle Helsingissä, vaan asemalla piti tarjota ulkomaille suunnattujen palvelujen ohjelmansisällöistä kiinnostuneille päättäjille mahdollisuus seurata palvelua. 

Lokakuussa 1990 kanava alkoi releoida ulkomaisia asemia satelliiteista. Lähetysoikeudet saatiin silloin yleiseksi tulleiden placement -periaatteiden mukaan. Ensimmäisiä releoitavia asemia olivat BBC World Service ja Voice of America englanniksi sekä Deutsche Welle saksaksi. Keväällä 1991 mukaan tuli Radio France Internationale ranskaksi.

Ulkomaisten asemien saatavuus parani 1990-luvun kuluessa ja Capitalin tarjontaan lisättiin uusia ohjelmalähteitä. Apuna oli lontoolainen yritys World Radio Network, joka aktiivisesti toi Euroopan taivaalle myös aiemmin vaikeasti tavoitettavissa olleita asemia. WRN:n kautta Capitalin valikoimaan tuli muun muassa Radio Australia sekä sittemmin China Radio International, joka tosin poistettiin 2006. 

Pohjoisamerikkalaista tarjontaa monipuolistettiin 1997 ottamalla mukaan National Public Radio, joka myöhemmin kokonaan syrjäytti Voice of American. Kanadalainen CBC alkoi kuulua Capitalin kautta 1990-luvun lopulla.

Suomalaisten espanjan harrastuksen kasvu ja osavuotisten Espanjan-asukkaiden uutistarve toisesta kotimaastaan olivat perusteena ottaa mukaan Espanjan radion uutiskanava Todo Noticias vuonna 1998. Yritykset saada Italian julkinen radio mukaan eivät onnistuneet, jolloin ratkaisuksi tuli ottaa mukaan Vatikaanin radio.

### Kanavan lopetus

Digitaaliradio DAB:n alueelliselle verkolle Uudellamaalla lähetettiin lisäversiota Capitalista nimikkeillä Yle World ja Yle Mondo muutaman vuoden ajan, kunnes DAB-lähetyksistä luovuttiin. Helsingin ulkopuoliset FM-taajuudet siirtyivät Yle Radio Peilin käyttöön 2006, jolloin kanavan FM-kuuluvuusalueeksi tuli vain Helsingin seutu. Vuonna 2005 kanava oli kuitenkin alkanut kuulua digitv:n radiokanavana koko Suomessa. Samalla nimestä Capital FM luovuttiin ja kanavan nimeksi tuli YLE Mondo.

Lähetykset
----------

Capital FM:n taajuus oli 1980-luvun alusta 2000-luvulle 103,7 MHz. Taajuus menetettiin Radio Ainolle, minkä jälkeen taajuudeksi tuli 97,5 MHz. Tämä on edelleen Yle Mondon taajuus.

Vuonna 1997 Capitalin ohjelmaa alettiin lähettää osan vuorokautta Yleisradion opintoradiotaajuuksilla, aluksi Turussa ja pian myös Kuopiossa, myöhemmin Tampereella ja 2000-luvulla parin vuoden ajan Jyväskylässä.
**Henrik Gabriel Krusberg** (15. maaliskuuta 1779 Huittinen – 1824 jälkeen) oli suomalainen pappi ja virsirunoilija.

Krusbergin vanhemmat olivat Huittisten kappalainen Henrik Krusberg, "juoppo ja epäsopuinen kirkkoherrojen kanssa", ja Kristina Betulin. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1795. Krusberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1800 ja maisteriksi 1802. Papiksi hänet vihittiin Pietarissa 1803.

Krusberg toimi kirkkoherran apulaisena Tuutarissa Inkerissä 1803 ja Toksovassa 1804. Hän oli Haminan piirikoulun latinan, historian ja maantiedon opettajana 1805–1811 ja sitten Glückstalin vastaperustetun saksalaisen seurakunnan pastorina Etelä-Venäjällä 1811–1816. Hänet erotettiin tästä virasta koska hän "*vahingoitti seurakuntaa käyttäytymisellään enemmän kuin hyödytti sitä oppineilla saarnoillaan*". Krusberg asui tämän jälkeen luultavasti Viipurissa ainakin vielä 1821. Odessan luterilaisen seurakunnan kirkkoherrana hän toimi vuoden 1824 tienoilla.

Krusberg julkaisi myös omalla nimellään tai nimensä alkukirjaimiä käyttäen 1821 *Laulun Suomen Tyttärille opiksi, neuvoksi ja varoitukseksi* sekä saksasta suomentamansa virren "Uskon sanat" ja suomennoksen J. D. Valeriuksen runosta, arkkiveisusta "Tålamodet" ("Kärsivällisyys").

Ruben Nirvi arvelee, että juuri Krusberg olisi ollut se tuntemattomaksi jäänyt henkilö, joka lähetti 150 virsitekstiä uskonpuhdistuksen 300-vuotisjuhlan yhteydessä 1817 perustetun arkkipiispa Jacob Tengströmin johtaman virsikirjakomitean järjestämiin uusien virsien laatimiskilpailuihin. Peräti 123 niistä päätyi korjattuna Tengströmin vuonna 1836 julkaisemaan kokoelmaan *Uusia virsiä*. Virsiin, joista 46 oli alkuperäistä, kuuluivat nykyisen virsikirjan virret 540 "Aurinko armas valollansa" ja 133 "Halleluja! Nyt ylistys, kunnia, voima, väkevyys". Virsien sisältö ja sanamuodot osoittavat Krusbergin olleen lähellä herännäisiä.

Lähteet
-------

* Henrik Gabriel Krusberg SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Henrik Gabriel Krusberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 414.
* Suomen evenkelis-luterilaisen kirkon virsikirja : Virsi 540 Aurinko armas valollansa[vanhentunut linkki]
* Suomen evenkelis-luterilaisen kirkon virsikirja : Virsi 133 Halleluja! Nyt ylistys, kunnia, voima, väkevyys[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  R. Nirvi: Kuka oli v. 1836 ilmestyneiden »Uusien Virsien» 123:n virren sepittäjä X? s. 6–7. Suomi 22.9.1932 NO 13.
2. ↑  Kärsivällisyys: oikean kristityn erinomainen avu ja arvo Finna.fi, viitattu 6.2.2023


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Henrik Florus Ringius** (26. marraskuuta 1847, Varberg, Hallanti – 31. toukokuuta 1925 Solberg, Bohuslän) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Ringius oli kotoisin pappissuvusta. Hän valmistui ylioppilaaksi Lundissa vuonna 1869 ja vihittiin papiksi Göteborgissa 1874. Hänet nimitettiin papiksi Sergloran seurakuntaan, jossa hän koki hengellisen muutoksen ja hän löysi hengellisen kodin schartaulaisuudessa. Hän toimi jonkin aikaa Kungsäterissa, Träslövssä, Backassa ja nimitettiin Solbergan seurakunnan kirkkoherraksi vuonna 1898. Hän oli myös kiinnostunut lähetystyön tukemisesta ja lähetysinnostus läpäisi hänen elämäntyötään. Vuonna 1924 hän sai rovastin arvonimen (prost över egen församling).

Pappisvihkimyksensä jälkeen kokemansa hengellinen muutos johti hänet elämään papinvirkaan kuuluvan järjestyksen ja herätysliikkeen, schartaulaisuuden, hurskauden välillä. Hän ei hyväksynyt maallikkojen vapaaehtoistoimintaa. Hän uudisti schartaulaista saarnaperinnettä ja julkaisi saarnoja sekä sielunhoidollisia kirjeitä. Ringius oli tunnettu elävästä ja kuvarikkaasta julistuksesta, mutta hänen virtensä sisälsivät monia perinteisiä sanamuotoja, jotka olivat ominaisia 1800-luvun lopun vapaakirkollisille herätyslauluille. Samalla ne välittävät kuvaa 1900-luvun alun käsityksestä siitä, mitä "pakanalähetystyö" oli.

Ringius on kirjoittanut kaksi lähetysvirttä, jotka julkaistiin vuoden 1937 Ruotsin kirkon virsikirjassa. Toinen niistä "För hednavärlden vida Vi bedja dig, o Gud" vuodelta 1905 ja se on julkaistu vuonna 1907 Ruotsin kirkon julkaisemassa *Missionstidningen*-lehdessä, Ringiuksen artikkelin "Bedjen för missionen" päätteeksi. Se on vuoden 1986 virsikirjan virsi 416 "För hela världen vida vi beder dig, o Gud". Sen on uudistanut ja muokannut ajankohtaiseksi Jan Arvid Helleström.

Vuonna 1972 ilmestyneessä ns. Luulajan virsikirjassa virren suomenkielinen teksti "Suo Herra, valos koittaa Myös maissa pakanain" oli Anna-Maija Raittilan muokkaamana. Vuoden 2002 virsikirjassa suomenkielinen teksti "Oi Herra, rukoilemme puolesta maailman," on Anna-Maija Raittilan käännös vuodelta 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 561. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429}*, s. 527, 528. Wessmans musikförlag AB Visby, 2017. ISBN 978-91-877-052-0. {{sv}*
3. ↑  Henrik F Ringius *sok.riksarkivet.se*. Viitattu 22.3.2022. (ruotsiksi)
4. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja* 
Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*. Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma, 1972.*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |

 |