recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aktiv Grizzly** on ruotsalaisen Aktiv Maskin Östersund AB:n valmistama kaksitelainen raskas työmoottorikelkka. Aktiv Grizzly on varustettu kahdella rinnakkaisella 380 x 3840 mm:n telamatolla ja yhdellä etusuksella. Molemmat telamatot pyörivät kiinteästi toisiinsa nähden ja ohjaus tapahtuu perinteisesti ohjaustangosta ja painopistettä siirtämällä.

Kelkan edeltäjä on Aktiv Sno-tric Blå, jonka valmistus aloitettiin 1973. Aktiv Grizzlyksi se muuttui vuonna 1981. Aluksi kelkassa oli pyörätelasto. Myöhemmin nimi muuttui Aktiv Grizzly de Luxeksi ja telasto muuttui liukutelastoksi. Vuodenvaihteessa 1990 kelkan nimeksi tuli Aktiv Grizzly XP, jolloin lisättiin toinen vaihde eteen. Kelkan valmistus lopetettiin vuonna 1991.

Ainakin XP malliin on saanut lisävarusteena kaksoissuksea eteen. Yksittäisen suksen hyvyys tulee esiin varsinkin pusikkoisessa maastossa, jossa suksi ei tartu risukkoon tai puihin.

Vastaavaa kelkkaa on myyty 1982–1983 myös nimellä Winha Grizzly. Winhassa on joko liuku- tai pyörätelasto ja se on varustettu joko Artic Spirit AB 50, A3 tai Fuji EC 44-2PM-3000 -moottorilla. Saman aikakauden kaksitelaisia vastaavia kelkkoja oli myös  Ockelbo 8000 ja Ski-doo Alpine ja Alpine 2.

Nykyisin markkinoilla on kaksi kaksitelaista moottorikelkkaa/rekeä.*selvennä* Moottorikelkkaa valmistaa Buran Venäjällä ja rekeä valmistetaan Italiassa Alpina Sherpa nimellä.*selvennä*

Tekniset tiedot
---------------

|
|  |
| kokonaispituus | 309 cm |
| kokonaisleveys | 97 cm |
| kokonaiskorkeus | 141 cm |
| kokonaispaino | 345/375 kg |
| Moottorimerkki | Rotax |
| Moottorityyppi | 503 Scandinavia (Alpine) |
| Sylinterimäärä | 2 |
| kuutiotilavuus | 497 ccm |
| Sylinterinhalkaisija | 72 mm |
| Iskunpituus | 62 mm |
| Teho @ 5700 kierroksella/min | 38hv (28kW) |
| Max. kierrosluku | 5700 |
| Moottorin voitelu | 2-tahtiöljy 50:1 (2%) |
| Jäähdytysjärjestelmä | Akselituuletin |
| tyhjäkäyntikierrokset | 2100 |
| sytytys/laturi | CDI 12V/140W |
| Sytytystulppa | NGK B7ES, B8ES tai vastaava |
| Kärkiväli | 0,5 mm |
| Kaasutin | 1x Mikuni VM 32 |
| Polttoaine | Lyijytön bensiini, 90 Oc. tai korkeampi |
| Ensiövariaattori | Polaris/AKTIV |
| Toisiovariaattori | Polaris/AKTIV |
| vaihteisto | (de luxe 1+N+1) Eteen 3,07:1 / Taakse 4,82:1 | (XP 1+N+2) |

Aiheesta muualla
----------------

* David`s Vintage Snowmobile Page on Aktiv Grizzly (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Teo Lehtimäki Oy: Aktiv 1973-1991 (PDF)
**Kýmina** (kreik. Κύμινα) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Déltan kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κυμίνων, *Dimotikí Koinótita Kymínon*). Kaupungin väkiluku on 3 652 (vuonna 2011).

Kýminan pieni kaupunki sijaitsee Axiós-joen länsirannalla linnuntietä noin 22 kilometriä länteen Thessalonikin keskustasta. Asutuksen alkuperäinen nimi oli vuoteen 1926 saakka *Giountzídes* (Γιουντζήδες). Nykyisin kaupunki on kasvanut kiinni viereiseen Néa Málgaran kaupunkiin.

Aiemmin kaupunki kuului Axióksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Déltan kunnan Axióksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Giountzides -- Kymina *Name Changes of Settlements in Greece*. Institure for Neohellenic Research. Viitattu 1.9.2020.
**Tsymogeeni** eli **proentsyymi** on proteiini, joka on entsyymin katalyyttisesti inaktiivinen esiaste. Tsymogeenista muodostuu aktiivinen entsyymi peptidaasientsyymien hydrolysoidessa inaktiivisen osan entsyymin rakenteesta. Tsymogeeneina esiintyviä proteiineja ovat monet hydrolyyttiset entsyymit ja veren hyytymiseen vaikuttavat entsyymit. Tyypillisiä tsymogeeneja ovat muun muassa kymotrypsinogeeni, trypsinogeeni, protrombiini, plasminogeeni ja proinsuliini, joista muodostuu kymotrypsiiniä, trypsiiniä, trombiinia, plasmiinia ja insuliinia peptidaasien hydrolysoidessa ne. Esimerkiksi kymotrypsiinin substraatit pääsevät sitoutumaan vasta, kun kymotrypsinogeeni on hydrolysoitu kymotrypsiiniksi.

Tsymogeenien merkitys on toimia erityisesti hydrolyyttisten entsyymien varastomuotoina. Kun entsyymi on tsymogeeninaan, se on inaktiivinen eikä näin ollen pysty katalysoimaan hydrolyysiä väärissä paikoissa ja näin aiheuttamaan vaurioita soluille ja kudoksille. Trypsiinin muodostuminen trypsinogeenista aikaansaa monien muiden entsyymien aktivoitumisen sillä trypsiini hajottaa muun muassa kymotrypsinogeenin, sekä elastaasin, karboksipeptidaasin ja lipaasientsyymien tsymogeenit aktiivisiksi entsyymeiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jeremy M. Berg, John L. Tymoczko & Lubert Stryer: *Biochemistry, 6th Edition*, s. 288–295. W. H. Freeman and Company, 2006. ISBN 978-0-7167-8724-2. (englanniksi)
2. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1201. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Scott, Eric Ian Mercer: *Concise encyclopedia biochemistry and molecular biology*, s. 737. Walter de Gruyter, 1997. ISBN 978-3110145359. (englanniksi)
**Aktivoinnilla** tarkoitetaan stabiilin aineen muuttamista radioaktiiviseksi ionisoivan säteilyn avulla. Näin syntynyttä ainetta kutsutaan keinotekoisesti radioaktiiviseksi erottaen sen luonnollisesta aktiivisuudesta. Aktivoinnissa hiukkas- tai sähkömagneettinen säteily vuorovaikuttaa stabiilin aineen ydinten kanssa aiheuttaen ydinreaktion, jonka lopputilan ytimet ovat radioaktiivisia. Reaktiossa tuloytimet voivat olla samaa alkuainetta mutta eri isotooppia kuin emoytimet, mutta ne voivat myös olla kokonaan eri alkuainetta.

Aktivointia voidaan tehdä tarkoituksella, esimerkiksi luoden säteilylähteitä lääketiedettä ja teollisuutta varten. Aktivointia voi tapahtua myös tahattomasti esimerkiksi edellä mainittuja säteilylähteitä käytettäessä, kun niiden lähettämää säteilyä päätyy käyttö- tai säilytyspaikan rakennemateriaaleihin. Aktivoinnin mahdollisuus tuleekin ottaa erikseen huomioon säteilyturvallisuutta ajatellen, sillä syntyneet radioaktiiviset materiaalit voivat olla hyvinkin pitkäikäisiä, eli niillä voi olla pitkä puoliintumisaika. Erityisesti materiaalien aktivoituminen tulee ottaa huomioon, jos käytetään tai tuotetaan neutronisäteilyä tai muuta korkeaenergistä säteilyä. Neutronisäteilyä syntyy erityisesti ydinvoimaloissa ja korkeaenergistä säteilyä tavataan hiukkaskiihdyttimien yhteydessä neutronisäteilyn lisäksi.

Katso myös
----------

* Neutroniaktivointi
* Säteilyturvallisuus

Lähteet
-------

1. ↑  Artificially Induced Radioactivity *Chemistry LibreTexts*.  2.10.2013. Viitattu 15.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  STUK S/5/2019 | Säännöstö | STUKlex *www.stuklex.fi*. Viitattu 15.7.2020.
3. ↑  Sandberg, Jorma. Karisto): *Ydinturvallisuus*. Helsinki: Säteilyturvakeskus, 2004. 58369798. ISBN 951-712-500-3, 978-951-712-500-0, 951-712-507-0, 978-951-712-507-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 15.7.2020).
4. ↑  Stanford Linear Accelerator Center. United States. Department of Energy. Office of Scientific and Technical Information.: *Predicting Induced Radioactivity at High Energy Accelerators.*. Stanford Linear Accelerator Center. 1999. 68341711. Teoksen verkkoversio (viitattu 15.7.2020).
**Ei naisia enää!** (myös **Ei enää naisia**; engl. *No More Ladies*) on Edward H. Griffithin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen romanttinen komedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1935. Elokuvan pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Montgomery, Charlie Ruggles, Franchot Tone ja Vivienne Osborne.

*Ei naisia enää!* perustuu A. E. Thomasin näytelmään *No More Ladies*, jonka pohjalta Donald Ogden Stewart ja Horace Jackson laativat käsikirjoituksen. Rachel Crothers mukautti alkuperäisen käsikirjoituksen elokuvaa varten, mutta studion muutoksien takia Crothers ei halunnut nimeään elokuvan teksteihin; Crothers oli katkeroitunut studioille siitä, että tämä muutti hänen käsikirjoitustaan. Muut mainitsemattomat elokuvan kirjoittajat ovat Edith Fitzgerald ja George Oppenheimer. Griffithin sairastelu esti häntä viimeistelemästä elokuvaa, joten George Cukor korvasi hänet ja vei elokuvan päätökseen. Häntä ei kuitenkaan mainita elokuvan teksteissä, koska hän oli kieltäytynyt siitä.

Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkissa 23. tammikuuta vuonna 1934 ja sitä esitettiin 176:n näytöksen ajan. Näytelmän pääosissa olivat Melvyn Douglas ja Lucile Watson. Ohjaaja Griffith ja Irving Thalberg tuottivat elokuvan. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.

*Ei naisia enää!* -elokuvan tuotanto alkoi 12. maaliskuuta 1935 ja päättyi huhtikuussa. *Ei naisia enää!* on Joan Fontainen elokuvadebyytti. *Ei naisia enää!* sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 14. kesäkuuta 1935 ja Suomessa 29. joulukuuta 1935. *Ei naisia enää!* menestyi hyvin taloudellisesti; se tuotti yhteensä 1 623 000 dollaria maailmanlaajuisesti. Yhdysvalloissa elokuva tuotti 1 117 000 dollaria ja ulkomailla 506 000 dollaria. Elokuva julkaistiin DVD:lle 6. huhtikuuta vuonna 2010.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Marcia Townsend Warren
  |
|  Robert Montgomery  | … |  Sheridan Warren
  |
|  Charles Ruggles  | … |  Edgar Holden
  |
|  Franchot Tone  | … |  Jim "Jimsy Boysie" Salston
  |
|  Edna May Oliver  | … |  Rouva Fanny "Grandma" Townsend
  |
|  Gail Patrick  | … |  Therese Germane
  |
|  Reginald Denny  | … |  Oliver Allen
  |
|  Vivienne Osborne  | … |  Lady Diana Knowleton
  |
|  Joan Fontaine  | … |  Caroline "Carrie" Rumsey (nimellä Joan Burfield)
  |
|  Arthur Treacher  | … |  Lordi "Ducky" Knowleton
  |
|  David S. Horsley  | … |  Herra James McIntyre Duffy
  |
|  Jean Chatburn  | … |  Sally French
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  NO MORE LADIES (1935) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 28.3.2013. (englanniksi)
2. ↑  No More Ladies (1935) *rottentomatoes.com*. Rottentomatoes.com. Viitattu 28.3.2013. (englanniksi)
3. ↑  No More Ladies (1935) *elonet.fi*. Elonet.fi. Viitattu 28.3.2013. (suomeksi)
4. ↑  No More Ladies (1935) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 28.3.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Ei naisia enää!* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Ei naisia enää!* Elonetissä.
* *Ei naisia enää!* AllMoviessa. (englanniksi)
**Kędzierzyn-Koźlen piirikunta** (puol. *powiat kędzierzyńsko-kozielski*) on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 93 880. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Bierawa, Cisek, Pawłowiczki, Polska Cerekiew ja Reńska Wieś.

Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,7 prosenttia oli naispuolisia ja 48,3 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,2 prosenttia ja eläkeikäiset 23,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,1 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 713 lasta. Kędzierzyn-Koźlen piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 66 848 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat kędzierzyńsko-kozielski w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 31.8.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Opolen voivodikunnan piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Opole (hallintokeskus)

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Brzeg
* Głubczyce
* Kędzierzyn-Koźle
* Kluczbork
* Krapkowice
* Namysłów
* Nysa
* Olesno
* Opole
* Prudnik
* Strzelce

 |

 |
**Kuosmala** on kylä Juvan kunnan lounaisosassa Etelä-Savossa. Kylä löytyy suurin piirtein Mikkelin ja Juvan kirkonkylän puolivälistä. 

Kuosmalassa toimi kevätlukukauden 2020 loppuun saakka luokka-asteiden 0–6 opetusta antanut kyläkoulu (Kuosmalan koulu). Oppilasmäärien vähentyessä Juvan kunnanvaltuusto päätti syksyllä 2018 lakkauttaa Kuosmalan koulun opetustoiminnan elokuusta 2020 lähtien. Samana syksynä kunta päätti laittaa koulukiinteistön myyntiin.

Kuosmalan kyläkoulun oppilaaksiottamisalueen alakoululaiset ohjattiin syksystä 2020 lähtien Juvan yhtenäiskouluun Juvan kirkonkylään. Sinne valmistui vuoden 2021 alussa valmistui uusi päiväkodin, yhtenäiskodin, lukion ja liikuntahallin sisältämä koulukampusalue.

Kuosmalan aiempi kyläkauppa (Siikakosken kauppa) sulki ovensa 2010-luvun alkupuolella.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuosmala (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Kuosmala) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 25.7.2021.
2. 1 2  Kouluverkko uudistuu Juvalla – Koikkalan ja Kuosmalan koulut kiinni ja uudeksi lähikouluksi Kirkonkylän koulu *Juvan Lehti, juvanlehti.fi*.  1.10.2018. Viitattu 25.7.2021.
3. ↑  Kuosmalan koulu Juvan kunta, juva.fi. Viitattu 25.7.2021.
4. ↑  Pasi Punkari: Juva laittaa Kuosmalan koulun yleiseen myyntiin  29.9.2020. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 25.7.2021.
5. ↑  Martti Talvela -kampus käyttöön Juvan kunta, juva.fi. Viitattu 25.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuosmalan koululla 100-vuotinen historia  3.12.2010. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 25.7.2021.
Lady Helmsman on ruotsalaisen Håkan Södergrenin vuonna 1976 suunnittelema seuraavana vuonna julkaistun Senorita Helmsmanin isompi versio. Venettä valmistettiin Ruotsissa noin 185 kappaletta, joista 60 myytiin suoraan ulkomaille.

Veneessä on nukkumapaikat kuudelle henkilölle: kaksi pistopunkissa kajuutan sisäänkäynnin molemmilla puolilla, kaksi kajuutan keskellä sohvilla ja kaksi keulassa. Kajuutan sisäänkäynnin oikealla puolella on navigointipöytä ja vasemmalla puolella keittokomero hellalla ja lavuaareilla. WC löytyy kajuutan ja keulahytin välistä. WC:n ovet sulkevat keulahyttiin johtavan käytävän molemmista päistä. Kajuutan keskellä on avattava puupöytä.

Runko on valmistettu lasikuidusta. Veneessä on vakiovarusteena sisämoottori. Lady Helmsmanille ei ole Suomessa lajiliittoa tai luokkakilpailuja, joten kilpailumiehistön kokoa ei ole määrätty. Sen sijaan veneellä kilpaillaan yleensä LYS-tasoituksilla kilpailuissa, joihin osallistuu erityyppisiä yksirunkoisia purjeveneitä. Retkeilykäytössä makuupaikkoja on kuudelle henkilölle.

Purjeet ja takila
-----------------

Lady Helmsmanissa on normaalisti osatakila. Mastossa on yksi pari saalinkeja ja barduunat. Fokalle on itsejalustava kisko. Isopurjeelle on levanki, joka on kajuutan ja istumatilan välissä. Vakiovarusteena myötätuulipurjeena on spinaakkeri.

Lähteet
-------

1. ↑  FINLYS venekortti Lady Helmsman *avomeripurjehtijat.fi*. Viitattu 16.8.2016. [vanhentunut linkki]
2. ↑  LADY HELMSMAN sailboat specifications and details on sailboatdata.comArkistoitu kopio *sailboatdata.com*.  Arkistoitu 22.8.2016. Viitattu 16.8.2016.
3. ↑  Lady Helmsman: Data *lady-helmsman.org*. Viitattu 16.8.2016.
**Rosalia (Rosa Ruiza Leah) Gurovitsch** eli **Rosa Mäkinen** (13. marraskuuta 1902 Viipuri – 3. tammikuuta 1966 Kotka) oli kotkalainen parturi, josta sanotaan laulun "Kotkan ruusu" saaneen aiheen.

Elämä
-----

Gurovitsch oli varakasta juutalaista syntyperää, äiti oli kotoisin Turusta, isä venäjänjuutalainen, joka oli tullut sotilaana Suomeen. Rosalia meni naimisiin ei-juutalaisen viipurilaisen poliisin Lauri Mäkisen kanssa, mikä oli perheelle häpeä. Kun hän sai alaikäisenä lapsen, myöhemmin mannekiinina ja näyttelijänä tunnetun Noran (Eleonora, 1920–1984), äiti joidenkin tietojen mukaan teki itsemurhan. Myöhemmin pariskunta erosi, ja tytär meni kasvatiksi Gurovitschin rakastetun Eero Hirvimaan vanhemmille. Aluksi Gurovitsch teki ompelutöitä ja kielitaitoisena myös opetti kieliä. Hänen kotikielensä oli venäjä, äidinkieli ruotsi, ja lisäksi hän puhui saksaa ja englantia. Myöhemmin hän perusti Kotkaan lähelle Kantasatamaa Tukkukaupantalossa toimineen parturiliikkeen. Tyttärentyttären mukaan hän oli alkoholisoitunut, ja takahuoneessa vietettiin aikaa viinin ja laulun parissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Melizan sukututkimus[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Tosi tarina: Kotkan Ruusu, ohjaus Riitta Granath, YLE TV1 4.12.2009
3. ↑  Tahkokorpi, Mirjam: Parturi sai prostituoidun leiman, koska oli aikaansa edellä – nyt hänen maineensa halutaan puhdistaa: "Nykyään tuossa ei olisi mitään ihmeellistä"  31.8.2021. Yle. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Ylen Elävä arkisto: Kotkan Ruusun legenda elää.
**Kupari(II)oksidi** eli **kuprioksidi** tai **musta kuparioksidi** (CuO) on kupari- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään väriaineena ja katalyyttinä orgaanisen kemian reaktioissa. Mineraalina kupari(II)oksidia saadaan tenoriitti nimisestä malmista.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kupari(II)oksidi on mustaa tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee helposti happoliuoksiin ja myös ammoniakki- ja ammoniumkarbonaattiliuokset liuottavat sen. Kupari(II)oksidi voidaan pelkistää metalliseksi kupariksi vedyn ja hiilimonoksidin avulla 250 °C:n lämpötilassa ja matalammassa noin 150 °C:n lämpötilassa muodostuu kupari(I)oksidia.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Kupari(II)oksidia muodostuu metallisesta kuparista kuumentamalla sitä happipitoisessa ilmassa. Teollisesti sitä valmistetaan kuitenkin muilla tavoin. Tyypillisimmin sitä valmistetaan liuottamalla kuparia ammoniakin ja ammoniumkarbonaatin seokseen jolloin muodostuva yhdiste on [Cu(NH3)4]CO3. Tämä yhdiste hajoaa kuumennettaessa kupari(II)oksidiksi. Muita tapoja ovat kupari(II)suolojen saostaminen kuparihydroksidina tai kuparikarbonaattina ja näiden yhdisteiden kuumentaminen tai kuparinitraatin kuumentaminen.

Kupari(II)oksidia voidaan käyttää mustana pigmenttinä keramiikassa ja emaleissa. Katalyyttinä yhdistettä voidaan käyttää savukaasujen puhdistamiseen ja se myös adsorboi monia kaasumaisia aineita. Orgaanisessa synteesissä yhdistettä voidaan hyödyntää katalyyttinä valmistettaessa akrylaatteja ja hapettimena. Kupari(II)oksidista valmistetaan myös useita kuparisuoloja, joita käytetään esimerkiksi puutavaran lahonestokäsittelyissä. Erittäin puhdasta ja hienojakoista kupari(II)oksidia voidaan käyttää suprajohteiden valmistuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 215. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4  H. Wayne Richardson: *Copper compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000 Viitattu 23.6.2014
3. 1 2 3  H. Wayne Richardson:*Copper Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003 Viitattu 23.6.2014

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Cupric oxide (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Copper(II) oxide (englanniksi)
* ChemBlink: Cupric oxide (englanniksi)
**Rosalía Mera Goyenechea** (28. tammikuuta 1944 A Coruña, Espanja – 15. elokuuta 2013 A Coruña) oli espanjalainen yrittäjä ja liikenainen. Hän oli kuollessaan eräs maansa rikkaimmista naisista ja maailman rikkain oman omaisuutensa itse luonut nainen. Hän loi maailman suurimmaksi alansa ketjuksi nousseen Zara-vaatemyymäläketjun yhdessä silloisen aviomiehensä Amancio Ortega Gaonan kanssa vuonna 1975.

Mera syntyi vuonna 1944 A Coruñan työläiskaupunginosassa. Alue oli verrattain köyhää teollisuusaluetta Galiciassa. Hän aloitti työskentelyn paikallisessa vaateliikkeessä apulaisompelijana 11-vuotiaana ja tapasi miehensä Ortegan työpaikallaan. Pariskunta avioitui alle 20-vuotiaina ja he avasivat ensimmäisen Zara-vaatemyymälän kotikaupungissaan vuonna 1975.

Pariskunta avasi uusia kauppoja yhdessä omistamansa Inditex-holdingyhtiön kautta Espanjassa ja Portugalissa läpi 1990-luvun. Meran kuollessa yhtiö toimi 86 maassa ja operoi yli 6 000 liikettä. Zara-lippulaivansa kanssa yritys tuli tunnetuksi niin sanotusta "fast fashion" ("nopea muoti") -konseptista, jossa muotia jaellaan myymäläverkostoon nopeasti ja tuotteet on hinnoiteltu keskihintaisiksi, jotta useilla ihmisillä olisi niihin varaa.

Kuollessaan Mera omisti 5,1 prosenttia Inditexin osakkeista ja hän oli Forbesin mukaan Espanjan rikkain nainen noin 6,1 miljardin dollarin omaisuudellaan. Forbesin listoilla Mera oli maailman rikkain omaisuutensa itse luonut nainen ja koko maailman 195. rikkain ihminen.

Katso myös
----------

* Sandra Ortega Mera, Rosalia Meran tytär, perijätär

Lähteet
-------

1. ↑  Manuel Baigorri: Rosalia Mera, Who Was Spain’s Richest Woman, Dies at 69 *Bloomberg Business*.  16.8.2013. Bloomberg. Viitattu 19.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Zara co-founder Rosalia Mera dies aged 69 *BBC News*.  16.8.2013. BBC. Viitattu 19.8.2013. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  PASSINGS: Bert Lance, Rosalia Mera, August Schellenberg, Jane Harvey *Los Angeles Times*.  16.8.2013. Viitattu 19.8.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |

 |
Giuditta Pasta
**Giuditta Angiola Maria Costanza Pasta** (o.s. **Negri**; 26. lokakuuta 1797 – 1. huhtikuuta 1865) oli Italian Saronnossa syntynyt oopperalaulajatar. Pastaa pidetään *Maria Malibranin* ohella 1800-luvun kirkkaimpana naispuolisena oopperatähtenä. On ounasteltu, että Pastan ja Maria Callasin äänessä ja laulutaiteessa olisi ollut paljon samoja ominaisuuksia.

Pasta oli 1800-luvun alkupuoliskon oopperataiteen merkittäviä hahmoja. Hänen laaja äänialansa ja kuviolaulutaituruutensa inspiroivat säveltäjiä kirjoittamaan oopperoihinsa dramaattisesti iskeviä ja vokaalisesti erittäin vaativia naisosia. Näistä osista mainitsemisen arvoisia ovat esimerkiksi Gaetano Donizettin *Anna Bolenan* sekä Vincenzo Bellinin *Unissakävijän* ja *Norman* nimiosat, jotka Pasta lauloi oopperoiden kantaesityksissä.

Ura
---

Pasta aloitti lauluopinnot yksityisesti jo nuorena ja pääsi jatkamaan opintojaan Milanon konservatorioon Giuseppe Scappan johdolla heti ylitettyään vaaditun 13 vuoden alaikärajan. Ammatillisen debyyttinsä Pasta teki Milanon Teatro Filodrammatici -teatterissa vuonna 1815, mutta jatkoi samalla opiskelua Scappan kanssa. Seuraavina vuosina ura vei myös kansainvälisille areenoille, lähinnä Pariisiin ja Lontooseen.

Laulettuaan lähes 15 vuotta altto-osia Pasta vaihtoi sopraanorekisteriin vuonna 1829. On epäilty, että vaihdos osaltaan tuhosi lopulta Pastan äänen, joka lepäsi luonnostaan matalammalla. Pasta vetäytyi oopperalavoilta vuonna 1835 ääniongelmien takia, mutta palasi laulamaan vielä kahden vuoden tauon jälkeen Lontoossa ja Pariisissa sekä vuonna 1841 Venäjän-kiertueella Pietarissa ja Moskovassa, missä hän esitti viimeiset kokonaiset oopperaroolinsa. Tämän jälkeen Pasta lauloi vain satunnaisesti konserteissa.

Yksityiselämä
-------------

Giuditta Negri syntyi 26. lokakuuta 1797 Saronnossa Varesen provinssissa. Hänen vanhempansa olivat Carlo Antonio Negri ja Rachele Ferranti. Giuditta avioitui vuonna 1816 asianajajan ja oopperatenorin Giovanni Pastan kanssa. Pari sai vuonna 1817 tyttären, joka sai nimen Clelia. Giovanni Pasta kuoli vuonna 1846. Giuditta Pasta kuoli keuhkoputkentulehdukseen Comossa 1865. Hän oli kuollessaan 68-vuotias.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Július Haas** (s. 28. syyskuuta 1948 Žilina) on slovakialainen, Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän voitti Tšekkoslovakian maajoukkueessa maailmanmestaruuden Prahan MM-kisoissa 1972 ja saavutti MM-pronssia Tukholmassa 1970.

Haas voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1968. Hän teki turnauksessa viisi maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Tukholmassa 1970 hän teki viisi maalia ja sai kaksi syöttöpistettä yhdeksässä ottelussa. Prahan MM-kisoissa 1972 hän pelasi joukkueensa kymmenestä ottelusta viidessä. Hän keräsi tehopisteitä kuuden maalin ja kolmen syötön verran mutta suurin osa niistä tuli kahdessa ottelussa viimeiseksi sijoittunutta Sveitsiä vastaan.

Haas edusti huippuvuosinaan 1967–1977 Slovan Bratislavaa. Viimeisinä pelivuosinaan hän pelasi alemmilla sarjatasoilla ja toimi myös valmentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Julius Haas *Eliteprospects*. Viitattu 6.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kisat käyntiin mässäillen.  *Helsingin Sanomat*, 8.4.1972, s. 22.
3. ↑  Numeroin.  *Helsingin Sanomat*, 8.4.1972, s. 22.
4. ↑  Numeroin.  *Helsingin Sanomat*, 16.4.1972, s. 35.
**Ei mikään enkeli** (engl. *Destry Rides Again*) on vuonna 1939 valmistunut yhdysvaltalainen komediallinen lännenelokuva, jonka on ohjannut George Marshall. Pääosissa esiintyvät Marlene Dietrich ja James Stewart. Elokuva perustuu väljästi Max Brandin romaaniin *Destry Rides Again* (1930). Elokuva sai aikanaan hyvän vastaanoton sekä yleisön että kriitikoiden keskuudessa.

Vuonna 1996 Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi elokuvan säilytettäväksi National Film Registryn kokoelmissa, pitäen sitä "kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä".

Juoni
-----

James Stewart ja Marlene Dietrich kapakkakohtauksessa.
Tom Destry (James Stewart) on säyseä mies, joka kaihtaa aseita ja väkivaltaa. Päädyttyään villin ja korruptoituneen Bottleneckin rajakaupungin apulaissheriffiksi, hänen vakaumuksensa joutuu koville. Kaupunkia hallitsee kiero saluunanomistaja Kent (Brian Donlevy) yhdessä tyttöystävänsä ja viettelevän kapakkalaulajan Frenchyn (Marlene Dietrich) kanssa. Destry alkaa laittaa kaupunkia järjestykseen. Aluksi hän pyrkii käyttämään apunaan enemmän sanoja kuin aseita, mutta lopulta tilanteesta ei selvitä ilman tulitaistelua.

Arvostelut
----------

Ylen kansainvälisestä ohjelmahankinnasta vastaavan Vesa Nykäsen mukaan *Ei mikään enkeli* "yhdistää nautittavasti huumoria, romantiikkaa ja toimintaa. Stewart tulkitsee pääroolin nautittavan vähäeleiseen tyyliinsä, jolle Marlene Dietrichin räväkkä ja säkenöivä suoritus luo mainion vastapainon".

Lähteet
-------

1. ↑  Nugent, Frank S.: Destry Rides Again *The New York Times*.  30.11.1939. Viitattu 19.10.2019.
2. ↑  Complete National Film Registry Listing  2018. Library of Congress. Viitattu 19.10.2019.
3. ↑  Nykänen, Vesa: Kino Klassikko: Ei mikään enkeli *Yle Teema*.  29.01.2013. Yleisradio. Viitattu 19.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Ei mikään enkeli* Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
**Leppijärvi** on järvi, joka sijaitsee Tyrnävän Korvenkylän takana Yli-Temmestä vasten. 

Järvi kuivattiin vuosina 1953–1955 valtion työttömyystöinä kaivamalla Leppiojan kanava korvaamaan entinen Leppijärven luonnonvarainen laskuoja Leppioja. Se laskee alajuoksullaan Tyrnävänjokeen, joka edelleen yhtyy Temmesjokeen. Tätä kautta vedet laskevat edelleen Pohjanlahden Liminganlahteen.

Entisen Leppijärven tyhjensi kanava, joka kaivettiin Järvikankaan läpi. Järvi oli säilynyt pienenä järvenä suojassa kankaan takana. Leppioja oli ollut mutkainen, serpentiinimäinen tasankomaiden, paikoin pienenä jokena tai purona kulkenut vanha Leppijärven laskuoja. Siinä oli sijainnut useita pieniä lampia. Leppiojan kanavaa on perattu myöhemmin esimerkiksi "Hullu–Jussiksi" sanotuilla kaivinkoneilla.

Tyhjentämisensä jälkeen entinen Leppijärvi oli puuton kosteikko. Leppijärven kosteikko on vesilintujen suosima. Kuivatun Leppijärven kosteikossa ja Leppiojan kanavassa elää haukea.

Lähteet
-------

* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Jürgen Damm Rascón** (s. 7. marraskuuta 1992 Tuxpan) on saksalaiset sukujuuret omaava meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Tigres de la UANLia. Oikeajalkainen Damm on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Damm aloitti uransa Primera División de Méxicon Estudiantes Tecosissa, joka putosi kuitenkin kaudeksi 2012–2013 Meksikon toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Yhteensä Damm pelasi seurassa 20 ottelua onnistumatta maalinteossa. Heinäkuussa 2013 Damm siirtyi lainasopimuksella Meksikon pääsarjan CF Pachucaan. Kaudella 2013–2014 hän pelasi sarjan jokaisessa pelissä. Heinäkuussa 2014 Pachuca osti Dammin itselleen. Damm on pelannut seuran paidassa myös CONCACAF Champions Leaguessa.

Maajoukkueura
-------------

Damm valitsi maajoukkueekseen Saksan sijasta Meksikon. Hän debytoi Meksikon jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.

Muuta
-----

Damm olisi voinut valita maajoukkueekseen myös Saksan, sillä hänen isoisänsä on syntynyt siellä. Dammin nimi on myös saksalaisperäinen.

Jürgen Dammin yksi suurista vahvuuksista on nopeus. Maaliskuussa 2015 tehdyssä meksikolaistutkimuksessa selvisi, että Damm kuljettaa palloa 35,23 kilometrin tuntivauhtia. Nopeampi on ainoastaan Real Madridin Gareth Bale.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3
4. ↑
5. ↑
6. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Eva Marie Nordmark** (os. *Persson*, aiemmin *Persson Sellin*; s. 21. helmikuuta 1971 Luulaja) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi Ruotsin työmarkkinaministerinä vuosina 2019–2022.

Elämä ja ura
------------

Nordmark on syntynyt vuonna 1971. Hän valmistui ylioppilaaksi yhteiskuntapainotteiselta linjalta vuonna 1990. Vuosina 1992–94 hän opiskeli valtio-oppia Luulajan teknillisessä yliopistossa. Vuosina 1995–98 hän toimi kansanedustajana valtiopäivillä ja vuosina 1992–99 kunnanvaltuutettuna Luulajassa. Vuosina 1999–2004 hän oli ammattiliitto SKTF:n toiminnanjohtaja Luulajassa, ja vuosina 2004–11 koko ammattiliiton puheenjohtaja. Vuosina 2011–19 hän puolestaan toimi ammattiliitto TCO:n puheenjohtajana. Syksyllä 2019 hänet valittiin Ruotsin työmarkkinaministeriksi Stefan Löfvenin johtamaan hallitukseen.

Vuonna 2018 hänelle myönnettiin ranskalaisen Ordre National du Mérite -ansioritarikunnan kunniamerkki hänen työstään naisten oikeuksien, sosiaalisen dialogin ja korkeakoulutuksen puolesta.

Yksityiselämä
-------------

Nordmark on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Sveriges befolkning 1990*. Riksarkivet. ISBN 978-91-88366-91-7. Sveriges befolkning 1990 (viitattu 21.5.2021). (ruotsiksi)
2. ↑  Eva Nordmark *Riksdagen*. Viitattu 21.5.2021. (ruotsiksi)
3. ↑  TCO:s ordförande Eva Nordmark utnämns till riddare av franska nationalförtjänstorden Ordre National de Mérite *TCO*.  24.1.2018.  Arkistoitu 21.5.2021. Viitattu 21.5.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  CV Eva Nordmark *Regeringskansliet*. Viitattu 21.5.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eva Nordmark**.
* Eva Nordmark Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
* Eva Nordmark Ruotsin hallituksen verkkosivuilla (ruotsiksi)
**Leppäkosken saviradat** olivat Janakkalan Leppäkosken kylässä olleet kaksi 600 mm:n raideleveyksistä savenkuljetukseen käytettyä kapearaiteista rataa. Ne olivat käytössä 1970-luvulle saakka. Leppäkosken alueesta kehittyi 1800-luvulla merkittävä tiiliteollisuuden keskus, jossa sijaitsi vuonna 1860 perustettu Leppäkosken kartanon tiilitehdas, vuonna 1862 perustettu Sipilän kartanon tiilitehdas ja vuonna 1874 perustettu Rauhaniemen tiilitehdas. Ensimmäinen tiilitehdas Leppäkoskelle perustettiin jo 1847. Kaikki tiilitehtaat on lopetettu, mutta Rauhaniemen tiilitehtaasta on jäljellä savupiippu ja osa rakennuksista.

Rauhaniemi-Sipilän tiilitehtaan rata
------------------------------------

Rata sijaitsi Janakkalassa, Leppäkosken kylän läpi virtaavan Puujoen pohjoispuolella. Rata lähti Leppäkosken aseman lähellä sijainneelta Rauhaniemen tiilitehtaalta länteen tehtaan savenottokuopille. Radalla oli Deutz-, Jung- ja Simplex-moottorivetureita. Rauhaniemen tiilitehtaan toiminta päättyi vuonna 1987.

Leppäkosken tiilitehtaan rata
-----------------------------

Rata sijaitsi Janakkalassa, Puujoen eteläpuolella. Se alitti Helsinki–Tampere-pääradan sekä sen vieressä kulkeneen maantien ja jatkui pääradan itäpuolella olleille savikuopille. Radalla oli käytössä Simplex-moottoriveturi ja savenkuljetukseen kuuppavaunuja. Leppäkosken tiilitehdas toimi vuosina 1860–1977.

Lähteet
-------

* Vaunut.org: Ratoja luonnossa 1 (luettu 23.10.2008)
* Vaunut.org: Ratoja luonnossa 2 (luettu 23.10.2008)
* Suomessa 1885-1978 toimineet tiilitehtaat
* Rauhaniemi Oy brick factory, Janakkala (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  tiilitehdasperinne.com Lista Suomessa 1885-1978 toimineista tiilitehtaista

Aiheesta muualla
----------------

* Vaunut.org: Jorma Rauhalan kuvia Leppäkosken radoista ja niiden vetureista
**Venus simpukankuorella** (*Venus on the Half-Shell*) on science fiction -romaani, joka julkaistiin ensimmäisen kerran kahdessa osassa The Magazine of Fantasy and Science Fictionissä niin, että sen ensimmäinen osa ilmestyi joulukuun 1974 numerossa. Romaani julkaistiin kuvitteellisen kirjailijan Kilgore Troutin nimissä, vaikka sen todellinen kirjoittaja olikin Philip José Farmer. Kilgore Trout on Kurt Vonnegutin romaaneissa toistuvasti esiintyvä henkilöhahmo ja hänen teoksensa *Venus simpukankuorella* mainitaan ensimmäisen kerran Vonnegutin romaanissa *Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater* (1965).

Kerrotaan ettei Vonnegut ilahtunut romaanin ilmestymisestä, erityisesti siksi, että yleisesti oletettiin hänen kirjoittaneen sen. Tämä ongelma ratkaistiin romaanin uudelleenjulkaisussa liittämällä Farmerin nimi lisäriville otsikon yhteyteen.

Romaanissa väitetään, että Raamattu syyttää virheellisesti Merenptahia, muinaisen Egyptin hallitsijaa exoduksen faaraoksi, vaikka nimeä Merenptah ei mainitakaan Raamatussa ja Egyptin hallitsijaa exoduksen aikana kutsutaan ainoastaan "faaraoksi".

Romaanille on luonteenomaista käyttää hahmojen nimistä anagrammeja.

Farmerin romaania ei ole käännetty suomeksi, mutta romaanihahmo Kilgore Troutin alkuperäisen teoksen nimen on kääntänyt *Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater* -romaanin suomennoksessaan Marjatta Kapari.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehtijulkaisun alkuperäinen kansikuva VISCOssa (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Eva Sofia Ollikainen** (s. 12. helmikuuta 1982 Espoo) on suomalainen kapellimestari ja pianisti.

Eva Ollikainen syntyi Juha Ollikaisen ja Lea Savolaisen perheeseen. Hän valmistui musiikin maisteriksi (piano) 2002 ja 2005 (orkesterin johto). Ollikainen on opiskellut muun muassa Jorma Panulan ja Leif Segerstamin oppilaana. Ollikainen on Uusinta-kamariyhtyeen kapellimestari. Polyteknikkojen Orkesterin kapellimestari hän oli 2003–2005. Pianistina Ollikainen on ollut muun muassa finalisti Eurovision nuorten solistien Suomen karsinnassa 2000.

Vuonna 2003 Ollikainen voitti toisen eurooppalaisen Jorma Panula -kapellimestarikilpailun. Paulon Säätiön Hulda Paulo -palkinnon hän sai 2009.

Ollikainen on kantaesittänyt ja levyttänyt useiden suomalaissäveltäjien teoksia (muun muassa Pasi Lyytikäisen *Helsinkiin*-ooppera sekä Osmo Tapio Räihälän sellokonsertto).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 703. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. 1 2 3  Eva Ollikainen Uusinta.  Arkistoitu 6.1.2009. Viitattu 24.5.2009.
3. ↑
4. ↑

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Eva Urevc** (s. 2. marraskuuta 1995 Jesenice) on slovenialainen maastohiihtäjä.

Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Urevc oli parhaimmillaan 27:s kolmeen otteeseen: Râșnovin sprintissä 2016 ja Soldier Hollow'n sprintissä sekä yhdistelmäkilpailussa 2017. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi ja 4 × 5 kilometrin viestissä yhdeksänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti Anamarija Lampičin kanssa vapaan hiihtotavan parisprintissä pronssia.

Urevc kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Planicassa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosissa joulukuussa 2016 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Cognen vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on ollut viides Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2021. Seuraavana päivänä hän voitti Anamarija Lampičin kanssa vapaan hiihtotavan parisprintin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eva Urevc Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Afrikantylli** (*Charadrius pecuarius*) on pieni afrikkalainen kahlaaja. Lajin kuvaili ja nimesi Coenraad Jacob Temminck 1823.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 12–14 cm, siipien kärkiväli 40–44 cm ja paino 26–54 g. Pieni, mustajalkatylliä muistuttava kahlaaja. Alapuoli on valkoinen, kupeilla (ja koiraalla myös rinnassa) on punertava sävy. Selkäpuoli ja päälaki ovat harmaanruskeat, suomukuvioiset. Leveä valkoinen silmäkulmajuova ja tumma ohjas. Nokka on kokotumma, lyhyehkö, ja koivet ovat tummat. Lennossa näkyy siivellä epäselvä vaalea siipijuova. Tavallisin ääni on 'tit-piip'.

Esiintyminen
------------

Afrikkalainen laji, joka puuttuu pesivänä Saharan ja lähes koko Sahelin alueelta sekä pohjoisosista. Pesii kuitenkin Niilin suistossa. Esiintyminen laikuittaista. Maailman populaation koko on 140 000–190 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pääasiassa paikkalintu mutta voi vaellella sadekausien mukaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö
-------------

Kuivat avomaat lähellä vesistöä, lyhytkortiset pellot ja heinikot, hiekkakannakset ja hiekkarannat. Välttää korkeaa kasvillisuutta ja kallioista tai louhikkoista maastoa.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on avoimesti maassa. Pesyeitä on tavallisesti 2 ja munia 2. Haudonta-aika on 23–26 päivää, molemmat emot hautovat. Poikaset ovat pesäpakoisia ja lentokykyisiä ne ovat noin 25 päivän ikäisinä. Molemmat emot hoitavat poikasia. Sukukypsä usein jo 1-vuotiaana.

Ravinto
-------

Etupäässä hyönteiset ja hämähäkkieläimet.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. ISBN 0-19-857506-8

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Charadrius pecuarius* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 23.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q774208
* Wikispecies: Charadrius pecuarius
* Avibase: 0F0DCC2F28E4E83B
* BirdLife: 22693793
* BOLD: 92614
* CoL: 69PL5
* CMS: charadrius-pecuarius
* BOW: kitplo1
* eBird: kitplo1
* EUNIS: 100878
* Euring: 4760
* Fauna Europaea: 96874
* Fauna Europaea (new): 9b571e36-ce54-40d5-ab5f-e46bb6c9372e
* GBIF: 2480317
* iNaturalist: 4828
* IRMNG: 10931161
* ITIS: 176538
* IUCN: 22693793
* NCBI: 985690
* WoRMS: 366846
* Xeno-canto: Charadrius-pecuarius

 |

 |
**Pantteritokko** (*Thorogobius ephippiatus*) on tokkojen (Gobiidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pantteritokko Toscanassa Italiassa.
Pantteritokko voi kasvaa maksimissaan 13 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on pitkänomainen. Väritykseltään se on yleensä ruskean harmaansinertävä. Kyljillä, päässä ja selkäevissä on mustia, oranssisia tai punaisia täpliä. Lajin koiras on naarasta värikkäämpi. Selkä, pyrstö- ja peräevän reunat ovat vaaleansiniset. Selkäevän etuosassa on 6–7 piikkiruotoa ja takaosassa yksi piikkiruoto sekä 10–12 haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä on yksi piikkiruoto ja kymmenen haarautunutta nivelruotoa.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Pantteritokkoa tavataan Atlantin valtameren koillisosassa Norjan eteläosista ja Skagerrakista etelään aina Kanariansaarille asti. Lajia tavataan yleensä kivipohjilla tai kallioiden koloissa vedenpinnasta aina 12 metrin syvyyteen asti vedenpinnasta.

Ravinto ja elintavat
--------------------

Pantteritokon ravintoa ovat pienikokoiset äyriäiset kuten katkat, nilviäiset, madot ja toisinaan myös levät. Se saavuttaa sukukypsyyden levinneisyytensä pohjoisosissa 3–4 vuoden iässä ja 6–9 senttimetrin mittaisena, etelässä jo 1–2-vuotiaana. Sen kutu tapahtuu Englannissa touko-heinäkuussa. Yksi naaras voi tuottaa 2 500–12 000 mätimunaa sen koosta riippuen. Poikaset ovat kuoriutuessaan noin kolmen millimetrin mittaisia. Pantteritokko voi elää enintään yhdeksän vuoden ikäiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Williams, J.T. Herler, J. & Kovacic, M.: *Thorogobius ephippiatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-1*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  *Thorogobius ephippiatus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Varjo, Markku & Lehtonen, Hannu: *Suomen ja pohjolan kalat*, s. 450–451. Readme, 2017. ISBN 9789523213722. (suomeksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2277421
* Wikispecies: Thorogobius ephippiatus
* ADW: Thorogobius\_ephippiatus
* BOLD: 785397
* CoL: 56KVS
* EUNIS: 124643
* FishBase: 7689
* GBIF: 2379214
* iNaturalist: 118698
* IRMNG: 11107184
* ITIS: 172043
* IUCN: 198669
* NBN: NBNSYS0000178366
* NCBI: 1365585
* WoRMS: 126937

 |

 |
**Valfrid Erhard Nykänen** (lempinimi *Poju**lähde?*; 8. tammikuuta 1894 Kotka – helmikuu 1918 Hämeenkyrö) oli ensimmäinen suomalainen hävittäjälentäjä ja ilmavoiton saavuttanut lentäjä.

Nykänen tuli ylioppilaaksi Kotkan suomalaisesta yhteiskoulussa keväällä 1914. Hän oli tuolloin etevä voimistelija. Nykänen oli vuoden 1912 Tukholman olympialaisten suomalaisen voimistelujoukkueen varamies. Urheilussa hän edusti Kotkan SLU:ta ja Kotkan Intoa.

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Nykänen liittyi vuoden 1914 lopulla vapaaehtoisena Venäjän armeijaan ja kävi vuoden pituisen upseerikurssin Kazanin sotaopistossa. Hänet komennettiin rintamalle vänrikkinä, ja hän palveli jalkaväessä Varsovan puolustusjoukoissa. Hän haavoittui Puolassa kahdesti. Myöhemmin hän siirtyi Venäjän ilmavoimien 12. hävittäjäosaston tähystäjäksi.

Tammikuussa 1917 Nykänen pääsi hävittäjäohjaajakurssille Mustanmeren laivaston lentokouluun Sevastopoliin, jossa hän suoritti ohjaajatutkintonsa noin 1. toukokuuta 1917.*lähde?* Tämän jälkeen hän toimi lentäjänä III hävittäjäosastossa. Hän saavutti tiettävästi ilmataisteluissa yhteensä neljä ilmavoittoa, oman väitteensä mukaan turkkilaisia vastaan Kaukasian rintamalla, mutta jälkimmäinen tieto lienee virheellinen, sillä kyseisellä rintamalla oli hyvin vähän lentotoimintaa. Suomalaisen lehtitiedon mukaan Nykänen palkittiin syksyllä 1917 Pyhän Yrjön miekalla hänen ammuttuaan lounaisrintamalla alas saksalaisen lentokoneen. Hän oli ainoa suomalainen, joka saavutti ilmavoittoja ensimmäisessä maailmansodassa.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen Nykänen jätti Venäjän armeijan ja osallistui tammikuussa 1918 Ukrainan vapaustaisteluun, minkä jälkeen hän palasi Suomeen. Hän joutui pakenemaan Kotkan punakaartia ja siirtyi Suomen sisällissodan alkuun mennessä Satakuntaan, jossa hänet otettiin luutnanttina valkoisiin joukkoihin. Hän johti toista kahdesta valkoisesta osastosta 31. tammikuuta käydyssä Kauvatsan kahakassa, tosin hänen osastonsa perääntyi ennen varsinaista hyökkäystä. Oltuaan vain viikon komppanianpäällikkönä Nykänen lähti pyrkimään punaisten rintaman läpi Helsinkiin hakeakseen lentokoneen valkoisille, mutta hän jäi Hämeenkyrössä punaisten vangiksi ja hänet surmattiin.

Lähteet
-------

* Aarne Bremer, *Ilmavoimat vapaussodassa 1918*, Otava, 1934
* K.W. Janarmo, *Varhaisilmailumme 1753–1919*, Otava, 1963
* Arponen, Antti O.; Kasila, Markku; Peltola Veli-Matti: *He antoivat kaikkensa - Viime sodissa menehtyneet suomalaiset mestariurheilijat*, s. 30. Auditorium, 2014. ISBN 978-952-7043-03-5.

### Viitteet

1. ↑  Valfrid Nykäsen henkilötiedot (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen sotasurmat 1914-1922 -tietokanta.
2. 1 2 3 4 5  Harjula, Mirko: *Ryssänupseerit*, s. 206, 243–244, 267–268. Helsinki: Books on Demand, 2015. ISBN 978-952-28614-2-9.
3. 1 2 3 4 5  Tuomas Hoppu: *Historian unohtamat: Suomalaiset vapaaehtoiset Venäjän armeijassa 1. maailmansodassa 1914–1918*, s. 163–164, 178, 181, 220–221, 241–242, 274, 278. Bibliotheca Historica 100. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2005.
**Taboye** on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Gaon alueen Bouremin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella noin 30 kilometriä Bouremista kaakkoon. Kunnassa on 20 500 asukasta (vuonna 2009).

Taboyen kunta rajoittuu pohjoisessa Bouremin, idässä Tarkintin ja Gaon piirin Tilemsin, etelässä Sony Aliberin ja lännessä N’Tillitin kuntiin. Sen asukkaat ovat etupäässä songhaita sekä paimentolaisuutta harjoittavia tuaregeja ja kalastajina toimivia bozoja. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä käy kausitöissä muualla Malissa tai naapurimaissa.

Kunnassa on kuusi alkeiskoulua ja yksi yläkoulu, kaksi keskikoulua ja viisi koraanikoulua. Taboyessa on terveysasema. Nähtävyyksiin kuuluu Songhain valtakunnan ja marokkolaisten taistelupaikka Tondibissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 28.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3  Plan de Securité Alimentaire Commune de Taboye 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 28.5.2012. (ranskaksi)
**Sukevan työväentalo** oli Sonkajärven kunnan Sukevan taajamassa sijainnut työväentalo. Aiemmin Sukeva kuului Iisalmen maalaiskuntaan.

Historiaa
---------

Sukevan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1909, joskin vihkiäisiä juhlittiin vasta syksyllä 1910. Talo oli hirsirakenteinen, ja sitä laajennettiin vuonna 1916. Vuonna 1912 yhdistyksellä oli 40 jäsentä. Yhdistys ilmeisesti liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, sillä sen omaisuus takavarikoitiin vuonna 1923. Myös sisällissodan aikaan 1918–1919 talo oli ollut takavarikossa, ja tuolloin se oli lyhyen aikaa Sukevan vankilan käytössä.

Yhdistys lakkautettiin 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja vuonna 1934 talo pakkohuutokaupattiin. Sen osti eräs iisalmelainen yksityishenkilö suunnitteilla olevan osakeyhtiön puolesta. Noin viikko huutokaupan jälkeen uutisoitiin kuitenkin, että osakeyhtiö oli suostunut vuokraamaan taloa Sukevan sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle, joka järjestikin talossa iltamat jo samassa kuussa.

Talo ilmeisesti päätyi lopulta sosialidemokraattisen yhdistyksen omistukseen, sillä yhden lähteen mukaan yhdistys myi talon vuonna 1950 huonokuntoisena. Saaduilla rahoilla yhdistys rakensi tanssilavan, joka oli toiminnassa 1970-luvulle saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  24.9.1910, no 108. Viitattu 25.10.2022.
2. 1 2  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
3. ↑  Matti Turkkila (toim.): SDP:n puoluetilasto 1912  1913. Sos.dem puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 25.10.2022.
4. ↑  Teppo, Jorma: Sukevan vankilan rakennushistoriaselvitys *docplayer.fi*. Viitattu 25.10.2022.
5. ↑  Savo *digi.kansalliskirjasto.fi*.  14.11.1934, no 262. Viitattu 25.10.2022.
6. ↑  Savon Työmies *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.11.1934, no 134. Viitattu 25.10.2022.