recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kinokawa** (jap. 紀の川市, *Kinokawa-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Kijoen keskijuoksulla. Etelässä kaupungin alue nousee Kiivuorille, pohjoisessa se käsittää Izumivuorten etelärinteitä ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Kinokawassa on 61 813 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 228,21 neliökilometriä.

Kinokawa on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Kishigawan, Kokawan, Momoyaman, Nagan ja Uchitan maaseutukaupungit. Asutus alueella on vanhaa, ja siellä on säilynyt muun muassa *kofun*-hautakumpuja. Nykyisen kaupungin ydinaluetta on Kokawan kaupunginosa, joka kehittyi historiallsesti Kokawa-deran buddhalaisen temppelin portineduskaupunkina ja Ise-kaidō-tien varren postiasemana (*shukuba*). Myös Naten seutu kaupungin itäosassa oli merkittävä liikenteen solmukohta ja markkinapaikka. Kaupungin länsiosat ovat kehittyneet läheisen Wakayaman lähiöinä. Merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa riisin ja hedelmien, kuten *mikan*-mandariinien, persikoiden ja kakien viljely.

Kinokawan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kokawa-deran temppeli puutarhoineen, Tomobuchi Hachiman-jinjan pyhäkkö, Mifune-jinjan pyhäkkö ja Nate-juku honjin, Naten postiaseman säästynyt rakennuskokonaisuus. Kaikissa on Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi luokiteltuja rakennuksia. Kaupungissa sijaitsee myös Kiin provinssin entisen provinssitemppelin Kii Kokubun-jin raunio. Osa kaupungin alueesta kuuluu Kongōn–Ikoman–Kisenin puolikansallispuistoon. Kinokawaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja ja Wakayama-rautatien Kishigawa-linja.

Kuvia
-----

* Kii Kokubun-jiKii Kokubun-ji
* Tama-kissan mukaan nimetty juna Kishin rautatieasemallaTama-kissan mukaan nimetty juna Kishin rautatieasemalla
* Shurinken-museon rakennuksiaShurinken-museon rakennuksia
* Näkymä Izumi-KatsuragivuoreltaNäkymä Izumi-Katsuragivuorelta

Lähteet
-------

1. 1 2 3  紀の川市 Kinokawa City. Viitattu 29.01.2020.
2. 1 2 3  「市の木」 「市の花」 「市の鳥」 Kinokawa City. Viitattu 29.01.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 紀の川市 Kotobank. Viitattu 29.01.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 紀の川（市） Kotobank. Viitattu 29.01.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kinokawa** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wakayaman prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Arida
* Gobō
* Hashimoto
* Iwade
* Kainan
* Kinokawa
* Shingū
* Tanabe
* Wakayama (pääkaupunki)

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Aridan piirikunta** (Aridagawa · Hirogawa · Yuasa) · **Hidakan piirikunta** (Hidaka · Hidakagawa · Inami · Mihama · Minabe · Yura) · **Higashi-Muron piirikunta** (Kitayama · Kozagawa · Kushimoto · Nachi-Katsuura · Taiji) · **Iton piirikunta** (Katsuragi · Kōya · Kudoyama) · **Kaisōn piirikunta** (Kimino) · **Nishi-Muron piirikunta** (Kamitonda · Shirahama · Susami) |

 |
*Essay d'analyse sur les jeux de hazard*, 1713.
**Pierre Rémond**, myöhemmin **Pierre Rémond de Montmort**, (27. lokakuuta 1678 Pariisi, Ranska – 7. lokakuuta 1719 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen matemaatikko, joka tutki erityisesti todennäköisyyttä sekä sovelsi sitä uhkapeleihin. De Montmort oli myös ensimmäinen, joka yhdisti Blaise Pascalin nimen Pascalin kolmioon.

Elämäkerta
----------

De Montmort syntyi Pariisissa vuonna 1678. Hänen vanhempansa olivat François Montmort ja Marguerite Rallu. De Montmortin isä tahtoi poikansa opiskelevan lakia. Pierre kuitenkin kapinoitsi isäänsä vastaan eikä suostunut tottelemaan isänsä tahtoa. De Montmortin ja hänen isänsä välit katkesivat ja de Montmort lähti kotoaan 18-vuotiaana ja päätti matkustaa ulkomaille. Hän matkusti Britanniaan kierrellen maata jonkin aikaa ennen kuin muutti Alankomaiden seudulle, josta hän jatkoi edelleen Saksaan tavaten siellä serkkunsa. Saksassa de Montmort luki Nicolas Malebranchen *La Recherche de la Vérité* -teosta. Kirja vaikutti häneen merkittävistä ja sen pohjalta hän halusi tehdä sovinnon isänsä kanssa. 21-vuotiaana de Montmort palasi Ranskaan, missä hän aloitti opinnot Malebranchen oppilaana. Malebranche opetti hänelle filosofiaa, descartesilaista fysiikkaa sekä uudenlaista algebraa ja geometriaa. 

De Montmortin isä kuoli poikansa ollessa 22-vuotias, minkä seurauksena de Montmort sai aatelissukuiselta isältään suuren perinnön. De Montmort asui suurimman osan elämästään tilallaan Château de Montmortissa, kutsuen luoksensa sen ajan matematiikan kärkinimiä. Esimerkiksi Nicolaus I Bernoulli asui hänen luonaan kolme kuukautta.

De Montmort sai mainetta julkaisemallaan teoksella *Essay d'analyse sur les jeux de hazard* (1708). Teos käsittelee todennäköisyyslaskentaa ja sisältää useita kombinatorisia ongelmia. 

De Montmort valittiin vuonna 1715 Royal Societyn jäseneksi ja seuraavana vuonna Ranskan tiedeakatemian jäseneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  J. J. O'Connor ja E. F. Robertson: Pierre Rémond de Montmort MacTutor mathematics archieve.  Arkistoitu 24.9.2006. Viitattu 28. lokakuuta 2007. (englanniksi)
2. ↑  Jeff Miller: Earliest Known Uses of Some of the Words of Mathematics *members.aol.com*. Viitattu 28. lokakuuta 2007. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Kreikka

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hôtel du Nord** (myös: *Kauppaseuran talo* tai *Ekblomin talo*) on Turussa, Varsinais-Suomessa sijaitseva vuonna 1844 valmistunut entinen hotellirakennus ja yksi Turun Aurajoenrannan historiallisista arvokiinteistöistä. Tänä päivänä rakennus tunnetaan paremmin nimellä Kauppaseuran talo tai Ekblomin talo. Osoitteessa Läntinen Rantakatu 3 sijaitsevassa vaaleanpunaisessa kivirakennuksessa sijaitsee nykyisin ravintola E. Ekblom, sekä Valtakunnanvoudinvirasto.

Historia
--------

Kelloseppä Elias Ekblom rakennutti nykyisen Ekblomin talon arvokkaalle rantatontille vuonna 1844. Alun perin Ekblom suunnitteli rakennusta omaksi asunnokseen, mutta suunnitelmat muuttuivat ja Ekblom perusti taloon hotellin ja tanssiravintolan Hôtel du Nordin. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti P. J. Gylich.

Ekblomin talo on kaksikerroksinen kivirakennus, jonka yksi huomattavia piirteitä on rakennuksen pyöristetty nurkka Kauppiaskadun ja Läntisen Rantakadun kulmassa. Vaikka rakennus itse on 1800-luvulta, niin juontaa sen vanhimmat perustukset kuitenkin 1700-luvulle.

Hotelli Hôtel du Nord toimi rakennuksessa vuosina 1846-1887, jolloin hotelli siirtyi Aurajoen alajuoksulle Alempaan höyrylaivasatamaan nykyisen Myllysillan ja Boren talon kohdille. Hotellissa vieraili muun muassa J. L. Runeberg, joka suomensi virsikomitean toimeksiannosta siellä runoja. Hotellin jälkeen rakennuksessa toimi myös paljon muita tahoja. Näistä merkittävimmät ovat muun muassa Turun Sanomien ensimmäinen toimitus vuonna 1904, Turun Kauppaseura, Turun kaupungin puhelinlaitos, sekä lastenneuvola.

Ekblomin talo oli pitkään tyhjillään, kunnes rakennuksen entisöinti aloitettiin vuonna 2009 arkkitehti Benito Casagranden johdolla yhdessä kolmen muun kirjastokorttelin arvorakennuksen entisöinnin yhteydessä. Casagrande osti rakennukset Turun kaupungilta 2009. Entisöinti valmistui vuonna 2011 ja kustansi kaikkien kolmen arvorakennuksen osalta noin 10 miljoonaa euroa. Rakennukset vihki käyttöön Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa Kari Mäkinen, Suomen katolisen kirkon piispa Teemu Sippo, sekä oopperalaulaja Karita Mattila.

Lähteet
-------

1. 1 2  E. Ekblom - E. Ekblom *www.eekblom.fi*.  Arkistoitu 2.6.2021. Viitattu 30.5.2021.
2. 1 2  E. Ekblom - Kissmyturku.fi *kissmyturku.fi*. Viitattu 30.5.2021.
3. 1 2  Matkalla Maailmalla *www.matkallamaailmalla.fi*.  Arkistoitu 2.6.2021. Viitattu 30.5.2021.
4. 1 2 3  Kauppiaskatu 1:n arvorakennukset ehostuvat *Yle Uutiset*. Viitattu 30.5.2021.
5. ↑  Kansallismaiseman restaurointi valmistui *ts.fi*.  26.5.2011. Viitattu 30.5.2021.
6. ↑  Kirjastokorttelin entisöinti on valmis *Yle Uutiset*. Viitattu 30.5.2021.
Piilosana Leeuwarder Courant
**Piilosana** on sanaristikko, jossa vihjeet annetaan varsinaisesta ristikosta erillisinä ja jossa jokainen vihje sisältää sekä suoran vihjeen että piilosanamaisen kätketyn vihjeen ratkaisusanasta. Kätketty vihje voi olla esimerkiksi anagrammi, tai sana on luettavissa lauseesta suoraan tai takaperin peräkkäisiä sanoja yhdistelemällä. Kätketyissä vihjeissä hyödynnetään usein myös lyhenteitä tai sanaleikkejä.

Piilosana on peräisin Englannista (alkukielellä *cryptic crossword*). Suomeen tehtävätyypin toi Risto Pitkänen. Pitkäsen laatima ensimmäinen suomalainen piilosana julkaistiin Suomen Kuvalehden numerossa 9 vuonna 1975. Piilosanoja ovat Suomessa julkaisseet säännöllisesti Suomen Kuvalehti, Ilta-Sanomat, Aamulehden *Sunnuntain ihmiset* ja useat ristikkolehdet. Tunnettuja suomalaisia piilosanojen laatijoita ovat Erkki Vuokila, Pertti Oskala ja Aulikki Nenonen. Alkuaikoina eräät laatijat esiintyivät salanimillä, jotka olivat anagrammeja piilosana-sanasta. Tällaisia tekijöitä olivat ainakin Ilpo I. Ansa ja Pia Solina.

Iisakin Julkaisut Oy:llä oli 1970-luvulla valikoimassaan myös Piilosana-niminen lehti, mutta se ilmestyi vain lyhyen aikaa. Muita säännöllisesti ilmestyneitä piilosanalehtiä ei Suomessa ole ollut.

Sanaristikkoseura Sanasepot ry:n kesäpäivillä on järjestetty piilosanan SM-kisoja vuodesta 2004 lähtien. Vuonna 2014 kilpailu järjestettiin yhteistyössä Otavamedian kanssa, ja voittajaksi selviytyi Juha Neitola. Vuonna 2016 Sanasepot järjestivät kisat yksin. Seuraavat piilosanan SM-kisat pidetään kesällä 2019.

Piilosanan ratkonnan ohjeita on annettu lehdissä, netissä ja kirjoissa.

Esimerkkejä
-----------

* Vakaa järjestö? = AKAVA (vakaa-sanan anagrammi)
* Kerron totuuden. Ne ovat tyhjää täynnä. = ONTOT (luettavissa suoraan lauseesta: KerrON TOTuuden.)
* Palasi pukujuhlista ja raatoi maanantain. = NAAMIOT ("toi maan" takaperin, "pukujuhlista" antaa vihjeen aihepiiristä, "palasi" vihjaa takaperin lukemiseen)
* Tämä valitus ei kuulu maalaistollosta. = JUPISTA (ei juntista, "valitus" antaa vihjeen aihepiiristä)
* Valvomistöissä teet aukiot rapaisiksi. = KURAATTORIT (kuraat torit)

Lähteet
-------

1. 1 2  Näin ratkotaan piilosanoja sanaristikot.net. Viitattu 26.11.2009.
2. ↑  Veikko Nurmi ja Jouko Nyyssönen: Sanaristikkotermistö sanasepot.fi.  Arkistoitu 9.7.2013. Viitattu 6.8.2011.
3. ↑  Löydettyjä: Risto Pitkänen, 60 sanaristikot.net. Viitattu 27.7.2011.
4. ↑  Punainen Pelikaani 4/2011 s. 20
5. ↑  Piilosana 30 vuotta Suomessa sanaristikot.net. Viitattu 26.11.2009.
6. ↑  Päätoimittaja Paavo I. Lukkaroisen haastattelu
7. ↑  [ Yli 100 piilosanafania
samassa huoneessa] sanaristikot.net. Viitattu 5.6.2015.
8. ↑  Sanaseppo 3/2018

Kirjallisuutta
--------------

* Aulikki Nenonen: *Piilosanaopas - ohjeita ja tehtäviä ratkojille*. Oulu: Kolmiokirja Oy, 1990. ISBN 951-9488-90-1.
* Hannes Tiira: *Senat sakaisin - Sanatehtävien ja -leikkien käsikirja*. Pori: Lintu-Hanski Tmi, 2010. ISBN 978-952-67376-0-7.
* Erkki Vuokila: *Sanaristikot (MMM Kansalaisen tietokirjat)*, s. 37-50. Otava, 2004. ISBN 951-1-18867-4.
* Ilona Kemppainen: *Suomalaisen sanaristikon historia*. Helsinki: Finn Lectura, 2002. ISBN 951-792-127-6.
**Tuntemattoman primaarikasvaimen syöpä** (CUP, engl. *Cancer of unknown primary*) viittaa syöpätautiin, joka todetaan etäpesäkkeen perusteella ilman, että primaarikasvaimen sijaintia saadaan selville. Tuntematonta alkuperää olevia syöpiä on syöpätapauksista 3–5 %. Sairauden toteamishetkellä potilaiden mediaani-ikä on 60 vuotta; miehillä tuntemattoman primaarikasvaimen syöpä on hieman yleisempi kuin naisilla. Ennuste on näissä tapauksissa huono; jäljellä olevan eliniän mediaani on 4–12 kuukautta. Jotkut potilaat kuitenkin sairastavat parempiennusteista tautimuotoa; 10 % potilaista on elossa viiden vuoden kuluttua diagnoosista. Joskus primaarikasvain löydetään potilaan vielä eläessä tai ruumiinavauksessa; usein se on pieni nodula keuhkoissa tai sappi-/haimatiehyissä.

Yli puolet tuntemattoman primaarikasvaimen syöpää sairastavista potee useaan kohteeseen levinnyttä tautia, mutta lopuilla etäpesäkkeellä on vain yksi sijainti, joka tyypillisimmin on maksassa, luustossa tai imusolmukkeissa. 60 % tuntemattoman primaarikasvaimen syövistä on adenokarsinoomia. Lymfoomaa tai melanoomaa ei luokitella tuntemattoman primaarikasvaimen syöväksi, vaikka sairauden alkuperäinen sijainti ei olisi selvillä.

Suurimmalla osalla potilaista on taustallaan tupakointia; monesti primaarikasvain ruumiinavauksessa löydetäänkin elimestä, jonka syöpäriskiä tupakointi kohottaa. Oireet riippuvat etäpesäkkeiden sijainnista. Tyypillisiä oireita edenneissä syövissä ovat heikkous, väsymys, ruokahaluttomuus ja laihtuminen.

Lähteet
-------

1. 1 2  US National Library of Medicine: Cancers of unknown primary origin: current perspectives and future therapeutic strategies
2. 1 2  American Cancer Society: What is a cancer of unknown primary? (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee säveltäjää. Italaialisesta filosofista kertoo Giovanni Gentile.*
**Giovanni Gentile** (s. ?, Olevano Romano - k. vuoden 1649 jälkeen) oli italialainen säveltäjä ja musiikinopettaja.

Elämä ja teokset
----------------

Gintelen elämästä ja teoksista on jäljellä kaksi lähdettä, ainoa teos, soitonopetukseen tarkoitettu aineistokokoelma *Solfeggiamenti et ricercari a due voci* (Lodovico Grignani, Rooma, 1642) ja roomalaisen kirjanpainajan luettelo painotöistä.

Opetusaineiston etulehdellä Gentilen tittelinä on "Signor Giovanni Gentile d'Olevano", mikä tarkoittaa, että hän ei ollut pappi vaan maallikko ja että hän oli syntynyt Olevano Romanossa (koska Lomellinassa on toinen Olevano, voi syntymäpaikka olla vähän epäilyksenalainen, mutta koska Gentile toimii taiteellisen uransa ajan vain Roomassa, Olevano Romano lienee oikea).

Mitä hänen opetustyöhänsä tulee *solfeggiamenti a due* (solfèget kahdelle äänelle) sen otsikossa on ainoa vihje, edellä mainitun luettelon maininnan ohella, joka toteaa 13. joulukuuta 1729: "Giovanni Gentile oli vuosina 1645-1649 rekisteröitynä muusikoksi Santo Stefano del Caccossa (Rooma), mukanaan kolme lapsenlasta ja muutamia vieraita, ehkä hänen oppilaitaan. Sen kirkon lähellä sijaitsi kirjanpainaja Ludovico Grignani, joka vuonna 1642 julkaisi Gentilen Solfeggi e ricercari a 2 voci". Myös *Solfeggiamentissa* on merkintä pojanpojasta ja oppilaasta: sen omistuksen kardinaali Francesco Maria Brancacciolle on allekirjoittanut oppilas Marco Aurelio Desideri, joka myös on säveltänyt neljännentoista ja viimeisen solfeggion, kun taas seuraavassa on merkintä tekijästä "Del Signor Carlo Gentile, Nipote e Discepolo dell'Autore" eli "Signor Carlo Gentile, tekijän pojanpoika ja oppilas".

Lähteet
-------

1. ↑  Julkaistu uudestaan Patrizio Barbierin teoksessa "Musica, tipografi e librai a Roma: Tecnologie di stampa e integrazioni biografiche (1583-1833)", *Recercare*, 7 (1995).

Aiheesta muualla
----------------

* Renessanssi- ja barokkiajan opetussävellyksiä kahdelle äänelle (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Sinkkisälpä** (ZnCO3) eli **smithsoniitti** on tärkeä sinkkimalmimineraali, joka esiintyy sulfidimalmien yhteydessä. Se oli sinkin pääasiallinen raaka-aine 1880-luvulle saakka, jolloin sinkkivälke korvasi sen.

Sinkkisälpä on väriltään usein vihreä, mutta väri vaihtelee muun muassa valkean, harmahtavan ja keltaisen välillä. Kidejärjestelmä on trigoninen ja viiru on valkoinen. Kiilto on lasinen tai helmiäismäinen. Sinkkisälvän kovuus on 4–4,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 4,4–4,5 g/cm³.

Sinkkisälpää esiintyy muun muassa Australiassa (Broken Hill), Kreikassa (Laurium), Puolassa (Bytom ja Tarnowskie Góry), Ranskassa (Chessy), Italiassa (Sardinia), Espanjassa, Namibiassa (Tsumebi), Meksikossa (Ojuelan kaivos) ja Yhdysvalloissa (Leadville, Colorado).

Sinkkisälvän nimitys *smithsoniitti* tulee James Smithsonista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smithsonite (mineral) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 31.7.2016. (englanniksi)
2. 1 2  David C Cook & Wendy L. Kirk: "Smithsoniitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 130. Thaimaa (painopaikka): Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Mindat: Smithsonite (englanniksi)
* Webmineral: Smithsonite Mineral Data (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Smithsonite (pdf) (englanniksi)
Philipp Veitin *Germania*-maalaus vuodelta 1848.
**Germania** on Saksan ja saksalaisten henkilöitymä. Hänet yhdistetään yleisesti romantiikan aikakauteen ja vuoden 1848 vallankumouksiin, vaikka hahmoa on käytetty myöhemminkin muun muassa keisarillisessa Saksassa. Germania kuvataan yleensä vankaksi naiseksi jolla on pitkät, leveät, punertavan vaaleat hiukset ja haarniska. Hän kantaa usein *Reichsschwertiä* eli valtakunnanmiekkaa ja keskiaikaista kilpeä, jossa on Saksan kansallisvärit ja keisarillinen kotka. Lisäksi hänet nähdään joskus myös kantamassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kruunua. Germania kuvataan yleisimmin nykyisen Saksan lipun väreissä (musta-puna-kultaisena), mutta vuosien 1871 ja 1918 aikana käytettiin Saksan keisarikunnan lipun värejä (musta-valko-punaisia).

Katso myös
----------

* Saksan lippu
* Saksan vaakuna

Lähteet
-------

1. ↑   (2009) *Women and Death 2: Warlike Women in the German Literary and Cultural Imagination Since 1500*. Camden House, 90. ISBN 978-1-57113-400-4.
Kruunu etuviistosta kuvattuna.
**Imperial State Crown** on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan kruununjalokivistä. Sitä säilytetään Lontoon Towerissa yhdessä muiden kruununjalokivien kanssa.

Alkujaan kruunu valmistettiin kuningas Yrjö VI:lle vuonna 1937. Mallia otettiin kuningatar Viktorian käyttämästä pienestä kruunusta, joka on peräisin vuodelta 1838.

Elisabet II:n kruunajaiset
Kruunu on valmistettu kullasta, platinasta ja hopeasta. Siinä on yhteensä 2 868 timanttia, 17 safiiria, 11 smaragdia ja 269 helmeä. Yksi kruunun timanteista on Cullinan II, joka leikattiin Cullinan-timantista (ns. toinen Afrikan tähti). Lisäksi kruunuun kuuluu epäsäännöllisen muotoinen spinelli eli ns. Mustan prinssin rubiini.

Verrattuna toiseen monarkin käytössä olevaan kruunuun, Pyhän Edvardin kruunuun, Imperial State Crown oli paljon enemmän käytössä Elisabet II:n aikana: hän käytti sitä lähes poikkeuksetta parlamentin avajaisissa sekä kruunajaistensa jälkeisissä juhlatilaisuuksissa. Kuningatar kuvaili kruunua kömpelöksi, mutta tärkeäksi esineeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  The Crown Jewels *Historic Royal Palaces*. Viitattu 26.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Everything You Ever Wanted To Know About The Imperial State Crown *British Vogue*. Viitattu 26.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  The Imperial State Crown *www.rct.uk*.  2021. Viitattu 26.1.2021. (englanniksi)
4. ↑  The Queen's advice on wearing a crown - BBC News - YouTube  12.1.2018. BBC News. Viitattu 26.1.2021. (englanniksi)
Arkkiherttua Kaarle Ludvig vuonna 1870.
**Kaarle Ludvig** (saks. *Karl Ludwig*; 30. heinäkuuta 1833 Wien – 19. toukokuuta 1896 Wien) oli Itävallan arkkiherttua ja keisari Frans Joosefin nuorempi veli, josta Habsburgin suvun nykyinen päähaara polveutuu.

Kaarle Ludvig oli arkkiherttua Frans Kaarlen (*Franz Karl*) ja Baijerin prinsessa Sophien kolmas poika. Hänen isoveljiään olivat Itävallan keisari Frans Joosef ja Meksikon keisari Maksimilian. Kaarle Ludvig oli kiihkokatolilainen ja poliittisilta mielipiteiltään äärivanhoillinen. Hän oli vuosina 1855–1861 Tirolin ja Vorarlbergin kuvernöörinä, mutta erosi tehtävästä, kun keisarikunta siirtyi itsevaltiudesta perustuslailliseen hallintoon. Kun Frans Joosefin ainoa poika Rudolf teki itsemurhan vuonna 1889, siirtyi kruununperimysoikeus Kaarle Ludvigille ja hänen jälkeläisilleen. Hän kuoli vuonna 1896 myrkytykseen, jonka hän oli saanut juotuaan puhdistamatonta vettä Jordanjoesta ollessaan pyhiinvaelluksella Pyhällä maalla.

Kaarle Ludvig oli naimisissa kolmesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Saksin prinsessa Margareta, joka kuoli vuonna 1858 vain 18-vuotiaana lavantautiin ehtimättä saada lapsia. Toinen puoliso, Molempain Sisiliain prinsessa Maria Annunziata, kuoli vuonna 1871 28-vuotiaana keuhkotuberkuloosiin. Kolmas puoliso oli Portugalin prinsessa Maria Teresa. Kaarle Ludvigin poikia toisesta avioliitosta olivat kruununperijäksi isänsä jälkeen tullut arkkiherttua Frans Ferdinand, tulevan keisarin Kaarle I:n isä arkkiherttua Otto sekä arkkiherttua Ferdinand Kaarle. Kaarle Ludvigin tyttäristä Margarethe Sophie nai Württembergin herttua Albrechtin ja Elisabeth Amalie päätyi Liechtensteinin ruhtinattareksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Martin Mutschlechner: Archduke Karl Ludwig – a Habsburg of the second rank (englanniksi) The World of the Habsburgs. Viitattu 11.7.2020.
2. ↑  Karl Ludwig, Joseph Maria Erzhg. von Österr. (1833-1896) (saksaksi) *Österreichisches Biographisches Lexikon* (1963). Viitattu 11.7.2020.
3. ↑  Franz Ferdinand (englanniksi) The World of the Habsburgs. Viitattu 11.7.2020.
4. ↑  Martin Mutschlechner: Archduke Karl Ludwig: Marriage and family (englanniksi) The World of the Habsburgs. Viitattu 11.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaarle Ludvig (Itävallan arkkiherttua)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
	+ 2
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Global Salcai Utinsa** on Kanariansaarten suurin linja-autoliikennöitsijä. Se liikennöi suurimman osan Gran Canaria-saaren liikenteestä.

Historia
--------

Global Salcai Utinsa syntyi 17. marraskuuta 2000 kahden Gran Canarian suurimman linja-autoliikennöitsijän, Salcain ja Utinsan yhdistyessä. Salcai oli aiemmin liikennöinyt saaren eteläosan reitit ja Utinsa keski- ja pohjoisreitit. Salcain linja-autot olivat maalattuna vihreiksi ja Utinsan sinipunaisiksi. Globalin värimaailmasta tuli vaaleansininen ja linja-autojen numerointi alkoi numerosta 1301.

Kalusto
-------

Globalilla on omistuksessaan tällä hetkellä 303 linja-autoa.

* Scania: 213 kpl
* Mercedes-Benz: 44 kpl
* Volvo: 32 kpl
* Iveco: 12 kpl
* Alexander Dennis: 1 kpl
* MAN: 1 kpl

Yksi Volvo-merkkinen linja-auto paloi korjauskelvottomaksi tammikuussa 2016 Teldessä.

Globalin Irizar InterCentury II
Globalin Castrosua CS.40 Magnus

Lähteet
-------

* Globalin kotisivu (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Global S.U: About us *globalsu.net*.  (englanniksi)
2. ↑  Global S.U.: Globalin kalustotilasto *globalsu.net*.  joulukuu 2015. Viitattu 18.2.2016. (espanjaksi)
3. ↑  Última Hora: Arde por completo una guagua de Global cerca del Barranco de Silva *teldeactualidad.com*.  17. tammikuuta 2016. Telde. Viitattu 18.2.2016. (espanjaksi)
**Tuomas Antero Forsberg** (s. 15. helmikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professori vuodesta 2008 ja Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin johtaja.

Elämä
-----

Forsberg valmistui ylioppilaaksi vuonna 1985, valtiotieteen kandidaatiksi 1989 ja lisensiaatiksi 1995 Helsingin yliopistosta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi (PhD) Walesin yliopistossa Aberystwythissä 1998. Hänen tutkimusintressejään ovat esimerkiksi kansainvälisen politiikan ja ulkopolitiikan teoria, rauhan- ja konfliktintutkimus, menneisyydenhallinta, Euroopan turvallisuus, Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikka, Saksan ulkopolitiikka, Suomen ulkopolitiikka, pohjoismainen yhteistyö ja Venäjä.

Forsberg työskenteli puolustusministeriössä 1987–1990 ja Ulkopoliittisen instituutin (UPI) tutkijana 1990–1992. Vuodet 1992–1995 hän toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina. Hän oli UPI:n erikoistutkijana 1997–1998 sekä 2001–2002 ja johtajan viransijaisena 1998–2001. Hän toimi myös *Ulkopolitiikka*-lehden päätoimittajana 1998–2001. Forsberg toimi George C. Marshall European Center for Security Studies -keskuksen professorina 2002–2004 ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin määräaikaisena professorina 2004–2008. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2012.

Forsbergin isä on teologian tohtori, entinen Kirkon ulkoasiain osaston teologisten asioiden sihteeri Juhani Forsberg.

Julkaisuja
----------

* *Nato-kirja*. Helsinki: Ajatus, 2002. ISBN 951-20-6133-3.
* Forsberg, Tuomas & Ahosniemi, Arno ym. (toim.): *Suomi ja kriisit: vaaran vuosista terrori-iskuihin*. Helsinki: Gaudeamus, 2003. ISBN 951-662-886-9.
* *Yhteisten arvojen puolesta?: Suomi ja EU:n kriisinhallinta*. Helsinki: Eurooppa-tiedotus, 2006. ISBN 978-951-724-554-8.
* Forsberg, Tuomas & Raunio, Tapio (toim.): *Politiikan muutos*. Tampere: Vastapaino, 2014. ISBN 978-951-768-428-6.
* Pursiainen, Christer & Forsberg, Tuomas: *Ulkopolitiikkaa norsunluutornista*. Tampere: Chan Puma House, 2015. ISBN 978-952-68048-2-8.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomalaisen Tiedeakatemian kotimaiset jäsenet  22.12.2021 (päivitetty). Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 2.3.2022.
2. 1 2 3 4 5  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on 2015*, s. 113. Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
3. ↑  Tuomas Forsberg Helsingin yliopisto. Viitattu 2.3.2022.
4. ↑  Tuomas Forsberg Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoulu.  Arkistoitu 25.2.2016. Viitattu 19.2.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kalpapyrstö** (*Lycodes vahlii*) on kivinilkkoihin kuuluva pitkänomainen ahvenkala, joka elää Pohjois-Atlantin kylmissä vesissä.

Ulkonäkö
--------

Täysikasvuisen kalpapyrstön pituus on keskimäärin 25–30 cm ja enimmillään 52 cm. Sillä on pitkänomainen ruumis, jossa on 99–119 selkänikamaa. Väritykseltään se on tasaisenruskea lukuun ottamatta 1–3 mustaa läiskää selkäevän etupäässä. Ihoa peittävät suomut muualla paitsi selkäevän etupuolella. Poikasissa on lisäksi kapeita, vaaleita poikkijuovia, jotka vähitellen häviävät iän myötä. Kylkiviiva sijaitsee vatsapuolella lähellä peräevää. Toinen erityinen tuntomerkki on musta vatsakalvo.

Levinneisyys
------------

Kalpapyrstö elää Atlantin valtameren pohjoisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Islannin rannikolle ja Barentsinmeren lounaisosiin ja jatkuu Norjan rannikkoa myöten Skagerrakiin ja Kattegatin pohjoisosiin. Atlantin luoteisosissa sitä tavataan Grönlannin lounaispuolelta Nova Scotian rannikolle ulottuvalla vyöhykkeellä.

Elintavat
---------

Kalpapyrstö on pohjakala, joka elää 150–500 metrin syvyydessä liejuisessa merenpohjassa. Se viihtyy merivedessä, jonka lämpötila on 2–6 °C ja suolapitoisuus 34–35 promillea. Ravinnokseen se käyttää monisukasmatoja, pieniä nilviäisiä ja äyriäisiä, *Ophiurida*-lahkon käärmetähtiä sekä tähtimatoja. Kutemisen jälkeen naaras laskee mädin merenpohjaan. Mätimunat ovat melko isoja (läpimitta 4,5–6 mm), mutta toisaalta niitä syntyy yhdessä kudussa vain vähän (27–93).

Kalastus ja käyttö
------------------

Kalpapyrstöllä ei ole kaupallista merkitystä, mutta sitä kalastetaan jonkin verran ruoaksi levinneisyysalueeseen kuuluvissa valtioissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Lycodes vahli (html) *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 16. kesäkuuta 2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  *Lycodes vahlii* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2298248
* ADW: Lycodes\_vahlii
* CoL: 3WKYZ
* FishBase: 15761
* GBIF: 5209425
* iNaturalist: 224199
* IRMNG: 10834385
* ITIS: 165284
* NatureServe: 2.104802
* NBN: NBNSYS0000183817
* NCBI: 215424
* OBIS: 127118
* WoRMS: 127118

 |

 |
**Le Petit Journal** oli pariisilainen päivittäin ilmestynyt sanomalehti, jota julkaistiin vuosina 1863–1944. Sen perusti Moïse Polydore Millaud. Lehden sivuilla ilmestyi useita Émile Gaboriaun ja Ponson du Terrailin sarjaromaaneita. 

Suosionsa huipulla 1890-luvulla lehdellä oli noin miljoonan kappaleen levikki, ja vuodesta 1884 julkaisu sisälsi viikoittaisen kuvitetun liitteen.

Urheilukilpailut
----------------

Le Petit Journal järjesti historian ensimmäisen autokilpailun, vuoden 1894 Pariisi-Rouen "Hevosettomien kärryjen kisan" (ransk. *Concours des Voitures sans Chevaux*). Ensimmäisenä maaliin tuli kreivi Jules de Dion De Dion-Boutonillaan. Tuomaristo kuitenkin hylkäsi hänen suorituksensa käytetyn kolmipyöräisen ajoneuvon vaarallisuuteen ja epätaloudellisuuteen vedoten. Niinpä ensimmäinen palkinto myönnettiin Peugeot'n ja Panhard & Levassotin edustajille.

Le Petit Journal perusti 1891 Pariisi–Brest–Pariisi-pyöräkilpailun. Se teki näin havaittuaan aiemmin samana vuonna järjestetystä Bordeaux–Pariisi-pyöräkilpailusta tehtyjen selostusten nostaneen merkittävästi lehden levikkiä.

Kuvagalleria
------------

* 10. lokakuuta 1891.Georges Boulangerin itsemurha Ixellesin hautausmaalla.10. lokakuuta 1891.  
*Georges Boulangerin itsemurha Ixellesin hautausmaalla.*
* 7. lokakuuta 1906.Lynkkaukset Yhdysvalloissa. Tummaihoisten joukkosurma Atlantassa, Georgiassa.7. lokakuuta 1906.  
*Lynkkaukset Yhdysvalloissa. Tummaihoisten joukkosurma Atlantassa, Georgiassa.*

Lähteet
-------

1. 1 2  Dobb, Ken: Pierre Giffard: A Short Note  2004. Randonneurs Ontario. Viitattu 24.8.2007. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Le Petit Journal**.
Margaretha von Bahr ja Klaus Salin vuonna 1952 Kansallisbaletin *Neiti Juliessa*.
**Maria Elisabeth Margaretha von Bahr** (o.s. **Wasenius**, oik. **von Bahr-Sorsa**; 11. joulukuuta 1921 Helsinki – 21. helmikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen tanssija ja koreografi. Hän oli Kansallisbaletin ensitanssijatar eli prima ballerina vuosina 1946–1964. Vuonna 1964 hän perusti oman balettikoulun, Balettistudion. Hän teki koreografioita useiden nykysäveltäjien baletteihin.

Von Bahr kiinnitettiin Suomalaisen oopperan balettiin solistisopimuksella 1938. Sota-aikana hän työskenteli Tukholman Dramatenissa, kunnes palasi Suomeen ja Kansallisbalettiin ensitanssijaksi 1946–1964. Vuonna 1955 hän sai ensimmäisenä suomalaisena balettitaiteilijana Yhdysvaltojen myöntämän stipendin, jonka turvin hän matkusti 5. syyskuuta 1955 Yhdysvaltoihin tutustumaan maan balettiin. Eläkkeelle jäätyään hän perusti balettikoulun ja teki koreografioita Kansallisbaletille ja Helsingin kaupunginteatterille.

Von Bahrille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1957 sekä professorin arvonimi 1979.

Von Bahrin isä oli suomenruotsalainen sellisti-kapellimestari Carl Wasenius (1883–1943), äiti venäläinen. Hänen isoäitinsä oli laulaja ja isänisänsä Karl Fredrik Wasenius, ja suvussa oli paljon muusikoita. Hän oli naimisissa insinööri Lars von Bahrin kanssa vuosina 1942–1948 ja vuodesta 1952 toimitusjohtaja Esko Sorsan kanssa. Hän oli laulaja Riki Sorsan ja tuottaja Robert von Bahrin äiti.

Margaretha von Bahr-Sorsa kuoli syntymäkaupungissaan Helsingissä 94-vuotiaana helmikuussa 2016. Kolme kuukautta myöhemmin hänen poikansa Riki Sorsa menehtyi keuhkosyöpään.

Lähteet
-------

1. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 32–33. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
2. 1 2 3 4  Blomstedt, Yrjö: *Mitä Missä Milloin 1956*, s. 56. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1955.
3. ↑  Pallari, Leena: Ballerina oli dramaattisten luonneroolien tulkki: Margaretha von Bahr 1921–2016.  *Helsingin Sanomat*, 2.3.2016, s. B 14. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.3.2016.   
Riki Sorsan suuri suru – äiti, tanssitaiteilija Margaretha von Bahr on kuollut *Iltalehti*. Viitattu 1.3.2016.
4. 1 2 3 4 5  Pallari, Leena: Baletti rauhoitti villin lapsen. *Helsingin Sanomat* 11.12.2011, s. C 6.
5. ↑  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 5*, s. 577. Helsinki 1979. ISBN 951-1-05295-0
6. ↑  *Vem och vad 1996: Biografisk handbok*, s. 41. Helsingfors 1996. ISBN 951-50-0800-X
7. ↑  *Ballerinan pitkä elämä*. Suomen Kuvalehti 21/25. toukokuuta 2018, s. 27. Helsinki: Otava Media.

Aiheesta muualla
----------------

* Korppi-Tommola, Riikka: / Bahr, Margaretha von (1921–2016). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  22.10.2018. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Bahr, Margaretha von hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
Tornion yhteislyseon lukio kuvattuna Hallituskadun suunnalta heinäkuussa 2008. Rakennuksesta tuli syyskuussa 2015 Suomen ensimmäinen turvapaikanhakijoiden järjestelykeskus.
**Järjestelykeskus** on valvottu paikka, mihin turvapaikanhakijat vastaanotetaan tai minne rajavartiolaitos luovuttaa turvapaikanhakijat poliisin rekisteröitäviksi, hoidettavaksi ja vastaanottokeskukseen siirrettäväksi odottamaan turvapaikkapäätöksiä. Kansainvälisissä uutisissa vastaavista paikoista käytetään nimitystä hotspot.

Kunta sekä työvoima- ja elinkeinokeskus laativat varautumissuunnitelmaan suuren henkilöjoukon vastaanottamisen järjestämiseksi järjestelykeskuksen.

Tornion järjestelykeskus
------------------------

Kansainvälistä suojelua hakevien määrä kasvoi vuoden 2015 kesästä lähtien Suomessa ennen näkemättömällä tavalla. Valtioneuvosto päätti syyskuussa 2015, että maahantulijat, joiden maahantulon edellytykset ovat epäselvät tai joiden henkilöllisyys on epäselvä, voidaan rekisteröintiä varten toimittaa järjestelykeskukseen. Tornion järjestelykeskus aloitti toimintansa Tornion vanhassa yhteislyseon rakennuksessa 22.9.2015. Tornion järjestelykeskus rekisteröi ajalla syyskuu 2015 - helmikuu 2016 kaikkiaan 16 612 turvapaikanhakijaa. Järjestelykeskus lopetti toimintansa maaliskuussa 2016.

Vuoden 2023 järjestelykeskukset
-------------------------------

Valtioneuvosto päätti marraskuussa 2023 perustaa järjestelykeskuksia Venäjältä tulevan massamaahantulijavirran sijoittamiseksi. Maahanmuuttovirastolla on omia vastaanottokeskuksia muun muassa Helsingissä, Lappeenrannan Joutsenossa ja Oulussa Heikinharjussa. Ensimmäisessä vaiheessa järjestelykeskus on tulossa Heikinharjuun ja Joutsenoon..

Katso myös
----------

* Joutsenon vastaanottokeskus
* Heikinharjun vastaanottokeskus

Lähteet
-------

1. 1 2  Ajantasainen lainsäädäntö: Laki kansainvälistä suojelua hakevan… 746/2011 *finlex.fi*. Edita. Viitattu 19.7.2017.
2. ↑  Järjestelykeskus *Kotimaisten kielten keskus*. Viitattu 19.7.2017.
3. ↑  Valtioneuvoston päätös eräiden maahantulijoiden rekisteröinnistä *Valtioneuvosto*. Viitattu 19.7.2017.
4. ↑  Turvapaikanhakijoiden järjestelykeskus Torniossa lopetti toimintansa *iltalehti*. Viitattu 19.7.2017.
5. ↑  Maa­han­muut­to­vi­ras­to pyörtää pää­tök­sen Oulun uk­rai­na­lais­ten pak­ko­siir­ros­ta ja peruu toimet, kaleva.fi
6. ↑  Joutsenoon perustetaan itärajalta Suomeen pyrkivien järjestelykeskus, esaimaa.fi
**Raamatunopetus** on Raamatun opettamista ja tutkiskelua, jonka menetelmiin kuuluvat muun muassa kurssit, konferenssit, suuret kokoukset sekä rakennuskokoukset. Eri tahojen järjestämä raamatunopetus voi erota toisistaan sekä menetelmien että teologisten perusnäkemysten osalta. Raamatunopetuksen harjoittavia voivat olla myös konsultit ja seurakuntien palveluntarjoajat. Raamatunopetusta harjoittavat liikkeet voivat olla myös tunnettuja erikoistumisesta tiettyihin aihealueisiin, kuten esimerkiksi evankeliointiin.

Monilla Raamattua opettavilla järjestöillä on ollut yhteyksiä joko yhdysvaltalaiseen tai saksalaiseen perinteeseen. Toisinaan järjestöillä voi olla satunnaisia yhteyksiä myös kolmanteen maailmaan.

Ruotsissa
---------

Ruotsissa *Kristen Humanism och Samhällssyn* on ikänsä puolesta yksi perinteisistä raamatunopetusta ja tutkiskelua toteuttavista järjestöistä. Järjestöt yleistyivät erityisesti 1980-luvulla. Useimmat järjestöistä toimii vapaaehtoistyön pohjalta ja selkeitä vahvoja toimijoita on muutamia. Keskeisiä toimijoita voivat olla esimerkiksi raamattukoulut, jotka ovat kooltaan usein maltillisia. Niiden vaikutus voi kuitenkin ulottua kauas ihmisten ulkopuolelle.

Lähteet
-------

* Nilsson, Fred: *Parakyrkligt: Om business och bön i Sverige*. Verbum, 1988. ISBN 91-526-1539-1.

### Viitteet

1. 1 2 3  Nilsson 1988, s. 30–31
**Bernt Hartwig Ove Fabricius Løppenthin** (13. toukokuuta 1904 Lekkende, Tanska – 19. marraskuuta 1994) oli tanskalainen lintutieteilijä ja lääkäri.

Løppenthin opiskeli sekä lääkäriksi (1929) että eläintieteilijäksi (1934). Hän työskenteli lääkärinä vuosina 1933–1938, kunnes sai pääkirjastonhoitajan viran Kööpenhaminan yliopiston kirjastosta. Tässä virassa hän työskenteli eläkkeelle jäämiseensä saakka.

Løppenthin liittyi Tanskan lintutieteelliseen yhdistykseen 1923, toimitti yhdistyksen lehteä Dansk Ornithologisk Forenings Tidsskriftiä 1931–1937, toimi sihteerinä 1941–1960, ja hallituksen jäsenenä 1931–1960. Hän liittyi American Ornithologists' Unioniin 1928 ja valittiin seuran kirjeenvaihtajajäseneksi 1959.

Løppenthin vietti Koillis-Grönlannissa kesän 1930 tutkien lintuja. 1937–1938 hän osallistui Persianlahdelle suuntautuneelle kalatieteelliselle tutkimusmatkalle. 1967 Løppenthin julkaisi teoksen *Danske Ynglefugle i fortid og nutid. Historiske og faunistiske undersøgelser over fuglenes indvandring , forekomst og livsvilkår i Danmark* (Odense, 1967).

Løppenthin nimesi tunturikihun (*Stercorarius longicaudus*) alalajin *pallescens* vuonna 1932.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (*The Auk* 118.)[vanhentunut linkki] (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lynge.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑  ITIS (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
| "Travelin’ Band" / "Who’ll Stop the Rain"Creedence Clearwater Revival |
| --- |
| Singlen "Travelin’ Band" / "Who’ll Stop the Rain" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Cosmo’s Factory* |
|  A-puoli | "Travelin’ Band" |
|  Julkaistu | 1970 |
|  Tuottaja(t) | John Fogerty |
|  Tyylilaji | folk rock, roots rock |
|  Kesto | 02.29 |
|  Levy-yhtiö | Fantasy |
| Creedence Clearwater Revivalin muut singlet |
| "Fortunate Son" / "Down on the Corner"1969 | "Travelin’ Band" / "Who’ll Stop the Rain"1970 | "Run Through the Jungle" / "Up Around the Bend"1970 |

**"Who’ll Stop the Rain"** on yhdysvaltalaisen Creedence Clearwater Revival -yhtyeen kappale sen vuonna 1970 julkaistulta albumilta *Cosmo's Factory*. Se julkaistiin kahden A-puolen singlenä yhdessä kappaleen "Travelin’ Band" kanssa, jolloin se nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle kaksi.

Rakenne
-------

Kappaletta on analysoinut muun muassa Allmusicin Richie Unterberger. Hänen mukaansa kappale on rock and roll -yhtyeenä tunnetun CCR:n tunnetuimpia rauhallisempia lauluja. Siinä missä singlen toinen puoli "Travelin’ Band" edusti 1950-luvun rock and rollia, "Who’ll Stop the Rain" lähenteli akustisuudesaan ja melankolisuudessaan folk rockia. Alun kitarariffi onkin folk rockille hyvin tyypillinen, mutta taustasoitto muistuttaa ennemminkin roots rock -genreä.

Kappaleen sanoituksen on epäilty olevan naamioitu protesti Vietnamin sotaa kohtaan. Unterbergerin mukaan tähän viittaisi muun muassa laulun fatalistinen ja hieman vihainen tunnelma sekä kertosäe, jonka mukaan sateen pysäyttäminen vaikuttaa mahdottomalta. Sanoituksen on kuitenkin katsottu olevan yleismaailmallisempi, jossa pohditaan erilaisia mysteerejä, joiden selvittäminen vaikuttaa mahdottomalta. Kappaleen viimeisen säkeen, jossa lauletaan musiikista, suuresta yleisöstä, sateesta ja yleisön yrityksestä pysya lämpimänä, on katsottu viittaavan mahdollisesti Woodstockin musiikkifestivaaliin.

Rivi *I went down Virginia, seekin’ shelter from the storm* innoitti Bob Dylania kirjoittamaan kappaleen "Shelter from the Storm".

Lähteet
-------

1. 1 2  Richie Unterberger: Who'll Stop the Rain AllMusic Allmusic. Viitattu 25.5.2012.  (englanniksi)
2. ↑  Who'll Stop The Rain? by Creedence Clearwater Revival Songfacts songfacts.com. Viitattu 25.5.2012.  (englanniksi)
Röntgenkristallografiakuva Helicobacter pylorin ureaasientsyymistä
**Ureaasi** on entsyymi, joka katalysoi urean hajoamista hiilidioksidiksi (CO2) ja ammoniakiksi (NH3) .

(NH2)2CO + H2O → CO2 + 2NH3.
Ureaasia esiintyy lukuisissa bakteereissa, hiivoissa ja joissakin kasveissa. Vuonna 1926 James Sumner eristi ureaasin ja todisti sen olevan proteiini. Ureaasin entsyyminumero on EC 3.5.1.5 ja CAS-numero 9002-13-5.

Ominaisuudet
------------

Entsyymin monet ominaisuudet vaihtelevat hyvin voimakkaasti sen mukaan, minkä bakteerin entsyymistä on kyse. Molekyylin massa vaihtelee 125–160 kilodaltonin välillä. Parhaiten entsyymi toimii 40 °C–65 °C:n lämpötilassa ja optimaalinen pH on bakteerista riippuen 2–9. Entsyymin koentsyymi on Ni2+-ioni. Inhibiittoreina toimivat useat metalli-ionit, kuten Cd2+, Co2+-, Fe2+- ja Ca2+-ionit, boorihappo sekä useat orgaaniset molekyylit kuten EDTA ja fenantroliini .

Kun ureaasi katalysoi urean hajoamista, syntyvä ammoniakki nostaa veteen liuetessaan pH:n korkealle. Tähän perustuu urean käyttö kantojen suojaamisessa juurikääpää vastaan.

Diagnostinen merkitys
---------------------

Useat bakteerit sisältävät ureaasientsyymiä ja ne voidaankin tunnistaa reaktiotuotteiden ammoniakin tai hiilidioksidin perusteella. Tällaisia bakteereja ovat muun muassa *Yersinia enterocolitica*  ja *Helicobacter pylori* , joka muodostaa itselleen emäksisestä ammoniakista suojan hapanta vatsanympäristöä vastaan ja voidaan tunnistaa ammoniakin avulla. Reaktiossa syntyvän hiilidioksidin hiilen isotooppeja voidaan niin ikään käyttää bakteerin läsnäolon todistamiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Entry of urease (EC-Number 3.5.1.5 ) Breinda. Viitattu 13. toukokuuta 2008.
2. ↑  Veikko Sorsa, Perinnöllisyystieteen historiaa: IV Neurospora-bakteeri- ja virusgenetiikan vaiheita Vuosi=.  Arkistoitu 4.7.2003. Viitattu 13. toukokuuta 2008.
3. ↑  [ Kuusen ja männyn
lahovikaisuus ja sen torjunta] Metla. Viitattu 13. toukokuuta 2008. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Yersinia enterocolitica -bakteerin osoittaminen elintarvikkeista Evira. Viitattu 13. toukokuuta 2008. [vanhentunut linkki]
5. 1 2  Helikobakteeritutkimuksia Duodecim terveyskirjasto. Viitattu 13. toukokuuta 2008.
6. ↑  13C-ureahengitystesti helikobakteeri-infektion diagnosoinnissa: testin käyttömahdollisuudet Québecissa Finohta. Viitattu 13. toukokuuta 2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Terveysportti, metatesaurus: Ureaasi
* Terveyskirjasto: Ureaasi
* KEGG: Urease (EC 3.5.1.5) (englanniksi)
* Urease Fact Sheet (pdf) (englanniksi)
Ágios Díkaios  
Άγιος Δίκαιος

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Kíssamos, Chaniá, Kreeta, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 181 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
35° 19′ 58″ P, 23° 37′ 22″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Ágios Díkaios** (kreik. Άγιος Δίκαιος) eli **Aï-Díkaios** (Αϊ-Δίκαιος) on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 1 181 metriä (toisen lähteen mukaan 1 180 metriä).

Ágios Díkaios -vuori sijaitsee Kreetan länsipäässä Kíssamoksen kunnassa Chanián alueyksikössä, etelään Éloksen kylästä. Vuori on saanut nimensä siitä, että sen huipulla on "Pyhälle vanhurskaalle" (*Ágios Díkaios*) eli Jobille (*Díkaios Ióv*) omistettu kappeli. Se on rakennettu vuonna 1870 ja juhlii vuosittain 6. toukokuuta. Huipulle johtaa hiekkatie Éloksesta. Ágios Díkaioksen luoteispuolella sijaitsee Koutroúlis-vuori ja itäpuolella kauempana Apopigádi- ja Tourlí-vuoret sekä Lefká Óri -vuoret.

Lähteet
-------

1. 1 2  Τα Βουνά της Ελλάδας *Πατριδογνωσία*. Viitattu 7.9.2020.
2. 1 2  Όρος Άγιος Δίκαιος *Cretan Beaches*. Viitattu 7.9.2020.
**Festival Internacional de Cine de Mar del Plata** on Argentiinassa Mar del Platan kaupungissa järjestettävä kansainvälinen elokuvajuhla. Juhla järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1954. Juhlan järjestämisestä vastaa Argentiinan valtion elokuvan ja visuaalisen taiteen instituutti. FIAPF on luokitellut sen kuuluvaksi A-luokan elokuvajuhliin.

Juhlassa on useita tapahtumia:

* Kilpailu: jakautuu useisiin sarjoihin
* Panorama: esittelee uusia elokuvia eri maista
* Kunnianosooitukset ja retrospektiivi: esittelee merkittävien ohjaajien unohtunutta tuotantoa ja teatterilevitysten ulkopuolelle jäävää elokuvaa
* Löytöjä: vanhoja klassikkoja

Juhlapaikaksi valittiin Mar del Plata, koska se on tunnettu turistipaikkakunta. Kilpailusarja otettiin ohjelmaan vuonna 1959. Sen järjestää Argentiinan elokuvakriitikkoyhdistys. Virallinen palkintopatsas on kuvanveistäjä Pascual Buiguesin suunnittelema *El Gaucho*. Joinakin vuosina juhla on jäänyt järjestämättä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Historia, mardelplatafilmfest.com. Viitattu 13.11.2023 (englanniksi) (espanjaksi)}}
Suomalaisten kirjapainojen siirryttyä isonvihan vuoksi Tukholmaan aiheuttaen pulan lasten aapiskirjoissa kirjanpainaja Daniel Medelplan kaiversi puulaatoille ja painoi niillä Pälkäneen puuaapisen. Aapisen etulehdellä oli teksti "Lasten Paras Tawara, elli ABC-Kirja, joca on suuren tarpeen tähden leicattu Puuhun ja Pälkänen Seurakunnan Saarnamiesten toimituxen cautta, Prändätty Pälkänellä Daniel Medelplanilda Tauralan Kylässä 1719". Ainoa jäljelle jäänyt kappale tuhoutui Turun palossa 1827.

Lähteet
-------

* Medelplan-suku
* Puuaapinen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Medelplan ja puuaapinen
* Frilander, Allan: *Daniel Medelplan ja hänen aapisensa*. 2. uudistettu painos. Jyväskylä: omakustanne, 2004. ISBN 952-91-7204-4.
* "Tuomo Koukkula: Pälkäneen historia 1500-luvulta 1860-luvulle", *Pälkäneen historia*, s. 307-310. Pälkäneen kunta, 1972. ISBN 951-95045-0-8.

### Viitteet

1. ↑  Koukkula, s. 309

Kirjallisuutta
--------------

* Lähdekirjallisuutta Daniel Medelplanista

Aiheesta muualla
----------------

* "Pälkäneen aapisen" syntymäsijoilta, Suomen Kuvalehti, 01.12.1934, nro 49, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Deogyusanin kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Korean tasavalta |
| Pinta-ala | 
231,65 km2 |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1975 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Deogyusanin kansallispuisto** on kansallispuisto, joka sijaitsee Etelä-Gyeongsangin ja Pohjois-Jeollan maakunnissa Etelä-Koreassa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1975 ja se on järjestyksessään maan kymmenes. Puiston pinta-ala on 231,65 neliökilometriä. Alueen korkein kohta on Hyangjeokbong, joka on 1 614 metriä korkea ja samalla Etelä-Korean neljänneksi korkein kohta. Kansallispuistosta on löydetty 1 067 kasvilajia, 32 nisäkäslajia, 130 lintulajia, yhdeksän sammakkolajia, 13 matelijalajia, 28 kalalajia ja 1 337 hyönteislajia. Kansallispuitossa eläviä uhanalaisia lajeja ovat muun muassa liito-orava, saukko ja näätä.

Lähteet
-------

1. ↑  Deogyusan: Intro Korea National Parks Service. Viitattu 5.6.2019. (englanniksi)