recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keijo Antero Huusko** (s. 5. elokuuta 1980 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa FC Kemiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Huusko on kemiläisen FC-88:n kasvatti. Kemistä hänen tiensä vei Vaasan Palloseuran riveihin vuonna 2000, josta myöhemmin siirtyi Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa pelanneeseen göteborgilaisseura BK Häckeniin vuonna 2002. Kahden Ruotsissa vietetyn vuoden jälkeen, Huusko palasi Suomeen vuonna 2004. Torniolainen Tornion Pallo –47 pestasi hyökkääjän noustuaan Veikkausliigaan. Erinomaisesti sujuneen kauden 2004 päätteeksi Huusko sai siirron Norjan pääsarjajoukkue FC Lyn Osloon. Lynistä hän siirtyi kaudeksi 2007 Norjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Strømsgodset IF:iin ja siellä vietetyn vuoden jälkeen hän teki kolmivuotisen sopimuksen Tromsø IL:n kanssa. Huuskon polvi on operoitu useasti viimeisimmän Tromsø-sopimuksen aikana. Huusko purki sopimuksensa Tromsøn kanssa talvella 2010, kun sitä olisi ollut vielä jäljellä vielä kauden verran.

Huusko solmi entisen seuransa, Tornion Pallo -47:n, kanssa 4-vuotisen sopimuksen 26. helmikuuta 2010. Huuskon on määrä toimia pelaamisen ohella joukkueen urheilutoimenjohtajana ja apuvalmentajana. Kauden 2009 päätteeksi TP-47 oli pudonnut Kakkoseen. 

Torniosta Huusko siirtyi kesken kauden 2010 PS Kemiin, jossa hän pelasi aina seuraavaan kauteen, jolloin hän siirtyi vahvistamaan Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Kauden 2012 alussa Huusko palasi Kemiin ja aloitti Kolmosessa pelanneessa kasvattajaseurassaan, joka oli muuttanut nimensä FC Kemiksi. Kesken kauden 2012 hän palasi naapurikaupunkiin Tornioon sen Kakkosessa pelaavaan TP-47:ään.

Maajoukkueura
-------------

Huusko on pelannut Suomen A-maajoukkueessa 8 peliä ja tehnyt niissä 2 maalia. Maajoukkueuransa ensimmäisen pelin Huusko pelasi Bahrainia vastaan 1. joulukuuta 2004. Tuossa pelissä Huusko teki myös maajoukkueuransa ensimmäisen maalin.

Futsal
------

Jalkapallon ohella Huusko on pelannut myös futsalia. Seuratasolla hän on edustanut FT Kemi-Torniota liigassa ja Ykkösessä. Huusko on pelannut myös maajoukkueessa 6 maaottelua.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)
2. ↑  TP-47 ja Keijo Huusko sopivat 4-vuotisen sopimuksen[vanhentunut linkki] Viitattu 2.3.2010
3. ↑  Kymppipaikka.fi: PS Kemi-kippari vaihtaa RoPS:aan[vanhentunut linkki] Viitattu 24.8.2011
4. ↑  Kymppipaikka.fi: Kolmosen FC Kemi kerää vahvaa joukkuetta[vanhentunut linkki] Viitattu 28.1.2012
5. ↑  Kymppipaikka.fi: TP-47 vahvistui – lisähankinnat kiikarissa[vanhentunut linkki] Viitattu 13.7.2012
6. ↑  Keijo Huusko Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 4.2.2008.
7. ↑  Futsal-maajoukkuepelaajat 1998- Palloliitto. Viitattu 21.1.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Huusko Tromsø IL:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)
**Gisela Dulko** (s. 30. tammikuuta 1985 Buenos Aires) on argentiinalainen tennispelaaja.

Juniorina Dulko voitti kolme neljästä Grand Slam -turnauksesta nelinpelissä: vuoden 2000 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus María Emilia Salernin kanssa, vuoden 2002 Australian avoin tennisturnaus Angelique Widjajan kanssa ja vuoden 2001 Wimbledonin tennisturnaus Ashley Harkleroadin kanssa. Ammattilaispelaajana hän on voittanut kuusitoista nelinpeliturnausta ja neljä kaksinpeliturnausta.

Kaksinpelissä Dulko ei ole menestynyt yhtä hyvin kuin nelinpelissä, vaikkakin hän on ollut muutaman vuoden ajan 50:n parhaan joukossa maailmanlistalla. 29. huhtikuuta 2007 Dulko voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa, kun hän päihitti Budapestin finaalissa Romanian Sorana Cîrstean. 25. elokuuta 2007 Dulko otti toisen turnausvoittonsa, kun hän voitti Forest Hillsin finaalissa Italian Virginie Razzanon. 4. toukokuuta 2008 Dulko voitti kolmannen turnauksensa, kun hän voitti Marokossa pelatun turnauksen finaalissa Anabel Medina Garriguesin. Neljännen turnausvoittonsa hän otti 26. helmikuuta 2011, kun hän voitti Acapulcon finaalissa Arantxa Parra Santonjan.

Vuonna 2009 Moorilla Hobart International -turnauksessa Dulko pääsi puolivälieriin asti, jossa hän hävisi Iveta Benešoválle. Australian avoimissa hän hävisi toisella kierroksella hallitsevalle mestarille Serena Williamsille. Fed Cupin ensimmäisellä kierroksella hän otti joukkueensa ainoat voitot, kun hän voitti Melanie Oudinin sekä Jill Craybasin. Copa Sony Ericsson Colsanitas -turnauksessa Dulko pääsi finaaliin asti, mutta hävisi sen María José Martínez Sánchezille. Sen jälkeen hän pääsi puolivälieriin Monterrey Openissa ja Porsche Tennis Grand Prix:ssa ja kolmannelle kierrokselle Indian Wells Masters -turnauksessa ja Miami Masters -turnauksessa. Hän hävisi toisella kierroksella Internazionali BNL d'Italiassa ja Internationaux de Strasbourgissa ja ensimmäisellä kierroksella Mutua Madrileña Madrid Openissa ja AEGON Internationalissa.

Ranskan avoimissa hän hävisi Dominika Cibulkoválle ja Wimbledonissa Nadja Petrovalle kolmannella kierroksella. Wimbledonissa Dulko voitti 24:nneksi sijoitetun Marija Šarapovan kolmessa erässä toisella kierroksella. Swedish Openissa Dulko hävisi taas Maria Jose Martinez Sanchezille, tällä kertaa välierässä. US Openissa Dulko voitti Jekaterina Makarovan, Alona Bondarenkon ja Jaroslava Švedovan. Neljännellä kierroksella hän hävisi Alonan siskolle, Kateryna Bondarenkolle 6–0, 6–0 vain 47 minuutissa.

Kauden 2010 päätteeksi Dulko ja Flavia Pennetta voittivat nelinpelin WTA Tour Championships -turnauksessa. Vuonna 2011 he voittivat nelinpelin Australian avoimissa.

Dulko ilmoitti uransa lopettamisesta marraskuussa 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Happy End dulkotenis.com.  Arkistoitu 21.11.2012. Viitattu 18.11.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gisela Dulko** Wikimedia Commonsissa

* Gisela Dulkon kotisivut
* Gisela Dulko WTA:n sivuilla
**Sunday Mba** (s. 28. marraskuuta 1988 Aba) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa CA Bastiaa. Oikeajalkaisen Mban pelipaikka on keskikenttä. Hän kuuluu myös Nigerian jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Mba siirtyi Ligue 2:ssa pelanneeseen Bastiaan joulukuussa 2013 kotimaansa Enugu Rangersista, jossa hän oli pelannut Afrikan Mestarien liigaa. Mba edusti kotimaassaan Rangersin lisäksi Enyimba International FC:tä, Dolphins FC:tä ja Warri Wolvesia. Bastia putosi sarjaporrasta alemmaksi Mban ensimmäisen kauden jälkeen.

Maajoukkueura
-------------

Mba debytoi Nigerian jalkapallomaajoukkueessa tammikuussa 2012 Angolan jalkapallomaajoukkuetta vastaan. Hän kuului joukkueeseen vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän teki finaalissa ainoan maalin Burkina Fasoa vastaan ja johdatti maansa mestaruuteen. Mba kuului maajoukkueeseen myös saman vuoden Maanosaliittojen cupissa, jonne Nigeria pääsi voitettuaan Afrikan mestaruuden.

Lähteet
-------

* Sunday Mba Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Nigerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Enyeama |
2 Yobo |
3 Echiéjilé |
4 Obiorah |
5 Ambrose |
6 Egwuekwe |
7 Musa |
8 Ideye |
9 Emenike |
10 Mikel |
11 Moses |
12 Gabriel |
13 Ogude |
14 Oboabona |
15 Uche |
16 Ejide |
17 Onazi |
18 Uzoenyi |
19 Mba |
20 Igiebor |
21 Oshaniwa |
22 Omeruo |
23 Agbim |
Valmentaja Keshi
*Tämä artikkeli kertoo antiikin kreikkalaisesta filosofista. Bias oli myös Argoksen kuningas kreikkalaisessa mytologiassa sekä vangasiepon suvun tieteellinen nimi.*
Bias Prieneläinen
**Bias** (m.kreik. Βίας, n. 570 eaa.) oli arvostettu muinaiskreikkalainen puhuja ja filosofi. Hän oli koitoisin Prienestä. Hänet lasketaan ns. Kreikan seitsemän viisaan joukkoon. Satyroksen mielestä hän oli näistä merkittävin.

Eräs esimerkki hänen hyvyydestään on legenda, jonka mukaan hän maksoi eräiden sotavangiksi joutuneiden naisten lunnaat, koulutti heidät omina tyttärinään, ja sitten lähetti heidät takaisin kotiinsa Messeneen isiensä luokse. Myöhemmin Ateenassa kalastajat löysivät kolmijalan, jossa oli kirjoitus "Viisaalle". Nämä isät kertoivat kansankokouksessa, että Bias oli viisas, joten kolmijalka lähetettiin hänelle. Bias ei kuitenkaan suostunut ottamaan sitä vastaan, sanoen että Apollon on viisas. Kerrotaan hänen omistaneen sen Thebassa Herakleelle.

Hän myös kirjoitti n. 2000 säettä, näyttääkseen millä tavalla ihminen voi saavuttaa onnellisuuden.

Joitakin hänen sanontojaan ovat:

* "Kannan kaiken omaisuuteni mukanani" (älykkyyttään tarkoittaen).
* "Valta paljastaa ihmisen luonteen".
* "Kaikki ihmiset ovat pahoja."
* "Ylevämielisenä on hankala kestää onnen kääntymistä huonommaksi."
* "Valitse suuntasi harkiten, mutta kun olet valinnut sen, jatka sillä itsepintaisesti."
* "Älä puhu nopeasti, se vaikuttaa hullulta."
* "Rakasta harkitsemista."
* "Puhu jumalista sellaisina kuin he ovat."
* "Älä ylistä miestä, joka ei ansaitse sitä, pelkästään hänen rikkauksiensa vuoksi."
* "Ota vastaan asiat, jotka olet saanut suostuttelemalla, ei voimalla."
* "Vaali viisautta keinona matkustaa nuoruudesta vanhuuteen, sillä se kestää paremmin kuin mikään muu omistuksessasi."

Bias kuoli kesken oikeudenistunnon tyttärenpoikansa syliin. Hän oli juuri ehtinyt pitää puolustuspuheen edustamansa henkilön puolesta ja voittanut oikeudenkäynnin. Hänet haudattiin suurin juhlallisuuksin.

Nykyisten kriittisten näkemysten mukaan tuollainen tarina on kuitenkin liian täydellinen ja siksi todennäköisesti pelkkä legenda — antiikin ajan kreikkalainen mieshän ei voisi kokea juurikaan kunniakkaampaa kuolemaa.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 39–41 (I.5), 446–447. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bias**.
* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
	+ Biaan elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
	+ Biaan elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Jabal al-DuruzJabal al-Duruzin korkein kohta Tell Qeni valokuvassa.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
Tulivuori |
| Sijainti | 
 Syyria, As-Suwaydan maakunta |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 803 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
32° 40′ P, 36° 44′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Jabal al-Duruz** (arab. ‏جبل الدروز‎,‎,  *Jabal ad-Durūz*) kirjoitettu joskus myös muodossa **Jebel el-Druz**) on tulivuori Etelä-Syyriassa As-Suwaydan maakunnassa. Korkeutta vuorella on noin 1 803 metriä. Vuoren arabiankielinen nimi tarkoittaa druusien vuorta ja alue onkin pääosin heidän asuttamaansa. Vuoren lähistöllä on noin 120 druusien kylää. Druusit alkoivat asuttaa vuoren aluetta 1600-luvulla ja lisää druusisiirtolaisia tuli 1700- ja 1800-luvuilla pakolaisina sodankäynnin takia. Vuonna 1937 Jordaniassa pidetyn druusien kokouksen jälkeen osa arabinationalismia kannattavista druuseista päätti alkaa kutsua vuorta nimellä Jabal al-‘Arab.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mount al-Durūz *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 14.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Jabal ad Druze *Global Vulcanism Program*. Smithsonian Institution.  Arkistoitu 24.7.2015. Viitattu 14.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  Samy Swayd: *Historical Dictionary of the Druzes*, s. 86. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 0-8108-5332-9. (englanniksi)
**Jabari Ali Parker** (s. 15. maaliskuuta 1995 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa iso laitahyökkääjä.

Elämä ja ura
------------

Parker pelasi yliopistokoripalloa Duken joukkueessa. Milwaukee Bucks varasi hänet NBA:han vuoden 2014 varaustilaisuudessa, missä hän oli kärkinimiä ja tilaisuuden mahdollinen ykkösvaraus. Parker edusti ensimmäiset neljä NBA-vuottaan Bucksia. Hän kärsi vuosina 2015 ja 2017 eturistisidevammasta.

Heinäkuussa 2018 chicagolaislähtöinen Parker siirtyi Chicago Bullsiin kaksivuotisella ja 40 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella jälkimmäisen vuoden oltua joukkueen päätettävissä. Parkerin oli tarkoitus pelata Bullsissa pienen laitahyökkääjän pelipaikkaa, mihin hän oli tottunut kahdella edellisellä kaudellaan. Joulukuussa tapahtuneen valmentajanvaihdoksen jälkeen Parkerin peliaika tyrehdytettiin.

Helmikuun siirtotakarajalla 2019 Bulls vaihtoi Parkerin, Bobby Portisin ja vuoden 2023 toisen kierroksen varausvuoron Washington Wizardsin Otto Porteriin. Kesällä 2019 hän siirtyi Atlanta Hawksiin.

Parkerin isä Sonny Parker pelasi myös NBA:ssa.

Lähteet
-------

* Jabari Parker Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Profiili Duke University Blue Devils (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Jabari Parker *NBA.com*. NBA Media Ventures, LLC. Viitattu 19.7.2017. (englanniksi)
2. ↑  Basketball-Reference.com
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jabari Parker** Wikimedia Commonsissa
**Suomi-sarja** on miesten jääpallon toiseksi korkein sarjataso Suomessa. Sen järjestää Suomen Jääpalloliitto. Jääpallon toiseksi korkein sarjataso käynnistyi vuonna 1931 cup-muotoisena B-mestaruuskilpailuna. 

Kaudella 2022-2023 Suomi-sarjassa pelaa kuusi joukkuetta.

Historia
--------

Suomi-sarja alkoi vuonna 1931, jolloin Suomen Palloliitto perusti uuden B-mestaruuskilpailun silloisen jääpallon mestaruussarjan alapuolelle. Ensimmäisen B-mestaruuskilpailun vuonna 1931 voitti Turun Palloseura kukistettuaan loppuottelussa Lappeenrannan Urheilu-Miehet 1–0. Näin Turun Palloseura nousi seuraavalle kaudelle mestaruussarjaan, josta B-mestaruuskilpailuun putosi Helsingin Palloseura.

B-mestaruuskilpailua pelattiin aluksi cup-muotoisena. Kaudella 1936 B-mestaruuskilpailua pelattiin seitsemässä alueellisessa alkusarjassa, joiden voittajat jatkoivat kaksilohkoiseen loppusarjaan. Loppusarjan lohkojen voittajat nousivat mestaruussarjaan. Työväen Urheiluliiton seurat tulivat mukaan Suomensarja-nimellä tunnettulle toiselle sarjatasolle kaudella 1956. Suomen Jääpalloliiton alaisuuteen siirryttyään Suomensarja tunnettiin aluksi nimellä II divisioona ja myöhemmin nimellä I divisioona. Nykymuotoisena Suomi-sarja käynnistyi kaudella 2008-2009.

Joukkueet kaudella 2022–2023
----------------------------

Lappeenrannan Veiterä / 2  

Porin Narukerä / 2  

Kulosaaren Vesta  

Helsingin IFK / 2  

Mikkelin Kampparit / HKV  

JPS / 2

Mestarit
--------

2019-2020: Lappeenrannan Pallo   

2020-2021: *ei pelattu*  

2021-2022: HIFK / 2

Lisää aiheesta
--------------

Suomi-sarjan tulospalvelu

Lähteet
-------

1. ↑
**Białystokin voivodikunta** (puol. *województwo białostockie*) oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Białystok. Vuoden 1975 lopussa alueen väkiluku oli 618 046 ja vuoden 1998 lopussa 701 373. Vuoden 1999 hallintouudistuksessa Białystokin voivodikunnasta tuli osa nykyistä Podlasian voivodikuntaa. Sen alue kuului vuosina 1944–1975 yhdessä Łomżan ja Suwałkin voivodikuntien alueiden kanssa vanhaan Białystokin voivodikuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Województwo podlaskie w niepodległej Polsce w świetle danych statystycznych (pdf) (koneelle automaattisesti latautuva tiedosto)  2018. Białystokin tilastokeskus. Viitattu 1.9.2022. (puolaksi, englanniksi)
2. ↑  Białostockie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 1.9.2022. (puolaksi)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
Jabal KasiyunNäkymä kohti vuorta

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
 Syyria, Damaskos |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 151 m |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
33° 32′ 45″ P, 36° 17′ 11″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Jabal Kasiyun** on vuori Syyriassa Damaskoksen kaupungin vieressä. Vuorella on korkeutta 1151 metriä ja se tunnetaan useista pyhinä pidetyistä kohteistaan. Vuorella sijaitsee myös Syyrian tasavaltalaiskaartin sotilastukikohta.

Maantiede
---------

Näkymä vuorelta kohti Damaskosta.
Jabal Kasiyun kuuluu Anti-Libanonin vuoristoon ja se sijaitsee Damaskoksen kaupungin luoteispuolella. Vuoren huipun korkeus merenpinnasta on noin 1151 metriä. *Iris damascena* on vain Jabal Kasiyunin rinteillä tavattava äärimmäisen uhanalainen kurjenmiekka.

Historia
--------

Jabal Kasiyun on kansanperinteessä yhdistetty useisiin pyhiin paikkoihin. Se on yhdistetty esimerkiksi paikkaan, jolla Kain surmasi veljensä Abelin (arabiaksi *Habil*). Johannes Kastajan (ar. *Yahya ibn Zakariyya*) on väitetty perinteessä viettäneen vuorella 40 vuotta vuorella äidinsä kanssa. Vuorella sijaitsee myös seitsemälle unikeolle (*Ashab al-Kahf*) omistettu pyhättö, jolle on tehty pyhiinvaelluksia nykyajalle saakka.

Aikanaan vuorella sijaitsi kaksi tunnettua kristittyä luostaria nimeltä Dayr Murran ja Dayr Sam'an. Sittemmin alueelle alkoi levitä kaupunkiasutusta. 1100-luvulla ristiretkeläisten valtaamasta Jerusalemista saapuneet pakolaiset perustivat al-Saliliyyan kaupunginosan ja 1200-luvulla paikalle muuttaneet kurdit perustivat al-Akradin kaupunginosan. Vuonna 1898 paikalle saapuneet Kreetan turkkilaiset perustivat al-Muhadjirin kaupunginosan. Damaskoksen kasvaessa kaupunginosat ovat kasvaneet yhteen pääkaupungin kanssa.

Vuoren huipulle on sittemmin pystytetty radio- ja televisiotorneja. Vuorella sijaitsee myös Syyrian tasavaltalaiskaartin sotilastukikohta ja sen 4. divisioonan esikunta. Syyrian sisällissodan kuluessa Israel on tehnyt ilmaiskuja vuorelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  C.E. Bosworth, E. van Donzel, B. Lewis and Ch. Pellat, Assisted by C. Dumont ja M. Paterson: *Encyclopaedia of Islam, Volume IV (Iran-Kha)*, s. 724. BRILL, 1998. ISBN 9789004057456. (englanniksi)
2. ↑  1:10,000, Edition 2-AMS, Series K922.  1958. U.S. Army Map Service. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Sapir, Y.: Iris damascena *The IUCN Red List of Threatened Species*.  2016. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Michael B Kelley ja Mike Nudelman: MAP: Key Targets America Would Bomb In The Syrian Capital *Business Insider*. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Michael B Kelley: Satellite Images Show The Utter Precision Of Israel's Airstrike On Damascus International Airport *Business Insider*. Viitattu 23.3.2020. (englanniksi)
**Suomi-marssi** (saks. *Marsch aus Petersburg*, "Marssi Pietarista") on suomalainen sotilasmarssi. Sen sävelsi Suomen kaartin soittokunnan vääpeli Erik Wilhelm Eriksson vuonna 1837. Kaartin pataljoona käyttää sitä edelleen paraatimarssinaan. Kappaleen alkuperäistä versiota ei ole toistaiseksi löydetty, ja se tunnetaan vain sovituksina.

Kun marssia vuonna 1837 soitettiin Suomen kaartin ollessa Venäjän keisarillisen kaartin  yhteisissä sotaharjoituksissa Krasnoje Selossa Pietarin lähellä, se sai paraatissa niin suuren suosion, että keisari Nikolai I päätti lahjoittaa sen langolleen Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:lle. Marssi liitettiin vielä samana vuonna Preussin armeijan viralliseen marssiluetteloon nimellä *Marsch 1837 aus Petersburg* ("Marssi 1837 Pietarista"). Kun tieto marssin alkuperästä myöhemmin hämärtyi Suomessa, sitä alettiin tämän vuoksi luulla alkuperältään saksalaiseksi tai venäläiseksi. Kappale tunnettiin Suomessa myös nimillä *Kaartin paraatimarssi* ja *Erikssonin marssi*. Itsenäisyyden aikana kaartin soittokunnan kapellimestari Lenni Linnala onnistui todistamaan marssin kotimaisen alkuperän, ja siitä alettiin tämän jälkeen käyttämään nimitystä *Suomi-marssi*. Se on nykyään Suomen armeijan pitkäikäisin paraatimarssi.

Suomi-marssin alkuperästä on esitetty muitakin tulkintoja. Vaihtoehtoisten tulkintojen mukaan se on voitu muokata marssiksi Saksassa sävelletystä galopista. Toisen tulkinnan mukaan melodia oli tunnettu jo 1700-luvulla.

Kappale kuuluu edelleen myös Saksan Bundeswehrin kunniamarssiluetteloon nimellä *Marsch aus Petersburg*.

Marssia ei tule sekoittaa Herms Nielin säveltämään *Suomi marssii* -lauluun (saks. *Matrosenlied*, alkusanat "Wir fahren gegen Engelland").

Lähteet
-------

1. 1 2  Jukka Vuolio: *Soi raikuen torvet ja rummut: Suomen sotilasmusiikin perinteitä sanoin, kuvin ja sävelin*. Helsinki: Kaartin Jääkärirykmentin kilta, 2006. ISBN 952-92-1116-3 (sidottu). Sivu 82
2. ↑  Viola – Suomen kansallisdiskografia [vanhentunut linkki] > laulun nimi (tarkistettu 21.5.2017)
Kylä talvella.
**Saint-Véran** [sɛ̃.ve.ʁɑ̃] on Ranskan kunta Provence-Alpit-Riviera‎n alueella Hautes-Alpesin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 249. Saint-Véran kuuluu departementissaan Guillestren kantoniin Briançonin arrondissementissa. 

Saint-Véranin alppikylä kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*.

Vuonna 1974 Pariisin observatorio rakennutti Saint-Vérainiin observatorion 2900 metrin korkeuteen Pic de Château Renard -vuoren huipulle. Nykyisin laitos on AstroQueyras-nimisen harrastajatähtitieteilijöiden seuran käytössä.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 19.7.2017.
2. ↑  L'Observatoire du Pic de Château Renard (2900 m) Observatoire de Paris.  Arkistoitu 5.2.2013. Viitattu 2.11.2016. (ranskaksi) (Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Véran** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Saint-Véran
**Jaavantaistelija** (*Betta picta*) on rihmakalojen (Osphronemidae) heimoon kuuluva kalalaji.

Jaavantaistelijan tieteellinen lajinimi *picta* tulee latinan kielen sanasta "pictus", joka merkitsee ’koristeltua’.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Jaavantaistelijan maksimipituus on 6 senttimetriä. Sukukypsillä koirailla on naaraita leveämpi pää ja ne ovat värikkäämpiä.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Lajia tavataan Jaavassa, jossa se levittäytynyt saaren läntiseen kahteen kolmasosaan. Sitä on havaittu noin 16 960 neliökilometrin alueella. Jaavantaistelija on suhteellisen runsaslukuinen maan keskiosissa ja Cisadane-joessa. Ciliwung-joesta se on kuitenkin todennäköisesti kuolemassa sukupuuttoon kaupungistumisen ja sen aiheuttamien saasteiden vuoksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee jaavantaistelijan vuoden 2019 arviossaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Yhteensä se on uhanalainen jopa 20 paikassa, ja kaupungistuminen ja saasteet saattavat muuttaa lajin maailmanlaajuisen luokituksen lähitulevaisuudessa uhanalaisen puolelle. Vielä vuoden 2009 arviossaan Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli jaavantaistelijan elinvoimaiseksi lajiksi sen laajan levinneisyyden ja vähäisten uhkien vuoksi. IUCN ilmoitti tuolloin sen levinneisyysalueeksi Sumatran, Jaavan sekä Belitungin ja Bangkan saaret, vaikka totesikin ettei lajin lukumäärien suuntausta tiedetä.

Lajia esiintyy tyypillisesti kirkasvetisissä vuorivirroissa, vaikkakin sitä tavataan myös keinotekoisista ja muokatuista vesistöistä, kuten ojista, riisinviljelyalueilla ja betonisissa vesisäiliöissä. Jaavantaistelija suosii tiheää kasvillisuutta ja viileitä ja matalia vesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Low, B.W. & Lumbantobing, D.: *Betta picta* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2019-3*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Betta picta (VALENCIENNES, 1846) *SeriouslyFish*. Viitattu 24.1.2020. (englanniksi)
3. ↑  *Betta picta* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)
4. ↑  Jenkins, A. Kullander, F.F. & Tan, H.H.: *Betta picta* (Spotted Betta) *IUCN Red List of Threatened Species*.  2009. International Union for Conservation of Nature, IUCN. Viitattu 24.1.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1938877
* Wikispecies: Betta picta
* CoL: LP2C
* EoL: 205812
* FishBase: 12040
* GBIF: 2394035
* iNaturalist: 95744
* IRMNG: 10154504
* ITIS: 172621
* IUCN: 169515
* NCBI: 209222
* WoRMS: 1021794

 |

 |
Nicolas Poussinin maalaus *Kultaisen vasikan ylistys* (1633–1634) esittää heprealaisia palvomassa kultaista vasikkaa. Vanhan testamentin mukaan vieraan jumalan palvonta raivostutti Jumalan.
**Idolatria** on kuvien, esineiden, asioiden, ajatusten ynnä muiden sellaisten uskonnollista palvontaa. Idolatrian kohde on idoli, joka nykykielessä on alkanut tarkoittaa varsinaista palvontaa arkisemman ihannoinnin kohdetta. Sanan juurena on kreikan *eidololatria*, joka on yhdistetty sanoista *eidolon* ’kuva, hahmo’ ja *latreia* ’palvonta’. Varhaisempi kanta saattaa olla heprean *avodat elilim*.

*Epäjumala* on leimaava ja halventava nimitys toisen uskonnon jumaluudesta tai tällaisen kuvasta tai patsaasta. Epäjumala tarkoittaa jumalaa, jota ei ole omassa uskonnossa (jumalana) olemassa, mutta jota jotkut muut palvoo. Epäjumala saattaa kuitenkin olla muutoin olemassa, esimerkiksi esineenä kuten idolina eli jumalankuvana tai joskus harvemmin jumalaa mitättömämpänä pahana henkenä. Suomen sana epäjumala on ollut käytössä lähes yksinomaan kristityssä merkityksessä, mutta viime aikoina myös jonkin verran islamilaisessa.

Sana *idolatria* sisältää usein kielteisen sävyn, sillä sitä on käytetty kuvaamaan juutalais-kristillisessä perinteessä synnillistä esineiden, asioiden ja kuvitelmien palvontaa oikeana pidetyn jumalan sijaan. Se *minkä* palvominen on uskontoa ja minkä idolatriaa, vaihtelee kulttuurista ja uskonnosta toiseen. 
Esimerkiksi kristinusko, islam ja juutalaisuus leimaavat kaikki muut jumalat kuin Jahven epäjumaliksi. Näissä yhteyksissä käsitykset epäjumalista on toisinaan pelkistetty siihen, että kaikki muut jumalat ovat pelkkiä esineitä, joita palvotaan. Tämä käsityksen mukaista väitettyä toimintaa nimitetään myös kuvainpalvonnaksi. Kuitenkin suurin osa eri uskontojen jumalankuvista tai muista pyhistä kuvista on vain vertauskuvallisia, samaan tapaan kuin esimerkiksi kristittyjen krusifiksit. Kuvia ei siis palvota niiden itsensä vuoksi, vaan niiden olentojen tai asioiden vertauskuvina, joita ne edustavat.

Agricolan epäjumalien luettelo
------------------------------

Mikael Agricola kirjoitti suomentamansa Vanhan testamentin psalmikokoelman eli Psalttarin (1551) esipuheeseen runomuotoisen luettelon suomalaisista "epäjumalista" eli palvotuista henkiolennoista. Sana *epäjumala* saattoi olla Agricolan omaa keksintöä. Hän luetteli yhteensä 24 epäjumalaa, 12 karjalaisilta ja 12 hämäläisiltä. Suurin osa näistä on myös uudemman tutkimuksen mukaan ollut suomalaisten uskomusolentoja.

Hän aloittaa luettelonsa näin:

*Epejumalat monet tesse muinen palveltin caucan ja lesse.*
"Epäjumalat monet tässä muinoin palveltiin kaukana ja läsnä"

Hän lisää: 

*Eikö se Cansa wimmattu ole joca neite wsko ja rucole.*
"Eikös se kansa vimmattu ole joka näitä uskoo ja rukoilee?"

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Idolatria** Wikimedia Commonsissa

* Epäjumala suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
**Saint-Vidal** on kunta Ranskassa Haute-Loiren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Bornejoen varrella, noin 11 kilometriä Le Puy-en-Velayn kaupungista luoteeseen.

Château de Saint Vidal
Kunnan keskipisteenä on keskiaikainen linna *Château de Saint Vidal*. Se on yksi Auvergne-Rhône-Alpesin alueen parhaiten säilyneistä linnoista. 1500-luvulla linnan maine oli suuri. Se oli Ranskan tykistöjen suurmestarin ja katolisen liiton johtajan  Antoine II:n ansiota. Hänet tapettiin 25. tammikuuta 1591 Estroulhasin sillalla käydyssä kaksintaistelussa Espalyssä. Saman vuoden heinäkuussa Ranskan kuningas Henrik IV määräsi linnan tuhottavaksi. Sitä kohti ammuttiin 304 kanuunanlaukausta, mutta linnoitus pysyi valloittamattomana. Antoine II:n seuraajat asuttivat linnaa 1700-luvun loppuun saakka. Tämän jälkeen linna on vaihtanut useasti omistajaa. Nykyinen omistaja Vianney d'Alançon osti linnan vuonna 2016. Vuosina 2017-2018 linnaan tehtiin laajat entisöintityöt, ja linna avattiin yleisölle majoitus- ja matkailukäyttöön. Linna on ollut historiallinen muistomerkki vuodesta 1958.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 16.6.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Saint-Vidal and the History of France Le Puy-En-Velay Tourist Office. Viitattu 16.6.2022. (englanniksi)
3. ↑  Presentation of Saint Vidal Château de Saint Vidal. Viitattu 16.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Vidal** Wikimedia Commonsissa
**Helena Marjukka Paunila** (s. 23. toukokuuta 1949 Helsinki) on suomalainen taidemaalari.

Henkilöhistoria
---------------

Paunila syntyi vaununtarkastaja Unto Paunilan ja Sally Kopran perheeseen. Hänen puolisonsa 1973–2003 oli tietohallintoasiantuntija Sakari Katajala. Paunila tuli ylioppilaaksi 1969 ja opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1973. Taiteilijan pedagogisia opintoja hän suoritti Taideteollisessa korkeakoulussa 1996–2000. Vapaa taiteilija Paunila on ollut vuodesta 1973. Hän on pitänyt useita kutsu- ja yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla, samoin kuin osallistunut yhteisnäyttelyihin ja saanut töistään palkintoja ja tunnustuksia. Paunila on osallistunut aktiivisesti taiteisiin liittyvien ja niitä tukevien yhdistysten ja säätiöiden toimintaan, hän on Taidemaalariliiton kunniajäsen vuodesta 2005. Hänen teoksiaan on sekä julkisissa että yksityisissä kokoelmissa ja taidemuseoissa Suomessa ja ulkomailla. Valtion taiteilijaeläke Paunilalle myönnettiin 2010.

Taiteellinen tuotanto
---------------------

### Julkisia töitä

Paunilan julkisia töitä ovat muun muassa seuraavat:

* *Isä ja lapsi*, Kuusankosken seurakunta, 1979
* *Syntymäpäivä*-triptyykki, Kiljavan sairaala, Nurmijärvi, 1987
* *Ilon hiljaisuudessa*, tasavallan presidentin virka-asunto Mäntyniemi, 1992

### Muotokuvia

Paunila on maalannut muotokuvat muun muassa seuraavista henkilöistä:

* Aimo Okkolin, 1976
* Kirsi Kunnas, 1999
* Matti Klinge, 2001
* Ylermi Runko, 2002
* Tari Haahtela, 2007
* Satu Alaluusua, 2009
* Lauri Niinistö, 2009

Teoksia
-------

* *Kaikki nämä päivät*, Kaija Harjunen, kuvitus Marjukka Paunila, 2002
* *Akvarellimaalaus & Konservaattorin näkökulma*, Marjukka Paunila, Päivi Ukkonen, 2005

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 736-737. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Marjukka Paunilan kotisivut
* Marjukka Paunila kuvataiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Osa Vainion sekä Olli ja Riitta Jalosen ympäristötaideteoksesta *Linjaali* (2004), johon on upotettu Vainion valokuvaa.
**Marjukka Irmeli Vainio** (24. toukokuuta 1953 Renko – 11. toukokuuta 2019 Hämeenlinna) oli suomalainen valokuvataiteilija. Hän toimi valokuvataiteen taiteilijaprofessorina 2009–2014.

Vainio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1973. Hän opiskeli valokuvaajatutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa 1977–1987. Vuonna 1983 Vainio opiskeli New Yorkissa International Center of Photographyssä. Hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1998.

Uransa alussa Vainio työskenteli lehtikuvaajana *Hämeen Sanomissa* ja *Avotakassa*. 1990-luvulla hän jättäytyi vapaaksi taiteilijaksi. Hän kuvasi töissään erityisesti luontoa ja elämän kiertokulkua. 1980-luvulla hän oli nostamassa valokuvataidetta kuvataiteen rinnalle ja kehitti värivalokuvausta. Hänen yksityisnäyttelyitään on järjestetty sekä Suomessa että ulkomailla.

Vainio sai Hämeen läänin taidetoimikunnan valokuvataiteen palkinnon 1996, ruotsalaisen Svensk Bokkonst -palkinnon valokuvateoksesta *Hommage à Ester Helenius* 1998, Suomi-palkinnon 2003, Hämeen taidetoimikunnan taidepalkinnon 2006 ja Suomen kirjataiteen palkinnon 2006. Hän oli Hämeen taidetoimikunnan jäsen 1998–2003 ja valtion valokuvataidetoimikunnan jäsen 2000–2003 ja varapuheenjohtaja 2003–2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Niskanen, Anne-Maria: Maamme eturivin valokuvataiteilija Marjukka Vainion perikunnalta huomattava lahjoitus Hämeenlinnan taidemuseolle *Yle Uutiset*.  14.12.2020. Viitattu 1.1.2022.
2. 1 2 3 4  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on 2015*, s. 971–972. Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
3. 1 2 3  Viherluoto, Päivi & Kuukka, Raakel: Muistot: Marjukka Vainio 1953–2019 *HS.fi*.  29.6.2019. Viitattu 1.1.2022.
4. ↑  Marjukka Vainio: CV The Helsinki School. Viitattu 1.1.2022. (englanniksi)
5. ↑  Marjukka Vainio: Bio The Helsinki School. Viitattu 1.1.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Goudourville** on kunta Lounais-Ranskassa Tarn-et-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Canal de Golfech’n varrella, noin 23 kilometriä Castelsarrasinin kaupungista länteen.

Château de Goudourville
Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna *Château de Goudourville*. Linnan rakennutti Hugues De Gasques vuonna 1081. Linna joutui useiden hyökkäyksien kohteeksi. Vuonna 1211 Simon de Monfortin piiritti linnaa onnistumatta kuitenkaan sitä valloittamaan. Vuonna 1360 linnaan hyökkäsi Englannin Musta prinssi. Vuonna 1587 Henrik Navarralainen, tuleva Ranskan kuningas Henrik IV, toi linnaan rakastetulleen Diane d'Andoinsille 22 kappaletta Coutrasin taistelussa voittamiensa vihollisten lippuja. Vuonna 1745 Louis De Berdolle kunnosti linnan nykyiseen asuunsa. Linna on historiallinen muistomerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 9.10.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Un Château, inscrit Monument Historique Château de Goudourville. Viitattu 9.10.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Castelnau-Magnoac > Cahors Tour de France 2022. Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Goudourville** Wikimedia Commonsissa
**Sif Atladóttir** (s. 15. heinäkuuta 1985 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut vuodesta 2011 lähtien Damallsvenskan-seura Kristianstadsin paidassa. Sif on pelannut Islannin naisten jalkapallomaajoukkueessa 88 ottelua vuodesta 2007 lähtien.

Muuta
-----

Hänen isänsä Atli Eðvaldsson on toiminut Islannin jalkapallomaajoukkueessa pelaajana sekä valmentajana. Sif on syntynyt Düsseldorfissa siksi, että hänen isänsä pelasi samaan aikaan Fortuna Düsseldorfissa. Hänen setänsä Jóhannes Eðvaldsson on myös pelannut jalkapalloa ammattilaistasolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hópur A kvenna fyrir EM 2022  11.6.2022. Knattspyrnusamband Íslands. Viitattu 14.7.2022. (islanniksi)
2. 1 2  Iceland - S. Atladottir - Profile with news, career statistics and history - Soccerway *us.soccerway.com*. Viitattu 21.4.2019.
3. ↑  Sif á afmæli í dag | Kaka eftir æfingu - Vísir *visir.is*. Viitattu 21.4.2019.

Islannin joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 S. Sigurðardóttir |
2 Atladóttir |
3 Viðarsdóttir |
4 Viggósdóttir |
5 Jónsdóttir |
6 I. Sigurðardóttir |
7 Gunnarsdóttir |
8 Vilhjálmsdóttir |
9 Þorvaldsdóttir |
10 Brynjarsdóttir |
11 Gísladóttir |
12 Ívarsdóttir |
13 Rúnarsdóttir |
14 Magnúsdóttir |
15 Jóhannsdóttir |
16 Jensen |
17 Albertsdóttir |
18 Arnardóttir |
19 Gunnlaugsdóttir |
20 Árnadóttir |
21 Guðmundsdóttir |
22 Andradóttir |
23 Jónsdóttir |
Valmentaja Halldórsson
Gottlob Ernst Schulze suunnilleen vuonna 1800.
**Gottlob Ernst Schulze** (23. elokuuta 1761 Heldrungen, Thüringen – 14. tammikuuta 1833 Göttingen) oli saksalainen filosofi, joka lukeutuu saksalaisiin idealisteihin. Hän toimi professorina Wittenbergin, Helmstedtin ja Göttingenin yliopistoissa. Schulzen merkittävin teos *Aenesidemus* (1792), joka oli nimetty skeptikko Ainesidemoksen mukaan, oli skeptistä polemiikkia Immanuel Kantin *Puhtaan järjen kritiikkiä* ja Karl Leonhard Reinholdin "elementaarifilosofiaa" vastaan.

Göttingenissä Schulze neuvoi oppilastaan Arthur Schopenhauer keskittymään Platonin ja Kantin ajatteluun. Tällä neuvolla oli suuri vaikutus Schopenhauerin filosofiaan. Schopenhauer opiskeli vuosina 1810–1811 sekä psykologiaa että metafysiikkaa Schulzen alaisuudessa.

Teoksia
-------

* *Grundriß der philosophischen Wissenschaften*, 2 osaa (1788, 1. osa; 1790, 2. osa)
* *Aenesidemus oder über die Fundamente der von dem Herrn Professor Reinhold in Jena gelieferten Elementar-Philosophie. Nebst einer Vertheidigung des Skepticismus gegen die Anmassungen der Vernunftkritik* (1792)
* *Kritik der theoretischen Philosophie*, 2 osaa (1801)
* *Grundsätze der allgemeinen Logik* (1802)
* *Encyclopädie der philosophischen Wissenschaften zum Gebrauche für seine Vorlesungen* (1814)
* *Psychische Anthropologie*, 2 osaa (1816)
* *Philosophische Tugendlehre* (1817)
* *Über die menschliche Erkenntnis* (1832)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Gottlob Ernst Schulze 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Onni Kaarlo Oskari Pohjanheimo** (2. kesäkuuta 1913 Loimaa – 13. maaliskuuta 1998) oli suomalainen maataloustutkija ja kasvinjalostaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1976.

Onni Pohjanheimo valmistui ylioppilaaksi Riihimäen Yhteislyseosta 1932 sekä  maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1938, agronomiksi 1961 ja  lisensiaatiksi 1962 Helsingin yliopiston  maatalous-metsätieteellisestä tiedekunnasta. 

Pohjanheimo toimi muun muassa kasvinjalostajana Maatalouskoelaitoksen (nykyinen  MTT) kasvinjalostuslaitoksella Jokioisilla 1949–1962 ja Pohjois-Savon koeaseman johtajana 1964–1975. Pohjanheimon jalostustyön tuloksena syntyneistä perunalajikkeista ovat vielä 2000-luvulla viljelyssä 1964 kauppaan laskettu Pito sekä Pohjanheimon eläkepäivillään harrastustoimintana jalostama Kulta.

Kuvataiteilija Artti Pohjanheimo on Onni Pohjanheimon poika.

Teoksia
-------

* Parempaa leipäviljaa. Helsinki : Kirjayhtymä, 1966. (Ruotsalaisesta alkuteoksesta Bättre brödsäd soveltaen suomentanut Onni Pohjanheimo.)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Agronomiliiton matrikkeli 1990*, s. 376. Agronomiliitto, 1990. ISBN 952-90-2588-2.
2. ↑  *Agronomiliiton matrikkeli 2001*, s. 452. Agronomiliitto, 2002. ISBN 951-96301-5-5.
3. ↑  Osmo Ulvinen: Suomalaisten viljelykasvilajikkeiden kuvauksia 5. Peruna. (Kotimaisten perunajalosteiden lajikekuva 1927–1997 – Jalostus ja tulokset – Maatalouden tutkimuskeskus)  2005. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira. Viitattu 21.2.2009.
4. ↑  Paavo Ahvenniemi: Uusi kotimainen Kulta on kaunis ja aikainen.  *Maatilan Pirkka*, 1997, nro 2, s. 46–48. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.2.2009.  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Kasvilajikeluettelo 2006 (pdf) Maa- ja metsätalousministeriö. Viitattu 21.2.2009. [vanhentunut linkki]
Gotthilf Hagen.
**Gotthilf Heinrich Ludwig Hagen** (3. maaliskuuta 1797 Königsberg – 3. helmikuuta 1884 Berliini) oli saksalainen rakennusinsinööri, joka erikoistui vesirakentamiseen. Fysiikassa hänen nimensä on liitetty Hagenin–Poiseuillen yhtälöön.

Hagen opiskeli aluksi matematiikkaa ja tähtitiedettä ja hän edisti luonnontieteiden tutkimusta Königsbergin yliopistossa osana, mutta siirtyi vesi-insinöörin ammattiin ja työskenteli vuonna 1826 satamarakennustarkastajana Königsbergin lähellä Pillaussa. Hän oli vuoteen 1849 asti vesitekniikan opettaja Saksan rakennusakatemiassa (Bauakademie) ja siirtyi vuonna 1850 Saksan kauppaministeriöön, jossa hän johti pääasiassa satamarakentamista. Hän sai ylennyksen Oberbaudirector-tehtävään vuonna 1860 ja edelleen Oberlandesbaudirectoriksi vuonna 1869. Hänen tehtäviinsä kuului Preussin ja muiden saksankielisten maiden suurten hydrauli- ja satamarakenteiden tarkastaminen. Hän eläköityi vuonna 1875.

Vuosina 1854–1856 Hagen suunnitteli ja johti Ala-Saksissa Jaden merisataman rakentamista. Hän julkaisi useita tieteellisiä tutkielmia ja useita vesirakennusteknisiä uraauurtavia selostuksia.

Teoksia
-------

* *Handbuch der Wasserbaukunst* (kolmiosainen, 1841–1874)
* *Der Marne-Rheinkanal* (1847)
* *Über Flut und Ebbe in der Ostsee* (1857–1859)
* *Über die Bewegung des Wassers in Strömen* (1868)
* *Über die Bewegung des Wassers in cylindrischen, nahe horizontalen Leitungen* (1870)
* *Untersuchungen über die gleichformige Bewegung des Wassers* (1876)

Lähteet
-------

1. 1 2  Hagen, Gotthilf. Salmonsenin sanakirja. Runeberg.org.
2. 1 2  Gotthilf Hagen 1797-1884. Gelehrtenfamilie-koenigsberg. Viitattu 3.5.2023.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gotthilf Hagen**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jabotabek** (joskus myös **Jabodetabek**) on Indonesian pääkaupungin Jakartan suurkaupunkialueen nimi.

Suurkaupunkialueen nimi tulee alueen muodostavien kaupunkien kahdesta tai kolmesta alkukirjaimista. **Jabo(de)tabek**: **Ja**karta, **Bo**gor, (**De**pok), **Ta**ngerang ja **Bek**asi. Suurkaupunkialue muodostuu viidestä kaupungista ja kolmesta Indonesian sijaishallinnon hallitsemasta alueesta joista Indonesian kielessä käytetään termiä **kabupaten** ja jotka taas jakaantuvat lukuisiin kuntiin.

Suurkaupunkialueella asuu lähes 24 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä yhden maailman suurimmista metropoleista. Alueen väkiluku kasvaa myös nopeasti Indonesian nopean kaupungistumisen ja kohtalaisen korkean syntyvyyden takia. Vuonna 2016 alueella ennustetaan asuvan jo noin 32 miljoonaa ihmistä.

Suurkaupunkialue on Indonesian tärkein alue niin taloudellisesti, kulttuurillisesti, poliittisesti kuin sosiaalisestikin.

| Nimi | Pinta-ala (km²) | Väkiluku vuonna 2005 | Väentiheys (/km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Jakarta | 664 | 8 699 600 | 13 100 |
| Bogor | 22 | 844 778 | 38 399 |
| Depok | 200 | 1 373 860 | 6 870 |
| Tangerang | 184 | 1 488 666 | 8 090 |
| Bekasi | 210 | 1 994 850 | 9 500 |
| Kabupaten Bogor | 3 441 | 4 100 934 | 1 192 |
| Kabupaten Tangerang | 1 110 | 3 194 282 | 2 880 |
| Kabupaten Bekasi | 1 484 | 1 953 380 | 1 316 |
| **Suurkaupunkialue** | **7 315** | **23 650 350** | **3 233** |

 Lähde: BPS
**Henley Business School Finland** on vuonna 1945 Ison-Britannian ensimmäisenä business-kouluna perustetun Henley Business Schoolin Suomessa toimiva osa. Henley Business School on toiminut Suomessa vuodesta 1986. Henleyn toimisto sijaitsee Helsingin ydinkeskustassa.

Akkreditoinnit ja rankingit
---------------------------

Henley Business School on kansainvälisissä yliopistovertailuissa maailman parhaiden koulujen joukossa.*lähde?* Henleyllä on kolmoisakkreditointi: AMBA, EQUIS ja AACSB. 

Britanniassa toimiva Henley Business School sijoittui vuonna 2018 The Economist -lehden laatuarvostelussa sijalle 61. ja Financial Times -lehden laatuarvostelussa sijalle 32.

Tutkinnot ja koulutusohjelmat
-----------------------------

Henley Business School Finland tarjoaa koulutusohjelmia, jotka on suunnattu jo kokeneille johtajille ja työelämässä pitkään mukana olleille henkilöille. Lisäksi koulu räätälöi yrityskohtaisia koulutuksia tarpeen mukaan. 

Osa koulutusohjelmista toteutetaan Suomessa ja osa Englannissa.

Lähteet
-------

* Association of MBAs
* EQUIS
* AACBS

### Viitteet

1. ↑  Full time MBA ranking *Economist*.  2018. Viitattu 24.5.2020.
2. ↑  Business school rankings from the Financial Times - FT.com *rankings.ft.com*.  Arkistoitu 3.12.2018. Viitattu 19.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Henley Business School Finlandin verkkosivut
* Henley Business School UK verkkosivut
**Abraham Jokinen** (26. joulukuuta 1851 Pihlajavesi – 22. heinäkuuta 1904 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias, puutavara-alan liikemies ja lahjoittaja.

Jokinen oli mukana muun muassa J. W. Enqvistin sahausliikkeessä ja hän omisti höyrysahat Orivedellä ja Tyrväällä. Vuonna 1899 Jokinen oli mukana perustamassa *Puutavaraosakeyhtiö Piikkiötä*. Yhtiöllä oli Piikkiössä Harvaluodon saha ja höyläämö ja se omisti myös Piikkiö-nimisen hinaajan. Vuodesta 1902 alkaen Jokinen omisti myös Päijänteellä Lahden ja Jyväskylän välillä liikennöineen S/S Lahtis-siipirataslaivan. Jokinen kuoli 52-vuotiaana heinäkuussa 1904 sydänkohtaukseen pitkällisen sairauden jälkeen.

Abraham Jokinen testamenttasi omaisuudestaan 200 000 markkaa yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Testamenttivaroista muodostettiin kaksi hätäapurahastoa joista toinen oli tarkoitettu hädän lieventämiseen Tampereen kaupungissa ja toinen taas hädän lieventämiseen maalaiskunnissa erityisesti Pohjois-Suomen alueella. Edellisen *Abraham Jokisen hätäapurahaston* pääoma oli 30 000 markkaa, jälkimmäisen *Abraham Jokisen hätäapurahaston maalaiskuntia varten* pääoma oli taas 150 000 markkaa. Rahastot olivat Tampereen kaupungin hoidossa ja niiden suuruus oli vuonna 1933 edellisen osalta noin 200 000 markkaa ja ja jälkimmäisen osalta miljoona markkaa. 1930-luvulla Tampereen kaupunginvaltuusto myönsi jälkimmäisestä rahastosta yhteensä noin 240 000 markkaa avustustoimintaan Pohjois-Suomessa.

Abraham Jokinen on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuolleita, Uusi Suometar, 24.07.1904, nro 169, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 23.07.1904, nro 196, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Hautaus, Tampereen Uutiset, 26.07.1904, nro 141, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Täydentäviä yhtiötietoja : Puutavaraosakeyhtiö Piikkiö (The Piikkiö Wood Co. Lim.), Pörssitieto G. Kock
5. ↑  Lahtis-laivan historiaa: 1866-1945
6. ↑  Kari Naskisen Mustaa valkoisella-blogi 25.1.2014 : Lahtis-laiva entisöidään, ja tarkoitus on saada se vesille
7. ↑  Tamperelaisia lahjoittajia puolen vuosisadan ajalta, Aamulehti, 16.04.1933, nro 102, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
8. ↑  Suuria testamenttilahjoituksia, Tampereen Uutiset, 26.07.1904, nro 141, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
9. ↑  Tampere lahjoittajien kaupunkina, Tammerkoski, 01.10.1938, nro 3, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
10. ↑  Hautahaku.fi : Jokinen Abraham
11. ↑  Abraham Jokisen hauta, Kansan Lehti, 21.12.1937, nro 294, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot