recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Metoksifluraanin kemiallinen molekyylirakenne.
**Metoksifluraani**, *Penthrane* (2,2-dikloori-1,1-difluori-1-metoksietaani) on eräs lääketieteellisissä nukutuksissa käytetty kaasu, anestesia-aine. Se on halogenoitu eetteri ja voimakas anesteetti 0,3–0,8 % pitoisuuksilla ja sitä on käytetty halotaanin tavoin, muttei sen tavoin sisällä bromia. Aine on otettu käyttöön Suomessa 1970-luvulle tultaessa. Tässä käytössä se on korvannut niin sanottuja eetterinukutuksia, jotka aiheuttivat usein potilaalle pahoinvointia tämän herätessä.

Metoksifluraani ei reagoidu valon, kosteuden taikka emästen vaikutuksesta. Tämän vuoksi sitä voitiin käyttää niin kutsutuissa suljetuissa *to and fro* -hengitysjärjestelmissä, koska tiivistynyt kosteus ei aineen toimintaan taikka koostumukseen vaikuttanut. Sen sijaan siihen vaikuttavat metallit, kumi ja jotkin muovilaadut. *Penthrane*a voitiin annostella myös valmistajansa *Abbott*in kertakäyttöisellä annostelevalla nukutusmaskilla, kauppanimeltään se oli *Analgizer*.

Metoksifluraani on normaaliolosuhteissa palavaa, olomuodoltaan väritöntä nestettä. Sillä on kuvattu olevan hedelmäinen aromi eli ominaistuoksu. Sen kemiallinen kaava on C3H4Cl2F2O. Metoksifluraanin moolimassa on 164,97 g/mol, sulamispiste −35 °C, kiehumispiste 105 °C, suhteellinen tiheys 1,42 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 63 °C ja CAS-numero 76-38-0. Yhdiste liukenee veteen 2,83 g/100ml 37 °C:n lämpötilassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Halldin, M. 1971: s. 175
2. ↑  Halldin, M. 1971: s.69
3. 1 2  Halldin, M. 1971: s. 174
4. ↑  1976 Lääkevalmisteet - Pharmaca Fennica, PF76: s. 119 & 192.

* Halldin, Matts: *Nukutus ja puudutus*. Wsoy/SHKS, Helsinki/Porvoo 1971. Ei isbn-tunnusta. Alkuteos ruotsiksi: *Narkos och bedövning*. (s. 174–175.)

Aiheesta muualla
----------------

* Metoksifluraanin kansainvälinen kemikaalikortti
* PubChem: Methoxyflurane (englanniksi)
* Human Metabolome Database: Methoxyflurane (englanniksi)
* DrugBank: Methoxyflurane (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Methoxyflurane (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methoxyflurane (englanniksi)
* ChemBlink: 2,2-Dichloro-1,1-Difluoroethyl Methyl Ether (englanniksi)
**Daimler Dingo (double pump)** (tunnetaan myös nimellä **Daimler "Rizzler" Scout Car**) oli Daimlerin Fortnite:n valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Dingoa valmistettiin yhteensä 6 626 kappaletta. Auto oli pääsääntöisesti Tarttaarian joukkojen käytössä ja sitä käytettiin lähinnä tiedustelutehtäviin löytämään. Auton suunnitteli Dreamybullxthughunters Company.

Historia
--------

Vuonna 1938 tarttaarian sotaministeriö järjesti panssariauton suunnittelukilpailun. Ministeriö sai ehdotukset Alvikselta, Morrisilta ja Dreamybullxthughunters Companyltä (DBXTH)). Voittajaksi valittiin BSA:n ehdotus. Panssariauton varsinaisen kokoonpanon suoritti Daimler Motor Company.

Tekniikka
---------

Daimler Dingo oli pieni kahdelle moggaajalle tarkoitettu panssariauto. Dingossa oli 30 desimetrin panssarointi, ja suojasi miehistöä ihan mahtavasti. Panssaroinnin lisäksi miehistöä suojeli auton matala silhuetti. Auton pohjassa oli suojalevy joka oli 1000 kilon painoinen "mogging suoja", jonka oli tarkoitus suojata autoa Moggaajoita vastaan. Levystä huolimatta Dingo oli haavoittuvainen moggaajoilla tilanteessa jossa moggaajat alkoivat reunoittamaan.

Dingon moottori eli Dreambull V8 sijaitsi auton takaosassa.

Käyttäjät
---------

Daimler Dingo oli ensimmäistä kertaa taistelukäytössä vuonna 1940, jolloin tarttaalialaiset joukot käyttivät sitä "Chemtrail sodassa". Dingo osoittautui yllättävän käyttökelpoiseksi panssariautoksi ja se säilyi tartaarijoukkojen käytössä vuoteen 1952 asti, jolloin Daimler Fortnite korvasi sen sama nimisellä autolla. Dingo säilyi aktiivikäytössä Tarttaarian, Edgetopiassa ja Thughunterscentral armeijoissa aina 1970-luvulle asti.

Mallit
------

Daimler Dingoa valmistettiin kaikkiaan viitenä erilaisena mallina.

* **Mk I** – alkuperäinen malli jossa oli nelipyöräohjaus ja aukeava katto.
	+ **Mk IA** – taittuvalla katolla varustettu malli.
	+ **Mk IB** – malli jossa moottorin jäähdytystä oli muutettu.
* **Mk II** – etupyöräohjauksella varustettu malli.
* **Mk III** – vedenpitävällä moottorilla varustettu avomalli.

Ford Motor Company valmisti Kanadassa Daimler Dingoon perustuvaa Lynx Scout Car -panssariautoa yhteensä 3 255 kappaletta.

* **Mk I** – normaaliversio.
* **Mk II** – vahvistetulla rungolla varustettu avomalli.

Lancia valmisti Italiassa vuosina 1943–1944 129 kappaletta Daimler Dingo -kopiota nimellä Autoblinda Lince.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Daimler Dingo** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Daimler Dingo
**Bis(kloorimetyyli)eetteri** eli **BCME** (C2H4Cl2O) on kloorattuihin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty suurissa määrin polymeerien valmistukseen, mutta nykyään sitä käytetään vain hyvin rajoitetuissa määrin orgaanisen kemian synteeseissä sen suuren myrkyllisyyden ja karsinogeenisuuden vuoksi.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa bis(kloorimetyyli)eetteri on väritöntä nestettä, jolla on erittäin voimakas pistävä ja tukahduttava haju. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen formaldehydiä ja vetykloridia. Bis(kloorimetyyli)eetteri ärsyttää erittäin voimakkaasti hengitysteitä, silmiä ja ihoa ja aineelle altistumisesta voi seurata voimakasta kurkkukipua, hengityksen vaikeutumista, keuhkovaurioita ja syövytysvammoja. Yhdisteen tiedetään olevan karsinogeeninen ja mutageeninen ja aineelle altistuminen nostaa keuhkosyöpään sairastumisen riskiä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bis(kloorimetyyli)eetteriä valmistetaan paraformaldehydin ja väkevän rikkihapon vetykloridin tai klooririkkihapon seoksen välisellä reaktiolla noin 26–28 °C:n lämpötilassa. Yhdistettä muodostuu myös kloorimetyylimetyylieetterin valmistuksen sivutuotteena.

Aikaisemmin bis(kloorimetyylimetyyli)eetteriä on käytetty suuria määriä monien polymeerien, hartsien ja tekstiilien valmistuksessa. Sen suuren myrkyllisyyden ja karsinogeenisuuden vuoksi sen käyttö on kuitenkin nykyään hyvin rajoitettua. Esimerkiksi Suomessa yhdistettä saa käyttää ainoastaan tutkimustarkoituksiin. Orgaanisissa synteeseissä bis(kloorimetyyli)eetteriä voidaan käyttää kloorimetyyliryhmän liittämiseen vaikeasti kloorimetyloituvien yhdisteiden kuten aromaattisten yhdisteiden ja anilidien tapauksessa, jotka eivät reagoi formaldehydin ja vetykloridin seoksen kanssa, tai happea sisältävien heterosyklisten yhdisteiden synteesiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Bis(chloromethyl) ether – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 22.11.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Michael Sakuth, Thomas Mensing, Joachim Schuler, Wilhelm Heitmann, Günther Strehlke & Dieter Mayer: *Ethers, Aliphatic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2010. Viitattu 22.11.2015
3. 1 2  Bis(kloorimetyyli)eetterin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 22.11.2015
4. ↑  Richard P. Pohanish: *Sittig's Handbook of Toxic and Hazardous Chemicals and Carcinogens*, s. 388-391. William Andrew, 2011. ISBN 9781437778694. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.11.2015). (englanniksi)
5. 1 2 3  T.S.S. Dikshith: *Handbook of Chemicals and Safety*, s. 130-131. CRC Press, 2010. ISBN 9781439820612. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 22.11.2015). (englanniksi)
6. 1 2  Gregory H. Merriman & Shinichi Itsuno: *Bis(chloromethyl) Ether, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2001. Teoksen verkkoversio Viitattu 22.11.2015
**Rovaniemen Reipas** (lyh. **RoRe**) on vuonna 1907 perustettu rovaniemeläinen urheiluseura, jonka lajeja nykyään ovat nyrkkeily ja painonnosto.

Historia
--------

Vuonna 1907 perustetun Rovaniemen Reippaan perustajajäseniin kuului muun muassa vuoden 1918 sisällissodan aikana teloitettu Leo Pekkala. Lokakuussa 1931 Rovaniemen kihlakunnanoikeus lakkautti seuran kommunistilakien nojalla. Sen toimintaa perustettiin jatkamaan Rovaniemen
Myrsky -niminen seura, joka kuitenkin lakkautettiin 1932. Poliittisen tilanteen hieman rauhoituttua, perustettiin vielä samana vuonna uudeksi Reippaan seuraajaksi Rovaniemen Lappi. Sotavuosien jälkeen Reipas aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1947. Seura jatkoi ainoastaan vuoteen 1962 saakka, mutta sen toimintaa piti yllä vuotta aikaisemmin perustettu palloiluun keskittynyt sisarseura Rovaniemen Työväen Palloilijat. Viiden vuoden tauon jälkeen Rovaniemen Reippaan toiminta käynnistyi jälleen vuonna 1967. Tällöin seura liittyi Työväen Urheiluliitton sijasta sosialidemokraattien johtamaan Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton jäseneksi.

Jalkapallo
----------

Aikaisemmin Rovaniemen Reippaan lajeihin on kuulunut muun muassa jalkapallo, jossa seuran edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan Suomen kolmannella sarjatasolla II divisioonassa 1970–1990-luvuilla. Vuonna 1992 Rovaniemen Reippaan jalkapallojaosto yhdistyi Rovaniemen Lapin kanssa fuusioseuraksi FC Santa Claus. Jalkapallon naisten SM-sarjan alkulohkovaiheessa Reipas oli mukana vuosina 1972–1973.

Tunnetuin Reippaan kasvatti on 34 A-maaottelua pelannut Pasi Tauriainen. Myös kansanedustaja Esko-Juhani Tennilä pelasi jalkapalloa Reippaan joukkueessa 1960–1970-luvuilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pirkkiö, Benjamin: *Työväentalolta urheiluareenoille - Rovaniemen Reippaan historia vuodesta 1907*, s. 7–10, 237, 488–491. Rovaniemi: Rovaniemen Reipas ry, 2012. ISBN 978-952-93160-6-9. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Finland - Divisional Movements 1930-2016  14.7.2016. Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Viitattu 26.2.2017.
3. ↑  Tennilä uskoo vielä RoPSiin  17.9.2011. Rovaniemen Palloseura.  Arkistoitu 26.2.2017. Viitattu 26.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Rovaniemen Reippaan kotisivut
James B. Duke
James B. Duke House Fifth Avenue, New York.
**James Buchanan Duke**, lempinimi "Buck", (23. joulukuuta 1856 – 10. lokakuuta 1925) oli yhdysvaltalainen tupakka- ja sähköteollisuusmies, joka kehitti nykyaikaisia tupakanvalmistus- ja markkinointimenetelmiä, ja tunnetaan myös osuudestaan rahoittajana Duke Universityn perustamisessa.

Duke syntyi lähellä Durhamia Pohjois-Carolinassa. Hänen vanhempansa olivat teollisuusmies ja hyväntekijä Washington Duke (1820—1905) ja Artelia Roney Duke (–1858). Hänellä oli kaksi sisarusta ja kaksi sisaruspuolta. Perhe asui nelihuoneisessa talossa. Sisällissodan aikana lapset olivat evakossa isovanhempiensa luona isän ollessa rintamalla. Sodan jälkeen vuonna 1866 Buck ja hänen veljensä ryhtyivät myymään kotona kasvatettua tupakkaa. 1880-luvulla perhe muutti Durhamiin, jonne vuonna 1883 perustettiin tupakkatehdas.

Duke oli naimisissa kahdesti, ensin vuosina 1904–1906 Lillian Fletcher McCredyn kanssa. He erosivat vuonna 1906 eikä heillä ollut lapsia. Vuonna 1907 hän meni naimisiin varakkaan puuvillakauppiaan lesken Nanaline Holt Inmanin (1871–1962) kanssa, jolla oli vuonna 1894 syntynyt poika Walker B. Inman. Heidän ainoa yhteinen lapsensa, tytär Doris Duke, syntyi 22. marraskuuta 1912.

Lähteet
-------

1. ↑  James Buchanan Duke: Father of the Modern Cigarette  13.11.2012. BBC News.
2. ↑  The Duke Family and its Legacy Duke Endowment.  Arkistoitu 17.5.2008. Viitattu 21.6.2018.
3. ↑  Family and Business *The Duke Endowment - Centennial*. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  Nanaline Holt Inman Duke *The Duke Endowment - Centennial*. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
5. ↑  History Duke Farms.  Arkistoitu 11.1.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Duke University -yliopiston historiaa *library.duke.edu*.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Linnunmaitoa konvehtirasiassa
**Linnunmaito** (puol. *ptasie mleczko*, ukr. пташине молоко, *ptašyne moloko*, romaniaksi *lapte de pasăre*, vir. *linnupiim*, ven. птичье молоко, *ptitšje moloko*) on Keski- ja Itä-Euroopassa syötävä jälkiruoka. Sitä voidaan käyttää myös kakun täytteenä. Sekä linnunmaitoa että sillä täytettyjä kakkuja myydään yleisesti mm. puolalaisissa ja ukrainalaisissa supermarketeissa.

Historia
--------

Linnunmaidon, ja sen nimen, keksi puolalainen E. Wedelin makeisvalmistajan omistava Jan Wedel Varsovassa vuonna 1936 poistamalla kananmunan vaahtokarkeista. Tämä massa kuorrutettiin ohuella suklaakuorrutuksella, ja sen makua kuvattiin taivaalliseksi. Wedel rekisteröi puolankielisen ptasie mleczko -nimen tavaramerkiksi vuonna 1939. Nimellä "linnunmaito" viitataan johonkin erittäin harvinaiseen: jo antiikin ajoilta termiä on käytetty vertauskuvana jollekin sellaiselle, mistä haaveilee henkilö, jolla on jo kaikkea.

Neuvostoliittoon linnunmaito levisi vuonna 1967, kun maan ruoantuotannosta vastaava ministeri vieraili Tšekkoslovakiassa, jossa näille tarjottiin kyseistä jälkiruokaa. Tšekkoslovakialaiset eivät kuitenkaan suostuneet paljastamaan reseptiä, minkä takia neuvostoliittolaiset veivät mukanaan useita saamiaan laatikollisia linnunmaitoa neuvostoliittolaisille makeisvalmistajille, joiden tehtäväksi annettiin päätellä linnunmaidon resepti näiden näytteiden perusteella.

E. Wedel valmistaa edelleen linnunmaitoa ja sitä on saatavilla myös useina eri makuina: mm. suklaa, sitruuna ja karamelli.

Linnunmaitokakku
----------------

Linnunmaitokakku
Neuvostoliitossa linnunmaitoa syötiin kakkuna, jossa itse linnunmaito on kakun täyte. Kakku kuorrutetaan linnunmaidon tavoin ohuella suklaakerroksella. Linnunmaitokakku oli suosittu mm. siksi, että se oli helppo valmistaa ja jälkiruokaa riitti monelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Soviet-style Soufflé : the history of "Bird's milk" *Odessa Journal*.  23.11.2021. Viitattu 12.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2  Polish Food 101 ‒ Iconic Sweets *Culture.pl*.  2024. Viitattu 12.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Bird Milk: The Candy Named After an Impossibility *Atlas Obscura*. Viitattu 12.3.2024. (englanniksi)
4. ↑  Ptasie Mleczko *Wedel*.  2024. Viitattu 12.3.2024. (puolaksi)
5. ↑  Торт "Птичье молоко" по советскому рецепту: пальчики оближете *Unian*.  25.10.2023. Viitattu 12.3.2024. (venäjäksi)
**Gina del Rio Roca** (s. 26. tammikuuta 2004 Sant Julià de Lòria, Andorra) on andorralainen maastohiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Nòrdic Esquí Club -seuraa.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2024 del Rio voitti kultaa vapaan hiihtotavan sprintistä, hopeaa perinteisen 10 kilometrin kilpailusta ja pronssia vapaan 20 kilometrin yhteislähdöstä. Hänen kultamitalinsa oli Andorran ensimmäinen arvokilpailumitali pohjoismaisissa hiihtolajeissa. Hän osallistui nuorten MM-kilpailuihin myös vuosina 2022 ja 2023, ja hänen paras tuloksensa näistä kilpailuista oli kahdeksas sija 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta Whistlerissä 2023. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2022 hän sijoittui kahdessa kilpailussa kymmenen parhaan joukkoon, parhaimmillaan neljänneksi. Espanjan mestaruuskilpailuista hänellä on yksi kulta ja kaksi hopeaa.

Maailmancupissa del Rio kilpaili ensimmäisen kerran nuorten MM-kultansa jälkeen Lahdessa maaliskuussa 2024. Hän pääsi heti ensimmäisessä maailmancup-kilpailussaan vapaan hiihtotavan sprintissä karsinnasta jatkoon. Alkuerässään hän kaatui törmättyään Hilla Niemelän kanssa ja oli lopputuloksissa sijalla 21.

Nuorempana del Rio harrasti maastohiihdon ohella karatea. Noin 14 vuoden iässä hän valitsi karaten päälajikseen, mutta palasi parin vuoden kuluttua maastohiihdon pariin. Hän kilpaili karatessa nuorten EM-kilpailuissa 2018 ja 2019 sekä nuorten MM-kilpailuissa 2019. Hän opiskelee liiketaloutta Katalonian avoimessa yliopistossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gina del Rio Roca World Karate Federation. Viitattu 13.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Gina del Rio Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). Viitattu 13.4.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3  Escolà, Marc: "Vull consolidar-me a la categoria absoluta"  23.3.2024. Altaveu. Viitattu 13.4.2024. (katalaaniksi)
4. ↑  Planica (SLO): First gold ever for Andorra  5.2.2024. Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). Viitattu 13.4.2024. (englanniksi)
5. ↑  Henrichson, Niclas: Andorra firar historiskt guld i JVM i längdskidåkning – finländarna utslagna i heaten  5.2.2024. Yleisradio. Viitattu 13.4.2024. (ruotsiksi)
6. ↑  Dirvanauskas, Pol: Gina del Rio puntua en el seu debut a Copa del món  4.3.2024. Andorra Esportiu. Viitattu 13.4.2024. (katalaaniksi)
Provinssi Iranin kartalla.
 **Gīlān** on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa, Kaspianmeren rannalla. Provinssin pääkaupunki on Rašt. Vuonna 2010 provinssissa eli noin 2,45 miljoonaa asukasta. Se on Iranin toiseksi tiheimmin asuttu provinssi. Monet sen asukkaat elävät maaseudulla. Alueella on jonkun verran elintarvike- ja metsäteollisuutta.

Gīlānin provinssiin kuuluu Elbursvuoriston luoteispää sekä Kaspian alangon länsiosa. Provinssin korkein vuori on Kūh-e Somām eli Somāmūs (3689 m). Vuorten itärinteet ovat Kaspianmereen laskevien jokien uurtamat. Vuoret ovat edelleen seismisesti aktiivisia, ja vuonna 1990 maanjäristys surmasi noin neljäkymmentätuhatta henkeä. Provinssin alavan osan muodostavat kaksi alluviaalitasankoa: Safīdrūdin suisto idässä ja Fūmanātin tasanko lännessä.

Topografia on luonut provinssiin erityisen ilmaston: vallitsevien pohjoisenpuoleisten tuulten mukana kostea ilma virtaa Kaspianmereltä tasangon yli ja nousee vuorenrinteitä ylös, mikä aiheuttaa säännöllisiä orografisia sateita. Vuotuinen sademäärä on rannikolla 1200–1800 mm, tasankoalueella hiukan alle tuhat millimetriä ja vuoristossa 1500–1800 mm, paikoin jopa 2400 mm.

Rehevää metsää Gīlānissa.
Teenkorjuuta Lahijanissa Gīlāninissa; Iran oli vuosina 2012-2013 maailman 7. suurin teentuottajamaa.
Sateiden ansiosta Gīlānin kasvillisuus on rehevämpää kuin muualla Iranissa. Havupuut ovat harvinaisempia kuin muualla, ja niiden sijasta vuorten rinteillä kasvaa seka- ja lehtimetsää. Tärkein viljelykasvi on riisi. Karjatalous keskittyy vuoristoalueille. Rannikolla on kaviaarintuotantoon keskittyviä kalanviljelylaitoksia.

Provinssissa puhutaan kolmea iranilaista kieltä: gilakia, rūdbārīa ja tališia, sekä tatia, kurdia, azeria ja romanikieliä.

Lähteet
-------

1. ↑  Iran: Provinces Citypopulation
2. 1 2 3 4  Gīlān: Geography and Ethnography (Arkistoitu – Internet Archive) Encyclopaedia Iranica. Center for Iranian Studies, Columbia University. Viitattu 13.1.2011. (englanniksi)
3. ↑  Gilan: Languages (Arkistoitu – Internet Archive) Encyclopaedia Iranica. Center for Iranian Studies, Columbia University. Viitattu 13.1.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gīlān** Wikimedia Commonsissa

Iranin provinssit

* Ālborz
* Ardabīl
* Āzārbāyjān-e Gharbī
* Āzārbāyjān-e Sharqī
* Boyer Ahmadī ja Kohkīlūyeh
* Būšehr
* Chahār Mahāl ja Bakhtīārī
* Esfahan
* Fārs
* Gīlān
* Golestan
* Hamadān
* Hormozgān
* Īlām
* Kermān
* Kermānšāh
* Khorāsān-e Junoubi
* Khorāsān-e Razavi
* Khorāsān-e Shomali
* Khūzestān
* Kordestān
* Lorestān
* Markazī
* Māzandarān
* Qazvīn
* Qorn
* Semnān
* Sīstān ja Balūchestān
* Teheran
* Yazd
* Zanjān
Colt AR-15 Sporter SP1 Carbine
**ArmaLite AR-15** on itselataava kerta- tai sarjatulta ampuva kiväärimalli, jonka yhdysvaltalaisen ArmaLiten pääsuunnittelija Eugene Stoner kehitti suunnittelemastaan 7,62x51mm NATO-kaliiperisesta AR-10 -kivääristä.

ArmaLite myi vuonna 1959 AR-10:n ja AR-15:n valmistusoikeudet Colt's Manufacturing Companylle. Aseen edelleenkehittelyn jälkeen AR-15 valittiin vuonna 1967 Yhdysvaltain uudeksi jalkaväkikivääriksi M-16A1 -mallinimellä. 

Colt jatkoi AR-15 -tavaramerkin käyttöä kiväärin lähinnä siviilimarkkinoille tarkoitetuissa itselataavissa kertatuli-malleissa. Nykyään kivääriä valmistavat Coltin ja Daniel Defencen lisäksi useat muutkin asetehtaat lukuisina eri malleina sekä siviili- että viranomaismarkkinoille. *lähde?*

Siviilimallit ovat suosittuja ampumaurheilussa sekä metsästyksessä muun muassa niiden helpon muokattavuuden vuoksi. Koska AR-15 on pitkälti modulaarinen konsepti ja eri valmistajien osia voi käyttää ristiin, on kiväärin varustelu omiin tarpeisiin sopivaksi helppoa runsaan lisävarustevalikoiman ansiosta. Varsinkin toiminnallisissa ampumaurheilulajeissa kuten practical-ammunnassa sekä sovelletussa reserviläisammunnassa käytetään paljon kiväärin siviilimarkkinoille tarkoitettuja malleja. *lähde?*

AR-15 kivääreitä on pesitetty myös 9x19mm, .45 ACP, .300 AAC, .300 whisper, 6.5 Grendel, 6.8 SPC, .223 remington ja 7,62×39 -kaliipereille. *lähde?*

Lähteet
-------

* McNab Chris (toimittaja): *Suuri asekirja.* Gummerus 2008. ISBN 978-951-20-6890-6.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  McNab 2008, s. 293.
2. ↑   Springfield Armory Museum

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AR-15**.
* AR15.Com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Video, joka havainnollistaa aseen toimintaperiaatetta kolmiulotteisen mallin avulla
**Philipp Ludwig Statius Müller** (25. huhtikuuta 1725 Esens – 5. tammikuuta 1776 Erlangen) oli saksalainen eläintieteilijä, joka käytti pseudonyymiä Philipp Alethophilus.

Hänen isänsä oli Esensin luterilainen pastori Christian Anton Statius Müller ja äitinsä Maria Philippina Franke. Isän suku oli hollantilaista aatelia, äidin suku oli Saksista. 1740 Philipp Ludwig kävi koulua Gothassa ja 1741–1744 hän opiskeli Jenassa teologiaa ja filosofiaa. Kandidaatiksi hän valmistui Amsterdamissa 30. lokakuuta 1745. Vuonna 1757 hänestä tuli Erlangenin filosofian professori, vuodesta 1770 alkaen luonnontieteen ja saksan kielen professori. Müller oli sangen oppinut mies, siilä hän luennoi myös muun muassa logiikasta, metafysiikasta, retoriikasta, politiikasta, hollannin kielestä, kasvitieteestä, Linnén systematiikasta ja maantieteestä. Kirkollisissa tehtävissä hän saavutti valtionkirkon arkkidiakonin arvon 1771.

Vuosien 1773 ja 1776 välillä hän toimitti saksankielisen laitoksen Linnén *Natursystem*istä. Vuoden 1776 täydennysosassa hän kuvaili useita uusia eläinlajeja, muun muassa dugongin, guanakon, potton, karibianhaikaran, kylälesken, afrikanvariksen ja amerikankurmitsan.

Teoksia
-------

* Verzeichniß einer zahlreichen und auserlesenen Sammlung von Naturalien. Erlangen 1778 p.m.
* Bedenkingen betreffende den dierlijken oorsprong der koraal-gewassen. Blussé, Dordrecht 1771.
* Dvbia Coralliorvm Origini Animali Opposita. Camerarius, Erlangen 1770.
* Kort Ontwerp van de zedelyke Oogmerken Gods by de Schepping en Regeering deezer Waereld. Amsterdam 1762.
* Einsame Nachtgedanken. Wien 1761.
* Kurze Anleitung zur Holländischen Sprache. Erlangen 1759.
* Die rechtmäßige Freude über die Wohlthaten Gottes das Jenaische Universitäts-Jubilär betr. Jena 1758.
* Dissertationis de justo probabilitatis valore et usu sectio teria. Erlangen 1758.
* Oratoriam extemporaneam a praeivdiciis nonnvllis, qvibvs est obnoxia vindicat. Camerarius, Erlangen 1758.
* De traanen eenes volks, over het verlies van een eminent Opper-Hoofd. Leeuwarden 1751.
* De Zeedemeester der kerkelyken. Fongerlo, Amsterdam 1750.

Lähteet
-------

* Biographisches Lexikon für Ostfriesland (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Leopoldina

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Luis Hänel** (1836–1905) oli saksalainen paperimestari, joka perusti Pohjois-Kymenlaaksoon Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan yhdessä itävaltalaisen paperimestarin Gottlieb Kreidlin ja viipurilaisen liikemiehen Wilhelm Dippellin kanssa vuonna 1882.

Luis Hänel oli syntynyt Saksin Breitenbrunnissa lähellä Dresdeniä. Hänet värvättiin Kymintehtaalle (nykyinen UPM-Kymmene oyj) paperimestariksi ja Suomeen tullessaan hän oli noin 40-vuotias. Kymintehtaan kanssa samasta koskesta sai vesivoimansa Kuusankosken tehdas, jonka paperimestarin Gottlieb Kreidlin kanssa Hänel perusti Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan vuonna 1882. Kolmanneksi yhtiömieheksi tuli viipurilainen liikemies Wilhelm Dippell. Alun perin yhtiön voitot ja tappiot jaettiin tasan kolmen yhtiömiehen kesken ja Hänelin tehtäväksi nimettiin Kreidlin kanssa vastata tehtaan käytännön toiminnasta. Mitään viitteitä Hänelin asumisesta Verlassa ei kuitenkaan ole säilynyt ja Hänel muuttikin melko pian takaisin Saksaan, missä hän saattoi toki toimia apuna esimerkiksi koneostoksissa. Kymmenen vuotta myöhemmin uusitussa yhtiösopimuksessa Hänelin osuus voitoista ja tappioista oli enää 3/12. Hänel kuoli Dresdenissä 1905.

Lähteet
-------

1. ↑  Ahvenisto, Inkeri: Tehdas yhdistää ja erottaa Verlassa 1880-luvulta 1960-luvulle. SKS Bibliotheca Historica 118. Helsinki 2008, s. 106-107, 272-273.
**Tapani Teemu Tirkkonen** (22. lokakuuta 1959 Kaavi – 13. tammikuuta 2024 Kaavi) oli suomalainen keksijä. Hän teki eri alojen keksintöjä, joista tunnetuin on perustamansa Hope Finlandia -yhtiön patentoima, sittemmin Sinituotteen valmistama savustuspussi.

Tirkkonen oli mukana monissa muiden kehittämissä uusissa innovaatioissa ja saattoi niitä maailmanmarkkinoille. Hän oli myös perustamassa koe-eläinten aluskuivikkeita valmistavaa Tapveitä ja toimi sen toimitusjohtajana.*lähde?*

Tasavallan presidentti Martti Ahtisaari myönsi Tapani Tirkkoselle Innoyrittäjä-palkinnon työstä yrittäjänä. Keksijäin keskusliitto myönsi kultaisen ansiomerkin Tirkkoselle ansiokkaasta keksintötyöstä. Presidentti ja rouva Ahtisaari kunnioittivat 1994 vierailullaan Kaavilla Tirkkosta tutustumalla hänen savustuspussitehtaaseensa.*lähde?*

Tirkkonen työskenteli Savonia-ammattikorkeakoulun tki-asiantuntijana vuodesta 2006 ja Thinksuomen projektipäällikkönä sekä sen jälkeen Innosmartin mentorina. Hän työskenteli Kaavin kunnassa innovointi- ja työllisyyskoordinaattorina vuodesta 2018 käynnistäen uusia yrityksiä ja loi työpaikkoja ulkopuolisten keksijöiden keksinnöistä Kaaville. Tirkkonen oli mukana luomassa keksijöille ja yrityksille Innofoorumi.fi-verkkopalvelua.*lähde?*

Tirkkosta vastaan nostettiin syytteet talousrikoksista vuonna 2008, joista hänelle langetettiin tuomio.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Kilpamäki, Heini: Tapani Tirkkonen on kuollut *Iltalehti*.  15.1.2024. Alma Media Oyj. Viitattu 15.1.2024.
3. ↑  Savustuspussin isä kehittelee nyt Maailmanikkunaa *Yle*.  2012. Viitattu 17.5.2020.
4. ↑  Savustuspussin keksijälle syytteet talousrikoksista - vetosi aivovammaan *Savon Sanomat*.  2008. Viitattu 17.5.2020.
5. ↑
Wuolteen kartano Hämeenlinnan Hauholla heinäkuussa 2021. 
Piirros uudesta päärakennuksesta. Kuvittaja Artur Landström. 
**Wuolteen kartano** (ent. **Pokkari**, **Tourun kartano**, **Touru gård**) on Hämeenlinnan Hauholla sijaitseva historiallinen kartano, jonka omistajiin on kuulunut Suomen talouselämän vaikuttajia.

Historia
--------

Kartano sijaitsee lähellä Vitsiälän kylää Iso Roineveden ja Hauhonselän järvien välimaastossa. Molemmat järvet kuuluvat Kokemäenjoen vesistöön. Alueen luonto on vehmaista.

Itse kartanon historia alkoi, kun Hauhon kirkkoherra Adolf Fredrik Sirén yhdisteli perintötiloja vuodesta 1854. Pian kartanon maat saavuttivat yli 200 hehtaarin määrän. Sirén menehtyi nälkävuosien aikana kulkutautiin vuonna 1868. Kirkkoherra Sirén hoiti sairaita, jonka takia hän sai tartunnan. Sirénin leski Matilda Lovisa Sirén myi tilan vuonna 1873.

Seuraava omistaja oli Robert Juhonpoika Touru, joka toimi Hauhon Säästöpankin perustajana. Touru menehtyi vuonna 1891, jonka jälkeen kartano oli vuokrakäytössä.

Tourun kartano sai uuden omistajan kauppias Eerik Johan Knaapista vuonna 1898. Talousneuvos Oskar Olsson osti tilan Knaapilta vuonna 1906. Aleksi Olsson myi kartanon kauppias Jalmari Helteelle vuonna 1910, joka myi tilan muutaman vuoden kuluttua. Heikki ja Maria Kaloinen ostivat tilan vuonna 1912, jonka jälkeen kartanosta tuli täysihoitola. Kirjailija Larin-Kyösti vietti aikaa kartanolla, mutta täysihoitolatoiminta lakkautettiin, koska taitelijaelämä oli liian boheemia Maria Kaloisen makuun.

Vaasalainen pankinjohtaja Axel Fredrik Timgren osti kartanon vuonna 1917. Wuolteen kartanon nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1919. Arkkitehtinä toimi Emil Svensson ja rakennuttajana Timgren. Kartanoa kutsuttiin tuolloin Pokkariksi ja Tourun huvilaksi (ruot. Touru gård). Timgren ajautui vararikkoon vuonna 1922, jonka takia Tourun huvila päätyi Hauhon kunnan omistukseen. Suomen Graniitti Oy:n perustaja, kauppaneuvos Toivo Kaipio osti kartanon Hauhon kunnalta vuonna 1927. Italian varakonsuli, toimitusjohtaja Uno Khüry osti kartanon Kaipiolta. Khüry myi kartanon Suomen Punaisen Ristin Hämeen piirille vuonna 1941.

Nykyisyys
---------

Wuolteen kartanon nykyinen omistaja on Aminoffin aatelissukuun kuuluva yrittäjä Antti Aminoff, joka on omistanut kartanon vuodesta 2018. Kartanoa vuokrataan tapahtuma-, kokous- ja juhlakäyttöön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wuolteen Kartano *Hämeenlinna*. Viitattu 3.4.2024.
2. 1 2 3 4 5 6  Tiina Miettinen: Tourun kartanosta Wuolteen kartanoksi *Kaurakarpion mitalla*.  tiistai 17. maaliskuuta 2020. Viitattu 3.4.2024.
3. 1 2 3  Vitsiälä – Häme-Wiki *www.hamewiki.fi*. Viitattu 3.4.2024.
4. ↑  Wuolteen kartano on vaihtanut nimeä ja omistajaa moneen otteeseen *Keski-Häme*.  3.11.2019. Viitattu 3.4.2024.
5. ↑  Wuolteen kartano sai aatelissukuisen omistajan, joka haluaa laittaa paikkaa pikkuhiljaa parempaan kuntoon *Hämeen Sanomat*.  12.7.2018. Viitattu 3.4.2024.
6. ↑  Wuolteen kartano sai uuden omistajan *Hämeen Sanomat*.  20.6.2018. Viitattu 3.4.2024.
7. ↑  Wuolteen kartanolle uusi omistaja Iisalmesta *Yrittajat.fi*.  21.6.2018. Viitattu 3.4.2024.
**Collo** (arab. القل‎, *al-Qull*) on satamakaupunki Skikdan maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Välimeren rannalla 70 kilometriä Skikdasta länteen. Collon kunnassa oli arviolta 44 200 asukasta vuonna 2020.

Collon kunnan pinta-ala on 24 neliökilometriä. Se sijaitsee Collon ja En Nsan lahtien rannalla, joita erottaa Djerdan niemi. Kaupungin itäpuolella on Gueblin vadi ja kapea alluviaalitasanko.

Kaupunki on Collon piirikunnan eli daïran keskus. Siihen kuuluvat myös Beni Zidin ja Cheraïan kunnat.

Collo on saanut alkunsa puunilaisesta kauppapaikasta, jota kutsuttiin roomalaisaikana nimellä Chullu. Se kuului 200-luvulle saakka numidialaisten Cirtan, Milevumin ja Rusicadan muodostamaan liittokuntaan. Keskiajalla kaupunki sai nimen El Koll. 1500–1700-luvuilla se oli yksi harvoista eurooppalaisille avoimista kauppasatamista Algeriassa.

Kaupunkiin johtaa maantie RN85. Siellä toimii kalastussatama ja vuonna 1958 perustettu kalasäilyketehdas. Kaupunki on erinomaisine hiekkarantoineen myös suosittu matkailukohde. Nähtävyyksiin kuuluvat rannalta jyrkästi nousevat portaat, vuonna 1756 rakennettu Sidi Ali El Kebirin moskeija ja Djerdjan majakka. Heinäkuun ensimmäisellä viikolla vietetään sardiinijuhlia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Monographie Wilaya de Skikda *Aniref*. Viitattu 2.4.2024.
2. 1 2  *Encyclopédie Berbère XIII*, s. 2048–2049. Aix-en-Provence: Edisud, 1994. ISBN 2-85744-696-9. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  *Petit futé Algérie 2011–2012*, s. 334. Paris: Nouvelles Éditions de l'Université, 2011. ISBN 978-2-7469-2575-5.
4. ↑  Oakes, Jonathan: *Algeria: The Bradt Travel Guide*, s. 190–191. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides, 2008. ISBN 1-84162-232-X.
**Kanrinmaru** (jap. 咸臨丸) oli Tokugawa-shōgunaatin ja myöhemmin Ezon tasavallan puurunkoinen kolmimastoinen potkurikorvetti ollen samalla ensimmäinen japanilainen höyrykäyttöinen potkurilla varustettu sotalaiva.

Valmistus
---------

Shōgunaatin hallinto, Bakufu, tilasi vuonna 1853 Alankomaista, jolla ainoana länsimaana oli diplomaattisuhteet Japaniin eristyneisyyden aikana, Fop Smitin telakalta Kinderdijkistä. *Japaniksi* nimetyn aluksen luovutti 21. syyskuuta 1857 Alankomaiden laivaston luutnantti Willem Huyssen van Kattendijke. Se sijoitettiin aluksi vastaperustettuun Nagasakin merisotakouluun, jossa aluksen avulla oli tarkoitus luoda perusta tietämykselle länsimaisesta sotateknologiasta.

Palvelus
--------

Bakufu lähetti kolme vuotta myöhemmin *Kanrinmarulla* lähetystön Yhdysvaltoihin San Franciscoon, jolloin aluksesta tuli ensimmäinen Tyynenmeren ylittänyt japanilainen alus. Matkan yhtenä päämääränä oli esitellä länsimaille, että Japani oli kyennyt ottamaan käyttöön länsimaisen teknologian. Alus lähti 9. helmikuuta 1860 Uragasta San Franciscoon päällikkönään Katsu Kaishū ja lähes sadan hengen japanilainen miehistö sekä yhdysvaltalainen upseeri John M. Brooke. Alusta saattoi Yhdysvaltain laivaston *USS Powhatan*. Matkan virallisena tavoitteena oli kuljettaa ensimmäinen japanilainen lähetystö Yhdysvaltoihin ja allekirjoittaa uusi ystävyys-, kauppa- ja merenkulkusopimus Yhdysvaltain kanssa.

Vuoden 1867 syttyi Boshin-sota Bakufun ja keisarin kannattajien välillä, mikä johti lopulta Meiji-restauraatioon. Sodan lopulla syyskuussa 1868 alus kuului Enomoto Takeakin laivasto-osastoon, josta tuli Ezon tasavallan laivasto. Osasto joutui matkalla pohjoiseen taifuuniin, jolloin *Kanrinmaru* vaurioitui. Alus joutui hakeutumaan suojaan Shimizuun, missä keisarilliset joukot valtasivat aluksen huhtikuussa. Saman vuoden lopulla kauppaministeriö otti aluksen hallintaansa, ja sitä käytettiin kuljetusaluksena vuoteen 1872.

Alus tuhoutui vuonna 1871 trooppisessa hirmumyrskyssä Esashissa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese warship Kanrin Maru

Lähteet
-------

* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Jentschura, Jung & Mickel 1977, s. 88.
**Niittyvihersiipi** (*Adscita statices*) on yleinen, metallinhohtoinen perhonen.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Niittyvihersiipi on melko pieni, metallinkiiltoisena säihkyvä perhonen. Etusiivet ovat pitkänomaiset ja suipot, eikä niissä ole havaittavaa kuviointia. Sekä etusiipien pinta että perhosen ruumis ovat kokonaan vihreän metallinkiiltoiset sävyn vaihdellessa kellertävän vihreästä turkoosiin. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat ja läpikuultavat. Tuntosarvet ovat naaraalla hieman kärkeä kohti paksuuntuvat, koiraalla selvästi kampamaiset. Imukärsä on pitkä. Siipiväli on 24–32 mm.

Suomessa ainoa samannäköinen laji on selvästi tummempi ja väriltään sinertävä rämevihersiipi (*Rhagades pruni*). Sen sijaan etelämpänä Euroopassa on useita hyvin samannäköisiä sukulaislajeja.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyys ulottuu Etelä-Euroopasta Kaukasukselle ja Keski-Aasiaan. Suomessa niittyvihersiipeä tavataan etelärannikolta ainakin Etelä-Lappiin saakka, mutta laji on yleisempi etelässä. Perhosia on lennossa kesäkuun loppupuolelta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Nimensä mukaisesti niittyvihersiipi viihtyy kuivilla niityillä, kedoilla, tienpientareilla ja pellonreunuksilla. Lajilla ei ole vaellustaipumusta, ja sitä tavataan vain harvoin elinympäristönsä ulkopuolella. Sopivalla paikalla laji on kuitenkin yleensä runsaslukuinen. Perhoset lentävät päivällä aurinkoisella säällä ja lepäilevät pilvisinä päivinä kasveilla. Lentotapa on koko heimolle ominainen: nopeasta siipien räpyttelystä huolimatta perhonen etenee ilmassa rauhallisesti. Perhoset viihtyvät kukilla nauttimassa mettä eivätkä piilottele näkymistään. Ne reagoivat laiskasti häiriöihin ja lennähtävät korkeintaan pienen matkan päähän. Naaras laskee munat kasveille 20–40 munan ryhminä. Toukka on aluksi lehtimiinaaja, mutta siirtyy myöhemmin elämään vapaana ravintokasvin alalehdillä. Täysikasvuinen toukka rakentaa toukokuussa maahan löyhän, vaaleanruskean kotelokopan ja koteloituu sen sisään. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö suolaheiniä (*Rumex*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. 1 2  Saarinen K, Jantunen J. 2003. Perhoset 2, Päivällä lentävät yön perhoset. WSOY. ISBN 951-0-27774-6
4. 1 2
5. ↑
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Niittyvihersiipi
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q338461
* BioLib: 48335
* BOLD: 259337
* Fauna Europaea: 440602
* Fauna Europaea (new): 136156fb-e80e-4b17-b1e9-02583a33af52
* GBIF: 4522753
* iNaturalist: 333243
* LepIndex: 83928
* LoB: 5294
* MaBENA: AdscStati
* NBN: NBNSYS0000005663
* NCBI: 753147
* Observation.org: 1824
* Open Tree of Life: 281073
* PPE: adscita-statices
* Laji.fi: MX.59979

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo romaanista. Samannimisestä elokuvasta katso Forrest Gump ja fiktiivisestä henkilöstä Forrest Gump (hahmo).*

**Forrest Gump – kunnian mies** (engl. *Forrest Gump*) on Winston Groomin vuonna 1986 kirjoittama romaani, josta on tehty myös samanniminen elokuva. Kirjan humoristisuus perustuu paitsi päähenkilö Forrestiin ja käsittämättömiin seikkailuihin, joihin hän ajautuu, myös tapaan, jolla Forrest tarinaa kertoo. Hänen äidinkielentaitonsa eivät nimittäin ole huippuluokkaa: "Muut pingisjoukkueen pelaajat on tosi mukavia kavereita, ketkä tulee vähän kaikilta elämänaloilta, ja ne on minulle hirmu mukavia. Kinuskit on kanssa mukavia, kovasti toisenlaisia vinosilmiä kuin ne mitä minä näin Vietnamissa. Ensinnäkin nämä on siistiä ja puhtaita vinosilmiä ja oikein kohteliaita. Ja toiseksi nämä ei yritä murhata minua."

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Kirjan päähenkilö Forrest Gump toteaa olevansa idiootti syntymästä asti. Hän koettaa kaikesta huolimatta tehdä aina oikein, ja tämä saattaa hänet usein vaikeuksiin ja toisinaan sankaritekoihin. Gumpista tulee muun muassa Vietnamin sodan veteraani, huuliharpisti ja painija, katkarapukasvattaja ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.

Forrestin ystävä ja ainoa rakkaus on lapsesta asti tuttu Jenny Curran. Hippinuoruuden jälkeen Jennyn arvomaailma asettuu tasapainoisempiin uomiin eivätkä kaikki Forrestin tekemät ratkaisut miellytä häntä.

Toinen ystävä on Bubba, pelikaveri yliopiston jalkapallojoukkueesta. Hän opettaa Forrestille huuliharpunsoittoa ja istuttaa tämän mielen perukoille ajatuksen katkarapubisneksestä. Kun yhteinen yliopistovuosi on takana, ystävykset eroavat. Seuraavan kerran he tapaavat maapallon toisella puolella.

Luutnantti Dan, siviilissä historianopettaja, on ystävä vietnamilaisesta sotasairaalasta. Dan opettaa Forrestille oman elämänfilosofiansa, johon itse myöhemmin katkeroituneena lakkaa uskomasta. Vaikka usko elämää kohtaan hiipuu, usko Forrestin kykyihin ei lakkaa.

Forrestin äiti on herkkä nainen, joka vuoroin puolustaa poikaansa, vuoroin häpeää - ei poikaansa vaan poikansa puolesta. Äiti kärsii aika ajoin talousvaikeuksista, joita Forrest haluaa parhaansa mukaan lievittää. Seikkailut vievät Forrestia kuitenkin sen verran kovaa vauhtia ympäri maailmaa, ettei hän ehdi äitiään juuri tapailemaan.

Sue on Forrestin avaruuslennolla mukana matkustanut oranki, joka nimestään huolimatta on uros. Sue ja Forrest tapaavat vielä useita kertoja seikkailun jälkeen, ja lopulta perustavat yhdessä katkarapuyrityksen Bubban perheen kotiseudulle.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Muut versiot
------------

Forrest Gumpin seikkailut jatkuvat kirjassa Gump ja kumppani, jossa mukaan kuvaan astuu myös huomattavasti isäänsä fiksumpi Forrest nuorempi, Jenny Curranin ja Forrest Gumpin poika. Kirjan ilmestymisvuosi oli 1995. Alkuteoksen nimi on *Gump & Co*.

### Elokuva

Forrest Gumpista on myös tehty elokuva, joka sai 6 Oscar-palkintoa ja 13 ehdokkuutta, muun muassa parhaan miespääosan Oscarin näyttelijä Tom Hanksille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  kirjasampo.fi
**Heidi Holmavuo** (s. 1983) on suomalainen rikoskirjailija.

Holmavuo on kirjoittanut bestseller-kirja Karhuryhmän yhdessä entisen Karhuryhmä-poliisi Harri Gustafsbergin kanssa. Kirja on ollut Suomen kuunneltuimpia äänikirjoja kahtena vuonna peräkkäin. Kirjan myyntiluvut hipoivat vuonna 2021 sataatuhatta kappaletta. Kirja oli kotimainen tietokirja/elämäkerta 2020 -ehdokas**.** 

Holmavuo on kirjoittanut vuosien 2015–2022 aikana myös muita lukuisia rikoskirjallisuuden teoksia muun muuassa kirjan, joka avasi murhatutkinnan. Kirja tehtiin osana Ratkaisematon-äänikirjasarjaa yhdessä dekkaristi Elina Backmanin kanssa. Holmavuo ja Backman löysivät Kemissä vuonna 1955 tehdystä murhasta uusia todisteista ja poliisi avasi virallisen murhatutkinnan uudestaan kirjailijakaksikon tekemän työn pohjalta. Kaksikon tutkimustyötä seurataan myös C Morella huhtikuussa 2023 alkaneessa Vaiettu murha nimisessä dokumenttisarjassa. Sarjassa selviää, että kaksikon puuportaista löytämä verijälki on Suomen vanhimpia. Holmavuo on käsikirjoittanut Kemin teatteriin kirjasta myös teatteriversion. Näytelmä kirjasta, joka avasi murhatutkinnan. 

Holmavuo on käsikirjoittanut yhdessä Teemu Hostikan kanssa MTV3 kanavalla syksyllä 2023 esitettävän Uskomattomat ympäristörikokset tv-sarjan. Sarjassa esiin nousseita Lapin matkailuparatiisiin liittyvistä rikosvyyhtejä on käsitelty sarjan ulostulon jälkeen monissa medioissa. Sarja on ehdolla Venlagaalassa vuoden 2023 asia-ohjelma ja dokumentti kategoriassa. Lisäksi Holmavuo ja Hostikka ovat ehdolla vuoden käsikirjoittaja -sarjassa..

Lähteet
-------

1. ↑  Heidi Holmavuo *Otava*. Viitattu 23.2.2022.
2. ↑  Karhuryhmä *Otava*. Viitattu 23.2.2022.
3. ↑  Bestsellerit *Suomen Kustannusyhdistys*. Viitattu 23.2.2022.
4. ↑  Karhuryhmä - Harri Gustafsberg, Heidi Holmavuo - Äänikirja *kirja.elisa.fi*. Viitattu 23.2.2022.
5. ↑
6. ↑  Ratkaisematon 1 *Otava*. Viitattu 23.2.2022.
7. ↑
8. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑
10. ↑
11. ↑

Aiheesta muualla
----------------

*
**Hockeyteam-85 ry (HT-85)** on vuonna 1985 perustettu hämeenlinnalainen maahockeyn erikoisseura. Maahockeyn SM-sarjassa seura on voittanut miesten Suomen mestaruuden kymmenen kertaa, viisi hopeaa ja kahdeksan pronssia. Indoorhockeyssa Suomen mestaruuksia on 12, hopeaa yksi ja pronssia kaksi. Hockey5 -pelimuodossa seura on saavuttanut kaksi hopeaa ja pronssia.

Historia
--------

Hockeyteam-85 ry perustettiin vuonna 1985, jolloin se pelasi ensimmäisen kerran miesten SM-sarjaa. Vuosituhannen vaihteessa seura hallitsi kotimaan kenttiä niin maa- kuin indoorhockeyssäkin, saavuttaen vuosina 1997-2007 10 mestaruutta molemmissa lajimuodoissa. Ainoat poikkeukset tulivat seuran sijoittuessa maahockeyssa vuonna 2006 kolmanneksi ja indoorhockeyssa lahtelaisen BMT:n viedessä mestaruuden 2001. Seuran toiminta oli hetken tauolla vuoden 2007 jälkeen, mutta se palasi miesten SM-sarjaan vuonna 2013 sijoittuen kolmanneksi. Tuolloin seura alkoi panostaa tosissaan junioritoimintaan tavoitteenaan nostaa miesten edustusjoukkue takaisin suomalaisen maahockeyn huipulle.

Kotikenttänään seura käyttää maahockeyssa Pullerin pesäpallokenttää ja indoorhockeyssa Iittala-hallia.

Pelaajat
--------

Joukkueen pelaajat maahockeyn SM-sarjassa kaudella 2023

| Numero | Nimi | Pelipaikka |
| --- | --- | --- |
| 1 | Niklas Virtanen | Maalivahti |
| 2 | Santeri Määttänen (A) | Hyökkääjä |
| 3 | Henri Ruohonen | Puolustaja |
| 5 | Marko Vilpas | Puolustaja |
| 6 | Santeri Karjalainen | Puolustaja |
| 7 | Mikael Sjelvgren | Puolustaja |
| 8 | Otto-Petteri Ventelä | Keskikenttä |
| 9 | Eemeli Autio | Puolustaja |
| 11 | Johannes Lassila (C) | Keskikenttä |
| 12 | Asser Koivisto | Puolustaja |
| 13 | Juho Ojanen | Keskikenttä |
| 15 | Tuomas Mäkinen | Hyökkääjä |
| 16 | Joonatan Ojala | Hyökkääjä |
| 17 | Mikael Ojala | Hyökkääjä |
| 19 | Edwin Keter | Hyökkääjä |
| 20 | Ian Bivott | Hyökkääjä |
| 22 | Jarmo Heikkilä | Maalivahti |
| 23 | Aaron Lehmus | Keskikenttä |
| 24 | Toni Toivonen | Hyökkääjä |

Lähteet
-------

1. 1 2  HT-85 *web.archive.org*.  1.2.2016.  Arkistoitu 1.2.2016. Viitattu 26.2.2024.
2. 1 2  Tulosarkisto | Hockeyliitto *hockeyliitto.com*. Viitattu 26.2.2024.
3. ↑  HT-85 *hockey.torneopal.fi*. Viitattu 26.2.2024.

Aiheesta muualla
----------------

HT-85 Facebook

HT-85 Instagram
**Syyrian vuoden 1202 maanjäristys** oli vuonna 1202 tapahtunut maanjäristys, tai joidenkin lähteiden mukaan vuosina 1201–1202 tapahtunut maanjäristysten sarja, joka iski rajusti itäisen Välimeren alueelle.

Toukokuun 20. päivänä 1202 tapahtui voimakas maanjäristys lähellä Libanonin rajaa Syyrian lounaisosissa tai Libanonin puolella (34.10°N, 36.10°E tai 33.50°N, 36.00°E). Järistyksen voimakkuudeksi on nykymenetelmin arvioitu 7,6 richteriä.

Järistys tuhosi pahoin Tyren, Acren ja Nablusin kaupungit. Järistys havaittiin laajalla alueella Sisiliassa, Armeniassa, Anatoliassa, Kyproksella, Libanonissa, Syyriassa, Irakissa, Iranissa, Jordaniassa ja Egyptissä Aswanissa saakka.

Suurimmat vaikutukset olivat Mount Lebanonin, Baalbekin, Surin, Beit Jannin, Banyasin, Nabluksen, Al-Samyran, Damaskoksen, Safitan, Akkan, Tripolin, Hauran, Beirutin, Homsin ja Tartusin alueilla.

Järistyksessä itsessään menehtyi arviolta 30 000 ihmistä. Järistyksen aiheuttamassa nälänhädässä ja Niilin tulvaa seuranneissa epidemioissa kuoli arabialaislähteiden mukaan yhteensä 1,1 miljoonaa ihmistä seuraavan vuoden kuluessa. Tätä on vaikutustensa takia pidetty joissain arvioissa maailman eniten ihmisuhreja saavuttaneena maanjäristyksessä. Virallisesti eniten ihmisuhreja aiheuttanut yksittäinen maanjäristys tapahtui Shaanxin alueella Kiinassa vuonna 1556.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sbeinati, M.R. Darawcheh, R. & Mouty, M.: The historical earthquakes of Syria: an analysis of large and moderate earthquakes from 1365 B.C. to 1900 A.D. (pdf) *Annals of Geophysics, vol. 48, 347-435.*.  2005. earth-prints.org. Viitattu 16.7.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Information on the earthquake from the National Geophysical Data Center ngdc.noaa.gov. Viitattu 16.7.2013. (englanniksi)