recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Evon opetusmetsä** on Evon alueella sijaitseva 2 025 hehtaarin opetusmetsä, jota käyttää pääasiassa Hämeen ammattikorkeakoulun metsätalouden koulutusohjelma ja Hämeen ammatti-instituutti, mutta jolla on tutkimus- ja koetoimintaa myös Helsingin yliopistolla, Metsäntutkimuslaitoksella, Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksella sekä Suomen ympäristökeskuksella. Opetusmetsän käytön perusteena on Metsähallituksen vahvistama käyttösuunnitelma.

Alueella on toteutettu mm. Evo-Life-projekti, joka kohdistui kahteen alueeseen, tehtiin useita luonnonsuojelutoimia. Kesällä 2002 kulotettiin viisi pientä aluetta yhteensä kahden hehtaarin kuusivaltaiselta alueelta, jossa kuusten ikä oli 80 vuotta - 90 vuotta. Seuraavana vuonna kulotettiin kaksi noin 60-vuotiasta mäntyvaltaista aluetta yhteensä yhdeksän hehtaarin alueelta. Paloista muodostui noin 1 000 kuutiometriä hiiltynyttä puuta. Paloalueista yksi sijaitsee Hankajärven ja Vuoripeikonjärven suoraviivalla välillä ja kaksi muuta tämän paloalueen pohjois- ja eteläpuolilla. Alueelle pääsee Hattukiventietä pitkin. Neljäs paloalue sijaitsee Isosta Nahkijärvestä itäkaakon suuntaan.

Alueita
-------

### Luontotyypit

#### Luontaisesti syntyneet, merkittäviltä osin jaloista lehtipuista koostuvat metsiköt

* Hautjärven lehto, metsälehmuslehto, 2,2 hehtaaria
* Vuorenpeikon lehto, metsälehmuslehto, 2,4 hehtaaria
* Majajärven lehto, metsälehmuslehto, 1,0 hehtaaria
* Ylisen Rautjärven lehto, metsälehmuslehto, 0,3 hehtaaria

Aiheesta muualla
----------------

* Opetusmetsä Hämeen ammatti-instituutti. Viitattu 26.12.2009. [vanhentunut linkki]
Alkuperäinen "Gronchi Rosa", pinkki merkki, jossa Perun rajat on piirretty väärin.
**Gronchi Rosa** on harvinainen italialainen vuoden 1961 postimerkki, joka tunnetaan virhepainamastaan. Se oli osa sarjaa, joka julkaistiin presidentti Giovanni Gronchin kolmen Etelä-Amerikan maan vierailun kunniaksi vuonna 1961. 

Presidentti Gronchi sai vierailukutsun Argentiinan, Perun ja Uruguayn presidenteiltä vuonna 1960. Tätä juhlistamaan päätettiin julkaista kolmen postimerkin sarja: 170 liiran sininen Argentiinan, 185 liiran vihreänharmaa Uruguayn ja 205 liiran lilanpinkki Perun merkki. Näiden merkkien suunniteltu virallinen julkaisupäivä oli Gronchin matkan alkamispäivä 6. huhtikuuta 1961 ja voimassaoloaika päättyi vuoden 1962 lopussa.

Harmaa korvaava versio merkistä. Perun kartta on piirretty oikein.
Merkkejä annettiin kuitenkin myyntiin jo pääsiäismaanantaina 3. huhtikuuta, jotta ne ehtisivät mukaan presidentin lennolle saadakseen lennon erikoisleiman. Samana pääsiäismaanantaina Perun Italian suurlähettiläs Alfonso Arias, joka oli saanut kolmen merkin sarjan, huomasi, että 205 pinkissä merkissä oleva Perun kartta ei ole ollut oikea vaan vuotta 1942 edeltävältä ajalta. Se sisälsi kiistellyn raja-alueen Perun ja Ecuadorin välillä. Syy väärään karttaan oli, että merkin suunnittelija Renato Mura oli piirtänyt merkin käyttäen De Agostinin vuoden 1939 karttaa.

Välttääkseen poliittisen selkkauksen Italian posti päätti, ettei merkkiä ollut koskaan julkaistu (joka oli teoreettisesti mahdollista, koska virallinen julkaisupäivä oli 6. huhtikuuta). Samalla 6. huhtikuuta kaikki presidentilliselle lennolle menneet aerogrammit varustettiin uudella harmaalla merkillä, jossa oli Perun raja piirretty oikein.

Arvioit liikkeellelasketusta määrästä Gronchi Rosaa vaihtelevat. Italian posti ilmoitti vuonna 1966 määräksi 79 625.

Gronchi Rosasta tunnetaan lukuisia väärennöksiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  La vita e la morte del Gronchi Rosa FILETRURIA di Moneti Alberto. Viitattu 5.11.2012.
2. ↑  Il Gronchi rosa *giandri.altervista.org*. Viitattu 5.11.2012.
**Hassan El Fakiri** (s. 18. huhtikuuta 1977 Temsamane, Marokko) on marokkolaissyntyinen norjalainen entinen jalkapalloilija ja sittemmin jalkapallovalmentaja.

Vuonna 2014 päättyneen pelaajauransa jälkeen El Fakiri on toiminut Norjan 3. divisioonan Os TF:n päävalmentajana

Ammattilaisura
--------------

El Fakiri siirtyi heinäkuun 2000 siirtoikkunassa Tippeligaenin Brannista Ligue 1:n AS Monacoon. Kauppa oli solmittu ennen kuin aiemmin tammikuussa Lynistä Branniin siirtynyt keskikenttäpelaaja oli ehtinyt pelata uudessa seurassaan yhtään sarjaottelua. 

Monacossa viettämänsä viiden vuoden aikana El Fakiri ei onnistunut valtaamaan vakituista paikkaa avauskokoonpanosta. Vuonna 2004 hän oli vaihtopelaajana mukana tappioon päättyneessä Mestarien liigan finaalissa FC Portoa vastaan. Monacon aikoina El Fakirin pelipaikka muuttui laitapuolustajaksi.

Monacon jälkeen El Fakiri pelasi kaudet 2005–2007 Bundesliiga-seura Borussia Mönchengladbachissa, jonka jälkeen hän palasi takaisin kotimaahansa. El Fakiri lopetti uransa vuonna 2014.

### Maajoukkueura

Norjan A-maajoukkueessa El Fakiri pelasi urallaan kahdeksan ottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hassan El Fakiri Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 5.5.2015.
Claudia Octavian rintakuva aikalaiskolikossa
**Claudia Octavia** (39/40 – 6. kesäkuuta 62) oli Claudiuksen ja Messalinan tytär. Octavia oli naimisissa keisari Neron kanssa.

Ennen avioliittoaan Neron kanssa, Octavia oli kihloissa Lucius Silanuksen kanssa. Varmistettuaan pääsevänsä Claudiuksen vaimoksi, Agrippina alkoi suunnittelemaan Neron kihlaamista Octavialle. Juonittelujen seurauksena Silanus erotettiin senaatista ja kihlaus purettiin. Pian Claudiuksen ja Agrippinan häiden jälkeen Nero ja Octavia kihlautuivat.

Nero ja Octavia avioituivat vuonna 53. Avioliitto oli onneton. Tacituksen mukaan Octavia koki pelkkää murhetta avioliittonsa aikana ja oli käytännössä kuollut hääpäivänään. Suetonius kertoo Neron yrittäneen kuristaa Octavian useita kertoja. Nero murhautti Octavian rakkaan veljen Britannicuksen. Nero kyllästyi nopeasti vaimoonsa ja otti rakastajattarekseen Claudia Acten, Octavian vapautetun orjan.

Nero aloitti suhteensa Poppaea Sabinan kanssa vuonna 58. Poppaean alkaessa odottamaan lasta, Nero erosi Octaviasta vuonna 62, syyttäen Octaviaa hedelmättömäksi. Pian kuitenkin Octavia karkotettiin Campaniaan. Kansanjoukot tukivat Octaviaa ja ryhtyivät kapinaan Neroa ja Poppaeaa vastaan. Kapina kukistettiin, ja Octavia karkotettiin Pandaterian saarelle aviorikossyytteen nojalla. Nero oli lahjonut Anicetus nimisen entisen orjansa todistamaan, että tämä oli yhdessä Octavian kanssa juonitellut Neron vallasta syöksemistä. Muutaman päivän päästä Nero surmautti Octavian. Kuolema lavastettiin itsemurhaksi. Octavia sidottiin ja hänen suonensa avattiin. Pelko sai veren kuitenkin valumaan liian hitaasti, joten hänet tukehdutettiin kuumassa höyrykylvyssä. Octavian irti leikattu pää lähetettiin Poppaealle Roomaan.

Myöhemmin Nero näki painajaisunia äidistään ja Octaviasta.

Lähteet
-------

* Seneca, Lucius Annaeus: *Octavia*. Suomentanut Antti T. Oikarinen & Maija-Leena Kallela. Basam Books, 2021. ISBN 9789523790353.
* Tacitus: *Keisarillisen Rooman historia*. Suomentanut Iiro Kajanto. WSOY, 2004. 4. painos. ISBN 9510161721.
* Suetonius: *Rooman keisarien elämäkertoja*. WSOY, 1999. ISBN 9510235229.

### Viitteet

1. ↑  Tacitus 12:3-12:9.
2. ↑  Suetonius s.318
3. ↑  Tacitus 13.12
4. ↑  Tacitus 14:60-14:64.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Bochnia** (puol. *powiat bocheński*) on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 106 858. Kunnat Bochnian piirikunnassa ovat Bochnia, Drwinia, Łapanów, Lipnica Murowana, Nowy Wiśnicz, Rzezawa, Trzciana ja Żegocina.

Bochnian väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,6 prosenttia oli naispuolisia ja 49,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeläiset 18,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 261 lasta. Bochnian piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 108 622 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Powiat bocheński w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 23.8.2020. (puolaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vähä-Puolan piirikunnat |
| --- |
|  |
| Kaupunkipiirikunnat | 
* Kraków (hallintokeskus)
* Nowy Sącz
* Tarnów

 |
|  |
| Piirikunnat | 
* Bochnia
* Brzesko
* Chrzanów
* Dąbrowa
* Gorlice
* Kraków
* Limanowa
* Miechów
* Myślenice
* Nowy Sącz
* Nowy Targ
* Olkusz
* Oświęcim
* Proszowice
* Sucha
* Tarnów
* Tatrzański
* Wadowice
* Wieliczka

 |

 |
Claudio Achillini
**Claudio Achillini** (18. syyskuuta 1574 Bologna – 1. lokakuuta 1640) oli italialainen filosofi, teologi, lakimies, matemaatikko, runoilija ja libretisti. Hän oli Giovanni Filoteo Achillinin pojanpoika ja Alessandro Achillinin veljenpoika.*lähde?*

Yleisen tieteen ja lääketieteen lisäksi Achillini opiskeli pääasiassa lakia. Hän opetti Bolognassa kuten Ferrarassa ja Parmassa professorina. Kardinaali Richelieun sanotaan tarjonneen hänelle tuhannen kruunun arvoisen kultaketjun *canzone*sta, joka osoitettiin kuningas Ludvig XII:lle valtaistuimen perillisen syntymän yhteydessä.*lähde?*

Achillini kuoli tiluksillaan vuonna 1640. Runoilijana (Rime e prose, Venetsia 1673) hän seurasi marinismia.*lähde?*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Claudio Achillini
**Groove Coaster** (joissakin maissa Rhythmvaders) on Matrix Softwaren kehittämä ja Taiton julkaisema rytmipelisarja.

Pelaaminen
----------

Pelaajan täytyy painaa näyttöä, peliohjainta tai näppäintä kun kohde osuu pelaajan hahmon kohdalle, tämän jälkeen pelaaja saa arvion painalluksesta, arviot ovat parhaasta huonoimpaan GREAT, COOL, GOOD ja MISS.

Kohteita ovat

Tap
Hold
Beat
Scratch
Flick (kolikkopeliversiossa Slide)
AD-LIB
Dual Tap (kolikkopeliversiossa Critical)
Dual Hold
Dual Flick (kolikkopeliversiossa Dual Slide)
Slide Hold

Versiot
-------

Mobiili
### Groove Coaster

Julkaistiin 28. heinäkuuta 2011 iOSssille. Peli sisälsi 29 kappaletta.

### Groove Coaster Zero

Julkaistiin 20. marraskuuta 2012 iOSsille. Peli sisälsi 150 kappaletta, mukaan lukien ostettavissa olevat kappaleet.

### Groove Coaster 2 Original Style

Julkaistiin 1. helmikuuta 2015 iOSsille ja Androidille. iOSilla tämä versio korvasi Groove Coaster Zeron. Tämä oli ensimmäinen Androidille julkaistu Groove Coaster.
Tässä versiossa voi käyttää pelatessa kahta sormea. 

Kolikkopeli
### Groove Coaster

Julkaistiin 5. marraskuuta 2013.

### Groove Coaster EX

Julkaistiin 26. toukokuuta 2014.

### Groove Coaster 2: Heavenly Festival

Julkaistiin 22. tammikuuta 2015.

### Groove Coaster 3: Link Fever

Julkaistiin 10. maaliskuuta 2016. Tässä versiossa esiteltiin ensimmäinen avustaja, *Linka*, joka auttaa pelaajaa liikkumaan valikossa.

### Groove Coaster 3EX: Dream Party

Julkaistiin 16. maaliskuuta 2017. Tässä versiossa esiteltiin uusi avustaja, *Yume*.

### Groove Coaster 4: Starlight Road

Julkaistiin 29. maaliskuuta 2018. Tässä versiossa esiteltiin uusi avustaja, *Seine*.

PC
### Groove Coaster

Julkaistiin Steamiin 16. heinäkuuta 2018 Degican ja Taiton julkaisemana. Peliä voi pelata näppäimistöllä tai peliohjaimella. Mukana tulee 53 kappaletta ja uusia kappaleita voi ostaa lisäsisältönä. Avustajana toimii *Linka*.

Lähteet
-------

1. ↑  GROOVE COASTER（グルーヴコースター） *GROOVE COASTER（グルーヴコースター）*. Viitattu 15.8.2018. (japaniksi)
2. ↑  GROOVE COASTER *GROOVE COASTER*. Viitattu 15.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Groove Coaster Steamissä *store.steampowered.com*. Viitattu 15.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Groove Coasterin virallinen sivusto
* Groove Coasterin Steam sivu
* Groove Coaster 2 Original Stylen virallinen sivusto
**Claudin de Sermisy** (myös **Claude de Sermisy**; n. 1490 Ranska – 13. lokakuuta 1562 Pariisi) oli ranskalainen laulaja ja säveltäjä. Hän oli aikalaisensa Clément Janequinin ohella yksi johtavista 1500-luvun alkupuolen chansonien säveltäjistä.

Sermisyn nimi tunnetaan Sainte-Chapellen yhteydestä jo vuodelta 1508, ja vuodelta 1510 hänestä on säilynyt maininta laulajana Anna Bretagnelaisen yksityiskapellissa. Myöhemmin Sermisy työskenteli Frans I:n palveluksessa, ja hän sai nimityksen kapellin apulaisjohtajaksi vuonna 1533. Samana vuonna hänestä tuli Sainte-Chapellen kaniikki. Hänet haudattiin Sainte-Chapelleen vuonna 1562.

Yli puolet kappaleista, jotka julkaistiin Pierre Attaingnant'n tunnetussa chansonien kokoelmassa (1529), ovat Sermisyn laatimia. Kaikkiaan Sermisyn chansoneita julkaistiin säveltäjän eläessä noin kaksisataa. Yli kaksikymmentä näistä sävellyksistä oli Clément Marot'n runoihin laadittuja. Lisäksi Sermisy julkaisi vähintään 78 motettia (enimmäkseen neliäänisiä), magnificateja ja kolmetoista messua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Claudin de Sermisy Britannica

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Bockträsk** on vesilain suojelema lampi läntisessä Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Ämmässuolla. Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus on Bockträskin pohjoispuolella. Bockträskin naapurijärviä ovat muun muassa Loojärvi lounaassa, Kolmperä pohjoisessa ja Halujärvi kaakossa.

Bockträsk on ruskeavetinen ja se on määritelty arvokkaaksi luontokohteeksi. Sen ympärillä on nevaa ja koivuviitaa sekä niittyjä. Bockträskin eteläpuolella on niin ikään arvokkaaksi luontokohteeksi määritelty nimetön suolampi, josta laskee kausikostea puro kohti Bockträskia.

Bockträsk on osa Bockarmossenin suoaluetta. Lammen ympärillä kasvaa pääasiassa hieskoivua. Pensaskerroksessa kasvaa muun muassa pajuja ja korpipaatsamaa. Bockträskin ympäristön linnusto on runsas; siihen kuuluu muun muassa käki ja tiltaltti.

Lähteet
-------

1. ↑  Bockträsk *Paikkatietoalusta.fi*. Viitattu 15.9.2019.
2. ↑  Bockträsk Espoon karttapalvelussa
3. 1 2 3  Kiirikki, Mikko; Koskinen, Keijo: BOCKARMOSSENIN LUONTOSELVITYS *Espoon ympäristökeskus, Monistesarja 1/2002*.  2002. Espoon ympäristökeskus.  Arkistoitu 22.9.2020. Viitattu 15.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Finto.fi: Bockträsk
**Hilja Jorma**, o.s. **Sara**, vuoteen 1906 **Saastamoinen** (16. marraskuuta 1885 Kuopio – 1. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Kansan Näyttämöllä.

Hilja Jorman vanhemmat olivat vaatturimestari Lauri Johannes Sara ja Emilia Aspholm ja puoliso vuodesta 1910 oopperalaulaja ja näyttelijä Bruno Jorma. Hilja Jorma kävi keskikoulun ja teki useita opintomatkoja Keski-Eurooppaan. Hän esiintyi useissa eri teattereissa vuodesta 1904 ja toimi vuodesta 1931 näyttämötaiteen opettajana eri oppilaitoksissa, samoin kuin Suomen Filmiteollisuuden perustaman filmikoulun johtajana ja opettajana 1938–1940.

Jorman elokuvaura kesti vuodesta 1921 aina vuoteen 1959 saakka. Hänen ensiesiintymisensä tapahtui elokuvassa *Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa* Impi Pontevan roolissa. *Tukkipojan morsiamessa* (1931) hän esitti tukkilaispoika Erkin äitiä. Hänen viimeinen roolinsa oli elokuvassa *Koulutietä kotitoimiin*. Hänellä oli rooli yhteensä kolmessatoista elokuvassa. Jorma käsikirjoitti elokuvan *Siltalan pehtoori* Olli Nuorron kanssa vuonna 1934. 

Jorma osallistui aktiivisesti alansa järjestötyöhön, toimien muun muassa näyttelijöiden vanhuudenkotisäätiössä, jonka kunniapuheenjohtajaksi hänet kutsuttiin vuonna 1963.

Lähteet
-------

* Hilja Jorma Elonetissä.
* Hilja Jorma Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 252. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. 1 2  Kuolleita. *Helsingin Sanomat*, 4.3.1972, s. 12.
3. ↑  Kirjallisuus ja Taide. Teatterit.  *Uusi Päivä*, 10.1.1918, nro 8, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 21.1.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Eulipotyphla** on nisäkkäiden lahko. Siihen kuuluvat almikit, kontiaiset, päästäiset ja siilit sekä sukupuuttoon kuolleet jättiläispäästäiset. Lahkossa on yli 500 lajia, ja se on lajimäärältään jyrsijöiden ja lepakoiden jälkeen kolmanneksi suurin nisäkäslahko. Eulipotyphla-heimosta suurin on päästäiset, johon kuuluu noin 85 prosenttia lahkon lajeista.

Suurin osa Eulipotyphla-lahkon lajeista on pieniä hyönteissyöjiä, mutta monet lajeista syövät myös matoja, äyriäisiä ja pieniä selkärankaisia. Monilla lajeilla on pitkä teräväkärkinen kuono, pienet korvat ja pienet silmät. Siilit ovat piikikkäitä, ja esimerkiksi kontiaiset elävät maanalla. Lahkoon kuuluu myös pienin tunnettu nisäkäslaji, etruskipäästäinen.

Eulipotyphla on laurasiatherian vanhin lahko. Sen sisarlahkot kladissa ovat lepakot, muurahaiskävyt, petoeläimet, kavioeläimet ja sorkkaeläimet. Molekyylikelloihin perustuvan ajoituksen perusteella Eulipotyphla erosi muista laurasiatheraia-kladin eläimistä myöhäisliitukaudella 94–76 miljoonaa vuotta sitten, mutta fenotyyppitutkimuksen peursteella ero olisi tapahtunut vasta varhaispaleoseenikaudella noin 58 miljoonaa vuotta sitten. Vuonna 2018 tehtyjen mallinnusten perusteella Eulioptyphla-lahkon varhaisimmat edustajat erosivat todennäköisimmin 86–66 miljoonaa vuotta sitten.

Eulipotyphla-lahkon heimot kuuluivat pitkään hyönteissyöjien lahkoon, johon oli sijoitettu monia varhaisia hyönteisiä syöviä eläimiä. Eulipotyphla-heimojen lisäksi siihen kuuluivat tupaijat, kaguaanit, kultakontiaiset, tanrekit ja hyppypäästäiset. Euliopytphla-nimi tunnettiin jo vuonna 1866, kun Ernst Haeckel erotti sen hyönteissyöjien alaheimoksi. Vuonna 1999 siitä tehtiin oma lahkonsa.

Lähteet
-------

* Prothero, Donald R: *The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals*. Princeton, New Jersey: Princeton Unviersity Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8. Google-kirjat (viitattu 21.5.2020). (englanniksi)
* Woodman, Neal: American Recent Eulipotyphla: Nesophontids, Solenodons, Moles, and Shrews in the New World.  *Smithsonian Contributions to Zoology*, 16.11.2018, 650. vsk.  Smithsonian Institution. Artikkelin verkkoversio (PDF). Viitattu 21.5.2020.

### Viitteet

1. ↑  Xuming Zhou, Shixia Xu, Junxiao Xu, Bingyao Chen, Kaiya Zhou & Guang Yang: Phylogenomic Analysis Resolves the Interordinal Relationships and Rapid Diversification of the Laurasiatherian Mammals.  *Systematic Biology*, 2012, 61. vsk, nro 1, s. 150. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.5.2020.  (englanniksi)
2. ↑  Woodman, s. 1.
3. ↑  Eulipotyphla - shrews, moles, hedgehogs *Worldlife Journal Junior*. New Hampshire PBS. Viitattu 21.5.2020. (englanniksi)
4. ↑  Woodman, s. 2.
5. ↑  Prothero, s. 103–104.
6. ↑  Woodman, s. 4.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q16635184
* ADW: Eulipotyphla
* Fossilworks: 92588
* NCBI: 9362

 |

 |
**Eumenes I** (kuoli 241 eaa.) oli Pergamonin hallitsija vuodesta 263 eaa. kuolemaansa asti. Hänen edeltäjänsä oli hänen setänsä Filetairos, joka oli Pergamonin ensimmäinen Attalidien hallitsijasuvun jäsen. Filetairos adoptoi veljenpoikansa ja teki hänestä perillisensä. 

Pergamon oli Filetairoksen aikana nimellisesti Seleukidien vallan alla, mutta se oli kuitenkin todellisuudessa itsenäinen. Kun Eumeneesta tuli Pergamonin hallitsija aloitti hän kapinan Seleukideja vastaan.  Luultavasti Seleukideja vastaan sotivat Egyptin kuningas Ptolemaios II tuki tätä kapinaa*lähde?*. Eumenes kukisti Seleukidien Antiokhos I Sardiksen lähellä käydyssä taistelussa vuonna 262 eaa.  Tämän jälkeen Eumenes laajensi valtakuntaansa merkittävästi. 

Eumeneen seuraaja oli hänen serkkunsa poika Attalos I.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén: *Antiikin käsikirja*. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* John Hazel: *Who's who in the Greek world*. Routledge, 2002. ISBN 0415124972.

### Viitteet

1. 1 2  Antiikin käsikirja, hakusana umenes I
2. 1 2 3  Hazel s.100


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Filetairos** | **Pergamonin hallitsija**  | Seuraaja:**Attalos I** |
**Hilja Maria Laitila** (1900–2000) oli suomalainen kommunisti, joka toimi kunnallispoliitikkona Kemissä. Laitila matkusti Moskovaan kansainväliseen Lenin-kouluun syksyllä 1932, ja sieltä palattuaan hänet pidätettiin Turussa joulukuussa 1933. Laitilan hallusta löytyi kommunistista kirjallisuutta ja salauslaite. Hän sai kolmen ja puolen vuoden vankeusrangaistuksen valtiopetoksen valmistelusta.

Laitila pidätettiin uudelleen toukokuussa 1941 ja vietiin turvasäilöön kolmeksi vuodeksi ilman syytettä ja tuomiota. Hän vapautui välirauhansopimuksen solmimisen jälkeen syksyllä 1944 ja alkoi toimia laillistetun SKP:n tehtävissä Kemissä.

Aulikki Nukalan ohjaamassa dokumenttielokuvassa *Sadan vuoden muistot* vuodelta 2000 haastatellaan Hilja Laitilaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Myllyoja, Essi: Isomummoni oli kommunisti – Hilja Laitilan tarina *Me Naiset*.  5.5.2013. Viitattu 6.5.2013.
2. ↑  Dokumenttiprojekti -Ohjelmat - Sadan vuoden muistot | yle.fi | Arkistoitu *vintti.yle.fi*. Viitattu 24.10.2021.
**Haapaveden Opisto** on Pohjois-Pohjanmaalla Haapaveden kaupungin keskustassa sijaitseva kansanopisto. Uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton Haapaveden Opisto antaa sekä ammatillista että yleissivistävää koulutusta. 

Haapaveden Opistossa opiskelee noin 300 opiskelijaa. Tutkintoon johtavaa koulutusta Haapaveden Opistossa järjestetään kasvatus- ja ohjausalalla sekä liiketoiminnan perustutkinnossa painottuen tieto- ja kirjasto- sekä kulttuuripalveluihin. Opistossa järjestetään suomen kielen ja kulttuurin koulutusta sekä yrittäjyyskoulutusta maahanmuuttajille. Muita vapaan sivistystyön koulutuksia ovat mm. Suuntana hyvinvointi -linja sekä mediaosaaja -koulutus. 

Opiston opiskelijakunta- ja tutortoiminta ylläpitävät yleistä viihtyvyyttä yhteisten tapahtumien ja tempausten muodossa ja varmistaen opiskelijoiden vaikutusmahdollisuudet.

Historia
--------

Haapaveden Opiston – alkuperin Keski-Pohjanmaan kansanopisto ja vuosina 1926–1981 Haapaveden kansanopisto – syntyyn vaikutti ratkaisevasti lääkintöneuvos Konrad ReijoWaara (aik. Relander), joka asui piirilääkärinä ollessaan Haapavedellä. ReijoWaaran muuttaessa Ouluun hän lahjoitti Haapaveden talonsa, Väinölän, kansanopiston ensimmäisiksi toimitiloiksi. Kansanopistoliikkeen isän, tanskalaisen N.F.S. Grundtvigin, mallin mukainen uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton kansanopisto aloitti työnsä Haapavedellä 2. marraskuuta 1896 omistajanaan kannatusyhdistys.

Haapaveden Opiston entinen päärakennus "Lönninkartano" on Suomen ensimmäisen oman arkkitehtitoimistonsa perustaneen naisarkkitehdin, Wivi Lönnin, vuonna 1917 suunnittelema. Jatkosodan aikaan siinä toimi sotasairaala. Nykyisin se toimii opiskelija-asuntolana ja siellä sijaitsee myös juhlasali ja ruokala.

Lähteet
-------

* Haapaveden opiston sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
| "Hiljaa virtaa veri"Hassisen kone |
| --- |
| Singlen "Hiljaa virtaa veri" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Harsoinen teräs* |
|  Julkaistu | syksy 1982 |
|  Formaatti | 7" vinyyli |
|  Tekijä(t) | Ismo Alanko |
|  Tuottaja(t) | Hassisen kone |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 05.15 |
|  Levy-yhtiö | Poko Rekords |
| Listasijoitukset |
| Suomi Suomen virallinen singlelista: 5. |
| Hassisen koneen muut singlet |
| "On jouluyö, nyt laulaa saa"1981 | "Hiljaa virtaa veri"1982 | "Levottomat jalat"1982 |

**Hiljaa virtaa veri** on rockyhtye Hassisen koneen single, joka julkaistiin vuonna 1982. Single nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 5.

"Hiljaa virtaa veri" julkaistiin paitsi singlenä myös kokoelma-albumilla *1980–82*. "Muoviruusuja omenapuissa" -kappaleen liveversio oli julkaistu vuonna 1981 *Tuuliajolla-levyllä*. Singlen kappaleiden englanninkieliset versiot julkaistiin albumilla *High Tension Wire* vuonna 1982.

Singlen kappaleet julkaistiin vuonna 2004 yhtyeen kolmannen ja viimeiseksi jääneen studioalbumin *Harsoinen teräs* remasteroidulla versiolla.

Kappaleet
---------

### A-puoli

1. Hiljaa virtaa veri – 5.15 (säv. Ismo Alanko)

### B-puoli

1. Muoviruusuja omenapuissa III – 3.57 (säv. Alanko)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Listalevyt: Hassisen kone

Aiheesta muualla
----------------

* Discogs
**Ilja Ježov** (s. 12. tammikuuta 1987) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa KHL-seura HK Vitjazissa.

Ježov on syntynyt Krasnodarissa, Etelä-Venäjällä. Hän muutti perheensä mukana Kanadan Montrealiin kahdeksanvuotiaana ja aloitti 11-vuotiaana jääkiekon pelaamisen isänsä rohkaisemana. Hän pelasi junnukiekkoja Montrealissa ja lähikaupungissa Cornwallissa, ennen kuin juniorijoukkue St. John's Fog Devils rekrytoi hänet QMJHL-sarjaan. Ježov pelasi Fog Devilsissä kaksi kautta mutta nuorempi pelaaja syrjäytti hänet aloittavana maalivahtina, minkä vuoksi Ježov lähti SJHL-sarjan Melfort Mustangsiin. Ježov edusti Mustangsia vain yhden kauden.

Ježovia ei koskaan varattu ammattilaissarjoihin. Hän anoi Venäjän kansalaisuutta vuonna 2008 ja teki sopimuksen venäläisen SKA Pietarin kanssa. Kaudeksi 2008–2009 Ježov siirtyi SKA:n farmijoukkueeseen HK VMF Pietariin Venäjän toiselle sarjatasolle. Hän pelasi HK VMF:ssä kolme kautta, kunnes nousi SKA Pietarin edustusjoukkueeseen kaudella 2011–2012. SKA myi Ježovin Lada Toljatille kauden 2014–2015 alkuvaiheessa. Ježovin vietti Toljatissa vain neljä kuukautta, sillä SKA osti hänet takaisin vaihdossa Jevgeni Ivannikoviin.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Long Road to the KHL SJHL.  Arkistoitu 23.12.2015. Viitattu 23.12.2015. (englanniksi)
2. ↑  Eliteprospects
3. ↑  Состав "Лады" пополнил голкипер из СКА Lada Toljatti.  Arkistoitu 6.9.2014. Viitattu 23.12.2015. (venäjäksi)
4. ↑  Трансферные новости: хроника заключительного дня, часть 1 KHL. Viitattu 23.12.2015. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ilja Ježov *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
Nicolas Benois.
**Nicolas Benois** (ven. Николай Леонтьевич Бенуа, *Nikolai Leontjevitš Benua*; 13. heinäkuuta (J: 1. heinäkuuta) 1813 Pietari – 23. joulukuuta (J: 11. joulukuuta) 1898 Pietari) oli venäläinen arkkitehti, joka toimi Pietarhovissa ja muissa Pietarin esikaupunkialueilla.

Nicolas Benois syntyi ranskalaiseen perheeseen Pietarissa ja opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1827–1836. Hän työskenteli kahdeksan vuotta keisari Nikolai I:n hovitaiteilijana ja oli suunnittelemassa Pietarhovia. Benois suunnitteli myös muutamia rautatieasemia Venäjällä sekä muutamia palatseja kuten Strelnan ja Tsarskoje Selon.

Benois on suunnitellut myös vuonna 1866 valmistuneen Helsingin Svenska teaternin, jonka julkisivut tosin muutettiin täydellisesti 1930-luvulla.

Benois meni naimisiin Camilla Cavosin kanssa, jonka isä Alberto Cavos oli suunnitellut Pietarin Mariinski-teatterin. Pari sai kolme lasta: Alexandre Benois oli teatterisuunnittelija, Albert Benois taidemaalari ja Léon Benois arkkitehti. Léon Benois oli näyttelijä Peter Ustinovin äidin isä.

Lähteet
-------

1. ↑  Helander, Vilhelm: "Venäläiset arkkitehdit Helsingissä." Rakennustaiteen seuran jäsentiedote 3:2010, s. 47. Viitattu 17.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nicolas Benois** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* ULAN

 |

 |
Gremersdorf-Buchholzin sijainti Vorpommern-Rügenin piirikunnassa (kirkkaanpunaisella). Pienessä kuvassa piirikunnan sijainti Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa.
**Gremersdorf-Buchholz** on kunta Koillis-Saksassa Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltion pohjoisosassa. Hallinnollisesti se kuuluu Amt Franzburg-Richtenbergiin seitsemän muun kunnan ja kahden kaupungin kanssa. Kunta sijaitsee viitisentoista kilometriä Grimmenin kaupungista länteen. Bundesautobahn 20 kulkee Gremersdorf-Buchholzin eteläpuolitse. Trebel-joki virtaa niin ikään kunnan eteläpuolitse. Kunnan lähistöllä on useita tuulipuistoja. 
Varhaisin kirjallinen maininta sekä Gremersdorfista että Buchholzista on 1200-luvulta. Kunnan nykyinen alue kuului Rügenin ruhtinaskuntaan vuoteen 1326 asti ja sen jälkeen Pommerin herttuakuntaan. Kolmikymmenvuotisesta sodasta vuoteen 1815 alue kuului Ruotsin Pommeriin ja sen jälkeen preussilaiseen Pommerin provinssiin.
Vuoteen 1952 Gremersdorf ja Buchholz kuuluivat Franzburg-Barthin maapiiriin. DDR:n aikana ne olivat osa Stralsundin piiriä, joka puolestaan kuului Rostockin hallintopiiriin. Nykyinen Gremersdorf-Buchholz perustettiin 13. kesäkuuta 1999.

Osa-alueet
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * Angerode
* Buchholz
* Eichholz
* Gremersdorf
* Grenzin
 | * Hohenbarnekow
* Neumühl
* Pöglitz
* Wolfsdorf
 |

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gremersdorf**.
* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |
| --- | --- |
| **Postinumero**: | **18461** |
| **Kuntakoodi**: | **13 0 73 034** |
**Walter Raphael "Walt" Hazzard** (myöh. **Mahdi Abdul-Rahman**, 15. huhtikuuta 1942 Wilmington, Delaware – 18. marraskuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. NBA:ssa Hazzard pelasi kymmenen kautta vuosina 1964–1974.

Takamiehenä pelannut Hazzard oli varakapteenina mukana Yhdysvaltain olympiakultaa Tokion kesäolympialaisissa 1964 voittaneessa joukkueessa. Seuratasolla Hazzard pelasi NBA:ssa vuosina 1964–1974. Hänet valittiin NBA:n vuoden 1968 tähdistöotteluun. UCLA:n yliopistojoukkueessa Hazzard voitti NCAA:n I-divisioonan mestaruuden vuonna 1964.

Hazzard kääntyi muslimiksi vuonna 1971 ja vaihtoi nimensä Mahdi-Abdul Rahmaniksi. Myöhemmin hän koki nimenvaihdoksen haitanneen urheilu-uraansa ja alkoi käyttää jälleen syntymänimeään pysyen kuitenkin muslimina. Hänen perheeseensä kuului vaimo ja neljä poikaa. Hazzard kuoli 69-vuotiaana 18. marraskuuta 2011 Los Angelesissa, Kalifornian osavaltiossa.

Lähteet
-------

* Walt Hazzard Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi)
* Walt Hazzard NBA Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Walt Hazzard** Wikimedia Commonsissa

Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1964
4 Barnes |
5 Bradley |
6 Brown |
7 Caldwell |
8 Counts |
9 Davies |
10 Hazzard |
11 Jackson |
12 McCaffrey |
13 Mullins |
14 Shipp |
15 Wilson |
Valmentaja Iba
**HMS Resolute** oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston 3-mastoinen purjealus (parkki) 1800-luvulla. Se varustettiin arktiseen tutkimusmatkailuun sopivaksi vuonna 1850 ja lähetettiin etsimään Franklinin kadonnutta retkikuntaa. *Resolute* ei löytänyt Franklinia, mutta se pelasti toisen etsintöihin osallistuneen aluksen, *HMS Investigatorin*, miehistön vuonna 1853. *Investigator* oli ollut jäihin juuttuneena silloin lähes kolme vuotta. *Resolute* puolestaan juuttui jäihin vuonna 1854 Barrowinsalmessa ja hylättiin. Yhdysvaltalainen valaanpyyntialus löysi sen myöhemmin Baffininlahdelta, ja *Resolute* palautettiin kuningatar Viktorialle vuonna 1856. Alus purettiin vuonna 1879, ja sen puusta valmistettiin työpöytä, joka on ollut lähes kaikkien Yhdysvaltain presidenttien käytössä Rutherford B. Hayesin presidenttikaudesta lähtien.

Kanadan toiseksi pohjoisin kylä, Resolute, on nimetty *HMS Resoluten* mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kellett, Sir Henry *Dictionary of Canadian Biography*. Viitattu 30.12.2017. (englanniksi)
2. ↑  Treasures of the White House: "Resolute" Desk *The White House Historical Association*. Viitattu 30.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Resolute (1850)** Wikimedia Commonsissa
**Miss Moneypenny** on James Bondin esimiehen, M:n pitkäaikainen sihteeri. Elokuvissa Moneypennyllä on usein tärkeä tehtävä eräänlaisena yhdyshenkilönä. 

Hänen leikillinen juoruilunsa tuo katsojille tietoja James Bondin viehätysvoimasta naisten keskuudessa. Moneypenny on erittäin tehokas ja suvaitseva työntekijä. Hän on useasti ilmaissut olevansa varsin kiinnostunut Bondista, mutta suhde ei ole edennyt flirttailua pidemmälle. 

Elokuvissa Bondin ja Moneypennyn suhdetta on kuvailtu eri tavoin. Esimerkiksi elokuvissa *Salainen agentti 007 ja tohtori No* sekä *Salainen agentti 007 Istanbulissa* Moneypenny flirttailee Bondille, mutta hänessä ei ole mitään epätoivoista. *007 ja Kultasormessa* Moneypenny yrittää aktiivisesti saada Bondia kiinnostumaan suhteesta ja antaa kaihoisia kommentteja avioliitosta. Teema toistuu elokuvassa *Timantit ovat ikuisia*, jossa Moneypenny kertoo haluavansa timantin vasempaan nimettömäänsä. *Elät vain kahdesti* -elokuvassa Bond suhtautuu ehkäpä vähän väheksyvästi naiseen, kun tämä keksii tunnussanaksi "rakastan sinua" ja pyytää Jamesia sanomaan sen ääneen jotta tämä muistaisi sen. Elokuvassa *Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa* heidän välillään on jo lämmintä tunnelmaa, sillä Bondin häissä Moneypenny pyyhkii silmäkulmaansa. Näissä elokuvissa osaa näyttelee Lois Maxwell.

Elokuvassa *Kuolema saa odottaa* Samantha Bondin näyttelemä Moneypenny ja Pierce Brosnanin Bond päätyvät suutelemaan elokuvan loppupuolella. Naomie Harrisin Moneypenny elokuvissa *007 Skyfall* ja *007 Spectre* ei ole enää selvästi ihastunut Bondiin, vaikka heidän leikkimielinen flirttailunsa jatkuukin.

Moneypennyn yksityiselämästä ei juurikaan tiedetä paljon. Hän omistaa villakoiran ja aloitti uransa salakirjoitusosastolla.

Näyttelijät
-----------

* **Lois Maxwell (1962-1985)**
	+ *Salainen agentti 007 ja tohtori No* (1962)
	+ *Salainen agentti 007 Istanbulissa* (1963)
	+ *007 ja Kultasormi* (1964)
	+ *Pallosalama* (1965)
	+ *Elät vain kahdesti* (1967)
	+ *Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa* (1969)
	+ *Timantit ovat ikuisia* (1971)
	+ *Elä ja anna toisten kuolla* (1973)
	+ *007 ja kultainen ase* (1974)
	+ *007 rakastettuni* (1977)
	+ *Kuuraketti* (1979)
	+ *Erittäin salainen* (1981)
	+ *Octopussy* (1983)
	+ *007 ja kuoleman katse* (1985)
* **Caroline Bliss (1987-1989)**
	+ *007 vaaran vyöhykkeellä* (1987)
	+ *007 ja lupa tappaa* (1989)
* **Samantha Bond (1995-2002)**
	+ *007 ja kultainen silmä* (1995)
	+ *Huominen ei koskaan kuole* (1997)
	+ *Kun maailma ei riitä* (1999)
	+ *Kuolema saa odottaa* (2002)
* **Naomie Harris (2012-)**
	+ *007 Skyfall* (2012)
	+ *007 Spectre* (2015)
	+ *007 No Time To Die* (2021)

Lähteet
-------

* *James Bond -Ensyklopedia*. John Cork ja Collin Stutz.
**José Enrique Sánchez Díaz** (s. 23. tammikuuta 1986 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa seurojen lisäksi Englannissa Newcastlen ja Liverpoolin joukkueissa. Enrique oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

José Enrique aloitti jalkapalloilu-uransa valencialaisseura Levante Unión Deportivasta, josta hän siirtyi yhden seuran reservijoukkueessa pelatun kauden (2004–2005) jälkeen kaupungin suurseura Valencia Club de Fútboliin. José Enrique ei kuitenkaan jäänyt Valenciaan vaan hänet lainattiin vuoden sopimuksella Celta Vigoon. Lainasopimuksen päätyttyä hän siirtyi Villarreal Club de Fútboliin, jota hän edusti seuraavan kauden 2006–2007, jonka jälkeen matka jatkui Englantiin.

6. elokuuta 2007 englantilaisseura Newcastle United vahvisti hankkineensa José Enriquen riveihinsä 4,2 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän allekirjoitti joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen. Ensimmäisen kautensa aikana hän pelasi yhteensä 23 sarjaottelua, kolme ottelua FA Cupissa ja kaksi ottelua liigacupissa. José Enrique teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 29. maaliskuuta 2009 ottelussa Nottingham Forestia vastaan.

12. elokuuta 2011 José Enrique siirtyi seitsemän miljoonan euron siirtokorvauksella Liverpooliin läpäistyään seuran lääkärintarkastuksen. Jo seuraavana päivänä 13. elokuuta 2011 José Enrique pääsi tositoimiin, kun hän teki ensiesiintymisensä liverpoolilaisseurassa sarjakauden avausottelussa Sunderlandia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Big Sam's Spanish delight Sky Sports. Viitattu 29.11.2011. (englanniksi)
2. ↑  'One of happiest days of my life' LFC TV. Viitattu 29.11.2011. (englanniksi)
3. ↑  Liverpool 1 Sunderland 1 Daily Telegraph. Viitattu 29.11.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **José Enrique**.
* José Enriquen esittely Englannin Valioliigan kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* José Enriquen tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Walt Frazier vuonna 2020.
**Walter "Clyde" Frazier** (s. 29. maaliskuuta 1945 Atlanta) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi valtaosan peliurastaan New York Knicksissä. Frazier oli yksi 1960–1970-lukujen parhaista pelintekijöistä NBA:ssa johdattaen Knicksin kahteen mestaruuteen vuosina 1970 ja 1973. Hänet valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1987.

Yhdeksänlapsisen perheen esikoisena syntynyt Frazier oli juniorina monipuolinen urheilija pelaten koripallon lisäksi myös amerikkalaista jalkapalloa koulujoukkueensa pelinrakentajana ja baseballia siepparina. Frazier sai yliopistostipendin sekä amerikkalaiseen jalkapalloon että koripalloon ja valitsi koripallouran Southern Illinoisin yliopistossa.

Menestyksekkään yliopistouran jälkeen New York Knicks varasi Frazierin NBA:han vuoden 1967 varaustilaisuudessa viidennellä vuorolla. Debyyttikaudellaan Frazier valittiin liigan tulokastähdistöön. Kymmenen Knicksissä pelaamansa kauden aikana Frazier voitti kaksi liigamestaruutta, valittiin seitsemän kertaa NBA:n tähdistöotteluun, neljästi liigan ykköstähdistöön, kahdesti kakkostähdistöön ja seitsemästi parhaista puolustuspelaajista koottuun kentälliseen. Siirtyessään kesällä 1977 Cleveland Cavaliersiin Frazier oli rikkonut Knicksissä monia seuraennätyksiä muun muassa pelattuaan joukkueessa 759 ottelua, tehden 14 617 pistettä ja antaen 4 791 koriin johtanutta syöttöä. Patrick Ewing rikkoi myöhemmin monet näistä ennätyksistä, mutta syöttötilastossa Frazier on edelleen kaikkien aikojen ykkönen. Frazier oli myös erityisen vahva pallonriistoissa, mutta niitä alettiin tilastoida NBA:ssa vasta kaudesta 1973–1974 lähtien.

Kolmen Cleveland-kauden jälkeen Frazier lopetti uransa vuonna 1980. Uransa päätyttyä hän on toiminut televisiokommentaattorina ja maaliskuussa 2012 hän avasi nimeään kantavan ravintolan Manhattanin Hell’s Kitchenissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Walt Frazier *Basketball Reference*. Viitattu 5.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Legends profile: Walt Frazier *Nba.com*.  13.9.2021. Viitattu 5.7.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Ruotsin merivoimien Romulus-luokan hävittäjää. Muita saman nimisiä aluksia, katso HMS Remus.*

**HMS Remus** (runkonumerot 28) oli Ruotsin laivaston Romulus-luokan hävittäjä. Alus valmistui 1935 Bacino e Scalin telakalla Napolissa Regia Marinan Spica-luokan torpedoveneenä ja Ruotsi osti aluksen 1940.

Valmistus
---------

Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1934 Bacino e Scalin telakalla Napolissa nimettynä *RN Astoreksi* ja se otettiin 1935 Regia Marinan palvelukseen.

Ruotsin merivoimissa
--------------------

*HMS Remus* rinnallaan aluksen pysäyttänyt Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä.
Joulukuussa 1939 saapui Italiaan Ruotsista lähetystö, jonka tehtävänä oli selvittää mahdollisuudet ostaa sotalaivoja. Matka johti maaliskuussa 1940 Psilander- ja Romulus-luokkien alusten hankintaan. Neljä ostettua alusta lähtivät 14. huhtikuuta La Speziasta. Niiden matka kuitenkin keskeytyi Skaalefjordissa, kun Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjät pakottivat alukset Kirkwalliin. Diplomaattisten keskustelujen jälkeen alukset pääsivät 1. heinäkuuta jatkmaan matkaansa ja ne saapuivat 10. heinäkuuta Göteborgiin.

Alus poistettiin palveluksesta 15. elokuuta 1958.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Astore**.
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 251

*Romulus*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *HMS Romulus* - *HMS Remus* |
| Edeltäjä: *Psilander*-luokka – Seuraaja: *Mode*-luokka |
**Walter** (**Walt**) **Crawford Kelly** (25. elokuuta 1913 Philadelphia – 18. lokakuuta 1973 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka muistetaan parhaiten luomastaan strippisarjakuvasta *Pogo*.

Kelly varttui Connecticutin Bridgeportissa ja työskenteli ensin toimittajana ja kuvittajana kotikaupunkinsa lehdessä *Bridgeport Postissa*. Vuosina 1936–1941 hän työskenteli animaattorina Disneyn studiolla. Hän oli mukana tekemässä muun muassa *Lumikkia*, *Pinokkiota* ja *Fantasiaa*. Vaikka Disneyllä vietetyt vuodet toimivatkin Kellyn "piirustuskouluna", hän ei pitänyt työnsä epäitsenäisestä luonteesta, ja lähti Disneyltä vuoden 1941 suuren työriidan aikana. Hän siirtyi sarjakuva-alalle, ja ryhtyi piirtämään vuodesta 1942 alkaen Dell Comicsin julkaisemaan *Animal Comics* -sarjakuvalehteen tarinoita, joissa esiintyivät ensi kerran tulevat *Pogon* päähenkilöt, ensimmäisinä Pogo-opossumi ja Albert-alligaattori.

Kelly palkattiin vuonna 1948 aloittaneen, lyhytikäiseksi jääneen *The New York Star* -nimisen lehden kuvittajaksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Koska lehdessä ei ollut omaa sarjakuvaa, Kelly ryhtyi piirtämään *Pogoa* sen sivuilla lokakuusta 1948 alkaen. Lehti lakkasi ilmestymästä jo tammikuussa 1949, mutta Kelly sai sarjakuvansa myytyä Post-Hall-syndikaatille, ja *Pogo* alkoi ilmestyä syndikoituna 16. toukokuuta 1949 alkaen. Suosionsa huipulla *Pogo* ilmestyi lähes 500 lehdessä 14 eri maassa. Sarja muistetaan taitavasta piirrostyylistään, älykkäästä ja omalaatuisestaan huumoristaan, sisältämästään ajankohtaisesta poliittisesta satiirista sekä erikoisesta kielestään. *Pogo* sijoittuu Georgiassa sijaitsevalle Okefenokeen suolle ja sen eläinhahmot puhuvat erikoista Etelävaltioiden murretta. Kelly piirsi strippeihin vuosien varrella tunnistettavia karikatyyrejä useista tunnetuista poliitikoista. Sarjan piirrostyyli muuttui myöhempinä vuosina entistäkin runsaammaksi ja yksityiskohtaisemmaksi. Kellylle myönnettiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinto vuonna 1951.

Kelly kuoli vuonna 1973 diabetekseen. Hänen leskensä Selby Kelly jatkoi *Pogon* piirtämistä sen jälkeen vielä kahden vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Walt Kelly (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 18.12.2014.
2. 1 2 3  Robert C. Harvey: *The Art of the Funnies: An Aesthetic History*, s. 188–192. University Press of Mississippi 1994.
3. 1 2 3 4  Pogo and Walt Kelly (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Okefenokee Swamp Park. Viitattu 18.12.2014.
4. ↑  Harvey 1994, 185–188.
5. ↑  Harvey 1994, s. 197.
6. ↑  Harvey 1994, s. 201.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Uveodermatologinen oireyhtymä** (myös *uveodermatological syndrome*, UDS tai VKH) on koirien autoimmuunisairaus. Se vastaa ihmisen Vogt-Koyanagi-Haradan oireyhtymää, joten puhuttaessa UDS:sta saatetaan käyttää termiä VKH. UDS muistuttaa oireiltaan SA:ta mutta on vakavampi. UDS on melko harvinainen, eikä Suomessa tunneta olleen kuin muutama tapaus.

Oireet
------

UDS:ssä ihotulehdus keskittyy ihon ja limakalvojen rajakohtiin, muiden muassa huulten, silmien ja peräaukon ympäristöön. Alueille kehittyy märkivä ihotulehdus, jonka seurauksena alue kaljuuntuu ja menettää usein pigmenttiä. UDS:ään voi liittyä myös sokeutumista ja kynsien irtoamista. UDS:n ensioireita silmissä ovat usein uveiitti ja pemphigus. Koira yleensä sairastuu melko nuorena, yleisimmin noin 1–2-vuotiaana.

Vaikka sairaus voi esiintyä kaikkialla, yleensä se esiintyy naamassa autoimmuunitulehduksena. Tyypillinen oire on pigmentin katoaminen kirsusta, huulista ja silmäluomista. Pään alueen tulehdus aiheuttaa turvotusta, hilseilyä ja paksua rupimaista karstaa. Sairaalla koiralla silmään voi kertyä kivuliasta painetta, jolloin silmän keskiosa näkyy vaalean sinertävänä.

Hoito ja ennaltaehkäisy
-----------------------

UDS voi olla tuskallinen koiralle, eikä siihen ole parannuskeinoa. Sitä ei myöskään voida todeta ennen oireiden ilmenemistä.

UDS:n oletetaan olevan perinnöllinen sairaus, mutta sen periytymisen mekaniikasta ei ole toistaiseksi selkoa. Toistaiseksi ainoa tapa ehkäistä UDS:ää on valita jalostukseen vain terveitä yksilöitä sellaisista linjoista, joista ei ole syntynyt UDS:ästä kärsiviä yksilöitä.

Katso myös
----------

* Sebaceous adenitis