recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Istra** (ven. И́стра) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Istrajoen rannalla 58 kilometriä Moskovasta länteen. Kaupunki on Istran piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie sekä Moskovan ja Riian välinen rautatie (Novoijerusalimskajan asema ja Istran seisake). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 35 696 ja koko piirissä 119641 henkeä.

1500-luvulta lähtien paikalla sijaitsi *Voskresenskojen* kylä, jonka lähelle patriarkka Nikon perusti vuonna 1656 Uuden-Jerusalemin luostarin. Luostarista muodostui yksi Venäjän hengellisistä keskuksista. Vuonna 1781 perustettiin *Voskresenskin* kaupunki, joka aluksi oli samannimisen kihlakunnan keskus. Vuodesta 1796 lähtien se kuului Zvenigorodin kihlakuntaan. 1900-luvun alkuun saakka Voskresensk oli pikkukaupunki, jonka asukkaat kävivät pienimuotoista kauppaa ja palvelivat luostarin pyhiinvaeltajia. Vuosina 1883–1883 Voskresenskissa työskenteli lääkärinä kirjailija Anton Tšehov.

Uuden-Jerusalemin luostari lakkautettiin vuonna 1918 ja vuonna 1922 siitä tehtiin museo. Vuonna 1930 kaupunki sai nimen *Istra*. Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 Istra oli saksalaisten miehittämä. Vetäytyessään he polttivat kaupungin ja räjäyttivät luostarin pääkirkon.

Sodan jälkeen Istraan perustettiin teollisuutta ja tieteellisiä tutkimuslaitoksia. Kaupunki ja sen kauniit lähiseudut ovat suosittu matkailukohde. Huomattavin nähtävyys on Uuden-Jerusalemin luostari, jossa toimii Moskovan alueen kotiseutumuseo. Luostarin vieressä on ulkomuseo, johon on kerätty alueen puuarkkitehtuurin muistomerkkejä.

Lähteet
-------

1. 1 2

### Muut lähteet

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 162–163. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Istra**.
* Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)

Moskovan alueen vaakunaMoskovan alueen kaupungit

|  |
| --- |
| **Hallinnollinen keskus: Moskova** (erillinen hallintoalue)
Aprelevka |
Balašiha | Bronnitsy |
Dedovsk | Dmitrov | Dolgoprudnyi | Domodedovo | Drezna | Dubna | Dzeržinski |
Elektrogorsk | Elektrostal | Elektrougli |
Frjazino |
Golitsyno |
Himki | Hotkovo |
Istra | Ivantejevka |
Jahroma | Jegorjevsk | Jubileinyi |
Kašira | Klimovsk | Klin | Kolomna | Koroljov | Kotelniki | Krasnoarmeisk | Krasnogorsk | Krasnozavodsk | Krasnoznamensk | Kubinka | Kurovskoje |
Likino-Duljovo | Ljubertsy | Lobnja | Losino-Petrovski | Luhovitsy | Lytkarino | 
Možaisk | Mytištši |
Naro-Fominsk | Noginsk |
Odintsovo | Orehovo-Zujevo | Ožerelje | Ozjory |
Pavlovski Posad | Peresvet | Podolsk | Protvino | Puštšino | Puškino |
Ramenskoje | Reutov | Rošal | Ruza |
Šatura | Sergijev Posad | Serpuhov | Solnetšnogorsk |
Staraja Kupavna | Štšolkovo | Stupino |
Taldom | Tšehov | Tšernogolovka |
Vereja | Vidnoje | Volokolamsk | Voskresensk | Vysokovsk |
Zaraisk | Železnodorožnyi | Žukovski | Zvenigorod |
**Oskui** (ven. Оскуй) on kylä Venäjällä Novgorodin alueen Tšudovon piirin Gruzinon kunnassa. Se sijaitsee Oskujajoen varrella 22 kilometriä kunnan keskuksesta Krasnofarfornyista koilliseen. Kylässä on 500 asukasta (vuonna 2009).

Oskui on entinen volostin ja kyläneuvostoalueen keskus, joka liitettiin Gruzinon kuntaan vuonna 2006. Keskiajalla sen kautta kulki vesireitti Novgorodista Tihvinään. 1800-luvulla kylässä asui kreivi Aleksei Araktšejevin entinen maaorja, sittemmin rikas kauppias, tiedemies ja yhteiskunnallinen vaikuttaja Sergei Ljubištšev. Hänen aloitteestaan sinne rakennettiin vuonna 1812 klassistinen Neitsyt Marian syntymän kirkko.

Nykyään yli puolet Oskuin asukkaista on eläkeläisiä. Sen kautta kulkee erittäin huonokuntoinen Gruzinon ja Budogoštšin välinen tie, jota pitkin on linja-autoyhteys Tšudovoon. Kylässä toimii entisen sovhoosin pohjalta muodostettu maatalousyritys Muratovo sekä yksityinen sahalaitos. Palveluihin kuuluvat peruskoulu, kerhotalo, kirjasto, ensiapuasema ja posti. Kylän nähtävyyksiä ovat Ljubištševien kartanon ja vuonna 1939 suljetun kirkon rauniot sekä uudelleen pystytetty Ljubištševien hautamuistomerkki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Generalnyi plan: Gruzinskoje selskoje poselenije, Tšudovski raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska (projekt)  2010. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt.  Arkistoitu 11.1.2014. Viitattu 8.4.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Administratsija Gruzinskogo selskogo poselenija: Istoritšeskaja spravka *adm-gruzino.ru*. Viitattu 8.4.2012. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Svetlana Dubovitskaja: Na starinnom trakte *Novgorodskije vedomosti*.  18.10.2008. Viitattu 8.4.2012. (venäjäksi)
4. 1 2  Regionavtika: Pokatuška Oskui-Rekon-Ljubytino-Serafimovka *regionavtica.ru*. Viitattu 8.4.2012. (venäjäksi)
5. 1 2  Hramy Rossii: Tserkov Roždestva Presvjatoi Bogoroditsy v Oskuje *temples.ru*. Viitattu 8.4.2012. (venäjäksi)
**Pestovon maalaiskunta** (ven. Пестовское сельское поселение, *Pestovskoje selskoje poselenije*) on kunnallishallintoalue Novgorodin alueen Pestovon piirissä Venäjällä. Sen hallinnollinen keskus on Pestovon kaupungin lounaispuolella sijaitseva Russkoje Pestovon kylä. Kunnassa on 1 150 asukasta (vuonna 2009).

Pestovon maalaiskunnan pinta-ala on 577,32 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Pestovon piirin Bykovon kuntaan, etelässä Tverin alueeseen sekä lännessä Vjatkan, Ohonan ja Bogoslovon kuntiin. Alueen keskellä sijaitsee Pestovon kaupunkikunta. Pinta-alasta 88,4 % on metsää ja 9,3 % maatalousmaata. Seudulla virtaa Mologajoki. Luonnonsuojelualueisiin kuuluu Ustje-Kirovskojen lähellä sijaitseva karstijärvi lähteineen.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 29 kylää: Afimtsevo, Aleksandrovo, Borihino, Borisovo, Brevennoje, Dubrovo, Imeni Lenina, Ivanovo, Kamenka, Klimovo, Krasnaja Zarja, Ljamtsino, Matrjošino, Mirovo, Myškino, Novosjolki, Pikaliha, Pljoso, Plotnikova Gorka, Ponomarjovo, Popovo, Semytino, Staroselje, Svoboda, Timofejevo, Ustje-Kirovskoje, Vorobjovo, Votrosa ja Zarutševje. Russkoje Pestovossa asuu noin 350, Semytinossa 180 ja Afimtsevossa reilut sata asukasta. Kolmessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Kylistä on linja-autoyhteydet Pestovoon. Tärkeimmät elinkeinot ovat jalostus (50,4 %) sekä maa- ja metsätalous (29,3 %). Kunnassa toimii karjatiloja ja sahalaitoksia. Työvoimasta 37 % työskentelee kunnan ulkopuolella.

Palveluihin kuuluvat Russkoje Pestovon ja Semytinon lastentarhat, Semytinon alakoulu, Russkoje Pestovon urheilukoulu, molempien kylien kulttuuritalot ja kirjastot, kaksi postikonttoria ja kolme lääkintäasemaa. Nähtävyyksiä ovat Borisovon muinaislinna, muinaiset hautapaikat, 1800-luvulla rakennettu Pikalihan tsasouna sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan: Pestovskoje selskoje poselenije, Pestovski munitsipalnyi raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2010. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 29.6.2012. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pestovon maalaiskunnan sivusto (venäjäksi)
**Himjoki** (ven. Ги́мрека, *Gimreka*, vepsäksi *Himd’ög*) on kylä Leningradin alueen Podporožjen piirin Voznesenjen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Äänisen rantaa 20 kilometriä Voznesenjesta pohjoiseen. Kylässä on 91 asukasta (vuonna 2015).

Himjoen kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Äänisen viidenneksen verokirjassa vuonna 1496. Himjoki ja sen lähellä sijaitseva Kallio (ven. *Štšeleiki*) olivat eteläisimmät äänisvepsäläiset kylät. Nykyään niiden asukkaat pitävät itseään venäläisinä.

Himjoen-Kallion kyläkunta kuului 1900-luvun alussa Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakunnan Soutjärven volostiin. Karjalan autonomista neuvostasavaltaa perustettaessa Himjoki jäi lähikylineen Leningradin kuvernementtiin ja vuonna 1927 perustettuun Leningradin alueeseen. Himjoen kyläneuvosto kuului Voznesenjen ja vuodesta 1954 Podporožjen piiriin. Se liitettiin Šustrutšein (Kiprušinon) kyläneuvostoon vuonna 1968. Šustrutšein kyläneuvosto liitettiin Voznesenjen taajaman alaisuuteen vuonna 1995.

Himjoen kautta kulkee Voznesenjen ja Petroskoin välinen maantie. Lähistöllä sijaitsee kivilouhos, joka tuottaa sepeliä ja soraa. Palveluihin kuuluvat kerhotalo kirjastoineen, lääkintäasema ja kauppa.

Kylän lähellä on lukuisia kivikautisia asuinpaikkoja. Himjoen ja Kallion kylien välinen kalliorinne on suojeltu luonnonmuistomerkki. Himjoen pogostalla on vuosina 1650–1695 rakennettu Neitsyt Marian syntymän puukirkko. Nelikulmaisen kirkkosalin yläpuolella kohoaa kahdesta kahdeksankulmiosta koostuva torni telttakattoineen ja sipulihuippuineen. Kirkon yhteydessä on erillinen telttakattoinen kellotorni. Rakennuksia ympäröi aita hirsiportteineen. Kirkko restauroitiin vuosina 1972–1983 ja kellotorni vuonna 1974–1976. Esineistö vietiin jatkosodan aikana Suomeen. Himjoella on myös suojeltuja vanhoja asuintaloja.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 59. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Materialy po obosnovaniju projekta generalnogo plana Voznesenskogo gorodskogo poselenija *Voznesenskoje gorodskoje poselenije*. Viitattu 10.4.2020.
3. ↑  Derevnja Gimreka *Russkoje geografitšeskoje obštšestvo, Vologodskoje oblastnoje odelenije*. Viitattu 10.4.2020.
4. 1 2  Strogalštšikova Z. I.: *Vepsy: otšerki istorii i kultury*, s. 12. Sankt-Peterburg: Izdatelski dom Inkeri, 2014. ISBN 978-5-903562-46-6.
5. ↑  Ju. B. Korjakov: Baza dannyh Etno-jazykovoi sostav naseljonnyh punktov Rossii. Leningradskaja oblast *lingvarium.org*. Viitattu 10.4.2020.
6. ↑  *Spisok naseljonnyh mest Olonetskoi gubernii po svedenijam za 1905 god*, s. 38. Petrozavodsk: Olonetski gubernski statistitšeski komitet, 1907.
7. ↑  Podporožski gorodskoi sovet (spravka) *Arhivnyi otdel administratsii Podporožskogo munitsipalnogo raiona*. Viitattu 10.4.2020.
8. ↑  Roždestva Presvjatoi Bogoroditsy tserkov *Entsiklopedija Kultura Leningradskoi oblasti*. Viitattu 10.4.2020.
**Mariinski Posad** (ven. Марии́нский Поса́д, tšuvassiksi Сӗнтӗрвӑрри, *Sĕntĕrvărri*) on kaupunki Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan laskevan Syndyrka-joen suussa 48 kilometriä tasavallan pääkaupungista Tšeboksarysta itään. Kaupunki on Mariinski Posadin piirin keskus. Volgan rannalla on laivalaituri. Asukkaita on 10 100 henkeä (vuonna 2008).

Sundyrin kylä tunnetaan 1600-luvulta lähtien. Vuonna 1856 siitä muodostettiin lähikylineen Kazanin läänin Tšeboksaryn kihlakuntaan kuulunut Mariinski Posadin kaupunki. Nykyään siellä on metalli- ja elintarviketeollisuutta sekä tunnettu alkoholitehdas. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 253. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Mariinski Posadin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Tšuvassian vaakuna**Tšuvassian kaupungit**
Tšuvassian lippuTšuvassian lippu
**Pääkaupunki: Tšeboksary**  

Alatyr |
Jadrin |
Kanaš |
Kozlovka |
Mariinski Posad |
Novotšeboksarsk |
Šumerlja |
Tsivilsk
**Borovskoje** (ven. Боровское) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kunnan pinta-ala on 271 neliökilometriä. Asukkaita on 340 henkeä (vuonna 2010).

Borovskojen kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu lännessä Hvoinajan piirin Migološtšin, luoteessa Pesin, pohjoisessa Ostahnovon, koillisessa Hvoinajan ja idässä Dvorištšin kuntiin sekä etelässä Mošenskojen piiriin. Pinta-alasta suurin osa on metsää. Kunnan alueella on paljon järviä, joista suurimmat ovat Vidimirskoje, Bolšoje Kuzino, Vanjovskoje, Burulets ja Granitšnoje. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, kalkkikivi ja turve. Seudulla sijaitsee Igorevskije mhin rauhoitusalue.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuluu 18 kylää: Filistovo, Gusevo, Kleimiha, Lezgino, Maklakovo, Mjakiševo, Mutišino, Novinka, Orjol, Peski, Rjabkovo, Šilovo, Taškovo, Terehovo, Vanjovo, Zadelje, Zihnovo ja Žirovo.

Borovskojesta on linja-autoyhteys Zadeljen kautta Hvoinajaan. Seudun pääelinkeino on maatalous. Borovskojen kylässä toimii lihaa ja maitoa tuottava Molodilnon maatalousyritys. Lisäksi on neljä yksityistilaa, 177 henkilökohtaista aputaloutta ja muutamia palvelualojen yrittäjiä.

Mjakiševossa on koulu ja sen yhteydessä toimiva oppilasasuntola, Borovskojessa kulttuuritalo ja ensiapuasema. Lisäksi on kaksi kirjastoa ja kolme kauppaa. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin-, hauta- ja palvontapaikat, Borovskojen lähellä Vidimirin pogostalla sijaitseva pyhän kolminaisuuden kirkko (1824–1853) sekä kaksi 1800-luvun alun asuinrakennusta Zadeljen kylässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan Borovskogo selskogo poselenija *khvoinaya.ru*.  Arkistoitu 10.1.2014. Viitattu 26.10.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Borovskojen kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Borovskojen kunta Hvoinajan piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Pankovka** (ven. Панко́вка) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Novgorodin lounaispuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Asukkaita on 10 300 henkeä (vuonna 2009).

Kunnan pinta-ala on 21,7 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Novgorodin kaupunkiin, idässä Novgorodin piirin Rakomon, etelässä ja lännessä Borkin sekä pohjoisessa Jermolinon kuntiin. Pinta-alasta 64,0 % on maatalousmaata ja 36,0 % asuinaluetta. Huomattavin joki on Ilmajärveen laskeva Verjažka. Hyötykaivannaisiin kuuluu suuri saviesiintymä.

Paikalla sijainnut Mostištšin luostari mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1412. Nykyinen taajama on muodostunut 1800-luvun lopulta lähtien.

Pankovkan kautta kulkee Novgorodin ja Pihkovan välinen maantie. Työvoimasta 88,8 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista työnantajista tärkeimmät ovat valtionhallinto ja armeija (33,3 %) sekä tukku- ja vähittäiskauppa (28,3 %). Taajamassa toimii armeijan korjauspaja ja yli tuhannen asukin vankila.

Taajama koostuu mukavuuksilla varustetuista matalista kivitaloista ja kerrostaloista. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, ammattikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka. Pankovkassa on kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Generalnyi plan Pankovskogo gorodskogo poselenija, Novgorodski raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2009. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 2.2.2013. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pankovkan kunnan sivusto (venäjäksi)
**Inkere** (ven. Собинка, *Sobinka*) on entinen kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Niisnovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla noin kuusi kilometriä Niisnovasta koilliseen.

Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Inkeressä asui 49 inkerikkoa, jotka kuuluivat Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan. Kylän nimtys perustui sen asukkaiden kansallisuuteen. Paikalliset talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Someron volostin Nakkovan kyläkuntaan. Vuonna 1899 kylässä oli 39 asukasta, joista 25 oli "suomalaisia" ja 14 venäläisiä. He kaikki olivat ortodokseja.

Venäjän vallankumouksen jälkeen Inkere kuului Kattilan ja myöhemmin Jaaman piirin Vassakaran kyläneuvostoon. Kylä tuhoutui toisen maailmansodan aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  EKI kohanimeandmebaasi *eki.ee*. Viitattu 29.1.2016.
2. ↑  v. Köppen, Peter: *Erklärender Text zu der Ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements*, s. 40. St.-Petersburg: , 1867. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Sprosi u krajeveda (kysymys 1612) *reglib.ru*.  Arkistoitu 29.7.2013. Viitattu 29.1.2016.
4. ↑  *Materialy k otsenke zemel v S.-Peterburgskoi gubernii. Tom I: Jamburgski ujezd, vypusk II*, s. 146–152. Sankt-Peterburg: Otsenotšno-statistitšeskoje bjuro S.-Peterburgskogo gubernskogo zemstva, 1904. Teoksen verkkoversio.
**Henanin mongolien autonominen piirikunta** (mong. ᠡᡁᠨᠠᠨ ᠮᠣᠩᠭᠣᠯ ᠥᠪᠡᠷᠲᠡᠭᠡᠨ ᠵᠠᠰᠠᠬᠤ ᠵᠧᠦ, tiibetiksi རྨ་ལྷོ་སོག་རིགས་རང་སྐྱོང་རྫོང་།, Wylie: *rma lho sog rigs rang skyong rdzong*, kiin. 河南蒙古族自治县, *Hénán Ménggǔ Zìzhìxiàn*) on nimensä mukaisesti autonominen piirikunta Kiinan Qinghain maakunnassa.

Maantiede
---------

Henanin piirikunta numerolla 4 Huangnanin prefektuurin kartalla.
Henanin piirikunta kuuluu hallinnollisesti Huangnanin tiibetiläisten autonomiseen prefektuuriin, joka puolestaan on Qinghaita. Piirikunnan pinta-ala on 6 627 km². Alue on Tiibetin ylängön reunalla ja keskimääräinen korkeus merenpinnasta on 3 500 metriä. Säätä leimaa sen arvaamattomuus ja kesien kylmyys samaan tapaan kuin muuallakin ylängöllä.

Historia
--------

Henania ovat asuttaneet ylämongolit, joiden keskusaluetta Henan aikanaan oli. Vuodesta 1912 paikalliset mongolipäälliköt joutuivat taistelemaan autonomiastaan hui-kiinalaisia Gansua ja Qinghaita hallinneita sotalordeja vastaan. Vuonna 1942 silloin hallinnut paikallinen ruhtinatar Dashi-Tsering meni naimisiin tiibetiläisen sotalordin kanssa, joka oli myös Bla-brang tulkun veli. Vuonna 1952 sama ruhtinatar salli Kiinan kommunistien alkaa järjestellä Henanin hallintoa. Kommunistit kukistivat heidän vastaiset hui-kiinalaiset ja perustivat Henanin autonomisen piirikunnan vuonna 1954 Dashi-Tseringin toimiessa edelleen sen johtotehtävissä. Kolhoosien perustaminen sytytti epäonnistuneen mongolien kapinan vuonna 1958. Punakaartilaiset surmasivat Dashi-Tseringin vuonna 1966 feodalistina.

Väestö
------

Suurin osa Henanin alueen asukkaista on mongoleja. Vuonna 1982 piirikunnan koko asukasluvun ollessa 21 237 mongolit muodostivat 85 % väestöstä. Suurin osa Henanin mongoleista puhuu nykyisin tiibetiä ja monet tiibetiläiset alueella ovat viime aikoina muuttaneet itsensä mongoleiksi. Vuonna 2010 piirikunnassa oli yhteensä 39 374 asukasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  China: Administrative Division of Qīnghăi / 青海省 *www.citypopulation.de*. Viitattu 5.2.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Christopher P. Atwood: *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*, s. 216. Facts On File, 2004. ISBN 0-8160-4671-9. (englanniksi)
Lúcio Cardoso vuonna 1965.
**Joaquim Lúcio Cardoso Filho** (14. elokuuta 1913 Curvelo, Minas Gerais, Brasilia – 22. syyskuuta 1968 Rio de Janeiro) oli brasilialainen kirjailija, joka kirjoitti näytelmiä ja runoja.

Cardosu kuului merkittävään mutta köyhtyneeseen brasilialaiseen sukuun. Hänen veljensä oli senaattori, myöhemmin korkeimman oikeuden jäsen Adauto Lúcio Cardoso. Hänen sisarensa oli arvostettu kirjailija Maria Helena Cardoso, joka toimitti veljensä muistelmat tämän kuoleman jälkeen.

Koulunkäynti ei Cardosolta sujunut, mutta myöhemmin hän tutustui varakkaan teollisuusyrittäjän Augusto Frederico Schmidt ympärille kerääntyneeseen kirjailijapiiriin. Schmidt kustansi hänen ensimmäisen teoksensa. Tuohon aikaan Brasilian kirjallisuudessa olivat pinnalla vasemmistolaiset aatteet, mutta Cardoson kirjailijapiiri koostui lähinnä katolisista homoseksuaaleista, joita politiikka ei kiinnostanut. Samoihin piireihin kuului myös Clarice Lispector, joka rakastui häneen. He pysyivät ystävinä Cardoson kuolemaan saakka.

Cardoso oli erityisen tuottelias teatterin alalla. Hän oli perustamassa Teatro Experimental do Negro -teatteria. Hän oli mukana myös elokuva-alalla. Hänen maineikkain kirjallinen teoksensa on *Crônica da casa assassinada* (1959). Alkoholi ja lääkkeiden käyttö rapauttivat hänen terveytensä. Hän sai 1962 halvauksen, josta ei ponnisteluistaan huolimatta kunnolla toipunut, ja siksi hän siirtyi maalaamaan. Uusi halvaus tuli 1968, ja hän kuoli siihen.

Lähteet
-------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Gustaf Robert Rehbinder ensimmäisen puolisonsa Katarina von Ihrmanin kanssa (1860-luvun alku)
**Gustaf Robert Rehbinder** (14. huhtikuuta 1824 Uusikaupunki – 26. helmikuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, upseeri ja valtioneuvos. Hän oli Suomen lennätinosaston päällikkö 1873–1874.

Rehbinder valmistui Haminan kadettikoulusta ja siirtyi vänrikiksi Nevan merirykmenttiin (myöhemmin Napolin kuninkaan jalkaväkirykmentti). Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1848, luutnantiksi vuonna 1850 ja alikapteeniksi vuonna 1854.

Vuonna 1857 Rehbinder siirtyi Venäjän keisarikunnan lennätinlaitoksen palvelukseen Turun lennätinaseman esimieheksi. Vuonna 1860 hän siirtyi Helsingin lennätinaseman esimieheksi ja Suomen lennätinosaston apulaispäälliköksi. Rehbinder ylennettiin kapteeniksi vuonna 1862 ja majuriksi vuonna 1865. Hänet siirrettiin siviilivirkamieheksi vuonna 1866 kollegineuvoksen virka-arvolla. Vuonna 1873 Rehbinder ylennettiin Suomen lennätinosaston päälliköksi ja valtioneuvokseksi.

Rehbinderin poika oli everstiluutnantti, valtiopäivämies Woldemar Alfred Ludvig Rehbinder.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rehbinder nr 77 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 2021-6-7. (ruotsiksi)
**Svekonorjalainen orogenia** oli mesoproterotsooisella maailmankaudella ilmennyt orogeeninen mannerliikuntoprosessi, joka tapahtui eteläisen Norjan törmättyä Balticaan. Orogenian pääasiallinen aikakausi oli noin 1050-920 miljoonaa vuotta sitten. Tällöin syntyi laajalla eteläisen Norjan alueella rautaa sisältäviä magmakivilajeja. Orogenian myöhäisvaiheessa, noin 1200-850 miljoonaa vuotta sitten muodostui pohjois-eteläsuuntainen orogeninen vyöhyke, joka ulottui Oslon alueelta Göteborgin alueelle. Svekonorjalainen orogenia ilmeni jättiläismantereen Rodinian aikakaudella. Samoihin aikoihin tapahtui nykyisen Pohjois-Amerikan alueella Greenville-orogenia, joka oli yhteydessä Svekonorjalaiseen orogeniaan. Eteläisen Norjan törmätessä Balticaan syntyi alityöntöprosessi, jolloin Baltican reuna työntyi eteläisen Norjan alle. Orogenian aikana ilmeni metamorfoosista kivilajien syntymistä, joka voidaan jakaa neljään osaan. Noin 1140-1080 miljoonaa vuotta sitten syntyi korkeassa lämpötilassa granuliittisia kivilajeja ja 1050-990 miljoonaa vuotta sitten syntyi amfiboliittisia kivilajeja. 1050-1020 miljoonaa vuotta sitten syntyi korkeassa paineessa Idefjordenin alueella myloniittia. Noin 990-940 miljoonaa vuotta sitten korkeapaine vaikutti orogenisen alueen itäisessä osassa, jolloin ilmeni vaikutusta granuliittisiin ja eklogiittisiin kivilajeihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Trond Lagstad, Nick M. W. Roberts, Morgens Marker, Torkil S. Røhr, Henrik Schiellerup: Terra Nova *Wiley Onlinelibrary*.  3.9.2012. Viitattu 4.8.2023.
2. ↑  Svekonorwegian Orogen *Britannica*. Viitattu 4.8.2023.
3. ↑  Exhumanition of eclogite terrane as a hot migmatitic type, Sveconorwegian orogen *Elsevier*.  2015. Viitattu 4.8.2023.
*Tämä artikkeli kertoo Ranskan kaupungista. Vichy voi tarkoittaa myös kivennäisvettä.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Vichy** on 80 000 asukkaan kunta Keski-Ranskassa Auvergnen alueella Allier’n departementissa. Kaupunki sijaitsee Allier-joen rannalla kahlaamon kohdalla kuumien lähteiden läheisyydessä, johon se perustettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kuumat lähteet ovat aina houkutelleet kaupunkiin runsaasti turisteja, mutta erityisen kasvonkohotuksen kaupunki sai Napoleon III:n oleskellessa siellä 1861–1866. Kylpylät ja kauneuden- sekä terveydenhoito ovat nykyäänkin merkittäviä työllistäjiä Vichyssä.

Toisen maailmansodan aikana kaupunki toimi miehittämättömän Kaakkois-Ranskan pääkaupunkina, jota hallitsi Vichyn hallitus.

Kaupungin nimestä on tullut myös yleisnimi natriumpitoisille kivennäisvesille.

Lähteet
-------

1. ↑  Vichy Encyclopedia Britannica. Viitattu 27.10.2013.
2. ↑  Perinteistä kivennäisvettä on nautittu jo vuosisatojen ajan Hartwall. Viitattu 27.10.2013.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vichy**.
**Joseph Lawson E. Howze** (30. elokuuta 1923 – 9. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. toukokuuta 1959 ja nimitettiin Natchez-Jacksonin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Maxitan titulaaripiispaksi 8. marraskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. tammikuuta 1973. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Raimondi, jota avustivat Harold Robert Perry ja Joseph Bernard Brunini.

Howze sai 8. maaliskuuta 1977 nimityksen Biloxin piispaksi, joksi hänet asetettiin 6. kesäkuuta. Hän jäi eläkkeelle 15. toukokuuta 2001.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dickson, Terrance P.: Bishop Howze dies at 95; was founding bishop of Diocese of Biloxi, Mississippi *News: People*.  9.1.2019. The National Catholic Reporter. Viitattu 7.1.2020. (englanniksi)
2. ↑  Past Bishops *Roman Catholic Diocese of Biloxi*.  Arkistoitu 21.7.2012. Viitattu 9.1.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Bishop Joseph Lawson Howze *Bishops*. Catholic-Hierarchy.org. Viitattu 3.4.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Codford** on kylä Salisburyn tasangon eteläpuolella Wylyen laaksossa Wiltshiressä Englannissa.

Sijainti
--------

Kylä sijaitsee A36-tien varrella Salisburyn ja Warminsterin välissä. A36-tie kulki ennen pitkin Codfordin pääkatua, mutta kiertotie rakennettiin 1990-luvulla ja se poisti raskaan liikenteen kulun kaupungin läpi.

Historia
--------

Kylä muodostettiin Codford St. Maryn ja Codford St. Peterin kunnista. Läheiset kylät kasvoivat yhteen ja virallinen liitto muodostettiin 1928 molempien osapuolten suostumuksella. Kuusi vuotta myöhemmin seurakunnista tuli yksi. Molemmat kirkot ovat nykyäänkin toiminnassa.

Anglosaksien asiakirjat osoittavat, että vuonna 906 alue tunnettiin nimellä "Codan Ford", joka todennäköisesti tarkoittaa Codan kahlaamoa (engl. *Ford of Coda*). Kahlauskelpoiseksi tehtyä jokea kutsutaan Wylyeksi, joka saattaa tarkoittaa mutkikasta tai salakavalaa. 

Codfordin alueella on pitkä historia anzac-sotilaiden (lyhenne sanoista *Australian and New Zealand Army Corps*) kanssa. Ensimmäisen maailmansodan aikana harjoitus- ja kuljetusleirejä perustettiin kymmenille tuhansille sotilaille, jotka odottivat siirtoa Ranskaan. Codfordista tuli myös varikko vuonna 1916 miehille, jotka oli evakuoitu etulinjasta ja jotka eivät olleet enää taistelukelpoisia. Codfordin Anzac-merkki (*Anzac Badge*) oli australialaisen prikaatin komentajan idea, joka halusi antaa miehilleen näkyvän muistoesineen ensimmäisen maailmansodan ajalta. Tähän kuului myös valtava nousevan auringon merkki (53x45 metriä) "Misery Hillille" vuonna 1917.

Codfordissa on myös anzac-sotilaiden toiseksi suurin sotilashautausmaa Isossa-Britanniassa jossa on yhteensä 97 anzac-hautaa, 636 AIF-sotilaan (*First Australian Imperial Force*) hautaa ja 173 NZEF-sotilaan (*New Zealand Expeditionary Force*) hautaa.*lähde?* Toisen maailmansodan vaikutus heijastuu vielä nykyäänkin paikallisesta yhteisöstä, joka toivottaa edelleen australialaiset ja uusiseelantilaiset lämpimästi tervetulleiksi. Kyläläiset myös pitävät muistotilaisuuden anzac-päivänä (25. huhtikuuta) vuosittain.

Australian Nousevan auringon merkki ja sotilashautausmaa ovat nykyään ainoita näkyviä muistoja ajalta, jolloin sadat sotilaat Britanniasta, Australiasta ja Uudesta-Seelannista asettuivat Codfordiin ja sen liepeille.

Paikallishallinto
-----------------

Suurinta osaa paikallisista hallinnollisista palveluista avustaa Wiltshiren kreivikunnan valtuusto ja Länsi-Wiltshiren paikallishallinto, joiden molempien toimistot ovat Trownbridgessä 15 mailia Codfordista pohjoiseen. Codfordilla on siis oma yhdeksän hengen kirkollisneuvosto. 

Kylää edustaa parlamentissa Westburyn Andrew Murrison. Kylän edustaja Wiltshiren paikallishallinnossa on Andrew Davis, kun taas sen kunnallisvaltuutettu on Cristopher Newbury.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Codford** Wikimedia Commonsissa
**Pratovecchio Stia** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Arezzon maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun kaksi kuntaa, Pratovecchio (3 080 asukasta) ja Stia (2 882), yhdistyivät muodostaen Pratovecchio Stian kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2  [ ] Kuntaliitokset 2014
2. ↑   Kuntaliitokset 2014

Arezzon maakunta
Anghiari | Arezzo | Badia Tedalda | Bibbiena | Bucine | Capolona | Caprese Michelangelo | Castel Focognano | Castel San Niccolò | Castelfranco Piandiscò | Castiglion Fibocchi | Castiglion Fiorentino | Cavriglia | Chitignano | Chiusi della Verna | Civitella in Val di Chiana | Cortona | Foiano della Chiana | Laterina | Loro Ciuffenna | Lucignano | Marciano della Chiana | Monte San Savino | Montemignaio | Monterchi | Montevarchi | Ortignano Raggiolo | Pergine Valdarno | Pieve Santo Stefano | Poppi | Pratovecchio Stia | San Giovanni Valdarno | Sansepolcro | Sestino | Subbiano | Talla | Terranuova Bracciolini
**Acqualagna** on kunta Italiassa Marchen alueella olevassa Pesaro e Urbinon maakunnassa. Kunta on tunnettu valkoisen tryffelin kauppapaikkana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   www.tuttitalia.it
2. ↑   Kunnan kotisivut

Kuvia
-----

* Gola del Furlo (italiaksi)*Gola del Furlo* (italiaksi)

Pesaro e Urbinon maakunta
Acqualagna | Apecchio | Auditore | Barchi | Belforte all’Isauro | Borgo Pace | Cagli | Cantiano | Carpegna | Cartoceto | Fano | Fermignano | Fossombrone | Fratte Rosa | Frontino | Frontone | Gabicce Mare | Gradara | Isola del Piano | Lunano | Macerata Feltria | Mercatello sul Metauro | Mercatino Conca | Mombaroccio | Mondavio | Mondolfo | Monte Cerignone | Monte Grimano Terme | Monte Porzio | Montecalvo in Foglia | Monteciccardo | Montecopiolo | Montefelcino | Montelabbate | Montemaggiore al Metauro | Orciano di Pesaro | Peglio | Pergola | Pesaro | Petriano | Piagge | Piandimeleto | Pietrarubbia | Piobbico | Saltara | San Costanzo | San Giorgio di Pesaro | San Lorenzo in Campo | Sant’Angelo in Vado | Sant’Ippolito | Sassocorvaro | Sassofeltrio | Serra Sant’Abbondio | Serrungarina | Tavoleto | Tavullia | Urbania | Urbino | Vallefoglia
**Mignano Monte Lungo** on kunta Etelä-Italiassa Casertan maakunnassa Campanian alueella.

Toinen maailmansota
-------------------

Kaupungin lähellä sijaitsevan Lungovuoren hallinnasta käytiin ankaria taisteluita 7.–16.12.1943. Kaupungissa on taisteluista kertova museo sekä sotilashautausmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   www.tuttitalia.it
2. ↑   Ministro della Difesa

Casertan maakunta
Ailano | Alife | Alvignano | Arienzo | Aversa | Baia e Latina | Bellona | Caianello | Caiazzo | Calvi Risorta | Camigliano | Cancello e Arnone | Capodrise | Capriati a Volturno | Capua | Carinaro | Carinola | Casagiove | Casal di Principe | Casaluce | Casapesenna | Casapulla | Caserta | Castel Campagnano | Castel Morrone | Castel Volturno | Castel di Sasso | Castello del Matese | Cellole | Cervino | Cesa | Ciorlano | Conca della Campania | Curti | Dragoni | Falciano del Massico | Fontegreca | Formicola | Francolise | Frignano | Gallo Matese | Galluccio | Giano Vetusto | Gioia Sannitica | Grazzanise | Gricignano di Aversa | Letino | Liberi | Lusciano | Macerata Campania | Maddaloni | Marcianise | Marzano Appio | Mignano Monte Lungo | Mondragone | Orta di Atella | Parete | Pastorano | Piana di Monte Verna | Piedimonte Matese | Pietramelara | Pietravairano | Pignataro Maggiore | Pontelatone | Portico di Caserta | Prata Sannita | Pratella | Presenzano | Raviscanina | Recale | Riardo | Rocca d’Evandro | Roccamonfina | Roccaromana | Rocchetta e Croce | Ruviano | San Cipriano d’Aversa | San Felice a Cancello | San Gregorio Matese | San Marcellino | San Marco Evangelista | San Nicola la Strada | San Pietro Infine | San Potito Sannitico | San Prisco | San Tammaro | Sant’Angelo d’Alife | Sant’Arpino | Santa Maria Capua Vetere | Santa Maria a Vico | Santa Maria la Fossa | Sessa Aurunca | Sparanise | Succivo | Teano | Teverola | Tora e Piccilli | Trentola-Ducenta | Vairano Patenora | Valle Agricola | Valle di Maddaloni | Villa Literno | Villa di Briano | Vitulazio
**Sissa Trecasali** on kunta Pohjois-Italiassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun kaksi kuntaa, Sissa (4 232 asukasta) ja Trecasali (3 761), yhdistyivät muodostaen Sissa Trecasalin kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2   Kuntaliitokset 2014
2. ↑   Kuntaliitokset 2014

Parman maakunta
Albareto | Bardi | Bedonia | Berceto | Bore | Borgo Val di Taro | Busseto | Calestano | Collecchio | Colorno | Compiano | Corniglio | Felino | Fidenza | Fontanellato | Fontevivo | Fornovo di Taro | Langhirano | Lesignano de’ Bagni | Medesano | Mezzani | Monchio delle Corti | Montechiarugolo | Neviano degli Arduini | Noceto | Palanzano | Parma | Pellegrino Parmense | Polesine Zibello | Roccabianca | Sala Baganza | Salsomaggiore Terme | San Secondo Parmense | Sissa Trecasali | Solignano | Soragna | Sorbolo | Terenzo | Tizzano Val Parma | Tornolo | Torrile | Traversetolo | Valmozzola | Varano de’ Melegari | Varsi
**Torriglia** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Genovan metropolikaupungissa Ligurian alueella. Kunta on tullut tunnetuksi siellä tehdyistä useista Ufo-havainnoista. Niitä tehtiin varsinkin 1970-luvulla. Torrigliassa järjestetään yhä alan harrastajien tapaamisia.

Nähtävyyksiä
------------

Torrigliassa on keskiaikaisen linnan rauniot. Linna rakennettiin korkealle paikalle lähelle kylää, ja sieltä on näkymät koko ympäröivään laaksoon. Linna on ollut Malaspinan, Fieschin ja Dorian sukujen hallinnassa. Sen todennäköisesti tuhosivat Ranskan armeijan joukot noin vuonna 1822. Vuonna 1898 rauniot julistettiin kansalliseksi muistomerkiksi. 

Linnan rauniot

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  www.torrigliaufoconvention.com (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  turismo.provincia.genova.it[vanhentunut linkki]

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Torriglia**.
Genovan metropolikaupunki
Arenzano | Avegno | Bargagli | Bogliasco | Borzonasca | Busalla | Camogli | Campo Ligure | Campomorone | Carasco | Casarza Ligure | Casella | Castiglione Chiavarese | Ceranesi | Chiavari | Cicagna | Cogoleto | Cogorno | Coreglia Ligure | Crocefieschi | Davagna | Fascia | Favale di Malvaro | Fontanigorda | Genova | Gorreto | Isola del Cantone | Lavagna | Leivi | Lorsica | Lumarzo | Masone | Mele | Mezzanego | Mignanego | Moconesi | Moneglia | Montebruno | Montoggio | Ne | Neirone | Orero | Pieve Ligure | Portofino | Propata | Rapallo | Recco | Rezzoaglio | Ronco Scrivia | Rondanina | Rossiglione | Rovegno | San Colombano Certenoli | Sant’Olcese | Santa Margherita Ligure | Santo Stefano d’Aveto | Savignone | Serra Riccò | Sestri Levante | Sori | Tiglieto | Torriglia | Tribogna | Uscio | Valbrevenna | Vobbia | Zoagli
**Polesine Zibello** on kunta Pohjois-Italiassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kaksi kuntaa, Polesine Parmense (1 432 asukasta) ja Zibello (1 833), yhdistyivät muodostaen Polesine Zibellon kunnan. Kunta sijaitsee Pojoen varrella. Joki tulvineen on tuonut seudulle viljavat maat, mutta myös tuhonnut pahimmillaan asumuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Kuntaliitokset 2016
3. ↑  Polesine Parmense (Arkistoitu – Internet Archive)

Parman maakunta
Albareto | Bardi | Bedonia | Berceto | Bore | Borgo Val di Taro | Busseto | Calestano | Collecchio | Colorno | Compiano | Corniglio | Felino | Fidenza | Fontanellato | Fontevivo | Fornovo di Taro | Langhirano | Lesignano de’ Bagni | Medesano | Mezzani | Monchio delle Corti | Montechiarugolo | Neviano degli Arduini | Noceto | Palanzano | Parma | Pellegrino Parmense | Polesine Zibello | Roccabianca | Sala Baganza | Salsomaggiore Terme | San Secondo Parmense | Sissa Trecasali | Solignano | Soragna | Sorbolo | Terenzo | Tizzano Val Parma | Tornolo | Torrile | Traversetolo | Valmozzola | Varano de’ Melegari | Varsi
Kuvassa esiintyy jugoslavialaisia J-21 Jastreb-koneita sekä J-22 Orao-koneita.
**SOKO J-21 Jastreb** (suom. *Kanahaukka*) on Jugoslaviassa valmistettu kevyt hävittäjäpommittaja, jota voitiin käyttää lähinnä tiedustelutoimintaan ja maavoimien tukemiseen maataistelukoneena, ehkei niinkään ilmataistelutoimintaan. Konetyyppi ei oleellisesti eronnut G-2 Galeb -tyypistä, josta se kehiteltiin. Konetta valmisti SOKO:n lentokonetehdas Mostarissa. Konetyyppi on suorasiipinen ja joko yksi- taikka kaksipaikkainen, ja se on varustettu muun muassa heittoistuimin. Koneen enimmäisnopeus on 820 km/h. Lakikorkeus on 12 000 metriä ja kantama 1 520 kilometriä.

J-21 Jastrebin voimanlähteenä toimii paranneltu *Bristol-Siddeley Viper* -suihkumoottori. Koneessa on 3x 12,7 mm konekivääri-aseistus sekä 8x ripustuspisteet pudotettavalle aseistukselle, jota enintään 500 kg verran. Aseistukseen saattaa kuulua raketteja, tykkipodeja, pommeja sekä rakettipodeja tai rypälepommeja. Konetta myytiin Libyaan sekä Zaireen.

  

SOKO Galeb G-2:n ja J-21 Jastrebin kolmitahokuvat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sharpe, M. 2002: s. 254

* Sharpe, Michael: *Attack and interceptor jets*, Grange Books, Lontoo Englanti, 2002. (s. 254) ISBN 1-84013-335-X.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (venäjäksi)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Albenga** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Savonan maakunnassa Ligurian alueella. Se sijaitsee Välimeren rannikolla Centajoen suulla. Kunnan nähtävyyksiä ovat vanhakaupunki sekä Albengan katedraali (*Cattedrale di San Michele Arcangelo*).

Albengan katedraali

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Giro d'Italia 2015

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Albenga**.
Savonan maakunta
Alassio | Albenga | Albisola Superiore | Albissola Marina | Altare | Andora | Arnasco | Balestrino | Bardineto | Bergeggi | Boissano | Borghetto Santo Spirito | Borgio Verezzi | Bormida | Cairo Montenotte | Calice Ligure | Calizzano | Carcare | Casanova Lerrone | Castelbianco | Castelvecchio di Rocca Barbena | Celle Ligure | Cengio | Ceriale | Cisano sul Neva | Cosseria | Dego | Erli | Finale Ligure | Garlenda | Giustenice | Giusvalla | Laigueglia | Loano | Magliolo | Mallare | Massimino | Millesimo | Mioglia | Murialdo | Nasino | Noli | Onzo | Orco Feglino | Ortovero | Osiglia | Pallare | Piana Crixia | Pietra Ligure | Plodio | Pontinvrea | Quiliano | Rialto | Roccavignale | Sassello | Savona | Spotorno | Stella | Stellanello | Testico | Toirano | Tovo San Giacomo | Urbe | Vado Ligure | Varazze | Vendone | Vezzi Portio | Villanova d’Albenga | Zuccarello
**Pekka Juhani Ala-Pietilä** (s. 13. tammikuuta 1957 Asikkala) on suomalainen yritysjohtaja. Hän työskenteli yli 20 vuotta Nokian palveluksessa. Vuosina 2011–2015 Ala-Pietilä oli Solidiumin hallituksen puheenjohtaja. Vuodesta 2016 lähtien Ala-Pietilä on toiminut Sanoman hallituksen puheenjohtajana.

Elämä ja ura
------------

### Nokia (1984–2006)

Vuonna 1985 Ala-Pietilä valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän työskenteli vuosina 1984–2006 eri tehtävissä Nokia Oyj:ssä, muun muassa Nokia Mobile Phonesin toimitusjohtajana vuosina 1992–1998 ja Nokian toimitusjohtajana vuosina 1999–2005.

Ala-Pietilä oli vahva ehdokas pääjohtaja Jorma Ollilan seuraajaksi, mutta päätti vuonna 2005 ettei hae tehtävää ja erosi pian sen jälkeen yhtiön palveluksesta.

### Nokian jälkeen

Lähdettyään Nokiasta Ala-Pietilä perusti entisen opiskelukaverinsa Antti Öhrlingin kanssa virtuaalimatkapuhelinoperaattori Blykin. Ala-Pietilä oli yrityksen toimitusjohtaja vuosina 2006–2011. Elokuussa 2011 hän siirtyi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi.

Ala-Pietilä on Huhtamäki Oy:n hallituksen puheenjohtaja (2013–, jäsen vuodesta 2012), SAP AG:n hallintoneuvoston jäsen (2002–) ja Pöyry Oyj:n (2006–) sekä Sanoma Oyj:n (2014–) hallituksen jäsen.

Helmikuussa 2011 hänet valittiin valtion sijoitusyhtiö Solidiumin hallituksen puheenjohtajaksi. Ala-Pietilä vapautettiin tehtävästä huhtikuussa 2015.

### Yksityiselämä

Ala-Pietilä on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 39. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Pekka Ala-Pietilä valittiin Sanoman hallituksen puheenjohtajaksi  12.4.2016. Helsingin Sanomat. Viitattu 22.10.2021.
3. ↑  Juhani Saarinen: Ala-Pietilä oli tyrkyllä Nokian johtoon.  *Helsingin Sanomat*, 29.4.2015, s. A35. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.4.2015.
4. ↑  Kankare, Matti: Blykin toinen perustaja erosi yhtiöstä *Talouselämä*.  9.12.2011.  Arkistoitu 6.7.2015. Viitattu 13.8.2015.
5. ↑  Pekka Ala-Pietilästä Solidiumin hallituksen puheenjohtaja  14.2.2011. Solidium.  Arkistoitu 6.7.2015. Viitattu 13.8.2015.
6. ↑  Santaharju, Teija & Parviala, Antti: Solidium vaihtaa hallituksensa johtoa *Yle Uutiset*.  22.4.2015. Viitattu 22.4.2015.
**Suh’odilsk** (ukr. Суходільськ; ven. Суходoльск, *Suhodolsk*); vuoteen 1972 saakka **Verh’nodivanne**n kylä (ukr. Верхньодуванне) on kaivoskaupunki itäisen Ukrainan Luhanskin alueen kaakkoisosissa Dovžanskin piirissä. Kaupunki sijaitsee 45 kilometriä Luhanskista kaakkoon ja noin 38 kilometriä piirikeskus Dovžanskistä pohjoiseen.

Vuoden 2021 alun väestöarvion mukaan kaupungissa asui 20 474 henkeä. Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli 23 739, joista 7,3 prosenttia oli etnisesti ukrainalaisia, 92,4 prosenttia venäläisiä ja 0,3 prosenttia muita.

Kaupungin lounaispuolitse kulkee Sorokynestä (eli vuonna 2016 uudelleennimetystä Krasnodonista, jota nimeä venäläismiehittäjä yhä käyttää) Luhanskiin johtava eurooppatie **E 40** (valtatie M04). Kaupungin etelälaidalla on Sorokynen kaupungin kanssa yhteinen rautatieasema (vokzal stantsija Krasnodon). Venäjän raja sijaitsee linnuntietä runsas kahdeksan kilometriä Suh’odilskstä itään.

Aiempi Verh’nodivannen kylä nimettiin vuonna 1972 Suh’odilskiksi ja sille annetriin kaupungin asema. Kaupunki kuului pitkään Krasnodonin (nyk. Sorokynen) kaupunkipiirin alaisuuteen. Ukrainan aluehallinnollisessa uudistuksessa Suh’odilsk siirtyi periaatteessa kaupunkipiiristä osaksi Dovžanskin piiriä. Vuodesta 2014 kaupunkia ovat kuitenkin miehittäneet niin sanotun Luhanskin kansantasavallan joukot (Venäjän nukkevaltio). 

Tammikuun keskilämpötila on -7,5 °C, heinäkuun +22,0 °C. Vuotuinen sademäärä on 440 mm.

Lähteet
-------

1. 1 2  Je. L. Makarevitš (redaktor): *Atlas avtomobilnyh dorog. Zapadnaja Jevropa. Strany Baltii, Rossija, Belarus, Ukraina, Moldova* 1:700 000. s. 161.  Minsk, Valko-Venäjä: Izdatelstvo Jansejan, 2005.  ISBN 985-6501-12-1.  (venäjäksi)
2. ↑  Marija Timoninoija & Olena Vyšnevska (editors): Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2021 - Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2021 (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2021)  2021. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny, Devstat Ukrajiny / Statistics Ukraine (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 14.2.2022. Viitattu 18.10.2022. (ukrainaksi), (englanniksi)
3. 1 2 3  Suh’odilsk *Heohrafitšna entsyklopedija Ukrajiny eli Ukrainan maantieteen tietosanakirja, osa 3, s. 225*. Viitattu 19.10.2022. (ukrainaksi)
4. ↑  Istorytšna dovidka: Misto Suh’odilsk (arkistoitu) krasnodon-rada.gov.ua.  Arkistoitu 28.10.2013. Viitattu 18.10.2022. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suh’odilsk** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: uk:Суходільськ
**Fiuggi** on kunta Italiassa Latiumin alueella olevassa Frosinonen maakunnassa. Kunta jakautuu kahteen osaan: ylä- ja alakaupunkiin. Ylempi ja vanhempi osa tunnetaan nimellä Fiuggi Città. Alempi on rakentunut Fiuggin kylpylän ympärille ja se tunnetaan nimellä Fiuggi Fonte.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fiuggi** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan historia (Arkistoitu – Internet Archive)

Frosinonen maakunta
Acquafondata | Acuto | Alatri | Alvito | Amaseno | Anagni | Aquino | Arce | Arnara | Arpino | Atina | Ausonia | Belmonte Castello | Boville Ernica | Broccostella | Campoli Appennino | Casalattico | Casalvieri | Cassino | Castelliri | Castelnuovo Parano | Castro dei Volsci | Castrocielo | Ceccano | Ceprano | Cervaro | Colfelice | Colle San Magno | Collepardo | Coreno Ausonio | Esperia | Falvaterra | Ferentino | Filettino | Fiuggi | Fontana Liri | Fontechiari | Frosinone | Fumone | Gallinaro | Giuliano di Roma | Guarcino | Isola del Liri | Monte San Giovanni Campano | Morolo | Paliano | Pastena | Patrica | Pescosolido | Picinisco | Pico | Piedimonte San Germano | Piglio | Pignataro Interamna | Pofi | Pontecorvo | Posta Fibreno | Ripi | Rocca d’Arce | Roccasecca | San Biagio Saracinisco | San Donato Val di Comino | San Giorgio a Liri | San Giovanni Incarico | San Vittore del Lazio | Sant’Ambrogio sul Garigliano | Sant’Andrea del Garigliano | Sant’Apollinare | Sant’Elia Fiumerapido | Santopadre | Serrone | Settefrati | Sgurgola | Sora | Strangolagalli | Supino | Terelle | Torre Cajetani | Torrice | Trevi nel Lazio | Trivigliano | Vallecorsa | Vallemaio | Vallerotonda | Veroli | Vicalvi | Vico nel Lazio | Villa Latina | Villa Santa Lucia | Villa Santo Stefano | Viticuso
**Altavalle** on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun neljä pientä kuntaa, Faver (839 asukasta), Grauno (141), Grumes (440) ja Valda (213), yhdistyivät muodostaen Altavallen kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Kuntaliitokset 2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Altavalle** Wikimedia Commonsissa

Trenton maakunta
Ala | Albiano | Aldeno | Altavalle | Altopiano della Vigolana | Amblar-Don | Andalo | Arco | Avio | Baselga di Pinè | Bedollo | Besenello | Bieno | Bleggio Superiore | Bocenago | Bondone | Borgo Chiese | Borgo Lares | Borgo Valsugana | Brentonico | Bresimo | Brez | Caderzone | Cagnò | Calceranica al Lago | Caldes | Caldonazzo | Calliano | Campitello di Fassa | Campodenno | Canal San Bovo | Canazei | Capriana | Carano | Carisolo | Carzano | Castel Condino | Castelfondo | Castel Ivano | Castello Tesino | Castello-Molina di Fiemme | Castelnuovo | Cavalese | Cavareno | Cavedago | Cavedine | Cavizzana | Cembra Lisignago | Cimone | Cinte Tesino | Cis | Civezzano | Cles | Cloz | Comano Terme | Commezzadura | Contà | Croviana | Daiano | Dambel | Denno | Dimaro Folgarida | Drena | Dro | Faedo | Fai della Paganella | Fiavè | Fierozzo | Folgaria | Fondo | Fornace | Frassilongo | Garniga Terme | Giovo | Giustino | Grigno | Imer | Isera | Lavarone | Lavis | Ledro | Levico Terme | Livo | Lona-Lases | Luserna | Madruzzo | Malosco | Malè | Massimeno | Mazzin | Mezzana | Mezzano | Mezzocorona | Mezzolombardo | Moena | Molveno | Mori | Nago-Torbole | Nave San Rocco | Nogaredo | Nomi | Novaledo | Ospedaletto | Ossana | Palù del Fersina | Panchià | Peio | Pellizzano | Pelugo | Pergine Valsugana | Pieve Tesino | Pieve di Bono-Prezzo | Pinzolo | Pomarolo | Porte di Rendena | Pozza di Fassa | Predaia | Predazzo | Primiero San Martino di Castrozza | Rabbi | Revò | Riva del Garda | Romallo | Romeno | Roncegno Terme | Ronchi Valsugana | Ronzo-Chienis | Ronzone | Rovereto | Roverè della Luna | Ruffrè-Mendola | Rumo | Sagron Mis | Samone | San Lorenzo Dorsino | San Michele all’Adige | Sant’Orsola Terme | Sanzeno | Sarnonico | Scurelle | Segonzano | Sella Giudicarie | Sfruz | Soraga | Sover | Spiazzo | Spormaggiore | Sporminore | Stenico | Storo | Strembo | Telve | Telve di Sopra | Tenna | Tenno | Terragnolo | Terzolas | Tesero | Tione di Trento | Ton | Torcegno | Trambileno | Trento | Tre Ville | Valdaone | Valfloriana | Vallarsa | Vallelaghi | Varena | Vermiglio | Vignola-Falesina | Vigo di Fassa | Villa Lagarina | Ville d’Anaunia | Volano | Zambana | Ziano di Fiemme