recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lou Gehrigin muistolaatta Yankee Stadiumilla.
**Henry Louis "Lou" Gehrig** (10. kesäkuuta 1903 – 2. kesäkuuta 1941) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (ykköspesävahti). Hän syntyi New Yorkin Manhattanilla saksalaisten Heinrich Gehrigin sekä Christina Fackin pojaksi. Hän opiskeli valmistumatta Columbian yliopistossa. 

Gehrig pelasi New York Yankeesissa vuosina 1923–1939. Hän ehti uransa aikana tehdä useita baseball-ennätyksiä ja pelata vuoden 1925 jälkeen 2 130 perättäisessä pelissä. Hän oli American Leaguen "Most Valuable Player" vuosina 1927 ja 1936 ja osallistui seitsemänä vuotena All-Star-joukkueeseen. 

Gehrig otettiin vuonna 1939 National Baseball Hall of Fameen, ja vuonna 1955 hänen kunniakseen perustettiin Lou Gehrigin muistopalkinto.

Lou Gehrigillä todettiin lihasrappeumatauti ALS vuonna 1939. Hän joutui lopettamaan uransa kesken ja kuoli kesäkuussa 1941 ollessaan 37-vuotias. Hänen leskensä Eleanor kuoli 6. maaliskuuta 1984. 

Gehrigin mukaan ALS-taudista käytetään Yhdysvalloissa yleisesti nimitystä **Lou Gehrigin tauti**. 

Gehrigin elämästä kertova elokuva *Sankaritekojen mies* valmistui vuonna 1942. Elokuvassa Gehrigiä näytteli Gary Cooper.

Lähteet
-------

1. ↑  Lou Gehrig *Hall of Famers*. The National Baseball Hall of Fame and Museum. Viitattu 3.2.2020. (englanniksi)
2. ↑  Lou Gehrig Award Museum of Phi Delta Theta. Viitattu 3.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Erickson, Hal: The Pride of the Yankees Allmovie. Viitattu 29.12.2010. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lou Gehrig**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
Peter Paul Rubens, *Pariisin tuomio*, n. 1636.
**Esteettinen relativismi** on näkökulma, jonka mukaan kauneuden arvo on suhteessa yksilöihin, kulttuureihin, ajanjaksoihin ja konteksteihin, eikä ole olemassa yleisiä kauneuden kriteereitä. Esteettinen relativismi on yleisesti tunnetun filosofian suuntauksen, relativismin eräs muunnos. Relativismi epäilee mahdollisuutta päästä suoraan episteemiseen yhteyteen "ulkoisen maailman" kanssa ja hylkää siksi väitteen, että ulkoisesta maailmasta tehdyt väitteet voisivat olla objektiivisesti tosia.

Esimerkiksi Willendorfin Venusten kaltaisissa pienveistoksissa tai Rubensin maalauksissa olevia naisia pidettiin niiden tekoaikoina kauneusihanteina. Tänään sellaisia naisia pidettäisiin lihavina nykyisen kauneuskäsityksen mukaan, jota edustavat esimerkiksi muotilehtien kansikuvissa esiintyvät naisten kuvat.

Esteettinen relativismi on yleinen taiteen tarkastelun tapa. Varsinkin Ars 95 -näyttelyn palautteessa se esiintyi poikkeuksellisen runsaasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Kastemaa, Heikki: "Yksimielisyys moninaisuudesta", *Nykyaikojen kampanjat*, s. 80-83. Kuvataiteen keskusarkisto, Valtion taidemuseo, 2009.

Estetiikka ja taidefilosofia

|  |  |
| --- | --- |
| Aiheet | 
* Taidekäsitys
* Estetismi
* Esteettinen arvostelma
* Esteettinen kontemplaatio
* Esteettinen relativismi
* Maku
* Tyyli

 |
| Estetiikan teoriat | 
* Imitaatio
* Institutionaalinen taideteoria
* Mimesis
* Reseptioestetiikka
* Symptomaattinen taideteoria

 |
| Esteettiset kategoriat | 
* Kauneus
* Ylevä
* Pittoreski

 |
| Sovellettu estetiikka | 
* Clauden lasi
* Musiikkifilosofia
* Myyttikritiikki
* Ympäristöestetiikka
* Taidepsykologia

 |
| Taidefilosofit | 
* Alexander Gottlieb Baumgarten
* Arthur Danto
* George Dickie
* Nelson Goodman
* Hegel
* Yrjö Hirn
* Immanuel Kant
* Aarne Kinnunen
* Wilhelm Worringer

 |
| Artikkeleita aiheesta | 
* Abjektio
* Aihe
* Alkuperäisyys
* Appropriaatio
* Arvostelu
* Autenttisuus
* Arvostelija
* Esittävä taide
* Formalismi
* Kertomus
* Kitsch
* *Korkeasta tyylistä*
* Motiivi
* Pastissi
* Pastoraali
* Representaatio
* Reproduktio
* Samastuminen
* Taidemaailma
* Taidetta taiteen vuoksi

 |
*Tämä artikkeli kertoo trapetsijollasta. Televisiosarjasta, katso Contender.*

**Contender** on yhden purjehtijan trapetsijolla. Kansainvälisen Contender-veneluokan on suunnitellut australialainen Bob Miller vuonna 1968, ja tarkoituksena oli, että siitä olisi tullut Olympialuokka. Vene on suosittu Euroopassa ja Australiassa, mutta sillä purjehditaan aktiivisesti myös USA:ssa ja Kanadassa.

Contenderia purjehditaan trapetsilta eli venettä ohjataan ja käsitellään "ilmassa roikkuen". Veneen käsittely vaatii hyvien fyysisten ominaisuuksien, ketteryyden ja notkeuden, lisäksi myös hyviä veneenkäsittely- ja purjehdustaitoja päästääkseen edes alkuun. Contender-purjehtijan ihannepaino on varsin laaja – luokassa on ollut hyvin erikokoisia kansainvälisiä mestareita aina 60 kg:stä yli 90 kg:aan.

2000-luvulla kansainvälisiin purjehduskilpailuihin on osallistunut noin 150 Contender-purjehtijaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Finnish Contender Associotion
* International Contender Association (Arkistoitu – Internet Archive)
* International Sailing Federation
* contender Class Sailing Race Results Website[vanhentunut linkki]
**Edvard Julius Mellberg** (2. heinäkuuta 1842 Pietarsaari – 8. maaliskuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen opettaja, joka sai professorin arvon.

Mellbergin vanhemmat olivat raatimies Carl Johan Mellberg ja Johanna Lovisa Malm. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1863 ja tuli Vaasan lukion matematiikan lehtoriksi 1865. Mellbergin kokeellisen fysiikan väitöskirja oli vuonna 1871 valmistunut *Om ytspänning hos vätskor*. Vuonna 1876 Mellberg julkaisi matematiikan professorin viran hakua varten tutkimuksen *Teorin för Determinant-kalkylen*. Vuonna 1878 hänestä tuli Ruotsalaisen normaalilyseon yliopettaja. Väitöskirjassaan ja muissakin tutkimuksissaan Mellberg käsitteli nesteen viskositeettia. Hän julkaisi tutkimuksia myös värisokeudesta. Mellberg julkaisi 1881 ja 1885 uudet laitokset edeltäjänsä Julius Bergrothin algebran ja geometrian oppikirjoista ja 1895 oman algebran oppikirjansa. Mellbergin tunnetuin oppikirja oli 1887 ilmestynyt *Lärobok i fysik*. Professorin arvo hänelle myönnettiin 1895.Mellbergin puoliso vuodesta 1865 oli Lydia Moliis (k. 1929).

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 510. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. ↑  Gustav Elfving: *The History of Mathematics in Finland*, s. 53. Societas Scientiarum Fennica, 1981. ISBN 951-653-098-2.
3. ↑  *Kansallinen Elämäkerrasto IV*, s. 78. Werner Söderström Osakeyhtiö, 1932.

Aiheesta muualla
----------------

* Om ytspänningen hos vätskor: Akademisk Afhandling, Edvard Julius Mellberg (1871) (Viitattu 13.11.2013)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
Edvard Jonas Wilhelm af Brunér
**Edvard Jonas Wilhelm af Brunér** (30. lokakuuta 1816 Porvoo – 1. syyskuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen Helsingin yliopiston Rooman kirjallisuuden professori.

Henkilöhistoria
---------------

Af Brunérin vanhemmat olivat laamanni Jonas af Brunér ja Sara Kristina Franzén. Af Brunér oli naimisissa vuodesta 1856 Augusta Helena Wilhelmina Nymanderin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1832 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1836, lisensiaatiksi 1846 ja tohtoriksi 1847. Af Brunér oli Helsingin yliopiston Rooman kirjallisuuden dosentti 1840–1848 ja Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssi 1840–1848. Hän toimi kreikan ja rooman kirjallisuuden apulaisena 1848–1850, kaunopuheisuuden ja runouden vt. professorina 1847–1850 ja professorina 1851–1853 sekä roomalaisen kirjallisuuden professorina 1853–1871. Af Brunér oli historiallis–filosofisen tiedekunnan promoottori 1860 ja osaston dekaani 1867–1868 sekä Uusmaalaisen osakunnan inspehtori 1868–1871. Hän sai kanslianeuvoksen arvon 1868. Af Brunér oli Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1861–1862. Hän osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864.

Teoksia
-------

* *De gerundio adjectivo sermonis latini commentatio*. Helsingfors 1842
* *De penatibus Laviniensibus ac Jove indigete*. Helsingfors 1848
* *Latisk gramatik för skolor och gymnasier*. Helsingfors 1853
* *Latinsk elementargrammatik*. 1855, 3. painos 1884
* *De ordine et temporibus carminum C. Valerii Catulli*. 1861
* *Quæstionæs Terentianæ*. 1868

Lähteet
-------

* Edvard Johan Wilhelm af Brunér SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Helsingin yliopiston opettaja– ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa A–G

### Viitteet

1. 1 2  Biografia-sampo: Edvard af Brunér Viitattu 18.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**EbXML** (lyhenne sanoista Electronic business Extensible Markup Language) on määritysperhe, joka sisältää joukon standardeja ja muita määrityksiä sähköiseen liiketoimintaan.

EbXML-hankkeen tarkoituksena on edistää sähköistä kaupankäyntiä sekä yhtenäistää säädöksiä ja teknisiä ratkaisuja, parantaen siten kaikkien liiketoiminnan osapuolten toimintaa. Pyrkimyksenä on luoda globaali yhteisö, jossa eri yritykset koosta tai sijainnista riippumatta voivat viestiä keskenään ja löytää uusia osapuolia liiketoimintaansa.

EbXML-määritysperhe tarjoaa yrityksille kehyksen elektronisen liiketoiminnan käyttöönottoon, liikekumppaneiden löytämiseen, tiedonvälitykseen sekä yhteistyön ja sopimusten hallintaan.

Historiaa
---------

* kehitys alkanut 1999
* laajan yhteistyön tuloksena syntynyt kokonaisuus
* projektissa mukana alusta asti
	+ OASIS (Organization for the Advancement of Structured Information Standards)
	+ UN/CEFACT (United Nations Centre for Trade Facilitation and Electronic Business)

Tärkeimmät komponentit
----------------------

* BPSS-kieli (Business Process Spesification Schema)
* Tietorekisteri (Registry, repository)
* Yhteistyökäytäntöprofiilit eli CPP:t (Collaboration Protocol Profile)
* Yhteistyökäytäntösopimukset eli CPA:t (Collaboration Protocol Agreement)

Nykytilanne
-----------

ebXML:n on sanottu olevan enemmän kunnianhimoinen standardointihanke kuin käytännöllinen määritysperhe. Toimialariippumattomana hankkeena ebXML ei ole kyennyt määrittelemään monia asioita niin yksityiskohtaisesti kuin monet olisivat halunneet. Tämä on hidastanut standardien leviämistä ja ebXML:n käyttöönottoa.

Katso myös
----------

* RosettaNet
* XML

Lisätietoa
----------

* Sähköisen liiketoiminnan määritysperheet ebXML ja RosettaNet -harjoitustyö
**Contessina de’ Bardi** (n. 1400 – 1473) oli Firenzen hallitsija Cosimo de’ Medicin vaimo.

Elämäkerta
----------

Contessina de’ Bardin tarkkaa syntymävuotta ei tunneta. Eri lähteissä mainitaan vuodet 1391, 1392 ja 1400. Vuosista 1400 lienee todennäköisin. Contessina de' Bardi meni naimisiin Cosimo de’ Medicin kanssa vuonna 1414 ja häntä olisi pidetty tuohon aikaan varsin vanhana naimisiin menijänä, jos aiemmat syntymävuodet pitäisivät paikkansa. Contessina de’ Bardin isä Alessandro di Sozzo Bardi oli Vernion kreivi ja äiti Cammilla Elcin kreivi Raniero di Galdo Pannochieschin tytär. Contessinalla ja Cosimolla oli kolme poikaa: Piero, Giovanni ja Lorenzo.

Cosimo de’ Medicistä tuli Firenzen hallitsija vuonna 1434. Contessinan sukulaiset olivat avioliiton kautta Cosimon läheisiä liittolaisia. Contessinan rooli oli pitkälti kotiäitinä toimiminen. Hänen elämästään tiedetään esimerkiksi hänen sukulaistensa kanssa käymänsä kirjeenvaihdon kautta. Kirjeissä nousevat esiin etenkin perheasiat ja esimerkiksi Contessinan huoli kihtiä sairastaneen kolmen lapsensa terveydestä. Contessina vastasi myös perheen omistamien useiden eri tilojen ylläpidosta. Tuon ajan naisten rooli hallinnossa oli tyypillisesti vähäinen. Contessinalla oli kuitenkin oma roolinsa esimerkiksi useiden eri merkkihenkilöiden kestittämisessä Medicien palatsilla. Contessina jäi leskeksi hänen miehensä Cosimon kuollessa vuonna 1464.

Contessina kuoli vuonna 1473. Hänen tarkkaa kuolinpäiväänsä ei tunneta, mutta hänen tiedetään menehtyneen 26. syyskuuta – 25. lokakuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Clayton J. Drees: *The late medieval age of crisis and renewal, 1300–1500 : a biographical dictionary*, s. 27–28. Greenwood Press, 2001. ISBN 0-313-30588-9. (englanniksi)
2. ↑  Medici, Contessina de (fl. 1400–1460) (englanniksi) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*, Encyclopedia.com. Viitattu 27.6.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Liettuan presidentinvaalit 2004** järjestettiin Liettuassa kesäkuussa 2004 samanaikaisesti Euroopan parlamenttivaalien rinnalla. Ne pidettiin tammikuussa 2003 valitun presidentti Rolandas Paksasin syytteeseenpanon jälkeen. Paksille asetettiin syytteeksi luokiteltujen aineiden väitetystä vuotamisesta ja kansalaisuuden myöntämisestä venäläiselle liikemiehelle Jurij Borisoville vastineeksi taloudellisesta tuesta. Liettuan perustuslakituomioistuin katsoi, että Paksas ei voinut hakea uudelleenvalintaa presidentiksi. Perustuslain mukaisesti parlamentin puhemies Artūras Paulauskasista tuli virkaatekevä presidentti uusia vaaleja odotettaessa.

Presidentinvaaleissa toiselle kierrokselle pääsivät sitoutumaton ehdokas Valdas Adamkus, joka oli toiminut aiemmin presidenttinä vuosina 1997-2002 sekä Talonpoikien ja uusien demokraattisten puolueiden liiton *(LVŽS)* puolueen ehdokas Kazimira Prunskienė. Adamskus voitti vaalit 52,6 % ääniosuudella.

Lähteet
-------

1. ↑  Lietuvos Respublikos Vyriausioji rinkimų komisija *www.vrk.lt*. Viitattu 11.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liettuan presidentinvaalit 2004** Wikimedia Commonsissa
**Bunad** on norjalainen kansallis- ja juhlapuku, joka perustuu kansanpukuihin. Bunad voi olla jonkun kansanpuvun viimeisin kehitysvaihe tai se voi olla rekonstruktio vanhasta puvusta. Pukujen ulkomuoto vaihtelee alueittain, mutta nykyaikaiset bunadit tehdään aiempaa yhtenäisemmistä materiaaleista, minkä lisäksi niiden käyttö on perinteisiä kansanpukuja rajoitetumpaa.

 Nainen pukeutuneena Setesdalin bunadiin.
Bunadit kehittyivät Norjan 1800-luvun kansallisen heräämisen yhteydessä, jolloin niistä tuli perinteen ja identiteetin rakentamisen välineitä. Kehitykseen liittyi myös kansantanssien arvostuksen nousu.

Bunadien arvostus on Norjassa ollut jälleen noususta 1900-luvun lopulta alkaen. Tämä on näkynyt perinteisten bunadien oston ja käytön lisääntymisenä sekä uusien bunadien ja kansanpukujen kehittämisenä. Varsinkin miehet ovat alkaneet käyttää pukuja enemmän. Periaatteessa nimitys 'bunad' on varattu puvuille, jotka Norjan bunad- ja kansanpukuinstituutti (*Norsk institutt for bunad og folkedrakt*) on hyväksynyt, mutta käytännössä raja ei ole aina näin selkeä.

Käyttö
------

Nykyään bunadia voidaan käyttää erilaisissa juhlissa kuten ristiäisissä, konfirmaatiossa, häissä, valmistujaisissa sekä Norjan kansallispäivänä. Bunadia voi käyttää myös pukukoodin vaatiessa juhlapukua, esimerkiksi vuotuisissa suurkäräjien avajaisissa.

Perinteisesti on käytetty sellaista bunadia, joka liittyy käyttäjän omaan kotiseutuun ja sukujuuriin, ja tämä on edelleen tyypillistä. Kuitenkin yhä useammat valitsevat bunadin sen mukaan, mikä niistä miellyttää heitä eniten.

Erilaisia pukuvariantteja sanotaan olevan satoja. Osa niistä on kuitenkin muita suositumpia. Näihin kuuluvat ainakin seuraavat:

* Nordlandin bunad

 Ihmisiä Narvikissa Norjan kansallispäivän paraatissa pukeutuneina Nordlandin bunadiin.
Nordlandin läänin bunad on yksi suosituimmista. Naisten puku on saanut usein Norjan medialta "Norjan kaunein bunad" -tittelin.

* Hardangerin bunad

 Kuningatar Maudin Hardangerin bunad.
Hardangerin alueen bunad tunnetaan "ensimmäisenä bunadina". Sen yksityiskohdat vaihtelevat, mutta sen tunnistaa punaisesta keskiosasta ja valkoisesta esiliinasta.

* Telemarkin bunad

Telemarkin alueella on rikas tekstiiliteollisuuden ja käsityöläisyyden perinne, ja jotkut pitävät Telemarkin bunadia 'norjalaisimpana'.

* Hallingdalin bunad

Hallingdalin alueen bunadille luonteenomaista ovat tumman kankaan ja kirjontaan käytettyjen eloisten värien välinen kontrasti.

* Trøndelagin bunad

 Kaksi naista Norjan kansallispäivänä Trondheimissa pukeutuneena Trøndelagin bunadiin.
Vaikka Trøndelagin alueella on erilaisia paikallisia pukuvariantteja suunniteltiin tämä puku vuonna 1923 ajatuksena luoda yhteinen bunad koko Keski-Norjan alueelle. Puku on saanut vaikutteita 1700-luvun rokokoo -tyylistä ja on helppo erottaa muista. Väritys vaihtelee vihreän, punaisen ja sinisen välillä, tosin näistä sininen on yleisin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  bunad *Store Norske Leksikon*. Viitattu 5.7.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  The Norwegian Bunad *Life in Norway*. Viitattu 5.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Sivusto, joka myy bunadeja. Sisältää useita laadukkaita kuvia eri alueiden bunadeista
Jacques de Savoie-Nemours
**Jacques de Savoie-Nemours** (12. lokakuuta, 1531 – 15. kesäkuuta, 1585) oli Nemoursin herttua 1533-1585. 

Jacques de Savoie-Nemours kunnostautui Lensin ja Metzin piirityksissä 1552-53, Rentyn taistelussa 1554 ja Piemonten sotaretkellä 1555. 

Hän oli Guisen herttuasuvun kannattaja ja joutui pakenemaan Savoijiin häntä vastaan suunnatun juonen vuoksi. Palattuaan hän taisteli hugenotteja vastaan menestyksellä. Vuonna 1567 hän sai hovin palaamaan Meauxista Pariisiin. Hän osallistui Saint Denisin taisteluun, protestoi Longjumeaun rauhaa vastaan ja torjui Zweibrückenin kreivin Wolfgangin hyökkäyksen. Viimeiset vuotensa hän omisti taiteelle sekä kirjeiden kirjoittamiselle ja kuoli Annecyssa 1585. 

Nemoursin herttuaksi häntä seurasi hänen poikansa Charles-Emmanuel de Savoie-Nemours.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jana Krishnamurthi** (24. toukokuuta 1928 – 25. syyskuuta 2007) oli intialainen poliitikko, joka toimi Intian kansanpuolueen (BJP) puheenjohtajana vuosina 2001–2002. Hän oli Atal Bihari Vajpayeen kolmannen hallituksen oikeusministeri 2002–2003. Hän edusti Gujaratin osavaltiota Rajya Sabhassa vuodesta 2002 kuolemaansa asti.

Krishnamurthi aloitti poliittisen uransa 1940-luvulla liittymällä hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön täyspäiväiseksi vapaaehtoistyöntekijäksi (*pracharak*). Hän osallistui Intian kansanpuolueen perustamiseen vuonna 1980. BJP:n sisällä hänellä oli merkittävä rooli puolueen suosion nostattamisessa Etelä-Intiassa. Hän johti puolueen toimintaa Keralan, Tamil Nadun, Karnatakan ja Andhra Pradeshin osavaltioissa vuosina 1980–1990. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Delhiin tekemään valtakunnallista työtä puolueen eteen.

Intian kansanpuolueen edellisen puheenjohtaja Bangaru Laxmanin erottua korruptiokohun seurauksena vuonna 2001 Krishnamurthi valittiin hänen tilalleen. Krishnamurthi oli aikaisemminkin ollut ehdolla puheenjohtajaksi Kushabhau Thakren kauden päätyttyä, mutta pääministeri Vajpayeen suosima Laxman valittiin hänen sijastansa. Krishnamurthilla oli läheiset välit sisäministeri Lal Krishna Advaniin, mutta Laxman sai suosiota olemalla dalit ja osaamalla sujuvampaa hindiä. Kumpaakin ehdokasta yhdisti etelä-intialaisuus. Vuonna 2002 hänet valittiin Rajya Sabhaan edustamaan Gujaratia. Hän erosi puheenjohtajan tehtävistä 2002 siirtyessään oikeusministeriksi. Oikeusministerin tehtävistä hän luopui vuotta myöhemmin terveyssyistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  In Jana’s death, BJP loses its TN face *Indian Express*.  25.9.2007. Viitattu 7.6.2020.
2. ↑  I never insisted on law ministry: Jana *Rediff*.  30.1.2003. Viitattu 7.6.2020.
3. ↑  Ramaseshan, Radhika: Advani gets his own back in party *The Telegraph*.  14.3.2001. Viitattu 7.6.2020.
4. ↑  Jana Krishamurthy, Keshubhai Patel, Deora elected to RS *Rediff*.  18.3.2002. Viitattu 7.6.2020.
|  |
| --- |
| **Bundesautobahn 24** |
|  |
|  |
| **Liittymät** (*Anschlussstellen*) |
|  Hampuri-Horn |
|  Hampuri-Jenfeld |
|  Straßenbrücke 130 m |
|  Kreuz Hamburg-Ost  |
|  Tunnel Barsbüttel 164 m |
|  Reinbek |
|  Witzhave |
|  Billetalbrücke 160 m |
|  Schwarzenbek/Grande  |
|  Talkau  |
|  Hornbek |
|  Elbe-Lübeck-Kanal-Brücke 60 m |
|  Grünbrücke (vihersilta) (suunnitteilla) |
|  *Raststätte / Motel Gudow* |
| (Saksojen välinen raja 1945–1990) |
|  Gallin |
|  *Raststätte Schaalsee* |
|  Zarrentin  |
|  Wittenburg  |
|  Hagenow  |
|  Ludwigslust   |
|  Dreieck Schwerin  |
|  Brücke Müritz-Elde-Wasserstraße 50 m |
|  Neustadt-Glewe   |
|  *Raststätte Stolpe/Mecklenburg* |
|  Parchim |
|  Suckow  |
|  Putlitz |
|  Meyenburg  |
|  Pritzwalk   |
|  Dreieck Wittstock/Dosse  |
|  *Raststätte Prignitz* |
|  Herzsprung  |
|  *Raststätte Walsleben* |
|  Neuruppin  |
|  Neuruppin-Süd |
|  Alte-Rhin Brücke |
|  Fehrbellin  |
|  *Raststätte Linumer Bruch* |
|  Kremmen  |
|  Dreieck Havelland  |

Schwerinin risteys.
Zarrentinin rajanylityspaikka DDR:n aikoina.
**Bundesautobahn 24** (BAB 24), lyhyemmin **Autobahn 24** (A 24), on 239 kilometriä pitkä luoteis–kaakkoissuuntainen moottoritie Pohjois-Saksassa. Sen reitti kulkee Hampurista Berliiniin. Väylä sijaitsee Hampurin, Schleswig-Holsteinin, Mecklenburg-Etu-Pommerin ja Brandenburgin osavaltioissa.

Historia
--------

Moottoritietä Hampurista Berliiniin alettiin suunnitella 1930-luvulla. Rakennustöiden alkuvaiheessa tehtiin Mecklenburg-Etu-Pommerin lounaisosassa lähellä Kogelin kylää pronssikautinen hautalöytö, jonka analysointi siirsi moottoritien rakennustöitä kymmenisen viikkoa. Toisen maailmansodan syttyminen johti työvoimapulaan; virallisesti rakennustyöt keskeytettiin vuonna 1941. Hampurin itäpuolelle valmistunutta tunnelia käytettiin sotatarviketehtaana.

Saksan kahtiajaon (1945–1990) takia tietä alettiin rakentaa valmiiksi vasta vuonna 1978 ja se valmistui marraskuussa 1982. Ennen suursotaa valmistuneille silloille ei enää ollut käyttöä, useimmat niistä purettiin. Hagenowin alueella sijaitsi neuvostojoukkojen ampumapaikka, jonka takia tielinjausta piti muuttaa alkuperäisestä. Ennen Saksojen jälleenyhdistymistä BAB 24 oli yksi kolmesta niin kutsutusta "Transitautobahnista" Länsi-Saksan ja Länsi-Berliinin välillä. Saksojen välisen rajan BAB 24 ylitti Zarrentinin pikkukaupungin kohdalla.

Vuoden 1990 jälkeen BAB 24:ää on uudistettu, jotta se kykenisi välittämään alati kasvavia liikennevirtoja.

Lähteet ja viitteet
-------------------

1. ↑  *Die unvollendete Autobahn* ("Keskeneräinen moottoritie") - Mecklenburgmagazin (Schweriner Volkszeitung) ja Nordkurier 14. maaliskuuta 2008

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bundesautobahn 24**.
**Gimnàstic de Tarragona** on espanjalainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Primera División RFEFissa. Se on perustettu vuonna 1914 ja sen kotipaikka on Tarragonan kaupunki Kataloniassa.

Historiaa
---------

Gimnàstic de Tarragona perustettiin jo vuonna 1886 voimisteluseuraksi, mutta jalkapallotoiminnan se aloitti 1914. Gimnàstic ei kuitenkaan aloittanut kilpailutoimintaa ennen vuotta 1917, jolloin se ryhtyi pelaamaan Katalonian mestaruussarjaa.

Gimnàstic saavutti paikan Espanjan valtakunnallisissa sarjoissa kaudeksi 1943–1944, jolloin se nousi kolmannelle sarjatasolle Tercera Divisióniin. 1940-luvulla Gimnàstic nousi nopeasti aina pääsarjaan saakka, jossa se pelasi vuosina 1947–1950. Seura nousi debyyttikaudellaan seitsemänneksi pääsarjassa, ja muistetaan Real Madridista ottamansa vierasvoiton ansiosta. Näin Gimnàstic oli ensimmäinen joukkue, joka otti vierasvoiton madridilaisseuran Santiago Bernabéu -stadionilta. Vuonna 1950 joukkue kuitenkin putosi pääsarjasta, ja vietti kymmeniä vuosia alemmilla sarjatasoilla, kunnes kauden 2005–2006 päätteeksi onnistui palaamaan Primeraan. Vierailu pääsarjassa jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran virallinen sivusto
**Artillery** on tanskalainen tekninen thrash metal -yhtye. He osallistuivat genren aikaiseen kehitykseen, ja heidän erittäin energinen riffikeskeinen ja usein nopeatempoinen musiikki on tyyliltään verrattavissa Voivodiin, Coroneriin, Megadethiin ja Sabbatiin samoilta ajoilta. Julkaistuaan kolme pitkäsoittoalbumia ja keikkailtuaan laajasti vuosina 1980–1990, Artillery lakkautettiin 1991, mutta palasi uudestaan seitsemän vuotta myöhemmin, ja hajosi taas kerran vuonna 2000. Kuitenkin, se palasi taas vuonna 2007 ja on vielä nykyäänkin*milloin?* kasassa.

Jäsenet
-------

Michael Stützer, kitaristi, konsertoimassa The Rock in Copenhagenissa, 2008
* Søren Nico Adamsen – laulu
* Michael Stützer – kitara
* Morten Stützer – kitara
* Peter Thorslund – basso
* Carsten Nielsen – rummut

### Entiset jäsenet

* Flemming Rönsdorf – laulu
* Per Onink – laulu
* Carsten Lohman – laulu
* John Mathias – laulu
* Mickey Find – laulu
* Jørgen Sandau – kitara
* Samir Belmaati – kitara
* Mikael Ehlert – basso
* Michael "Romchael" Nielsen – basso
* Per M. Jensen – rummut
* Henrik Quaade – rummut
* Benny balschmidt – rummut
* Anders Gyldenøhr – rummut

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Fear of Tomorrow (1985)
* Terror Squad (1987)
* By Inheritance (1990)
* B.A.C.K. (1999)
* When Death Comes (2009)
* My Blood (2011)
* Legions (2013)
* Penalty by Perception (2016)
* The Face of Fear (2018)
* X (2021)
Göttingenin Georg-August-yliopiston päärakennus.
**Göttingenin Georg-August-yliopisto** (saks. *Georg-August-Universität Göttingen*) sijaitsee Keski-Saksassa Göttingenin kaupungissa. Se on vanha ja maineikas yliopisto, josta on valmistunut muun muassa yli 40 Nobel-palkittua henkilöä.

Yliopisto on nimetty sen perustajan, Hannoverin vaaliruhtinaan Georg Augustin mukaan. Hänet tunnetaan paremmin Britannian kuningas Yrjö II:na. Luennot yliopistossa alkoivat jo vuonna 1734, mutta viralliset avajaiset pidettiin 1737. Yliopiston perustamista ja periaatteita innoitti valistuksen aate.

Kirjasto
--------

Kirkoksi 1300-luvulla rakennettu Paulinerkirche on ollut yliopiston kirjaston käytössä 1700-luvulta lähtien.
Georg-August-yliopiston kirjasto on yksi Saksan viidestä merkittävimmästä kirjastosta. Kirjaston kokoelmat sisältävät 4,5 miljoonaa teosta, 1,1 miljoonaa mikrofilmiä sekä 14 000 tieteellistä aikakauslehteä. Lainauksia kirjastosta tehdään vuosittain noin miljoona. Ansion sen noususta maan moderneimmaksi tieteelliseksi kirjastoksi katsotaan kuuluvan sen pitkäaikaiselle johtajalle Christian Gottlieb Heynelle, joka loi muun muassa uuden luettelointijärjestelmän.

### Suomalais-ugrilainen kokoelma

Yliopiston kirjasto sisältää Länsi-Euroopan suurimman suomalais-ugrilaisen kirjakokoelman, 130 000 teosta, joista suomalaisia noin 22 prosenttia. Kokoelmaa on alettu kerätä jo 1700-luvun puolivälissä. Toisen maailmansodan jälkeen Deutsche Forschungsgemeinschaft eli Saksan tutkimusyhteisö alkoi kerätä maan yliopistoihin kirjallisuutta maailman eri kolkilta. Suomalais-ugrilaisen kokoelman kokoaminen käynnistyi 1951.

Lähteet
-------

1. ↑  Böhme, Ernst: History of the University – an overview Georg-August-Universität Göttingen. Viitattu 1.7.2014. (englanniksi, saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Göttingenin Georg-August-yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Yliopiston kotisivut (saksaksi, englanniksi)
Harris building, Dundeen yliopisto
**Dundeen yliopisto** on Dundeessa, Skotlannissa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin vuonna 1881. Maineeltaan yliopisto on yksi Skotlannin parhaita, ja sille onkin myönnetty kunniamainintoja esimerkiksi opetuksen tasosta. 

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Dundeen yliopisto ylsi vuonna 2016 sijalukuluokkaan 201–300. Tämä tarkoitti Ison-Britannian 22.–28. parhaiten sijoittuneen yliopiston asemaa.

Yliopisto on jakautunut neljään collegeen, jotka puolestaan jakautuvat eri alojen laitoksiin. Se tarjoaa monipuolista opetusta niin tieteen, taiteen kuin tekniikankin saralla.

Yliopistossa ovat opiskelleet tai työskennelleet muiden muassa lääketieteen Nobelilla palkittu James W. Black, kirjailija Kate Atkinson, BBC:n toimittaja Alan Johnston sekä joukko muita merkittäviä brittiläisiä henkilöita. Opiskelijoiden valitsemina rehtoreina ovat toimineet esimerkiksi Clement Freud (1974–1980) ja Stephen Fry (1992–1998).

Lähteet
-------

1. ↑  Academic Ranking of World Universities 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) shanghairanking.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dundeen yliopisto**.
* Times Higher Education (THE) World University Rankings: University of Dundee
**Potsipäivät** on Tohmajärven tärkein kesäjuhla, jota on vietetty kesä-heinäkuussa 1970-luvulta lähtien. Nimensä juhla ovat saanut Maiju Lassilan *Tulitikkuja lainaamassa* -romaanin porsaasta, potsista. Pitäjäjuhla kokoaa nykyisten paikkakuntalaisten ja turistien lisäksi runsaat määrät entisiä pitäjäläisiä. 

Juhlien ohjelmassa on taidenäyttelyitä, erikoisten esineiden näyttelyitä, konsertteja, kesäteatteria, markkinoita, käsityönäytöksiä, urheilukilpailuja, hengellisiä tilaisuuksia ja tansseja. Maiju Lassilan kirjallinen ja muu perintö on päivillä vahvasti esillä. 

Vuodesta 2004 päivien ohjelmaan on kuulunut valtakunnallista julkisuutta saanut Lahjattomien laulukilpailu, jonka tuottaa Apollo ry. Ensimmäisen kilpailun suojelija oli keihäänheittäjä Seppo Räty. Kisan voitti kansanedustaja Esa Lahtela. 

Potsipäivät on 2000-luvulla laajentunut Potsiviikoiksi.

Potsiviikot 2007
----------------

Tohmajärven Potsiviikkoja vietettiin vuonna 2007 kesäkuun 28. päivästä heinäkuun heinäkuun 8. päivään. Erikoisempaa ohjelmaa oli muun muassa esitelmä Tohmajärven postitoimipaikoista, veneretki omilla veneillä soutaen Väärälahdesta Pitäjäntuvalle, kaksipyöräisellä ajo Särkijärven ympäri sekä Lahjattomien laulukilpailu Maiju Lassila -salissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Potsipäivistä Tohmajärven kunnan tapahtumasivulla
Gabriel d’Arboussier vuonna 1960.
**Gabriel d’Arboussier** (14. tammikuuta 1908 Djenné – 21. joulukuuta 1976 Geneve) oli ranskalainen ja senegalilainen poliitikko. Hän oli keskeinen vaikuttaja Ranskan Afrikan siirtomaiden tiellä itsenäisyyteen.

Gabriel d’Arboussier syntyi ranskalaisen siirtomaavirkailijan Henri d’Arboussierin perheeseen. Hänen äitinsä oli tukuloripäällikkö Umar Tallin jälkeläisiin kuulunut diawando. Gabriel kävi alakoulun Ouagadougoussa, suoritti keskikoulun Ranskan Sorèzessa ja valmistui juristiksi Pariisin yliopistosta. Vuonna 1941 hän suoritti tutkinnon Pariisin siirtomaakoulussa.

D’Arboussier työskenteli siirtomaavirkailijana Ylä-Voltassa ja Ranskan Keski-Afrikassa. Vuonna 1945 hänet valittiin Gabonin ja Keski-Kongon edustajaksi Ranskan ensimmäiseen perustuslakia säätävään kokoukseen.

Vuonna 1947 d’Arboussierista tuli Rassemblement démocratique africain -järjestön pääsihteeri. Samana vuonna hänet valittiin Norsunluurannikon edustajana Ranskan unionin yleiskokoukseen. Suhteita Ranskan kommunistiseen puolueeseen vaalinut d’Arboussier erotettiin RDA:sta vuonna 1952. Hänet otettiin takaisin puolueeseen vuonna 1957 ja valittiin sen koordinaatiokomitean sihteeriksi. Vuosina 1957–1958 hän toimi Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.

Ranskan Länsi-Afrikan hajottua vuonna 1958 d’Arboussier otti Senegalin kansalaisuuden. Hän liittyi Mouvement populaire sénégalais -puolueeseen ja tuli valituksi maan parlamenttiin. Vuosina 1959–1960 hän oli myös Malin liittovaltion parlamentin jäsen. Vuosina 1960–1962 d’Arboussier toimi Senegalin oikeusministerinä. Sen jälkeen hän oli maan suurlähettiläänä Ranskassa ja Länsi-Saksassa sekä työskenteli Unescon varajohtajana ja YK:n tutkimus- ja koulutusinstituutin johtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Dictionary of African Biography*, s. 262–263. New York: Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-538207-5.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Edvard Hirmu** (11. marraskuuta 1867 Kemin maalaiskunta – 13. tammikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen Kemissä vaikuttanut pankinjohtaja, kunnallisneuvos ja konsuli. Hän oli muun muassa Kemin Energia Oy:n edeltäjän Kemin Sähkö-Osakeyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja.

Edvard Hirmu kävi alkeiskoulunsa Ruotsin puolella. Hän kävi sitten Raahen Porvari- ja Kauppakoulun ja teki opintomatkoja Ruotsiin, Saksaan ja Venäjälle.

Hirmu toimi Kansallis-Osake-Pankin Kemin konttorin johtajana 1892–1932. Vuodesta 1907 alkaen hän toimi myös Kauppa Oy Matti Hirmun toimitusjohtajana. Hän oli mukana perustamassa Kemin Saha Oy:tä ja Kemin Sähkö Oy:tä ja hän oli 1912 perustetun Kemin Sähkö Oy:n toimitusjohtajana kuolemaansa saakka.

Hirmu oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän toimi Kemin rahatoimikamarin puheenjohtajana ja kassanhoitajana. Hän teki aloitteen Tornion radan rakentamisesta. Hirmu oli Kemin Purjehdusseuran kommodorina vuodesta 1923, Kemin vapaapalokunnan päällikkönä 10 vuoden ajan, Kemin Suomalaisen Klubin puheenjohtajana ja Suojeluskuntalaivaston Perä-Pohjolan laivueen päällikkönä 1924–1927. Hänestä tuli Tanskan varakonsuli 1917 ja Ruotsin varakonsuli 1921. Hirmu sai kunnallisneuvoksen arvon 1914.

Edvard Hirmu kuoli tammikuussa 1933 Eiran sairaalassa Helsingissä vaikean leikkauksen jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 15.01.1933, nro 13, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4 5  Konsuli Edvard Hirmu, Helsingin Sanomat, 15.01.1933, nro 13, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Kemin satavuotinen sähköhistoria kirjoihin ja kansiin, Yle Uutiset 24.9.2013
4. ↑  Kemin Sähköosakeyhtiö perustetaan, Kemin Energia ja Vesi Oy:n historiaa
**Gabriel Tengström** (3. maaliskuuta 1801 Pietarsaari – 27. tammikuuta 1885 Pietarsaari) oli suomalainen Pietarsaaren pormestari ja valtiopäivämies.

Tengströmin vanhemmat olivat hallituskonseljin valtiovaraintoimituskunnan kamreeri Karl Fredrik Tengström (1762–1824) ja Anna Margareta Bergbom. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1818. Tengström opiskeli Turun akatemiassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian maisteriksi 1823. Hän suoritti tuomarintutkinnon ja kameraalitutkinnon 1826. Tengström sai varatuomarin arvon 1828 ja hänestä tuli riemumaisteri 1873.

Tengström toimi Viipurin läänin varalääninsihteeri vuonna 1836 ja sen jälkeen hän oli Pietarsaaren pormestarina 1836–1873. Hän sai hovioikeudenasessorin arvonimen vuonna 1865. Tengström oli Tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862 ja osallistui Pietarsaaren edustajana porvarissäädyssä valtiopäiville 1863–1864, 1872 ja 1877–1878. Hän oli valtiopäivillä useiden eri valiokuntien jäsen ja kaksilla ensin mainituilla myös valitsijamies. Kaksilla jälkimmäisillä Tengström oli säätynsä vanhin, vaikka oli kieltäytynyt jo valtiopäivistä 1867 ikäänsä vedoten, tultuaan ensin niillekin valituksi.

Tengström oli naimisissa 1831–1837 Vaasan triviaalikoulun rehtorin Jonas Bergstenin tyttären Eva Bergstenin (k. 1872) kanssa tämän kolmannessa avioliitossa, tämä liitto päättyi avioeroon. Tengström meni sitten uudelleen naimisiin 1839 Vilhelmina Kristina Tingelundin (k. 1900) kanssa. Tengströmin veljiä olivat Kokkolassa asianajajana toiminut varatuomari Karl Tengström (1794–1853) ja vuorimestari Fredrik Tengström (1799–1871). Kirjailija Fredrika Runeberg oli hänen siskonsa ja runoilija J. L. Runeberg hänen lankonsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Gabriel Tengström. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 17.10.2016.
2. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 343–344. Helsinki: Otava, 1921.
3. ↑  Fredrika (Arkistoitu – Internet Archive) Runeberg.net. Viitattu 10.6.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Potomacin armeija** (engl. *Army of the Potomac*) oli Konfederaation armeija Yhdysvaltain sisällissodassa. Se oli toiminnassa huhtikuusta 1861 maaliskuuhun 1862 saakka. Armeijan ensimmäinen komentaja oli prikaatikenraali P. G. T. Beauregard, jonka alaisuudessa armeija kävi yhden merkittävän taistelun Unionin joukkoja vastaan ensimmäisessä Bull Runin taistelussa. Myöhemmin Shenandoahin armeija liitettiin osaksi Potomacin armeijaa, jolloin Shenandoahin komentaja Joseph E. Johnston otti koko armeijan johtoonsa. 14. maaliskuuta 1862 armeijasta luotiin Pohjois-Virginian armeija. Beauregardin komentamasta alkuperäisestä Potomacin armeijasta tuli uuden Pohjois-Virginian armeijan ensimmäinen armeijakunta. 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Konfederaation armeijat

* Keski-Kentucky
* Kanawha
* Kentucky
* Mississippi
* Missouri
* New Mexico
* Pohjois-Virginia
* Luode
* Niemimaa
* Potomac
* Shenandoah
* Tennessee
* Trans-Mississippi
* Valley
* Länsi
* Länsi-Tennessee
* Länsi-Louisiana
Charlotte Bilbault
**Charlotte Bilbault** (s. 5. kesäkuuta 1990) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 45 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa yhden alkulohko-ottelun ja tuli vaihdosta kentälle yhdessä alkulohko-ottelussa.

Bilbault on vuodesta 2019 edustanut Bordeaux'ta. Hänen aiempia seurojaan ovat CNFE Clairefontaine, Soyaux, Yzeure, Montpellier ja Paris FC, joka vuoteen 2017 oli nimeltään Juvisy.

Lähteet
-------

1. ↑  Charlotte Bilbault FIFA.  Arkistoitu 8.6.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Joueuse – Charlotte Bilbault Ranskan jalkapalloliitto. Viitattu 10.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  France *FIFA Women's World Cup France 2019*. FIFA.  Arkistoitu 3.7.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
4. ↑  Charlotte Bilbault *Footofféminin.fr*. Viitattu 10.7.2022. (ranskaksi)

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Durand |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Laurent |
13 Gauvin |
14 Bilbault |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Asseyi |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Debever |
23 Clémaron |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Chavas |
2 Palis |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Toletti |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Katoto |
10  Matéo |
11 Diani |
12 Malard |
13 Bacha |
14 Bilbault |
15 Dali |
16 Lerond |
17 Baltimore |
18 Sarr |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Périsset |
23 Cissoko |
Valmentaja Diacre
**Josef "Joschi" Weidinger** (25. huhtikuuta 1923 Wien – 26. kesäkuuta 2002 Wien) oli itävaltalainen nyrkkeilijä, jonka ammattilaisura ajoittui toisen maailmansodan päättymisen jälkeiseen aikaan joulukuusta 1945 marraskuuhun 1952. Urallaan hän saavutti avoimeksi jääneen raskaan sarjan ammattinyrkkeilyn Euroopan mestaruustittelin kesäkuussa 1950 voitolla Ranskan Stephane Olekista ja menetti maaliskuussa 1951 Englannin Jack Gardnerille.

Joschi Weidinger aloitti ammattilaisuransa joulukuussa 1945. Sodan jälkeisen ajan kilpailuareenat olivat Itävallassa, Ranskassa, Englannissa, Tanskassa ja Ruotsissa. Syyskuussa 1948 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, sillä ura oli ollut nousujohtoinen 12 peräkkäisellä voitolla toukokuussa 1947 alkaen. Hänen siirtymistään Yhdysvaltoihin avusti entinen mestarinyrkkeilijä Jack Dempsey. Yhdysvalloissa hän käytti nimeä Jo Weidin ja otteli kaikkiaan kahdeksan ottelua, joista tuli neljä voittoa ja neljä tappiota.

Weidinger palasi pian Itävaltaan ja otteli muun muassa syyskuussa 1949 entisen mestarin Heinz Lazekin uran päätösottelussa voittaen entisen mestarin. Englantilainen Bruce Woodcock oli luopunut Euroopan mestaruustittelistään, ja niinpä Weidinger oli yksi mahdollinen nyrkkeilijä avoimen mestaruustittelin hallitsijaksi. Ratkaiseva ottelu käytiin Wienissä Weidingerin ja Ranskan Stephane Olekin välillä Prater-stadionilla 35 000 katsojan edessä. Weidinger voitti ottelun pistein ja oli uusi raskaansarjan Euroopan mestari. Weidinger puolusti titteliään englantilaista Jack Gardneria vastaan maaliskuussa 1951 Lontoossa menettäen tittelin pistetappiolla.

Weidinger jatkoi uraansa vielä 1,5 vuotta. Hän otteli tunnettujen ja aikansa vahvojen eurooppalaisnyrkkeilijöiden kanssa, kuten belgialaisen Karel Sysin, saksalaisen Hein ten Hoffin ja walesilaisen Tommy Farrin. Hän hävisi kaikille edellä mainituille vastustajille. Weidingerin viimeinen ottelu oli marraskuussa 1952, jolloin hän kohtasi saksalaisen Hugo Salfeldin, jolle hän hävisi pistein. Uran päättämiseen johti Weidingerin saama silmävamma.

Uransa jälkeen Weidinger toimi Itävallan WBC:n alaisen ammattinyrkkeilyliiton puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana.

Weidingerille myönnettiin vuonna 2002 Wienin kunniakansalaisuus, ja vuonna 2009 hänen kunniakseen nimettiin katu Wienissä nimellä Weidingergasse.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  BoxRec / Jo Weidin *boxrec.com*. Viitattu 13.9.2019 (englanniksi).
2. ↑  25.4.2018: Der Gentleman mit den Eisenfäusten  7.4.2005. Wiener Zeitung. Viitattu 13.9.2019. (saksaksi)[vanhentunut linkki]
**Esteban Andrés Solari Poggio** (s. 2. kesäkuuta 1980 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kyproslaista APOELia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Solari teki sopimuksen 15. kesäkuuta 2008 espanjalaisseura Almerían kanssa, joka pelasi maan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Aikaisemmin urallaan hän oli edustanut Euroopassa kyproslaista APOELia ja belgialaista Lierseä. Almeríaan hän siirtyi meksikolaisesta Club Universidad Nacionalista.

Ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa Solari teki 31. elokuuta 2008 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Hän ei kuitenkaan lopulta saanut vastuuta kauden aikana vaan pelasi kokonaisuudessaan vain kahdeksassa ottelussa. Ainoan maalinsa hän teki kauden aikana ottelussa Numanciaa vastaan.

2. kesäkuuta 2010 Solari palasi APOELiin ja teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Mercado: Esteban Solari firma por el Almería Goal. Viitattu 6.4.2012. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Esteban Solarin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Iloilo (oikealla) kättelemässä Yhdysvaltain suurlähettiläs Steven McGannia.
Ratu **Josefa Iloilo Uluivuda** (29. joulukuuta 1920 – 6. helmikuuta 2011) oli fidžiläinen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä kahteen kertaan: 13. heinäkuuta 2000 – 5. joulukuuta 2006 ja 4. tammikuuta 2007 – 30. heinäkuuta 2009.

Iloilo syntyi Viti Levulla. Ennen poliittisella urallaan menestymistä hän työskenteli opettajana. Hänestä tuli alun perin varapresidentti 18. tammikuuta 1999; Kamisese Maran viraltapanon jälkeen hän nousi presidentiksi 13. heinäkuuta 2000.

Korkeasta iästään huolimatta Iloilo aloitti uuden kauden maaliskuussa 2006. Saman vuoden joulukuussa Fidži ajautui pahemman luokan poliittiseen kaaokseen, ja amiraali Frank Bainimarama kaappasi Iloilon vallan. Hän kuitenkin antoi Iloilolle tämän valtionpäämiehen arvon takaisin 4. tammikuuta 2007 ja on itse toiminut siitä lähtien maan pääministerinä.

Iloilo vietti 85-vuotispäiväänsä Lautokalla joulukuussa 2005. Hän sairasti Parkinsonin tautia. Iloilo jäi eläkkeelle elokuussa 2009. Hän kuoli helmikuussa 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Fiji president dies  6.2.2011. Radio New Zealand. Viitattu 6.2.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Kissima Doukara** (1934 Naran piiri – 15. syyskuuta 1983 Taoudeni) oli Malin sotilashallituksen jäsen vuosina 1970–1978. Hän oli sotilasarvoltaan everstiluutnantti.

Doukara osallistui vuoden 1968 vallankaappaukseen ja oli maata sen jälkeen johtaneen Kansallisen vapautuksen sotilaskomitean jäsen. Vuonna 1970 hänestä tuli Malin puolustus-, sisäasiain- ja turvallisuusministeri.

Vuonna 1974 Doukara asetettiin johtamaan kuivuudesta johtuneen nälänhädän helpottamiseen tarkoitettua ruoka-apua. Monien muiden tavoin hän kavalsi valtavia rahasummia ulkomaisista avustusvaroista. Rajakiista Ylä-Voltan kanssa johti armeijan laajentamiseen ja vahvisti Doukaran asemia.

Doukara ja hänen liittolaisensa Tiécoro Bagayoko olivat sotilaskomitean vaikutusvaltaisimpia jäseniä ja tunnettuja väärinkäytöksistään. He vastustivat Moussa Traorén suunnitelmaa siirtyä siviilihallintoon, johon liittyi Malin kansan demokraattisen liiton perustaminen vuonna 1976. Traoré yritti syrjäyttää Doukaran korruptioon vedoten tammikuussa 1978. Sotilaskomitean muut, vähintään yhtä korruptoituneet jäsenet asettuivat vastustamaan Traoréa, jolloin Doukaraa ja Bagayokoa päätettiin syyttää vallankaappauksen ja Traorén murhan suunnittelusta.

Doukara, Bagayoko ja julkisten töiden ministeri Karim Dembélé pidätettiin sotilaskomitean kokouksessa helmikuussa 1978. Ulkoministeri Charles Samba Sissoko, josta oli väitetysti suunniteltu uutta presidenttiä, pidätettiin maaliskuussa. Doukara tuomittiin kuolemaan poliittisten rikosten ohella muun muassa yhdeksän miljoonan dollarin avustusvarojen kavaltamisesta, mutta korkein oikeus muutti tuomion elinkautiseksi vankeudeksi vuonna 1979. Doukara ja Bagayoko lähetettiin Taoudenin suolakaivoksille, jossa he kuolivat kidutuksen seurauksena vuonna 1983.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Imperato, Pascal James: *Historical Dictionary of Mali, third edition*, s. 91–93. Lanham & London: Scarecrow Press, 1996. ISBN 0-8108-3128-7.
2. ↑  Tall, Amadou: La mort de Kissima DOUKARA et de Tiékoro BAGAYOGO (suite): Koulouba envoie l'escadron de la mort *Maliweb*. Viitattu 31.5.2018.