recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Uusi antiikin historia** on Paavo Castrénin kirjoittama antiikin aikakautta käsittelevä tietokirja vuodelta 2011. Kirjoittaja on alan asiantuntija, klassisen filologian emeritusprofessori ja kansainvälisestikin merkittävä Pompejin tuntija. Kyseessä on ensimmäinen suomeksi kirjoitettu kreikkalais-roomalaisen antiikin historian kokonaisesitys. Castrénin vuonna 2000 Leena Pietilä-Castrénin kanssa julkaisema *Antiikin käsikirja* on hakuteos, kun taas *Uusi antiikin historia* on monografinen esitys.

Teos esittelee antiikin yhteiskunnat monipuolisesti. Teoksen rakenteessa on otettu huomioon, että Kreikka ja Rooma olivat samanaikaisesti kehittyviä ja toisiinsa vaikuttavia kulttuureja. Niinpä ne esitetään limittäin, mutta kumpikin omina lukuinaan: Italian rautakaudesta (1000–725 eaa.) siirrytään Kreikan geometriseen aikaan (900–725 eaa.) ja edelleen Rooman varhaishistoriaan (753–730 eaa.). Castrén perustelee teoksen nimessä olevaa *uusi*-sanaa kolmella seikalla: se on ensimmäinen suomenkielinen alan teos, siinä on poliittis-taloudellisen historian lisäksi kuvattu kunkin ajan ajatusmaailmaa ja asiat on esitetty kronologisesti oikeassa yhteydessään erottamatta toisistaan etruskikulttuuria, kreikkalaisuutta ja roomalaisuutta.

Kriitikot ovat arvioineet, että Castrénin kirja on hyvää historian popularisointia tieteellisyyden siitä kärsimättä. Kansanomaista otetta kuvaa esimerkiksi se, että teos esittelee monia antiikin tapoja ja sanontoja, jotka ovat edelleenkin käytössä. Useista teemoista on erillisiä tietolaatikoita, esimerkiksi Rooman jumalista (s. 105–108), etruskin kielestä (s. 125–126), Ateenan agorasta (s. 174), Kahdentoista taulun laeista (s. 214–216) ja suomalaisten papyrus-tutkimuksesta (s. 248–249).

Lähteet
-------

1. 1 2  Castrén, Paavo: *Uusi antiikin historia*, s. 11–18. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-21594-3.
2. ↑  Henkilöesittely. Helsingin yliopisto. Klassisen filologian laitos. Tallennettu 24.12.2013.
3. 1 2  Nisula, Antti: Suuntaa etsimässä. Savon Sanomat 15.12.2011 (Internet Archive)
4. ↑  Yliopisto-lehti 2001. Alasivu *Antiikki A–Ö*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kajava, Mika: Kriittinen katse antiikkiin. Helsingin Sanomat 22.11.2011. Web Archive. Viitattu 22.1.2015.
Neoliittisen Euroopan kulttuurit noin 4000–3000 eaa. Vihreä megaliitteihin liittyvä suppilopikarikulttuuri, Sininen Tonavan maanviljelijöiden nauhakeraaminen kulttuuri, oranssi Lengyelin kulttuuri, purppuranvärinen Vincan kulttuuri, punainen Cucutenin ja keltainen luultavasti Jamnan kurgaanikulttuurin länsiosa.
 Eräs tyypillinen suppilopikarikulttuurin saviastia.
**Suppilopikarikulttuuri** oli nuoremmalla kivikaudella Pohjoisessa Keski-Euroopassa vallinnut maanviljelykulttuuri, joka rakensi muun muassa megaliittihautoja. Kulttuuri vallitsi 4000–2700 eaa.*lähde?* Tämä kulttuuri oli varhaisin Pohjois-Saksan maanviljelykulttuuri noin 4500 eaa. alkaen.

Kulttuuri vaikutti Pohjois-Saksassa, Pohjois-Puolassa, Alankomaissa, Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa.*lähde?* Tätä maanviljelykulttuuria edelsi mesoliittinen Ertebøllen kulttuuri. Saksassa kulttuuria kutsutaan nimellä Trichterbecher eli TRB. Kulttuuri oli piikivipohjainen.*lähde?* Suppilopikarikulttuurin kannattajat rakensivat suuria
kivisiä hautoja, megaliittihautoja joihin liittyi maarakennelmia.

Suppilopikarikulttuurin aikajako
--------------------------------

Suppilopikarikulttuurin jako Schleswig-Holsteinissa Tanskan ja Saksan rajan tienoilla.*lähde?*

* Vanhempi suppilopikarikulttuuri, pohjoisen varhaisneoliittinen
	+ Wangels-vaihe (4100–3800 eaa.)
	+ Siggenebben-vaihe (3800–3500 eaa.)
	+ Fuchsbergstufe-vaihe (3500–3300 eaa.)
* Nuorempi keskineoliittinen (Keskineoliittinen A, "MN A-IV") (3300–2800 eaa.)

Suppilopikarikulttuurin alueet
------------------------------

Suppilopikarikulttuuria esiintyi Alankomaista Puolaan, sekä Tanskaan ja Etelä-Ruotsiin. Josef Kostrzewski lajitteli kulttuurin viiteen alueelliseen ryhmään*lähde?*:

* Koillisryhmä Etelä-Puolassa ja Ukrainassa.
* Länsiryhmä Alankomaissa, Emsin ja Weserin välisellä alueella.
* Pohjoisryhmä Pohjois-Saksan keskiosissa ja Etelä-Skandinaviassa.
* Itäryhmä Pohjois-Puolassa
* Eteläryhmä Keski-Saksassa ja Tšekissä.
	+ Baalberge
	+ Bernburg
	+ Salzmünde
	+ Walternienburg

Suppilopikarikulttuurin aikalaisia
----------------------------------

* Vinčan kulttuuri Balkanilla
* Jamnakulttuuri Ukrainassa
* Nauhakeraaminen kulttuuri (eli LBK) Länsi-Ranskassa, Sveitsissä, Etelä-Saksassa, Tšekissä, Kroatiassa, Bosniassa
* Lengyelin kulttuuri Puolassa, Unkarissa, Slovakiassa
* Tripoljen kulttuuri Länsi-Ukrainassa

Lähteet
-------

1. ↑  Pter Bellwood: First Farmers. Blackwell 2005, s. 69.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suppilopikarikulttuuri**.
*
**Pearl Chantal van der Wissel-Nielsen** (o.s. **van der Wissel**, s. 14. huhtikuuta 1984 Leiden) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 217 ottelua ja teki niissä 560 maalia vuosina 1999–2017. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2017.

Van der Wissel edusti seuratasolla kotimaassaan VOC Amsterdamia vuosina 2000–2001 ja HV Hellasta 2001–2002. Tämän jälkeen hän siirtyi ulkomaille ja pelasi Tanskassa GOG Svendborg TGI:ssä vuosina 2002–2009, Ranskassa Toulon Saint Cyr Var Handballissa 2009–2010, Saksassa Thüringer HC:ssä 2010–2011 sekä jälleen Tanskassa SK Århusissa 2011 ja HC Odensessa 2012–2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Pearl van der Wissel European Handball Federation. Viitattu 20.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Pearl van der Wissel *Hyldgaard-Jensen.dk*. Viitattu 20.4.2019. (tanskaksi)
3. ↑  NED – Netherlands (pdf) *23rd Women's World Championship 2017 – Germany*.  11.12.2017. IHF. Viitattu 20.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 39*, s. 243. Urheilumuseo, 2018. ISBN 978-952-6644-12-7.
Pearl Hart mieheksi pukeutuneena.
**Pearl Hart**, syntyjään **Pearl Taylor** (1871 - 1955) oli kanadalainen postivaunujen ryöstäjä niin sanotun Villin lännen aikana.

Elämänvaiheita
--------------

Hartin vanhemmat halusivat antaa tyttärelleen hyvän koulutuksen ja lähettivät hänet kouluun. Koulussa tuolloinen Pearl Taylor tapasi rettelöitsijänä tunnetun Hartin ja päätti karata tämän kanssa solmiakseen avioliiton. Avioliitto ei kestänyt pitkään ja Hart palasi äitinsä luo. 

Pariskunta tapasi toisensa uudelleen useita kertoja ja suhteesta syntyi poika ja tyttö, jotka kasvatti Pearl Hartin äiti. Vuoden 1898 paikkeilla Pearl Hart työskenteli Arizonassa kokkina Mammothissa, tosin eräät lähteet väittävät hänen olleen työssä bordellissa. Joka tapauksessa pariskunnan tulot loppuivat kun paikallinen kaivos suljettiin. Pariskunta päätti ryöstää postivaunut ja ryöstö tapahtui 30. toukokuuta 1899. Sheriffi Truman sai pariskunnan kiinni 5. kesäkuuta vuonna 1899 ja kertoi miehen antautuneen heti, kun taas Hart vastusti pidätystä.  

Aikakauden mediaa naispuoleinen postivaunuryöstäjä kiinnosti kovasti. Hartin onnistui paeta välillä, mutta hän jäi kiinni ja oikeudenkäynnissä hän sai monien vaiheiden jälkeen viisi vuotta vankeutta. Hänet armahdettiin vuonna 1902, syistä jotka ovat jääneet tuntemattomiksi. Eräiden vahvistamattomien tietojen mukaan hän olisi tullut vankilassa raskaaksi ja armahdus piti tehdä, että vankila ei joutuisi huonoon valoon. Väitetään, että miesvartijat olisivat olleet hänen rakastajiaan. 

Vapautumisensa jälkeen Hart katosi julkisuudelta lähes kokonaan.

Viitteet
--------

1. ↑
2. 1 2 3
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Megakaryosyytti
**Megakaryosyytti** on luuytimen jättisolu, josta irronneista pienistä palasista verihiutaleet syntyvät. Suurten megakaryosyyttien solulimasta kuroutuu irti pieniä solukalvon ympäröimiä osia, joita kutsutaan trombosyyteiksi eli verihiutaleiksi. Yksi megakaryosyytti voi muodostaa jopa 6000 verihiutaletta.

Megakaryosyytti on lohkotumainen solu ja sen läpimitta on yli 30 μm. Kehitysprosessi lähtee liikkeelle luuytimessä olevasta kantasolusta. Se erilaistuu megakaryoblastiksi, josta kypsyy megakaryosyytti.

Pienentyneet megakaryosyytit siirtyvät itsekin verenkiertoon ja kulkeutuvat keuhkoihin, joissa ne jäävät kiinni pieniin verisuoniin jatkaen edelleen verihiutaleiden tuotantoa. Noin 10 % trombosyyteistä syntyy keuhkoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Haug, Sand, Sjaastad: *Ihmisen fysiologia*, s. 315. Porvoo: WSOY, 1999. ISBN 951-0-19882-x.
2. ↑  Hiltunen, Holmberg, Jyväsjärvi, Kaikkonen, Lindblom-Ylänne, Nienstedt, Wähälä: *Galenos - Johdanto lääketieteen opintoihin*, s. 304-305. Helsinki: WSOYpro, 2010. ISBN 978-951-0-33085-2.
**Akiva D. Schaffer** (s. 1. joulukuuta 1977 Berkeley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on yksi komediaryhmä The Lonely Islandin jäsenistä.

Ura
---

Schaffer aloitti uransa tekemällä sketsejä Andy Sambergin ja Jorma Tacconen kanssa. Koomikkotrio otti nimekseen The Lonely Island, ja se saavutti kuuluisuutta lyhyillä komediaelokuvillaan ja musiikkivideoparodioillaan. Schaffer ja Taccone otettiin viihdeohjelma *Saturday Night Liven* käsikirjoittajien ryhmään ja Samberg ohjelman näyttelijäkaartiin. Schafferin vahvinta antia olivat niin kutsutut "SNL Digital Short" -sketsit.

Schafferin ensimmäinen elokuvaohjaus on komedia *Hot Rod* vuodelta 2007. The Lonely Island -trio käsikirjoitti, tuotti ja ohjasi pseudodokumentaarisen musiikkikomedian *Popstar: Never Stop Never Stopping* (2016). Lisäksi kolmikko näytteli elokuvan pääroolit. Schaffer, Samberg ja Taccone ovat jatkaneet yhteistyötään muun muassa komediaelokuvassa *Palm Springs* (2020).

Muuta
-----

Schafferin aviopuoliso on käsikirjoittaja ja komedienne Liz Cackowski.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Akiva Schaffer Fandango. Viitattu 28.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Akiva Schaffer And His Wife Liz Cackowski Are Together For A Decade, How Many Children Do They Have? The Family Nation. Viitattu 28.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* The Lonely Island

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kajaanin Suunnistajat** on kajaanilainen suunnistuksen erikoisseura. Seura on perustettu 1947.

Kajaanin Suunnistajat on yksi Kainuun rastiviikon perustajaseuroista ja sen ensimmäisen osakilpailun järjestäjä vuonna 1966. 

Kajaanin Suunnistajat toimii Kajaanin kaupunkiseudulla ja toimii kaikkien suunnistuslajien järjestäjänä. Kuntosuunnistusta seura toteuttaa KS-kuntorastien nimellä ja järjestämällä Vappurastit. Kuntosuunnistustapahtumissa tehdään vuosittain lähes 3000 suoritusta. 

Seura on ns. kasvattajaseura; lasten ja nuorten suunnistus on seuran painopistealue. Kilpasuunnistukseen osallistuu noin 70 seuran jäsentä. 

Seuran tunnetuin kasvatti on Paula Haapakoski, joka on voittanut suunnistuksen MM-viestikultaa 2006 ja 2007 ja EM-kullan 2006. Hiihtosuunnistuksessa seuran Tommi Härkönen on saavuttanut useita nuorten SM- ja EM-mitaleita sekä viestissä nuorten MM-pronssia. Kajaanin Suunnistajat on järjestänyt Kainuun rastiviikon lisäksi säännöllisesti myös muita suunnistuksen arvokisoja mm. SM-suunnistuksen R2-kisat vuonna 2002, Huippuliigan sprintin 2007, Nuorten Jukolan 2011, sprintin maailmancup-osakilpailun 2012 ja Koululiikuntaliiton kilpailut 2016. Seura oli mukana myös järjestämässä suunnistuksen MM-kilpailuja Vuokatissa 2013. 

Viimeisin seuran järjestämä Kainuun rastiviikko on järjestetty 2018 Jormualla ja sitä edeltävä 2012 Joutenlammella, jonka harju-suppamaasto on alueen vaativin suunnistusmaasto.

Kirjallisuutta
--------------

* Kilponen, Toivo: *Metsä Kirkkoni olla saa: tapahtumia ja tarinoita kajaanilaisen suunnistusväen vuosilta 1947-1997*. Kajaani: Kajaanin Suunnistajat, 1997. ISBN 952-90-8997-X.

Aiheesta muualla
----------------

Seuran verkkosivu
**Sorgues** on kunta eteläisessä Ranskassa Vauclusen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee Rhônen ja sen sivujoen Ouvèzen varrella, noin 10 kilometriä Avignonin kaupungista koilliseen. Kunta kuuluu Châteauneuf-du-pape (AOC) laatuluokituksen saaneiden viinien viljelyalueeseen.

Historia
--------

Sorgues on kehittynyt joen ylittävän sillan Pont de Sorguesin kohdalle, josta kunta on myös saanut nimensä. Kunnan vanhimpia rakennuksia on ollut kirkko *Chapelle Saint-Sixte*, jonka jäänteitä on yhä nähtävillä. Kirkosta löytyy ensimmäinen maininta vuodelta 1096. Avignonissa asuva paavi Johannes XXII rakennutti kesäpalatsin Sorguesiin 1300-luvulla. Kesäpalatsi Palais des Papes de Sorgues on tuhoutunut, mutta siitä ja sen puutarhasta on vielä jäänteitä. 1700-luvulla rakennettiin yhä käytössä oleva kirkko *Église de la Transfiguration* (tunnetaan myös nimillä *Église de Sorgues* sekä *Église du Plan-de-la-Tour*). Kirkon seinillä on ranskalaisen taidemaalari Philippe Sauvanin maalauksia.

1800-luvulla kaupunki alkoi kehittyä. Sorguesia halkovassa kanavassa oleva 1800-luvun vesiratas on muistona kaupungin teollistumisesta. Vuonna 1854 avattiin Paris – Lyon – Méditerranée –rautatieyhteys, joka kulkee Sorguesin kautta. Tällöin rakennettiin uusi kaupungintalo ja muita rakennuksia Paavien kesäpalatsin kivistä. Rakennukset tehtiin etäämmälle kaupungin keskiaikaisesta keskustasta. Vuonna 1880 pidettiin ensimmäisen kerran Sorguesin markkinat, jotka ovat seutukunnan suurimmat. Markkinat pidetään joka sunnuntai.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Jean–Gérard Lacuée de Cessac (1753-1841), Ranskan instituutin ja Ranskan akatemian jäsen, Ranskan ensimmäisen keisarikunnan ministeri, Château de Brantesin omistaja Sorguessa.
* Achille Maureau (1860-1921), poliitikko ja Ranskan senaatin jäsen, syntyperäinen kuntalainen.
* Paul Pons (1864-1915), painija, painin maailmanmestari vuonna 1898, syntyperäinen kuntalainen.
* Pablo Picasso (1881-1973), espanjalainen kuvataiteilija, muutti Sorguesiin kesäkuussa 1912.
* Georges Braque (1882-1963), ranskalainen taidemaalari, muutti Sorguesiin elokuussa 1912 ja asui siellä vuoteen 1917 saakka.

  

* Pont de Sorguesin jäljitelmäPont de Sorguesin jäljitelmä
* Palais des Papes de SorguesPalais des Papes de Sorgues
* Église de la TransfigurationÉglise de la Transfiguration
* Sorguesin markkinoiden valikoimaaSorguesin markkinoiden valikoimaa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. 1 2  Haritage discovery Office de tourisme intercommunal. Viitattu 24.5.2020. (englanniksi)
3. ↑  Personnages célèbres Mairie de Sorgues. Viitattu 24.5.2020. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sorgues** Wikimedia Commonsissa
**Tjusträsk** on noin 1,1 neliökilometrin laajuinen runsasravinteinen järvi Siuntion asemanseudun pohjoispuolella. Se kuuluu Siuntionjoen Natura-alueeseen. Tjusträskin vedet laskevat Siuntionjokea pitkin Vikträskin kautta Pikkalanlahteen, joka on osa Suomenlahtea.

Tjusträsk sijaitsee Helsingin keskustasta noin 40 kilometriä länteen. Sen pituus on noin 1 500 metriä ja leveys 1 000 metriä. Rantaviivaa on viisi kilometriä. Järven syvin kohta on 9,8 metriä ja keskisyvyys on 4,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa. Tjusträskin tilavuus on noin viisi miljoonaa kuutiometriä eli 0,005 kuutiokilometriä.

Tjusträskin ympärillä on runsaasti peltoja ja asutusta on melko vähän. Järven rannat ovat kaislikkoisia. Kaakkoisrannalla on luonnonsuojelualue ja koillisrannalla lintutorni. Tjusträskin ekologinen tila on tyydyttävä ja kemiallinen tila hyvä.

Tjusträsk on pinta-alaltaan Siuntion kolmanneksi suurin ja tilavuudeltaan Siuntion toiseksi suurin järvi.

Lähteet
-------

1. ↑  Paikannimihaku *Retkikartta.fi*. Metsähallitus. Viitattu 19.2.2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Tjusträsk *Järviwiki*. SYKE. Viitattu 6.10.2020.
3. 1 2  Länsi-Uudenmaan vesistöt (valitse kartalta Tjusträsk) *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry / Västra Nylands vatten och miljö rf. Viitattu 10.10.2020.
4. 1 2 3  Tjusträsk (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 6.10.2020.
**Denny Seiwell** on yhdysvaltalainen rumpali, joka soitti Paul McCartneyn Wings-yhtyeen alkuperäisessä kokoonpanossa. Wingsin hajoamisen jälkeen hän on soittanut Henry McCulloughin kanssa ja muutamissa kokoonpanoissa, jotka ovat usein esittäneet The Beatlesin sävelmiä. Esiintyvän muusikon uran lisäksi Seiwell opettaa rumpujen soittoa.

Seiwell kasvoi Lehightonissa Pennsylvaniassa. Hänen isänsä oli rumpali, ja Denny otti soittotunteja seitsemänvuotiaasta asti.

Seiwell soitti jo 1970-luvulla monien tunnettujen artistien kuten Donovanin ja John Denverin levyillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Wings *all music guide*. Viitattu 2.5.2013.
2. ↑  RAM, Wings, and Beyond: An Interview with Denny Seiwell *Morton report*.  Arkistoitu 18.5.2013. Viitattu 2.5.2013.
3. ↑  Denny Seiwell interview *Black Page*.  2010.  Arkistoitu 8.10.2015. Viitattu 2.5.2013.
4. ↑  Denyy Seiwell credits *all music guide*. Viitattu 2.5.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Denny Seiwell (Arkistoitu – Internet Archive) kotisivu (englanniksi)
**Seija Tyni-Ignatius** on suomalainen malli, joka näytteli myös muutamassa elokuvassa 1960- ja 1970-luvuilla. Hän tuli 1960-luvulla tunnetuksi Shell-huoltamoketjun mainosten seksikkäänä "Supertyttönä".

Oulussa varttunut Tyni jätti koulun kesken ja muutti 16-vuotiaana Helsinkiin, jossa hän voitti *Elokuva-Aitta*-lehden Elokuvatyttö-kilpailun. Hän sai työpaikan lehden toimituksen puhelinvaihteenhoitajana, ja pian alkoi saada myös mallintöitä valokuvaaja Max Petreliukselta. Heti ajokortin saatuaan hän alkoi kilpailla ralliautoilijana ja oli mukana Renault-tallissa kuutisen vuotta.

Tyni näytteli toista naispääosaa, rallia ajavaa opiskelijatyttö Kristiina Koivua, Jörn Donnerin elokuvassa *Sixtynine 69* (1969). Hän on lisäksi esiintynyt sivuosassa tv-elokuvassa *Iloa silmille* (1967) sekä elokuvissa *Noin 7 veljestä* (1968) ja *Bensaa suonissa* (1970).

Tyni on ollut naimisissa ekonomi Panu Ignatiuksen kanssa. 1980-luvun alusta alkaen Seija Ignatius on toiminut Helsingissä kiinteistönvälittäjänä.

Lähteet
-------

1. ↑  Missit. Vastausten Maailma (Web Archive 2012). Viitattu 27.11.2020.
2. 1 2  Bagge, Paula: Muistatko Shellin Supertytön? Seija Tyni ihastutti 60-luvulla huoltoaseman kuuluisissa mainoksissa – kilpaili ennen mallin uraansa rallin huipulla *Ilta-Sanomat*.  19.11.2017. Viitattu 8.5.2021.
3. ↑  Jyväskylän Suurajot 1970, Matti Verkkonen. Viitattu 23.3.2014.
4. ↑  Seija Tyni Elonetissä.
5. ↑  Seija Tyni Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
6. ↑  Hymyn 1968 nr 11 sisältöluettelo. Antikvariaatti.net (Web Archive 2016). Viitattu 27.11.2020.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
poly(butyleenitereftalaatin) rakenne
**Polybutyleenitereftalaatti** (**PBT**) on polyesteri, joka alun perin kehitettiin tekstiilimateriaaliksi, mutta josta tuli tärkeämpi teknisenä muovina ja runsaasti kiteytyvänä ruiskuvalupolymeerinä. Kokolattiamattoja valmistetaan PBT:stä sen hyvän puristuskimmoisuuden vuoksi.
Polybuteenitereftelaatti valmistetaan tereftaalihaposta ja 1,4–butaanidiolista.

J. R. Whinfield and J. T. Dickson keksivät poly(butyleenitereftalaatin) toisen maailmansodan alussa 1941 Englannissa, samoihin aikoihin kuin tunnetumman ja laajimmin käytetyn polyesterin poly(etyleenitereftalaatin) (PET). PBT:stä he käyttivät mallinimeä *4GT*, PET:stä mallinimeä *2GT*.

Lähteet
-------

1. 1 2   J. E. McIntyre: *Synthetic Fibres: nylon, polyester, acrylic, polyolefin*. Woodhead Publishing Ltd, 2005. ISBN 0-8493-2592-7. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Valuatlas: Termoplastiset polyesterit: Polyeteenitereftelaatti (PET) ja polybuteenitereftelaatti (PBT), Sanna Nykänen, Tampereen teknillinen yliopisto (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
**Petra Noponen** (s. 9. elokuuta 1996) on suomalainen koripalloilija. Hän on voittanut Viron mestaruuden sekä saavuttanut Suomessa SM-hopeaa ja -pronssia.

Noponen on espoolaisseura Tapiolan Hongan kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa naisten Korisliigassa, silloisessa SM-sarjassa, kausina 2012–2013 ja 2013–2014 Hongan joukkueessa mutta kuului pääasiassa Honka Akatemian ja Puhuttarien kokoonpanoihin I-divisioonassa sekä Hongan ja järvenpääläisen KuuBan joukkueisiin tyttöjen SM-sarjassa. Hän pelasi kolmena kautena Virossa Tallinna Ülikoolin joukkueessa ja voitti viimeisellä kaudellaan 2017–2018 Viron mestaruuden. Kaudella 2018–2019 hän pelasi lappeenrantalaisseura Catzissa ja saavutti SM-hopeaa. Catzissa hän pelasi kauden aikana 27 runkosarjaottelua 34 minuutin ottelukohtaisella peliajalla ja 11 pudotuspeliä 31 minuutin peliajalla. Kaudet 2019–2021 hän edusti Forssan Alkua ja pelasi 51 runkosarjaottelua sekä kuusi pudotuspeliä noin 24 minuutin peliajalla. Jälkimmäisellä kaudella hän saavutti SM-pronssia. Kaudella 2021–2022 hän edustaa kotkalaisseura Peli-Karhuja.

Noponen on pelannut Suomen 16-vuotiaiden maajoukkueessa 26 ottelua ja Suomen haastajamaajoukkueessa kuusi ottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Petra Noponen (Korisliiga) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 24.4.2022.
2. ↑  Petra Noponen juhli Viron mestaruutta *Basket.fi*.  8.5.2018. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 22.4.2019.
3. ↑  Petra Noponen (Maajoukkue) *Basket.fi*. Suomen Koripalloliitto ry.. Viitattu 24.4.2022.
**Sydney International** (*Sydneyn kansainvälinen tennisturnaus*) on tenniksen ammattilaisturnaus Sydneyssä, Australiassa, joka kuuluu miesten ATP World Tour 250 -turnauksiin ja naisten WTA-kiertueen Premier-turnauksiin. Turnaus tunnettiin pitkään nimellä New South Wales Open (*Uuden Etelä-Walesin avoimet*), ja vuodesta 2012 alkaen se on tunnettu sponsorin mukaan nimellä Apia International Sydney. Turnaus pelataan vuosittain NSW Tennis Centressä, Sydneyn olympiapuistossa, Homebushissa. Sydney International on yksi maailman vanhimmista tennisturnauksia, juontaen juurensa vuoteen 1885.

Historia
--------

NSW Openin malli muotoutui vuonna 1985, kun siirtokuntien viranomaiset päättivät, että oli tarve löytää jokaisen siirtokunnan parhaat tenniksenpelaajat ja käyttää turnausta auttamaan Australaasian Davis Cup -joukkueen valinnassa, mutta ensimmäinen kerta kun turnaus pelattiin pysyvänä vuotuisena tapahtumana oli vuonna 1935. Vuosina 1970-1989 se oli osa Grand Prix -kiertuetta, ja vuosina 1970-1971 se oli Grand Prix Championship Series -turnaus.

### Kilpailupaikan vaihto

NSW Open pelattiin aiemmin White City  -kompleksissa lähellä Sydneyn liikekeskustaa, mutta vuodesta 2000 lähtien se on pelattu Länsi-Sydneyssä Homebushin lähiössä sijaitsevassa Sydney International Tennis Centressä, joka rakennettiin vuoden 2000 kesäolympialaisten tennisturnausta varten. Tenniskeskus koostuu 15 ulkokentästä ja keskuskentästä sekä Tennis NSW:n hallintorakennuksesta

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Tennis In Sydney (Arkistoitu – Internet Archive)

ATP Tour 250 (2009–)
Doha ·  Pune ·  Brisbane ·  Sydney ·  Auckland ·  Montpellier ·  Sofia ·  Quito ·  New York ·  Buenos Aires ·  Marseille ·  Delray Beach ·  São Paulo ·  Marrakech ·  Houston ·  Budapest ·  Estoril ·  München ·  Istanbul ·  Geneve  ·  Lyon ·  Stuttgart ·  's-Hertogenbosch ·  Antalya ·  Eastbourne ·  Båstad ·  Umag ·  Newport ·  Atlanta ·  Gstaad ·  Los Cabos ·  Kitzbühel ·  Winston-Salem ·  Pietari ·  Metz ·  Chengdu ·  Shenzhen ·  Moskova ·  Tukholma ·  Antwerpen

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
WTA:n Premier-turnaukset (2009–2020) |
| --- |
|  |
| Premier Mandatory | 
* Indian Wells (2009–2020)
* Miami (2009–2020)
* Madrid (2009–2020)
* Peking (2009–2020)

 |
|  |
| Premier 5 -turnaukset | 
* Doha (2012–2014, 2016, 2018, 2020)
* Dubai (2009–11, 2015, 2017, 2019)
* Rooma (2009–2020)
* Toronto / Montreal (2009–2020)
* Cincinnati (2009–2020)
* Tokio (2009–13)
* Wuhan (2014–2020)

 |
|  |
| Premier-turnaukset | 
* Brisbane (2012–2020)
* Sydney (2009–2019)
* Adelaide (2020–2020)
* Pariisi (2009–2014)
* Antwerpen (2015)
* Pietari (2016–2020)
* Doha (2011, 2015, 2017, 2019)
* Dubai (2012–2014, 2016, 2018, 2020)
* Charleston (2009–2020)
* Stuttgart (2009–2020)
* Varsova (2009–2010)
* Bryssel (2011–2013)
* Birmingham (2014–2019)
* Berliini (2020)
* Eastbourne (2009–2020)
* San Jose / Stanford (2009–2020)
* Los Angeles (2009)
* San Diego / Carlsbad (2010–2013)
* New Haven (2009–2018)
* Zhengzhou (2019–2020)
* Tokio (2014–2020)
* Moskova (2009–2020)
* Ostrava (2020)

 |

 |
**Ammattijärjestäjä** on henkilö, joka auttaa sekä yksityisiä että yritysasiakkaita järjestämään tavaroita tai informaatiota.

Ammattijärjestäjä on järjestämisen asiantuntija, joka yhdessä asiakkaan kanssa luo systemaattisesti ja loogisesti järjestystä ja tilaa sekä auttaa asiakasta luopumaan turhasta tavarasta. Ammattijärjestäjät auttavat erityisesti kodin, toimiston ja varastojen järjestämisessä sekä ajankäytön hallinnassa. Ammattijärjestäjiltä voi tilata myös koulutuksia ja luentoja erilaisiin tapahtumiin tai ryhmille.

Ammattijärjestäjiä sitoo vaitiolovelvollisuus. Työ tehdään yhdessä asiakkaan kanssa luottamuksellisesti ja yksilölliset tarpeet huomioon ottaen. Ammattijärjestäjä auttaa toimittamaan turhat tavarat sekä roskat asianmukaisesti eteenpäin. Mitään ei poisteta ilman asiakkaan lupaa. Palvelu on kotitalousvähennyskelpoinen.

Ammattijärjestäjät Suomessa
---------------------------

Ammattijärjestäjien ammattikunta on Suomessa vielä suhteellisen uusi. Ammattijärjestäjiä on koulutettu Suomessa yli kymmenen vuoden ajan. Koulutettuja ammattijärjestäjiä on Suomessa yli 300, ja aktiivisimmat ovat Suomen ammattijärjestäjät ry:n jäseniä. Yhdistyksen jäsenistä noin kolmannes tarjoaa palvelua oman yrityksen tai laskutuspalvelun kautta.

Vuonna 2011 perustettu Suomen ammattijärjestäjät ry on yhdistys, jonka tehtävänä on kehittää ja tutkia alaa Suomessa, lisätä sen tunnettuutta sekä valvoa ja edistää jäsentensä ammatillista osaamista. Yhdistys pyrkii myös jakamaan tietoa liiallisten tavaramäärien haitoista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mitä ammattijärjestäjä tekee? *ammattijarjestajat.fi*. Viitattu 24.5.2023.
2. 1 2  Suomen ammattijärjestäjät ry *ammattijarjestajat.fi*. Viitattu 24.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen ammattijärjestäjät ry
*The Enchanted Drawing* kokonaisuudessaan. **The Enchanted Drawing** on lyhyt yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1900. Historioitsijat nimeävät sen usein ensimmäiseksi elokuvaksi, jossa on yhdistelty live action -kuvausta ja animaatiota.

Lyhytelokuvassa J. Stuart Blackton piirtää suurelle valkoiselle paperille mieshahmon ja lisää sitten kuvaan pullon viiniä ja lasin. Sitten hän yllättäen poistaa esineet paperilta omaan käyttöönsä ja kaataa viiniä pullosta oikeaan lasiin. Vastaava temppu tehdään myös hatulla ja sikarilla. Paperille piirretyn hahmon kasvonilmeet muuttuvat, kun se saa omalla vuorollaan juoda viiniä ja poltella sikaria. Blackton sai vaikutelman aikaan pysäyttämällä kameran ja vaihtamalla piirroksia.

Thomas A. Edisonin Edison Manufacturing Companyn julkaisema *The Enchanted Drawing* kestää yhden minuutin ja 26 sekuntia kuvataajuudella 18 kuvaa sekunnissa. Vaikka elokuvan tekijänoikeusmerkinnät ovat vuodelta 1900, se kuvattiin todennäköisesti muutama vuosi aiemmin. J. Stuart Blackton toimi kuvausaikaan *New York Evening Worldin* pilapiirtäjänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The enchanted drawing *Library of Congress (loc.gov)*. Library of Congress. Viitattu 25.12.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Miller, Frank: The Incredible Mr. Limpet (Real Live Animation) *TCM.com*. TCM Interactive Group. Viitattu 25.12.2015. (englanniksi)
3. ↑  Simmon, Scott: Notes on the Origins of American Animation, 1900-1921 *Library of Congress (loc.gov)*. Library of Congress. Viitattu 25.12.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Enchanted Drawing* Library of Congressin verkkosivuilla (englanniksi)
Syd Mead
**Sydney Jay Mead** (18. heinäkuuta 1933 – 30. joulukuuta 2019) oli yhdysvaltalainen teollinen muotoilija ja konseptitaiteilija, joka tunnettiin parhaiten elokuviin *Blade Runner*, *Aliens* ja *Tron* tekemistään futuristisista visuaalisista suunnitelmista.

Mead valmistui Art Center School in Los Angeles –oppilaitoksesta vuonna 1959, jonka jälkeen hän työskenteli kahden vuoden ajan Ford Motor Companyn muotoiluosastolla. Tämän jälkeen hän siirtyi tekemään kuvitustöitä kirjoihin ja myyntiluetteloihin. Tilaajina olivat useat suuryritykset.

Vuonna 1970 Mead perusti Detroitissa Syd Mead Inc -yrityksen voidakseen vastata paremmin saamiinsa suuren mittaluokan tilauksiin. Yksi tärkeimmistä asiakkaista oli Philips Electronics, ja Mead käyttikin suuren osan ajastaan laatimalla suunnitelmia ja kuvituksia Philipsin Hollannin pääkonttorille. Lisäksi hänen yrityksensä laati rakennusten arkkitehtuurin visualisointeja mm. Intercontinental Hotels -yhtiölle ja arkkitehti- ja suunnittelutoimistoille. Syd Mead Inc sai 1980-luvulta lähtien asiakkaikseen myös lukuisia japanilaisyrityksiä kuten Sonyn, Minoltan ja Hondan.

Vuodesta 1979 Meadin yritys alkoi työskennellä elokuvateollisuuden kanssa. Yhtiö on tehnyt suunnittelutöitä muun muassa elokuviin *Star Trek: Avaruusmatka*, *Blade Runner*, *Tron*, *Aliens*, *Johnny Mnemonic*, *Vaarallinen tehtävä III* ja *Elysium*.

Lähteet
-------

1. ↑  Fowler, Matt: Syd Mead, Artist Behind Blade Runner, Dies *nordic.ign.com*.  30.12.2019. Viitattu 31.12.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Biography *sydmead.com*. Viitattu 28.4.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Syd Mead** Wikimedia Commonsissa

Kirjallisuutta
--------------

* Mead, Syd & Hodgetts, Craig: *The Movie Art of Syd Mead : Visual Futurist.* London: Titan Books, 2017. ISBN 978-1-78565-118-2.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Polygoni** (engl. *polygon*) eli *monikulmio* on kolmiulotteisessa grafiikassa renderöintiin käytettävä monikulmion kaltainen *primitiivi*. Polygoni määritellään verteksien (kulmapisteiden, kärkien) joukolla. Verteksien välinen jana (särmä) on polygonin *reuna* (engl. *edge*) ja polygonin määrittelemä taso (tahko) on sen *sivu* (engl. *face*). Polygonimalli on polygonien joukosta koostuva kappale.

Monitahokkaan polygonimalli.
Polygoneilla voi olla useita kulmia, mutta renderöintiin nämä voidaan yksinkertaistaa kolmikulmaisiksi: kolmikulmaisen kappaleen kaikki pisteet ovat aina samassa tasossa, jolloin sen koko pinnan alueella on sama normaalivektori. Polygoneilla ei ole syvyyttä (paksuutta), vaan ne ovat kaksiulotteisia tasoja kolmiulotteisessa avaruudessa: kolmiulotteiset kappaleet muodostetaan polygonimalleilla (polygoniverkoilla). Polygonit voivat olla *kaksipuoleisia* tai vain *yksipuoleisia* suorituskykysyistä: menetelmällä on helppo poistaa esimerkiksi kuution piiloon jäävä sivu renderöinnistä. 

Polygonilla on rajoituksia, joita matemaattisessa määrittelyssä ei ole: renderöinti ei salli polygoneja, joissa ääriviivat leikkaavat toisiaan, jotka ovat koveria tai joissa on reikiä. Tesselaatioalgoritmi voi pilkkoa monimutkaisemmat kappaleet renderöinnissä sallittaviin *yksinkertaisiin polygoneihin*.

Rautalankamallit kuutiosta, ikosaedristä ja pallosta.
Tyypillisesti polygonit piirretään täytettyinä (sivun sisään jäävälle alueelle piirretään), mutta niin kutsutussa rautalankamallissa vain polygonien ääriviivat (reunat) piirretään.

Polygonin muodostavat verteksit voivat olla käytössä myös rinnakkaisille polygoneille, esimerkiksi kuution kaksi sivua voivat jakaa kaksi verteksiä. Monimutkaisemmissa kappaleissa samoja verteksejä voivat jakaa useammat polygonit. Tästä syystä polygoneja ei yleensä määritellä jokaista erikseen, vaan määritellään verteksit ja mitkä verteksit muodostavat polygonit. Näin tarvittavia funktiokutsuja ja saman tiedon toistamista vähennetään, joka tehostaa käsittelyä sekä vähentää mahdollisia ongelmakohtia.

Lähteet
-------

* Woo, Mason & Neider, Jackie & Davis, Tom & Shreiner, Dave: *OpenGL Programming Guide*. Third Edition. Addison-Wesley, 1999. ISBN 0201604582.
The Esquires.
**The Esquires** on suomalainen rautalanka- ja popyhtye, joka perustettiin Helsingissä pääsiäisenä 1962. Tuolloisessa kokoonpanossa soittivat Eero Raittinen (rummut), Jussi Raittinen (komppikitara), Reijo Bergström (soolokitara) ja Kari Bergström (basso), jonka korvasi pian vanha rockpioneeri Jorma Kalenius.

Vuoden 1963 toukokuussa yhtye levytti ensimmäisen singlensä, joka oli rautalankaversio Tapio Rautavaaran rallista "Juokse sinä humma"'. Lokakuussa Raittiset lähtivät The Soundsiin ja heidän tilalleen tulivat Timo Jämsen (oikealta nimeltään Keijo Ahola) ja Petteri Snell. Soittamisen lisäksi myös Bergström, Jämsen ja Kalenius alkoivat laulaa. Yhtye levytti vuosien 1964–1965 välisenä aikana seitsemän Reino Helismaan Beatles-käännöstä, joista suosituin oli heinäkuussa 1964 levytetty "Maailma ilman rakkautta". Omien levyjensä lisäksi The Esquires soitti muun muassa Lasse Mårtensonin levyllä "Nousevan auringon talo" ja vuonna 1965 Helsingissä konsertoineen Gene Vincentin taustayhtyeenä.

Snellin erottua yhtyeestä lokakuussa 1964 rumpalit vaihtuivat tiheään tahtiin. Vuonna 1966 yhtyeestä tuli Johnnyn taustayhtye ja se muutti nimekseen Frankies. Tässä vaiheessa Timo Jämsen lopetti muusikon uransa kokonaan. The Esquires soitti myös hetken aikaa Ritva Palukan taustayhtyeenä.

2000-luvulla The Esquires on soittanut erilaisissa Back to the Sixties -tapahtumissa kokoonpanolla Bergström, Jämsen, Pikkis Bertula ja Kakku Karjalainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Latva, Tony & Tuunainen, Petri: *Iskelmän tähtitaivas*, s. 71. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-27817-3.
2. ↑  Back to the sixties -artisteja: The Esquires Back to the Sixties.  Arkistoitu 9.7.2009. Viitattu 25.7.2009.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ylikriittinen kromatografia**, josta yleisimmin käytetään lyhennettä **SFC** (engl. *Supercritical Fluid Chromatography*), on kromatografinen menetelmä, jota käytetään yhdisteiden erottamiseen, tunnistamiseen ja kvantitatiiviseen analysointiin. Se on korkean erotuskyvyn nestekromatografian (HPLC) erikoismuoto, joka soveltuu erityisesti kiraalisten molekyylien erottamiseen. Koska ylikriittisissä nesteissä kaasun ja nesteen ominaisuudet lähentyvät toisiaan, menetelmästä käytetään joskus termiä engl. *Convergence Chromatography*, **CC**.

Toimintaperiaate
----------------

Nimensä mukaisesti ylikriittisessä kromatografiassa käytetään ylikriittistä nestettä liuottimena. Yleisin valinta on ylikriittinen hiilidioksidi. Toimintaperiaate on muuten sama kuin HPLC-laitteistossa, eli liuotettu näyte ajetaan läpi kolonnin, jossa yhdisteet erottuvat kiinteän stationäärifaasin ja liikkuvan faasin välisissä vuorovaikutuksissa, kunnes erottuneet yhdisteet havaitaan detektorilla, mutta liuottimena käytetty hiilidioksidi tarkoittaa, että koko järjestelmä on voitava paineistaa.

Näytteenvalmistus ja liikkuva faasi
-----------------------------------

Nyrkkisääntönä voidaan pitää, että kaikki molekyylit jotka liukenevat metanoliin tai vähemmän polaarisiin liuottimiin soveltuvat käytettäväksi SFC:ssä, mukaan luettuna pooliset aineet. Hiilidioksidin polaarisuus kriittisessä pisteessä vastaa suunnilleen heptaania , mutta lisäämällä tiheyttä tai käyttämällä polaarisia apuliuottimia tätä voidaan kohottaa. Apuliuottimet ovat usein yksinkertaisia alkoholeja kuten metanoli, etanoli, tai isopropanoli. Myös asetonitriiliä, kloroformia ja etyyliasetaattia voidaan käyttää. Elintarviketutkimuksissa käytetään lähinnä etanolia ja etyyliasetaattia.

Lähteet
-------

1. ↑   "Supercritical Fluid Chromatography"  (2010). *Analytical Chemistry* **82** (12): 4925–4935. doi:10.1021/ac101194x. ISSN 0003-2700. PMID 20465290.
2. ↑   "Supercritical fluid chromatography for the 21st century"  (2009). *The Journal of Supercritical Fluids* **47** (3): 566–573. doi:10.1016/j.supflu.2008.09.012. ISSN 08968446.
3. ↑   Dolak, Lester: Carbon Dioxide Chromatography: The role of SFC in pharmaceutical discovery.  *Today's Chemist at Work*, Lokakuu 2004, s. 47-48.  American Chemical Society. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
**Polyetyleeniglykoli** (**PEG**) eli **makrogoli** on polyeetteriyhdiste, jota kutsutaan myös nimillä polyetyleenioksidi (PEO) tai polyoksietyleeni (POE) riippuen sen molekyylimassasta. Sen rakenne ilmaistaan yleensä H−(O−CH2−CH2)n−OH, eli PEG-n.

Käyttö lääketieteessä
---------------------

Polyetyleeniglykolin kovalenttisella lisäämisellä lääkemolekyyliin ("pegylaatiolla") parannetaan lääkeaineen tiettyjä ominaisuuksia, se esimerkiksi lisää hydrofobisen lääkeaineen tai proteiinin vesiliukoisuutta ja vähentää poistumaa munuaisissa.

Polyetyleeniglykolia käytetään myös veteen sekoitettavana ummetuslääkkeenä, koska se lisää ulosteen vesipitoisuutta.

Katso myös
----------

* Etyleeniglykoli

Lähteet
-------

1. ↑  Lääkeinfo.fi - lääkevalmisteiden pakkausselosteet - MOVICOL jauhe oraaliliuosta varten, annospussi *laakeinfo.fi*. Viitattu 28.12.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Tieteen termipankki: Polyetyleeniglykoli
* Polyetyleeniglykolin kansainvälinen kemikaalikortti
* Human Metabolome Database: Polyethylene glycol (englanniksi)
* DrugBank: Polyethylene glycol (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Polyethylene glycol (englanniksi)
**Ammatillisen koulutuksen reformilla** tarkoitetaan Suomessa vuoden 2018 alusta voimaan tullutta merkittävää*kenen mukaan?* uudistusta ammatilliseen koulutukseen. Käsite ammatillinen koulutus tarkoittaa kaikkea ammatillista osaamista tuottavaa koulutusta sekä eri tavoin hankittua ja näyttötutkinnoilla osoitettua osaamista.

Näyttötutkinnot käsittävät kaikki ammatilliset tutkinnot. Ammatillisen koulutuksen kohderyhmä on laaja. Se käsittää peruskoulun päättäneet nuoret, vailla perusasteen koulutuksen jälkeistä koulutusta olevat, ammatinvaihtajat, työttömät ja työttömyysuhan alaiset sekä työssä olevat. Ammatillisen koulutuksen reformissa uudistetaan tämä kokonaisuus mukaan lukien oppisopimus. Nykyiset lait yhdistettiin uudeksi sekä nuoria että aikuisia koskevaksi lainsäädännöksi, joten nykyiset aikuisille ammatillista opetusta antavat oppilaitokset eli aikuisopistot sulautettiin ammatillisiin oppilaitoksiin. Uudistus valmistellaan tiiviissä yhteistyössä ammatillisen koulutuksen järjestäjäkentän ja sidosryhmien kanssa. Reformin uudistukset tulivat voimaan vuoden 2018 alusta.

Nuorten ja aikuisten koulutuksen raja-aidat poistetaan ja uudistetaan kaikki ammatillisen koulutuksen osat: rahoitus, ohjaus, säätely, ammatilliset tutkinnot, koulutuksen järjestäjärakenne ja koulutuksen toteuttamismuodot. Jokaiselle opiskelijalle tarjotaan mahdollisuus rakentaa itselleen sopivin opintopolku.

Reformin keskeinen periaate on osaamisperustaisuus. Käytännössä koulutusaikoja voidaan lyhentää, kun opiskeluaikoja ei lasketa enää vuosina, vaan osaaminen ratkaisee.

Lainsäädännön uudistamisen yhteydessä otettiin huomioon myös työ- ja elinkeinohallinnon asiakkaiden osaamisen kehittämistarpeet. Työvoimakoulutus siirtyi osaksi uutta ammatillisen koulutuksen järjestelmää ja lainsäädäntöä siltä osin, kun se on tutkintotavoitteiltaan ammatillista opiskelua.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Polyeenit** ovat sienilääkkeitä tai sieniin vaikuttavia mm. aktinomykeettien tuottamia antibiootteja. Ne ovat suurehkoja hiilivetyketjujen muodostamia rengasrakenteita, jotka sitoutuvat ergosteroliin sienisolun seimämässä ja aiheuttavat läpäisevyyden lisääntymistä. Silloin ioneja virtaa solusta ulos, erityisesti kaliumia, eikä solu pysty jatkamaan elintoimintojaan. Polyyeeneja ovat mm. amfoterisiini B, nystatiini, natamysiini ja hasimysiini. Useimpia käytetään vain paikallishoidossa. Amfoterisiini B on käytössä myös infuusiona laskimoon, mutta sekin on varsin myrkyllistä ja hoito tapahtuu tarkassa kontrollissa sairaalassa.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Tuominen RK, Männistö PT, Sieni-infektioiden hoitoon tarkoitetut aineet. Kirjassa Koulu M, Mervaala E, Tuomisto J: Farmakologia ja toksikologia, 8. p. ss. 949–960. Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2012. ISBN 978-951-97316-4-3. Myös verkossa Farmakologia

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Polyeenit** Wikimedia Commonsissa
**Ylikurssirahasto** on kirjanpidossa joidenkin vanhojen suomalaisten osakeyhtiöiden ja osuuskuntien taseessa oleva erä. Ylikurssirahasto kuuluu osakeyhtiön tai osuuskunnan sidottuun omaan pääomaan. Nykyisin ylikurssirahastoa ei tavallisesti enää kerry, mutta sitä voi alentaa.

Osakeyhtiön ylikurssirahasto
----------------------------

### Ylikurssirahaston syntyminen

Vanhan osakeyhtiölain yhtiön oli siirrettävä tietyt erät ylikurssirahastoon. Ylikurssirahastoon oli siirrettävä seuraavat erät:

* *"Ylikurssi"* eli uusmerkinnässä osakkeista yli niiden nimellisarvon maksettu määrä (emissiovoitto). Ylikurssi syntyi, jos osakkeen merkintähinta ylitti sen nimellisarvon.
* Myyntivoitto, joka oli syntynyt yhtiön omien tai emoyhtiön osakkeiden myynnistä. Tämä oli tehtävä riippumatta siitä, millä tavalla yhtiö on saanut osakkeitaan haltuunsa.
* Määrä, joka oli saatu optio-oikeuteen tai vaihtovelkakirjaan perustuvasta merkintäoikeudesta.
* Korvaus, joka oli saatu osakeannissa merkittyjen osakkeiden maksamatta jättämisestä.

Omien osakkeiden myyntitappiosta ei kuitenkaan osakeyhtiölaissa ollut mitään nimenomaisia säännöksiä.

Lisäksi ylikurssirahastoon kirjattiin mm. osakepääoman alentamismäärä, jota ei käytetty tappion kattamiseen. Kirjanpidollisesti tämä ei ole mitenkään poikkeava erä.

### Ylikurssirahasto nykyisin

Nykyisin ylikurssirahastoa ei voi enää kerryttää, ellei kerryttäminen perustu vanhan osakeyhtiölain aikana tehtyyn päätökseen, jossa erä on nimenomaisesti määrätty merkittäväksi ylikurssirahastoon.

Ylikurssirahastoa voidaan käyttää osakepääoman korottamiseen. Ylikurssirahastoa voidaan myös alentaa noudattaen osakeyhtiölain säännöksiä osakepääoman alentamisesta.

Jos osakeannissa nykyisin saadaan ylikurssia eli osakkeen merkintähinta ylittää osakepääomaan merkittävän määrän, ylimenevä osa kirjataan tavallisesti *sijoitetun vapaan oman pääoman rahastoon*.

Osuuskunnan ylikurssirahasto
----------------------------

Vanhan osuuskuntalain mukaan ylikurssirahastoon kirjattiin muun muassa liittymismaksu ja se osa osuusmaksusta, lisäosuusmaksusta ja sijoitusosuusmaksusta, jota ei palautettu tai käytetty muuhun tarkoitukseen. Ylikurssirahastoon kirjattiin myös sijoitusosuuksien myyntivoitto.

Osuuskunnan ylikurssirahastoa voi alentaa samoin edellytyksin kuin vararahastoa. Siitä voi myös siirtää varoja osuuskunnan osakepääomaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lindfors, Hannele: *Kirjanpito käytännönläheisesti*, s. 56. Helsingin seudun kauppakamari, 2010.
2. ↑  Leppiniemi, Jarmo & Kaisanlahti, Timo: *Oikeat ja riittävät kirjaukset*, s. 153. Alma Talent, 2016. ISBN ISBN 978-952-14-2775-6.
3. ↑  Osakeyhtiölaki (kumottu) 734/1978 *www.finlex.fi*. Viitattu 19.2.2018.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Kirjanpitolautakunta
5. ↑   Taloussanomat 21.3.2003
6. ↑  Laki osakeyhtiölain voimaanpanosta 625/2006 *www.finlex.fi*. Viitattu 19.2.2018.
7. ↑  Osakeyhtiölaki 624/2006 *www.finlex.fi*. Viitattu 19.2.2018.
8. ↑  Ajantasainen lainsäädäntö: Osuuskuntalaki (kumottu) 1488/2001 (8:11) *www.finlex.fi*. Viitattu 23.3.2018.
9. ↑  Laki osuuskuntalain voimaanpanosta 422/2013 (11 §) *www.finlex.fi*. Viitattu 23.3.2018.
Bo-shuriken, heitettävä metallipiikki.
**Shurikenjutsu** (jap. 手裏剣術) on japanilainen taistelulaji, joka keskittyy shurikenien, veitsien ja tikarien heittämiseen. Shurikenjutsu on tyypillisesti osa joidenkin koryū-lajien taistelumuotoja.

Lajista tarkemmin
-----------------

Shurikenjutsu on sangen tuntematon taito ja sen harjoittelu on vähäistä jopa Japanissa. Sen soveltaminen käytäntöön on erittäin rajoitettua useimpien maiden lainsäädännönkin takia. Shurikenjutsun tarkoitus on heittämällä shuriken haavoittaa tai hämätä vastustajaa, ja voittaa näin aikaa päästäkseen hyökkäämään paremmista asemista tai pakenemaan. Nykypäivän harjoittajilla ei ole luonnollisesti mahdollisuutta testata shurikenjutsua tositilanteessa elävään vastustajaan. Joitakin shurikenjutsun nykypäivänä harjoitettavia tyylejä ovat Negishi-ryū, Meifu Shinkage-ryū ja Bujinkan budō taijutsu (Togakure-ryū).

Takeda-ryūn shurikenjutsu liittyy vahvasti miekkailuun, joten kyseistä shurikenjutsu-tyyliä tuskin käytettiin itsenäisesti. Sitä käytettiin lähinnä vastustajan hämäämiseen ennen miekaniskua. Siksi useimmat harjoitukset ovat lyhyen matkan harjoituksia.*lähde?*

Vanhimman katkeamattoman japanilaisen bujutsu-koulukunnan Tenshin shōden Katori shintō-ryūn heittopiikin (jap. 棒手裏剣, *bō shuriken*) käyttötekniikat ovat tehokkaita noin 6–7 metrin etäisyydelle saakka. Tämä tarkoittaa, että heittopiikkien käytön hallitseva voi puolustautua salkoaseella (keihäs eli yari tai naginata) varustautunutta vihollista vastaan tarvitsematta jäädä tämän tehokkaalle toimintaetäisyydelle.

Katso myös
----------

* Veitsenheitto

Lähteet
-------

### Kirjallisuuslähteet

* Risuke Ōtake: *Katori Shintō-ryū: Warrior Tradition*. Koryu Books, Berkeley Heights; New Jersey, 2007. ISBN 1-890536-20-2. (englanniksi)
* Risuke Ōtake: *Strategy and the Art of Peace: Tenshinshō-den Katori Shintō-ryū (English Edition)*. Nippon Budokan Foundation, 2016. ISBN 9784583109848. (englanniksi)
* Skoss, Diane (toim.): *Sword & Spirit – Classical Warrior Traditions of Japan*. Vol. 2. Berkeley Heights, New Jersey: Koryu Books, 1999. ISBN 1-890536-05-9. (englanniksi)

### Lähdeviittaukset

1. ↑  Skoss, s. 84-86
2. ↑  Ōtake, Katori Shintō-ryū: Warrior Tradition, s. 230-231
3. ↑  Ōtake, Strategy and the Art of Peace, s. 162-164
**Rantalinna** on Ruokolahdella Saimaan rannalla sijaitseva huvila, joka on toiminut myös hotellina. Jugendtyylinen huvila on viipurilaisen juristin Fritz Wiikin rakennuttama vuonna 1912, ja sen on suunnitellut viipurilainen arkkitehti Axel Gyldén.

Romanovien perheeseen kuuluneesta prinssi Alexander Oldenburgista tuli Rantalinnan omistaja vuonna 1915. Venäjän vallankumouksen aikoihin prinssi pakeni vaimonsa kanssa Suomeen. Vuonna 1918 linnasta tuli Oldenburgin perheen pysyvä koti ja Oldenburg toi Ruokolahdelle koko 36 henkisen palveluskuntansa, Rolls-Royce -autonsa ja höyrylaivansa. Prinssi asui Ruokolahdella useita vuosia, kunnes muutti Ranskaan vuonna 1929. Prinssi myi Rantalinnan vuonna 1929 Suomen Konduktöörien yhdistys ry:lle. Vuosikymmenten ajan Rantalinna toimi konduktöörien sekä heidän perheidensä lepokotina ja kaikille avoimena hotellina sekä ravintolana.

Vuonna 2008 alueen hotelleineen osti pietarilainen liikemies Ramis Deberdejev. Hän kunnosti Rantalinnan museoviraston ohjauksessa ja alkuperäistä sisustusta säilytettiin mahdollisimman paljon. Deberdejev harjoitti Rantalinnassa hotellitoimintaa ja suunnitteli myös kylpylän perustamista. Vuonna 2018 Deberdejev yritti myydä Rantalinnaa, hintapyyntönä 6,5 miljoonaa euroa. Hintaan sisältyivät myös muun muassa entinen tohtorinhuvila, yksityinen kappeli, kaksi rantasaunaa, kesäpaviljonki sekä uimalaiturit ja historiallinen uimahuone.

Lähteet
-------

1. ↑  Etelä-Karjalassa sijaitseva hulppea linna on myynnissä kuudella miljoonalla eurolla – tänne pakeni jopa Romanovien sukuun kuulunut prinssi *is.fi*.  5.10.2021. Viitattu 11.3.2022.
2. ↑  Hulppean lomakylän omistukset johtavat Kremlin sisäpiiriin, kertoo Seura – ökyhuvilat järven rannalla Suomessa ovat Putinin kavereiden nimissä *yle.fi*.  9.3.2022. Viitattu 11.3.2022.
3. ↑  Saimaan hulppea jugendhotelli haluaa laajentaa toimintaansa *yle.fi*.  9.6.2015. Viitattu 11.3.2022.
4. ↑  Miljoonien eurojen arvoinen ökylinna ei enää kelpaa venäläiselle – Kuka on itärajan huikean jugendlinnan uusi omistaja? *yle.fi*.  20.8.2018. Viitattu 11.3.2022.