**AIM-9 Sidewinder** on yhdysvaltalainen lyhyen kantaman lämpöhakuinen ilmataisteluohjus. Se on myös länsimaiden yleisimmin käyttämä ilmataisteluohjus. Eri malleja on valmistettu yli 111 000 kappaletta ja ohjus on ollut 28 valtion käytössä. *lähde?*

Nimi "Sidewinder" tulee eräästä amerikkalaisesta kalkkarokäärmelajista (*sarvikalkkaro*, *Crotalus cerastes*), joka kykenee aistimaan infrapunalämpöä. *lähde?*

Ohjuksen kehitys
----------------

Yhdysvaltain laivasto aloitti Sidewinderin kehityksen jo 1940-luvulla. Ensimmäinen prototyypin onnistunut testilaukaisu tapahtui syyskuussa 1953. *lähde?*

Suomeen näitä ohjuksia saatiin vuonna 1972 Saab 35 Draken -hävittäjien mukana. Neuvostoliittolaisten MiG-21-13F- ja Mig-21 bis -hävittäjien mukana tuli (Vympel K-13, Nato-raportointinimi *Atoll*) ohjuksia. Nämä ohjukset olivat alun perin Sidewinder 9 B -version kopioita.

Vuonna 1976 käyttöön otettu malli AIM-9L ("Lima") oli ensimmäinen, jonka ilmaisin oli tarpeeksi herkkä havaitsemaan maalin infrapunasäteilyn ja hakeutumaan siihen muista suunnista kuin takaa moottorin pakosuihkuun. Seuraava kehitysmalli AIM-9M ("Mike") oli tästä parannettu versio vuonna 1983. *lähde?*

Uusin malli AIM-9X, joka näkee maalit jopa 90 asteen kulmasta*selvennä*, on yhteensopiva uusien kypärätähtäimien kanssa. Mallissa on korvattu perinteinen ohjauspintoihin perustuva ohjausmekanismi työntövoiman kulman muutoksiin perustuvalla järjestelmällä. Tässä mallissa on sama moottori ja taisteluosa kuin "M"-mallissa, mutta parantuneen aerodynamiikan ansiosta ohjus on nopeampi. Ohjus saadaan lukittua maaliin mikäli se pysyy kypärätähtäimen näytöllä ja tuottaa kylliksi lämpösäteilyä. Ampuvan koneen ei siis tarvitse lentää maalin suuntaan. *lähde?*

Yhdysvaltojen maavoimien MIM-72A/M48 Chaparral ilmatorjuntaohjusjärjestelmä pohjautui Sidewinder 9 D -versioon. Järjestelmä poistettiin käytöstä 1970-luvun puolivälistä alkaen.

Tekniset tiedot (AIM-9L)
------------------------

* Pituus: 2,85 m
* Siipien pinta-ala: 630 mm
* Halkaisija: 127 mm
* Laukaisupaino: 91 kg
* Nopeus: Mach 2,5
* Kantomatka: 18 km
* Ohjaus: infrapunahakeutuva
* Taisteluosa: 9,4 kg, jossa tankotaistelulataus
* Valmistaja: Raytheon Corporation; Ford Aerospace; Loral Corp.
* Hinta: 84 000 USD*milloin?* *lähde?*

Kuvia
-----

* AIM-9BAIM-9B
* AIM-9DAIM-9D
* AIM-9EAIM-9E
* AIM-9JAIM-9J
* AIM-9MAIM-9M
* AIM-9PAIM-9P

Käyttö Suomessa
---------------

Ensimmäiset Suomessa käytössä olleet Sidewinderit olivat Draken-hävittäjäkauppojen yhteydessä 1970-luvun alkupuolella. Tuolloin hankitut ohjukset olivat joko mallia AIM-9P 2 tai AIM-9P 3. Ruotsissa ohjuksista käytettiin nimeä RB24J, ja Suomessa taas OHJ 4S R. OHJ 4S R:ää käytettiin Drakeneiden ohella myös Hawk-harjoitushävittäjissä. F-18 Hornet -torjuntahävittäjien yhteydessä hankitut Sidewinderit ovat mallia AIM-9M, mitä nimikettä niistä käytetään myös Suomen Ilmavoimissa. Horneteja varten hankitaan vuodesta 2008 lähtien lämpökamerahakupäällä varustettuja AIM-9X-ohjuksia, joita on suunniteltu ostettavaksi 150 kappaletta noin 90 miljoonan euron hintaan.

Lähteet
-------

* Gunston, Bill: *The Illustrated Encyclopedia of the World’s Rockets & Missiles*. Salamander Books Ltd, 1979. ISBN 978-0861010295.

### Viitteet

1. ↑  Gunston 1979, s. 216
2. ↑  Gunston 1979*lähde tarkemmin?*
3. ↑  Yläilmojen sitkeä käärme Ruotuväki.  Arkistoitu 1.5.2007. Viitattu 1.06.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AIM-9 Sidewinder** Wikimedia Commonsissa

* Raytheon (Philco/General Electric) AAM-N-7/GAR-8/AIM-9 Sidewinder