recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Feliciano López Diaz-Guerra** (s. 20. syyskuuta 1981 Toledo, Espanja) on espanjalainen tennisammattilainen, joka on ollut parhaimmillaan maailmanlistalla sijalla 12. Hän on voittanut urallaan kuusi ATP-tason turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä.

López voitti kauden 2004 päätteeksi uransa ensimmäisen ATP-turnauksen Wienissä, jolloin hän kaatoi finaalissa Guillermo Cañasin luvuin 6–4, 1–6, 7–5, 3–6, 7–5. Lisäksi hän ylsi samalla kaudella myös uransa ensimmäiseen nelinpelivoittoon Tukholmassa parinaan Fernando Verdasco. Lópezin toinen kaksinpelin turnausvoitto tuli helmikuussa 2010 Johannesburgissa, jonka finaalissa hän voitti Stéphane Robertin luvuin 7–5, 6–1. Tämän jälkeen hän on voittanut kaksinpeliturnauksen Eastbournessa vuosina 2013 ja 2014, Gstaadissa vuonna 2016 sekä Lontoon Queen's Clubilla vuonna 2017. Nelinpelin hän on voittanut Marc Lópezin parina Dohassa ja Ranskan avoimissa vuonna 2016 sekä Barcelonassa vuonna 2018. Yhdysvaltain avoimissa 2017 Lópezit ylsivät nelinpelin loppuotteluun.

Grand Slam -turnauksissa López on yltänyt puolivälieriin Wimbledonissa vuosina 2005, 2008 ja 2011 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2015. Neljännelle kierrokselle hän on selviytynyt Wimbledonissa vuosina 2002, 2003 ja 2014, Ranskan avoimissa vuonna 2004, Yhdysvaltain avoimissa vuosina 2007 ja 2010 sekä Australian avoimissa vuosina 2012 ja 2015.

Vuonna 2008 López kuului Davis Cupin voittaneeseen Espanjan joukkueeseen. Loppuottelussa Argentiinaa vastaan hän voitti kaksinpelissä Juan Martín del Potron sekä nelinpelissä Fernando Verdascon parina argentiinalaisparin Agustin Calleri / David Nalbandian. Espanja voitti loppuottelun pistein 3–1. Vuoden 2009 loppuottelussa Espanja voitti Tšekin pistein 5–0, ja López voitti Verdascon kanssa nelinpelissä Tomáš Berdychin ja Radek Štěpánekin lukemin 7–6(7), 7–5, 6–2.

Lähteet
-------

* Pelaajaprofiili ATP:n sivuilla (englanniksi)
* Feliciano Lópezin Davis Cup -tulokset (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Davis Cupin 2008 loppuottelun tulokset

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Feliciano López** Wikimedia Commonsissa

* Feliciano Lópezin kotisivut
| "Candy / Molly’s Lips"Nirvana |
| --- |
| Singlen "Candy / Molly’s Lips" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | tammikuu 1991 |
|  Tyylilaji | grunge, punk |
|  Levy-yhtiö | Sub Pop |
| Nirvanan muut singlet |
| "Sliver"1990 | "Candy / Molly’s Lips"1991 | "Smells Like Teen Spirit"1991 |

**Candy/Molly’s Lips** on yhdysvaltalaisten rockyhtyeiden Nirvanan ja Fluidin syyskuussa vuonna 1991 julkaistu single. Single julkaistiin vinyylinä ja "halkaisu-singlenä" Kappaleen "Candy" esittää Fluid ja "Molly's Lipsin" esittää Nirvana. Molly's Lips on alun perin skotlantilaisen The Vaselines -yhtyeen kappale.

Candy julkaistiin vuonna 1990 Fluid-yhtyeen EP-albumilla *Glue*. EP julkaistiin myös vuonna 1993 CD:nä yhtyeen vuoden 1989 albumin *Roadmouth*in kanssa.

Molly's Lips nauhoitettiin 9. helmikuuta vuonna 1990. Sen julkaisi Nirvanan ensimmäinen levy-yhtiö Sub Pop Records. Se julkaistiin albumilla Incesticide vuonna 1992. Hormoaning-EP:llä se julkaistiin samanlaisena versiona kuin Incesticide-albumilla. Siitä julkaistiin myös vinyyliversio Brasiliaan.

Toiset versiot
--------------

Brasilian vinyyliversio
Nirvana esitti Molly’s Lipsin lähes joka keikallaan vuosina 1989–1993.
Yhtyeen keulahahmo Kurt Cobain lauloi Molly's Lips kappaleen Readingissä *Reading Festivaaleilla* vuonna 1991 The Vaselines -yhtyeen Eugene Kellyn kanssa duettona.

Studioversio kappaleesta nauhoitettiin John Peelin kanssa vuonna 1990 Lontoossa, Englannissa. Se julkaistiin sitten ensimmäisen yhtyeen EP-levyllä Hormoaningilla vuonna 1992. Samanlainen versio kappaleesta julkaistiin yhtyeen Incesticide-kokoelma-albumilla. Vielä kolmannen studioversio julkaistiin promo-singlenä Brasiliaan.

Nirvana

| 
* Kurt Cobain
* Krist Novoselic
* Dave Grohl

 |
| --- |
| 
* Aaron Burckhard
* Dave Foster
* Chad Channing
* Dale Crover
* Dan Peters
* Jason Everman
* Pat Smear

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Studioalbumit | 
* Bleach
* Nevermind
* In Utero

 |
| Livealbumit | 
* MTV Unplugged in New York
* From the Muddy Banks of the Wishkah

 |
| Kokoelmat | *Nevermind It's an Interview* | *Incesticide* | *Nirvana* | *Sliver: The Best of the Box* |
| EP:t | *Blew* | *Hormoaning* |
| Singlet | "Love Buzz" | "Sliver" | "Molly's Lips" | "Here She Comes Now" | "Smells Like Teen Spirit" | "Come as You Are" | "Lithium" | "On a Plain" | "In Bloom" | "Oh, The Guilt" | "Heart-Shaped Box" | "All Apologies" | "Rape Me" | "Pennyroyal Tea" | "About a Girl (Unplugged)" | "The Man Who Sold the World (Unplugged)" | "Where Did You Sleep Last Night" | "Lake of Fire (Unplugged)" | "Aneurysm (live)" | "Drain You (live)" | "You Know You’re Right" |
| Video- ja box set -julkaisut | *Live! Tonight! Sold Out!!* | *Singles* | *With the Lights Out* | *Classic Albums - Nirvana - Nevermind* |
| Muuta | Nirvanan diskografia | Grunge | X-sukupolvi | Courtney Love | Frances Bean Cobain | *Kurt & Courtney* | *Last Days* | Outcesticide | Fecal Matter | Foo Fighters | Sweet 75 |
Laulun tekijä Ian Tyson vuonna 2015.
**Four Strong Winds** on kanadalaisen Ian Tysonin folk-tyylinen kappale vuodelta 1961. Tyson levytti sen vuonna 1963 yhdessä silloisen vaimonsa kanssa duona nimeltä Ian & Sylvia. Nykyisin laulu tunnetaan ehkä parhaiten Neil Youngin versiona vuodelta 1978.

Laulu kertoo maatalouden pätkätyöläisten elämästä: laulun kertoja joutuu lähtemään töihin kauas rakkaimmastaan. Suhde alkaa olla ohi, mutta mies suunnittelee silti yhteistä tulevaisuutta jossakin uudessa asuinpaikassa. Laulussa mainitaan kylmät talvet ja Albertan provinssi. 

Vuonna 2005 kanadalaiset CBC-yleisradioyhtiön kuuntelijat valitsivat kappaleen Kanadan kaikkien aikojen parhaaksi lauluksi.

Syntyhistoria
-------------

Ian Tyson kirjoitti laulun tavattuaan Bob Dylanin New Yorkin Greenwich Villagessa vuonna 1961 ja ajatelleensa, että jos Dylan pärjää itse kirjoittamillaan lauluilla niin kyllä hänkin. Seuraavana päivänä Tyson marssi managerinsa Albert Grossmanin kotiin ja kirjoitti laulun siellä, kertomansa mukaan parissakymmenessä minuutissa. Omaelämäkerrassaan *The Long Trail* Tyson kertoo laulun syntyneen omista kokemuksista, kun hän alkoi muistella päättynyttä romanssiaan erään kreikkalaistaustaisen tytön kanssa Brittiläisen Kolumbian Okanagan-laaksossa. 

Ian & Sylvian singlelevytys nousi Kanadan Top Teniin, ja samanniminen albumi viiden parhaan joukkoon albumilistalla. Duo pääsi esittämään lauluaan Johnny Cashin televisioshow’hun ja folkohjelmaan *Hootenanny*. Nuottijulkaisun jälkeen muutkin folk-artistit alkoivat tehdä kappaleesta versioitaan.

Levytyksiä
----------

Laulusta on tehty lukemattomia levytyksiä, yhtenä tunnetuimmista kanadalaisen Neil Youngin versio vuodelta 1978 (albumilla *Comes a Time*), jonka singlejulkaisu nousi muun muassa Yhdysvaltojen adult contemporary -listan 20 parhaan joukkoon. Vuonna 1965 Bobby Bare teki laulusta countrymusiikkilistan kymmenen parhaan joukkoon nousseen tulkinnan. Muita levyttäjiä ovat Joan Baez, The Band, Harry Belafonte, Carter Family, Johnny Cash, Judy Collins, John Denver, Bonnie Dobson, Bob Dylan, Flatt & Scruggs, Waylon Jennings, The Kingston Trio, Sarah McLachlan, The Seekers, Hank Snow ja ruotsiksi Hep Stars.

Sauvo Puhtila on tehnyt lauluun kaksikin suomenkielistä sanoitusta, nimillä "Minne kaunis katoaa" (levyttäjänä Anki, Bosse ja Robert 1968) ja "Neljä vahvaa tuulta" (levyttäjinä Barbara Helsingius 1966, Tarja Ylitalo 1982 sekä Matti ja Teppo 1984). Eero Aven suomensi sen nimellä "Muistojen hurmaa" vuoden 1989 albumilleen *Onnen sävel*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Four Strong Winds *Canadian Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 1.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Comes A Time, AllMusic Review by William Ruhlmann *Allmusic*. Viitattu 1.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Four strong winds *Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999*. Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 1.8.2018. Viitattu 1.8.2018.
**Foudre-luokka** on Ranskan merivoimien kahden maihinnousualuksen muodostama alusluokka. Niissä on suuret kuljetusalueet panssarivaunujen ja ajoneuvojen kuljettamiseksi, 52-tonnin hissi, vinoramppi ja usean helikopterin saman aikaisen operoimisen mahdollistava lentokansi.

Kolmella toimituksella alus kykenee toimittamaan kokonaisen panssarirykmentin sekä sen 22 AMX 30 tai Leclerc-panssarivaunua, 44 AMX 10 RC raskasta panssariautoa, 22 tiedusteluajoneuvoa, 41 maastoajoneuvoa, 54 TRM 4000 -kuorma-autoa, 15 TRM 2000 -kevyttä kuorma-autoa, viisi tankkiautoa, 2 hinauskuorma-autoa, kuusi 120 mm kranaatinheitintä, 67 hinattavaa konttia ja yhden rantaan asennettavan 3 300 tonnin päällysteen.

Suunnittelu
-----------

Alusten runko on rakennettu rahtikannen ympärille, mikä kattaa 3/4 kokonaispituudesta. Sille voidaan kuormata jopa kahdeksan maihinnousuvenettä, jotka lasketaan veteen täyttämällä painolastitankit ja lisäämällä aluksen syväystä. Aluksen takakannen avaamisen jälkeen maihinnousualukset ovat vedessä. Lentokannen varustus mahdollistaa lentotoiminnan kaikissa olosuhteissa. Hangaariin voidaan sijoittaa neljä Super Puma tai kaksi Super Frelon -helikopteria.

Alukset
-------

Kesäkuussa 2010 Ranskan puolustusministeri Hervé Morin tarjosi vieraillessaan Buenos Airesissa *Foudrea* Argentiinan laivastolle. Argentiina oli jo kieltäytynyt tarjotuista Ouragan-luokan aluksista ja oli pyytänyt Ranskalta apua Argentiinan telakoilla aluksen valmistamiseen. Lokakuussa 2011 ilmoitettiin, että Chile ja Ranska ovat päättäneet neuvottelut *Foudren* ostamisesta noin 80 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Joulukuussa Chilen laivasto vastaanotti aluksen ja otti sen palvelukseen nimellä *Sargento Aldea* (LSDH-91). *Sciroco* luovutetaan todennäköisesti myös Chilelle.

**Foudre-luokan maihinnousualukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Foudre* | Arsenal de Brest | 26. maaliskuuta 1986 | 19. marraskuuta 1988 | 7. joulukuuta 1990 | myyty Chilelle 23. joulukuuta 2011 |
| *Siroco* | Arsenal de Brest | 9. lokakuuta 1995 | 14. helmikuuta 1996 | 21. joulukuuta 1998 |  |
|

Lisäksi nimeämättömien L9013 ja L9014:n tilaukset peruutettiin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Foudre-luokka**.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 127
2. ↑  Foudre
3. ↑  Siroco

*Foudre*-luokan maihinnousualukset

|  |
| --- |
| *Foudre* – *Siroco* – *L9013* - *L9014* |
| Edeltäjä: *Bougainville* – Seuraaja: Mistral-luokka |
**Euroopan metsäinstituutti** (engl. *European Forest Institute*, lyhennys **EFI**) on kansainvälinen järjestö, joka edistää metsäalan verkostoitumista ja tarjoaa puolueetonta, päätöksenteolle olennaista tietoa metsistä ja metsätaloudesta. EFI myös puoltaa metsien tutkimusta ja sen yhtenä tavoitteena on edistää metsäalan tutkimustiedon käyttöä Euroopassa.

Euroopan metsäinstituutin päämaja Joensuussa.
EFI:n päämaja sijaitsee Joensuussa Yliopistokadulla Metla-talossa. Sivutoimipisteet sijaitsevat Espanjan Barcelonassa, Saksan Bonnissa ja Belgian Brysselissä. Tämän ohella voi olla projektitoimistoja, esimerkiksi vuonna 2020 sellainen oli Kuala Lumpurissa Suomen suurlähetystön yhteydessä.

EFI on perustettu 12 maan allekirjoittamalla perustamiskirjalla 9. syyskuuta 1993. Vuonna 2003 yhteensä 20 valtiota allekirjoitti yleissopimuksen (Convention on EFI) ja vuonna 2005, riittävän monen maan ratifioitua sopimuksen, instituutti muuttui kansainväliseksi järjestöksi. Kesään 2018 mennessä yhteensä 29 valtiota oli allekirjoittanut metsäinstituuttia koskevan yleissopimuksen.

EFI:llä on vankka kokemus metsäalan tutkimushankkeiden koordinoinnista ja niihin osallistumisesta, tutkimusten julkaisemisesta ja metsäalan tapahtumien järjestämisestä. EFI on muun muassa osallistunut yhteistyökumppanina tai koordinoinut yli 30 Euroopan komission rahoittamaa projektia viime vuosien aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About EFI European Forest Institute, efi.int. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Eu­roo­pan met­sä­ins­ti­tuu­tis­ta kan­sain­vä­li­nen jär­jes­tö *Kaleva, kaleva.fi*.  27.8.2003. Viitattu 24.11.2020.
3. ↑  Pekka Sivukari: Euroopan Metsäinstituutti säilyttääkin valtion rahoituksensa?  10.12.2015. Yleisradio, yle.fi. Viitattu 24.11.2020.
4. ↑  Muuttunut kaupunkikuva: Metla-talo. Karjalainen 25.9.2015. s. 15.
5. ↑  Rach Colling: EFI: Celebrating 20 years of forest networking in Europe (pdf) (ISBN 978-952-5980-01-1 (pdf)) European Forest Institute, efi.int. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)
6. ↑  History European Forest Institute, efi.int. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)
7. ↑  Member Countries European Forest Institute, efi.int. Viitattu 24.11.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
**Melbourne Armstrong Carriker Jr.** (14. helmikuuta 1879 Sullivan, Illinois – 27. heinäkuuta 1965 Bucaramanga, Kolumbia) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja eräs maailman johtavia väivetutkijoita.

Carriker kiinnostui linnuista jo koulupoikana ja keräsi lintujen nahkoja sekä tutki lintuja maastossa ahkerasti. Opiskellessaan Nebraskan yliopistossa hän kiinnostui lintujen väiveistä (*Mallophaga*), ja hänestä kehittyi alan johtava asiantuntija.

Pitkän uransa aikana Carriker kuvaili tieteelle kaksi uutta heimoa, neljä uutta alaheimoa, 53 sukua ja alasukua, sekä 866 lajia ja alalajia. Carriker oli myös tuottelias kirjoittaja. Vuosien 1940–1959 välillä hän julkaisi 33 kirjoitusta, useimmat niistä laajoja artikkeleita. Hänen kirjoituksensa julkaistiin sekä englanniksi että espanjaksi, ja hän oli kirjeenvaihdossa *Mallophaga*-systemaatikkojen kanssa ympäri maailmaa.

Carriker suoritti kymmeniä keräilymatkoja eri puolille Etelä- ja Keski-Amerikkaa. Hän keräsi sekä eläimiä että kasveja kaikille tärkeimmille yhdysvaltalaisille instituutioille. Vuosina 1907–1909 hänellä oli apulaiskuraattorin virka Carnegie Museumissa. 1953 hänelle myönnettiin Smithsonian-instituutin hyönteisosaston avustajan kunniavirka. Carriker jatkoi eliöiden keräämistä vielä kuukausi ennen kuolemaansa.

Carriker asui ajoittain joko Kolumbiassa tai New Jerseyssä. Vuonna 1912 hän avioitui Myrtle Carmelite Flyen kanssa. He erosivat vuonna 1941. Vuonna 1944 Carriker avioitui kolumbialaisen Felissan kanssa ja eli viimeiset vuotensa pääasiassa Kolumbiassa.

Carriker nimesi linnuista muun muassa polylepisorneeron (*Cinclodes aricomae*), rillihippiäisnapparin (*Myiophobus inornatus*), vuoritöyhtönapsijan (*Anairetes alpinus*), peruntukaanin (*Aulacorhynchus huallagae*), säämiskäpiikkipyrstön (*Leptasthenura yanacensis*) ja bolivianmuurasen (*Myrmotherula grisea*) sekä suuren joukon alalajeja.

Carrikerin kunniaksi on nimetty lepakkolaji *Lophostoma carrikeri* (Allen 1910), veracruzinviiriäiskyyhky (*Geotrygon carrikeri*) ja valkonokkaluura (*Grallaria carrikeri*).

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS

Lähteet
-------

* Zoonomen
* BNET

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Foundation for Research and Technology – Hellas (FORTH)** (kreik. Ίδρυμα Τεχνολογίας και Έρευνας, *Ídryma Technologías kai Érevnas* – ΙΤΕ) on Kreikassa toimiva tutkimuskeskus, joka on maan kehitysministeriön valvoma. Tutkimuskeskus on perustettu vuonna 1983, ja se on nykyisin yksi Kreikan suurimmista. Tutkimuskeskus muodostuu seitsemästä eri tutkimusinstituutista, jotka sijaitsevat Iraklionissa, Patraksessa, Réthymnossa ja Ioánninassa. Foundation for Research and Technology – Hellaksen pääpaikka on Iraklionissa Kreetan saarella. Siellä sijaitsevat myös keskeiset hallintotoimistot.

Foundation for Research and Technology – Hellas on keskittynyt enimmäkseen sosiaalisiin, taloudellisiin ja tieteellisiin alueisiin teknologiassaan ja tutkimuksessaan, kuten esimerkiksi molekyylibiologiaan, laseriin, tietoliikenteeseen, bioteknologiaan, mikroelektroniikkaan, robotteihin, materiaaleihin, tietojenkäsittelytieteeseen, sovellettuun matematiikkaan, lääketieteeseen sekä kulttuurillisiin ja historiallisiin tutkimuksiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  FORTH at a glance Foundation for Research and Technology – Hellas. Viitattu 12.4.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Central Administration Foundation for Research and Technology – Hellas. Viitattu 18.6.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tutkimuskeskuksen kotisivut (englanniksi) (kreikaksi)
**Euroopan museofoorumi EMF** on Euroopan neuvoston alainen museo-organisaatio. 
 Se on riippumaton, voittoa tavoittelematon hyväntekeväisyysjärjestö, joka on rekisteröity Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja perustettu vuonna 1977. Perustajia oli kolme: Kenneth Hudson, Richard Hoggart ja John Letts.

Vuoden eurooppalainen museo
---------------------------

Euroopan museofoorumi jakaa vuosittain Vuoden eurooppalainen museo -palkinnon (EMYA), jota on jaettu vuodesta 1977 lähtien. EMYA myönnetään uusille museoille sekä museoille, jotka ovat viimeisten kahden vuoden aikana uudistuneet tai laajentuneet.

Museolähettiläs
---------------

Vuonna 2007 EMF nimitti ensimmäiset museolähettiläänsä, joista toinen oli suomalainen Maritta Pitkänen. Lähettilään arvo on elinikäinen, ja se on tunnustus työstä museomaailman ja erityisesti EMF:n hyväksi. 12 vuotta vuoden museo -kilpailun tuomaristoon kuulunut Pitkänen oli tuomariston ensimmäinen suomalaisjäsen.

Katso myös
----------

* Europa Nostra

Lähteet
-------

1. ↑  Prizes *www.assembly.coe.int*. Viitattu 23.1.2019.
2. ↑  History — EMF — The European Museum of the Year Award *europeanforum.museum*. Viitattu 23.1.2019.
3. ↑  The European Museum of the Year Award *europeanforum.museum*. Viitattu 23.1.2019.
4. ↑  Ruohomäki, Ensio: Marita Pitkäsestä Euroopan museolähettiläs.  *Aamulehti*, 17.5.2007.
5. ↑  Maritta Pitkänen Euroopan museoraatiin *Helsingin Sanomat*.  18.1.1994. Viitattu 16.4.2018.  (Tilaajille)
6. ↑  *Vem och vad 2008*, s. 576–577. Helsinki: Schildts. ISBN 978-951-50-1750-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Euroopan museofoorumin verkkosivut
Fou Ts'ong
**Fou Ts'ong** (kiin. 傅聰; 10. maaliskuuta 1934 Shanghai – 28. joulukuuta 2020 Lontoo) oli kiinalaissyntyinen, Isoon-Britanniaan 1950-luvulla muuttanut pianisti.

Fou tutustui länsimaiseen taidemusiikkiin isänsä, kielenkääntäjä Fu Lein avulla tämän palattua Ranskassa asumisen jälkeen Kiinaan. Hän opiskeli vuosina 1944–1948 Kiinassa työskennelleen italialaisen Mario Pacin johdolla. Vuosina 1954–1956 Fou suoritti opintoja Puolassa Zbigniew Drzewieckin johdolla. Vuonna 1955 hän sai kolmannen palkinnon ja Puolan radion palkinnon parhaasta masurkkaesityksestä viidennessä kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa.

Fou muutti vuonna 1959 Lontooseen ja teki esiintymisiä Euroopassa, Aasiassa, Australiassa sekä Amerikan mantereella. Kiinaan hän palasi kulttuurivallankumouksen päätyttyä. Seuranneina vuosikymmeninä hän kävi synnyinmaassaan usein esiintymässä ja luennoimassa. Joulukuussa 1982 Fou sai nimityksen Pekingin keskuskonservatorion apulaisprofessoriksi. Hän tuli tunnetuksi erityisesti Chopinin teosten tulkinnoistaan. Muita hänen ohjelmistossaan keskeisiä säveltäjiä olivat Franz Schubert, Wolfgang Amadeus Mozart, Georg Friedrich Händel, Domenico Scarlatti, Ludwig van Beethoven ja Claude Debussy. Fou teki levytyksiä useille levy-yhtiöille. Vuosina 1985 ja 2010 hän istui tuomariston jäsenenä kansainvälisessä Chopin-pianokilpailussa.

Fou oli kolmesti naimisissa. Vuosina 1960–1969 puolisona oli Jehudi Menuhinin Zamira-tytär. 1970-luvulla Fou meni naimisiin Hijong Hyunin kanssa, ja hänen kolmas vaimonsa oli kiinalaissyntyinen pianisti Patsy Toh. Hänellä oli kaksi poikaa. Fou kuoli koronaviruspandemiassa tartunnan saatuaan ja kaksi viikkoa sairaalassa oltuaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Renowned Chinese pianist Fou Ts'ong dies of Covid-19 BBC
2. 1 2 3 4  Famed pianist Fou Ts'ong dies from Covid-19 The Straits Times
3. 1 2 3 4  Fou Ts'Ong The Fryderyk Chopin Institute


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Nurmijärven suojeluskunnan voimistelujoukkue 1920-luvulla. Vasemmalla suojeluskunnan aluepäällikkö Einari Anttila. Kuva on Nurmijärven museon kuva-arkistosta.
**Einari Anttila** (22. kesäkuuta 1892 Mäntsälä – 3. joulukuuta 1972 Oulu) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Anttila voitti 800 ja 1 500 metrin juoksujen Suomen mestaruudet vuosina 1915 ja 1916. "Mäntsälän Ori" -lempinimellä tunnettu Anttila juoksi vuonna 1916 1 000 metrin ja 2 000 metrin matkojen epäviralliset maailmanennätykset. Tämän kunniaksi Mäntsälän Urheilijat on vuodesta 2008 järjestänyt Einarin Tonni -juoksutapahtumaa. Anttila juoksi 1 000 metriä aikaan 2.31,2.

Vuonna 1916 Anttila paransi myös 800 metrin juoksun Suomen ennätystä kolme kertaa heinä-elokuun aikana (ajat 1.57,9, 1.57,6 ja 1.57,5). Samoin hän teki urallaan kolme 1 500 metrin Suomen ennätystä (4.04,6 1913, 4.03,4 1914 ja 4.00,8 1917).

Anttilan edustama seura oli Mäntsälän Urheilijoita edeltänyt sääksjärveläinen Kirkonkylän Veli. Anttilan juoksu-ura päättyi sisällissodassa saatuihin vammoihin. 1920-luvulla hän toimi suojeluskunnan päällikkönä Nurmijärvellä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Unkuri, Juha: Varhaisten vuosikymmenten menestysmaileri.  *Juoksija-lehti*, 2020, nro 2, s. 48.
3. ↑  Petrus: Toteamuksia.  *Länsi-Savo*, 19.12.1972, s. 9.
4. 1 2  Keskustan valtuustoryhmän valtuustoaloite Mäntsälän keskustasta urheilukentän läheisyydestä tien nimeämiseksi Einari Anttilan tieksi 677/01/014/2010  13.12.2010. Mäntsälän kunta. Viitattu 3.9.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Historiaa Mäntsälän urheilijat Mäntsälän Urheilijat. Viitattu 3.9.2012. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Perinteinen Einarin Tonni juostaan torstaina  30.7.2012. Mäntsälä-lehti. Viitattu 3.9.2012. [vanhentunut linkki]
7. ↑  Urheilun hurmaa Nurmijärvellä Nurmijärven museo.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 3.9.2012.

Kirjallisuutta
--------------

* Vuorinen, Reino A. *Einari Anttila urheilijana*. Mäntsälä: Mäntsälän Urheilijat ry:n Tukisäätiö 2006.
**Chinook-jargon** eli **chinook wawa** oli Kanadan länsirannikolla ja Yhdysvaltojen Alaskan osavaltiossa puhuttu pidginkieli, jota käytettiin *lingua francana* intiaanien ja eurooppalaisten kauppiaiden välillä. Kieli oli käytössä 1830-luvulta lähtien. Vuoden 1962 arvion mukaan Kanadassa kielellä oli 83 puhujaa, joiden lisäksi vuonna 1990 sillä oli 17 puhujaa Yhdysvalloissa.

Kielen piirteet
---------------

Kielen sanoista noin 30 % tuli chinookin kielestä. Noin 20 % sanoista oli nootkasta, 20 % englannin kielestä, 20 % ranskan kielestä ja loput muista alkuperäiskansojen puhumista kielistä. Uusia sanoja kielessä on 2 % kaikista sanoista. Brittiläisessä Kolumbiassa on käytössä edelleen joitakin chinook-jargonista tulleita slangisanoja, kuten merta tai suolavettä tarkoittava termi *the salt chuck* ja ystävyksiä tarkoittava sana *tillikums*.

Historia
--------

Kieli kehittyi luultavasti turkiskaupan myötä. Mahdollisesti kieltä edelsi jokin toinen samankaltainen pidginkieli, josta chinook-jargon sitten kehittyi. Myöhemmin sitä käyttivät myös uudisasukkaat ja virkamiehet. Kielen huippuaikoina vuonna 1900 sitä käytti ehkä jopa 100 000 henkilöä. Kielen puhuma-alue ulottui tuolloin Brittiläisen Kolumbian keskiosista Kalifornian pohjoisosiin. Vuosina 1891-1904 ilmestyi kielellä tehty lehti *Kamloops Wawa*. Englannin kieli kuitenkin korvasi sen käytöstä 1900-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chinook Wawa *Ethnologue*. Viitattu 30.10.2010. (englanniksi)
2. ↑  Kielten nimet suomeksi (PDF) *Kotoistus*.  Arkistoitu 11.10.2010. Viitattu 29.11.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3  Chinook Jargon *The Canadian Encyclopedia*.  Arkistoitu 25.8.2007. Viitattu 30.10.2010. (englanniksi)
Fourcèsin kylänraittia.
**Fourcès** [fʊr'sɛs] on Ranskan kunta Occitanien alueella Gersin departementin pohjoisrajalla. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 272. Fourcès kuuluu Armagnac-Ténarèzen kantoniin Condomin arrondissementissa.

Fourcès kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön *Les Plus Beaux Villages de France*, johon Gersin departementista kuuluu kolme muutakin kylää. Kylän ympyränmuotoisen asemakaavan keskuksena on aikoinaan ollut linna, jonka paikalla on nyt puiden varjostama aukio. Kylä tunnetaan huhtikuisista kukkafestivaaleistaan.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 19.7.2017.
2. ↑  Fourcès (Arkistoitu – Internet Archive), Les Plus Beaux Villages de France. Viitattu 20.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fourcès** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Fourcès
**Meleagros Gadaralainen** (m.kreik. Μελέαγρος ὁ Γαδαρεύς, *Meleagros ho Gadareus*, lat. *Meleager Gadareus*, noin 140 eaa. – 70 eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka kokosi ensimmäisen laajan kokoelman epigrammeja. Tämä antologia oli ensimmäinen niistä kokoelmista, joista myöhemmin yhdistettiin *Kreikkalainen antologia*. Sana "antologia" tulee kokoelman alkurunosta, jossa Meleagros vertaa jokaista runoilijaa kukkaan tai yrtinoksaan, ja kutsuu kokoelmaa niistä punotuksi kukkaseppeeleeksi. Kreikan *anthologia* tarkoittaa kukkakokoelmaa. Meleagros ei järjestänyt kokoelmaa runojen tekijän vaan aiheen mukaan, ja lisäsi usein varhaisempien runojen perään omiaan. Kaikkiaan kokoelmassa oli arviolta 4 000 säettä.

Meleagros syntyi Gadarassa, asui Tyroksessa ja Kosin saarella. Gadara oli alkuperältään hellenistinen kaupunki, ja sen kreikankielinen yhteisö säilyi kristinuskon ajalle asti. Meleagroksen vanhemmat kuuluivat kaupungin hyväosaisiin. Hänen isänsä nimi oli Eukrates. Meleagros itse oli luultavasti kaksikielinen, mutta hänen teksteissään ei juuri ole tunnistettavia syyrialaisia aineksia. Poikkeuksena on Kevätruno, joka kuvaa kotiseudun maisemia, ja saattaa pohjautua syyrialaiseen kansanrunouteen. Kirjoittaessaan antologiaansa Meleagros asui jo Kosilla.

Meleagros kirjoitti lukuisia omia epigrammeja eri tyylilajeissa: kuvailevia, muistelevia ja eroottisia. Lisäksi hän kirjoitti filosofisia esseitä, joista on säilynyt jälkipolville vain kaksi mainintaa. Hänet mainitaan kyynikkona, ja kyynisyys filosofisena käsitteenä näkyy myös hänen runoissaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Meleager of Gadara *Jewish Virtual Library*. Viitattu 18.4.2020.
2. 1 2  Meleager *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 18.4.2020.
3. ↑  Kirjallisuudentutkimus:antologia *Tieteen termipankki*. Viitattu 18.4.2020.
4. 1 2 3  Peter Jay: *The Poems of Meleager (esipuhe)*. University of California Press, 1975. ISBN 0-520-03003-6. Google kirjat (viitattu 18.4.2020).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 8
	+ 9
	+ 10
	+ 11
	+ 12
	+ 13
	+ 14
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ouragan** oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Bourrasque-luokan hävittäjä. Toisessa maailmansodassa alus palveli Ranskan ja Puolan laivastoissa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Bourrasque-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin Caenista Chantiers Navals Françaiselta, missä köli laskettiin 3. huhtikuuta 1923. Alus laskettiin vesille 6. joulukuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 19. tammikuuta 1927.

Palvelus
--------

Aluksen 75 millimetrin ilmatorjuntatykki vaihdettiin 1930-luvun alussa kahteen 37 millimetrin ilmatorjuntatykkiin, jolloin tulinopeus nousi merkittävästi kantaman kustannuksella. Alukselta poistettiin vielä hieman ennen sodan puhkeamista kaksi torpedoputkea sekä tykkitorni numero 3.

Toisen maailmansodan alkaessa alus palveli Brestiin sijoitetussa Ranskan laivaston 4. hävittäjäviirikössä, jonka muut alukset olivat *Bourrasque* ja *Orage*. Saksan hyökätessä Ranskaan alus oli huollettavana Brestin laivastontelakalla. Britannian kuninkaallinen laivasto hinasi sen Devonportiin, jossa korjaukset saatettiin loppuun. Aluksen aseistukseksi vaihdettiin neljä 4,7 tuuman BL Mk I -tykkiä, joista kaksi asennettiin etu- ja kaksi takakannelle. Lisäksi asennettiin yksi 12 naulan sekä kolme 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Uppouman kasvun estämiseksi alukselta poistettiin kolme torpedoputkea.

Ranskan antauduttua kesäkuussa britit valtasivat 3. heinäkuuta aluksen ja siirsivät sen 17. heinäkuuta Puolan laivastolle, joka otti sen palvelukseen seuraavana päivänä. Alus palveli Puolan lipun alla aina 30. huhtikuuta 1941 saakka runkonumeronaan H16.

Alus palautettiin toukokuun alussa Vapaan Ranskan laivastolle, joka siirsi sen edelleen 1943 Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Alusta ei kuitenkaan enää otettu palvelukseen ja se poistettiin alusluettelosta 7. huhtikuuta 1949, jolloin se myytiin romutettavaksi.

Aluksen päälliköt
-----------------

* T. Gorazdowski 17. heinäkuuta 1940 - 30. huhtikuuta 1941

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Whitley, M. J. s. 47
2. ↑  Whitley, M. J. s. 220

*Bourrasque*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *Bourrasque* – *Cyclone* – *Mistral* – *Orage* – *Ouragan* – *Simoun* – *Siroco* – *Tempête* – *Tornade* – *Tramontane* – *Trombe* – *Typhon* |
| Edeltäjä: Chacal-luokka – Seuraaja: Guépard-luokka |
**Bror Einar Olofsson** (20. maaliskuuta 1886 Helsinki – 8. kesäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen venesuunnittelija. 

Olofsson työskenteli Kone ja Silta Oy:ssa piirtäjänä opiskeltuaan sitä ennen Turun teollisuuskoulussa. Olofsson oli Helsingfors Segelsällskapetin epävirallinen pääsuunnittelija 1910- ja 1920-luvuilla suunnitellen saaristoristeilijöitä, erityisesti 22m2-luokan veneitä jotka menestyivät ja vahvistivat HSS:n asemaa maan johtavana pienten köliveneiden kilpapurjehdusseurana. Olofsson herätti huomiota venesuunnittelijana voitettuaan NJK:n konstruktiokilpailun vuonna 1914 kutosella Puck.

Olssonin tunnetuin vene oli Yngve Paciuksen voittoisa 30m2-saaristoristeilijä Svanevit. Myöhemmin Olofsson piirsi ennen kaikkea kansainvälisen säännön veneitä kuten kutoset Ellinor ja Arneta sekä useita 5m-luokan veneitä. Olofsson oli itse innokas kilpapurjehtija ja niitti palkintoja suunnittelemillaan veneillä. Olofsson oli 1930-luvulla HSS:n junioritoiminnan käynnistämisen aloitteentekijä.

Lähteet
-------

1. ↑  Einar Olofssonin kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 12.6.1955, HS Aikakone. Viitattu 24.3.2018.
2. ↑  P. Leino, Y. Klippi, J. Aromaa: *Purjehtivat klassikot*. WSOY, 2007. ISBN 978-951-0-32608-4.  (s. 30]
3. ↑  Finlands Segeljakter - En bok om fritidsseglingen i Finland från 1850-talet till 1920" 2003 ISBN 952-5045-14-5


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Chino Moreno vuonna 2018.
**Chino Moreno** (oikealta nimeltään **Camilo Wong Moreno**, s. 20. kesäkuuta 1973 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän toimii laulajana ja kakkoskitaristina Deftonesissa ja Team Sleepissä. Lisäksi hän on laulanut muun muassa Soulflyn, Kornin ja Sevendustin levyillä.

Morenon isä oli meksikolainen ja äiti osittain meksikolainen, osittain intiaani ja osittain kiinalainen. Chino oli perheen kolmas lapsi viidestä. Hän on ollut kerran naimisissa. Ex-vaimo Celesten kanssa hänellä on kaksi poikaa (Kristian ja Jakobi).

Morenon taiteilijanimi *Chino* on espanjaa ja tarkoittaa kiinalaista.

Lähteet
-------

1. ↑  Morenon bio Yamahan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (luettu 11.4.2007)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chino Moreno** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Meleerattu paperi** (ransk. *mêler*, sekoittaa yhteen) on paperia, jota valmistettaessa paperimassaan on sekoitettu värillisiä kuituja. Sen valmistusmenetelmä kehitettiin Englannissa 1830-luvulla. Koska meleeratun paperin käyttö vaikeutti väärentämistä, sitä alettiin käyttää varmuuspainatteissa, etenkin seteleissä. Suomessa sitä käytettiin ensimmäisen kerran setelityyppeihin 1897/1898 ja sitten tyypin 1945 Litt.B-painoksesta (Littera) eteenpäin. Nykyajan setelipapereissa käytetään paljain silmin nähtävien eli optisten kuitujen ohella fluoresoivia kuituja ja magneettisia kuituja. Flueresoivat kuidut reagoivat infrapuna- tai ultraviolettisäteilyyn.

Paperimassaan sekoitettavien painotuotteiden väärentämistä vaikeuttavien kuitujen yhteisnimitys on varmuuskuitu. Ne voivat olla luonnonkuituja tai tekokuituja. Setelipapereissa varmuuskuituja alettiin käyttää 1800-luvun loppupuolella, kun setelipainoissa otettiin käyttöön Wienin menetelmä, johon sisältyi myös muita turvatekijöitä. Wienin menetelmän kehitti ja patentoi itävaltalainen hovineuvos Musil von Mollenbruch. Menetelmässä käytettiin painamiseen erikoisvalmisteisia teräslaattoja ja varmuusvärejä sekä meleerattua paperia. Tämän setelinvalmistusmenetelmän arveltiin takaavan suojan kaikkea väärentämistä vastaan. Suomessa tällä menetelmällä painettiin 1890-luvun loppupuolella uusien seteleiden etusivu.

Lähteet
-------

* Lindqvist, Sven E.: *Numismaattinen sanakirja*. Helsinki: Otava, 1996. ISBN 951-1-13928-2.

### Viitteet

1. 1 2  Lindqvist 1996, s. 77.
2. ↑  Lindqvist 1996, s. 150.
3. ↑  Lindqvist 1996, s. 152–153.
**Ernie Terrell** (4. huhtikuuta 1939 Belzoni, Mississippi – 16. joulukuuta 2014 Evergreen Park, Illinois) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, joka hallitsi WBA:n raskaansarjan maailmanmestaruutta vuosina 1965–1967. Hänen siskonsa oli The Supremes -yhtyeen laulaja Jean Terrell, jonka kanssa hänellä oli 1960-luvulla myös yhtye Ernie Terrell & Knockouts.

Ura
---

Terrell otteli varhaisella urallaan monia merkittäviä nyrkkeilijöitä vastaan. Hän hävisi Cleveland Williamsille tyrmäyksellä parin välisessä ensimmäisessä ottelussa, mutta voitti toisen kohtaamisen. Tämän lisäksi Terrell voitti Zora Folleyn ja kevyen raskaansarjan tulevan maailmanmestarin Bob Fosterin ennen nousuaan maailmanmestariksi.

Terrell voitti raskaansarjan maailmanmestaruutensa erikoisten tapahtumien kautta. Hänet oli asetettu raskaansarjan kiistattoman maailmanmestarin Muhammad Alin haastajaksi, mutta Alin peräännyttyä haasteesta WBA-nyrkkeilyliitto, joka ei hyväksynyt päätöstä, otti mestaruusvyönsä pois Alilta. Terrell otteli vapaana olevasta tittelistä Eddie Machenia vastaan 5. maaliskuuta 1965 ja nousi lajin maailmanmestariksi voittamattomana otelleen Muhammad Alin rinnalle, joka piti yhä hallussaan WBC:n mestaruutta.

Terrell puolusti mestaruuttaan kahdesti Doug Jonesia ja George Chuvaloa vastaan ennen kuin hän ja Ali viimein kohtasivat kehässä. Ottelu oli ensimmäinen mestaruusvöiden yhdistäminen nyrkkeilyhistoriassa, sillä vielä kertaakaan aiemmin ne eivät olleet olleet kahden eri henkilön hallussa samanaikaisesti. Ottelu tunnetaan erityisesti siitä, miten Ernie Terrell kieltäytyi kutsumasta ennen muslimiksi kääntymistään Cassius Clay -nimellä tunnettua Muhammad Alia tämän uudella nimellä. Ottelusta tuli 15 erän mittainen julma näytelmä Alin lyödessä Terreliä kasvoihin niin, että tämän silmät turposivat umpeen. Ali myös huusi päin piestyn Terrelin kasvoja: "Mikä minun nimeni on?" Terrell menetti mestaruutensa Alin voitettua hänet selvästi pisteillä Alin lyötyä hänet sinettinä kanveesiin ottelun viimeisessä erässä.

Kun Ali vuonna 1967 menetti mestaruutensa kieltäydyttyään astumasta palvelukseen, osallistui Terrell nyrkkeilyturnaukseen, jonka tarkoituksena oli löytää entiselle mestarille seuraaja. Terrell kuitenkin hävisi ja WBA:n uudeksi raskaansarjan mestariksi nousi Joe Frazier.

Lähteet
-------

1. ↑  O’Donnell, Maureen: Former boxer Ernie Terrell, who fought Muhammad Ali, dead at 75 *Chicago Sun-Times*.  17.12.2014.  Arkistoitu 17.12.2014. Viitattu 18.12.2014. (englanniksi)
2. ↑  Jean Terrell, AllMusic.com, Viitattu 21.10.2010
3. 1 2  Tex Maule: Cruel Ali With All The Skills *Sports Illustrated*.  13.3.1967.  Arkistoitu 9.3.2013. Viitattu 1.10.2010. (englanniksi)
4. ↑  Prizefighting: Hate & Love *Time Magazine*.  17.2.1967.  Arkistoitu 15.10.2010. Viitattu 15.9.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**HMS Keppel** (viirinumero D84) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan laivueenjohtaja toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Shakespeare-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin telakan suunnittelemana huhtikuussa 1918 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmassa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin lokakuussa 1918 telakkanumerolla 982. Työt keskeytettiin marraskuussa aselevon astuttua voimaan, mutta niitä jatkettiin kuitenkin myöhemmin.

Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1920, minkä jälkeen runko hinattiin viimeisteltäväksi Portsmouthiin laivastontelakalle. Edelleen keskeneräinen alus siirrettiin helmikuussa 1923 Pembroken telakalle Walesiin, jossa se valmistui 15. huhtikuuta 1925.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Välimerelle, mutta se siirrettiin syyskuussa 1926 Kiinan laivastoasemalle. Vuonna 1931 alus palasi Britteinsaarille, jossa se modernisoitiin ennen paluuta Kaukoitään. Alus siirrettiin 1935 Välimeren laivastoon, mistä se siirrettiin vuotta myöhemmin edelleen Britteinsaarille ennen palveluksesta poistamista. Alus siirrettiin reserviin lokakuussa 1937.

Elokuussa 1939 alus palautettiin palveluksen miehistönään reserviläisiä osallistuakseen kuningas Yrjö VI pitämään reservilaivastonkatselmukseen Weymouthissa. Alus osallistui 9. elokuuta katselmukseen ja määrättiin saattamaan kuninkaallinen jahti *HMY Victoria and Albert* Dartmouthiin. Alus jäi katselmuksen jälkeen palvelukseen ja siirtyi sodan ajan sijoituspaikkaansa Gibraltarille, jossa se vastaanotti 13. hävittäjälaivueen johtoaluksen tehtävät.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Cocker, Maurice: *Destroyers of the Royal Navy, 1893-1981*. Englanti: Ian Allan, 1982. ISBN 0-7110-1075-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Naval-history.net - HMS Keppel

*Shakespeare*-luokan laivueenjohtajat (1917)

|  |
| --- |
| *HMS Shakespeare* - *HMS Spenser* - *HMS Wallace* - *HMS Keppel* - *HMS Broke* - *HMS Saunders* - *HMS Spragge* |
| Edeltäjä: V-luokan laivueenjohtajat – Seuraaja: *Scott*-luokan laivueenjohtajat |
Erno Crisa vuonna 1954.
**Erno Crisa** (oikealta nimeltään *Ernesto Crisà*; 10. maaliskuuta 1914 Biserta – 4. huhtikuuta 1968 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.

Tunisiaan muuttaneeseen sisilialaisperheeseen syntynyt Crisa opiskeli tanssia ja näyttelemistä Pariisissa. Hän työskenteli toisen maailmansodan aikana Pariisin teattereissa ja näytteli sivurooleja ranskalaisissa elokuvissa. Vuonna 1948 Crisa muutti Italiaan, jossa hän esiintyi Wanda Osirisin suositussa revyyssä *Al Grand Hotel*. Hänen ensimmäinen italialaiselokuvansa oli Luigi Zampan *Cuori senza frontiere* ("Sydämet vailla rajoja", 1950). Pitkästä ja komeasta Crisasta tuli pian suosittu näyttelijä. Hänen merkittävimmät roolinsa olivat Pietro Germin elokuvassa *Gelosia* ("Mustasukkaisuus", 1953) ja Silvana Manganon rinnalla Vittorio De Sican episodielokuvassa *Napolin kultaa* (*L’oro di Napoli*, 1954).

Crisan suosio saavutti huippunsa 1950-luvun loppupuolella, jolloin hän esitti stereotyyppisiä latinomiehiä useissa kansainvälisissä yhteistuotannoissa. Vanhetessaan hän joutui tyytymään lähinnä peplum-elokuvien kaavamaisiin roiston rooleihin. Hän esiintyi myös fotonoveloissa ja suosituissa televisiosarjoissa.

Elokuvia
--------

* *Kartago liekeissä*, 1960
* *Voittamaton Maciste*, 1962
* *Giulio Cesare contro i pirati*, 1962
* *Maciste, il gladiatore più forte del mondo*, 1962
* *Brenno, il nemico di Roma*, 1963

Lähteet
-------

1. 1 2  Lancia, Enrico; Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano: gli attori. Vol. 1: A–L*, s. 166. Roma: Gremese, 2003. ISBN 88-8440-213-1.
2. ↑  Della Casa, Steve; Giusti, Marco: *Il grande libro di Ercole*, s. 380. Roma: Centro Sperimentale di Cinematografia, Edizioni Sabinae, 2013. ISBN 978-88-98623-051.

Aiheesta muualla
----------------

* Erno Crisa Elonetissä.
* Erno Crisa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Cornell MacNeil** (24. syyskuuta 1922 Minneapolis, Minnesota – 15. heinäkuuta 2011 Charlottesville, Virginia) oli yhdysvaltalainen baritoni. Hänen rooleihinsa lukeutuivat Tonio (*Pajatso*), Amonasro (*Aida*), Rigoletto (*Rigoletto*), Germont (*La Traviata*), Nabucco (*Nabucco*) ja Scarpia (*Tosca*).

MacNeil opiskeli Friedrich Schorrin johdolla Hartt College of Musicissa. Hän esiintyi aluksi Broadway-musikaaleissa; 1. maaliskuuta 1950 hän loi Philadelphiassa John Sorelin (*Konsuli*) roolin. Hän esiintyi ensimmäisen kerran New York City Operassa 1953 *La Traviatan* esityksessä ja pysyi yhtiön leivissä vuoteen 1956. San Franciscon -debyytti tapahtui vuonna 1955 Escamillon (*Carmen*) roolissa, ja Chicagossa MacNeil nähtiin 1957 *Manon Lescaut’n* esityksessä.

MacNeil loi merkittävän uran Metropolitan-oopperassa, jossa esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1959 Rigolettona. Samana vuonna hän debytoi Milanon La Scalassa *Ernanin* Carlona. Vuonna 1969 hänestä tuli American Guild of Musical Artistsin puheenjohtaja. Hän kertoi laulamiseen liittyvistä aiheista Jerome Hinesin kirjassa *Great Singers on Great Singing* (1982).

Viimeisen kerran MacNeil esiintyi Metropolitan-oopperassa Rigolettona vuonna 1987. Häntä kuullaan useilla levytyksillä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kandell, Jonathan: Cornell MacNeil, Verdi Baritone at the Met, Dies at 88 *The New York Times*.  17.7.2011. Viitattu 18.7.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Allmusic.com: Cornell MacNeil


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Jakob Hällsten** (9. toukokuuta 1807 Kokkola – 6. marraskuuta 1851 Geta) oli suomalainen kappalainen ja Helsingin yliopiston oppihistorian dosentti.

Hällstenin vanhemmat olivat talollinen Matts Mattsson Hällinen ja Magdalena Katarina Gabrielsdotter Rönnberg. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1825. Hällsten valmistui filosofian kandidaatiksi 1831 ja maisteriksi 1832. Hänet vihittiin papiksi 1832 ja hän laati dosentin väitöskirjansa 1837. Hällsten oli Jomalassa kirkkoherran apulaisena 1832 ja vt. kirkkoherrana sekä armovuodensaarnaajana 1833. Hän oli sitten pedagogina Tammisaaressa vuodesta 1834 mutta lähti virkavapaalle 1835 ja sai eron 1837. Tämän jälkeen Hällsten oli Helsingin yksityislyseon opettajana 1835–1839, Turun triviaalikoulun vt. konrehtorina 1840 ja Helsingin yliopiston oppihistorian dosenttina 1837–1841. Hän toimi Sundin kirkkoherran apulaisena 1840–1843, Jomalan kappalaisen apulaisena 1843–1845 ja Getan sekä Finströmin kappalaisena vuodesta 1845.

Teoksia
-------

* *Dissertatio fata quae fuerunt literarum in Fennia medio aevo adumbratura*, dosentin väitöskirja. 1837
* *Theses pro muneribus in scholis superioribus obtinendis*. 1839

Lähteet
-------

* Jakob Hällsten SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Jakob Hällsten. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 29.1.2010.
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa H-O

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |