recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johannes Tapio Tarjanne** (sukunimi vuoteen 1906 *Törnqvist*; 13. maaliskuuta 1901 Hämeenlinna – 27. elokuuta 1941 Kuukauppi, Antrea) oli suomalainen juristi ja Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professori.

Tarjanteen vanhemmat olivat kanslianeuvos Artturi Johannes Tarjanne (ent. Törnqvist) ja Hellin Lovisa Makkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1919. Tarjanne suoritti yleisen oikeustutkinnon 1923 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1923 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1929. Hän sai varatuomarin arvon 1926.

Tarjanne oli vt. kouluneuvos 1926–1929, Kansalaiskorkeakoulun opettaja 1928–1930, nuorempi oikeuskanslerin sihteeri 1930–1933 sekä Helsingin yliopiston prosessioikeuden dosentti 1930–1935 ja hallinto-oikeuden professori vuodesta 1935. Hän toimi muun muassa lakitieteen tohtoriksi väitelleen Urho Kekkosen vastaväittelijänä. Tarjanne toimi myös puheenjohtajana ja sihteerinä useissa komiteoissa.

Talvi- ja jatkosodan aikana Tarjanne toimi päämajan hallinto-osaston osastopäällikkönä ja hänet ylennettiin majuriksi 1940. Tarjanne kaatui jatkosodan aikana elokuun lopulla 1941 Antrean Kuukaupin sillalla miinaräjähdyksessä. Vetäytyvät venäläiset joukot olivat sijoittaneet sillan maatukiin miinoja jotka räjäytettiin radion avulla juuri kun Tarjanne ja joukko muita suomalaisia upseereita oli ylittämässä siltaa.

Tapio Tarjanne oli naimisissa vuodesta 1936 Maija Hellevi Karsikon kanssa ja heillä oli kaksi lasta.

Teoksia
-------

* *Vastaajakäsitteestä rikosprosessioikeudessamme*. Porvoo 1927
* *Asianosaisseuraanto Suomen siviiliprosessissa*, väitöskirja. Tekijä, Helsinki 1929
* *Kansakoulunopettajanviran lakkauttaminen ja sen oikeusvaikutukset*. Suomen opettajayhdistys, Helsinki 1932
* *Keskusviraston käsite Suomen hallinto-oikeudessa*. Porvoo 1933
* *Kantelu oikeusturvakeinona Suomen hallintooikeudessa*. Tekijä, Helsinki 1934
* *Virkasuhteen lakkaaminen Suomen valtionhallinnossa*. Suomalaisen lakimiesten yhdistyksen julkaisuja n:o 1. Otava 1934
* *Virantoimituksen keskeytys ja sen oikeusvaikutukset*. Porvoo 1935
* *Eräitä uusia hallintotoiminnan muotoja*. Porvoo 1938
* *Vero-oikeus*. Lainopillisen ylioppilastiedekunnan kustannustoimisto, Turku 1939
* *Kirjoituksia ja lausuntoja*. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. A-sarja n:o 23. Helsinki 1943

Lähteet
-------

* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961

Aiheesta muualla
----------------

* Tapio Tarjanteen elämäkerta Kansallisbiografiassa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Paimionlahti** on Saaristomerellä Varsinais-Suomessa Paimiossa sijaitseva kapea, pitkä ja syvälle sisämaahan ulottuva merenlahti. Lahden aivan uloimmat osat kuuluvat Kaarinaan ja Sauvoon. Paimionlahteen laskeva Paimionjoki on Saaristomereen laskevista joista suurin sekä valuma-alueeltaan että virtaamaltaan. Lahden perukka eli pohjoisosa johon Paimionjoki laskee on Natura-aluetta 221 hehtaarin laajuudelta ja se kuuluu siihen lintudirektiivin mukaisena linnuston erityissuojelualueena. Valtakunnallisen lintuvesien suojeluohjelmassa Paimionlahti on luokiteltu kansainvälisesti arvokkaaksi kohteeksi.

Paimionlahti on ruovikoitunut, mutta umpeenkasvavia rantaniittyjä löytyy vielä. Lahtea ympäröivät metsäsaarekkeet ja laajat pellot. Lahdella on runsas pesimälinnusto ja se on tärkeä muuttoaikainen levähdysalue.

Linnusto
--------

Linnuille Paimionlahti on erittäin tärkeä muuttoaikainen levähdysalue ja pesimäpaikka. Lahdenperukka kuuluu lintuvesien suojeluohjelmaan. Lahden itä- sekä pohjoisrannalla sijaitsee lintutorni. Toukokuun alussa pidettävässä Tornien taistossa Paimionlahden lintutornista on havaittu 56–85 lajia päivän aikana.

Pesimälajeja on yli 30, joista yleisimmät ovat sinisorsa, silkkiuikku, telkkä, tavi, haapana ja lapasorsa. Alueella pesii myös harmaa- ja kaulushaikaroita sekä kyhmyjoutsenia ja kurkia. Laajoissa ruovikkoalueissa pesivät muun muassa ruoko-, ryti- ja rastaskerttunen sekä naurulokki, luhtakana, luhtahuitti ja viiksitimali.

Lahdella ruokailee muuttoaikoina runsaasti vesilintuja kuten isokoskeloita, jouhisorsia, punasotkia, uiveloita ja lapasorsia. Myös hanhia voi nähdä satoja yksilöitä kerralla. Lahdella saalistavat petolinnuista muun muassa nuoli-, tuuli- ja ampuhaukka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Laaksonen, Juha & Lumiaro, Riku: "Luku 4. Varsinais-Suomi ja Ahvenanmaa: Paimionlahti", *Suomen 100: Lintukohteet*, s. 51. Karttakeskus Oy, 2011. ISBN 978-951-593-438-3.
2. ↑  VELHO: Paimionlahti *ymparisto.fi*.  27.1.2012. Varsinais-Suomen ELY. Viitattu 10.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Natura 2000: Paimionlahti *ymparisto.fi*. Lounais-Suomen ympäristökeskus.
* BirdLife Data Zone: Paimionlahti bay *birdlife.org*. BirdLife International.  (englanniksi)
**Alibek Alijevitš Alijev** (ven. Алибек Алиевич Алиев, s. 16. elokuuta 1996 Mahatškala, Venäjä) on venäläissyntyinen ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FF Jaroa lainalla Venäjän valioliigan TsSKA Moskovasta. Oikeajalkainen Alijev on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Alijev siirtyi tammikuussa 2015 kotimaansa IF Elfsborgista venäläiseen TsSKA Moskovaan. Elokuussa 2015, ilman debyyttiään seurassa, Alijev siirtyi loppukauden kattavalla lainalle Suomen Veikkausliigassa pelaavaan FF Jaroon. Alijev teki pääsarjadebyyttinsä päivän päästä siirrostaan FC KTP:tä vastaan. Alijev pelasi Veikkausliigaa kauden 2015 kaikkiaan 10 ottelua. Alijev jatkoi Jarossa vielä kaudella 2016, jolloin Jaro pelasi Ykkösessä aina elokuulle 2016, jolloin hän siirtyi Ruotsin Superettaniin GAIS:n riveihin.

### Maajoukkueura

Alijev on edustanut Ruotsia alle 19-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Aikuisten maajoukkuetasolla Alijev voi edustaa Ruotsin sijaan myös synnyimaataan Venäjää.

Muuta
-----

Alijev syntyi Venäjän Mahatškalassa, mutta muutti perheineen Ruotsiin viisivuotiaana.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Pierre Certon** (n. 1510 Ranska – 23. helmikuuta 1572 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.

Certon sai nimityksen työtehtäviin Pariisin Notre Damen katedraaliin lokakuussa 1529. Vuonna 1532 hän siirtyi Sainte-Chapelleen, jossa työskenteli kuolemaansa saakka. Vaikka Certon oli alun perin kirkollisissa tehtävissä, 15. marraskuuta 1536 hän sai virallisesti vastuulleen myös kuoropoikien kouluttamisen. Vuosien varrella hän sai muitakin musiikillisia tehtäviä. Certon sai elämänsä loppupuolella lukuisia arvonimiä, ja vuonna 1570 häntä kunnioitettiin kolmantena säveltäjänä "kuninkaallisen kapellin musiikin säveltäjän" tittelillä.

Certonin sävellysten joukossa on kahdeksan messua, magnificat, suuri määrä motetteja ja lähes kolmesataa chansonia. Yhden kappaleen (*Déploration*) Certon sävelsi vuonna 1562 kuolleen Claudin de Sermisyn muistolle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pierre Certon AllMusic

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Ludlow'n linnan rauniot nykyään.*selvennä*
**Pain fitzJohn** tai **Payn fitz John** (k. 1137) oli englantilainen paroni.

Pain oli naimisissa Hugh de Lacyn tyttären kanssa ja hänen hallinnassaan olivat Ewyas Lacyn ja Archenfieldin alueet Paavi Calixtus II kirjoitti vuonna 1119 kirjeen anglonormannilaisille maanomistajille, joihin myös Pain kuului, ja vaati näitä palauttamaan Llandaffin hiippakunnalle kuuluvan maaomaisuuden. Paavi Honorius II huomautti huhtikuussa 1128 samasta asiasta.

Pain kuoli vihollisen väijytyksessä 10. heinäkuuta 1137 heittoaseen lävistettyä hänen kallonsa. Hänet haudattiin Gloucesterin luostariin.

Lähteet
-------

* Green, Judith A.: *The Aristocracy of Norman England*. Cambridge University Press, 2002. ISBN 0521335094. Google books (viitattu 4.1.2016). (englanniksi)
* Davies, John Reuben: *The Book of Llandaf and the Norman Church in Wales*. Boydell Press, 2003. ISBN 1843830248. Google books (viitattu 4.1.2016). (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Pain fitz John (d. 1137) *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. Viitattu 4.1.2016. (englanniksi)
2. ↑  Green, s. 285
3. ↑  Davies, s. 46–47


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Natriumperjodaatti** (NaIO4) on natrium- ja perjodaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä ja biokemiallisissa tutkimuksissa.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa natriumperjodaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi ontetragonaalinen. Aine liukenee hyvin veteen ja happoliuoksiin, mutta ei orgaanisiin liuottimiin. Kidevedettömän natriumperjodaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (NaIO4·3H2O). Kuumennettaessa natriumperjodaattia noin 300 °C:n lämpötilaan se hajoaa muodostaen natriumjodaattia. Yhdiste on vahva hapetin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Natriumperjodaattia valmistetaan hapettamalla natriumjodaatin vesiliuosta kloorilla emäksisissä olosuhteissa tai elektrolyyttisesti.

NaIO3 + Cl2 + 2 NaOH → NaIO4 + 2 NaCl + H2O
Natriumperjodaattia käytetään hapettimena muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä. Se hapettaa diolit aldehydeiksi ja samalla katkeaa hiilten välinen sidos. Lisäksi se hapettaa muun muassa sulfideita, selenidejä, fenoleita, indoleja ja tetrahydro-β-karboliineja. Biokemiallisissa tutkimuksissa natriumperjodaattia käytetään muun muassa hapettamaan hiilihydraatteja ja glykoproteiinien hillihydraattiosia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 277–278. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3  Andrew G. Wee, Jason Slobodian, Manuel A. Fernández-Rodríguez & Enrique Aquilar: *Sodium Periodate, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio Viitattu 5.5.2016
3. ↑  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Advanced Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 1127. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
4. ↑  Greg T. Hermanson: *Bioconjugate Techniques*, s. 49. Academic Press, 2013. ISBN 9780123822390. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.5.2016). (englanniksi)
**Natriumtiosyanaatti** (NaSCN) on natrium- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa tekstiiliteollisuudessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa natriumtiosyanaatti on väritöntä kiteistä ainetta, jonka alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja on voimakkaasti hygroskooppista. Veden lisäksi myös etanoli ja asetoni liuottavat sitä. Kidevedettömän natriumtiosyanaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (NaSCN·2H2O). Kuumennettaessa dihydraattia se liukenee kideveteensä noin 30 °C;:n lämpötilassa ja kidevesi poistuu noin 32 °C:n lämpötilassa.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Natriumtiosyanaatin valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa natriumhydroksidin ja ammoniumsyanaatin välinen reaktio ja reaktion sivutuotteina muodostuvat ammoniakki ja vesi haihdutetaan pois, natriumsyanidin vesiliuoksen ja rikin välinen reaktio tai hiilidisulfidin, ammoniakin ja natriumhydroksidin välinen reaktio.

NH4SCN + NaOH → NaSCN + NH3 + H2O
8 NaCN + S8 → 8 NaSCN
CS2 + 3 NH3 + NaOH → NaSCN + (NH4)2S + H2O
Tärkein natriumtiosyanaatin käyttökohde on polyakrylonitriilikuitujen valmistuksessa. Lisäksi sitä käytetään tekstiiliteollisuudessa värjäyksissä apuaineena. Muita käyttökohteita ovat orgaanisten tuholaismyrkkyinä käytettävien tiosyanaattien valmistus, käyttö valokuvauskemikaalina, sementin vahvuutta lisäävänä lisäaineena, analyyttisenä reagenssina raudan toteamiseen, kosmetiikassa säilöntäaineena ja apuaineessa päällystettäessä metalleja kuparilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 393–394. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. ↑  Natriumtiosyanaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 27.11.2015.
3. 1 2 3  Edward D. Weil, Stanley R. Sandler & Michael Gernon:*Sulfur Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 27.11.2015
4. 1 2 3  Theo H. J. van Hoek: *Thiocyanates, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 27.11.2015
Mauritiuksen vaakuna
**Mauritiuksen vaakuna** on Mauritiuksen tunnus, joka hyväksyttiin 25. huhtikuuta 1906. Vaakunassa on samat värit kuin maan lipussakin. 

Vaakunan kilpi on jaettu neljään osaan. Vasemmalla ylhäällä olevaan kenttään on kuvattu keltainen laiva sinisellä pohjalla (symboloi maan siirtomaaisäntiä). Oikealla ylhäällä olevaan kenttään on kuvattu kolme vihreää palmua keltaisella pohjalla (symboloi maan kasvillisuutta, palmujen lukumäärä symboloi maan kolmea riippuvuusaluetta; Agalega-saaret, Cargados Carajos Shoals, Rodrigues). Alhaalla oleviin kenttiin on kuvattu vasemmalle punainen avain keltaisella pohjalla ja valkoinen tähti siniselle pohjalle (symboloivat maan tärkeää strategista asemaa Intian valtamerellä). 

Vaakunalla on kaksi kilvenkannattajaa, dodo vasemmalla ja sambarhirvi oikealla. Vaakunan alla lukee maan latinankielinen motto *Stella Clavisque Maris Indici, (Intian valtameren tähti ja avain)*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Afrikan valtioiden vaakunat

* Algeria
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Djibouti
* Egypti
* Eritrea
* Etelä-Afrikka
* Etelä-Sudan
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kap Verde
* Kenia
* Keski-Afrikan tasavalta
* Komorit
* Kongon demokraattinen tasavalta
* Kongon tasavalta
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Norsunluurannikko
* Niger
* Nigeria
* Päiväntasaajan Guinea
* Ruanda
* Sambia
* São Tomé ja Príncipe
* Senegal
* Seychellit
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Swazimaa
* Tansania
* Togo
* Tšad
* Tunisia
* Uganda
* Zimbabwe
**Pistojärvi** on pohjanmuodoiltaan hyvin vaihteleva järvi Kainuun ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntarajalla. Sen eteläosa sijaitsee Suomussalmella ja pohjoisosa Taivalkoskella. Järven pinta-ala on 3,9 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 147 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Oulusta 173 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Pistojärven pituus kaakosta luoteeseen on noin kuusi kilometriä. Mainittavia saaria ei ole. Sääskiniemi jakaa järven eteläpuoliskon läntiseen ja itäiseen vesialueeseen. Läntisen vesialueen eteläisin osa on Matalaselkä, jonka itäpuolella sijaitsee muusta järvestä erillään Pistonlampi. Pistojärven syvä vyöhyke ulottuu järven kaakkoisosasta pohjoiseen. Järven keskiosan itäpuolisko on varsin matalaa, kuten myös järven lounaisosa ja luoteisimmat osat. Syvimmät kohdat sijaitsevat Sääskiniemen kärjestä luoteeseen. Noin neljännes järvestä on vähintään 10 metriä syvä.

Pistojärvi laskee Matalaselän rannalta Pistonjokea etelään. Pistojärven rannoilla on sekä kulttuurimaisemaa että metsämaata.

Pistojärven vesitilavuus on 24 941 000 kuutiometriä.

Pistojärvi (59.588.1.001) kuuluu Pistojärven valuma-alueeseen (59.588), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lounajoen valuma-alue (59.58) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Pistojärvi on selkeästi laajin Pistojärven alueen neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme muuta ovat Likolampi ja kaksi Lauttalampea. Alueeseen kuuluu myös alle hehtaarin laajuinen Suksilampi (238,0 metriä mpy) aivan Pistojärven lounaispuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pistojärvi, vakavesi, Suomussalmi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 4.10.2021.
3. ↑  Pistojärvi. Järviwiki. Viitattu 4.10.2021.
4. ↑  Pistojärven valuma-alue (59.588). Järviwiki. Viitattu 4.10.2021.
**Pisteporstua** oli irrallisista ranteen paksuisista riu'uista tai halkaistuista aidaksista tehty oveneteisrakennelma, jossa puut asetettiin toinen pää maata vasten, toinen pää vinosti pystyyn nojalleen seinää tai räystästä vasten. Se toimi ulko-oven edessä tuulen- ja sateensuojana sekä joskus myös keittokatoksena, jossa oli avoliesi patoineen. Pisteporstua juontui keilamaisesta kodasta. Sen käyttö loppui ensiksi asuinrakennuksen oven edestä ja myöhemmin saunan edestä peseytymispaikkana ja navetan edestä hauderehun teossa tarvittavan kuuman veden lämmityspaikkana.

Riu'ut ladottiin vierekkäin joko seinän suuntaisesti tai puolikaaren muotoon siten, että keskellä oli pidempiä riukuja. Muuten puut katkottiin vain summittaisesti saman mittaisiksi, joten puolen metrinkin pituuserot olivat tavallisia. Jos riukuseinä tehtiin halkaistuista kuusipuista eli haljispuolikkaista, aseteltiin ne sileä puoli ulospäin. Seinästä saatettiin tehdä myös kaksinkertainen, jolloin alemman kerroksen raot peitettiin päällimmäisen kerroksen haljispuolikkailla.

Pisteporstua oli joko päädyn levyinen tai se ulottui vain toisesta nurkasta hiukan oven toiselle puolelle. Rakennuksen ovi oli tavallisesti keskellä ja pisteporstuan kulkuaukko joko keskellä tai toisessa sivussa. Lattian leveys oli noin puolitoista metriä. Pisteporstuan rakennetta oli helppo muunnella, sillä riukujen asentoa ja paikkaa muuttamalla eteisrakennelman kokoa ja umpinaisuutta saatiin säädeltyä tilantarpeen ja sään mukaan.

Vanhin kirjallinen maininta suomalaisesta pisteporstuasta on vuodelta 1656 Huittisista. Länsi-Suomen viimeiset pisteporstuat toimivat pelkkinä oveneteissuojina. Keski- ja Itä-Suomessa niitä käytettiin myös keittopaikkoina. Kansatieteilijä Niilo Valonen on arvellut pisteporstuan syntyneen myöhäisrautakauden salvotun pirtin ja vanhan kartiomaisen erillisen keittokodan yhdistelmänä. Syyksi hän arvelee sitä, ettei pirtin kiukaassa ollut kunnon liettä eikä paistouunia, vaan keittäminen tapahtui keittokodassa ja paistaminen ulos rakennetussa uunissa. Pisteporstuassa nämä tulisijat olivat lähellä ja suojassa. Varhaiskeskiajalla Suomeen levisi lännestä savutupa, jossa oli sekä keittämiseen että paistamiseen soveltuva tulisija, ja pisteporstuan tehtäväksi jäi vain suojan antaminen. Toisen teorian mukaan pisteporstua syntyi vain pirtin oven sääsuojaksi, ainakin talviaikaiseksi suojaksi tuiskuja vastaan.

Lähteet
-------

* Teppo Korhonen: *Kuisti. Kansatieteellinen tutkimus*. Kansatieteellinen arkisto 37. Suomen muinaismuistoyhdistys 1991, ISBN 951-9057-02-1, sivut 36–38.
**Primo Scala and His Accordion Band** (tunnettiin myös nimillä **Don Porto and His Novelty Accordions** ja **Rossini's Accordions**) oli lontoolainen harmonikkayhtye, joka nautti aikanaan suurta suosiota Britannian tanssisaleissa ja yökerhoissa. Orkesteri teki satoja levytyksiä.

Orkesterin johtajana toimi lontoolainen Harry Bidgood (1898 - 1957), joka oli aloittanut muusikonuransa pianistina ja toimi myöhemmin levy-yhtiön johtajana Vocalion- ja Crystalate-yhtiöissä. Vuosina 1925 - 1937 jo Bidgoodin johtamat perinteiset tanssiorkesterit tekivät satoja levytyksiä. Hänen johtamansa harmonikkaorkesteri teki edelleen satoja levytyksiä eri pseudonyymeillä etenkin vuosina 1933 - 1944. Orkesterin kanssa yhteistyössä esiintyi useita tuon ajan tunnettuja laulajia, kuten Vera Lynn, Cavan O'Malley, Sam Costa ja Donald Peers. Orkesteri levytti nimellä "Don Porto and His Novelty Accordions" vuonna 1933 ja nimellä "Rossini's Accordions" noin vuonna 1935.

Bidgoodin harmonikkaorkesteri-pseudonyymeistä pitkäikäisin oli Primo Scala, millä nimellä orkesteri levytti vuodesta 1939 aina 1950-luvun alkuun saakka. Nimi on johdettu italialaisesta raskaan sarjan nyrkkeilymestarista Primo Carnerasta yhdistettynä herra Emilio Scalan sukunimeen. Emilio Scala voitti kuuluisan *Irish Sweepstake* -kilpailun aikanaan. Eksoottinen nimi vetosi yleisöön ja sopi hyvin aikansa harmonikkaorkesterille, tai ainakin sen arveltiin kuulostavan paremmalta kuin perienglantilaisen Harry Bidgoodin. Orkesteri myös esiintyi usein mustalaisiksi pukeutuneina, koska se halusi korostaa harmonikkaorkesterimusiikin "mannermaista" leimaa. Kuollessaan Bidgood tunnettiinkin paremmin Primo Scalana, kuin omalla nimellään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edmund Whitehouse: The Accordion Bands (uud. julkaistu sivustolla www.accordions.com) *This England*.  2001. Viitattu 12.10.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Harry Bidgood and His Broadcasters.I'm Crazy over You. *www.weimarrundfunk.com/artists*.  2005, 2006. Weimar Rundfunk Music Company.  Arkistoitu 5.1.2009. Viitattu 12.10.2009. (englanniksi)
3. ↑  John Shepherd: *Continuum encyclopedia of popular music of the world, Volume 2, "Accordion bands"*, s. 3–4. New York: Continuum, 2003. ISBN 0-8264-6322-3. (englanniksi)
**Primrosen oireyhtymä** on geneettinen oireyhtymä, joka aiheuttaa huomattavasti vaihtelevan oirekuvan. Sitä on kuvattu hitaasti eteneväksi.

Primrosen oireyhtymälle tyypillisiä piirteitä ovat kehitysvamma, makrokefalia, hypotonia ja oireyhtymälle tyypilliset kasvonpiirteet. Joskus oireyhtymään on liittynyt aivokurkiaisen puuttuminen. Primrosen oireyhtymälle ominaisten kasvonpiirteiden joukossa ovat olleet alaspäin suuntautuneet silmäluomet, leveä otsa, suuri leuka ja kalkkeutuneet, suurentuneet ulkokorvat. Kehon karvoitus on ollut potilailla vähäistä ja pituuskasvu tavanomaista suurempaa. Joskus kitalaessa on ilmennyt luun liikakasvua. Primrosen oireyhtymästä kärsivillä aikuisilla on ilmennyt kuulon menetystä, diabetesta, pahenevaa lihasheikkoutta ja lihasheikkouteen liittyvää niveljäykkyyttä. Primrosen oireyhtymässä on esiintynyt myös autismin kirjon häiriöitä, kilpirauhasen vajaatoimintaa, kaihia, aivojen kalkkeutumista, ataksiaa ja perifeeristä neuropatiaa. Käytöshäiriöitä on kuvattu Primrosen oireyhtymän yhteydessä, mutta ne eivät ole kuuluneet oireyhtymälle luonteenomaisiin piirteisiin.

Primrosen oireyhtymän aiheuttaa mutaatio ZBTB20-geenissä kromosomissa 3. Tiedettyihin tapauksiin on liittynyt sporadinen *de novo* -mutaatio, mutta oireyhtymään on katsottu myös liittyvän autosomaalisen ja vallitsevan periytymistavan. Käytännössä lisääntyminen on kuitenkin epätodennäköistä Primrosen oireyhtymästä kärsivällä. Primrosen oireyhtymän hoito on oireenmukaista. Yleisyyden on arvioitu olevan vähäisempi kuin yksi miljoonasta. D. A. Primrose kuvasi oireyhtymän ensimmäisenä vuonna 1982, ja vuoteen 2018 mennessä lääketieteellisessä kirjallisuudessa oli kuvattu vasta alle kaksitoista tapausta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Primrosen oireyhtymä Tukiliitto 19.1.2022, viitattu 1.7.2023
Sahan tasavallan kartta  
**Jakutsk**
**Tiksi**
***Lena***
*Lena*
*Aldan*
*Itä-Siperian meri*
*Laptevinmeri*Sahan tasavallan kartta, josta käy ilmi Lenajoen ja Tiksin taajaman (Tiksinlahden) sijainti.
**Tiksinlahti** (ven. Бухта Тикси, *Buhta Tiksi*) on Laptevinmeren lahti Venäjän Sahan tasavallan pohjoisrannalla sijaitsevan Buor-Hajan lahden luoteisosassa, Lenajoen suun itäpuolella. Lahden pituus on 21 kilometriä ja leveys suuaukolla 17 kilometriä. Vuoroveden vaihtelu puolen vuorokauden rytmissä, suuruudeltaan 0,3 m. Voimakas tuuli voi aiheuttaa lahden vedenkorkeuteen 1,2 metrin vaihtelun: voimakas pohjois- tai itätuuli nostaa ja etelä- tai länsituuli laskee merenpintaa.

Lahden pohjoisrannikolla on irtonaista kiveä ja ikijäätä.

Tiksinlahden länsirannalla, Tiksin kaupunkimaisen taajaman rannalla on Tiksin satama. Se on tärkeä Lenajoen jokiliikennettä ja Koillisväylä valtameriliikennettä yhdistävä rahdin kauttakulkusatama. Lahti on jäässä pääosan vuodesta – lokakuusta heinäkuulle. Laivaliikenne pääsee satamaan ilman jäänmurtajien avustusta noin 60 päivän ajan heinäkuun lopun ja syyskuun lopun välillä. Jäänmurtajien avustuksella navigointi on mahdollista 2–3 kuukautta sulaa kautta aiemmin ja sen jälkeen pidempään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Tiksi buhta *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija*.  1969–1978. Viitattu 1.7.2022. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  North Coast of Russia (pdf) (Guba Buorkhaya s. 165-167 (Sector 7. The Laptev Sea, s. 157-172)) *Pub. (Enroute) Sailing Directions 183, 12th Edition*.  2017. National Geospatial-Intelligence Agency, United States of America. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)
**Tarttuva henkitorventulehdus** (lyh. **ILT**, engl. infectious laryngotracheitis) on lähinnä kanoilla tavattava eläintauti, jonka aiheuttaa herpesvirus. Tautia tavataan myös riikinkukolla ja fasaanilla. Se ei tartu ihmiseen.

Suomessa tautia tavattiin harrastekanalassa helmikuussa 2012 ja sitä ennen vuonna 1978. Muissa Pohjoismaissa sitä esiintyy harrastekanaloissa.

Tautiin voivat sairastua aikuiset ja poikaset. Vakavampi se on aikuisella, mutta se voi olla oireetonkin. Oireina on, että linnut hengittävät nokka auki, hengitys rahisee, ne voivat yskiä verensekaista limaa ja niillä voi olla sierainvuotoa ja silmän sidekalvontulehdusta. Linnut toipuvat parissa viikossa mutta voivat myös kuolla tukehtumalla.

Tauti tarttuu linnusta toiseen. Virus ei elä kauan, mutta tauti voi kulkeutua myös ihmisen välityksellä. Eläimessä se voi säilyä piilevänä ja tulla ilmi stressin seurauksena. Terveystarkastuksissa tautia seurataan, jolloin piilevät tapauksetkin tulevat ilmi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  ILT-tauti, Evira[vanhentunut linkki], viitattu 14.2.2012
2. ↑  Harrastekanalasta löytyi tarttuvaa henkitorventulehdusta, Yle, viitattu 14.2.2012
Amalia Carneri, kuva vuodelta 1908.
**Amalia Carneri** (oik. **Malka Kanarvogel** 12. syyskuuta 1875 Rzeszów – 1942? Treblinka) oli juutalaistaustainen puolalainen oopperalaulaja, jonka ääniala oli sopraano. Hän esiintyi Wienin tärkeimmillä näyttämöillä ja teki useita levytyksiä.

Kanarvogel opiskeli laulua Wienissä ja muutti nimensä laulutähdelle paremmin sopivaksi Carneriksi. Hän teki pitkiä kiertueita Itävalta-Unkarin, Saksan ja Ranskan oopperanäyttämöillä. Vuosina 1905–1907 hän teki useita levytyksiä. Lehtitietojen mukaan hän oli yleisön suursuosikki.

Carneri solmi avioliiton vuonna 1901 Heinrich Pollakin kanssa, joka oli valtion kaivosten tarkastaja. Liitosta syntyi kaksi poikaa, Fritz ja Karl. Jälkimmäisestä tuli professori yhdysvaltalaiseen yliopistoon.

Kansallissosialistit tulivat valtaan Saksassa vuonna 1933. Saksa miehitti Itävallan vuonna 1938, ja saksalaiset panivat siellä heti toimeen ankarat juutalaisvastaiset toimenpiteet. Vuodelta 1938 on säilynyt Carnerin kirje pojalleen. Hän toteaa kirjeessään pojalleen Fritzille, että hän ei tiedä tuleeko saamaan eläkettään ja että on joutunut myymään omaisuuttaan tullakseen toimeen. Hän toivoo pääsevänsä poikiensa luokse Yhdysvaltoihin.

Carnieri karkotettiin kodistaan Theresienstadtiin 10. syyskuuta 1942. Hänet kuljetettiin 29. syyskuuta 1942 Treblinkan tuhoamisleirille yhdessä 2001 vangin kanssa, missä heidät kaikki murhattiin. On myös tietoja, että hänet olisikin murhattu vasta vuonna 1943.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Amalia Carneri *amaliacaneri.blogspot.com*. Viitattu 8.4.2022. (englanniksi)
2. ↑  Neue Freie Presse (Nro. 12020, sivu 9) *ANNO: Historische österreichische Zeitungen und Zeitschriften*.  9.2.1898. Österreichische Nationalbibliothek. Viitattu 9.4.2022. (saksaksi)
3. ↑  ADDING INSULT TO INJURY Leo Baeck Institute. Viitattu 9.4.2022. (englanniksi), (saksaksi)
4. ↑  Result Dokumentationsarchiv des österreichischen Widerstandes (DÖW).  Arkistoitu 4.12.2013. Viitattu 9.4.2022. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

*
**Byte** oli vaikutusvaltainen mikrotietokoneita käsittelevä lehti 1970- ja 1980-luvuilla. Lehti käsitteli alaa laajasti siinä missä monet kilpailijat keskittyivät vain esimerkiksi MS-DOSiin tai Macintoshiin. Lehti käsitteli koko "pienten tietokoneiden ja ohjelmistojen" alaa toisinaan sisältäen myös supertietokoneita ja korkean tavoitettavuuden järjestelmiä käsitteleviä artikkeleita.

Lehti painotti alussa "tee-se-itse" lähestymistapaa julkaisemalla muun muassa ohjelmien lähdekoodilistauksia eri ohjelmointikielillä. Lehden painopiste siirtyi myöhemmin kohti tuotearvosteluja ja "miten se toimii" -tyyppisiä artikkeleita.

Lehti aloitti vuonna 1975 ja ensimmäinen numero ilmestyi syyskuussa 1975.
Keväällä 1979 lehden omistaja/julkaisija Virginia Williamson myi lehden McGraw-Hillille. 
Toukokuussa 1998 lehti myytiin CMP Medialle.
Viimeinen numero ilmestyi heinäkuussa 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  BYTE Magazine Rescans (About-osio) *archive.org*. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tom's Unofficial BYTE FAQ: The Death of BYTE Magazine (englanniksi)
**Becket eli Jumalan kunnia** (*Becket ou l’honneur de Dieu*) on ranskalaisen näytelmäkirjailija Jean Anouilh’n kirjoittama draamanäytelmä vuodelta 1959. Sen on suomentanut muun muassa Leo Kontula vuonna 1994.

Draama sijoittuu 1100-luvun Englantiin ja käsittelee Thomas Becketin ja kuningas Henrik II:n välistä jännitettä. Henrik nimittää ryyppy- ja metsästystoverinsa Becketin Canterburyn arkkipiispaksi, mutta Becketistä tuleekin ankara kirkonmies, joka puolustaa kirkon valtaa ja vastustaa Henrikin säätämiä Clarendonin säädöksiä, joissa on kirjattu ylös kuninkaan erioikeudet kirkon suhteen. Sovittamaton ristiriita ratkaistaan lopulta murhalla. Anouilh’n näytelmässä Becket kuvataan jalona, uhrautuvana ja oikeamielisenä, kuningas Henrik II taas karkeana ja Becketin paremmuuden itseensä verrattuna tunnustavana.

Pariisin lokakuun 1959 kantaesityksen jälkeen näytelmä tuotettiin New Yorkin Broadwaylle St. James -teatteriin, jossa Becketiä esitti Laurence Olivier ja Henrik-kuningasta Anthony Quinn. Produktio sai viisi Tony-palkintoa. Heinäkuussa 1961 näytelmä sai ensi-iltansa Royal Shakespeare Companyssa Lontoossa, pääosissa Eric Porter ja Christopher Plummer.

Suomessa näytelmää on esitetty ainakin Turun kaupunginteatterissa 1963–1964 ja Suomen Kansallisteatterissa 1962 sekä 1993–1994.

Näytelmän pohjalta on tehty elokuvasovitus *Becket* (1964, ohj. Peter Glenville). Siinä Becketiä näyttelee Richard Burton ja kuningasta Peter O’Toole.

Lähteet
-------

1. 1 2  Becket eli Jumalan kunnia, Näytelmäkulma. Viitattu 27.11.2014.
2. ↑  Shank, Theodore J. (toim.): *A Digest of 500 Plays : Plot Outlines and Production Notes*, s. 200. Collier Macmillan, 5. painos 1977. ISBN 0-02-012690-5.
3. ↑  Turun kaupunginteatteri 1963/64 Becket eli Jumalan kunnia -käsiohjelma, Antikvariaatti.net. Viitattu 27.11.2014.
4. ↑  Atso Almila: Becket eli Jumalan kunnia. (Arkistoitu – Internet Archive) Music Finland, viitattu 27.11.2014.
5. ↑  Korpela, Asko: TeaInfo-1993-061, viitattu 27.11.2014.
6. ↑  *Becket* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Becket
**Ettelbréck** (ransk. *Ettelbruck*; saks. *Ettelbrück*) on kaupunki Luxemburgissa, Diekrichin kantonissa. Vuoden 2021 arvion mukaan kaupungissa oli noin 9 250 asukasta, kun vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli noin 7 800. Kaupunki on maan pohjoisosan koulutuksellinen ja lääketieteellinen keskus.

Kaupungissa sijaitsee Pyhän Annan nimeä kantava tyttöjen sisäoppilaitos, joka on perustettu 1852, sekä valtiollinen maatalousoppilaitos, joka on perustettu 1883. Keskussairaala perustettiin 1855 ja se toimii nykyään neurologis-psykiatrisena osastona. Ranskaan natsimiehitystä paennut luxemburgilainen kommunistipoliitikko Louis Charles Marx perusti kaupunkiin kirurgisen sairaalan 1936, joka avattiin uudelleen ranskankielisellä nimellä *Nouvel Hôpital St Louis* vuonna 2003. 

Toisessa maailmansodassa Saksa valtasi Ettelbréckin 10. toukokuuta 1940. Yhdysvaltojen joukot vapauttivat kaupungin 11. syyskuuta 1944. Saksa valtasi sen takaisin 10. joulukuuta, mutta vihdoin Ardennien taistelussa liittoutuneet voittivat 25. joulukuuta yhdysvaltalaisen kenraali George S. Pattonin johdolla. 

Kaupunkiin on avattu George S. Pattonin museo.*lähde?* Maan kansallislaulu Ons Heemecht, *Kotimaamme*, on laulettu julkisesti ensi kerran Ettelbréckissä vuonna 1864.*lähde?* Jalkapallojoukkue on FC Etzella Ettelbruck.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brinkhoff, Thomas: Luxembourg: Cantons, Major Communes & Agglomerations *citypopulation.de*. Viitattu 29.12.2021. (englanniksi) (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ettelbréck** Wikimedia Commonsissa

Diekirchin alueen kunnat

* Beckerich
* Bettendorf
* Boulaide
* Bourscheid
* Clervaux
* Dikrech
* Ell
* Esch-sur-Sûre
* Erpeldange
* Ettelbréck
* Feulen
* Goesdorf
* Grosbous
* Kiischpelt
* Lac de la Haute-Sûre
* Mertzig
* Parc Hosingen
* Préizerdaul
* Putscheid
* Rambrouch
* Redange
* Reisdorf
* Saeul
* Schieren
* Tandel
* Troisvierges
* Useldange
* Vallée de l'Ernz
* Vianden
* Vichten
* Wahl
* Weiswampach
* Wiltz
* Wincrange
* Winseler
|  |
| --- |
| **Amenmesse hieroglyfein** |
| **syntymänimi** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | 
 |  |

 |
| *Amenmesse-heqa-waset*Amon-jumalan muovaamaTheban hallitsija |
| **valtaistuinnimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Menmira-setepenra*Ra-jumalan tavoin ikuinenRa-jumalan valitsema |

**Amenmesse** oli Egyptiä 19. dynastian aikaan vuosina 1203–1200 eaa. hallinnut faarao.

Pitkään luultiin, että Amenmesse oli Merenptahin poika Seti-Merenptah, mutta uudemmat tutkimukset ovat osoittaneet, että Amenmesse ei todennäköisesti ollut edes kuninkaallista alkuperää. Hänen vanhemmistaan ei tiedetä mitään, mutta hänen vaimonsa oli todennäköisesti Baktwerel.

Amenmesse nousi valtaistuimelle ennen faarao Merenptahin poikaa Seti II:sta. Syytä tähän ei tiedetä. Todennäköisesti prinssi Seti oli matkalla jossain kaukaisessa maakunnassa tai valtiovierailulla jossain naapurimaassa, kun Amenmesse päätti käyttää tilaisuutta hyväkseen ja nousta valtaan. Hallitusaikanaan hän otti monia edellisten faaraoiden hankkeita omakseen ja jatkoi niitä lyhyen hallitusaikansa ajan. Varmuudella ei kuitenkaan voida sanoa mitä rakennusprojekteja hän aloitti sillä Seti II:n korvasi Amenmessen nimen omallaan.

Amenmesse on haudattu muiden Uuden valtakunnan faaraoiden tapaa Kuninkaiden laaksoon (hauta KV10). Haudan koristelut ovat osittain keskeneräisiä, ja osa niistä on tuhottu muinaisina aikoina. Haudasta löytyi kolme muumiota, kaksi naisen ja yksi miehen, joita ei kuitenkaan ole tunnistettu. Todennäköisesti muumiot kuuluvat kuitenkin Amenmesselle ja mahdollisesti hänen vaimoilleen. Muumioiden yhteydestä on löytynyt myös kanooppiastioita ja graniittisen sarkofagin kappaleita. Sarkofagi on alun perin kuulunut henkilölle nimeltä Anketemheb, mutta otettu uudelleen käyttöön kuninkaan haudassa. Sekä sarkofagista että kanooppiastioista on löydetty nimi Takhat (Merenptahin vaimo), joten on todennäköistä että hänet on haudattu tänne. Lisäksi haudasta on löytynyt Seti I:lle kuuluvien shabti-hahmojen palasia. Hauta on suljettu yleisöltä, koska siellä suoritetaan parhaillaan arkeologisia kaivauksia.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amenmesse**.
* A Mystery Fit For A Pharaoh[vanhentunut linkki] Smithsonian
* Amenmesse Project

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Merenptah** | **Egyptin faarao**19. dynastia | Seuraaja:**Seti II** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**American Airlinesin lento 444** oli 15. marraskuuta 1979 Chicagosta Washington D.C:hen matkalla ollut lento, jonka *Unabomberina* tunnettu teknologian kehitystä vastustava kirjepommittaja Theodore Kaczynski yritti räjäyttää alas koneen tavaratilaan kätketyllä räjähteellä. Pommi ei kuitenkaan räjähtänyt odotetusti, mutta vapautti koneen matkustamoon niin paljon savua, että 12 henkilöä hoidettiin savun hengittämisen vuoksi. Myöhemmin on arvioitu, että pommi olisi räjähtäessään ollut tarpeeksi voimakas tiputtamaan koko koneen.

American Airlinesin lento ei ollut Unabomberin ensimmäinen pommi-isku, mutta sen jälkeen hänen rikoksensa siirtyivät liittovaltion poliisin FBI:n käsittelyyn, sillä lentokoneen pommittaminen määritellään liittovaltion rikokseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  John O`Brien: Federal, State Officials Team Up To Hunt Creator Of 11 Bombs *ChicagoTribune*.  4.3.1986. Viitattu 16.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Plotnik, Arthur: Surviving the Unabomber *Airplane Reading*. Viitattu 16.8.2018.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Danica Roem vuonna 2017
**Danica Roem** (s. 30. syyskuuta 1984) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja toimittaja.

Roem varttui Manassasissa, Virginian osavaltiossa. Hänen isänsä teki itsemurhan lapsen ollessa 3-vuotias. Äidinisä Anthony Oliveto avusti lapsen kasvattamisessa. Oliveton kautta Roem sai intohimon sanomalehtien lukemiseen, mikä vaikutti hänen tuntemaansa kiinnostukseen journalismia kohtaan. Hän valmistui vuonna 2006 journalismin oppiarvolla New Yorkin St. Bonaventuren yliopistosta. Valmistuttuaan Roem sai työpaikan virginialaisesta *Gainesville Times* -lehdestä. Hän työskenteli siinä yhdeksän vuoden ajan ja kirjoitti myös *Prince William Timesiin* Manassasissa. Virginia Press Association myönsi hänelle seitsemän palkintoa. Vuonna 2015 Roem siirtyi *Montgomery County Sentinelin* palvelukseen Marylandin Rockvilleen. Hän lähti lehden palveluksesta vuonna 2016 edistääkseen poliittista uraansa.

Roem kiinnostui politiikasta alun perin vuonna 2004 George W. Bushin ehdottaessa Yhdysvaltain perustuslakiin lisäystä, joka olisi estänyt samaa sukupuolta olevien avioliittojen tunnustamisen. Roemin syntymänimi oli Dan, mutta hän aloitti vuonna 2012 sukupuolenkorjausprosessin. Hän otti uudeksi nimekseen Danican. 7. marraskuuta 2017 Roem tuli valituksi Virginian edustajainhuoneen jäseneksi. Hänestä tuli ensimmäinen henkilö, joka oli avoimesti transsukupuolisena tullut valituksi Yhdysvalloissa osavaltion lainsäädäntöelimeen ja ottanut paikan vastaan. Roem voitti vaaleissa tehtävässä 26 vuoden ajan toimineen vastaehdokkaansa Robert G. Marshallin. Itseensä "Virginian päähomofoobikkona" viitannut Marshall oli vaalikamppailun aikana kieltäytynyt väittelemästä Roemin kanssa ja oli viitannut tähän miespuolisista käytettävillä persoonapronomineilla. Kampanjassaan Roem oli kerännyt varoja yli 500 000 Yhdysvaltain dollarin verran, kolmesti enemmän kuin vastaehdokkaansa. Hän voitti Marshallin noin kahdeksan prosenttiyksikön erolla. Tammikuussa 2018 hän ja muut vasta valitut naispoliitikot esiintyivät *Time*-lehden kannessa.

Roem valittiin marraskuussa 2021 jo kolmannelle kaudelleen Virginian edustajainhuoneeseen. Hän on viitannut itseensä "hevarina" (metalhead) ja on myös johtanut metalliyhtyettä. Roem on julkaissut muistelmateoksen *Burn the Page*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Roem Bio LGBT History Month, viitattu 23.4.2023
2. ↑  Antonio Olivo, Danica Roem of Virginia to be first openly transgender person elected, seated in a U.S. statehouse The Washington Post 8.11.2017, viitattu 23.4.2023
3. ↑  Juana Summers, Lexie Schapitl, Danica Roem did opposition research on herself. It's one way she reclaimed her story NPR 27.4.2022, viitattu 23.4.2023


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Daniel Ibañes Caetano** (eli **Daniel**; s. 6. heinäkuuta 1976 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen espanjalainen uransa päättänyt futsalpelaaja. Pelipaikaltaan Daniel oli ala eli laitapelaaja. Hän on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa.

Daniel voitti Espanjan futsalmaajoukkueen kanssa MM-kultaa vuonna 2000 Guatemalasta. Hän saavutti myös MM-hopeaa vuonna 2008 Brasiliassa. EM-kilpailut Daniel voitti Espanjan joukkueessa neljästi vuosina 2001, 2005, 2007 ja 2010. Hän lopetti uransa vuonna 2010.

Seuratasolla Daniel edusti vuodet 2002–2010 Inter Movistaria, jonka kanssa hän voitti neljä Espanjan-mestaruutta, kaksi UEFA Futsal Cupia ja neljä Espanjan cupia. Vuodet 1996–2002 hän edusti Caja Segoviaa, jonka kanssa hän voitti kerran Espanjan-mestaruuden, kerran UEFA Futsal Cupin ja kolmesti Espanjan cupin. Hän voitti myös urallaan kolmesti Intercontinental Cupin.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Anaso Jobodwana** (s. 30. heinäkuuta 1992 Aberdeen, Itä-Kap) on eteläafrikkalainen pikajuoksija.

Jobodwana sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 kahdeksanneksi 200 metrin juoksussa. Kazanin Universiadeissa 2013 hän voitti kultaa sekä 100 että 200 metrillä. Hän selviytyi 200 metrin loppukilpailuun vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuissa Moskovassa. Hän sivusi välierissä omaa ennätystään, ja oli eränsä toinen Jamaikan Usain Boltin jälkeen. Loppukilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. 100 metrillä hän karsiutui välierissä.

Jobodwana saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 pronssia 200 metrillä Etelä-Afrikan ennätysajalla 19,87. Hän oli parantanut maan ennätystä kahdesti jo saman vuoden toukokuussa. Pekingin kisojen 100 metrillä hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sai hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Rabatin Afrikan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia 200 metrillä ajalla 20,56. Hän karsiutui 200 metrin välierissä Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Tokion olympialaisissa 2021.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Lähde: IAAF, Tilastopaja

Ulkoradat
* 100 metrin juoksu: 10,10 (2013)
* 200 metrin juoksu: 19,87 (2015), NR

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Anaso Jobodwana *tilastopaja.net*. Viitattu 1.5.2018. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Bolt joutui jo vilkaisemaan sivulleen *Iltalehti.fi*.  16.8.2013. Alma Media Oyj. Viitattu 16.8.2013.
3. ↑  Anaso Jobodwana Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Tero Kainulainen** on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja. Hän on työskennellyt 1990-luvulla alkaneella työurallaan muun muassa Yle Urheilun, Eurosportin ja Viasat Urheilun palveluksessa. Eurosportilla hän selosti 2000-luvun alussa jalkapalloa. Ylellä hän on selostanut muun muassa radiossa olympialaisia. Vuodesta 2013 asti Kainulainen on tehnyt selostajan ja toimittajan töitä Viasatille. Viasatilla Kainulainen selostaa muun muassa jääkiekon NHL:ää ja jalkapalloa. Aiemmin hän selosti myös KHL:ää, jonka otteluita Viasat näytti. Kesäolympialaisissa 2016 hän selosti Ylellä pääosin naisten jalkapalloa. Kainulainen oli yksi Ylen selostajista Jalkapallon MM-kisoissa 2018. Hän jatkaa Ylen arvokisaselostajana jalkapallon EM-kisoissa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kosunen, Janne: Suuri suru varjostaa Ylen uuden suosikkiselostajan työtä: "Että isä olisi kuullut minut selostamassa MM-kisoja" *Ilta-Sanomat*.  26.6.2018. Viitattu 9.12.2018.
2. ↑  Visuri, Roope: Tässä on Huuhkajien ohjelma EM-kisoissa – näin seuraat EM-jalkapalloa Ylen kanavilta *yle.fi*.  29.5.2021. Viitattu 1.6.2021.
**Ukrainan koripallomaajoukkue** edustaa Ukrainaa koripallon arvokisoissa. Vuoteen 1992 saakka maa oli ollut osana Neuvostoliittoa ja maan pelaajat edustivat Neuvostoliiton koripallomaajoukkuetta.

Historia
--------

### EM-kisoissa

Ukraina esiintyi ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1997. Tuolloin se pelasi samassa lohkossa Espanjan, Kroatian ja Saksan kanssa. Näistä Ukraina voitti vain Kroatian ja sijoittui lohkonsa viimeiseksi. Sijoitusotteluissa Ukraina voitti Latvian ja Slovenian ja sen lopullinen sijoitus turnauksessa oli kolmastoista.

Vuosien 2001 ja 2003 EM-kisoissa Ukraina sijoittui 14:nneksi. Vuoden 2005 EM-kisoissa joukkue sijoittui viimeiseksi eli 16:nneksi. Vuoden 2011 EM-kisoissa Ukraina voitti kaksi viidestä alkulohko-ottelustaan eikä selviytynyt 12 parhaan joukkoon.

Vuoden 2013 EM-kisoissa Ukraina saavutti toistaiseksi parhaan arvokisasijoituksensa. Se hävisi alkulohkossaan vain Ranskalle ja sijoittui neljällä voitolla lohkossaan toiseksi. Jatkolohkossa Ukraina hävisi Latvialle ja Liettualle mutta voitti Serbian ja pääsi lohkonsa neljänneltä sijalta pudotuspeleihin. Puolivälierissä Ukraina hävisi Kroatialle. Sijoitusotteluissa se voitti Italian ja hävisi Slovenialle. Ukrainan lopullinen sijoitus oli kuudes. Joukkueen paras pistemies oli yhdysvaltalaissyntyinen Eugene Jeter 13,5 pisteen ottelukeskiarvolla.

Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Ukraina oli 22:s ja 2017 viidestoista.

### MM-kisoissa

Ukraina selviytyi MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Espanjan kisoihin 2014. Se sijoittui alkulohkossaan viidenneksi voitettuaan Dominikaanisen tasavallan ja Turkin sekä hävittyään Suomelle, Uudelle-Seelannille ja Yhdysvalloille. Lopullisessa rankingissa joukkue sijoittui 18:nneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ranking men after FIBA Basketball World Cup 2019 Qualifiers Window 6 *fiba.basketball*.  26.2.2019. Viitattu 31.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Points per Game FIBA Europe. Viitattu 23.9.2013. (englanniksi)
3. ↑  2015 Eurobasket Event standings *fiba.com*. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
4. ↑  Lopulliset sijoitukset FIBA. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
5. ↑  Final standings FIBA. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu (ukrainaksi)

FIBA Europen maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Andorra | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liettua | Luxemburg | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Pohjois-Irlanti | Pohjois-Makedonia | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | San Marino | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Wales | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | Yhdistynyt kuningaskunta

**Entisiä joukkueita:** DDR | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Tšekkoslovakia
Vaalilautakunnan tunnus.
**Ukrainan keskusvaalilautakunta** (ukr. Центральна виборча комісія України, *Tsentralna vybortša komisija Ukrajiny*) on Ukrainan valtion elin, joka järjestää valtiolliset presidentinvaalit ja parlamenttivaalit.

Ukrainan keskusvaalilautakunta koostuu puheenjohtajasta, kahdesta varapuheenjohtajasta, sihteeristä sekä yhdestätoista muusta jäsenestä.

Keskusvaalilautakunta ohjaa aluevaalilautakuntia, jotka ovat itsenäisiä oikeushenkilöitä, kun taas aluevaalilautakuntien ohjaamat paikalliset vaalilautakunnat eivät ole oikeushenkilöitä, vaan paikallishallinnon osia.

Ulkomaalaisten suorittama vaalitarkkailu
----------------------------------------

Ukrainan keskusvaalilautakunnan kutsusta Ukrainan presidentinvaalia ja parlamenttivaaleja tarkkailee runsaasti myös ulkomaiden ja kansainvälisten järjestöjen vaalitarkkailuorganisaatioita. Ukrainan presidentinvaalissa 2004 oli ulkomaisten vaalitarkkailijoiden määrä noin 10 000. Paikallisia vaalilautakuntia on noin 30 000.

### Vaaleja tarkkailleet valtiot

* Venäjä, 30 tarkkailijaa, 2006
* Moldova, 5 tarkkailijaa, 2006
* Kazakstan, 2 tarkkailijaa, 2006
* Kanada, 1 tarkkailija, 2006
* Korean tasavalta, 1 tarkkailija, 2006

### Kansainväliset järjestöt

* ENEMO (englanniksi)
* Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (ETYJin) demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimisto (ODIHR/OSCE) (englanniksi)
* Kansainvälinen republikaani-instituutti (englanniksi)
* Amerikan ukrainalaiskongressin komitea (englanniksi)
* Ukrainalaisten maailmankongressi (englanniksi)
* Kanadan ukrainalaiskongressi (englanniksi)

Kotimainen vaalitarkkailu
-------------------------

Myös kansalliset vaalitarkkailuorganisaatiot ovat kehittymässä.

Aiheesta muualla
----------------

* Ukrainan keskusvaalilautakunta (ukrainaksi)