recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Filippo de Filippin rintakuva Torinon yliopistossa
**Filippo de Filippi** (20. huhtikuuta 1814 Pavia – 9. helmikuuta 1867 Hongkong) oli italialainen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.

De Filippi oli oppiarvoltaan tohtori. Hänestä tuli Torinon yliopiston eläintieteen ja vertailevan anatomian professori Giuseppe Genén jälkeen.

De Filippi toimi Persiaan suuntautuneen retkikunnan johtajana 1862. Retkikunnan tehtävänä oli, luonnontieteellisen tutkimuksen ohessa, luoda uudelleen diplomaattisuhteet Italian ja Persian välille. Lokakuussa 1865 de Filippi lähti Vittorio Arminjonin johtamalle maailmanympäripurjehdukselle *Magenta*lla. Hän kuoli koleraan Hongkongissa 52-vuotiaana. Tieteellisen raportin retkestä julkaisi hänen assistenttinsa Enrico Hillyer Giglioli.

De Filippi nimesi useita uusia eläinlajeja, linnuista ruostepyrstömuuran (*Drymophila genei*) ja persiantaskun (*Oenanthe chrysopygia*), joka erotettiin omaksi lajiksi vasta vuonna 2003.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Sven Sester (2021)
**Sven Sester** (s. 14. heinäkuuta 1969 Tallinna, Viro) on virolainen poliitikko ja maan entinen valtiovarainministeri.

Nuoruus
-------

Sester suoritti koulun loppuun 1987 ja opiskeli sen jälkeen taloustieteitä ja informaatioteknologiaa Tallinnan teknillisessä yliopistossa.

Ura yritysmaailmassa
--------------------

Sester työskenteli vuosina 1990–1991 Mainor Centre for Public Opinion Researchissa tietojenkäsittelyn asiantuntijana. Vuosina 1991–1992 hän oli johtajana Selected Daily Mail Joint Enterprisessa. 1992–1999 hän oli johtotehtävissä ERI Real Estate Ltd:ssa. Sittemmin hänestä tuli Baltic Real Investments plc:n hallituksen puheenjohtaja. 2003–2005 hän oli Eesti Loton hallintoneuvoston puheenjohtaja. Vuodesta 2007 hän on ollut Roosikrantsi Hotell Ltd:n johtokunnan puheenjohtaja.

Poliittinen ura
---------------

Sester liittyi 1999 Isänmaan ja Res Publican liittoon. Vuosina 2002–2003 hän oli Tallinnan kaupunginvaltuuston talouskomitean varapuheenjohtaja. 2003–2007 hän oli riigikogun jäsenenä talouskomitean varapuheenjohtaja. Vuonna 2009 hän toimi talouskomiteassa, ja sen jälkeen hänestä tuli riigikogun talouskomitean puheenjohtaja. Hän on puolueensa puoluehallituksen jäsen.

Vuoden 2015 riigikogun vaaleissa Sester menetti paikkansa. Tuloksista oli epäselvyyttä, kun alkuperäisen ääntenlaskennassa toinen ehdokas Viktoria Ladõnskaja oli saanut yhden äänen enemmän kuin Sester, mutta uusintalaskennassa Sesterillä oli yksi ääni enemmän. Ladõnskaja vaati toista uusintalaskentaa, jolloin hänen äänimääränsä oli 1 393 ja Sesterin 1 392.

Sester nimitettiin 9. huhtikuuta 2015 valtiovarainministeriksi Taavi Rõivasin toiseen hallitukseen ja 23. marraskuuta 2016 Ratasin hallitukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Minister of Finance Sven Sester *Valitsus.ee*. Government of Estonia.  Arkistoitu 6.4.2016. Viitattu 20.12.2016. (englanniksi)
2. ↑  Sven Sester (curriculum vitae)  09.5.2011. Riigikogu, Parliament of Estonia. Viitattu 20.12.2016. (englanniksi)
3. ↑  Sester says ESM draft law ‘reasonable’, The Baltic Times, 8 August 2012 (englanniksi)
4. ↑  WVU Honors Estonia Independence with Parliamentarians' visit Feb. 28 *WVU Today*.  21.2.2012. West Virginia University. Viitattu 20.12.2016. (englanniksi)
5. ↑  Recount sends Ladõnskaja to Parliament, Sester will not appeal ERR. Viitattu 20.12.2016. (englanniksi)
6. ↑  New Estonian government assumes office  9.4.2015. ERR. Viitattu 20.12.2016. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Maris Lauri** | **Viron valtiovarainministeri**2015–2017 | Seuraaja:**Toomas Tõniste** |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sven Sester
**Tromboksaanisyntaasi** on isomeraaseihin kuuluva entsyymi, joksa katalysoi tromboksaani-A2:n muodostumista prostaglandiini H2:sta. Tromboksaanisyntaasilla on merkitystä verihiutaleiden takertumisessa toisiinsa verihyytymien muodostuessa, verisuonien supistumisessa ja keuhkoputkien supistumisessa. Tromboksaanisyntaasin EC-numero on EC 5.3.99.3.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Tromboksaanisyntaasi on rakenteeltaan monomeeri, joka koostuu 533 aminohaposta. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 58–60 kDa. Tromboksaanisyntaasi kuuluu Sytokromi P450-entsyymiryhmään vaatii toimiakseen koentsyymikseen hemiryhmän.

Tromboksaanisyntaasin katalysoiman reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa prostaglandiini H2 sitoutuu entsyymiin. Koentsyymin rautaioni katalysoi prostaglandiinin peroksidisidoksen homolyyttistä katkaisua, jolloin siitä muodostuu radikaali, jossa hapella on sitoutumaton elektroni ja rauta hapettuu hapetusluvulta +III hapetusluvulle +IV. Muodostunut radikaali toisiintuu ja muodostuu hiiliradikaali. Tämä radikaali luovuttaa rautaionille elektronin, jolloin rauta pelkistyy hapetusluvulle +II ja muodostuu karbokationi. Tämä karbokationi syklisoituu, jolloin muodostuu tuote. Sivutuotteina muodostuu malonidialdehydiä ja 12-hydroksiheptatrieenihappoa.

Tromboksaanisyntaasin inhibiittoreita on tutkittu verihyytymien muodostumista ehkäisevinä lääkeaineina. Inhibiittorit muodostavat sidoksen hemiryhmän rautaionin kanssa substraatin sijasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  EC 5.3.99.5 - thromboxane-A synthase Brenda. Viitattu 29.8.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Daniel L. Purich, R. Donald Allison: *The Enzyme Reference*, s. 817. Academic Press, 2003. ISBN 9780080550817. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.7.2018). (englanniksi)
3. 1 2 3  Plínio Cunha Sathler, Marcos Santana, André Luiz Lourenço, Carlos Rangel Rodrigues, Paula Abreu, Lúcio Mendes Cabral & Helena Carla Castro: Human thromboxane synthase: comparative modeling and docking evaluation with the competitive inhibitors Dazoxiben and Ozagrel.  *Journal of Enzyme Inhibition and Medicinal Chemistry*, 2014, 29. vsk, nro 4, s. 527–531. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.8.2018.  (englanniksi)
4. ↑  Paul R. Ortiz de Montellano: *Cytochrome P450*, s. 620-622. Springer, 2015. ISBN 978-3-319-12107-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.8.2018). (englanniksi)
5. ↑  Paolo Gresele, Valentin Fuster, Jose A. Lopez, Clive P. Page, Jos Vermylen: *Platelets in Hematologic and Cardiovascular Disorders*, s. 347. Cambridge University Press, 2007. ISBN 9780521881159. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 29.8.2018). (englanniksi)
**Vanosenjärvi** on verraten kirkasvetinen järvi Mäntyharjun eteläosassa Etelä-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,1 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 52 kilometriä etelään.

Maantiede
---------

Vanosenjärven pituus etelästä pohjoiseen on 3,8 kilometriä. Länsirannalta kaakkoon suuntaava Vanosenniemi jakaa järven pohjoiseen Isoselkään ja eteläiseen Pieniselkään. Selkävesiä yhdistää Talvilahti. Järven koillisen osan muodostaa pääaltaasta hieman erillään sijaitseva Lovalahti. Vanosenjärvi on matalahko: vain noin 15 prosenttia sen alasta on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, kymmenen metriä, sijaitsee Isoselän kaakkoisosassa.

Vanosenjärven saariluku on 28. Saarista 6 on alle aarin laajuisia luotoja. Ainoa yli hehtaarin laajuinen saari on järven pohjoisosan Suursaari. Suuri osa Vanosenjärven saarista sijaitsee Vanosenniemeä reunustavan enintään 1,5 metriä syvän vyöhykkeen sisällä. Vanosenjärven rannat ovat metsä- ja suomaata, pientaloja on tiheimmin järven luoteisrannalla.

Vanosenjärveen laskee Vessanjärvi (90,9 metriä mpy) lounaasta ja sen ohella muutama Vanosenjärven läheisyydessä sijaitseva pieni vakavesi. Vanosenjärvi laskee Talvilahden itärannalta alkavaa Vanosensuon halki virtaavaa Vanosenjokea kaakkoon Palojärveen (86,4 metriä mpy), joka laskee Huuhilonjokea itään Vieruvanjärveen (79,6 metriä mpy).

Vanosenjärven vesitilavuus on 13 982 000 kuutiometriä.

Vanosenjärvi (04.146.1.007) kuuluu Virmajoen valuma-alueeseen (04.146), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Virmajoen valuma-alueeseen kuuluu 86 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Viisi laajinta ovat Virmajärvi, Rautjärvi, Vanosenjärvi, Vieruvanjärvi ja Kaukheimonen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vanosenjärvi, vakavesi, Mäntyharju
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.5.2022.
3. ↑  Vanosenjärvi. Järviwiki. Viitattu 18.5.2022.
4. ↑  Vanosenjärvi *Mäntyharju.fi*. Mäntyharjun kunta. Viitattu 18.5.2022.
5. ↑  Virmajoen valuma-alue (04.146). Järviwiki. Viitattu 18.5.2022.
**Frans Arthur Larson** (21. tammikuuta 1897 Hammarland, Ahvenanmaa – 21. lokakuuta 1959 Maarianhamina) oli suomalainen Ahvenanmaalla vaikuttanut maanviljelijä, maakuntapoliitikko ja kansanedustaja.

Larsonin vanhemmat olivat maanviljelijä Lars Otto Karlsson ja Matilda Kristina Eriksson. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Hammarlandissa. Larson oli jonkin aikaa siirtolaisena Yhdysvalloissa ja oli myös merimiehenä. Hän toimi lautamiehenä 1930–1951 ja oli Hammarlandin vapaapalokunnan päällikkönä 1936–1948. 

Larson oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1948–1959 edustaen Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli ruotsalaisten Elis Andersson. Arthur Larson oli myös Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Hammarlandin kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Larson oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaaleissa. Hän oli Föreningen Åland i New York -yhdistyksen puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Arthur Larson *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1948–1951 |
| --- |
|  |
| RKP (13) | 
* von Born
* Brommels
* Forss
* Jern
* Korsbäck
* Kullberg
* Meinander
* Söderhjelm
* Törngren
* Wickman
* Öhman
* Östenson
* Österholm

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Larson

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1951–1954 |
| --- |
|  |
| RKP (14) | 
* von Born
* Hollstén
* Jern
* Korsbäck
* Kullberg (1951–1953†)
* Lindh (1953–1954)
* Meinander
* Nordfors
* Nordström
* Teir
* Törngren
* Wickman
* Öhman
* Östenson
* Österholm

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Larson

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1954–1958 |
| --- |
|  |
| RKP (12) | 
* Forsberg
* Högström
* Korsbäck
* Lindh
* Meinander
* Nordfors
* Nordström
* Teir
* Törngren
* Wickman
* Öhman
* Österholm

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Larson

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1958–1962 |
| --- |
|  |
| RKP (13) | 
* Aminoff (1960–1962)
* Ehrnrooth
* Högström
* Jungarå
* Korsbäck
* Lindh
* Meinander
* Nordfors
* Nordström
* Procopé
* Sundell
* Tallgren (1961–1962)
* Teir
* Törngren (1958–1961†)
* Österholm (1958–1960)

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Andersson (1959–1962)
* Larson (1958–1959†)

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Keski-Uudenmaan koulutuskuntayhtymä Keuda** järjestää ammatillista koulutusta Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä, Nurmijärvellä, Sipoossa ja Tuusulassa. Kuntayhtymän johtaja on Riikka-Maria Yli-Suomu ja rehtori Anna Mari Leinonen. 

Keudan hallinto sijaitsee Järvenpäässä. Kuntayhtymän hallinnosta vastaavat jäsenkuntien asettamat yhtymävaltuusto ja yhtymähallitus. Keudalla on yhteensä 11 toimipistettä. Keuda järjestää ammatillista peruskoulutusta, aikuiskoulutusta, oppisopimuskoulutusta ja kansanopistokoulutusta sekä toimii alueellisena työelämän kehittäjänä. Vuonna 2015 Keudassa opiskeli ammatillista perustutkintoa yhteensä 4 551 opiskelijaa.

Keudan kampukset sijaitsevat Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä, Nurmijärvellä, Sipoossa ja Tuusulassa. Monet näistä toimipisteistä olivat aiemmin itsenäisiä yhdellä paikkakunnalla opetusta antaneita ammattioppilaitoksia. Näitä olivat Järvenpään ammattikoulu, Mäntsälän ammattikoulu, Tuusulan sosiaalialan oppilaitos, Nurmijärven ammattioppilaitos, Järvenpään kotitalousopettajaopisto, Mäntsälän maatalous- ja puutarhaoppilaitos sekä Pekka Halosen akatemia.

Koulutusaloja
-------------

* Auto ja pienkone
* Hius- ja kauneusala
* Hyvinvointialat
* Puutarha
* Kirjastoala
* Kuljetus ja logistiikka
* Kulttuuri ja media-ala
* Kone- ja metallitekniikka
* Liiketalous
* Maatalous
* Palvelualat
* Puhdistus ja kiinteistö
* Rakennustekniikka
* Ravitsemuspalvelut
* Sähkö- ja automaatiotekniikka
* Talotekniikka
* Tekstiilihuolto ja vaatetus

Toimipisteet
------------

Lukkarinpolku 2:ssa Mäntsälässä sijaitseva Keudan toimipiste.
Järvenpää, Wärtsilänkatu 7  

Järvenpää, Wärtsilänkatu 63  

Järvenpää, Sibeliuksenväylä 55  

Kerava, Keskikatu 3 a  

Kerava, Sarviniitynkatu 9  

Mäntsälä, Lukkarinpolku 2  

Mäntsälä, Saaren kartano  

Nurmijärvi, Lopentie 20  

Sipoon Enter, Iso Kylätie 14  

Tuusula, Kirkkotie 31  

Tuusula, Pekka Halosen akatemia  

Helsinki, Uutiskatu 2

Oppilaskunta
------------

Keudan oppilaskunta Kuoma on perustettu vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkistoitu kopioKoulutuskuntayhtymä Keski-Uudenmaan koulutuskuntayhtymä, keuda.fi.  Arkistoitu 20.4.2016. Viitattu 13.6.2016.
2. ↑  Karttapalvelu, Facta WebGIS Järvenpään kaupunki, kartta.jarvenpaa.fi. Viitattu 13.6.2016.
3. ↑  **Määritä nimeke!** *keuda.fi*.
4. ↑  Koulutuskuntayhtymä *Keuda.fi*.  Arkistoitu 10.4.2021. Viitattu 10.4.2021.
5. ↑  Arkistoitu kopioYksiköt Keski-Uudenmaan koulutuskuntayhtymä, keuda.fi.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 13.6.2016.
6. ↑  Keudan historiaa Keski-Uudenmaan koulutuskuntayhtymä, keuda.fi.

Aiheesta muualla
----------------

* www.keuda.fi
*Trollsländanin* tärkeimpia teemoja olivat luonto ja eläintensuojelu. Lehden nimiö vuodelta 1871.
**Trollsländan** ("Sudenkorento") oli Helsingissä vuosina 1867–1873 ilmestynyt ruotsinkielinen lastenlehti.

Theodor Sederholmin julkaisema *Trollsländan* oli varsinkin alkuvaiheessaan *Eoksen* kaltainen lennokas ja uudenaikainen lastenlehti, joka sisälsi satuja, tarinoita luonnosta ja eläimistä, runoja, arvoituksia ja tehtäviä. Sen tärkein avustaja oli Zachris Topelius, joka oli toiminut myös *Eoksen* tukipylväänä. Kerran viikossa oktaaviokokoisena ilmestyneen lehden ensimmäisten vuosien painos liikkui 600–700 kappaleen vaiheilla. Sederholmin laiminlyötyä lehtensä sen levikki alkoi laskea ja lopulta myös Topelius menetti kiinnostuksensa. Ongelmista suurin lienee ollut kuvituksen vähäisyys.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*, s. 110, 112, 114, 116, 120. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.

Aiheesta muualla
----------------

* *Trollsländan* digitoituna kansalliskirjastossa
Mustat Vans-kengät
**Vans** on yhdysvaltalainen kenkiä valmistava yritys, joka perustettiin alun perin vuonna 1966 nimellä **Van Doren Rubber Company**. Vansin omistaa VF Corporation.

Historia
--------

Vans sai alkunsa Kaliforniassa vuonna 1966, kun veljekset Paul Van Doren ja James Van Doren perustivat The Van Doren Rubber Companyn yhdessä Gordon Leen ja Serge Delian kanssa. Kengät suunnattiin surffareille, skeittareille ja punkkareille.*lähde?*

Vansin alkuperäisen logon suunnitteli 1970-luvulla James Van Dorenin poika Mark Van Doren.

1980-luvulla Vans menetti asiakkaita, kun se alkoi valmistaa jalkapallo- ja pesäpallokenkiä.*lähde?* Yhtiö haki konkurssia vuonna 1984. McCown DeLeeuw Company osti yhtiön neljä vuotta myöhemmin 74 miljoonalla dollarilla. Vans listattiin pörssiin vuonna 1991.

Vuonna 2004 VF Corporation osti Vansin 396 miljoonalla dollarilla.

Nykyään
-------

Vans on sponsoroinut vuosina 1995–2018 järjestettyä The Vans Warped Touria, joka on punk- ja ska-musiikin sekä extreme-urheilun festivaali.

Ska punk -yhtye The Suicide Machines kirjoitti kappaleen "The Vans Song", jossa ylistetään Vans-kenkiä. Myös rap-yhtye The Pack on kirjoittanut Vansista laulun nimeltä "Vans".*lähde?*

Nykyään Vans valmistaa kenkien lisäksi myös muun muassa reppuja, paitoja, pipoja, lippalakkeja ja jumppapusseja. Kaikki kenkämallit eivät muistuta skeittikenkiä kuten alun perin.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  The story of Vans *Vans.eu*. Viitattu 2.7.2017.  (englanniksi)
2. 1 2  Vans valloitti verkkokaupan *Dick Johnson Blogit*. Viitattu 27.9.2019.
3. ↑  Connelly, Laylan: Happy 50th, Vans: How the iconic shoe brand has kept on surviving *Chicago Tribune*. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)
4. ↑  F. Peltz, James: Clothing Giant VF to Acquire Shoe Firm Vans *Los Angeles Times*. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)
5. ↑  Giordano, Medea: R.I.P. Warped Tour. At Least We Still Have Vans. *New York Times*.  3.7.2018. Viitattu 27.9.2019.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vans**.
* Vansin viralliset sivut (englanniksi)
**Linda Mary Alice Thom** CM, o.s. *Malcolm* (s. 30. joulukuuta 1943), on kanadalainen ampuja ja olympiavoittaja.

Thom syntyi Hamiltonissa, Ontariossa, ja sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Carletonin yliopistolta 1967. Hän osallistui vuoden 1984 kesäolympialaisiin ja voitti kultaa 25 metrin urheilupistoolissa. Hänestä tuli ensimmäinen kesäolympialaisissa kultaa voittanut kanadalaisnainen sitten vuoden 1928.

Thom asettui progressiivisena konservatiivina ehdolle Ontarion lainsäädäntökokouksen vaaleissa vuonna 1995. Hänen vastaehdokkaanaan oli Ottawa Southin vaalipiirissä Dalton McGuinty, joka tuli valituksi.

Thomista tehtiin vuonna 1985 Kanadan ritarikunnan jäsen. Hän sai vuonna 1984 Velma Springstead Trophyn, ja hänet otettiin City of Ottawa Sports Hall of Famexen vuonna 1986. Vuonna 1992 hänet valittiin Canada's Sports Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 6*, s. 126. Oy Scandia Kirjat Ab, 1985. ISBN 951-9466-41-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Linda Thom Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

Naisten 25 metrin urheilupistoolin olympiavoittajat
1984: Linda Thom •
1988: Nino Salukvadze •
1992: Marina Logvinenko •
1996: Li Duihong •
2000: Marija Grozdeva •
2004: Marija Grozdeva •
2008: Chen Ying •
2012: Kim Jang-mi •
2016: Ánna Korakáki •
2020: Vitalina Batsaraškina

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Linda Thom
**Julian Eberhard** (s. 9. marraskuuta 1986 Saalfelden) on itävaltalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa HSV Saalfeldeniä.

Arvokilpailut
-------------

MM-kilpailuihin Eberhard on osallistunut Nové Městossa 2013, Kontiolahdella 2015, Oslossa 2016, Hochfilzenissä 2017 ja Östersundissa 2019. Hän hiihti 2017 toisen viestiosuuden Itävallan pronssijoukkueessa. Lisäksi hän sijoittui pikakilpailussa seitsemänneksi, takaa-ajossa kahdeksanneksi ja normaalimatkalla 14:nneksi. Östersundissa 2019 hän saavutti pronssia yhteislähtökilpailusta. Ensimmäisissä olympialaisissaan Pyeongchangissa 2018 hän oli pikakilpailussa neljäs, yhteislähdössä kuudes ja takaa-ajossa viidestoista. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui yhteislähdössä yhdeksänneksi ja takaa-ajossa 14:nneksi.

Maailmancup
-----------

Eberhard debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2006 Hochfilzenin pikamatkalta ollen 57:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2008 niin ikään Hochfilzenin pikamatkalta sijoittuen sijalle 28.

Eberhard on voittanut kolme maailmancupin pikakilpailua: Hanty-Mansijskissa maaliskuussa 2016, Oberhofissa tammikuussa 2017 ja Pyeongchangissa maaliskuussa 2017 sekä yhteislähtökilpailun Kontiolahdella maaliskuussa 2018. Lisäksi hän on ollut toinen Ruhpoldingin pikakilpailussa tammikuussa 2017 ja yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2019 sekä kolmas Pyeongchangin takaa-ajossa maaliskuussa 2017 ja Östersundin MM-yhteislähdössä 2019. Hän sijoittui kauden 2016–2017 maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi ja pikakilpailucupissa toiseksi. Kaudella 2018–2019 hän oli kokonaiskilpailussa yhdeksäs ja yhteislähtöcupissa neljäs.

Muuta
-----

Myös Eberhardin veli Tobias Eberhard on ampumahiihtäjä. Julian Ebehard on siviiliammatiltaan poliisi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6
**Linda Wallander** on Henning Mankellin rikosromaaneissa ja niihin perustuvissa elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen ruotsalainen poliisi, komisario Kurt Wallanderin tytär. Linda Wallander esiintyy sivuhahmona useissa Kurt Wallander -kirjoissa ja on pääosassa vuonna 2002 ilmestyneessä kirjassa *Ennen routaa*. Hän on tässä kirjassa juuri valmistunut poliisiksi. Linda on myös yksi päähenkilöistä kirjojen juonta jatkavan Wallander-elokuvasarjan ensimmäisellä ja kolmannella tuotantokaudella.

Mankell oli suunnitellut tekevänsä kolmiosaisen kirjasarjan, jossa Linda olisi ollut pääosassa, mutta luopui suunnitelmasta hahmoa näytelleen Johanna Sällströmin tehtyä itsemurhan vuonna 2007. Sällström esitti Lindaa Wallander-elokuvasarjassa vuosina 2005–2006. 

Vuonna 2012 filmatuissa uusissa ruotsalaisissa Wallander-filmeissä Lindaa näyttelee Charlotta Jonsson. Lindaa ovat esittäneet myös Cecilia Zwick Nash ja Jenny Rudell ruotsalaisissa elokuvissa, joissa Kurtia näyttelee Rolf Lassgård, sekä Jeanny Spark brittiläisessä televisiosarjassa *Wallander*. Brittiversioissa Linda ei kuitenkaan ole poliisi.

Hieman ennen kuolemaansa Mankell oli myös suunnitellut, että hän kirjoittaisi Linda Wallander -sarjan kaksi viimeistä romaania vuonna 2016, jolloin ensimmäisen Wallander-kirjan *Kasvoton kuolema* ilmestymisestä olisi tullut kuluneeksi 25 vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Henning Mankell creates a 'female Wallander' following star's suicide


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wallander-elokuvat |
| --- |
|  |
| Hahmot | 
* Kurt Wallander
* Linda Wallander

 |
|  |
| Elokuvat | 

|  |  |
| --- | --- |
| 1. kausi (2005–2006) | 
* Ennen routaa
* Kylähullu
* Veljekset
* Pimeys
* Afrikkalainen
* Heikkous
* Mastermind
* Valokuvaaja
* Peitenimi
* Pilvilinna
* Veriside
* Jokeri
* Salaisuus

 |
|  |
| 2. kausi (2009–2010) | 
* Kosto
* Syyllisyys
* Kuriiri
* Varas
* Sellisti
* Pappi
* Vuoto
* Ampuja
* Kuoleman enkeli
* Haamu
* Perintö
* Velkoja
* Todistaja

 |
|  |
| 3. kausi (2013) | 
* Rauhaton mies
* Kadonnut
* Petos
* Kaipaus
* Tuhopolttaja
* Surulintu

 |

 |
|  |
| Televisiosarja |  |
|  |
| Romaanit | 
* *Kasvoton kuolema* (1991)
* *Riian verikoirat* (1992)
* *Valkoinen naarasleijona* (1993)
* *Hymyilevä mies* (1994)
* *Väärillä jäljillä* (1995)
* *Viides nainen* (1996)
* *Askeleen jäljessä* (1997)
* *Palomuuri* (1998)
* *Pyramidi* (1999)
* *Ennen routaa* (2002)
* *Rauhaton mies* (2009)
* *Haudattu* (2013)

 |

 |
**Lindau-luokka** eli **tyyppi 320** oli Saksan laivaston kahdeksantoista miinanraivaajan muodostama alusluokka, joka tilattiin Saksan liittotasavallan laivaston ensimmäisessä laivasto-ohjelmassa. Alukset valmisti Burmeister Bremen magneetittomista komponenteista.

Saksan laivastossa ei palvele enää ainuttakaan luokan alusta, mutta osa aluksista siirrettiin Viron, Liettuan ja Latvian laivastoille. Lisäksi *Flensburg* ja *Weilheim* museoitiin.

Alukset
-------

Vuodesta 1970 alkaen yksitoista luokan alusta modernisoitiin Fulda-luokan (tyyppi 331) miinantorjunta-aluksiksi ja vuodesta 1979 kuusi palveluksessa ollutta modernisoitiin Ulm-luokan aluksiksi (tyyppi 351). Luokan alukset korvattiin Ensdorf-luokalla (tyyppi 352), jonka jälkeen Ulm-luokan alukset myytiin vuonna 2001 Etelä-Afrikan laivastolle. Vuonna 2009 Etelä-Afrikka myi viisi jäljellä ollutta alusta yksityisomistukseen, joka muutti ne huvijahdeiksi.

**Lindau-luokan miinanraivaajat**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Göttingen* | Burmester, Bremen |  | 1. huhtikuuta 1957 |  | palveluksesta 19762000 Latvialle varaosiksi |
| *Koblenz* | Burmester |  | 6. toukokuuta 1957 |  | palveluksesta 19751999 Liettualle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Sūduvis* |
| *Lindau* | Burmester |  | 16. helmikuuta 1957 | 1. helmikuuta 1958 | palveluksesta 19752000 Virolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *EML Sulev* |
| *Tübingen* | Burmester |  | 12. elokuuta 1957 |  | palveluksesta 1975muutettu yksityiseksi huviveneeksi |
| *Wetzlar* | Burmester |  | 24. kesäkuuta 1957 |  | palveluksesta 1976 |
|

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert s. 153
**Lindblomin talo** oli uusrenessanssityylinen kerrostalo, joka valmistui Turun kauppatorin laidalle vuonna 1891. Sen suunnitteli Karl Viktor Reinius tukholmalaisten esikuvien pohjalta, ja se edusti Suomessa aikansa kertaustyylien huippua. Rakennus purettiin vuonna 1956 Wiklundin tavaratalon tieltä.

Rakennus rakennettiin kauppaneuvos Gustaf Adolf Lindblomin pojille, jotka olivat konsuli Gösta Lindblom ja kauppias Karl Arthur Lindblom. Rakennuksen julkisivun koristeluihin kuului patsaita, korinttilaisia kaksoispylväitä ja torneja. Portaikossa oli I. Ehrlingin, Samuel Koskisen ja G. Ekstamin koristemaalauksia.

Alvar Aallon vuonna 1931 laatimissa piirustuksissa uutta Wiklundin tavarataloa varten Lindblomin talo oli vielä säästetty, mutta lama esti suunnitelman toteuttamisen. Talo rapistui pahasti toisen maailmansodan aikana, ja 1948 uutisoitiin, että taloa koristaneet veistokset poistetaan. Niistä oli jo putoillut osia kadulle. Talo siirtyi Wiklundin omistukseen. Kaupunki vaati savipohjaan vajonnutta taloa joko uudelleen paalutettavaksi tai purettavaksi. Purkutyöt aloitettiin tammikuussa 1956, ilman lehdissä näkyvää vastustusta. Arkkitehdit ilmaisivat talon olevan arkkitehtuuriltaan arvoton ja pilaavan torimiljöön. Vuonna 1957 paikalle valmistui Ole & Bertel Gripenbergin suunnittelema Wiklundin tavaratalo.

Kuvagalleria
------------

* Lindblomin talo, jonka julkisivusta pylväiden päältä on poistettu veistoksetLindblomin talo, jonka julkisivusta pylväiden päältä on poistettu veistokset
* Talon koristeltu portaikkoTalon koristeltu portaikko
* Lindblomin talo julkisivuveistoksineen 1900-luvun alussa. Kulmassa Wiklundin kauppaLindblomin talo julkisivuveistoksineen 1900-luvun alussa. Kulmassa Wiklundin kauppa
* Uusi Wiklundin tavaratalo vuonna 1959, kulman liiketaloa ei ole vielä purettu. Kuvassa oikealla näkyy myös Hamburger Börs.Uusi Wiklundin tavaratalo vuonna 1959, kulman liiketaloa ei ole vielä purettu. Kuvassa oikealla näkyy myös Hamburger Börs.

Lähteet
-------

* Lahtinen, Rauno: *Turun puretut talot*, s. 101-103. Tallinna: Sammakko, 2009, 2013. ISBN 978-952-483-266-3.

### Viitteet

1. 1 2 3  Lahtinen, s.101–103
2. ↑  Junttila, Veli: Toimittaja Veli Junttilan kolumni Suomi 1956: Lindblomin talon purkaminen alkoi *Turun Sanomat*.  9.1.2006.  Arkistoitu 26.1.2016. Viitattu 19.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lindblomin talo** Wikimedia Commonsissa
Melbournen olympiastadionilla sijaitseva veistos esittää tilannetta, jossa John Landy hyvää urheiluhenkeä osoittaen auttoi kaatuneen kilpakumppaninsa Ron Clarken jaloilleen kesken juoksukilpailun.
**Urheiluhenki** tai **urheilumieli** tarkoittaa sellaista asennoitumista ja käyttäytymistä, joka osoittaa kunnioitusta pelin sääntöjä ja vastapelaajia kohtaan.

Urheiluhenki on sääntöjen noudattamista, eettisyyttä ja rehellisyyttä sekä hyväntahtoisuutta vastustajaa kohtaan. Urheiluhenkeä osoittavia tekoja ovat esimerkiksi arvokas käyttäytyminen häviön hetkellä ja nöyryys voiton hetkellä, vastustajan kätteleminen ja kehuminen pelin jälkeen, käden ojentaminen kaatuneelle vastustajalle sekä taputtaminen loukkaantuneelle vastustajalle hänen ilmaistuaan olevansa kunnossa.

Olympiavalan lausuja lupaa kaikkien kilpailijoiden nimissä urheilla oikeassa urheiluhengessä.

Urheiluhengen osoittamisesta myönnettäviä tunnustuspalkintoja ovat muun muassa Waltteri Immonen -palkinto, Raimo Kilpiö -palkinto, Sports Illustratedin Vuoden urheilija -palkinto, James E. Sullivan Award, Lady Byng Memorial Trophy, Lou Gehrigin muistopalkinto ja Bill Masterton Memorial Trophy.

Lähteet
-------

1. ↑  urheiluhenki *TEPA-termipankki*. Viitattu 26.2.2022.
2. ↑  sportsmanship *Collins*. Viitattu 26.2.2022.
3. ↑  Brian G. Phelps: The Importance of Sportsmanship and What it Should Look Like  28.9.2018. Fort Worth Country Day School. Viitattu 26.2.2022.
4. ↑  Wendl, Karel. "The Olympic Oath - A Brief History" ''Citius, Altius, Fortius'' (''Journal of Olympic History'' since 1997). Winter 1995. pp. 4,5. (PDF) *la84foundation.org*. Viitattu 24.10.2011.
5. ↑  Helsingin Sanomat, 2004[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Urheilu |
| --- |
|  |
| Muodot | 
* Yksilöurheilu
	+ Kestävyys
* Joukkueurheilu
* Sotilasurheilu
* Vammaisurheilu
* Naisten urheilu
* Ammattiurheilu
* Puoliammattilasurheilu
* Harrasteurheilu
* Kokemusurheilu
* e-Urheilu

 |
|  |
| Tiede | 
* Liikunta
	+ Kuntoilu
* Harjoittelu
	+ Lihasvoimaharjoittelu
* Lääketiede
	+ Doping
	+ Psykologia
	+ Urheiluvammat
* Pedagogiikka
	+ Koululiikunta
	+ Fyysinen aktiivisuus
* Ravitsemus
	+ Juomat
	+ Ravinteet

 |
|  |
| Liiketoiminta | 
* Agentti
* Johtaminen
* Journalismi
* Markkinointi
* Seura
* Sponsorointi
* Taloustiede
* Oikeus
* Pelaajakauppa

 |
|  |
| Kulttuuri | 
* Derby-ottelu
* Elokuva
* Fani
* Maskotti
* Urheiluhenki
* Vedonlyönti

 |
|  |
| Muuta | 
* Kansallisurheilu
* Urheilulajit

 |

 |
**Vesa Tapio Valo** (s. 16. helmikuuta 1951 Halsua) on suomalainen dramaturgi. Valo työskenteli vuosina 2009–2015 Seinäjoen kaupunginteatterin johtajana.

Valo aloitti opinnot Teatterikoulussa 1979 ja valmistui dramaturgiksi 1983 ja teatteritaiteen maisteriksi 2000. Hän on työskennellyt dramaturgina Saksassa, Bonnissa. Valo on ollut kiinnitettynä dramaturgina Vaasan ja Oulun kaupunginteattereissa sekä 1990-luvulla Helsingin Kaupunginteatterissa, ensin dramaturgina ja sitten ohjaaja-dramaturgina.

Valo on suomentanut saksalaisia näytelmiä, muun muassa Friedrich Hollaenderin *Laitakujan leidit*, jonka hän on ohjannut Seinäjoen teatterille. Hän on myös kirjoittanut näytelmiä, muun muassa *Seitsemän huvila*, *Pojat*, *Maria Silfvan*, *Lähtekäätte Ameriikhan!* ja siitä uudistetun version *Aava meri*.

Vesa Tapio Valo oli perustamassa Setaa vuonna 1974 ja toimi *Seta-lehden* päätoimittajana 1978–1980.

Valolle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Kytölä, Laura: 70-vuotias | Henkilökohtainen on poliittista, muistuttaa ohjaaja-dramaturgi Vesa Tapio Valo *Helsingin Sanomat*.  16.2.2021. Viitattu 17.2.2021.
2. ↑  Salomäenpää, Minna: Seinäjoen kaupunginteatteri lähtee etsimään Vesa Tapio Valolle seuraajaa *Yle Uutiset*.  23.12.2014. Yleisradio Oy. Viitattu 22.3.2016.
3. ↑  Hautamäki, Tero: Vampyyrimusikaalin toinen tuleminen: Ei tarvitse hävetä Seinäjoen versiota *Ilkka*.  4.2.2016. Viitattu 22.3.2016.
4. 1 2  Suomen kuvalehti 19.11.2010, s. 62–63.
5. 1 2 3  Kirja kerrallaan
6. ↑
7. ↑  Ala-Risku, Päivi: Malja kolmekymppiselle.  *Z-lehti*, 2004, nro 3, s. 21.
8. ↑  West, Taina: Kauheasti lukemista.  *Z-lehti*, 2005, nro tammi–helmikuu, s. 24.
9. ↑  Taiteilijaeläkkeiden saajissa eniten muusikoita, säveltäjiä ja kuvataiteilijoita *Taiteen edistämiskeskus (Taike)*.  30.3.2017.  Arkistoitu 6.3.2022. Viitattu 6.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Heikki Savikoski** (s. 19. joulukuuta 1990) on suomalainen pesäpalloilija. Savikoski edusti Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. Savikosken sopimus Kirin kanssa on voimassa kauden 2021 loppuun saakka, johon se lopulta päättyi. Hänen kasvattajaseuransa on Haapaveden Urheilijat. Savikoski pelaa sisäpelissä vaihtajana ja ulkokentällä kolmosvahtina tai kolmospolttajana. Hänet valittiin Superpesiksen vuoden tulokkaaksi vuonna 2016. Savikoski on pelannut urallaan kauden 2020 päättymiseen mennessä 97 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kahdeksan kunnaria ja kahdeksan tavallista juoksua, tuonut 105 juoksua ja kerännyt 386 kärkilyöntiä. Savikoski on pelannut urallaan 11 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on tuonut 14 juoksua ja kerännyt 43 kärkilyöntiä. Savikoski on pelannut urallaan yhden Superpesiksen uusintaottelun. Tässä hän keräsi kaksi kärkilyöntiä. Savikoski on pelannut urallaan Kempelen Kirissä, Ylivieskan Kuulassa ja Haapajärven Pesä-Kiiloissa 158 Ykköspesiksen runkosarjaottelua.

Myös Savikosken veli Aappo pelaa Superpesistä Kirin joukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
*Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaista rikollista kieltolain aikana. Machine Gun Kelly on myös yhdysvaltalainen hip hop -artisti.*

**George Kelly Barnes** (18. heinäkuuta 1895 – 18. heinäkuuta 1954), joka tunnettiin paremmin nimeltä **Machine Gun Kelly**, oli yhdysvaltalainen rikollinen Memphisistä, Tennesseestä kieltolain aikana. Hän kävi Central High Schoolia Memphisissä. Machine Gun Kellyn lempinimi tuli hänen lempiaseestaan Thompson-konepistoolista. Hänen tunnetuin rikoksensa oli öljypohatan ja liikemiehen Charles F. Urschelin kidnappaus heinäkuussa 1933, josta hän sai rikollisryhmänsä kanssa 200 000 dollaria lunnasrahoja. Kelly pidätettiin Memphisissä, Tennesseessä 26. syyskuuta 1933. Hän kuoli 59-vuotissyntymäpäivänään 18. heinäkuuta 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2  Machine Gun Kelly *Biography*. Viitattu 23.8.2018. (englanniksi)
2. 1 2  George "Machine Gun" Kelly *AlcatrazHistory.com*. Viitattu 23.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Finger, Michael: Public Enemy Number One *Memphis Flyer*.  7.9.2005. Viitattu 23.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Machine Gun Kelly** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Machinery Oy** on vuonna 1911 perustettu suomalainen yritys.

Machineryn perustajia olivat Frans Hall, Arthur Lindeberg, Ferdinand Tefke ja Ferdinand Jacobsson, joista viimeksi mainittu sai kauppaneuvoksen arvonimen, toimi pitkään yrityksen johdossa ja oli sen pääosakas. Machinerystä tuli perheyhtiö, kun kauppaneuvos Hugo Emil Timonen hankki haltuunsa suurimman osan yhtiön osakkeista ja hänen työnsä jatkajaksi yhtiön johdossa ryhtyi hänen poikansa, myöskin kauppaneuvoksen arvonimen saanut Heikki Timonen. Nykyään Machinery Oy:n omistaa Boreo Oyj.

Machineryn toimialaan kuuluvat koneiden ja laitteiden sekä teknisten tarvikkeiden maahantuonti, markkinointi, asennus, korjaus- ja huoltopalvelut. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Vantaalla ja toinen toimipiste Tampereella. Machinery Oy myy, asentaa ja huoltaa koneita ja laitteita metallintyöstön, rakentamiseen sekä voimantuoton toimialalle. He toimittavat työvälineitä metallintyöstöön ja rakentamiseen sekä varavoimalaitteita, moottoreita ja vaihteistoja erilaisiin teollisuuden erilaisiin tarpeisiin. Vuonna 2020 yrityksen liikevaihto oli 32 miljoonaa euroa ja se työllisti 81 henkeä.

Lähteet
-------

1. ↑  Machinery, historia machinery.fi.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 29.3.2015.
2. 1 2  Machinery yritys machinery.fi.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 29.3.2015.
3. ↑  Ferdinand Jacobsson *Biografiasampo*. Viitattu 24.8.2022.
4. ↑  Paavilainen, Marko: Kauppaneuvos Heikki Timonen (1943–2020). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.8.2020. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.1.2023.
5. ↑  Machinery Group Oy lyhyesti machinery.fi.  Arkistoitu 25.5.2011. Viitattu 6.6.2011.

Kirjallisuutta
--------------

* L. Kaila: *40 vuotta kauppatekniikan palveluksessa. Oy Machinery Ab 1911–1951.* Turku 1951.
* Armas J. Pulla: *50 vuotta Suomen konekaupan historiaa.* Helsinki 1960.
* *Machinery uudelle vuosisadalle.* 100-vuotisjulkaisu 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivu
* Machinery Oy:n yhtiö- ja omistushistoriaa
**Dan Styffe** (s. 1957 Dalby) on ruotsalaissyntyinen, Norjassa asuva ja työskentelevä kontrabasisti.

Styffe aloitti musiikkiuransa soittamalla sähköbassolla rockia ja jazzia. Hän aloitti klassisen musiikin opintonsa Göran Nybergin johdolla Ruotsissa. Hän jatkoi opintojaan Oslossa Knut Guettlerin ja Yhdysvalloissa Gary Karrin johdolla. Hän toimi Karrin avustajana vuosina 1981–1982 ja debytoi solistina Oslossa vuonna 1985. Vuonna 1982 Styffe aloitti toimintansa Norjan oopperan orkesterin ensikontrabasistina. Sittemmin hän on soittanut myös Norjalaisessa kamariorkesterissa ja Oslon filharmonikoissa.

Styffe on usein esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona musiikkifestivaaleilla Norjassa ja muualla. Hän on tilannut ja kantaesittänyt useita nykyteoksia. Hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet muiden muassa säveltäjät Ruben Sverre Gjertsen, Fredrik Högberg, Rolf Martinsson, Teppo Hauta-aho, Bernard Salles, Paul Ramsier, Rune Rebne, Henrik Hellstenius, Jon Øivind Ness, Gisle Kverndokk, John Persen, Asbjørn Schaathun, Marcus Paus ja Erlend Skomsvoll. Styffe kantaesitti ja levytti vuonna 2011 Rolf Martinssonin kontrabassokonserton Jukka-Pekka Sarasteen johtamien Oslon filharmonikkojen kanssa. Myöhemmin saman vuoden aikana hän teki Tromssan kamariorkesterin ja Kolbjørn Holthen kanssa levytyksen Fredrik Högbergin konsertosta *Hitting the First Bass*. Hän esiintyi solistina saman teoksen kantaesityksessä Norjalaisen kamariorkesterin ja Isabelle van Keulenin kanssa. Styffen levytyksiä on julkaistu Simax Classics -levymerkillä. Hän on levyttänyt myös viulisti Dora Schwarzbergin kanssa.

Styffe toimi vuosien ajan jäsenenä Borealis-kamarikokoonpanossa. Hänen yhteistyökumppaneitaan esiintyjinä ovat olleet muiden muassa Ingrid Andsnes, Catherine Bullock, Gonzalo Moreno, Øystein Birkeland ja Peter Herresthal.

Styffe on opettanut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja Barratt Due -musiikki-instituutissa. Hän on toiminut tuomarina kansainvälisissä kilpailuissa. Hänen instrumenttinsa on Bresciassa noin vuonna 1580 valmistettu Gasparo da Salòn kontrabasso.

Lähteet
-------

1. ↑  Oslo Filharmonien: Dan Styffe (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3 4 5  World Bass Festival: Dan Styffe (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3 4  Dan Styffe: Full biography
4. 1 2  Norwegian Academy of Music: Dan Styffe (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Daniel Chapin Kinsey** (22. tammikuuta 1902 – 27. kesäkuuta 1970) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, 110 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Pariisissa 1924.

Kinsey oli syntynyt St. Louisissa, Missourissa ja opiskeli Illinoisin yliopistossa koulualaa. Hänestä kehittyi huippuaituri ja vuonna 1924 hän voitti yliopistojen mestaruuden pika-aidoissa.

Pariisin olympialaisissa Kinsey voitti sekä alku- että välieränsä ajalla 15,4. Finaalissa Kinsey sai erinomaisen lähdön ja johti kilpaa yhdessä George Guthrien kanssa. Guthrie jäi, mutta Sid Atkinson nousi johtoon niukasti ennen Kinseytä. Atkinson osui viimeiseen aitaan ja Kinsey ohitti hänet voittaen niukasti.

Kinseyn juoksutyyliä kuvattiin jäykäksi, mutta ruhjovan voimakkaaksi. Puutteellisen tekniikkansa hän korvasi muita pika-aitureita paremmalla perusnopeudellaan.

Kinsey valmistui yliopistosta 1926 ja jatkoi opintojaan liikuntatieteissä Oberlin Collegessa, missä hän sittemmin työskenteli vuoteen 1959 asti. Opettamisen ohella Kinsey valmensi koulun urheilujoukkueita ja oli useiden urheilukomiteoiden ja järjestöjen johtokunnissa.

Vuodesta 1959 eläkkeelle jäämiseensä 1970 asti Kinsey toimi Earlham Collegen ja Michiganin yliopiston professorina. Hän kuoli kotonaan Indianan Richmondissa pian eläkkeelle siirtymisensä jälkeen 68-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pihkala, Lauri; Jukola, Martti: *Olympialaiskisat ennen ja Pariisissa 1924*. WSOY, 1924.

Miesten 110 metrin aitajuoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Thomas Curtis |
1900: Alvin Kraenzlein |
1904: Frederick Schule |
1908: Forrest Smithson |
1912: Frederick Kelly |
1920: Earl Thomson |
1924: Daniel Kinsey |
1928: Sid Atkinson |
1932: George Saling |
1936: Forrest Towns |
1948: William Porter |
1952: Harrison Dillard |
1956: Lee Calhoun |
1960: Lee Calhoun |
1964: Hayes Jones |
1968: Willie Davenport |
1972: Rod Milburn  |
1976: Guy Drut |
1980: Thomas Munkelt |
1984: Roger Kingdom |
1988: Roger Kingdom |
1992: Mark McKoy |
1996: Allen Johnson |
2000: Anier García |
2004: Liu Xiang |
2008: Dayron Robles |
2012: Aries Merritt |
2016: Omar McLeod |
2020: Hansle Parchment |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**EGP-painatus** (engl. *Expanded Gamut Printing*, ’laajennetun väriavaruuden painatus’) on painomenetelmä, jolla pystytään toistamaan laajempi väriavaruus käyttämällä tavanomaisen nelivärisen CMYK-värisarjan lisäksi vakioituja lisävärejä.

ISO 12647-2:2013 -standardin mukaisella CMYK-painatuksella voidaan tuottaa noin 55 prosenttia pantone-värikirjaston väreistä, kun CMYK-värien lisäksi oranssia, vihreää, violettia käyttävällä EGP-painatuksella päästään noin 90 prosentin kattavuuteen.

EGP-painatuksessa käytetään tyypillisesti 1–3 lisäväriä. Lisävärit voivat olla esim. punainen, vihreä ja violetti tai oranssi, vihreä ja sininen. Myös muita osavärimääriä tai väriyhdistelmiä voidaan käyttää, menetelmä ei ole sidottu 5–7 painoväriin.

EGP-painatuksella vältetään työkohtaisten lisävärien ("spottiväri", esim. pantone-värit) käyttö painatuksessa. Eri painotöissä tarvittavat lisävärit toteutetaan EGP-painatuksessa vakioidulla sarjalla painovärejä, jolloin syntyy säästöjä nopeutuvan painokoneen kuntoonlaittoajan myötä.

EGP-painatusta on tuotettu 1990-luvulta lähtien monilla tuotenimillä, kuten Hexachrome, MaxCYM, Kodak Digital Science (custom colors) sekä Opaltone. 
Se ei kuitenkaan ole yleistynyt puutteellisen standardisoinnin, vaadittavien erikoisohjelmistojen kalleuden ja monimutkaiseksi koetun prosessin vuoksi.

EGP-painatusta voidaan käyttää muun muassa offset-, flexo- ja syväpainomenetelmissä. Tyypillisesti seitsemää painoväriä käyttävien digitaalisten painokoneiden yleistyminen saattaa lisätä myös EGP:n käyttöä.

Vuonna 2013 Pantone arvioi EGP-painatusta käytettävän noin 15–25 prosentissa kaikista pakkaus- ja etikettipainotöistä. Tämän osuuden odotetaan nousevan 50% seuraavan vuosikymmenen aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  www.pantone.com/color-intelligence/color-education/what-is-extended-gamut *pantone.com*. Viitattu 10.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Don Hutcheson: *HiFi Color Growing Slowly*. GATF Technology Forecast, 1999. (englanniksi)
3. ↑  Digital Printing: A Packaging Revolution *www.packagingstrategies.com*. Viitattu 10.6.2020. (englanniksi)
4. ↑  Expanded colour gamut *Graphic Arts Magazine*.  27.3.2017.  Arkistoitu 10.6.2020. Viitattu 10.6.2020. (englanniksi)
**Olivier Grouillard** (s. 2. syyskuuta 1958, Ranska) on entinen ranskalainen kilpa-autoilija. Hän osallistui 62:een Formula 1 -osakilpailuun ja saavutti niissä yhden MM-pisteen.

Grouillard voitti Ranskan Formula 3 -mestaruuden vuonna 1984. Sen jälkeen hän pääsi Formula 3000 -sarjaan, jossa hän kilpaili vuosina 1985–1988.

Grouillardin F1-ura alkoi vuonna 1989 Ligier -tallin autolla Brasilian GP:sta. Kauden kohokohta oli kuudes sija Ranskan GP:ssa, joka jäi myös hänen uransa parhaaksi sijoitukseksi. Kaudeksi 1990 hän siirtyi Osella talliin, mutta suurempaa menestystä ei tullut. Parhaimmillaan hän oli 13. Kanadan ja Australian GP:ssä.

Grouillard kilpaili kahdessa eri tallissa kaudella 1991. Ensin kausi alkoi Fondmetalilla ja kauden kolmanneksi viimeisenkilpailun hän ajoi AGS-tallin autolla. Kausi 1992 jäi Grouillardin viimeiseksi. Tyrrell -tallin auto ei ollut kovinkaan luotettava ja parhaaksi tulokseksi jäi kahdeksas sija Imolasta. Keskeytyksiä sen sijaan kertyi peräti 12, kun kilpailuja kaudella oli 16.

F1-tilastoja
------------

| Kausi | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintopallisijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Ligier-Ford | 26. | 16 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1990 | Osella-Ford | - | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1991 | Fondmetal / AGS-Ford | - | 14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1992 | Tyrrell-Ilmor | - | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä (4 kautta) | 62 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Lähteet
-------

1. ↑  STATS F1: Olivier GROUILLARD - Involvement • STATS F1 *www.statsf1.com*. Viitattu 21.8.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Olivier Gouillard -F1-tilastot (Arkistoitu – Internet Archive)
**Dan Kuso** on kuvitteellinen hahmo Bakugan-televisiosarjasta. Hän on noin 13-vuotias debyytissään. Hänen Bakugan-kumppaninsa nimi on Drago. Alkuperäisessä versiossa Danin äänenä on Yu Kobayashi, englanninkielisessä versiossa Scott McCord ja suomenkielisessä versiossa Arttu Ala-Jokimäki.

Tausta
------

Dan on ruskeatukkainen poika, jonka elämä muuttui, kun kortteja alkoi sataa taivaalta. Ne olivat peräisin Vestroiasta. Sen jälkeen, kun Bakuganin säännöt oli keksitty, ei Danin päähän muuta mahtunutkaan. Mutta kun hän tapasi Dragon, hän rupesi pikkuhiljaa ymmärtämään, ettei Bakugan olekaan pelkkää peliä.

Danin bakuganit
---------------

### Kädessä

* Pyrus Dragonoid → Pyrus Delta Dragonoid → Pyrus Ultimate Dragonoid → Pyrus Infinity Dragonoid
* Pyrus Neo Dragonoid → Pyrus Cross Dragonoid → Pyrus Helix Dragonoid
* Trap Bakugan Pyrus Scorpion
* Pyrus Helix Dragonoid → Pyrus Lumino Dragonoid → Pyrus Blitz Dragonoid → Pyrus Titanium Dragonoid
* Pyrus Titanium Dragonoid → Pyrus Fusion Dragonoid
* Haos Reptak

### Hetkellisesti menetty

* Pyrus Neo Dragonoid (hävisi Spectralle, mutta sai takaisin)

### Väliaikaisesti omistettu

* Pyrus Apollonir (auttoi saamaan Dragon takaisin)
* Ventus Hawktor (Shunin)