recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fabian Suomela** (11. maaliskuuta 1876 – 6. toukokuuta 1948) oli suomalainen Pohjois-Suomessa vaikuttanut valokuvaaja.

Suomela tuli valokuvausalalle jo 13-vuotiaana vuonna 1889 ja oman valokuvausliikkeen hän perusti Ouluun vuonna 1897. Liike laajeni niin että sivuliikkeet perustettiin Kokkolaan, Kemiin ja Raaheen. Suomela pyrki kasvattamaan ammattitaitoaan ja hän osallistui muun muassa Ruotsissa valokuva-alan kursseille ja kävi Saksassa teollisuudenharjoittajien stipendin turvin. Suomela oli Oulussa kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän osallistui myös suojeluskuntatoimintaan.

Suomela myi vuonna 1922 Oulun liikkeensä ja muutti Helsinkiin. Hän oli mukana perustamassa valokuvausvälineiden ja -tarvikkeiden maahantuontia harjoittanutta *Suomen Valokuvaajain Osakeyhtiötä* ja toimi yhtiön toimitusjohtajana. Vuonna 1942 Suomela palasi Ouluun ja toimi siellä valokuvaajana. 

Oulussa sijaitsevalla Pohjois-Pohjanmaan museolla on kokoelmissaan Fabian Suomelalta 390 henkilökuvaa ja 20 maisemakuvaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Fabian Suomela *Genealogia.fi*. Viitattu 21.3.2021. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Fabian Suomela 50 vuotias, Suomen valokuvaaja : Suomen ammattivalokuvaajain liiton kustantama kuukausijulkaisu, 01.03.1926, nro 3, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2 3 4  Kysy museolta 2.9.2011 : Onko Fabian Suomelan negatiivikokoelma säilynyt?
**Frans Oskar Lindroos** (10. toukokuuta 1885 Kuopio – 16. kesäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lindroosin vanhemmat olivat kultaseppä Frans Wiktor Lindroos ja Maria Lovisa Bäckström ja puolisot 1910–1940 Magda Funck ja 1941–1952 Marta Martin. Lindroos kävi Helsingin Suomalaista Yhteiskoulua 1894–1895 ja Helsingin suomalaista reaalilyseota 1895–1899, opetteli kultasepän ammattia isänsä liikkeessä Helsingissä vuodesta 1899 ja suoritti kultasepän kisällitutkinnon 1904. Kultaseppämestari hänestä tuli 1953. Lindroos oli Osk. Lindroos -yhtiön omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1907. Suomen Kultaseppien Keskus-Osakeyhtiön, sittemmin Kultakeskus-yhtiö, perustajaosakas hän oli vuodesta 1925 ja toimi yhtiön hallintoneuvoston ja hallituksen puheenjohtajana. Hänellä oli myös useita oman alansa ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Lindroos sai 1949. Hän oli Suomen Kultaseppien Liiton kunniajäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oskar Lindroos *Biografiasampo*. Viitattu 30.8.2022.
2. ↑  Kauppaneuvos Osk. Lindroos kuollut.  *Uusi Suomi*, 17.6.1959, nro 161, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Per Oskar Hedlund** (31. tammikuuta 1842 Marttila – 20. joulukuuta 1904 Savonlinna) oli suomalainen apteekkari ja valtiopäivämies.

Hedlundin vanhemmat olivat kruununnimismies Gustaf Wilhelm Hedlund ja Karolina Wilhelmina Achrén. Käytyään yläalkeiskoulun Turussa Hedlund tuli apteekkioppilaaksi Poriin 1859, farmaseutiksi hän valmistui 1863 ja proviisoriksi 1867. Hän hoiti apteekkia Kuopiossa 1868–1869 ja sitten Savonlinnassa, johon hän sai apteekkioikeudet 1871. Kunnallisneuvoksen arvon Hedlund sai 1885. Myytyään apteekkinsa hän siirtyi hoitamaan tilaansa Pääskylahdelle, Savonlinnan lähelle. Hedlund toimi myös tilalleen perustetun maanviljelyskoulun johtajana. Hovineuvoksen arvon hän sai 1898. Hän oli Savonlinnan kaupunginvaltuusmies 1879–1887. Hedlund oli porvarissäädyssä Savonlinnan edustaja valtiopäivillä 1882.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 111. Helsinki: Otava, 1921.
2. ↑  Savonlinnasta ja ympäristöstä. Kuollut Oskar Hedlund.  *Keski-Savo*, 24.12.1904, nro 147, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.03.2021.
Auto numero 929 24H Series -sarjan vuoden 2022 Span kilpailussa.
**Kari-Pekka Laaksonen** (s. 23. huhtikuuta 1967, Valkeakoski) on suomalainen autourheilija.

Ura
---

Laaksonen on kilpaillut muun muassa Porsche Carrera Cupissa, Porsche GT3 Cupissa ja Nürburgring Langstrecken Serie -sarjassa. Hän on kilpaillut vuonna 2016 TCR International Series ja ADAC TCR Germany Touring Car Championship -sarjoissa LMS Racing -tallissa.

Laaksonen, Antti Buri ja Olli Kangas voittivat vuoden 2017 Barcelonan 24 tunnin ajon LMS Racingin Cupra TCR -autolla.

Nürburgringin 24 tunnin ajoissa vuonna 2018 hänen kanssaan autoa ajoivat Antti Buri, Olli Kangas ja Jordi Gené, jolloin he voittivat kilpailun luokassaan. TCR Spa 500 -kilpailussa autoa ajoivat Laaksosen kanssa Fabian Danz, Julien Apotheloz, Antti Buri ja Mikel Azcona.

Laaksonen, Buri ja Jim Rautiainen ajoivat HRT Performancen autolla Span 12 tunnin ajoissa vuonna 2022, jossa he sijoittuivat 992-AM -luokan toiseksi.

Tulokset
--------

### Nürburgringin 24 tunnin ajon tulokset

| Vuosi | Talli | Kanssa-kuljettajat | Auto | Luokka | Kierroksia | Sija | Luokansija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Bas Koeten Racing | Suomi Olli Kangas Suomi Antti BuriEspanja Jordi Gene | CUPRA León TCR | TCR | 121 | 32. | 1. |

### TCR Spa 500 -tulokset

| Vuosi | Talli | Kanssa-kuljettajat | Auto | Luokka | Kierroksia | Sija | Luokansija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Sveitsi TOPCAR Sport with Bas Koeten Racing | Espanja Mikel AzconaSveitsi Julien ApothelozSveitsi Fabian DanzSuomi Antti Buri | CUPRA León TCR | **P** | 444 | **3.** | **3.** |
|

Lähteet
-------

1. 1 2  Kari-Pekka Laaksonen *driverdb.com*. Viitattu 22.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Nine TCR cars in the Nürburgring 24 Hours *tcr-series.com*.  9.5.2018. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
3. ↑  Nürburgring 24 Hours *racingsportscars.com*. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  Red Camel-Jordans.nl becomes first ever winner of the TCR SPA 500  Arkistoitu. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  1st TCR SPA 500 2019 (PDF)  Arkistoitu. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
6. ↑  Entry List (PDF) *24hseries.com*. Viitattu 23.4.2023. (englanniksi)
7. ↑  4th Hankook 12H Spa-Francorchamps 2022 (PDF) *resultscdn.getraceresults.com*. Viitattu 23.4.2023. (englanniksi)
**Raghunath Mohapatra** (orijaksi ରଘୁନାଥ ମହାପାତ୍ର; 23. maaliskuuta 1943 – 9. toukokuuta 2021) oli intialainen arkkitehti, kuvanveistäjä ja parlamentaarikko Rajya Sabhassa.

Mohapatra syntyi odishalaiseen kuvanveistäjäperheeseen, jonka myötä hän sai varhain kosketuksen kuvanveistämiseen. Poikansa mukaan hän aloitti kuvanveistämisen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän lopetti koulunkäynnin kolmannella luokalla omistautuen työllensä. Ollessaan 22-vuotias hänet palkittiin kansallisella arkkitehtuuripalkinnolla. Vuonna 1976 Intian presidentti myönsi hänelle Padma Shrin, jota seurasi vuonna 2001 Padma Bhushan. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin maansa toiseksi korkein siviilikunniamerkki Padma Vibhushan.

Uransa aikana Mohapatra opetti kuvanveistoa yli 2000 oppilaalle. Hän oli erikoistunut perinteiseen hindulaiseen temppeliarkkitehtuuriin. Hänen luomansa auringonjumalaa esittävä patsas koristaa Intian parlamenttirakennusta. Teoksien luomisen lisäksi hän työskenteli säilyttääkseen vanhoja patsaita ja temppeleitä. Ladakhissa sijaitsevassa buddhalaisluostarissa on kolme Mohapatran luomaa Buddha-patsasta.

Presidentti Ram Nath Kovind nimitti Mohapatran parlamentin ylähuoneeseen vuonna 2018. Hän oli aikaisemmin vuonna 2014 yrittänyt Biju Janata Dal -puolueen tuella päästä sinne mutta oli hävinnyt kongressipuolueen Ranjib Biswalille. Mohapatra on kertonut elämäntavoitteensa olleen uuden Konarakin aurinkotemppelin rakentaminen. Hän osti valmiiksi sata eekkeriä maata Purin kaupungin läheltä. Vuonna 2018 hän pyrki saamaan pääministeri Narendra Modilta rahoitusta hankettansa varten. Alkuperäisen temppelin rakentajien väitetään olleen hänen esi-isiään. Mohapatra kuoli sairaalassa Bhubaneswarissa 9. toukokuuta 2021. Hän oli muutama päivää aikaisemmin saanut positiivisen tuloksen Covid-19-testistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  COVID-positive Rajya Sabha MP Raghunath Mohapatra dies in Odisha hospital *Indian Express*.  9.5.2021. Viitattu 9.5.2021.
2. 1 2  Kirpal, Neha: Newly-nominated Rajya Sabha MP Raghunath Mohapatra is an artist ‘rooted in indigenous forms of sculpture’ *Firstpost*.  14.7.2018. Viitattu 9.12.2019.
3. 1 2 3  Barik, Satyasundar: An award for my devotion to sculpture: Mohapatra *The Hindu*.  27.1.2013. Viitattu 9.12.2019.
4. ↑  Padma Vibhushan for Yash Pal, Roddam, S.H. Raza, Mohapatra *The Hindu*.  25.1.2013. Viitattu 9.12.2019.
5. ↑  Loiwal, Manogya: Odissi dancer Sonal Mansingh, sculptor Raghunath Mohapatra nominated to Rajya Sabha *India Today*.  14.7.2018. Viitattu 9.12.2019.
6. ↑  Sahoo, Akshaya Kumar: New Konark temple to become reality: Raghunath Mohapatra *The Asian Age*.  16.7.2018. Viitattu 9.12.2019.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Risto Olavi Urrio** (s. 15. maaliskuuta 1948, Laukaa) on suomalainen toimittaja, kirjailija, Jyväskylän kirjailijatalon entinen toiminnanjohtaja ja Suomen Maakuntakirjailijat ry:n entinen puheenjohtaja. Nykyisin (2011–) Suomen Maakuntakirjailijat ry:n varapuheenjohtaja.

Urrio on ollut mukana toimittamassa useita kronikoita ja julkaissut antologioita sekä toimittanut omakustannekirjoja, joihin myös suunnitellut kansia. Hän on myös suomentanut Jyväskylän kaupunginteatterille näytelmiä ja ollut aktiivisesti teatteritoiminnassa mukana. Urrio on kirjoittanut avustajana Keskisuomalaiseen vuodesta 1992 sekä muun muassa Savon Sanomiin, Suur-Jyväskylän lehteen ja Kortepohjalaiseen. Hän toimii Jyväskylän Sataman Yön tiedotusvastaavana, Kortepohjan asukkaat ry:n ja Viitaniemen koulun vanhempainneuvoston hallituksissa, Sohwin Kulttuuripalkinnon raadissa ja tiedottajana sekä työskenteli uuden kustantajan, Kärpänen Kustannuksen markkinointivastaavana. Urrio valittiin 2010 Kortepohjan Asukkaat ry:n puheenjohtajaksi ja 2011 Kortepohjalainen-lehden päätoimittajaksi.

Urrio kuvaa tuotannossaan muun muassa Keski-Suomea ja sen ihmisiä. Hänen kirjoistaan löytyvät kaksi paikallista maankuulua kylähullua ja peruskeskisuomalaista mieskuoroa kuvaavat teokset. Urrio on myös toimittanut pakinakirjan *Tuplawee I*, Hankasalmen Sanomien päätoimittajasta ja Keskisuomalaisen erikoistoimittajasta Heikki "Tuplawee" Wirtasesta. 

Urrio on toiminut toistakymmentä vuotta kirjoittajien kouluttajana mm. Laukaan, Jyvälän ja Jyväskylän kansalaisopistoissa. Syksyllä 2014 hän aloittaa Elämäntarina-kurssit Aurinkorannikolla, Fuengirolan Sofia-opistossa. 

Urriolle on myönnetty ravintola Sohwin 1. kulttuuripalkinto vuonna 1992.

Kirjat
------

* Reiska – kertomus elävästä elämästä (Atena 1988)
* Kättely on kivaa, runokokoelma Toivo Laakson kanssa (Tori kustannus 1994)
* Tässähän ei voi erehtyä – Jyväskylän rautatieläisten mieskuoron aikakirja (Tori Kustannus 1998)
* Tuplawee I – pakinakokoelma (Tori Kustannus 1994)
* Naru pidentää isää – kännykkähuumoria Vesa Karvisen kanssa (Leikkimieli 2006)
* Halla-Otto – kiertävä kansansoittaja (Leikkimieli 2008)
* Laveria ei jätetä – kännykkä- ja nettihuumoria (Kärpänen Kustannus 2009)
* Jyväskylä Tunnelmia (Kirjakaari 2014), kaupungin historiaa ja nykypäivää värikkäästi; käännetty englanniksi ja venäjäksi, tulossa myös käännös kiinaksi
* Suomen Ateena – ihmisiä kylällä Jyväskylä 180 – Suomi 100 (Kirjaksi.net 2017)
* Vaeltava runoilija – Elämäntaidon kirjavilla poluilla (toim. yhdessä Paula Pollari-Urrion kanssa) Erkki J. Vepsäläisen elämäkertaa (Suomen Maakuntakirjailijat 2017)
* Tuhannen tarinan Järvilinna – Tuomarin huvilasta poikakodiksi (Kauko Sorjosen säätiö 2020)

Lähteet
-------

1. ↑  Risto Urrio JYväskylän kaupunki.  Arkistoitu 8.12.2014. Viitattu 10.7.2012.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Kotkan merivartioyksikkö** on Suomenlahden merivartiostoon kuuluva merivartioyksikkö, mihin kuuluu kolme Suomen rajavartiolaitoksen Suomenlahden merivartioston merivartioasemaa: Haapasaaren merivartioasema Haapasaarella Kotkan kaupungin alueella, Hurpun merivartioasema Virolahdella ja Kotkan merivartioasema Kotkan kaupungin kaupunkialueella.

Kotkan merivartioyksikköä johtaa päällikkö. Hänellä on varapäällikkö ja kolmen merivartioaseman vartioupseerit. Merivartioyksikkö vastaan valvonta-alueensa rajavalvonnasta, rajatarkastuksista ja meripelastuspalvelusta. Rajavalvonnan oheistehtäviin kuuluvat ensivastetehtävät ja vesiliikenteen valvontatehtävät meri- ja saaristolaueella.

### Merivartioasemat

Suomenlahden merivartiostolla on kahdeksan merivartioasemaa. 

| Merivartioasemat |
| --- |
| Merivartioasema | maakunta | kunta | alue | paikka | partiovene | rannikkovartiovene | nopea vartiovene | apuvene | hydrokopteri | ilmatyynyalus |
| Haapasaaren merivartioasema | Kymenlaakso | Kotka | [[]] | [[]]  | PV | RV |  | AV x 2 | 1  |
| Hurpun merivartioasema | Kymenlaakso | Virolahti | [[]] | [[]]  |  | RV | NV *Boomerang (katettu)* | AV *Buster XXL* |  |
| Kotkan merivartioasema | Kymenlaakso | Kotka | [[]] | [[]]  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5  Merivartioasemat - Rajavartiolaitos. Web Archive 2017.
3. 1 2  Suomenlahden rannikon öljyntorjuntavalmius. PDF.
**Risto Perttu Tapani Tyrväinen** (s. 10. helmikuuta 1947 Mikkeli) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Lapin ilmatorjuntarykmentin komentajana ja Ilmatorjuntakoulun johtajana.

Tyrväinen syntyi vääpeli Albin Tyrväisen ja Aino Laitisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 on Ilona Waris.

Tyrväinen tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1966, Kadettikoulusta hän valmistui 1971 ja Sotakorkeakoulusta 1983. Tyrväinen toimi Salpausselän Ilmatorjuntapatteriston opetusupseerina, yksikön päällikkönä ja aliupseerikoulun johtajana 1971–1986 ja Pääesikunnan toimistoupseerina 1986–1988. Apulaissotilasasiamies Lontoossa hän oli 1988–1991 ja patteristonkomentaja Helsingin ilmatorjuntarykmentissä 1991–1992. Ilmatorjuntakoulun johtajana Tyrväinen toimi 1992–1996 ja Lapin ilmatorjuntarykmentin komentajana 1996–1999, minkä jälkeen hän työskenteli vielä Maanpuolustuskorkeakoulun opettajana.

Tyrväinen ylennettiin vänrikiksi 1968, luutnantiksi 1971, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1979, majuriksi 1985 ja everstiluutnantiksi 1991.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 788. Tyrväinen, Risto Perttu Tapani. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Lykos** (m.kreik. Λύκος, lat. *Lycus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandion II:n ja Pylian poika ja Aigeuksen, Nisoksen ja Pallaan veli.

Pandion II:n ollessa Ateenan kuninkaana Metionin pojat nostivat kansanmellakan. Pandion karkotettiin maasta ja hän pakeni Megaraan, jossa hän nai Pylian. Myöhemmin heidän poikansa hyökkäsivät Ateenaan ja valloittivat kuninkuuden takaisin itselleen; Aigeuksesta tuli Ateenan kuningas, kun taas Lykos sai Euboian. Lykoksen karkotti täältä kuitenkin Aigeus, josta tämä pakeni Andaniaan Messeniaan. Lykos toi mukanaan Ateenasta Demeter-kultin, jotta Andaniassa harjoitettiin tammilehdossa.

Tämän jälkeen Lykos saapui Sarpedonin luokse liittyäkseen tähän termilaiden maassa, jonka jälkeen maata alettiin kutsua Lyykiaksi ja sen asukkaita lyykialaisiksi.

Lykosta kunnioitettiin Ateenassa heeroksena. Hänen kerrotaan myös toimineen oraakkelina ja antaneen ennustuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Pseudo-Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 3.15.5 (engl. käännös)
2. ↑  Strabon: *Geografika* 9.1.4 (engl. käännös)
3. 1 2  Herodotos: *Herodotoksen historia* 1.173 (engl. käännös)
4. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 4.2.6 (engl. käännös)
5. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 4.1.8 (engl. käännös)
6. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 10.12.11 (engl. käännös)
**Lykofron** (m.kreik. Λυκόφρων ὁ Χαλκιδεύς, *Lykofrōn ho Khalkideus*; lat. *Lycophron*; n. 320–280 eaa.) oli kreikkalainen runoilija ja kielitieteilijä. Hän syntyi Khalkiissa Euboialla ja hänen toimintansa kukoistuskausi oli Ptolemaios II:n hallituskauden aikana Aleksandriassa.

Johannes Tzetzeen mukaan Lykofron kirjoitti joko 64 tai 46 tragediaa, joskin *Suda* kertoo lukumääräksi 20. Näistä on säilynyt meidän päiviimme ainoastaan muutamia osia. Lykofron oli myös teoksen *Komediasta* kirjoittaja, jonka ansiosta Ptolemaios uskoi hänelle komedioiden ylläpidon Aleksandrian kirjastossa.

Lykofronia on pidetty myös antiikista saakka dramaattisen monologin *Aleksandra* kirjoittajana, joskin viittauksen sen lopussa Lykofronin omaan aikaan ovat alusta alkaen herättäneet epäilyksiä teoksen oikeasta kirjoittajasta. Teos on vaikeaselkoinen, mutta oli hyvin suosittu Bysantin aikana, jonka vuoksi siihen liittyviä skolioita on olemassa runsaasti.

Aiheesta muualla
----------------

* Lykofron-fragmentteja *Oxyrhynchus Online*. The Imaging Papyri Project, University of Oxford.  (englanniksi) (muinaiskreikaksi)
**Timo Hyvönen** (s. 1961 Nokia, Suomi) on suomalainen kauppatieteilijä. Hän toimii laskentatoimen professorina Tampereen yliopistossa 1.8.2015 alkaen. Ennen nykyistä työtehtäväänsä Hyvönen toimi määräaikaisena laskentatoimen professorina Turun yliopistossa (1. toukokuuta 2011 – 31. joulukuuta 2015).

Hyvönen on toiminut aiemmin (vuodesta 2000 lähtien) myös laskentatoimen ja rahoituksen lehtorina Tampereen yliopistossa. Hyvönen suoritti kauppatieteiden lisensiaatin tutkinnon Tampereen yliopistossa, ja hänen väitöskirjansa *Exploring Management Accounting Change in ERP Context – Four Perspectives* (suom. *Johdon laskentatoimen muuttuminen ERP-järjestelmän käyttöönotossa)* tarkastettiin vuonna 2010.

Julkaisuja
----------

* *Exploring Management Accounting Change in ERP Context – Four Perspectives*. Acta Universitatis Tamperensis; 1506, Tampere University Press, Tampere 2010. ISBN 978-951-44-8023-2, ISSN 1455-1616.

Lähteet
-------

1. 1 2  UTUonline (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Tampereen yliopisto
**Nexus Polaris** on black metal -yhtye Covenantin toinen albumi vuodelta 1997. Albumi oli huomattava ilmestys aikanaan kahdesta syystä: juuri muovautunut yhtye oli Black metal -maailmassa jonkinasteinen "All Star" -kokoonpano sen sisältäessä jäseniä bändeistä kuten Mayhem, Dimmu Borgir, Ulver sekä Arcturus ym. ja koska musiikkityyli oli poikkeuksellisen melodia/syntetisaattori painotteista, jatkaen näin Dimmu Borgirin edellisenä vuonna viitoittamaa tietä (Enthrone Darkness Triumphant).

Yleistä
-------

Tämä levy, yhdessä Dimmu Borgirin ja Cradle of Filthin menestyksen kanssa, oli viemässä black metallia suuren yleisön suosioon tai ainakin tietoisuuteen, mutta tämä kehityskulku tyrehtyi muutaman vuoden sisällä. Seurauksena oli alalajin jakautuminen syntetisaattoreita ja melodioita hyväksi käyttäviin yhtyeisiin ja puristeihin, jotka halveksivat kyseisiä elementtejä. Puristit eivät hyväksy menestyviä tai liian melodisia yhtyeitä black metal -musiikiksi ollenkaan, pitäen Immortal/Darkthrone -tyylistä raakaa ja tyylipuhdasta tuotantoa ainoana aitona black metallina.

Albumi on todella voimakkaan melodinen ja sisältää alalajille harvinaisen taitavaa soitantaa. Tuotanto on myös aikansa moderneinta eli puhdasta eroten myös tässä suhteessa muista black metal -levytyksistä. Voima, vauhti ja pahuus pitävät levytyksen kuitenkin black metallin raameissa kokoonpanosta puhumattakaan.

Kappaleet
---------

1. The Sulphur Feast – 4.10
2. Bizarre Cosmic Industries – 5.51
3. Planetarium – 4.01
4. The Last of Dragons – 6.28
5. Bringer of the Sixth Sun – 6.32
6. Dragonheart – 4.52
7. Planetary Black Elements – 5.50
8. Chariots of Thunder – 5.48

Kokoonpano
----------

* Nagash – laulu, bassokitara
* Sarah Jezebel Deva – laulu
* Blackheart – kitara
* Astennu – kitara
* Hellhammer – rummut
* Sverd – kosketinsoitin

### Muut tekijät

* Siggi Bemm – tuottaja, masteroija
* Mathias – äänittäjä
* Flea Black – grafiikka, layout
* Andreas Marschall – kansikuva
* Per Heimly – valokuvat
* Christophe Szpajdel – logo

Arvostelut
----------

* Allmusic (Antti J. Ravelin): 4/5 tähteä

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Nexus Polaris Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Nexus Polaris* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Lykon** (m.kreik. Λύκων; 400-300 lukujen eaa. vaihde) oli antiikin ateenalainen puhuja ja demagogi eli kansankiihottaja. Hän toimi yhtenä Sokrateen syyttäjistä tämän oikeudenkäynnissä vuonna 399 eaa.

Platonin *Sokrateen puolustuspuheessa* Sokrates sanoo Lykonin syyttäneen häntä loukkaantuneena puhujien puolesta. Muut syyttäjät olivat Meletos ja Anytos. Lykon oli mahdollisesti yksi Ateenan kymmenestä yleisen syyttäjän virassa toimineesta (*synēgoroi*).

Puhuja Lykon on joskus yhdistetty Aristofaneen mainitsemaan samannimiseen henkilöön, joka esitetään juopuneena rähinöitsijänä. Tämä on edelleen yhdistetty henkilöön, joka oli Eupoliin satirisoiman ja irstailijaksi kuvatun Rhodian puoliso.

Diogenes Laertioksen mukaan ateenalaiset ajoivat Lykonin maanpakoon sen jälkeen, kun olivat alkaneet katua Sokrateelle langetettua kuolemantuomiota.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 846. Osa II. Boston: Little, Brown and Company, 1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Platon: *Sokrateen puolustuspuhe* 23e.
3. ↑  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* II.38-39, II.43.
**Timo Hirvonen** (s. 29. tammikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen lippueamiraali evp. Hän toimi urallaan muun muassa Merivoimien esikuntapäällikkönä ja Rannikkolaivaston komentajana.

Hirvonen valmistui merikadettikurssilta vuonna 1987. Hän toimi urallaan muun muassa taistelualuksen päällikkönä 1997-1999, valmiuspäällikkönä Suomenlahden meripuolustusalueella 2000-2002, stragisen suunnittelusektorin johtajana Merivoimien esikunnassa 2002-2004, laivueen komentajana 2004-2008, kansallisena edustajana NATO ACT:ssa 2008-2010, strategisen suunnittelusektorin johtajana 2010-2013 Pääesikunnassa, Saaristomeren meripuolustusalueen komentajana 2013–2014, Rannikkolaivaston komentajana 2015–2016 ja Merivoimien esikuntapäällikkönä 2016–2018. Hänet ylennettiin lippueamiraaliksi 1. syyskuuta 2016 ja määrättiin Pääesikuntaan erityistehtäviin koordinoimaan Suomen EU-puheenjohtajuutta vuoden 2019 alusta.

Häntä pidettiin vahvana ehdokkaana merivoimien komentajaksi. Hirvoseen kohdistui nimettömistä kirjeistä lähtenyt esteellisyysepäily 2018. Korkein oikeus antoi päätösen asiassa heinäkuussa 2021 tuottamuksellisesta palvelusrikoksesta, jossa hänelle ei tuomittu rangaistusta. Oikeus totesi hänen olleen esteellinen, mutta Hirvosen menettelyllä ei ole ollut tosiasiallista vaikutusta asioiden lopputulokseen.

Hirvonen on myös hokutoryu ju-jutsun musta vyö ja ju-jutsuohjaaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Lippueamiraali Timo Hirvonen Puolustusvoimat.  Arkistoitu 28.3.2019. Viitattu 8.3.2022.  Arkistoitu 2019. Viitattu 8.3.2022.
2. ↑  Ylennyksiä kenraalikunnassa 4.6.2016 ja 1.9.2016  4.6.2016. Puolustusministeriö.  Arkistoitu 8.1.2017. Viitattu 7.1.2017.
3. ↑  Amiraalin virkaan nimittäminen ja tehtävään määräämisiä puolustusvoimissa *Valtioneuvosto*.  9.11.2018. Viitattu 1.1.2019.
4. ↑    *Helsingin Sanomat*, 9.11.2018.
5. ↑  KKO tuomio 2.7.2021 1100 R2020/797
6. ↑  [www.hokutoryu.com Henkilögalleria]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Thestoros** (m.kreik. Θέστωρος, *Thestōros*; lat. *Thestorus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla. Sen on arveltu sijainneen lähellä Olynthosta.

Myöskään Thestoroksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se saattoi kuulua klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin ateenalaiset vaativat siltä tästä veroa, sillä se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "617. Thestoros", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**Li He** (perint.: 李賀; yksink.: 李贺; pinyin: *Lǐ Hè*; Wade–Giles: *Li Ho*; kohteliaisuusnimi: Ch’ang-chi/Changji, *Kauan kestävä onni*, 791–816) oli kiinalainen runoilija. Li syntyi Chenyüanin seitsemäntenä vuonna (791) Honanissa, Chun-k’un kaupungissa. Hänen kootut runonsa sisältävät vain noin 240 runoa. Li Hon kokoelma edustaa Tang-kautta.

Lähteet
-------

* Pertti Nieminen, *Veden hohde, vuorten värit* - Kiinan runoutta, Otava, ISBN 951-1-09848-9

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
	+ 2
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Alkuperäiset Form-savukerasiat suunnitteli Erkki Ruuhinen.
**Form** oli suomalaisen Amer-Tupakan valmistama ja markkinoima savukemerkki, jota tuotiin markkinoille 1970-luvun alussa ja lopetettiin 2000-luvun puolivälissä Philip Morrisin ostettua Amerin tupakkaliiketoiminnan tuotemerkkeineen. Viimeinen verkosta löytyvä Valviran haitta-aineluettelo, jossa Form-merkki esiintyy on vuodelta 2004.

Vuosien mittaan Form-savukkeita oli saatavana monena eri versiona, jotka pyrittiin erottamaan toisistaan tunnusvärein. Näihin lukeutuivat muiden muassa pehmeät ja kovat askit, Form American Full Flavor (musta rasia), Form Menthol (vihreä rasia), Form Erittäin Kevyt (punavalkoinen rasia), Form Kevyt Ykkönen (sinivalkoinen rasia), Form Kevytmenthol (vihreävalkoinen rasia) ja Form Special (oranssi rasia).

1970-luvun puolivälissä Amer-Tupakka mainosti Formia järkevän ja harkitsevan tupakoijan savukkeena. Lehtimainosten pitkässä tekstissä muun muassa neuvottiin, että ensimmäinen savuke kannattaisi polttaa vasta aamiaisen jälkeen, savukkeen tupakkaosan viimeinen senttimetri kannattaa jättää polttamatta, ja kannattaisi opetella tupakoimaan niin, ettei aina vedä savua henkeen.

Vuonna 1978 Form Punaisen osuus Suomen savukemarkkinoista oli 1,9 ja Form Specialin 1,8 prosenttia, mikä toi niille myyntitilaston sijat 8 ja 9. Samana vuonna voimaan tulleen tupakkamainonnan kiellon jälkeen Amer-Tupakka markkinoi Form-savukkeita monenlaisten Formia-merkkisten oheistuotteiden kautta, joiden logo ja väritys muistuttivat Form-savukelogoa.

Lähteet
-------

1. ↑  Erkki Ruuhinen: *Erkki Ruuhinen Design*, Erkki Ruuhinen Oy 1985. ISBN 951-99638-6-3. Sivu 101. Viitattu 12.5.2014.
2. 1 2  Form, Zigsam.at. Viitattu 12.5.2014.
3. ↑  Philip Morris Products S.A. / Amer-Tupakka Oy:n myynti- ja markkinointi- liiketoiminta ja Amer- Yhtymä Oyj:n tupakkatavaramerkit, Kilpailu- ja kuluttajavirasto 3.3.2004. Viitattu 12.5.2014.
4. ↑  Valvira: Terva- ja nikotiinipitoisuudet 2004. Viitattu 12.5.2014.
5. ↑  Savukkeenpolttaja, harkitse miten ja mitä poltat. (Amer-Tupakan Form-mainos.) *Helsingin Sanomat*, 25.6.1975, s. 18. Näköislehti (maksullinen).
6. ↑  Iivonen, Jyrki: Mainoskielto ei mykistänyt savuketehtaita. Tupakkateollisuus luottaa vanhoihin markkinointikeinoihin.  *Helsingin Sanomat*, 11.8.1981, s. 21. Näköislehti (maksullinen).
7. ↑  Jukka Lindfors: Tupakan mainoskielto voimaan 1.3.1978, Yle Elävä arkisto 8.9.2006. Viitattu 12.5.2014.
**Li Kochman** (hepr. ‏לי קוכמן‎; s. 18. huhtikuuta 1995) on israelilainen judon olympia- ja EM-mitalisti. Hän on kilpaillut koko kansainvälisen uransa ajan alle 90 kg:n painoluokassa.

Kochman saavutti 90 kg:n sarjassa EM-pronssia alle 17-vuotiaiden ikäluokassa 2011 ja alle 23-vuotiaissa 2014. Hän saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 hopeaa hävittyään loppuottelussa turkkilaiselle Mikail Özerlerille. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Kochman oli mukana Israelin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun pronssia. Hän osallistui myös 90 kg:n sarjaan, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi.

Kochman on sijoittunut IJF World Tourin kilpailuissa kerran toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Maailmancupeista / Continental Open -kilpailuista hänellä on yksi turnausvoitto ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Israelin-mestaruutta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Li Kochman judoka Judo Inside. Viitattu 12.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  KOCHMAN Li Tokyo 2020.  Arkistoitu 28.7.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
**Erik Edner** (12. heinäkuuta 1718 Turku – 2. toukokuuta 1779 Lempäälä) oli suomalainen kirkkoherra, joka toimi aloitteentekijänä Tampereen kaupunkia perustettaessa.

Ednerin vanhemmat olivat Turun kaupungin kassanhoitaja, raatimies Erik Edner ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Maria Detlofson. Hänen kasvatusisänään toimi haminalainen kauppias Jakob Forsell. Erik tuli ylioppilaaksi 1736 ja aloitti maisterinopinnot luonnontieteissä. Vuonna 1742 hän suoritti pro gradun, ja maisteriksi hän valmistui vuonna 1745. Edner vihittiin papiksi 1748.

Erik Edner toimi Lempäälässä ensin vt. kirkkoherrana 1748 ja armovuodensaarnaajana 1749 sekä sitten seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1750 lähtien. Hän oli tarmokas kirkkoherra, joka edisti köyhäinhoitoa, aloitti lasten säännöllisen kouluopetuksen ja ankaralla kurinpidolla (mm. jalkapuun käytöllä) lisäsi kansan lukutaitoa. Rovasti hänestä tuli vuonna 1773.

Erik Edner valittiin Suomen pappissäädyn edustajana vapaudenajan viimeisille valtiopäiville 1771–1772, ja siellä hän teki merkittävän aloitteen kaupungin (kauppalan) perustamisesta Lempäälän pohjoispuolelle Tammerkoskelle. Häntä pidetään siis Tampereen kaupungin syntysanojen lausujana. Edner perusteli esitystään Tammerkosken ympäristöpitäjien asukkaiden pitkillä ja kalliilla kauppamatkoilla. Tammerkosken partaalle tulisi perustaa teollisuuslaitoksia ja vesiväylät perata Poriin ja etelään aina Helsinkiin saakka. Edner kannatti valtiopäivillä hattuja ja kuului siten vähemmistöön omassa säädyssään. Valtiopäivät hajotettiin vuonna 1772 kuninkaan tehdessä vallankaappauksen, mutta Kustaa III allekirjoitti kuitenkin vuonna 1779 Tampereen perustamiskirjan.

Ednerin toiminnassa oli näkyvissä voimakas yleishyödyllisten, taloudellisten asioiden harrastus.

Erik Edner oli naimisissa vuodesta 1750 Anna Magdalena Justanderin kanssa. Anna Justanderin isä Henrik Justander (1676–1749) oli Lempäälän kirkkoherrana ennen Edneriä 1712–1749.

Edner kuoli vuonna 1779. Lempäälässä myönnetään vuosittain Erik Edner -mitali huomattavaa kotiseudun kehittämistä tehneelle lempääläiselle.

Lempäälän kuntaan vuonna 2017 valmistuneen Virta-kampuksen aulasali on nimetty Erik Ednerin mukaan.

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Erik Edner. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 20.5.2011.
* Kirsti Arajärvi: *Lempäälän historia* (1959)

### Viitteet

1. ↑  Uola, Mikko: *Mitä Missä Milloin 1979*, s. 198. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1978. ISBN 951-1-04873-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
Kolikko, johon on lyöty Filistoksen kuva.
**Filistos** (m.kreik. Φίλιστος, lat. *Philistus*, noin 430 eaa. - 336 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja valtiomies. Hän oli kotoisin Sisiliasta. Filistos auttoi Dionysios vanhempaa kaappaamaan vallan Syrakusassa. Dionysios ja Filistos riitaantuivat kuitenkin ja Filistos joutui maanpakoon. Dionysios nuorempi kutsui Filistoksen takaisin Syrakusaan neuvonantajakseen. Filistos vaati Dionin karkottamista ja kuoli taistelussa tätä vastaan.

Maanpakonsa aikana Filistos kirjoitti Thukydidestä jäljitellen laajan Sisilian historian. Tämä teos on kadonnut, mutta muun muassa Timaios Tauromenionlainen, Eforos, Diodoros Sisilialainen ja Plutarkhos käyttivät sitä lähteenään. Aleksanteri Suuren sanotaan pitäneen Filistoksen teoksesta.

Lähteet
-------

* A.B. Bosworth: *Conquest and Empire: The Reign of Alexander the Great*. Cambridge University Press, 1993. ISBN 0-521-40679-X.
* Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén: *Antiikin käsikirja*. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. 1 2  Antiikin käsikirja, hakusana Filistos
2. ↑  Bosworth s.20
**Saint-Léger-Vauban** on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 22 kilometriä Avallonin kaupungista kaakkoon.

Kunta on saanut nimensä siellä vuonna 1633 syntyneen sotilasarkkitehti Vaubanin mukaan. Kunnan nimi oli vuoteen 1867 saakka **Saint-Léger-de-Foucheret**, jolloin Napoleon III antoi kunnalle nykyisen nimen. Lisäksi Vaubanin pronssinen patsas on hänen mukaan nimetyllä aukiolla, sekä hänen syntymäpaikkansa muistolaattalaatta. Vaubanin saavutuksille perustettiin myös museo, *Maison Vauban*, vuonna 1980, joka siirrettiin nykyiseen suurempaan rakennukseen Vaubanin patsaan läheisyyteen vuonna 1996.

Saint-Légerin kirkko on rakennettu 1400-luvulla, satavuotisen sodan jälkeen, samalla paikalla sijainneen 900-luvulla rakennetun kirkon paikalle. Vauban kastettiin tässä kirkossa 15. toukokuuta 1633.

Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

  

* Maison VaubanMaison Vauban
* Saint-Légerin kirkkoSaint-Légerin kirkko

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 30.10.2021. (ranskaksi)
2. ↑  The Vauban museum Écomusée de Morvan, Maison Vauban. Viitattu 30.10.2021. (englanniksi)
3. ↑  Saint-Léger-Vauban Patrimoine du Morvan. Viitattu 30.10.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 30.10.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Léger-Vauban** Wikimedia Commonsissa
Pala Forma Urbis Romaeta. Kuvassa näkyy Pompeiuksen teatterin pohjakaava.
**Forma Urbis Romae** oli suurikokoinen marmorista tehty keisariajan Rooman kartta. Sen arvellaan olleen 18 metriä leveä ja 13 metriä korkea, ja se oli tehty 150 marmorilaatalle. Se kuvaa Roomaa keisari Septimus Severuksen aikana. Se valmistui ehkä vuosina 203–211 tai vuosina 205–208. Se sijaitsi keisari Vespasianuksen rakennuttaman Rauhan temppelin seinällä.

Forma Urbis Romae oli aikoinaan tällä seinällä.
Kartan mittakaava oli arviolta 1:240, joten se oli riittävän suuri kuvaamaan lähes jokaisen temppelin, kylpylän tai insulan pohjakaavan. Siinä oli mainittu julkisten rakennusten, katujen ja yksityistalojen nimet. Tekijät merkitsivät siihen portaikot ja pylväät. Se kuvasi Roomaa niin, että ilmansuunnista etelä oli ylhäällä. 

Kartta tuhoutui vähitellen keskiajalla, jolloin myös Rauhan temppeli raunioitui. Vuonna 1562 nuori taiteilija Giovanni Antonio Dosio löysi Forma Urbis Romaen jäännökset Santi Cosma e Damianon kirkon luota. Löytäjä lahjoitti jäännökset humanisti Torquato Contille. Häneltä ne päätyivät kardinaali Alessandro Farneselle. Löydetyt jäänteet eivät kiinnostaneet tuolloin juuri lainkaan. 

Vähitellen löydön merkittävyys ymmärrettiin. Renessanssiajan oppineet löysivät ja tunnistivat 250 palaa käyttämällä olemassolevia maamerkkejä kuten Colosseumia.Työ löytöjen parissa jatkui 1900-luvulla.

Nykyään Forma Urbis Romaen jäännöksiä pidetään arvokkaana dokumenttina. Siitä arvioidaan säilyneen noin kymmenesosan. Noin tuhannesta palasta koostuvan kartan säilytyspaikkana on Museo dell'Ara Pacis. 

Kartasta löydettiin puuttunut pala vuonna 2014 Palazzo Maffei Marescottin luota.

Lähteet
-------

1. 1 2 3

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Young & Rubicam** (**Y&R**) on yhdysvaltalainen maailmanlaajuinen markkinointiviestintätoimistojen ketju, jonka omistaa suuri brittiläinen pörssiyhtiö WPP plc. Y&R-ketjulla on 186 toimistoa 90 maassa, ja ne työllistävät yhteensä noin 6 500 ihmistä. WPP:n Young & Rubicam Brands -yksikköön kuuluvat Y&R-mainostoimistojen lisäksi muun muassa Wunderman-suoramarkkinointi­toimistoketju (Suomessa Wunderman Helsinki Oy), Burson-Marsteller-viestintätoimistoketju (Suomessa Pohjoisranta Burson-Marsteller), yritysidentiteettiin erikoistunut Landor Associates sekä terveydenhuoltoalan markkinointiviestintään erikoistunut Sudler & Hennessey.

Historiaa
---------

Young & Rubicamin historia juontuu Philadelphiassa vuonna 1923 syntyneeseen mainostoimistoon, jonka perustajat olivat sikäläisessä N. W. Ayer -toimistossa työskennelleet John Orr Young ja Raymond Rubicam. Kolmen vuoden kuluttua toimisto muutti New Yorkin Madison Avenuelle, jonka numerossa 285 se toimi 87 vuotta. Raymond Rubicam palkkasi toimistoon akateemisten hakijoiden sijasta itsensä kaltaisia, vähän koulutettuja mutta erikoisia tyyppejä, ja Young & Rubicam alkoi saada mainetta luovana ja boheemina työympäristönä vapaine työaikoineen. Toisaalta Rubicam korosti myös tutkimustyön merkitystä ja vannoi, että toimiston ideat perustuivat aina tosiasioihin. Tutkimustoiminnan johtoon palkattiin Northwestern-yliopiston mainonnan ja journalismin professori George Gallup, joka kasvatti toimiston tutkimustoiminnan 400 hengen maanlaajuiseksi verkostoksi. Vuonna 1935, työskennellessään yhä Y&R:llä, Gallup perusti haastattelututkimuksia tekevän American Institute of Public Opinion -yrityksen, joka nykyisin toimii nimellä TNS Gallup ja kuuluu Young & Rubicamin tavoin WPP:n omistuksiin. John Orr Young vetäytyi yrityksen toiminnasta jo 1934 ja myös Raymond Rubicam jäi kasvavasta ja menestyvästä yrityksestään eläkkeelle 1944 ryhtyäkseen kirjailijaksi, mutta tuo haave jäi toteutumatta.

Vuonna 1988 Young & Rubicam osti vähemmistöosuuden suomalaisesta Oy Mainos Taucher Reklam Ab:stä, jonka nimeksi tuli Taucher Young & Rubicam. Yritys meni konkurssiin Suomen 1990-luvun alun lamassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Etusivu, Y&R. Viitattu 27.6.2016.
2. ↑  Tungate, Mark: "Rubicam versus the Depression", *Adland – A Global History of Advertising*, s. 29–32. London & Philadelphia: Kogan Page Limited, 2007. ISBN 0 7494 4837 7. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Fabrikant, Geraldine: Advertising; Young & Rubicam Buys Finnish Agency Stake *The New York Times*.  19.8.1988.  englanti
4. ↑  Pia Hyvönen: Mainostoimiston on vaikea vanheta *Taloussanomat*.  18.11.2002.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Young & Rubicam
**Saint-Michel** on kunta Pohjois-Ranskassa Aisnen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Gland-joen varrella, noin 21 kilometriä Vervinsin kaupungista koilliseen. Kunnalla on yhteistä rajaa Belgian kanssa.

Kunnan nähtävyyksiä on 900-luvulla rakennettu Saint-Michelin luostari. Vuosisatojen aikana luostari on ollut toistuvasti tulipalojen ja ryöstöjen kohteena, mutta aina se on rakennettu uudelleen. Barokkityylisen luostarikirkon rakennutti venetsialainen kardinaali Jean-Baptiste de Mornat 1500-luvun lopulla. Vuonna 1981 luostari päätyi Saint-Michelin kunnan omistukseen, ja kunta on vastannut sen jälkeen luostarin kunnostamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 18.1.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Abbaye de Saint-Michel Fondation du patrimoine. Viitattu 18.1.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Michel (Aisne)** Wikimedia Commonsissa
**Arthur Leonard (Lenni) Kotsalo**, sukunimi aik. *Lindberg* (17. syyskuuta 1890 Helsinki – 16. huhtikuuta 1958) oli suomalainen insinööri, Suomen armeijan ja Venäjän keisarillisen armeijan upseeri ja muistelmakirjailija.

Leonard Lindberg palveli ensimmäisen maailmansodan aikana rakuunaupseerina Venäjän armeijassa suuriruhtinatar Helenan rakuunarykmentissä Puolan ja Tonavan rintamilla vuosina 1915–1917. Hän julkaisi kokemuksistaan 1931 muistelmateoksen nimellä *Suuriruhtinattaren rakuunat*. Suomen itsenäistyttyä hän oli kapteenin arvoisena Ilmailupataljoonan päällikkönä joulukuusta 1918 lokakuuhun 1919. Vuonna 1921 Lindberg palveli 3. Rannikkotykistörykmentissä. Lindbergin poika erikoislääkäri Kustaa Kotsalo (1922–2009) palveli lentäjänä jatkosodassa.

Teoksia
-------

Nimellä *A. Kotsalo*:

* *Suuriruhtinattaren rakuunat: itä- ja etelärintamalla*. Gummerus 1931

Lähteet
-------

1. ↑  Arthur Leonard Kotsalon hautakivi Hietaniemen vanhalla hautausmaalla, Suomen Sukututkimusseura, Hautakirjoituksia ja hautakuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kansaneläkelaitoksen henkilökortit -arkisto > Vuosina 1950-1958 kuolleiden henkilöiden hakemistokortit
3. ↑  Uusia romaaneja, Aamulehti, 26.11.1931, nro 321, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kansalliskirjasto : A. Kotsalo
5. ↑  Sotalaitos, Helsingin Sanomat, 27.01.1921, nro 26, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Jukka Piipponen : Sotavänrikki Kustaa Kotsalo: lentäjä toisessa polvessa, Booky.fi
7. ↑  Erikoislääkäri Kustaa Kotsalo, Helsingin Sanomat Kuolleet 26.7.2009 (Tilaajille)
**Theodore Reed** (18. kesäkuuta 1887 Cincinnati, Ohio – 22. helmikuuta 1959 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, mutta toimi myös näyttelijänä, käsikirjoittajana ja tuottajana. Hän oli Yhdysvaltain elokuva-akatemian johtajan virassa vuodet 1933–1934.

Reed syntyi vuonna 1887 Ohion Cincinnatissa ja kävi koulua Michiganin yliopistossa Ann Arborin kaupungissa. Reed aloitti viihdeuransa käsikirjoittana Douglas Fairbanksin tuotantoyhtiö Douglas Fairbanks Picturesilla vuonna 1918. Samana vuonna hän myös teki elokuvadebyyttinsä, mutta teki loppujen lopuksi vain kolme elokuvaa. Vuonna 1921 Reed teki ohjausdebyyttinsä *The Nut*, jossa pääosaa esitti Douglas Fairbanks.

1920-luvulla Reed toimi tuotantopäällikkönä Fairbanksin tuotantoyhtiössä ja työskenteli muun muassa Fairbanksin arvostetuimmassa elokuvassa *Bagdadin varas* (1924). Äänielokuvien alkuaikoina Reed alkoi työskennellä United Artistsilla ohjaajana. Vuonna 1932 Reedistä tuli apulaistuottaja ja vuonna 1936 Reed palasi ohjaamaan. Hän ohjasi muun muassa elokuvia *Tropiikin öitä* (1938), *I'm from Missouri* (1939) ja *Those Were the Days!* (1940).

Theodore Reed kuoli 71-vuotiaana 22. helmikuuta 1959 San Diegossa, Kaliforniassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Theodore Reed Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Theodore Reed Elonetissä.
* Theodore Reed Allmoviessa (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |

 |
Erwin Schrott (2013)
**Erwin Schrott** (s. 1972 Montevideo) on uruguaylainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.

Schrott aloitti uransa Montevideossa ja Santiagon kunnallisteatterissa. Hänet palkittiin vuonna 1998 Operalia-kilpailussa. Schrott on tehnyt esiintymisiä muun muassa Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Baijerin osavaltionoopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Theater an der Wienissä, Wienin valtionoopperassa, Madridin Teatro Realissa ja Barcelonan Gran Teatre del Liceussa. Hän on esiintynyt myös festivaaleilla, joihin ovat kuuluneet Rossini-oopperajuhlat, Chorégies d'Orange ja Arena di Veronan festivaali. Vuonna 2003 Schrott teki Royal Opera House -debyyttinsä Leporellon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa *Don Giovanni*. Schrottilla on ollut rooleja muiden muassa Mozartin, Gioacchino Rossinin, Gaetano Donizettin, Vincenzo Bellinin, Giuseppe Verdin, Jacques Offenbachin, Georges Bizet'n, Arrigo Boiton ja Giacomo Puccinin oopperoissa.

Schrott on levyttänyt eksklusiivisella levytyssopimuksella Sony Classical Recordsille. Hän on julkaissut soololevyjä ja sai vuonna 2011 maailmanlaajuista tunnustusta albumillaan *Rojotango*, joka myös palkittiin Echo Klassik -palkinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Erwin Schrott AllMusic
2. 1 2  Erwin Schrott Royal Opera House

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Tämä artikkeli käsittelee **korruptiota** **Ruotsissa** eli vallan väärinkäyttöä oman tai sidosryhmän edun tavoitteluun. 

Transparency International arvioi valtioiden korruptiota kahdella indeksillä: International Corruption Perceptions Index ja International Bribe Payers Index. Vuonna 2006 Ruotsi oli kuudes listan 180 maasta, mutta oli vuonna 2008 jaetulla ensimmäisellä sijalla.*selvennä*

OECD:n lahjonnan ehkäisysopimus vuodelta 1997 on valtioiden välinen sopimus, joka pyrkii estämään kansainvälistä korruptiota, esimerkiksi viranomaisten lahjontaa. Sopimuksen mukaista Ruotsin kansallista lainsäädäntöä rikkovia tapauksia oli vuonna 2008 yksi, tutkintatapauksia 15.

GRECO on Euroopan neuvoston lahjonnan vastainen valtioiden ryhmä. Ruotsi liittyi GRECO:n vuonna 1999. GRECO tekee julkisia arviointeja jäsenvaltioiden korruption ehkäisystä. GRECO:n arviointi Ruotsin korruptiosta on tehty vuosina 2001, 2005 ja 2007.

Lähteet
-------

1. ↑  Global Corruption Report 2009 (Arkistoitu – Internet Archive), Corruption and the Private Sector, Transparency International elokuu 2009, lista s. 397
2. ↑  Global Corruption Report 2007 Corruption in Judicial Systems
3. ↑  Global Corruption Report 2009 (Arkistoitu – Internet Archive), Corruption and the Private Sector, Transparency International elokuu 2009, s. 426-428
4. ↑   Evaluation Report on Sweden on Incriminations (ETS 173 and 191, GPC 2) (Theme I)Third Evaluation Round, Strasbourg, 19 February 2009
5. ↑  Evaluation Report on Sweden Transparency of Party Funding (Theme II) Third Evaluation Round, Strasbourg, 19 February 2009

Aiheesta muualla
----------------

* Transparency International Ruotsi