recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Michael Blackwood** (s. 29. elokuuta 1976 Kingston) on jamaikalainen 400 metrin juoksija. Hän on kilpaillut myös 800 metrillä.

Blackwood oli Sydneyn olympialaisissa 2000 mukana Jamaikan joukkueessa, joka saavutti 4 × 400 metrin viestijuoksussa olympiahopeaa. Alun perin joukkue sijoittui kolmanneksi, mutta nousi vuonna 2012 hopealle kun Antonio Pettigrew'n dopingtapauksen vuoksi Yhdysvallat hylättiin. Seuraavana vuonna hän kilpaili Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa Jamaikan joukkueessa, joka voitti pitkässä viestissä pronssia. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän sai hopeaa juostuaan alkuerissä Jamaikan pitkän viestin joukkueessa. Vuonna 2002 Blackwood voitti 400 metrillä Jamaikan-mestaruuden ja Kansainyhteisön kisat ajalla 45,07. Kauden lopussa hän voitti GP-finaalin ajalla 44,72 sekä yleisurheilun maailmancupin ajalla 44,60. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa Blackwood oli mukana Jamaikan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän juoksi 400 metrin henkilökohtaisessa kisassa kolmanneksi ja oli mukana voittamassa pitkässä viestissä MM-hopeaa. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalissa lajinsa.

Blackwood juoksi Ateenan olympialaisissa 2004 400 metrillä kahdeksanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 400 metrillä välierissä ja sai pitkässä viestissä pronssia juostuaan alkuerissä Jamaikan joukkueessa. IAAF:n yleisurheilufinaalissa samana vuonna hän sijoittui viidenneksi. IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2006 hän oli myös viides. Blackwood karsiutui Osakan MM-kisoissa 2007 400 metrin välierissä.

Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän kilpaili 800 metrillä karsiutuen kuitenkin jo alkuerissä. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi Jamaikan joukkueessa hopealle. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 400 metrillä jo alkuerissä.

Blackwoodin sisar Catherine Scott on myös menestynyt pikajuoksija.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat
* 400 metrin juoksu: 44,60 (2002)

Sisäradat
* 400 metrin juoksu: 46,48 (2000)
* 800 metrin juoksu: 1.48,36 (2008)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Michael Blackwood Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Michael Blackwood (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC (englanniksi)
3. ↑  IOC Executive Board meets ahead of London Games  21.7.2012. olympic.org:  KOK. Viitattu 16.4.2013. (englanniksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2  Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Daegu 2011*, s. 184. IAAF, 2011. (englanniksi)
6. ↑  Miesten 4×400 metrin tulokset MM-hallikisoissa 2003, IAAF
7. ↑
8. ↑  4×400 metrin tulokset MM-hallikisoissa 2008
9. ↑  Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*, s. 555. IAAF, 2005. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Hertsegovina-Neretvan kantoni** (bosn. *Hercegovačko-neretvanski kanton*, serb. Херцеговачко-неретвански кантон, kroatiaksi *Hercegovačko-neretvanska županija*) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan eteläosassa ja rajautuu Serbitasavaltaan, Sarajevon, Keski-Bosnian ja Länsi-Hertsegovinan kantoneihin, Kantoni 10:een sekä Adrianmereen ja Kroatiaan. Hertsegovina-Neretvan kantonin pinta-ala on 4 401 neliökilometriä ja siellä on 236 278 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu yhdeksään kuntaan: Čapljina, Čitluk, Jablanica, Konjic, Mostar, Neum, Prozor-Rama, Ravno ja Stolac. Pääkaupunkina toimii Mostar.

Hertsegovina-Neretva on ainoa kantoni, josta on yhteys merelle. Neumin kaupungissa (2 000 as.) on 26 km rantaviivaa. Neretva virtaa Konjicin, Jablanican, Mostarin ja Čapljinan kautta ennen laskemistaan mereen Kroatian puolella. Kantonissa on myös suuria järviä, kuten Jablanicajärvi Jablanican kaupungin lähellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Bosnia and Hercegovina Citypopulation.de. Viitattu 2.9.2015.
2. ↑  Herzegovina-Neretva Canton Citypopulation.de. Viitattu 2.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hertsegovina-Neretvan kantoni** Wikimedia Commonsissa

Bosnia ja HertsegovinaBosnia ja Hertsegovinan federaation kantonit

* Una-Sana
* Posavina
* Tuzla
* Zenica-Doboj
* Bosnian Podrinje
* Keski-Bosnia
* Hertsegovina-Neretva
* Länsi-Hertsegovina
* Sarajevo
* Kantoni 10
**Hino järv** (myös *Hino järv Pugula järv, Henno-Pugula järv, Pugola järv, Suur-Pugola järv, Henno järv*) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 207 hehtaaria ja se on 2,9 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvenselkä on muodoltaan kuin suuri taipunut makkara. Saaria on kuusi, joiden yhteinen pinta-ala on 4,7 ha. Pikksaar on 300 metriä pitkä, mutta se on hyvin kapea. Mar'asaar ja Valgõsaar sijaitsevat vierekkäin ja ne ovat yli 200 metriä pitkät. Pidusaar ja Kõosaar sijaitsevat järven itärannan tuntumassa. Pienin saarista on Tsõõriksaar. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 180,0 metriä mpy. Järveen laskee joitakin lyhyitä ojia ja järven laskuoja on vain 90 metriä pitkä. Se laskee viereiseen Mustjärveen, jolla on laskuojana Siksälä oja, joka laskee Sika silgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 7,5 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,1 metriä ja suurin syvyys 10,4 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0064 kuutiokilometriä eli 6,4 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 11,5 kilometriä. Järven itä-, koillis- ja etelärantojen ympäristössä on peltomaita ja koillisessa sijaitsee teollisuuslaitos.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (vir. *oligotroofne tai vähetoiteline*, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.

* Hinojärven rantaheinikkoaHinojärven rantaheinikkoa

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Hino järv (vee2155500) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
Rittersaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
5°31′S, 148°07′EMorobePapua-Uusi-Guinea |
| Saariryhmä | 
Bismarckinsaaret |
| Merialue | 
Tyynimeri |
| Korkein kohta | 
140 m |
| Pinta-ala | 
0,3 km² |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Rittersaari** on pieni kuunsirpinmuotoinen tuliperäinen saari Tyynellämerellä noin sadan kilometrin päässä Papua-Uuden-Guinean rannikolta koilliseen. Muut läheiset saaret ovat Umboisaari ja Sakarsaari.

Saaren maisemaa hallitsevan tulivuoren on ilmoitettu purkautuneen useita kertoja ennen kraatterin luhistumista vuonna 1888. Ennen luhistumista saari oli ympyränmuotoinen ja sen korkein kohta oli noin 780 metrin korkeudella merenpinnasta. Luhistuminen synnytti tsunameja, joiden korkeus oli 12–15 metriä, ja jotka aiheuttivat suurta tuhoa lähisaarilla surmaten noin 3 000 ihmistä.

Luhistumisen jälkeen saaresta jäi vain 140 metrin korkuinen ja 1 900 metrin pituinen kuunsirpinmuotoinen saari. Saaren läheisyydessä merenpohjassa on luhistumisen jälkeen tapahtunut ainakin kaksi pienempää purkausta vuosina 1972 ja 1974.

Tulivuori purkautui uudelleen 19.–20. toukokuuta 2007. Purkaus aiheutti hyökyaallon, joka tuhosi rakennuksia Papua-Uuden-Guinean saarilla. Lisäksi kymmenen tuhannen Siassinsaaren asukkaan raportoitiin joutuneen pakenemaan kukkuloille.

Lähteet
-------

1. ↑  Smithsonian Institution's Global Volcanism Program - Ritter Island Smithsonian Institution. Viitattu 24.7.2008. (englanniksi)
2. ↑  Umboi, Ritter Island, Sakar--Papua New Guinea VolcanoWorld. Viitattu 24.7.2008. (englanniksi)
3. ↑  Ward, S.N. and Day, S. Ritter Island Volcano—lateral collapse and the tsunami of 1888, Geophysical Journal International, v. 154, p. 891 (englanniksi)
4. ↑  Tulivuori purkautui Tyynenmeren saarella *HS.fi*. Helsinki:  Helsingin Sanomat. Viitattu 24.7.2008.
**Hertsegovinanvuoristokoira** (*Hercegovski planinac*) eli *herzegovač* on bosnia-hertsegovinalainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Hertsegovinanvuoristokoira on massiivinen ja vahvaluustoinen, joskin ketterämpi kuin muut samantyyppiset balkanilaiset rodut. Se on leveäpäinen ja melko pitkäkuonoinen. Sen korvat ovat korkealle asettuneet ja koiran ollessa valppaana häntä kiertyy selän päälle. Rintakehä on leveä ja syvä. Karvapeite on pitkä, tiheä ja karhea. Tavallisin väritys on valkoinen eri värisin tummemmin merkein. Säkäkorkeus on noin 68,5 cm.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on energinen, perheeseensä syvästi kiintynyt mutta vieraita kohtaan epäluuloinen. Se ei luonnostaan tule toimeen muiden koirien kanssa, mutta se voi oppia sietämään toista saman sukupuolen yksilöä jos sen totuttaa tähän huolellisesti pennusta pitäen. Se soveltuu lauman vartioinnin lisäksi myös sen paimentamiseen.

Alkuperä
--------

Hertsegovinanpaimenkoira oli alun perin Balkanin alueella yleinen, mutta nykyisin se on alkanut risteytyä niin paljon sarplaninacin, tornjakin ja montenegrolaisten koirien kanssa, ettei puhdasrotuisia yksilöitä ole enää helppo löytää. Lisäksi 1990-luvulla Balkanin alueella käydyt sodat ovat vain vähentäneet populaation lukumäärää entisestään. 1990-luvun lopulla rotua yritettiin jo kertaalleen elvyttää zlatiborinvuoristokoiran avulla.

Lähteet
-------

* *Herzeg Shepherd Dog*. Molosser Dogs, 2012. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.11.2012
**Nicola Vizzoni** (s. 4. marraskuuta 1973 Pietrasanta, Luccan maakunta, Italia) on italialainen moukarinheittäjä, olympia- ja EM-mitalisti. 

Vizzoni sijoittui seitsemänneksi Sevillan MM-kilpailuissa 1999. Hän voitti hopeaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä tuloksella 79,64. Seuraavana vuonna hän voitti universiadit, oli toinen Välimeren kilpailuissa ja neljäs Edmontonin MM-kilpailuissa tuloksella 80,13.

Vizzoni sijoittui yhdeksänneksi Ateenan olympialaisissa 2004 ja kahdeksanneksi Göteborgin EM-kilpailuissa 2006. Hän voitti 2009 Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ja Välimeren kilpailujen moukarinheiton ja sijoittui yhdeksänneksi Berliinin MM-kilpailuissa. Hän sai hopeaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 tuloksella 79,12. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän oli kahdeksas. Vuonna 2012 hän sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa viidenneksi ja Lontoon olympialaisissa kahdeksanneksi. Vuonna 2013 hän sijoittui kolmanneksi Välimeren kilpailuissa ja seitsemänneksi Moskovan MM-kilpailuissa. Vuonna 2014 hän sijoittui yhdenneksitoista Zürichin EM-kilpailuissa.

Vizzoni heitti ennätyksensä 80,50 m Formiassa 14. heinäkuuta 2001. Hän voitti yhteensä 14 moukarinheiton Italian mestaruutta vuosina 1998, 2000–2007, 2009–2011 ja 2013–2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nicola Vizzoni Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Athletics Universiade Men: Hammer Throw *sports123.com*. Viitattu 30.7.2010. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Nicola Vizzoni Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Terji Skibenæs
**Terji Skibenæs** (s. 27. joulukuuta 1982, Tórshavn, Färsaaret) on färsaarelaisen folk/viking metal -yhtye Týrin kitaristi.

Skibenæs aloitti kitaran soiton 13-vuotiaana. Isoveljensä ostettua kitaran hän alkoi itsekin innostua soittamaan. Veljeltään saamaa opetusta lukuun ottamatta Skibenæs ei koskaan ottanut kitaratunteja, vaan hän opiskeli itse lainaamalla tabulatuureja paikallisesta kirjastosta, sekä soittamalla korvakuulolla musiikin mukana. Hän omaa myös varsin jykevän bassoäänen, muttei ole ottanut myöskään laulutunteja.

Skibenæsin ensimmäinen yhtye oli Flux. Vuonna 2001 se soitti kilpailussa, jossa mukana oli myös Týr. Kilpailun aikana hän tutustui yhtyeen kitaristiin Heri Joenseniin, joka muutamaa kuukautta myöhemmin ottikin Skibenæsiin yhteyttä ja pyysi tätä liittymään yhtyeeseen.

Týrin toisen albumin julkaisun jälkeen Skibenæs lähti ja jätti yhtyeen trioksi. Vuotta myöhemmin toisen kitaristin paikan täydensi hetkellisesti Ottó P. Arnarson, mutta pian Skibenæs palasikin takaisin yhtyeen riveihin.

Skibenæs työskentelee yhtyeensä ohella myös tatuointitaiteilijana Färsaarilla.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Terji Skibenæs**.
* Terji Skibenæs MySpacessa
* Týr MySpacessa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Othniel Charles Marsh
**Othniel Charles Marsh** (29. lokakuuta 1831 Lockport, New York, Yhdysvallat – 18. maaliskuuta 1899) oli 1800-luvun merkittävimpiä paleontologeja. Hän löysi ja nimesi monia fossiileja Länsi-Amerikassa. 

Marsh valmistui Yalen yliopistosta vuonna 1860 opiskeltuaan geologiaa ja mineralogiaa. Lisäksi hän oli opiskellut Saksassa paleontologiaa. Hän kävi kollegansa Edward Drinker Copen kanssa niin sanottuja luusotia. Marsh löysi ja nimesi muun muassa Apatosauruksen ja Allosauruksen. Marshin tunnetuimpiin teorioihin kuuluu teoria lintujen polveutumisesta dinosauruksista.

Aiheesta muualla
----------------

* National Academy of Sciences Biographical Memoir

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Te Papa (New Zealand)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kuha-luokka** oli Suomen merivoimien kuuden aluksen muodostama heräteraivaajaluokka. Alukset tilattiin 1972 Oy Laivateollisuus Ab:ltä Turusta, joka hankki alusten rungot Turun veneveistämöltä, ja ne laskettiin vesille 1974−1975.

Alukset
-------

Alusten runko on tehty lujitemuovista. Konehuone on sijoitettu aluksen kannelle kansirakenteen takaosaan ja se on eristetty rungosta kumijoustimien avulla. Pääkoneiston tuottama voima siirretään kahteen erilliseen 360 astetta kääntyvään potkuriyksikköön hydrauliletkuja pitkin, jolloin aluksista on saatu mahdollisimman hiljaisia ja vaikeasti havaittavia samalla hyvin magneettiset ja herkästi miinaräjähdyksissä vaurioituvat potkuriakselit on voitu jättää kokonaan pois.

Luokan alukset modernisoitiin vuosina 1998−1999, jolloin niitä pidennettiin ja niiden heräteraivauskalusto uusittiin. Ne kuuluvat Saaristomeren Meripuolustusalueen 4. miinalaivueeseen ja niiden tukikohta on Turussa. Palvelusuransa alussa ennen modernisointia ne toimivat Sukeltajakurssin apualuksina.

Miinantorjunta
--------------

Kuha-luokan miinanraivaajat on varustettu seuraavilla miinantorjuntajärjestelmillä:

* Raivauksenhallintajärjestelmä RHJ97
* Magneettinen heräteraivauskalusto MG97
* Akustinen heräteraivauskalusto AK97
* Kosketusraivauskalusto

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.

### Viitteet

1. ↑  Auvinen, Visa s. 134
2. ↑  Puolustusvoimat - Kuha-luokka[vanhentunut linkki]
**Grote Mandrenke** (alasaksaksi *Suuri miesten hukkuminen*, tansk. *Den Store Manddrukning*) oli valtava myrsky Pohjanmerellä 16. tammikuuta 1362. Se on yksi Länsi-Euroopan historian pahimmista myrskyistä, ja sen seurauksena kuoli ainakin 25 000 ihmistä. Grote Mandreke oli seurausta ilmastonmuutoksesta, joka tunnetaan keskiajan lämpökauden päättymisenä.

Myrsky tuhosi Pohjanmeren rannikon satamia Englannissa, Alankomaissa, Saksassa ja Tanskassa ja jätti laajoja alueita autioksi Slesvigissä, jossa arviolta 60 pitäjää tuhoutui. Merkittävimpiä tuhoutuneita kaupunkeja olivat Dunwich, Ravensrodd ja Rungholt, joista kaksi viimeistä upposivat mereen.

Myrskyn seurauksena syntyi Zuiderzeen merenlahti, joka oli aiemmin laaja alava suoalue. Meriyhteys Zuiderseehen oli syntynyt jo Lucian tulvassa vuonna 1287, mutta nyt alue jäi pysyvästi veden alle eroosion kuluttaessa suuria maa-alueita. Zuiderzeestä tuli merkittävä vesireitti, jonka myötä hollantilaisten merenkulkutaito kehittyi, mikä osaltaan johti myöhemmin Hollantilaisen imperiumin syntyyn.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stephen Moss: Weatherwatch: The Grote Mandrenke The Guardian. Viitattu 11.11.2014. (englanniksi)
2. 1 2  1362: Grote Mandrenke and the opening of the Zuiderzee in the Netherlands Climate4you. Viitattu 11.11.2014. (englanniksi)
Othenio Abel
**Othenio Lothar Franz Anton Louis Abel** (20. kesäkuuta 1875 Wien, Itävalta – 4. heinäkuuta 1946 Mondsee, Itävalta) oli itävaltalainen paleontologi ja evoluutiobiologi. Häntä pidetään paleobiologian perustajana. Ala oli aiemmin paleontologian geologiaan suuntautunut ala.

Othenio Abel syntyi Wienissä, missä hän opiskeli vuodesta 1899 lähtien oikeustiedettä ja luonnontieteitä ja jossa hän valmistui filosofian tohtoriksi. Jo vuonna 1898 hän toimi Eduard Suessin laboratorioapulaisena. 1900–1907 hän työskenteli valtion geologian tutkimuslaitoksella. Vuonna 1907 Abelista tuli ylimääräinen professori Wienissä, ja 1917–1934 hän toimi Wienissä vakituisena paleontologian professorina ja myöhemmin vuosina 1935–1940 Göttingenin Georg-August-yliopistossa.

Abelin toimialaa olivat fossiloituneet selkärankaiset. Hän vaikutti voimakkaasti fylogenian kehitykseen.

Joka toinen vuosi jaetaan 3 700 euron arvoinen Othenio-Abel-palkinto erinomaisesta paleobiologiaa käsittelevästä artikkelista tai paleontologian parissa tehdystä elämäntyöstä.

Julkaisut
---------

* *Grundzüge der Paläobiologie der Wirbeltiere*, Stuttgart 1912
* *Vorzeitliche Säugetiere*, Jena 1914
* *Die Paläontologie in Forschung und Lehre*, Naturwissenschaften **3** (1915), 413-19
* *Paläobiologie der Cephalopoden*, Jena 1916
* *Die Stämme der Wirbeltire*, Berlin, Leipzig, 1919
* *Lehrbuch der Paläozoologie*, Jena 1920
* *Lebensbilder aus der Tierwelt der Vorzeit*, Jena 1921
* *Geschichte und Methode der Rekonstruktion vorzeitlicher Wirbeltiere*, Jena 1925
* *Paläobiologie und Stammesgeschichte", Jena 1929*
* *Vorzeitliche Lebensspuren*, Jena 1935
* *Die Tiere der Vorzeit in ihrem Lebensraum*, Jena 1939
* *Vorzeitliche Tierreste im Deutschen Mythus, Brauchtum und Volksglauben*, Jena 1939

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ventosara** (*Carex straminea*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva monivuotinen kasvilaji. Ventosara muistuttaa korkeakasvuista jänönsaraa (*Carex leporina*), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan varsien ja kukintotähkien ulkonäön perusteella.

Ventosara on melko korkeakasvuinen ja sen varret voivat kasvaa reilut puoli metriä korkeiksi. Varret kasvavat mättäinä ja ovat velttoja sekä yleensä kaarelle taipuneita. Lehdet ovat pari millimetriä leveitä, tasapintaisia ja vaaleanvihreitä. Ventosara on yhtäläistähkäinen saralaji ja sen kukinto koostuu 3–8 keskenään samannäköisestä tähkästä. Tähkät ovat pyöreitä sekä keltaisenvihertäviä ja alimmat tähkät ovat hieman erillään muista tähkistä. Tähkäsuomut ovat vaaleanruskeita ja kalvolaitaisia. Pullakot ovat vihertäviä, kapeansoikeita sekä monisuonisia ja niissä on lyhyt sekä leveä suuota. Emikukat ovat kaksiluottisia.

Ventosara on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta sitä tavataan nykyään myös Euroopasta. Ruotsissa ventosaraa tavataan paikoitellen teiden varsilta Pohjois-Ruotsissa. Ruotsiin lajin uskotaan levinneen ulkomailta tuotujen heinänsiementen mukana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Den virtuella floran: Slaktoppsstarr (*Carex straminea*) *Den virtuella floran*.  1998. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 24.3.2020. (ruotsiksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10671450
* Wikispecies: Carex straminea
* CoL: RC28
* EoL: 1123309
* FNA: 242357557
* GBIF: 2724367
* GRIN: 451269
* iNaturalist: 160111
* IPNI: 315108-2
* IRMNG: 10857316
* ISC: 112998
* ITIS: 39820
* MichiganFlora: 1056
* NatureServe: 2.155253
* NCBI: 314471
* Open Tree of Life: 553957
* Plant List: kew-231196
* PLANTS: CAST6
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:315108-2
* Tropicos: 9901731
* VASCAN: 5098
* WisFlora: 3008
* WFO: wfo-0000351586

 |

 |
**Triovasálos** (kreik. Τριοβασάλος, myös *Triovásalos*, Τριοβάσαλος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Míloksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 838 (vuonna 2011).

Triovasáloksen kylä sijaitsee Míloksen pohjoisosassa heti saaren pääkylän Plákan itäpuolella. Se on nykyisin kasvanut kiinni eteläpuolella sijaitsevaan Péra Triovasáloksen kylään, muodostaen kaksoiskylän, ja käytännössä myös Plákaan. Triovasálos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Τριοβασάλου, *Dimotikí Koinótita Triovasálou*), johon kuuluvat varsinaisen Triovasáloksen kylän lisäksi kylät Ágioi Anárgyroi, Ágios Gerásimos, Apollónia, Fylakopí, Kamínia, Mandrákia, Mýtikas, Páchaina ja Voúdia sekä saaret Glaronísia ja Pilonísi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 240.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Άνω και Πέρα Τριοβάσαλος *Aegean Islands*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  Triovasalos *Feel Greece*. Viitattu 3.10.2022.
4. ↑  Triovasalos *Triovasalos – the Heart of Milos*. Viitattu 3.10.2022.
**Ground Zero** on blues-ravintola Clarksdalessa, Mississippissä, Yhdysvalloissa. Ravintolan omistavat näyttelijä Morgan Freeman, lakimies Bill Luckett ja Howard Stovall. Nimi viittaa englannin kielen sanaan ground zero eli nollapiste, jolla voidaan tarkoittaa jonkin tapahtumapaikkaa. Clarksdalea on usein sanottu "bluesin nollapisteeksi".  Ravintola avattiin vuonna 2001, ja se sijaitsee lähellä Delta Blues Museumia. Rakennus on huonokuntoinen ja kuistilla lojuu muun muassa vanhoja, rikkinäisiä sohvia. Paikan sanotaankin edustavan vanhaa blues-tyyliä, vaikka ravintola onkin 2000-luvulla perustettu. Ravintolassa blues-artistit voivat työskennellä säännöllisesti ja pitää keikkoja.

Menu sisältää perinteisiä Yhdysvaltain etelän ruokia, ja ravintolassa pidetään live-esiintymisiä keskiviikosta lauantaihin. Tunnetuimmat esiintyjät ovat Super Chikan ja Bill "Howl-n-Madd" Perry, jota ei tosin tule sekoittaa blues-muusikko Bill Perryyn. Lisäksi yläkerrassa on vuokrattavana makuuhuone majoitusta varten.

Ground Zero on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja lehtijulkaisuissa, kuten:

* *60 Minutes*
* *Stephen Fry in America* (BBC:n dokumentti)
* *The Mighty Mississippi*

Lähteet
-------

### Verkkoviitteet

1. ↑  Ground Zero: About Us *Ground Zero*. Ground Zero. Viitattu 4.2.2016. (englanniksi)
2. ↑  Kinzer, Stephen: In Search of the Blues, at Its Roots; Musing on a Genre's Purity, Fans Flock to Mississippi *The New York Times*.  23.3.2003. The New York Times. Viitattu 4.2.2016. (englanniksi)
3. ↑  Delta Cotton Company: Delta Cotton Company Apartments *Delta Cotton Company*.  2014. Delta Cotton Company. Viitattu 4.2.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen verkkosivu
|  |
| --- |
| Tripelennamiini |
| Tripelennamiini |
| Tripelennamiini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| N'-bentsyyli-N,N-dimetyyli-N'-pyridin-2-yylietaani-1,2-diamiini |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 91-81-6 |
| ATC-koodi | D04AA04 |
| PubChem | 5587 |
| DrugBank | DB00792 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C16H21N3 |
| Moolimassa | 255,358 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Liukoisuus veteen | Liukenee veteen |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | Oraalinen, topikaalinen, intravenoosi |

**Tripelennamiini** (C16H21N3) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antihistamiinina allergisten oireiden hoitamiseen.

Ominaisuudet ja käyttö
----------------------

Huoneenlämpötilassa tripelennamiini on keltaista nestettä. Sitä käytetään usein hydrokloridisuolanaan, joka on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. Tripelennamiini kuuluu niin kutsuttuihin ensimmäisen sukupolven antihistamiineihin ja se vaikuttaa estämällä H1-histamiinireseptorien toimintaa. Yhdistettä käytetään hyönteisten pistoksien, heinänuhan, nokkosihottuman ja muiden allergisten oireiden hoidossa. Sitä käytetään ihmisten lisäksi myös koirilla, kissoilla, karjalla ja hevosilla.

Valmistus
---------

Tripelennamiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 2-aminopyridiinireagoi bentsaldehydin kanssa ja muodostuva imiini pelkistetään muurahaishapolla. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi. Tämän reaktion tuote 2-bentsyyliaminopyridiini reagoi emäksisissä olosuhteissa 2-dimetyyliaminoetyylikloridin kanssa muodostaen tripelennamiinia.

Lähteet
-------

1. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. 1659. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  Ṛuben Vardanyan, Victor J. Hruby: *Synthesis of essential drugs*, s. 224. Elsevier, 2006. ISBN 978-0-444-52166-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 21.8.2019). (englanniksi)
3. ↑  Mark G. Papich: *Saunders Handbook of Veterinary Drugs*, s. 789. Elsevier, 2010. ISBN 9781437701920. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.5.2019). (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo enspanjalaisesta kansanmusiikin lajista. Sanalla voidaan tarkoittaa myös Jamboree on the Air -tapahtumaa.*
*Aragonialainen jota*, Gustave Dorén kaiverrus julkaistu vuonna 1874
**Jota** on espanjalaisen kansanmusiikin laji ja tanssi. Se on syntyisin Pohjois-Espanjan Aragonian alueelta, mutta nykyisin se esiintyy kautta Espanjan erilaisina variaatioina.

Alun perin jota saattoi olla osa hedelmällisyysrituaaleja. Sen saattoi myös mahdollisesti tuoda Espanjaan keskiajalla arabialainen runoilija Aben Jot, tai sen toi maahan joku juutalainen. Jotaa esitettiin tanssina ensimmäistä kertaa vuonna 1761. Se on edelleen suosittu tanssi aragonialaisissa kyläjuhlissa. Tanssiin osallistuvat yleensä vain miehet.

Jota alkaa tavallisesti instrumentaalisella osalla, jonka aikana tanssijat lyövät tahtia kastanjeteilla tai kitaralla. Aragoniassa käytetään säestyksessä tyypillisesti pientä kahdeksankielistä kitaraa guitarrillaa, näppäiltävää luuttusoitinta bandurriaa, triangelia, kastanjetteja ja tamburiinia. Muualla Espanjassa voidaan käyttää myös puhallinsoitin dulzainaa tai gaita-säkkipilliä. Kupletissa (*copla*) rytminlyönti lopetetaan, jotta yleisö kuulee laulun sanat.

Rytmiltään jota on kolmijakoinen ja luonteeltaan sankarillinen ja energinen. Se saattaa kertoa rakkaudesta tai arkipäivän elämästä, ominaisesti humoristisesta ja ironisesta näkökulmasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kulttuuria  14.6.2012. Yle. Viitattu 11.10.2016.
Avro Blue Steel -ohjus sivulta, Midlandin ilmailumuseossa, Coventryssä.
**Blue Steel** (*OR.1140*) on brittiläisen Avron suunnittelema ja valmistama ilmasta maahan ammuttava ydinohjus. Kehittelytyö aloitettiin 1954–1955. Testaukset Australian Woomeran koealueella saatiin päätökseen keväällä 1961.

Ase oli tarkoitettu käytettäväksi kaukolaukaistavana hyökkäysaseena, joka voitiin laukaista maalia suojaavan ilmatorjunnan ulottumattomista. Se voitiin varustaa 1,1 megatonnin W28-ydinkärjellä. Britanniassa ohjuksen taisteluosa sai Rainbow-koodijärjestelmän mukaisen tunnuksen: *Red Snow*. V-pommittajasta laukaistavan ohjuksen kantomatka oli 240 kilometriä ja se saavutti 2,3 Machin nopeuden ja 21 500 metrin lakikorkeuden.

Ase poistettiin aktiivikäytöstä vain hyvin lyhyen (7-8 vuoden) palveluskäytön jälkeen. Vuosina 1962–1963 oli Mk.1 -tyypin ohjusase saatu valmiiksi. Aluksi aiottua suorituskykyisempää Mk.2:ta ei tehty, joten Blue Steelin käyttö päättyi vuodenvaihteessa 1969–1970. Viimeinen tätä asetta käyttänyt Kuninkaallisten ilmavoimien pommituslentolaivue oli 617 "Dambusters". 

Avro Blue Steel -ohjus suoraan edestä kuvattuna.

Lähteet
-------

* Kent, Robert: The Avro Blue Steel Missile. *Wingweb.co.uk*.  Arkistoitu 30.11.2013. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)
* Blue Steel *Royal Air Force Museum*. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Blue Steel *Royal Air Force Museum*. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)
2. ↑  Kent, Robert: The Avro Blue Steel Missile. *Wingweb.co.uk*.  Arkistoitu 30.11.2013. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Blue Steel missile. *Princeton.edu*.  Arkistoitu 21.2.2014. Viitattu 12.2.2014. (englanniksi)
* Blue Steel *Spaceuk.org*.  19.7.1999. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
* Avro Blue Steel stand-off missile. *Skomer.u-net.com*.  Arkistoitu 3.1.2014. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
* [3.0] Cruise Missiles Of The 1950s & 1960s. *Elementary Quantum Physics – Vectorsite.net*.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
Germaaniheimojen asuinalueita noin vuonna 50. Sveebit on merkitty oranssilla.
**Sveebit** tai **sveevit** (lat. *Suebi, Suevi*) oli roomalaisten antama yhteisnimitys useille läntisille germaaniheimoille. Sveebit olivat yksi suurimmista ja sotaisimmista germaanien heimoryhmittymistä, ja heihin kuuluivat muun muassa semnonit, markomannit, kvadit, langobardit ja hermunduurit. Sveebit olivat luultavasti alun perin kotoisin Itämeren eteläisiltä rannoilta. 100-luvulla eaa. sveebit asuivat Elben, Mainin, Neckarin ja Reinin jokien ympäristössä. Tacituksen mukaan sveebit olivat hyvin suuri kansanryhmä, joka piti hallussaan suurinta osaa Germaniasta. Sveebien tunnus oli viistosti kammattu tukka, joka sidottiin solmuun. 

Gallialaiset arvernit ja sekveenit kutsuivat Ariovistuksen johtaman sveebijoukon Galliaan noin 71 eaa. avuksi naapuriheimo heeduja vastaan. Pian sveebit kuitenkin alistivat heedujen lisäksi myös arvernit ja sekveenit. Caesar puolestaan löi Galliaan asettuneet sveebit 58 eaa.

400-luvulla osa sveebeistä vaelsi Galliaan vandaalien ja alaanien mukana. Sveebit jatkoivat kuitenkin vaellustaan Espanjaan saakka, perustaen Galiciaan itsenäisen kuningaskunnan. Muut sveebit jäivät asumaan nykyisen Etelä-Saksan ja Sveitsin alueelle. Visigootit löivät Espanjassa sveebien kuninkaan Rechiarin vuonna 456, ja valloittivat lopulta Galician viimeistään vuonna 585 jolloin sveebien valtakunta lakkasi olemasta.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Tacitus: Germania. Suomentanut ja selitykset laatinut Tuomo Pekkanen. Gaudeamus, 2018. ISBN 978-952-495-490-7

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suebi *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 6.11.2011. englanti
2. 1 2  Pietilä & Pietilä-Castrén 2000, s. 549–550
3. ↑  Tacitus 2018, s. 53–54
4. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 8, palsta 746 (art. "Sveevit")

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sveebit**.
**Alexandra Gamlemshaug Andresen** (s. 23. heinäkuuta 1996, Oslo, Norja) on norjalainen kouluratsastaja.
 Hän peri vuonna 2007 siskonsa Katharina Andresenin tavoin isältään 42,2 prosentin omistusosuuden perheyhtiö Ferdistä. Siskokset nostettiin loppuvuodesta 2015 perintönsä vuoksi julkisuuteen Norjassa ja vuonna 2016 kansainvälisesti maailman nuorimpina dollarimiljardööreinä. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi kummankin varallisuudeksi 1,4 miljardia dollaria.

Hänen liikemiesisänsä Johan H. Andresen (s. 1961) johtaa hallituksen puheenjohtajana perheyhtiö Ferdiä ja omistaa perinnön jälkeen yhä 15,2 prosenttia yhtiön osakepääomasta ja 70 prosenttia äänivallasta. Ferd-konserni on suvun osakesijoitusten ja varallisuuden hallintayhtiö. Suvun teollisuusomistus sai alkunsa kauppias Johan Henrik Andresenin (1815–1874) vuonna 1849 ostamasta ja vuoteen 2008 saakka Norjassa toimineesta tupakkayhtiö Tiedemanns Tobaksfabrikista.

Kouluratsastaja Alexandra Andresen asui, harjoitteli ja kilpaili Saksassa ainakin vuosina 2015-2016. Hän on voittanut kouluratsastuksessa nuorten EM-kisojen mitalin vuonna 2013 ja 2014, sekä 2. ja 3. sijan Ranskan Compiègnesta 2013 sekä kaksi 2. sijaa Italian Arezzosta 2014. Hänen ratsunaan oli tuolloin Belamour. Häntä sponsoroi norjalainen ratsastusvaatevalmistaja Kingsland.

Tammikuussa 2018 Alexandran uutisoitiin muuttaneen Yhdysvaltain Floridaan. Hänen äitinsä Kristin Andresen oli hieman aiemmin kritisoinut perheyritys Ferdin tukemaa Norjan ratsastajainliittoa passiivisuudesta lahjakkaiden nuorten ratsastajien ja kansainvälisen tason valmentajien etsimisessä ja kehittämisessä sekä siirrättänyt Ferdin omistamat hevoset Floridan Wellingtonissa sijaitsevalle hevosfarmille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alexandra Gamlemshaug Andresen Kansainvälinen ratsastajainliitto, fei.org. Viitattu 2.5.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Alexandra Andresen (Maailman dollarimiljardöörien lista)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 2.5.2018. (englanniksi)
3. 1 2 3  Bobby Pollier: Alexandra Andresen: 5 Fast Facts You Need to Know  2.3.2016. heavy.com. Viitattu 2.5.2018. (englanniksi)
4. 1 2  Oddvin Aune & Magnus Lutnæs Aas: Fikk 500 venneforespørsler da skattelistene ble lagt ut  4.12.2015. Norks Rikskrinkasting AS (NRK), nrk.no. Viitattu 2.5.2018. (norjaksi)
5. 1 2  Anna H. Svensson: Norska systrarna är världens yngsta miljardärer  2.3.2016, päivitetty 3.3.2016. Sveriges Television AB, svt.se. Viitattu 2.5.2018. (ruotsiksi)
6. ↑  The World's Billionaires List (Maailman dollarimiljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 2.5.2018. (englanniksi)
7. ↑  J. L. Tiedemanns Tobaksfabrik  päivitetty 18.12.2009. Store norske leksikon, snl.no. Viitattu 2.5.2018. (englanniksi)
8. ↑  Christian Avendsen: J L Tiedemanns historie  30.5.2002. Mathisen IT Consult AS, daria.no. Viitattu 2.5.2018. (englanniksi)
9. ↑  Arkistoitu kopioSponsorships - Kingsland Riders kingslandequestrian.com.  Arkistoitu 31.3.2018. Viitattu 3.5.2018. (englanniksi)
10. ↑  Andresen Stops Sponsoring Norwegian Equestrian Sport  16.1.2018. eurodressage.com. Viitattu 3.5.2018. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee musiikin termiä. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
**Rytmi** musiikin käsitteenä tarkoittaa äänen järjestelmällistä jakamista erilaisiin keskenään suhteellisiin aikakestoihin. Absoluuttista aikakestoa tarkoittaa käsite tempo.

J. Combarieun mukaan "rytmi syntyy siitä, että sävelteoksen esittämiseen tarvittava aika järjestelmällisesti jakaantuu korvalle tajuttavalla lailla". Ilmari Krohn kuvailee, että "säveltaiteessa rytmi tarkoittaa sävelteosten osien, – niin laajempien kuin pienempienkin – suhtautumista siihen kokonaisuuteen, johon ne lähinnä kuuluvat".

Ilmari Krohnin käyttämät rytmiyksiköt:

1. Iskuala (isku)
2. Iskupari
3. Säe
4. Säepari
5. Lauseke
6. Taite, säkeistö
7. Sikermä
8. Jakso
9. Yksiö
10. Kehiö
11. Täysiö
12. Täysiösarja

Iskun puolestaan voidaan katsoa jakautuvan seuraavanlaisesti:

1. täyspitkä (1) (taaaa)
2. spondee (1/2 + 1/2) (taa taa)
3. daktyyli (1/2 + 1/4 + 1/4) (taa ti ti)
4. vastadaktyyli (1/4 + 1/4 + 1/2) (ti ti taa)
5. (1/2. 1/4) (ta-aa ti)
6. (1/4 1/2.) (ti ta-aa)
7. synkooppi (1/4 + 1/2 + 1/4) (ti taa ti)
8. trioli (1/3 + 1/3 + 1/3) (ti ti ti)
9. nelisävel (1/4 + 1/4 + 1/4 + 1/4) (ti ti ti ti)

Kirjallisuutta
--------------

* Krohn, Ilmari: *Musiikin teorian oppijakso, osa I: Rytmioppi*. WSOY 1958.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rytmi** Wikimedia Commonsissa
**Alexandra Luke** (14. toukokuuta 1901 Montreal, Quebec – 1. kesäkuuta 1967 Oshawa, Ontario) oli kanadalainen taidemaalari. Hän maalasi aluksi maisemia Group of Sevenin tyyliin, mutta löysi 1930-luvun alkupuolella abstraktin taiteen ja kuului Ontariossa toimineeseen Painters Eleven -ryhmään yhtenä sen kahdesta naispuolisesta perustajajäsenestä.

Luke sai sairaanhoitajan koulutuksen Yhdysvalloissa, mutta ei harjoittanut saamaansa ammattia. Pian palattuaan kotimaahansa hän meni naimisiin Marcus Everett Smithin kanssa; Smith kuitenkin kuoli yllättäen neljä kuukautta häiden jälkeen vuonna 1925. Parille syntyi poika vuonna 1926. Vuonna 1929 Luke solmi uuden avioliiton Clarence Ewart McLaughlinin kanssa. Pari sai tyttären vuonna 1930.

Maalaamisen Luke aloitti vasta vuonna 1928, ja 1940-luvulle saakka hän oli täysin itseoppinut. Luken opettajiin lukeutui sittemmin Jock Macdonald, jonka kanssa Lukelle kehittyi vahva suhde. Vuonna 1947 Luke pääsi Hans Hofmann School of Artiin (Massachusetts), jossa hän opiskeli vuoteen 1952 saakka lukuun ottamatta vuotta 1950. Vuosien 1952–66 välisenä aikana Luken töitä nähtiin 80:ssä näyttelyssä, joissa hän oli edustettuna sekä ryhmän jäsenenä että toisen taidemaalarin kanssa ja yksinkin. Ennen kuolemaansa Luke ehti lahjoittaa 81 maalauksen *Alexandra Luke -kokoelman* McLaughlin-gallerialle. Kokoelmaan kuuluu Luken omien teosten lisäksi muiden Painters Elevenin jäsenten ja myös Group of Seven -vaikuttajien maalauksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Alexandra Luke


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* National Gallery of Canada
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Algerian kansallislippu
Laivastolippu
**Algerian lippu** (arab. علم الجزائر‎) on Algerian symboli vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Alun perin se oli Messali Hadjin johtaman, 1920-luvulla vaikuttaneen, kansallismielisen liikkeen, muslimiveljien Pohjois-Afrikan tähti -ryhmän lippu. Liike järjesti ranskalaisten vastaisia mielenosoituksia ja vastarintatoimintaa. Lippu on myös samanlainen kuin Algerian vapautusrintaman, Front de Libération Nationalen eli FLN:n lippu. Lippu otettiin käyttöön 3. heinäkuuta 1962 ja sen suhteet ovat 2:3.

Algerian lippu on jaettu keskeltä kahdeksi samansuuruiseksi pystypalkiksi. Keskellä on kuunsirppi ja tähti. Valkoinen kuvaa puhtautta, vihreä on islamin ja paratiisin väri*kenen mukaan?* ja profeetta Muhammadin lempiväri*kenen mukaan?*. Punainen taas viittaa marttyyrien vereen. Punainen puolikuu ja tähti ovat tyypillisiä turkkilaista alkuperää olevia islamilaisia tunnuksia Pohjois-Afrikassa. Puolikuu kuvaa tietä, joka uskovien täytyy kulkea päästäkseen paratiisiin ja viisisakarainen tähti Islamin viittä peruspilaria. Algerialaisen perinteen mukaan pitkälle kaareutuva kuunsirppi tuo onnea. Tämän takia Algerian lipussa on erittäin sulkeutunut kuunsirppi.

Lähteet
-------

1. ↑  Flags of the World - Algeria *The World Factbook*. CIA.  Arkistoitu 27.12.2020. Viitattu 8.7.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Algerian lippu** Wikimedia Commonsissa
**Willis R. Whitney** (22. elokuuta 1868 – 9. tammikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli kehittämässä maailman ensimmäisiä yritysten tutkimusosastoja, ja johti perustamaansa General Electricin tutkimusosastoa pitkään.

Whitney opiskeli MITssä, valmistui 1890 ja pääsi samana vuonna kemian apulaisprofessoriksi. Hänen väitöskirjansa hyväksyttiin vuonna 1896 Leipzigin yliopistossa. Whitney kyllästyi akateemisen maailman kapea-alaisuuteen ja lähti tilaisuuden tullen General Electricin tutkimuslaboratorion johtoon vuonna 1900.

General Electricissä Whitney osallistui hehkulamppujen ja röntgenlaitteistojen kehitystyöhön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Willis R. Whitney IEEE. Viitattu 25.5.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Protokaupunki** on asutuskeskus, jossa on nähtävissä alkavaa kaupungistumiskehitystä. Protokaupunki on suuren kylän, kirkonkylän tai pikkukaupungin kokoinen. Kaupungin ja maaseutukylän piirteet yhdistyvät. Tunnettuja protokaupunkeja ovat kivikautinen Jeriko ja muinainen Çatal Hüyük nykyisessä Turkissa. Myös esihistoriallisessa Egyptissä ja Ubaid-kauden Sumerissa oli joidenkin tutkijoiden mielestä protokaupunkeja. Mutta noin vuodesta 4000 eaa alkaen Eridu oli ensimmäinen sumerilainen kaupunki. Euroopassa Tripoljen kulttuurin ihmiset rakensivat protokaupunkeja.

Protokaupunki eroaa kaupungista siinä, että kaupunkisuunnittelua ei ole. Esimerkiksi kadut voivat puuttua, vaikka suuri määrä ihmisiä asuu asutuskeskuksessa. Yhteiskuntaluokkia voi olla tai yhteiskunta voi olla melko tasa-arvoinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Rice: *Egypt's Legacy: The Archetypes of Western Civilization: 3000 to 30 BC*. Taylor & Francis, 2003-10-23. ISBN 978-0-203-48667-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 4.1.2021). en
2. ↑  The Archaeology Coursebook: An Introduction to Themes, Sites, Methods and Skills

By Jim Grant, Sam Gorin, Neil Fleming
3. ↑  TRYPILLIA *www.trypillia.com*. Viitattu 4.1.2021.
Lapponia Jewelryn logo
Björn Weckströmin Lapponialle suunnittelema *Avaruushopea*-sarjan rannekoru.
**Lapponia-korut** olivat suomalaisen Lapponia Jewelry Oy:n ja sittemmin Kalevala Korun valmistamia koruja. Vuonna 2020 tehdyn brändiuudistuksen myötä Lapponia Jewellery -koruja alettiin myydä Kalevala-tuotemerkillä.

Historia
--------

Korujen veistoksellinen ulkonäkö sai alkunsa korumuotoilija Björn Weckströmin suunnittelemasta ensimmäisestä kokoelmasta 1960-luvulla. Weckströmin *Avaruushopea*-sarjan korut ovat saaneet kansainvälistä mainetta sen jälkeen, kun sarjan kaulakoru näkyi vuonna 1977 Prinsessa Leian kaulalla *Tähtien sota* -elokuvassa.

Lapponia Jewelry Oy sai alkunsa hopeaseppä, myöhemmin hopeaseppämestari, Pekka Anttilan (1931–1985) perustamana vuonna 1960 nimellä Kruunukoru. Vuonna 1963 Björn Weckström alkoi suunnitella yrityksen koruille uudenlaista ilmettä, ja hänen suunnittelemansa kokoelma aloittikin menestystarinan. Vuonna 1979 Lapponia Jewelry palkittiin Tasavallan Presidentin vientipalkinnolla. Suurin osa yrityksen valmistamista koruista meni jo tuolloin vientiin, vuoden 1990 paikkeilla 85 prosenttia, ja myös Suomen-myynnistä valtaosan ostavat ulkomaiset matkailijat. Lapponia Jewelryn taiteilijoihin kuuluivat vuoden 1990 syksyllä Björn Weckström, Juhani Linnovaara, Poul Havgaard, Zoltán Popovits ja Christophe Burger, vuoden 2009 syksyllä lisäksi Pekka Hirvonen ja Chao-Hsien Kuo.

Vuoden 2005 elokuussa Lapponia Jewelry siirtyi Kalevala Korun omistukseen. Lapponia Jewelryn ja koko Kalevala Koru -konsernin toimitusjohtaja on Kirsi Paakkari. Tammikuussa 2020 Kalevala Koru ilmoitti luopuvansa Lapponia-tuotemerkin käytöstä ja keskittyvänsä Kalevala-merkkiin.

Lähteet
-------

* Lapponia Jewelryn kotisivut

### Viitteet

1. ↑  Nuorennusleikkaus! Kalevala Koru pistettiin uusiksi – tältä näyttää uusi Kalevala *www.iltalehti.fi*. Viitattu 8.2.2021.
2. 1 2 3  Tahkokallio, Päivi: Kultaa, hopeaa, timantteja. Koruyrityksen kolme vuosikymmentä.  *Helsingin Sanomat*, .
3. ↑  HS: Kalevala Koru lakkauttaa Suomen kansainvälisesti tunnetuimman korumerkin Lapponian *Yle Uutiset*.  13.1.2020.
*Tämä artikkeli käsittelee mytologian henkilöä. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
**Proteus** oli antiikin mytologiassa tulevaisuuteen näkevä jumala, joka huolehti Poseidonin (room. Neptunus) karjasta (valaat) ja osasi muuttaa muotoaan. Proteuksen ennustajantaidot ovat niiden käytettävissä, jotka saavat tämän kiinni pettävästä muodonmuuttajan kyvystä huolimatta. Tiukasti pideltynä Proteus palaa normaaliin vanhan miehen muotoonsa ja suostuu kertomaan tulevaisuudesta.

Homeros mainitsee Proteuksen pitävän majaa Faroksen saarella, joka on yhden päivämatkan päässä Aegyptuksen joesta eli Niilistä. Vergilius puolestaan sijoittaa Proteuksen Rodoksen ja Kreetan välisille seuduille Karpatos-saarelle. Jotkin lähteet mainitsevat myös Proteuksella olevan tyttären, Idonean.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juha Honkala: *Mytologian sanakirja*, s. 191. Helsinki: WSOY, 2000. ISBN 951-0-24578-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Proteus** Wikimedia Commonsissa
**Omenasota** (*Äppelkriget*) on Tage Danielssonin ohjaama ruotsalainen komediaelokuva vuodelta 1971. Danielsson kirjoitti myös sen käsikirjoituksen yhdessä Hans Alfredsonin kanssa. Elokuvan pääosissa näyttelevät Gösta Ekman, Per Grundén ja Monica Zetterlund.

Juoni
-----

Saksalainen miljonääri Jean Volkswagner saapuu hiljaiseen ja idylliseen Änglamarkin kylään muuttakseen sen omenatarhat Deutschneyland-nimiseksi suureksi vapaa-aikakeskukseksi. Hänen häikäilemättömät kätyrinsä saavat vastusta paikallisesta vastarintaliikkeestä, jonka kaikkien jäsenten nimi vaikuttaa olevan Lindberg.

Tuotanto
--------

Elokuvassa kuullaan toistakymmentä Evert Tauben laulua, joita esittää muun muassa hänen poikansa Sven-Bertil Taube. Laulusta "Änglamark" tuli suosittu, ja Suomessa sen levytti Kim Floor nimellä "Keijumaa". Sekä laulu että elokuva hyötyivät 1970-luvun alun ympäristönsuojelutietoisuudesta ja osaltaan lisäsivät sitä.

*Omenasota* oli ensimmäinen elokuva, jonka Hans Alfredson ja Tage Danielson kuvasivat Tomelillan seudulla Skånessa.

Vastaanotto
-----------

Suomessa *Omenasota* sai 16 905 katsojaa elokuvateattereissa. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä". Hän kuvaa elokuvaa hauskaksi mutta "pehmeäksi pureskelluksi" varhaiseksi eurosatiiriksi.

Helmikuussa 1996 Göteborgin ooppera kantaesitti Lars Johan Werlen elokuvan tarinan pohjalta säveltämän oopperan *Äppelkriget* .

Lähteet
-------

1. ↑  Omenasota C More.  Arkistoitu 12.9.2017.
2. ↑  Nyman, Jake: Muistojen bulevardi  7.3.2014. Yle Areena:  Yleisradio. Viitattu 12.9.2017.
3. ↑  Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1972 (Lähteenä Suomen elokuvasäätiön tilastot) *Elokuvauutiset*. Viitattu 12.9.2017.
4. ↑  Bello Romano (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1995. ISBN 951-0-19839-0.
5. ↑  Samtliga uppsättningar (1994–2004) (Arkistoitu – Internet Archive), GöteborgsOperan. Viitattu 12.9.2017.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Äppelkriget