recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Osa artikkelisarjaa
 **Zarathustralaisuus** 

Uskomukset ja tavat 

* Ahura Mazda
* Zarathustra
* Aša


Enkelit ja demonit 

* Amesha Spentas
* Jazatas
* Ahuras
* Daevat
* Ahriman


Tekstit ja palvontamenot 

* Avesta
* Gathas
* Vendidad
* Ahuna Vairja
* Tulitemppeli


Tarinat ja legendat 

* Dēnkard
* Bundahišn
* Arda Viraf
* Jamasp Namag
* Qissa-i Sanjan


Historia ja kulttuuri 

* Zurvalaisuus
* Kalenteri
* Juhlapäivät
* Avioliitto
* Hiljaisuuden torni
* Eskatologia


Katso myös 

* Zarathustralaiset Iranissa
* Parsit
* Iranit
* Zarathustralaisten syrjintä


 

 malline: näytä • keskustele • muokkaa 

**Daevat** olivat jumalia tai demoneja muinaisessa Iranissa. Zarathustralaisuuden perustaja Zarathustra piti heitä aluksi merkityksettöminä olentoina, mutta alkoi myöhemmin pitää daevoja langenneina enkeleinä tai demoneina ja siten todellisen uskon vihollisina. Daevat ovat väriltään mustia, ja ne syövät ruumiita ja kiduttavat sieluja helvetissä.

Useimmat daevat olivat miespuolisia, mutta drujeiksi kutsutut olennot olivat naisia. Pahuuden henkilöitymä Angra Mainyun eli Ahrimanin katsottiin olevan daevojen hallitsija. Daevat olivat petollisia pahoja henkiä, ja ne yrittivät kaikin mahdollisin tavoin estää hyvät teot.

Daevat olivat enkelimäisten Amesha Spentas -olentojen eli "Pyhien kuolemattomien" päävastustajia. Yksi pahoista demoneista odotti Chinvatin sillalla, joka sielujen oli ylitettävä päästäkseen Ahura Mazdan paratiisiin. Jos ilkeä daeva onnistui sieppaaman sielut, hän syöksi ne alhaalla olevaan kuiluun. Toinen demoni pyrki taivuttelemaan hallitsijoita olemaan tyranneja ja kolmas puolestaan yllytti ihmisiä ylpeyteen ja kapinointiin. Jotkut daevoista aiheuttivat vanhuutta ja seniiliyttä, toiset taas raivoa ja tuhovimmaa.

Sankari Rustem taisteli alinomaa daevoja vastaan. Erään tarinan mukaan demoni Arzang sieppasi ja sokeutti kuninkaan. Rustem onnistui lopulta vapauttamaan kuninkaan ja palauttamaan hänen näkökykynsä käyttämällä demonin sydämestä tehtyä lääkettä.

Armenialaisessa mytologiassa daevoja kutsutaan nimellä devit.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur & Storm, Rachel: Ultimate encyclopedia of mythology. London. Anness Publishing, 2017. ISBN 9781780191881.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Cotterell & Storm 2017, s. 274
2. 1 2  Lurker 1987. s. 46
**Snijders Blok–Campeaun oireyhtymä** on kromosomissa 17 sijaitsevan CHD3-geenin mutaatiosta johtuva hermoston kehitykseen vaikuttava oireyhtymä. Se aiheuttaa muun muassa lievästä vaikeaan vaihtelevan kehitysvammaisuuden. Snijders Blok–Campeaun oireyhtymässä CHD3-geenituotteen aktiivisuus voi olla lisääntynyt tai alentunut, mikä johtaa moninaisiin ja yksilöllisesti vaihteleviin oireisiin. Lot Snijders Blok ja Philippe Campeau kuvasivat oireyhtymän vuonna 2018. Tammikuuhun 2022 mennessä lääketieteellisessä kirjallisuudessa oli raportoitu ainakin kuusikymmentä potilastapausta.

Snijders Blok–Campeaun oireyhtymän oirekuva voi olla puutteellisesti tunnettu, koska oireisto tunnistettiin vasta 2018. Tyypillisiä piirteitä ovat kuitenkin yleinen kehitysviive, kehitysvamma, puhumisvaikeudet ja poikkeavat kasvonpiirteet. Osalla sairastuneista on hypotoniaa ja osalla nivelten yliliikkuvuutta. Oireyhtymään liittyy puhekyvyn rajoittuneisuus tai olemattomuus. Osa potilaista saattaa änkyttää. Puhumisvaikeuksiin voivat vaikuttaa sekä suun motoriset ongelmat että apraksia. Oireyhtymään kuuluu myös motorisia kehitysviivästymiä, ja kävelytyyli voi jäädä epävakaaksi. Osalla sairastuneista todetaan epilepsia ja osalla autismin kirjon häiriö, johon voivat liittyä stereotyyppiset toiminnot. Kasvonpiirteisiin kuuluvat hypertelorismi ja silmien sijainti syvällä päässä. Silmäluomirako on kapea, silmän sisäkulman ja nenän väli poikkeuksellisen suuri. Kulmakarvat ovat harventuneet. Posket voivat olla täyteläiset, leuka terävä, nenänselkä leveä, ylähuuli ohut, otsa korostunut, korvat matalalla sijaitsevat ja keskikasvot vajaakehittyneet. Usein on todettu joko makro- tai mikrokefalia, joista makrokefalia on kuitenkin ollut yleisempi. Pää saattaa olla myös muodoltaan poikkeava, mikäli kallon saumojen sulkeutuminen on viivästynyt. Snijders Blok–Campeaun oireyhtymään on liittynyt noin puolissa tapauksista rakennepoikkeavuuksia aivoissa. Näihin on kuulunut aivokammioiden suurentuneisuus. Joskus voi ilmetä poikkeavuuksia myös sydämessä, virtsateissä ja sukupuolielimissä (esimerkiksi piilokiveksisyys).

Snijders Blok–Campeaun oireyhtymän taustalla on suurimmassa osassa tapauksista ollut sporadinen uusi mutaatio. Oireyhtymällä on kuitenkin myös autosomaalinen, vallitseva periytymistapa. Saman geeniperheen mutaatioihin on yhdistetty muitakin häiriöitä, kuten Pilarowski–Björnssonin oireyhtymä, epileptinen enkefalopatia, CHARGE-oireyhtymä, Sifrim–Hitz–Weissin oireyhtymä ja autismin kirjon häiriö. Snijders Blok–Campeaun oireyhtymän esiintyvyyttä ei tunneta, mutta sitä pidetään erittäin harvinaisena. Oireyhtymän hoito on oireenmukainen. Siihen ei tiedetä liittyvän hengenvaarallisia komplikaatioita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Snijders Blok-Campeaun oireyhtymä Tukiliitto 24.1.2022, viitattu 30.7.2023
Sanfoneiro, forrón soittaja
**Forró** on sekä brasilialainen paritanssi että sitä säestävä musiikkityyli, joka on kotoisin Koillis-Brasiliasta.

Nimen alkuperä
--------------

On hämärän peitossa, kuinka forró sai nimensä. Kulttuurintutkija Câmara Cascudon mukaan kyseessä on johdannainen sanasta forrobodó, joka tarkoittaa railakasta juhlintaa ja epäjärjestystä.

Toinen, edellistä suositumpi, tulkinta on, että nimi syntyi 1900-luvun alussa Pernambucossa rautatietä rakentaneiden englantilaisten insinöörien viikonloppujuhlista. Osa juhlista oli avoimia kaikille, "for all", osa ei. Englanninkielinen sana vääntyi helpommin brasilialaisten suuhun sopivaksi, forróksi. Kolmas mukaelma vaihtaa englantilaiset toisen maailmansodan aikaan Natalin sotilastukikohtaan sijoitettuihin amerikkalaisiin.

Levinneisyys ja variaatiot
--------------------------

Erityisen paljon forróa tanssitaan Caruarun (Pernambuco) ja Campina Granden (Paraíba) kaupungeissa sekä koillisen pääkaupungeissa São Luísissa, Fortalezassa, Natalissa ja Recifessä. Forró-tanssiaiset ovat suuria juhlia, jotka saattavat kestää koko yön.

Forró tunnetaan kuitenkin lähes koko Brasiliassa, ja ainakin suurimmista kaupungeista voi löytää forrólle omistettuja iltoja. Brasilian ulkopuolella forró tunnetaan huonosti.

Suuren suosion myötä alkuperäisestä forrósta on kehittynyt useita variaatiota, kuten baião, xote, xaxado ja São João. Traditionaalista, kolmella soittimella soitettavaa forróa kutsutaan nykyään nimellä forró pé-de-serra.

Tunnettuja esiintyjiä
---------------------

Forrón leviämiseen koko Brasiliaan ovat vaikuttaneet etenkin Luiz Gonzaga, Sivuca, Dominguinhos ja Elba Ramalho. Nykyään tunnetuimpiin yhtyeisiin kuuluvat Mastruz com Leite, Noda de Caju, Chiclete com Banana ja Só Xote. Hauska yksityiskohta on se, että yhtyeiden nimet tarkoittavat usein ruokia.

Kappaleiden sanoitukset kertovat usein hyvin voimakkaista tunteista: rakkaudesta, romansseista, intohimosta tai mustasukkaisuudesta.

Forrón askeleet
---------------

Forró
Forró on paritanssi, jota tanssitaan hyvin lähekkäin. Tanssiasento on lomittainen: sekä miehen että naisen oikea jalka on partnerin jalkojen välissä. Miehen oikea käsi pitää tiukasti naisen vyötäröstä kiinni, vasen naisen kädestä. Naisen vasen käsi on miehen olkapäällä. Tanssijat liikkuvat samanaikaisesti edestakaisin.

Miehen perusaskeleet

* pitkä oikea
* nopea ja pitkä vasen
* lyhyt oikea
* pieni tauko
* pitkä vasen
* nopea ja pitkä oikea
* lyhyt vasen
* pieni tauko

Naisen askeleet ovat päinvastaiset.

Lantion voimakkaasti keinuva liike on forróssa erityisen tärkeä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Forró**.
* Greatest Forró Festival in Europe - Forró de Domingo Festival - Stuttgart / Germany
* (portugaliksi) Forrozeiros-portaali
* (portugaliksi) Forró Dos Cumpadre, Brasil
**Merkuriuksen liikepalatsi** tai **Böckermannin talo** on Helsingissä Pohjoisesplanadi 33:ssa sijaitseva kuusikerroksinen liike- ja toimistotalo. Talon rakennuttivat vuosina 1888–1890 kauppias A. F. Böckermann ja rakennusmestari H. W. Nordberg ja talon suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist apunaan arkkitehti Elia Heikel. Talo myytiin heti sen valmistuttua vastaperustetulle Ab Merkurius-yhtiölle 1,34 miljoonalla markalla.

Talon kahdesta alimmasta kerroksesta puuttuivat kantavat seinät ja niiden tilalla olivat suuret ikkunapinnat ja punaisesta Hangon graniitista tehdyt kantavat pylväät. Kolmatta kerrosta kiersi takorautainen parveke joka myöhemmin poistettiin. Talon piharakennuksessa oli neljä huoneistoa jotka toimivat aluksi verstaina ja myöhemmin myymälöinä. Kenraalikuvernööri Fjodor Heiden ei aluksi halunnut antaa talolle rakennuslupaa, sillä epäiltiin että alimpien kerrosten rakenne ei riittäisi pitämään taloa pystyssä.

Taloon asennettiin hissi ja keskuslämmitys ja samalla huoneistokohtaiset uunit purettiin 1930-luvun puolivälissä. Talossa tehtiin laaja peruskorjaus vuonna 1973 arkkitehtitoimisto Antero Pernajan ja N.-H. Sandellin toimiessa suunnittelijana. Talon pääportaikko on säilynyt alkuperäisessä asussa ja talo on nykyisin osa kauppakeskus Kämp Galleriaa.

Talossa toimi pitkään kuuluisa Strindbergin taidesalonki. Nykyisin sen tiloissa toimii tunnettu kahvila-ravintola Strindberg.

Lähteet
-------

1. 1 2  Salokorpi, Asko.: *Selim A. Lindqvist : arkkitehti*. Helsinki: Sarmala/Rakennusalan Kustantajat, [2001]. 52091108. ISBN 951-664-085-0, 978-951-664-085-6. Teoksen verkkoversio (viitattu 15.2.2020).
2. 1 2  Finna (Helsingin kaupunginmuseo) : Böckermannin talo, Oy Mercurius; Pohjoisesplanadi 33 & Mikonkatu 1; Helsinki (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Kämp palasi yli 30 vuoden jälkeen takaisin Antiloopin kortteliin Helsingin Sanomat 20.5.2006. Viitattu 24.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Merkuriuksen liikepalatsi** Wikimedia Commonsissa

* Aktiebolaget Merkurius (Pörssitieto)
Irlantilaisia muusikkoja soittamassa pubissa Doolinissa.
**Irlantilainen kansanmusiikki** on enimmäkseen tanssimista varten tehtyä musiikkia, mutta siihen kuuluu myös balladien perinne.

Historia
--------

Irlantilaisen kansanmusiikin juuret ovat kelttiläisessä musiikissa, joka tuli Irlannin saarelle 2000 vuotta sitten. Sitä kautta irlantilaisella musiikilla on yhteyksiä itämaiseen musiikkiin, ja esimerkiksi irlantilaisen harpun on arveltu olevan peräisin Egyptistä.

Irlantilainen kansanmusiikki siirtyi sukupolvelta toiselle vain kuulonvaraisesti vuoteen 1762 asti, jolloin lauluja alettiin kerätä ja kirjoittaa virallisesti muistiin. Dublinissa sijaitsevassa Irlannin kansanmusiikin arkistossa on nykyisin maailman suurin kansanmusiikin kokoelma.

Kansanmusiikki on Irlannissa ollut aina tärkeää niin maaseudun kuin kaupunkienkin asukkaille. Kun Irlannin kansallisaate vahvistui 1800-luvun lopulla, kiinnostus maan omaan kansanmusiikkiin lisääntyi entisestään. Uusi suosion kausi alkoi amerikkalaisen folkmusiikin suosion nousun yhteydessä 1960-luvulla ja jatkuu edelleen. Irlantilaisella kansanmusiikilla oli myös oma vaikutuksensa amerikkalaiseen folkiin.

1900-luvun lopun irlantilaiset rock- ja punkmuusikot, kuten The Pogues ja Flogging Molly ovat usein käyttäneet perinteisiä folkelementtejä musiikissaan.

Maailman suurin irlantilaisen kansanmusiikin festivaali on Fleadh Cheoil na hÉireann (‘Irlannin musiikkifestivaali’), jossa vierailee vuosittain yli 400 000 kävijää.

Piirteet
--------

Irlantilainen säkkipilli on perinteinen irlantilainen soitin.
Perinteisiä irlantilaisia soittimia ovat viulu, bodhrán-rumpu, puinen huilu, tinapilli, irlantilainen säkkipilli ja irlantilainen harppu. Niiden lisäksi 1900-luvun aikana suosituiksi tulivat myös harmonikka, kitara, banjo ja busuki.

Irlantilaisessa kansanmusiikissa yleisesti käytettyjä tahtilajeja ovat 12/8 ja 6/8 (*jig*), 4/4 (*reel*) ja 9/8, mutta myös polkan 2/4:ää sekä masurkan ja valssin 3/4:ää kuulee. Jokaiseen tahtilajiin liittyy tietty perinteinen tanssi.

*Sean nós* on perinteinen irlantilainen yhden laulajan balladi ilman säestystä. *Sean nós* -laulut lauletaan yleensä iiriksi mutta nykyisin joskus myös englanniksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Megan Romer: Irish Music 101  18.3.2017. ThoughtCo.. Viitattu 6.2.2019.
2. 1 2 3  Frances Mulraney: The history and origins of traditional Irish music  11.11.2016. IrishCentral. Viitattu 6.2.2019.
Koodausteoriassa peittävä koodi on joukko elementtejä (kutsutaan koodisanoiksi) tilassa, jonka ominaisuus on, että tilan jokainen elementti on kiinteän etäisyyden päässä jostakin koodisanasta.

Määrittely
----------

Olkoon {\displaystyle q\geq 2}, {\displaystyle n\geq 1}, {\displaystyle R\geq 0} be integers.
A code {\displaystyle C\subseteq Q^{n}} yli aakkosten *Q* kooltaan |*Q*| = *q* kutsutaan *q* *R* -peittävä koodi pituudeltaan *n*, jos jokaiselle sanalle {\displaystyle y\in Q^{n}} on olemassa sellainen koodisana {\displaystyle x\in C}, että Hammingin etäisyys {\displaystyle d\_{H}(x,y)\leq R}. Toisin sanoen,  pallot tai säteet tai rook-domainit *R* Hammingin suhteen  metristen koodisanojen ympärillä *C* täytyy tyhjentää rajallisen metrisen avaruuden {\displaystyle Q^{n}}. Koodin peittävä säde *C* on pienin *R* kuten *C* on *R*-peittävä. Jokainen täydellinen koodi on minimikokoinen peittävä koodi.

Esimerkki
---------

*C* = {0134,0223,1402,1431,1444,2123,2234,3002,3310,4010,4341} on 5-ary 2-peittävä neljän merkin pituinen koodi.

1. ↑  P.R.J. Östergård, Ylärajat *q*-peittokoodeille,  *IEEE Transactions on Information Theory*, 37 (1991), 660-664
**Vehno** (ven. Вехно tai Дорожкино, *Dorožkino*) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novorževin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,32 neliökilometriä eli 232 hehtaaria. Se sijaitsee kilometrin verran etelään Sorotin joenuomasta pienessä soistuneessa painaumassa. Maasto kohoaa järven itäpuolella, ja siellä sijaitsevat Vehnon ja Dorožkinon yhteen kasvaneet kylät peltoineen. Järven pohjoispuolella näkyy ilmakuvissa kosteikkoa ja eteläpuolella pieni lampi. Järvessä ei ole saaria, mutta ilmakuvassa erottuu sen keskellä kelluvia kalankasvatusaltaita.

Luontoarvoja
------------

Järven pohja on hiekkaa ja silttiä, rannat ovat matalia ja varsinkin pohjois- ja länsipuolella ne ovat soistuneita. Rantojen ympäristö on asutusaluetta, suota, luhtaniittyä ja metsämaata. Järvessä elää runsas kalalajisto: lahna, hauki, ahven, salakka, pasuri, kiiski, sorva, suutari, made, kuha, säyne, mutakala ja rantanuoliainen, sekä joitakin *Rutilus*- ja *Carassius*-suvun kalalajeja.

Vesistösuhteita
---------------

Vehno sijaitsee Sorotin valuma-alueella. Sorot on Velikajan sivujoki ja kuuluu siten Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järveen ei karttojen mukaan tule ojia, mutta niihin on merkitty laskuoja, joka virtaa eteläpuolisen lammen kautta lounaassa sijaitsevaan lampeen. Siitä vesireitti jatkuu sen jälkeen pohjoiseen Batkovskojeen läpi, jonka jälkeen oja yhtyy Sorotiin sen sivujoen Miljan yläpuolella. Järven valuma-alueen kooksi ilmoitetaan eri lähteissä 9,8  tai 7,4 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Вехно (озеро), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu pinta-alan ja keskisyvyyden avulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000
2. 1 2 3 4 5  Vehno (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 26.11.2019. (venäjäksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Вехно (озеро)
**Anders Fabian Langenskiöld** (7. toukokuuta 1916 Helsinki – 8. heinäkuuta 2000 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja vapaaherra. Langenskiöld oli Helsingin yliopiston ortopedian ja traumatologian professori 1968–1979. Hän sai myös professorin arvonimen vuonna 1964. Langenskiöld oli kansainvälisesti arvostettu tiedemies, joka tutki liikuntaelinten ja selkärangan sairauksia ja niiden kirurgista hoitoa.

Langenskiöld valitsi isänsä Fabian Langenskiöldin tavoin kirurgian elämänalakseen. Hänen äitinsä oli Asta Sofia Toni Adolfina Forsström ja puolisonsa vuodesta 1939 Ulla Liljequist, arkkitehti Bertel Liljequistin tytär. Langenskiöld tuli ylioppilaaksi 1933 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943, jolloin hän myös väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Langenskiöld työskenteli Helsingin kirurgisen sairaalan lääkärinä 1947–1954. Vuonna 1948 hän erikoistui kirurgiaan ja vuonna 1952 ortopediaan. Vuosina 1955–1956 hän toimi Helsingin Diakonissalaitoksen kirurgisen osaston ylilääkärinä ja vuodesta 1956 vuoteen 1968 Invalidisäätiön ortopedisen sairaalan ylilääkärinä. Hänen aikanaan sairaalasta tuli kansainvälisesti tunnettu ortopedinen keskus. Vuonna 1968 Langenskiöld nimitettiin Helsingin yliopiston ortopedian ja traumatologian professoriksi ja Töölön sairaalan ylilääkäriksi. Hänen johdollaan valmistui parikymmentä väitöskirjaa ja omaa laajaa tutkimustyötään hän jatkoi vielä vuoden 1979 eläkkeelle jäämisensä jälkeenkin. Langenskiöld oli monien kansainvälisten ortopediyhdistysten kunniajäsen.

Lähteet
-------

* Riska, Erik B.: Ortopedian kehittäjä kokosi ympärilleen koulukunnan.  *Helsingin Sanomat*, 22.7.2000, s. A12.

### Viitteet

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 330. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Uppslagverket.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Facta 2001 WSOY 1984 9. osa, palsta 597


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Anders Danielsson.
**Anders Danielsson** (s. 27. joulukuuta 1953 Hököpinge, Ruotsi) on toiminut Ruotsin turvallisuuspoliisin pääjohtajana 11. kesäkuuta 2007 lähtien.

Danielsson suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1980 ja pätevöityi sen jälkeen Uppsalan ja Malmön käräjäoikeuksissa. Hän suoritti poliisipäällikkökoulutuksen vuosina 1982–1984 ja opiskeli myös muutaman kuukauden FBI National Academyssä Virginiassa, Yhdysvalloissa vuonna 1993. Hän kouluttautui myös reserviupseeriksi.

Danielsson työskenteli apulaispoliisipäällikkönä Säpossa vuosina 1990–1991 sekä Ruotsin keskusrikospoliisissa (*Rikskriminalpolisen*) vuosina 1992–1997. Keskusrikospoliisissa hän toimi muun muassa rikostiedusteluosaston johtajana. Vuosina 1998–1999 Danielsson toimi Ruotsin poliisihallituksen poliisitoimiston johtajana ja vuosina 1999–2002 hän johti poliisihallituksen kehitys- ja strategiayksikköä. Vuosina 2002–2007 Danielsson työskenteli lääninpoliisijohtajana Skånen läänissä.

Danielsson on 1990-luvun alusta lähtien avustanut asiantuntijan roolissa useissa valtiollisissa toimikunnissa, jotka ovat muun muassa tehneet selvityksiä poliisien oikeuksista, tietojen käsittelystä ja sisäisestä tutkinnasta sekä valmistelleet mietintöä oikeuslaitoksen kehittämisestä. Danielsson on nyt erityistutkija poliisien koulutusta tarkastelevassa toimikunnassa.

Danielsson asuu Tukholmassa ja Skånessa. Hän on naimisissa ja kahden lapsen isä. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Anders Danielsson (polis)
**Maxi** (oik. **Irene McCoubrey**, s. 23. helmikuuta 1950) on uransa lopettanut irlantilainen laulaja ja radiojuontaja. McCoubrey sai lempinimensä Maxi jo nuorena sukunimensä nimikirjaimista McC. Musiikkiuransa Maxi aloitti 1960-luvun puolivälissä osana laulutrioa Maxi, Dick & Twink. Trio saavutti menestystä sekä Irlannissa että kansainvälisesti, mutta päätti lopettaa uransa seitsemän vuoden esiintymisten jälkeen.

Maxi valittiin julkisessa karsinnassa edustamaan Irlantia Eurovision laulukilpailuun 1973 kappaleella "Do I dream?" Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Maxi sijoittui kymmenennelle sijalle 17 kilpailijan joukosta.

1970-luvun lopulla Maxi haki uuden tyttöbändi Sheeban jäseneksi. Hakemus alun perin hylättiin, sillä tuolloin 28-vuotias Maxi nähtiin liian vanhana mukaan, mutta lopulta Maxi valittiin yhtyeeseen. Maxi edusti Irlantia uudestaan Eurovision laulukilpailussa Sheeba-yhtyeen jäsenenä vuonna 1981 kappaleella "Horoscopes", joka sijoittui kilpailun viidenneksi.

Maxi joutui vuonna 1982 Sheeba-yhtyeen kanssa liikenneonnettomuuteen, jossa hän sai päävamman ja muistikatkoksia. Yhtyeen jäsenet selvisivät onnettomuudesta, mutta koska paraneminen vei liian kauan, levy-yhtiö purki levytyssopimuksen, minkä jälkeen yhtye hajosi.

Sheeba-yhtyeen hajoamisen jälkeen Maxi aloitti uransa radiojuontajana. Maxi toimi Late Date -yöradio-ohjelman juontajana 11 vuoden ajan, Risin' Time -aamulähetyksen juontajana toiset 11 vuotta sekä Rapid Roulette -tietokilpailun juontajana. Maxi jäi eläkkeelle helmikuussa 2015.

Yksityiselämä
-------------

Maxi on ollut naimisissa vain kerran, vuosina 1973–1979.

Lähteet
-------

* Smith, Andrea: The dawning of the age of Maxi *independent.ie*.  23.2.2015. Viitattu 31.7.2023.

### Viitteet

1. ↑  Irish Selection 1973 *eurovisionworld.com*. Viitattu 31.7.2023.
2. ↑  Luxembourg 1973 *eurovision.tv*. Viitattu 31.7.2023.
3. ↑  Dublin 1981 *eurovision.tv*. Viitattu 31.7.2023.
4. ↑  Sheeba (1978-1984) *irish-showbands.com*. Viitattu 31.7.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Van der Knaapin oireyhtymä** on synnynnäinen aivojen valkean aineen häiriö (leukodystrofia). Se voidaan jaotella tautimuotoihin 1, 2A ja 2B. Van der Knaapin oireyhtymä aiheuttaa etenevän hermostorappeuman, jolle tyypillistä on muita leukodystrofioita hitaampi eteneminen. Tyypissä 2B valkean aineen häiriö kuitenkin lievittyy iän myötä.

Van der Knaapin oireyhtymän oirekuva vaihtelee tautimuodon mukaan ja yksilöllisesti. Tyypilliset varhaislapsuuden ensioireet ovat makrokefalia, epilepsia ja kehitysvamma. Kehitysvammaisuus on lievää tai keskivaikeaa. Makrokefalia voi olla havaittavissa jo vastasyntyneellä, mutta tyypillisempää on sen kehittyminen ensimmäisen elinvuoden mittaan. Epilepsiakohtaukset saattavat johtaa status epilepticukseen. Yleensä Van der Knaapin oireyhtymään liittyy normaali psykomotorinen kehitys. Motoriset taidot alkavat kuitenkin rappeutua, jolloin ilmenee ataksiaa ja spastisuutta. Tämän seurauksena nieleminen, puhuminen ja käveleminen vaikeutuvat. Osalla sairastuneista kävelykyky häviää lapsuuden mittaan, mutta toiset kykenevät itsenäiseen kävelyyn jopa aikuisiässä. Lievimmässä tautimuodossa (2B) esiintyy yleensä vain lievä motorinen kehitysviive. Siinä ainoiksi motoristen kykyjen poikkeavuuksiksi voivat jäädä hypotonia ja kömpelyys. Tyypin 2B Van der Knaapin oireyhtymän oireista osa alkaa usein hellittää jo ensimmäisen elinvuoden jälkeen. Makrokefalia on kuitenkin pysyvä, epilepsia on useimmilla ja noin 40 % on kehitysvammaisia.

Tyypin 1 Van der Knaapin oireyhtymää aiheuttaa yleensä kromosomissa 22 sijaitsevan MLC1-geenin mutaatio. Tyyppien 2A ja 2B oireistot johtuvat kromosomissa 11 sijaitsevan HEPACAM-geenin mutaatiosta. Tyypeissä 1 ja 2A periytymistapa on autosomaalinen ja peittyvä, tyypissä 2B autosomaalinen ja vallitseva. Tyypin 2B taustalla tiedetään voivan olla myös sporadisen uuden mutaation. Van der Knaapin oireyhtymän geneettinen pohja jää tunnistamattomaksi noin viidessä prosentissa tapauksista. Van der Knaapin oireyhtymää pidetään erittäin harvinaisena, sillä arvioitu esiintyvyys elävinä syntyneillä on alle 1/1 000 000. Diagnostiikassa avuksi on aivojen magneettikuvaus, jossa voidaan havaita valkean aineen poikkeava jakautuminen ja turvotus sekä aivokuoren alapuolisten alueiden kystisyys. Tyypissä 2B havaitaan iän myötä valkean aineen normalisoitumista. Hoito on oireenmukainen. Marjo van der Knaap kuvasi mukaansa nimetyn oireyhtymän vuonna 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johanna Rintahaka, Van der Knaapin oireyhtymä Tukiliitto 8.3.2023, viitattu 31.7.2023
**Bangalore Football Stadium** on intialainen jalkapallostadion Bangaloressa, Karnatakan osavaltiossa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1967 ja se valmistui käyttöön neljä vuotta myöhemmin; vuonna 1971. Suurimpana käyttäjänä stadionilla on Intian pääsarjassa I-Leaguessa pelaava Bengaluru FC, mutta myös alemmalla sarjatasolla nykyisin pelaava Hindustan Aeronautics Limited S.C. pelaa kotiottelunsa stadionilla. Alun perin stadionin kapasiteetti oli 10 000–40 000 katsojaa, mutta kaudesta 2013–2014 alkaen stadionin järjestelyjä muutettiin siten, että yleisökapasiteetiksi muodostui 8 400. Kausi 2013–2014 jäänee myös viimeiseksi kaudeksi jolloin stadion oli käytössä, sillä samalle paikalle on ollut tarkoitus rakentaa uusi stadion vuonna 2017 Intiassa pelattavia alle 17-vuotiaiden MM-kisoja varten.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Bangalore |
| --- |
|  |
| 
* Bruhat Bengaluru Mahanagara Palike

 |
|  |
| Historia | 
* Bangaloren pommi-isku 2013

 |
|  |
| Koulutus ja tiede | 
* Intian tiedeinstituutti

 |
|  |
| Kulttuuri | 
* Bangalore Football Stadium
* Bengaluru FC

 |
|  |
| Liikenne | 
* HAL Bangaloren kansainvälinen lentoasema
* Kempegowdan kansainvälinen lentoasema

 |
|  |
| Talous | 
* International Tech Park Bangalore
* Biocon
* Hindustan Aeronautics
* Infosys
* Wipro Technologies

 |

 |
**Storsjönin hirviö** on järvihirviö, joka tarinaperinteen mukaan elää Ruotsin Jämtlandissa sijaitsevassa Storsjön-järvessä. Hirviön sanotaan muistuttavan Loch Nessin hirviötä. Ensimmäinen muistiinmerkintä Storsjönissä asunutta hirviötä koskevasta kansanperinteestä on vuodelta 1635. Tuolloin tallennetussa kansansadussa hirviö yhdistettiin Frösön-saaren viikinkiaikaisen riimukiven käärmekuvioon. Nykyinen Storsjönin hirviötä koskeva tarinaperinne sai alkunsa 1890-luvulla, jolloin tästä olennosta ilmoitettiin useita väitettyjä näköhavaintoja. Jotkut ottivat hirviön mahdollisen olemassaolon vakavasti: vuonna 1894 perustettiin hirviön pyytämiseksi jopa osakeyhtiö, jonka osakkaita olivat muun muassa kuningas Oskar II ja Östersundin kaupunki. Hirviön pyytämiseen menestyksettä käytetty ansalaite on näytteillä Östersundin Jamtli-museossa.

Vuosina 1986–2006 hirviö oli rauhoitettu Jämtlandin lääninhallituksen päätöksellä. Rauhoituspäätös purettiin lopulta, koska Ruotsin ympäristöoikeus ja valtiopäivien oikeusasiamies katsoivat hirviön rauhoittamisen olevan asiatonta viranomaistoimintaa ja siten hallitusmuodon vastaista.

Vuonna 2008 järveen asetettiin neljä web-kameraa ja yksi lämpökamera siinä toivossa, että hirviöstä saataisiin kuvaa. Elokuussa 2008 jopa uutisoitiin kuvista, joiden väitettiin esittävän hirviötä. Mitään yleisesti hyväksyttyjä todisteita hirviön olemassaolosta ei pitkään jatkuneista etsiskelyistä huolimatta ole kuitenkaan saatu.

Lähteet
-------

1. ↑  Initiativärende mot Länsstyrelsen i Jämtlands län angående länsstyrelsens föreskrift (23 FS 1986:3) om fridlysning av Storsjöodjuret *JO-Beslut*.  9.11.2005. Riksdagens Ombudsmän (JO).  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 20.10.2010. (ruotsiksi)
2. ↑  Storsjöodjuret fångat på film *Nyheter*.  28.8.2008. Svenska Dagbladet. Viitattu 20.10.2010. (ruotsiksi)
Kustavi
Lokalahti
Taivassalo
VehmaaVarsinais-Suomen kartta, johon on merkitty kunnat, joista Vehmassalo oli tarkoitus muodostaa.
**Vehmassalo** oli Suomessa suuren kuntauudistuksen aikana Turun ja Porin lääniin muodostettavaksi ehdotettu kunta. Kunta olisi muodostettu yhdistämällä aiemmat Kustavin, Lokalahden, Taivassalon ja Vehmaan kunnat ja sen kuntakeskuksena olisi toiminut Taivassalon kirkonkylä. Tällaista ratkaisua esitettiin lääninhallituksen alustavassa, lääninhallituksen lopullisessa ja kuntauudistuksen neuvottelukunnan ehdotuksessa. Antamissaan lausunnoissa Kustavi, Lokalahti, Vehmaa ja sisäministeriö vastustivat kunnan muodostamista.

Vehmassalon kunta jäi perustamatta. Lokalahti liitettiin Uuteenkaupunkiin vuonna 1981, ja muut kunnat jatkoivat itsenäisinä.

Alueella toimi Kustavin, Taivassalon ja Vehmaan muodostama Vehmassalon kuntayhtymä. Tämä sosiaali- ja terveyspalveluista vastannut kuntayhtymä lopetti toimintansa vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuntauudistuksen neuvottelukunta: *Kuntauudistuksen neuvottelukunnan ehdotus tarkistuksiksi lääninhallitusten kuntauudistusta koskeviin suunnitelmiin*, s. 42. Helsinki: Valtion painatuskeskus, 1970.
2. ↑  Sosiaali- ja terveydenhuollon järjestäminen – muutokset 2010 Kunnat.net. Viitattu 23.11.2015.
**Bahia-luokka** oli Brasilian laivaston kahden tiedusteluristeilijän muodostama alusluokka. Siihen kuuluivat *Bahia* ja *Rio Grande do Sul*.

Hankinta
--------

Luokan alusten tilaus valtuutettiin 1904 laivasto-ohjelmassa, joka muutamaa vuotta myöhemmin toteuduttuaan modernisoi Brasilian laivaston ajan hengen mukaiseksi. Tilaussopimuksen voitti Armsrong Whitworth Elswickistä. Alusten propulsiojärjestelmät tilattiin Vickersiltä. Laivat olivat rakenteeltaan modernisoituja Britannian kuninkaalliselle laivastolle 1905 valmistuneita Adventure-luokan risteilijöitä.

Propulsiojärjestelmä
--------------------

Aluksiin asennettiin uudet kolmivaiheiset Parsons-turbiinit, jotka tuottivat 18 000 hevosvoimaa. Näin alusten huippunopeudeksi saatiin 26,5 solmua. Koeajoissa todettiin *Bahian* saavuttavan 21 000 hevosvoimalla 27,02 solmua ja *Rio Grande do Sulin* peräti 27,41 solmua. Hiilikoneilla nopeuden ylläpitäminen oli kuitenkin risteillessä mahdotonta.

Aseistus
--------

Alusten aseistukseksi asennettiin kymmenen 4,7 tuuman (102 millimetrin) Elswickin 50 kaliiperin BL (engl. *Breech loading*) tykkiä, jotka käyttivät 45 naulan kranaatteja. Tykit asennettiin yksittäin kilvellisiin kasematteihin. Tykeistä sijoitettiin kaksi eteen ja kaksi taakse ja loput laidoille. Alusten aseistuksen täydensivät kuusi kolmen naulan tykkiä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley s. 22

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bahia-luokka (risteilijä)** Wikimedia Commonsissa

*Bahia*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Bahia* - *Rio Grande do Sul* |
| Edeltäjä: *Almirante Tamandaré* – Seuraaja: Barroso |
**Musaios Grammatikos** (m.kreik. Μουσαῖος ὁ Γραμματικός, *Mūsaios/Mousaios ho Grammatikos*, lat. *Musaeus Grammaticus*; n. 400/500-luku) oli myöhäisantiikin aikana elänyt antiikin kreikkalainen grammaatikko ja kirjailija, joka tunnetaan runon *Hero ja Leandros* (Τὰ καθ' Ἡρὼ καὶ Λέανδρον, *Ta kath' Hērō kai Leandron*) kirjoittajana.

Musaioksen henkilöhistoriasta ei tiedetä mitään. Varhaistutkimuksessa hänet yhdistettiin joskus runonlaulaja Musaiokseen, mutta todellisuudessa hän on paljon myöhäisempi, mikä tulee ilmi siitäkin, että monissa runon käsikirjoituksissa hänet mainitaan grammaatikkona. Tästä hän on myös saanut nykyisin käytetyn lisänimensä. Myös runon tyyli osoittaa sen varsin myöhäiseksi. Nykyisin Musaios ajoitetaan 400- tai 500-luvulle jaa. Runon käsikirjoitus löytyi 1200-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Musaeus (5)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* *Hero et Leander* (muinaiskreikaksi) (ranskaksi)
Ritarikunnan tunnuksia
**Maatalousansioiden ritarikunta** (ransk. *Ordre du Mérite agricole*) on ranskalainen ritarikunta. Se perustettiin 7. heinäkuuta 1883. Tuolloin se oli arvojärjestyksessän toiseksi korkein kunnianosoitus Kunnialegioonan jälkeen. Kunnianosoitusta jaetaan tunnustuksena erityisistä ansioista maatalouden saralla. Ansioiksi lasketaan muun muassa maatalouskäytäntöjen kehittäminen ja maatalouteen liittyvä tieteellinen tutkimus.

Ritarikunnan eri luokkien määrä on rajattu siten, että joka luokalle on oma vuosikiintiö nimitettäville jäsenille. Ritariksi nimitettävien henkilöiden tulee olla vähintään 30-vuotiaita ja heillä on oltava vähintään 15 vuoden kokemus maataloudesta. Ylennys upseeriksi tapahtuu aikaisintaan viiden vuoden päästä ja tästä ylennys komentajaksi aikaisintaan kymmenen vuoden päästä.

Ritarikunnassa on kolme luokkaa (sulkeissa vuosikiintiö):

* komentaja (60 henkilöä)
* upseeri (600 henkilöä)
* ritari (2000 henkilöä)

Lähteet
-------

1. ↑  The Order of Agricultural Merit - French Medals & Awards Pre-WW1 *identifymedals.com*.  5.12.2018. Viitattu 7.8.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3  Order of Agricultural Merit, Officer *Medalbook*. Viitattu 7.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  ODM of France: Order of Agricultural Merit *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 7.8.2023. (englanniksi)
**Muscomorpha** ("kärpäsmäiset") on kärpästen osalahko. Se on lajimäärältään valtava ja morfologisesti vaihteleva taksonominen ryhmä, jonka vajaaseen 80 heimoon kuuluu suurin osa maailman kaksisiipislajeista. *Muscomorpha* on pitkälti identtinen aiemmin käytetyn Cyclorrhapha-nimikkeen (tynnyrikotelokärpäset) kanssa.

*Muscomorpha*an kuuluvilla kärpäsillä on tyypillisesti varsin lyhyet, kolmesta jaokkeesta muodostuvat tuntosarvet, joiden yläpuolella sijaitsee erityinen karvamainen tai höyhenmäinen uloke, arista. Osalahkoon kuuluvien kärpästen ruumis on yleensä harvahkon karvoituksen peittämä ja tapa, jolla nämä kookkaat sukaset (*setae*) ovat asettuneet eläimen pinnalle, on yleensä määritystä tehtäessä tärkeä tuntomerkki.

Toukkien elinympäristöt vaihtelevat hyvin paljon. Heimosta riippuen toukat voivat vaihdella erilaisista kasvinsyöjistä (esimerkiksi Agromyzidae), lahottajista (esimerkiksi Scathophagidae) ja pedoista (esimerkiksi Syrphidae) loisiin (esimerkiksi Oestridae) ja parasitoideihin (esimerkiksi Tachinidae). Joillakin heimoilla jälkikasvu viettää toukkavaiheen emossa ja syntyy valmiina koteloitumaan (esimerkiksi *Hippoboscidae*). Toukalla ei ole muusta vartalosta selvästi erottuvaa päätä. Toukkavaiheita on kolme ja viimeisessä toukkavaiheessa kotelo alkaa muodostua toukan ihon alle, jolloin muodostuu liikuntakykyinen esikotelo, *puparium*.

Lähteet
-------

1. ↑  Els Baalbergen & Stephen K. Donovan: Terrestrial arthropods from the Late Pleistocene of Jamaica: systematics, palaeoecology and taphonomy.  *Geological Journal*, 2012, 48. vsk, nro 6, s. 628-645. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.5.2020.  (englanniksi)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Muscomorpha (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q240514
* Wikispecies: Muscomorpha
* BioLib: 549346
* EoL: 58965786
* Fossilworks: 193792
* iNaturalist: 48090
* ITIS: 131750
* NBN: NBNSYS0100021722
* NCBI: 43733
* NZOR: fe6e04a1-3378-459b-ba97-8289e2dbff85
* WoRMS: 380396

 |

 |
**Musaios Ateenalainen** (m.kreik. Μουσαίος ὁ Ἁθηναίος, *Mūsaios ho Athēnaios*) oli puolimyyttinen antiikin kreikkalainen runoilija, näkijä ja pappi, joka kirjoitti attikalaisiin kultteihin liittyvää runoutta.

Elämä
-----

Myyteissä Musaios esitetään muun muassa Orfeuksen pojaksi tai oppilaaksi. Diogenes Laertioksen mukaan Musaios oli Eumolpoksen poika, ja ensimmäinen, joka kertoi jumalten syntyperästä. Diogeneen mukaan tämä opetti, että kaikki on saanut alkunsa yhdestä alkuperästä, ja palaa hajottuaan takaisin siihen.

Musaios kirjoitti hymnejä, proosamuotoisia tutkielmia ja oraakkelinvastauksia. Musaioksen nimi yhdistetään erilaisiin attikalaisiin kultteihin ja erityisesti Eleusiin mysteereiden Demeterin kulttiin liittyviin runoihin ja käytäntöihin. Legendan mukaan hän toimi kultin johtajana Herakleen aikoihin.

Diogeneen mukaan Musaios kuoli Faleronissa. Pausanias kertoo, että hänet haudattiin Museion-kukkulalle Ateenan Akropoliin lounaispuolelle.

Teokset
-------

Musaioksen teoksiksi mainitaan muun muassa seuraavat:

* *Khrēsmoi* (Χρησμοί), oraakkelinlausumat
* *Hypothēkai* (Ὑποθῆκαι)
* *Hymni Demeterille*
* *Eksakeseis nosōn* (Ἐξακέσεις νόσων)
* *Theogonia* (Θεογονία)
* *Titanografia* (Τιτανογραφία)
* *Sfaira* (Σφαῖρα)
* *Paralyseis* (Παραλύσεις)
* *Teletai* (Τελεταί)
* *Katharmoi* (Καθαρμοί)

Herodotos kertoo, että Onomakritos kokosi Musaioksen oraakkelinlausumat yhteen Peisistratoksen aikana, mutta lisäili niihin myös omiaan. Herodotoksen mukaan Lasos Hermionelainen havaitsi väärennökset.

Musaioksen teoksista on säilynyt vain katkelmia myöhemmillä kirjailijoilla, kuten Pausanias, Platon, Klemens Aleksandrialainen, Filostratos ja Aristoteles.

Lähteet
-------

1. 1 2  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* I.3.
2. 1 2 3  Smith, William: "Musaeus", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 1126. Osa II. Boston: Little, Brown and Company, 1867. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Pausanias: *Kreikan kuvaus* (*Periegesis tes Hellados*) I.25 §8.
4. ↑  Herodotos: *Historiateos* VII.6; VIII.96; IX.43.
**Dipylonin kuros** on antiikin kreikkalainen kuros-veistos. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 600–580 eaa. Veistoksesta on säilynyt vain sen pää eli niin kutsuttu *Dipylonin pää* sekä käsi. Nykyisin ne ovat esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (esineet NM 3372 ja NM 3965).

Dipylonin pää edestä päin.
Kuroksen oletetaan toimineen alun perin hautamuistomerkkinä. Veistos on saanut nykyisen nimensä siitä, että sen säilyneet osat on löydetty Kerameikoksesta Dipylon-portin läheltä. Pää löydettiin vuonna 1916 ja käsi vuonna 1930. Suurin osa veistoksesta on kadonnut.

Kuros on tehty saarilta peräisin olevasta marmorista, mahdollisesti naksoslaisesta tai paroslaisesta marmorista. Säilyneen pään korkeus on 0,42 metriä. Sen pinta on suhteellisen hyvässä kunnossa. Veistoksessa on käytetty maalauskoristelua, ja punaisen värin jäänteitä on säilynyt hiusnauhojen kohdalla.

Veistoksen kasvot muistuttavat paljon Kerameikoksesta myös löydettyä niin kutsuttua *Pyhän portin kurosta* sekä *New Yorkin kurosta*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Athens, NM 3372 (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 20.1.2020.
2. 1 2 3  Kouros of the Dipylon Head (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 20.1.2020.
3. 1 2 3  Athens, NM 3965 (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 20.1.2020.
4. ↑  Dipylon Head *Museum of Classical Archaeology Databases*. University of Cambridge. Viitattu 20.1.2020.
5. ↑  Fullerton, Mark D.: *Greek Sculpture*, s. 124. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 1119115310. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dipylonin kuros** Wikimedia Commonsissa
**Asko Tuhkanen** (16. elokuuta 1959 Sotkamo – 12. tammikuuta 2012 Sotkamo) oli suomalainen pesäpalloilija ja uransa jälkeen pelinjohtaja. Tuhkanen edusti koko pelaajauransa Sotkamon Jymyä. Hän voitti Jymyssä pelaajana kolme SM-kultaa kaudella 1990, kaudella 1992 ja kaudella 1993, yhden SM-hopean kaudella 1991 ja yhden SM-pronssin kaudella 1994. Tuhkanen pelasi urallaan 140 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 118 tavallista juoksua, toi 27 juoksua juoksua ja keräsi 288 kärkilyöntiä. Tuhkanen pelasi urallaan 32 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 40 tavallista juoksua, toi 12 juoksua ja keräsi sata kärkilyöntiä. Tuhkanen pelasi urallaan 13 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksun, toi neljä juoksua ja keräsi 23 kärkilyöntiä.

Tuhkanen voitti SM-kultaa Jymyn pelinjohtajana kaudella 1996 ja valmentajana kaudella 1997. Hän toimi Superpesiksessä myös Joensuun Mailan ja Puijon Pesiksen pelinjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Asko Tuhkanen (xlsx) *pesis.fi*. Viitattu 2.9.2021.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Elaine McCoy** (7. maaliskuuta 1946 Brandon, Kanada – 29. joulukuuta 2020 Ottawa, Kanada) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi 2005–2020 senaattorina. Sitä ennen hän oli ollut muun muassa Albertan provinssin hallituksessa.

McCoy syntyi Manitoban Brandonissa, mutta hän muutti perheensä kanssa useasti Kanadassa ja ulkomailla. Hän opiskeli Albertan yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1969. Hän työskenteli sen jälkeen Albertan energialautakunnan sekä TransAlta Utilitiesin lainopillisena neuvonantajana.

Albertan politiikan jättävä provinssin pääministeri Peter Lougheed kysyi McCoytä pyrkimään paikalleen Albertan parlamenttiin. McCoy valittiin parlamenttiin vuonna 1986. Provinssin uusi pääministeri Don Getty valitsi McCoyn heti hallitukseensa.

McCoy sai ensimmäiseksi vastuulleen kuluttuja- ja yritysasiat sekä naisiin liittyvät kysymykset. Hänet valittiin 1989 työministeriksi ja sai silloin vastuulleen myös ihmisoikeudet sekä julkishallinnon. McCoy asetti ministerinä Albertan ihmisoikeuskomission tutkimuksen valkoista ylivaltaa kannattavien ryhmittymien selvittämiseksi. Hän oli myös aktiviinen perheväkivaltaan liittyvissä aiheissa ja loi niin sanotun Lake Louisen julistuksen, joka oli provinssin ensimmäinen toimintasuunnitelma naisiin kohdistuvan väkivallan vähentämiseksi.

McCoy istui Albertan parlamentissa vuoteen 1993 saakka. Vuonna 2005 pääministeri Paul Martin puolestaan valitsi hänet Kanadan senaattiin. McCoy edusti senaatissa sitoutumattomana ja oli vuonna 2016 luomassa itsenäisten senaattorien ryhmää. Hän ajoikin senaattorina senaatin uudistamista ja oli vahvasti sitä mieltä, että senaattoreiden pitäisi olla sitoumattomia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Elaine McCoy, longtime Alberta senator and former cabinet minister, has died  30.12.2020. CBC/Radio-Canada. Viitattu 30.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Alanna Smith: Alberta Sen. Elaine McCoy remembered as 'energetic advocate of Alberta’s interests'  30.12.2020. Calgary Herald. Viitattu 30.12.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Caley Ramsay: Condolences pour in following death of Canadian Senator Elaine McCoy  29.12.2020. Global News. Viitattu 30.12.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elaine McCoy** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Deutscher Photodienst**, usein lyhennettynä **Dephot**, oli saksalainen kuva- ja uutistoimisto, jonka perustivat vuonna 1928 Simon Guttmann ja Alfred Marx. Sen listoilla olivat vuodesta 1929 Felix H. Man ja Otto Umbehr (Umbo) ja vuodesta 1930 Kurt Hübschmann. Dephotissa kehitty nykyaikainen kuvajournalismi, ja sen työntekijöiden kuvia oli monissa merkittävissä lehdissä, kuten *Berliner Illustrirte Zeitungissa* ja *Münchner Illustrierte Pressessä*. Dephotissa tehtiin sekä studio- että reportaasivalokuvausta. Sen toimittajat yhdistivät ensimmäisenä kuvareportaaseja ja tekstejä; Umbehr muun muassa teki kuuluisia kuvatypografeja, joissa yhdistyi valokuvat ja typografia. Dephot meni konkurssiin vuonna 1932, mutta se jatkoi pian sen jälkeen toimintaansa nimellä Degephot (Deutsche Photogemeinschaft).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Oxford Companion to the Photograph*. Oxford University Press, 2005. Answers.com (viitattu 26.2.2014). (englanniksi)
2. ↑  Warren, Lynne (toim.): *Encyclopedia of Twentieth-century Photography*. New York, NY: Routledge, 2006. ISBN 978-1-57958-393-4. Google-kirjat (viitattu 26.2.2014). (englanniksi)
Museon vuonna 2003 valmistunut uusi päärakennus.
**Deutsches Technikmuseum Berlin** (**DTMB**) on Berliinissä toimiva suuri tekniikan museo. Se sijaitsee Kreuzbergin kaupunginosassa Landwehrkanalin eteläpuolella. Museon nimi oli vuoteen 1996 **Museum für Verkehr und Technik**.

Museo perustettiin vuonna 1982. Se toimii pääosin vuonna 1908 rakennetussa rakennusryhmässä, joka liittyi aikoinaan Anhalter Bahnhof -rautatieasemaa ympäröineeseen teollisuusalueeseen. Rakennuskokonaisuus käsittää entisiä veturitalleja, kauppahalleja, kylmävarastoja, myllyjä, työpajoja ja panimon. Museon yhteydessä on puisto, jossa on kaksi tuulimyllyä, vesimylly, panimo ja sepänpaja. Berliinissä oli toiminut 1800-luvun lopulta alkaen useitakin tekniikkaa esitelleitä museoita, mutta pääosa niistä tuhoutui toisessa maailmansodassa, joten Deutsches Technikmuseum perustettiin jatkamaan niiden perintöä.

Museossa on näytteillä paljon erilaisia laitteita, kulkuneuvoja ja tehdaskoneita, joista monet ovat edelleen toiminnassa. Museo esittelee havainnollisesti myös monenlaisia tieteellisiä kokeita. Näyttelyesineisiin kuuluvat saksalaisen tietokonesuunnittelun pioneerin Konrad Zusen tietokonemallit ensimmäisestä eli Z1:stä aina Z31:een kaikkine lisälaitteineen. Osa on Zusen myöhemmin museota varten rakentamia kopioita, sillä alkuperäiset tuhoutuivat sodassa. Museon kokoelmissa on myös monia hyvin suuria näyttelyesineitä, kuten yli 40 lentokonetta. Vuonna 2003 valmistui museon uusi päärakennus, jonka sisäänkäynnin katolla on Berliinin ilmasillan ajoilta tuttu Douglas C-47 -kone. Museon yhteydessä toimiva suuri kirjasto avattiin yleisölle vuonna 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 212–213. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.
2. ↑  Museon esittely (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 29.7.2014. (englanniksi)
3. ↑  From Ballooning to the Berlin Airlift (Arkistoitu – Internet Archive) Deutsches Technikmuseum. Viitattu 29.7.2014. (englanniksi)
4. ↑  The new extension (Arkistoitu – Internet Archive) Deutsches Technikmuseum. Viitattu 29.7.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Deutsches Technikmuseum** Wikimedia Commonsissa

* Museon kotisivu (saksaksi)