recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Matkailualan tutkimus- ja koulutusinstituutti** (MTI) on Lapin yliopiston matkailututkimuksen oppiaineen, Lapin ammattikorkeakoulun matkailu-, ravitsemus- ja talousalan ja Lapin matkailuopiston muodostama matkailualan asiantuntijayhteisö. MTI on perustettu vuonna 2009. Instituutin johtajana toimii Antti Honkanen.

MTI:n tehtävänä on kehittää matkailualan koulutusta ja tutkimusta yhteistyössä elinkeinoelämän, kansainvälisen tiedeyhteisön, koulutusorganisaatioiden ja viranomaisten kanssa vastaamaan alan tarpeita. Instituutti tarjoaa opiskelijoille mahdollisuuksia kehittää osaamistaan matkailualalla yhdistelemällä eri koulutusasteiden tarjoamia tietosisältöjä siten, että ne tukevat opiskelijan tavoitteita alan teoreettisen tiedon ja käytännön taitojen hallinnassa. 

MTI kokoaa yhteen: 

* Matkailu- ja vieraanvaraisuusalojen ammatillisen koulutuksen sekä ammattikorkeakoulu- ja yliopisto-opinnot. Kaikille Lapin matkailuopiston, Lapin AMK:n ja Lapin yliopiston matkailualojen opiskelijoille on tarjolla yhteisiä opintoja ja opiskelijat voivat valita matkailuopintoja myös ristiin toistensa valikoimista.
* Matkailualan tutkimuksen. MTI:ssa tehdään akateemista perustutkimusta ja soveltavaa tutkimusta yhteistyössä elinkeinoelämän kanssa.
* Matkailualan palvelut. MTI tarjoaa asiakkaiden tarpeisiin räätälölityjä palveluita elinkeinoelämälle ja yksityishenkilöille. Palveluvalikoimaan kuuluu mm. selvitykset, asiantuntijalausunnot, konsultaatio, kehittämissuunnitelmat ja arvioinnit.

Matkailun turvallisuutta on kehitetty useissa verkostoissa ja vuonna 2013 MTI julkisti matkailun turvallisuussuunnitelmat 10 Lapin matkailualueelle. MTI:n kolmen eri taustaorganisaation - Lapin yliopiston, Lapin AMK:n ja Lapin matkailuopiston - tekemä moniulotteinen yhteistyö koulutuksessa, tutkimuksessa ja palveluissa on ainutlaatuista jopa kansainvälisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Linna E: Matkailualan tutkimus- ja koulutusinstituutti (MTI) – matkalla huipulle  2013. AMK-lehti // Journal of Finnish Universities of Applied Sciences, No 2 (2013).  Arkistoitu 23.2.2014. Viitattu 8.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
* MTI:n Facebook-sivu
**Kansallinen liitto** (port. *União Nacional*) oli Estado Novon aikana Portugalin ainoa laillinen puolue. Asemastaan huolimatta Kansallinen liitto ei ollut Natsi-Saksan NSDAP:n tai Italian fasistipuolueen tavoin yhteiskunnallisesti keskeisessä roolissa, vaan päätöksenteko Portugalissa oli keskittynyt pääministeri António de Oliveira Salazarin ympärille, joka teki päätökset yhteistyössä maan teollisuuden, armeijan ja kirkon luottohenkilöiden kanssa.

Historia
--------

Vuoden 1926 vallankaappauksen jälkeen Portugalin taloustilanne heikkeni huomattavasti ja maan armeija nosti Coimbran yliopiston taloustieteen professorin António de Oliveira Salazarin vastuuseen talouspolitiikasta. Salazarille annettiin tätä varten huomattavan suuret valtaoikeudet. Portugalin poliittinen tilanne vakiintui vuoteen 1930 mennessä, jolloin Salazar perusti *Kansallinen liitto* -puolueen. Kansallisesta liitosta tuli osa Salazarin *Estado Novoa*, jossa korporativismi korvasi poliittiset puolueet, ammattiliitot ja vapaan lehdistön kaltaiset organisaatiot. Järjestystä maassa valvoi myös salainen poliisi PIDE.

Vuonna 1933 Salazarin johdolla Portugalille luotiin uusi perustuslaki ja hallinto kielsi muiden puolueiden toiminnan. Hallinnon näkemyksen mukaan puolueet olivat osaltaan syyllisiä Portugalin menneisyyden ongelmiin, mistä syystä Kansallinen liitto nähtiin pikemminkin kansalaisjärjestönä kuin poliittisena puolueena. Samalla myös vaalien merkitys minimoitiin, ja esimerkiksi vuoden 1945 vaaleissa vain noin 7,8 prosenttia kansalaisista oli äänioikeutettuja.

Ajan myötä hallintoa alkoivat heikentää kansan tyytymättömyys vallitsevaan taloudellisen, sosiaalisen ja poliittisen pysähtyneisyyden tilaan. Samalla valtion voimavaroja olivat kuluttaneet siirtomaasodat Afrikassa. Salazarin saatua aivoinfarkti vuonna 1968 Kansallisen liiton johtoon astui oikeustieteen professori Marcelo Caetano. Caetano toivoi voivansa uudistaa ja liberalisoida Salazarin luomaa järjestelmää, mutta tämä oli jo liian myöhäistä. Estado Novo ja Kansallinen liitto lakkasivat sotilaiden suorittaman neilikkavallankumouksen myötä 1974.

Puoluejohto
-----------

| Järjestys | Puoluejohtaja(syntynyt–kuollut) | Vuosina |
| --- | --- | --- |
| 1 |  | António de Oliveira Salazar(1889–1970) | 1930–1968 |
| 2 |  | Marcelo Caetano(1906–1980) | 1968–1974 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Motyl, Alexander J.: *Encyclopedia of Nationalism*, s. 456. Academic Press, 2000. ISBN 978-0122272301.
2. 1 2  Cunha, Carlos & Cunha, Rhonda: *Culture and Customs of Portugal*, s. 15–16. Greenwood, 2010. ISBN 978-0313334405.
**Katherine Ryan** (s. 30. kesäkuuta 1983) on kanadalais-irlantilainen koomikko, kirjoittaja ja näyttelijä. Hän on syntynyt Kanadan Ontariossa, mutta asuu ja työskentelee tällä hetkellä Lontoossa.

Katherine on tuottanut ja käsikirjoittanut kuusiosaisen Netflix-sarjan *The Duchess*, jossa hän myös näyttelee pääosaa. Hän on tehnyt Netflixille kaksi stand up -spesiaalia: *Katherine Ryan: In Trouble* ja *Katherine Ryan: Glitter Room*.

Koomikkona Ryan on vieraillut säännöllisesti useissa paneeliohjelmissa, kuten *QI*, *Have I Got News for You*, *Mock the Week* ja *8 Out of 10 Cats*. Hän on joukkueenjohtaja komediaohjelmassa *Safeword*.

Ryan on näytellyt muun muassa sarjoissa *Campus*, *Amerikan frendi* ja *Badults*. Hän emännöi reality-sarjaa *Hair*, jossa amatöörikampaajat kilpailevat toisiaan vastaan erilaisissa tehtävissä.

Ryanin äiti on kanadalainen ja isä irlantilainen. Ryanilla on molempien maiden kansalaisuudet. Hänellä on kaksi siskoa ja tytär nimeltä Violet entisen puolisonsa kanssa. Hänen nykyinen puolisonsa on Bobby Kootstra.

Ryan on opiskellut kaupunkisuunnittelua Toronton yliopistossa.

Vuonna 2013 Ryan suututti filippiiniläisen yleisönsä vitsaillessaan *Mock the Week* -ohjelman improvisaatio-osuudessa. Panelisteja pyydettiin keksimään lauseita, joita epätodennäköisesti kuulisi kosmetiikkamainoksessa. "Emme testaa tuotteitamme eläimillä. Käytämme filipinolapsia", Ryan veisteli. Vaikka vitsi oli kohdistettu kosmetiikkayritysten epäeettiseen toimintaan, Ryan sai useita vihaisia viestejä ja jopa tappouhkauksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  New Interview: Katherine Ryan *Beyond The Joke*.  25.3.2014. Viitattu 13.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  Katherine Ryan's outfits in The Duchess: Her best school run fashion moments - including those feathered PJs *HELLO!*.  16.9.2020. Viitattu 13.4.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Katherine Ryan *IMDb*. Viitattu 13.4.2021.
4. ↑  Katherine Ryan: ‘I want to get pregnant again – just so I can breastfeed on Mock the Week’ *the Guardian*.  10.4.2016. Viitattu 13.4.2021. (englanniksi)
5. ↑  Nick Cannon: New Hair host Katherine Ryan: 'I was bullied for my sense of humour in Canada!' | News | TV News *What's on TV*.  13.7.2015. Viitattu 13.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  Duchess star Katherine Ryan shares VERY rare photo of partner Bobby Kootstra *HELLO!*.  22.9.2020. Viitattu 13.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  Steve Bennett: Ryan gets death threats over Mock the Week gag : News 2013 : Chortle : The UK Comedy Guide *www.chortle.co.uk*. Viitattu 13.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Katherine Ryan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Katharine Goodson, vuonna 1907 Yhdysvaltain debyytillään.
**Katherine Goodson** (18. kesäkuuta 1872 – 14. huhtikuuta 1958) oli englantilainen konserttipianisti. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun 12-vuotiaana Royal Academy of Musicissa ja jatkoi opintojaan Wienissä.

Goodson somi avioliiton vuonna 1903 säveltäjä Arthur Hintonin kanssa. Hän teki kiertueen Yhdysvaltoihin vuonna 1907 ja oli ensimmäinen Albert Hallissa soittanut naispianisti vuonna 1918. Kyseessä oli sotasairaalaa tukenut hyväntekeväisyyskonsertti ja ohjelmistossa oli Chopinia. Uusi Yhdysvaltain kiertue oli vuorossa vuonna 1923. Kaikkiaan hän teki seitsemän Pohjois-Amerikan kiertuetta, joista kahdella hän säesti australialaista oopperadiivaa Nellie Melbaa. Hän esiintyi myös Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa.*lähde?*

1930-luvulla Goodson esiintyi Sir Thomas Beechamin kanssa ja otti oppilaita. Toisen maailmansodan aikaan hänen kotinsa tuhoutui pommituksissa ja hän jäi näihin aikoihin myös leskeksi. Elettyään muutaman vuoden poissa julkisuudesta hän esiintyi vielä kerran vuonna 1946. Esitys sai hyvät arvostelut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Strang, Jeanne: Katharine Goodson - pianist *stjohnswoodmemories.org.uk*.  6.5.2021. Viitattu 28.4.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Suomen Sinfoniaorkesterit ry** on vuonna 1965 perustettu yhdistys, joka pyrkii toiminnallaan edistämään ja kehittämään Suomen sinfonia- ja kamariorkesteritoimintaa sekä valvomaan orkestereiden etuja ja oikeuksia. Yhdistys toimii valtakunnallisesti ja sen kotipaikka on Helsinki.

Toiminta
--------

Yhdistys edistää ja kehittää Suomen sinfonia- ja kamariorkesteritoimintaa sekä valvoo orkestereiden etuja ja oikeuksia. Lisäksi yhdistys pitää yllä valtakunnallista nuottimateriaalien keskuskirjastoa, jota jäsenet voivat hyödyntää käyttökorvausta vastaan. Tällä hetkellä nuotistossa on lähes 2000 teosta.

Jäsenet
-------

Suomen Sinfoniaorkesterit ry:hyn kuuluu 33 jäsenorkesteria. Mukana ovat kaikki Suomen ammattisinfonia- ja kamariorkesterit. Lisäksi mukana on 6 muuta orkesteria ja liitännäisjäsenenä 4 orkesteria.

* 14 ammattisinfoniaorkesteria
* 1 oopperaorkesteri
* 8 kamari- ja runko-orkesteria
* 6 muuta orkesteria
* 4 liitännäisjäsentä

Rahoitus
--------

Suomen Sinfoniaorkesterit ry saa toimintaansa avustusta Veikkausvoittovaroista Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön päätöksellä.

Puheenjohtajat
--------------

* Joonas Kokkonen, 1965–1974, kunniapuheenjohtaja
* Erkki Salmenhaara, 1974–1978
* Jouko Tolonen, 1978–1985
* Fabian Dahlström, 1985–1987
* Ellen Urho, 1987–1990
* Mikko Heiniö, 1990–1993
* Tuulikki Karjalainen, 1994–1999
* Kalevi Aho, 2000–2018, kunniapuheenjohtaja
* Erkki Liikanen, 2019–2022
* Pekka Seppänen, 2023–

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Sinfoniaorkesterit ry *Suomen Sinfoniaorkesterit ry*.  2019. Viitattu 24.3.2019.
2. ↑  Yhdistys Suomen Sinfoniaorkesterit. Viitattu 12.6.2023.
3. ↑  Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n hallitus 2019 ja puheenjohtajat vuodesta 1965 alkaen *Suomen Sinfoniaorkesterit ry*.  2019. Viitattu 24.3.2019.
Suomen Salibandymuseo on maailman ensimmäinen salibandymuseo
**Suomen Salibandymuseo ry** on sählyn ja salibandyn historian, perinnetiedon ja esineistön taltioimiseksi perustettu yhdistys. Toimintasääntöjen mukaan toiminnan tarkoituksena on *"edistää sählyn ja salibandyn pelaamista, kunnioittaa ja vaalia sählyn ja salibandyn harrastamisen perinteitä, kerätä, arkistoida ja esitellä sählyn ja salibandyn historiaan ja kehitykseen liittyviä aineellisia ja aineettomia materiaaleja."* Yhdistyksen perustivat neljä salibandyn lajipioneeria 26.6.2019 ja se on rekisteröity 18.9.2019. Perustajajäseninä olivat Jari Kinnunen, Pekka Mukkala, Kurt Westerlund ja Tapio Hämeen-Anttila. He myös muodostavat yhdistyksen hallituksen. Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Jari Kinnunen ja varapuheenjohtajana Pekka Mukkala.

Salibandymuseo muutti Lempäälän Ideaparkissa uusiin tiloihin Bläk Boksiin kesällä 2021.
Yhdistys avasi maailman ensimmäisen Salibandymuseon Lempäälän Ideaparkiin. Museo avattiin yleisölle helmikuussa 2020. Museoon on vapaa pääsy, ja se on avoinna aina kauppakeskuksen aukioloaikoina.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Salibandymuseo (Q100722720)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | urheilumuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Lempäälä |
|  |
| sijainti | Ideapark Lempäälä |
|  |
|  |

 |
**Harry Revel** (21. joulukuuta 1905 Lontoo – 3. marraskuuta 1958 New York) oli englantilainen populaarimusiikin säveltäjä. Hänet tunnetaan erityisesti sanoittaja Mack Gordonin kanssa 1930-luvulla tekemästään elokuvamusiikista.

Revel opetteli pianonsoittoa lapsesta lähtien ja aloitti musiikkiuransa teini-ikäisenä. Hän sävelsi Lontoossa ja Berliinissä kevyttä populaari- ja teatterimusiikkia 1920-luvulla. Vuonna 1929 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän aloitti yhteistyön sanoittaja Mack Gordonin kanssa.

Revel ja Gordon tekivät musiikin Broadway-näytelmään *Fast and Furious* (1930) ja sävelsivät joitakin kappaleita seuraavan vuoden *Ziegfeld Follies* -revyyhyn. Heidän vuonna 1932 julkaisemansa "Underneath the Harlem Moon" tuli suosituksi standardiksi jazzmusiikissa ja sen ovat nauhoittaneet lukuisat artistit. Vuonna 1932 he muuttivat Yhdysvaltain länsirannikolle ja ryhtyivät tekemään musiikkia elokuviin.

Vuosina 1933–1936 Revel ja Gordon työskentelivät Paramount Pictures -tuotantoyhtiön lauluntekijöinä. Heidän kirjoittamiaan hittejä olivat muun muassa "Did You Ever See a Dream Walking" (1933), "Stay as Sweet as You Are" (1934), "Paris in the Spring" (1935) ja "Goodnight My Love" (1936). 1930-luvun loppupuolella Revel ja Gordon tekivät musiikkia tuotantoyhtiö 20th Century Foxille.

1940-luvulla Gordon lyöttäytyi yhteen säveltäjä Harry Warrenin kanssa ja Revel työskenteli muiden sanoittajien kanssa. Revel oli kahdesti ehdolla parhaan laulun Oscarin saajaksi, kappaleilla "There’s a Breeze on Lake Louise" (1942, san. Mort Greene) ja "Remember Me to Carolina" (1944, san. Paul Francis Webster). Revel sävelsi uransa loppupuolella myös instrumentaalimusiikkia ja julkaisi musiikkia oman kustantamonsa kautta. Viimeisiin hänen säveltämiinsä hitteihin kuuluu Nat King Colen äänittämä kappale "Jet" (1951).

Harry Revel kuoli marraskuussa 1958 New Yorkissa. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hardy, Phil: "Harry Revel", *The Faber Companion to 20th Century Popular Music*. Faber and Faber Ltd, 2001. ISBN 0-571-19608-X. (englanniksi)
2. 1 2 3  Huey, Steve: Harry Revel *Allmusic*. Viitattu 29.9.2013. (englanniksi)
3. ↑  Harry Revel *Songwriters Hall of Fame*. Viitattu 29.9.2013. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mike Doyle** (25. marraskuuta 1946 – 27. kesäkuuta 2011) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Manchesterissa syntynyt Doyle pelasi suurimman osan urastaan kotikaupunkinsa joukkueessa Manchester Cityssä. Hän aloitti seurassa vuonna 1963 ja debytoi liigakentillä kaksi vuotta myöhemmin. Aluksi häntä peluutettiin hyökkääjänä, mutta pian pelipaikaksi vakiintui keskuspuolustajan tontti. Doyle pelasi joukkueessa kaikkiaan 448 liigaottelua, joissa syntyi 32 maalia. Hän voitti joukkueessa liigamestaruuden vuonna 1968, FA Cupin ja Cup-voittajien Cupin vuonna 1970, ja liigacupin vuosina 1970 ja 1976. Hänet on valittu seuran *hall of fameen*.

Vuonna 1978 Doyle siirtyi Stokeen, missä pelasi kolmen kauden ajan ennen siirtymistään Boltoniin. Ennen lopettamistaan kauden 1983–1984 päätteeksi Doyle pelasi vielä alasarjaseura Rochdalessa. 

Englannin maajoukkueessa Doyle pelasi viisi ottelua. 

Doylen kuolinsyy oli maksan vajaatoiminta.

Lähteet
-------

* Mike Doyle *Football Heroes* -tietokannassa

### Viitteet

1. ↑  Manchester City legend Mike Doyle dies at the age of 64 *bbc.co.uk*.  28.6.2011. Viitattu 28.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Säteensuuntaus** (engl. *ray casting*) on kolmiulotteisessa grafiikassa käytetty renderöintimenetelmä. Menetelmän on esitellyt Arthur Appel vuonna 1968. Termiä on ensinnä käytetty Scott Rothin paperissa vuodelta 1982.

Havainnekuva säteensuuntauksesta.
Menetelmä eroaa säteenseurannasta (engl. *ray tracing*): säteenseuranta seuraa ja jäljittelee valoa valonlähteestä objekteihin; säteensuuntaus aloittaa katselukulmasta ja suuntaa säteitä katsottavaan alueeseen pikseli kerrallaan. 
Kappaleen pinnan varjostus toteutetaan tavanomaisilla tietokonegrafiikan varjostusmenetelmillä.

Säteensuuntaus ja syvyyspuskuri ovat suosituimmat tavat oikean näkyvyyden varmistamiseen nykyään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ray-tracing and other Rendering Approaches (PDF) *nccastaff.bournemouth.ac.uk*.  Arkistoitu 17.11.2018. Viitattu 18.12.2017.
2. ↑  Ray casting for modeling solids *sciencedirect.com*. doi:10.1016/0146-664X(82)90169-1.  Viitattu 18.12.2017.
3. ↑  Akeley, Feiner, Foley, Hughes, Van Dam, McGuire, Sklar: *Computer Graphics Principles and Practive*, s. 1023. Third Edition. Addison-Wesley, 2014. ISBN 978-0-321-39952-6. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Some techniques for shading machine renderings of solids (PDF) (englanniksi)
**Mavratzaíoi** (kreik. Μαυρατζαίοι; myös transl. *Mavratzéi*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 249 (vuonna 2011).

Pyhän Ristin luostari.
Mavratzaíoin kylä sijaitsee Sámoksen itäisissä keskiosissa Karvoúnis-vuoren kaakkoisrinteessä noin 11 kilometriä luoteeseen Pythagóreiosta ja 24 kilometriä länsilounaaseen Sámoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 260 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut nimensä sinne asettuneesta Mavratzás-suvusta. Paikka tunnetaan perinteisesti keramiikanvalmistuksesta.

Mavratzaíoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μαυρατζαίων, *Topikí Koinótita Mavratzaíon*), johon kuuluvat varsinaisen Mavratzaíoin kylän lisäksi Giónidesin kylä sekä Pyhän Ristin luostari (*Moní Timíou Stavroú*). Koko yhdyskunnan väkiluku on 301.

Ennen vuotta 2011 kylä kuului Pythagóreion kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Pythagóreion kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Mavratzei village *SamosIn*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Samos Mavratzei *Greeka.com*. Viitattu 1.9.2020.
**American Media Inc. (A.M.I.)** on yhdysvaltalainen sanoma- ja aikakauslehtien kustannusyhtiö. Se on perustettu vuonna 1936, ja sen pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. American Media julkaisee monia julkisuuden henkilöihin ja juoruihin keskittyviä lehtiä, joihin kuuluvat muun muassa *National Enquirer*, *National Examiner*, *Globe*, *Closer*, *In Touch Weekly* ja *Us Weekly*.

American Median toimitusjohtaja on David Pecker. Hän on kertonut olevansa Donald Trumpin ystävä. Joulukuussa 2018 New Yorkin eteläisen piirin syyttäjänvirasto ilmoitti tehneensä American Median kanssa sopimuksen, jonka mukaan yhtiötä ei syytetä osallisuudesta niin sanotun vaitiolorahan maksamiseen valokuvamalli Karen McDougalille ennen Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaaleja. Vastineeksi American Media suostuu yhteistyöhön syyttäjänviraston kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tabloid-lehti myönsi maksaneensa ex-Playboy-mallin hiljaiseksi – Trump ollut yllättävän vaitonainen Twitterissä *Ilta-Sanomat*.  13.12.2018. Viitattu 14.12.2018.
2. ↑  Michael Cohen Sentenced To 3 Years In Prison *justice.gov*.  12.12.2018. Viitattu 14.12.2018. (englanniksi)
**Mavia** ( arab. ماوية‎ , *Māwiyya* ; myös translitteroitu **Mawiya**) oli arabien soturikuningatar Syyriassa 300-luvun loppupuoliskolla. Hän johti joukkojaan kapinassa Rooman valtaa vastaan ratsastaen armeijansa kärjessä Foinikiaan ja Palestiinaan.

Mavia syntyi 300-luvun puolivälissä Tanukh-heimoon ja meni naimisiin al-Ḥawarin, tanukhidien viimeisen kuninkaan, kanssa. Kun al-Ḥawari kuoli vuonna 375 jKr, Mavia otti johtajuuden itselleen.

Valtaanpäästyään Mavia vaati keisari Valensia nimittämään tanukheille kristityn piispan, mutta keisari ei suostunut Mavian pyyntöön. Uskonnollisten erojen uskotaankin olevan Mavian johtaman kapinan tärkein syy.

Mavian joukot taistelivat käyttäen sekä roomalaisia että arabilaisia sotatekniikoita. Heillä oli erittäin hyvin liikkuva ratsuväki ja he voittivat taisteluja helposti. Kun Mavian joukot olivat tuhonneet kaksi keisarin armeijaa, keisari pyysi Mavialta rauhaa. Mavia suostui rauhaan sillä ehdolla, että keisari nimittäisi hurskaudestaan tunnetun arabikristityn erakon Mooseksen piispaksi arabeille. Keisari suostui tähän ja rauhansopimus allekirjoitettiin Mavian ehtojen mukaisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mawiya of Arabia: A Legendary Arab Christian Queen in the Ancient World *Arab America*.  13.9.2017. Viitattu 19.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Natalia Klimczak: Mavia: A Powerful Warrior Queen Who Struck Fear in the Hearts of Ancient Male Rulers *Ancient Origins Reconstructing the story of humanity's past*.  22.1.2017. Viitattu 19.4.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Tony Tuominen** (4. tammikuuta 1964 Helsinki – 7. joulukuuta 2000 Espoo) oli suomalainen sulkapallon maajoukkuepelaaja ja Suomen-mestari.

Tuominen aloitti sulkapallouransa Badmintonklubben Smashin riveissä vuonna 1975. Ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa hän voitti 17-vuotiaana vuonna 1981. Samana vuonna hän edusti ensimmäisen kerran Suomen miesten maajoukkuetta Helvetia Cupissa Norjassa. Uransa aikana hän pelasi maajoukkueessa 79 kertaa, viimeisen kerran vuonna 1996. Hän voitti 15 Suomen-mestaruutta vuosina 1981–1997, kolme kaksinpelissä, kymmenen nelinpelissä ja kaksi sekanelinpelissä. Maailmanlistalla hän sijoittui parhaimmillaan 22:nneksi syksyllä 1991.

Tuominen kuoli joulukuussa 2000 sairastettuaan kahden vuoden ajan syöpää. Viime vuosinaan hän toimi Suomen Sulkapalloliitossa valmentajana ja maajoukkueen johtajana.

Suomen-mestaruudet
------------------

* Kaksinpelissä: 1981, 1982, 1986
* Nelinpelissä 1983, 1984, 1986, 1988, 1989, 1991, 1992, 1993, 1995, 1996
* Sekanelinpelissä: 1983, 1997

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tennilä, Tuomo: Sulkapallomestarin ura osui lajin murroskohtaan.  *Helsingin Sanomat*, 9.12.2000, s. A14.
2. 1 2 3 4  Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*. Tietosportti.
3. 1 2  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 17*. Kustannus-Notariaatti Oy, 1996.
4. 1 2  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 18*. , 1997.
5. 1 2  Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 19*. Kustannus-Notariaatti Oy, 1998.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kansallinen olympiakomitea** on kansainvälisen olympialiikkeen kansallinen yksikkö. Se vastaa kansan osallistumisesta olympiakisoihin. Kansallinen olympiakomitea voi myös esittää kaupunkia tulevien olympiakisojen pitopaikaksi. Suomessa kansallinen olympiakomitea toimii lisäksi urheilun kattojärjestönä.

Kansalliset olympiakomiteat
---------------------------

Vuonna 2016 kansallisia olympiakomiteoita oli yhteensä 206. Jokaisella Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltiolla on oma kansallinen olympiakomiteansa. Lisäksi kansallinen olympiakomitea on YK:n tunnustamilla Palestiinalla, Cookin saarilla, Kosovolla ja Taiwanilla.

Kansallinen olympiakomitea on myös yhdeksällä ei-itsenäisellä alueella: Yhdysvaltain Samoalla, Guamilla, Puerto Ricolla, Yhdysvaltain Neitsytsaarilla, Bermudalla, Brittiläisillä Neitsytsaarilla, Caymansaarilla, Aruballa ja Hongkongilla.

Ennen vuotta 1996 Kansainvälisen olympiakomitean säännöissä hyväksyttiin kansallinen olympiakomitea myös maalle, joka ei ollut YK:n tunnustama valtio. Vuoden 1996 jälkeen status voidaan myöntää uudelle jäsenelle vasta, kun muut valtiot tunnustavat alueen itsenäiseksi valtioksi. 

Kansainvälinen olympiakomitea erotti Brasilian olympiakomitean toistaiseksi lahjussyytösten vuoksi 4.10.2017. Kuwaitin olympiakomitea on ollut erotettuna vuodesta 2015, koska valtio on lainsäädännöllä puuttunut kansallisten urheilujärjestöjen toimintaan. Henkilöt, jotka eivät edusta mitään tunnustettua kansallista olympiakomiteaa, voivat osallistua olympiakisoihin itsenäisinä olympiaurheilijoina.

Kansainvälisen olympiakomitean maanosajärjestöt ovat hyväksyneet jäsenikseen joitakin kansallisia olympiakomiteoita, jotka eivät ole KOK:n jäseniä. Macaolla ja Färsaarilla on omat paralympiakomiteansa, ja ne voivat nimetä joukkueita paralympialaisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Olympiakomitea ry:n säännöt *storage.googleapis.com*.  20.6.2016.
2. ↑  Brasilian olympiakomitea erotettiin lahjussyytösten vuoksi *Ilta-Sanomat*.  6.10.2017. Viitattu 5.11.2017.
3. ↑  Kuwait sivuun KOK:sta *Yle Urheilu*.  27.10.2015. Viitattu 5.11.2017.
4. ↑  He eivät edusta mitään maata – keitä ovat Lontoon kisojen Itsenäiset olympiaurheilijat? *Ilta-Sanomat*.  5.8.2012. Viitattu 6.11.2017.
5. ↑  Revolvy, LLC: "Faroe Islands at the Paralympics" on Revolvy.com *www.revolvy.com*. Viitattu 6.11.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kansallinen olympiakomitea** Wikimedia Commonsissa
Kansallinen Kirjakauppa Turun Linnankadulla.
**Turun Kansallinen Kirjakauppa Oy** on turkulainen vuonna 1899 perustettu kirjakauppa, jonka nykyisin omistaa kokonaan Kortteen perhe. Kansallisen Kirjakaupan päämyymälä on toiminut samassa osoitteessa, Linnankatu 16:ssa, yrityksen perustamisesta asti.

Historiaa
---------

Turun Kansallinen Kirjakauppa perustettiin 1800-luvun lopun kansallismielisyyden ja kansansivistysaatteen innoittamana. Perustavassa kokouksessa toivottiin, että "paikkakunnallamme saataisiin toimeen kansallinen kirjakauppayhtiö, etupäässä kirjallisuuden levittämiseksi kansan syviin riveihin". Aloitteen teki opettaja Juho Nikko, ja se sai kannatusta niin, että kaikki osakkeet merkittiin muutamassa kuukaudessa.

"Kirja- ja koulutarpeiden kauppaa" harjoittavan liikkeen avaamiseen oli sensuurin takia anottava painoylihallitukselta lupa, joka saatiin helmikuussa 1899 – samassa kuussa, jossa annettiin Suomen autonomista asemaa uhannut helmikuun manifesti. Suomen Kustannusyhdistys myönsi uudelle liikkeelle kirjakauppaoikeudet vuonna 1900.

Kansallinen Kirjakauppa kasvoi 1930-luvun lopulle tultaessa myyntimäärältään Suomen suurimpien kirjakauppojen joukkoon.

Perheyritykseksi
----------------

Liikkeen avatessa työntekijöinä oli johtajan lisäksi kaksi apulaista, joista toinen oli tuolloin 14-vuotias Yrjö Korte. Hän kohosi pian liikkeen johtajaksi ja eteni 80 vuotta kestäneen uransa aikana kauppaneuvokseksi ja yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi.

Yrityksen perustajaosakkaina oli kansansivistyksestä innostuneita henkilöitä ympäri Varsinais-Suomea. Heidän lisäkseen Turun Suomalainen Yliopistoseura omisti Kansallisen Kirjakaupan osakkeita Turun yliopiston valtiollistamiseen 1974 asti. Kustantajista WSOY oli omistajien joukossa 1950-luvun lopulta 1980-luvun puoleenväliin. Sittemmin koko osakekanta on siirtynyt Korten suvun haltuun. Yrityksen nykyinen johtajisto edustaa suvun kolmatta polvea.

Kansallisen Kirjakaupan hallintoon on vuosikymmenien mittaan osallistunut kymmeniä Turun yliopistossa ja muussa kulttuuri- ja talouselämässä vaikuttaneita henkilöitä.

Linnankadun päämyymälä on vähitellen laajentunut kattamaan koko Linnankatu 16:n katutason ja toisen kerroksen, jossa toimii tietotekniikkaa ammattikäyttöön myyvä osasto. Hämeenkadun liike perustettiin yliopistojen liepeille 1963 ja kolmas liike 1989 Länsikeskukseen. Yrityksellä on noin 40 työntekijää.

Lähteet
-------

* Yrityksen historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Ristola, Petra & Rosvall, Minna: Kirja-alalla pärjäävät harvat ja valitut – Tommi Kinnunen: "Kirjailijan leipä on aika epävarma" *Yle Uutiset*.  5.10.2018. Viitattu 5.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* Pirjo Santonen: *Kansallinen vuosisata: Kansallinen Kirjakauppa 1899–1999.* Turun Kansallinen Kirjakauppa 1999. ISBN 9789529115532.
* Turun Kansallinen Kirjakauppa Oy:n omistus ja osake (historia) Pörssitiedossa
Richard Goldstone
**Richard Goldstone** (26. lokakuuta 1938) on eteläafrikkalainen tuomari, joka on työskennellyt muun muassa Etelä-Afrikan perustuslakituomioistuimessa ja kansainvälisissä rikostuomioistuimissa.

Goldstone nimitettiin Transvaalin provinssin korkeimman oikeuden tuomariksi vuonna 1980. Vuosina 1991–94 hän toimi presidentti Frederik de Klerk nimittämän puolueettoman komission (engl. *Commission of Inquiry Regarding Public Violence and Intimidation*) puheenjohtajana. Komission tarkoitus oli tutkia hallituksen osallisuutta maata repineen poliitiseen väkivaltaan. Goldstonen-komission vuonna 1992 ja 1993 julkaistuissa raporteissa esitetään todisteita siitä, että hallitus oli käyttänyt turvallisuuspoliisia ANC:n horjuttamiseksi.

Goldstone toimi Etelä-Afrikan perustuslakituomioistuimen tuomarina heinäkuusta 1994 lokakuuhun 2003. Vuosien 1994 ja 1996 aikana hän oli myös Ruandan ja Serbian kansainvälisten sotarikostuomioistuimien pääsyyttäjän. Huhtikuussa 2004 Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Kofi Annan nimitti Goldstonen niin sanottuun Volckerin komiteaan, joka tutki Irakin ruokaa öljystä ohjelmaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Judges: Justice Richard Goldstone Constitutional Court of South Africa.  Arkistoitu 22.7.2007. Viitattu 28.6. 2007. (englanniksi)
2. ↑  Clark, Nancy L. & Worger, William H.: *Seminar Studies in History: South Africa – The Rise and Fall of Apartheid*, s. 107. Pearson Education Limited, 2004. ISBN 0-582-41437-7. ,   
Allister Sparks: *Tomorrow Is Another Country*, s. 172–175. The University of Chicago Press, 1995. ISBN 0-226-76855-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Etäläsnäolo**, myös **telemaattinen läsnäolo***lähde?* (engl. *telepresence*), tarkoittaa läsnäoloa toisessa paikassa viestintäteknologian kautta, vaikka fyysinen keho pysyykin paikallaan. Mitä tahansa viestintäteknologiaa voidaan käyttää etäläsnäolon saavuttamiseksi, esimerkiksi puhelin- tai videoteknologiaa, ja myös tietokoneen avulla luodussa virtuaalimaailmassa voidaan kokea etäläsnäolo. Käytännössä etäläsnäolo toteutuu esimerkiksi erilaisina etätoimintoina, joita voivat olla esimerkiksi etätyö, etälääketiede, etäopetus tai erilaiset etänä suoritetut asioinnit.

Nykyisissä etäläsnäolon sovelluksissa mm. kirurgit voivat suorittaa leikkauksia potilaille kauko-ohjattujen robottikäsivarsien avulla toiselta puolen maapalloa. Yksinkertaisimmillaan etäläsnäolo voi olla vaikkapa kameroiden ja monitoreiden avulla toteutettua opiskelua, työtä, viihdettä tai valvontaa. Se voi olla myös tutkimusta paikoissa, jotka ovat ihmiselle liian vaarallisia tai hankalia, kuten merenpohjassa tai avaruudessa.

Pisimmälle vietynä etäläsnäolo voi tarkoittaa sitä, että ihminen pystyy tuntemaan ja toimimaan kaukaisessa ympäristössä telerobotin avulla aivan kuin olisi itse paikalla. Science fictionissa esimerkkejä tällaisista systeemeistä on nähty pitkään, alkaen Robert A. Heinleinin tarinasta *Waldo* (1940). Etärobotteja kutsutaankin joskus *waldoiksi*.*lähde?*

Etäläsnäolo voidaan viime kädessä määritellä tunteeksi, tunteeksi toisen tai toisten toimijoiden läsnäolosta telemaattisesti välitetyssä tai keinotekoisessa tilassa tai ympäristössä. Läsnäolon kokemus näyttää perustuvan useisiin erityyppisiin ympäristön ulottuvuuksiin.*lähde?*

Katso myös
----------

* Virtuaalitodellisuus
* Videoneuvottelu

Kirjallisuutta
--------------

* "Telepresence" (Minsky 1980; Sheridan 1992a; Barfield, Zelter, Sheridan, & Slater 1995; Welch, Blackmon, Liu, Mellers, & Stark 1996),
* "Virtual presence" (Barfield et al. 1995),
* "Being there" (Reeves 1991; Heeter 1992; Barfield et al. 1995; Zhoa 2003),
* "A perceptual illusion of non-mediation "(Lombard & Ditton 1997)
* "The suspension of disbelief" (Slater & Ushoh 1994)

Lähteet
-------

1. ↑  Krapu, Marko; Louramo, Kaisa: Tietokonevälitteisen vuorovaikutuksen tutkimus : nonverbaalisen viestinnän ja anonymiteetin tarkastelua Jyväskylän yliopisto. Viitattu 23.3.2015.
2. ↑  Heinonen, Sirkka: [ Etäläsnäolon liikenteelliset ja
ympäristölliset vaikutukset] VTT. Viitattu 23.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Etäläsnäolo** Wikimedia Commonsissa
**Kojiki** (jap. 古事記, suom. *Vanhojen asioiden kronikka*) on yksi vanhimmista säilyneistä japanilaisista kirjoista ja vanhin tunnettu japanilainen historiateos. Se on valmistunut vuonna 712 ja siinä kerrotaan Japanin historia maailman luomisesta keisarinna Suikon hallituskauteen 600-luvun alussa.

*Kojiki* luotiin korostamaan keisarin asemaa ja jumalallista alkuperää kiinalaisen mallin mukaan. Se saattaa perustua aiempiin, mahdollisesti tuhoutuneisiin heimokronikoihin. Kirjan esipuheessa Ō no Yasumaro kertoo keisarinna Genmein määränneen hänet kirjoittamaan *Kojikin* keisari Tenmun hovipalvelija Hieda no Aren ulkomuistista kertomien, vanhemmista kronikoista opeteltujen tietojen mukaan. Kronikka jakautuu kolmeen osaan: ensimmäinen osa käsittää mytologisen luomiskertomuksen, toinen osa käsittelee keisari Jinmua, Yamaton valtion perustamista sekä viittätoista Jinmua seurannutta legendaarista keisaria ja kolmas osa kahdeksaatoista seuraavaa keisaria.

Vuonna 720 valmistui seuraava kronikka, *Kojikia* laajempi *Nihonshoki*.

Kojiki-den
----------

*Kojiki-den*
Motoori Norinaga julkaisi Edo-kaudella 44-osaisen tutkimuksen *Kojikista* nimeltä *Kojiki-den* (jap. 古事記伝).

Lähteet
-------

1. ↑  Olavi K. Fält, Kai Nieminen, Anna Tuovinen ja Ilmari Vesterinen: *Japanin kulttuuri*, s. 301–304. Otava, 1994. ISBN 951-1-12746-2.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kojikin uudistettu versio vuodelta 1910 (japaniksi)
* The Internet Sacred Text Archive – Basil Hall Chamberlainin käännös *Kojikista* vuodelta 1919.
**Spinneri Magazine** oli suomenkielinen harrasteautoiluun keskittynyt aikakauslehti, joka ilmestyi kuusi kertaa vuodessa.

Spinneri Magazine perustettiin vuonna 1998, jolloin lehteä ilmestyi neljä numeroa. Vuosikerrasta 1999 alkaen lehti ilmestyi kuudesti vuodessa.

Lehdessä esiteltiin ennen kaikkea kotimaisia, mutta myös ulkomaisia harrasteautoja erityisesti tekniikkaan, teknisiin muutoksiin ja viritykseen painottuen. Lehti pyrki käsittelemään harrasteautoilua yleisesti valikoimatta aiheita sen enempää valmistusmaan kuin vuosimallinkaan mukaan. Autoesittelyjen lisäksi lehdessä oli tapahtumareportaaseja sekä erilaisia tuotetestejä ja tee itse -artikkeleita. Spinneri Magazine pyrki aina olemaan mahdollisimman "lähellä" harrastajaa – siis lehden lukijaa. Tästä lehti sai myös kiitosta. Lehden tekijät ovat itsekin aktiivisia harrasteautoilijoita.

Lehteä kustansi alkuvaiheessa Edita Oy, mutta lehtikonseptin luoja ja lehden päätoimittaja Jari Sjöman osti Spinneri Magazinen kustannus- ja julkaisuoikeudet itselleen vuonna 2000, jolloin lehden kustantajaksi tuli Oy Spin Around Ab. Myöhemmin yritysjärjestelyjen myötä kustannustoiminta siirtyi Transformaatio Oy:lle, omistuspohjan säilyessä ennallaan.

Vuonna 2006 lehti muutti linjaansa enemmän tekniikkapainotteiseksi ja samalla esiteltiin uudistunut oranssimusta ulkoasu sekä uusi harrasteautoilun maailmaan sijoittuva sarjakuva "Krisse ja Keksa", jota piirsi Timo Ronkainen.

Viideskymmenes numero (4/06) ilmestyi elokuussa 2006. 10-vuotista taivaltaan Spinneri Magazine puolestaan juhli maaliskuussa 2008 ilmestyneen 10-vuotisjuhlanumeron muodossa. Lehden 100-sivuinen juhlanumero 6/2014 oli 100. julkaistu irtonumero, mutta samalla viimeinen. Spinneri Magazine oli 17. vuosikerrallaan yksi pisimpään Suomessa ilmestyneistä kotimaisista harrasteautolehdistä ja myös ensimmäinen kotimainen harrasteautolehti, joka avasi omat verkkosivut. Lehden ensimmäinen verkkoversio avattiin osoitteessa www.spinnerilehti.fi jo vuonna 1998. Sittemmin domain lyhentyi muotoon www.spinneri.fi.

Spinneri Magazinen päätoimittajana toimi sen perustamisesta lähtien Jari Sjöman.

Aiheesta muualla
----------------

* Spinneri Magazine (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bangaru Laxman** (17. maaliskuuta 1939 – 1. maaliskuuta 2014) oli intialainen poliitikko, joka toimi Intian kansanpuolueen (BJP) puheenjohtajana vuosina 2000–2001. Hän edusti Gujaratin osavaltiota Rajya Sabhassa vuosina 1996–2002. Vuonna 1999 hän toimi valtioministerinä Atal Bihari Vajpayeen hallituksessa.

Laxman syntyi dalitperheeseen vuonna 1939. Hän aloitti yhteiskunnallisen toimintansa liittymällä hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS) -vapaaehtoisjärjestön jäseneksi. Hän liittyi Bharatiya Jana Sangh -puolueeseen vuonna 1969. Vuonna 1980 perustetussa Intian kansanpuolueessa hän toimi alusta alkaen Andhra Pradeshin paikallisosaston johtotehtävissä. Hän oli BJP:n Andhra Pradeshin paikallisosaston pääsihteeri vuoteen 1985, jolloin hänet ylennettiin johtamaan puolueen toimintaa osavaltiossaan. Hän toimi Andhra Pradeshin osavaltioparlamentin ylähuoneessa lainsäätäjänä 1985–1986. Tultuaan valituksi BJP:n puheenjohtajaksi, vuonna 2000, hän oli puolueensa ensimmäinen alhaiskastinen ja etelä-intialainen puheenjohtaja. Puoluelähteiden mukaan Atal Bihari Vajpayee edisti hänen valintaansa, jotta puolue voisi laajentua helpommin Etelä-Intian ja alhaiskastisten yhteisöjen keskuuteen. RSS-yhteyksistään huolimatta häntä pidettiin puolueensa maltillisen siiven edustajana. Hänen kautensa puheenjohtajana päättyi seuraavana vuonna, kun Tehelka-uutissivusto tarjosi hänelle lahjuksia olemattoman aseyrityksen nimissä. Tehelkan julkaisemat nauhoitteet johtivat korruptiokohuun, minkä seurauksena Laxman päätti irtisanoutua tehtävistään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bangaru Laxman: BJP’s lone Dalit president, forced out after sting *Indian Express*.  2.3.2014. Viitattu 23.5.2020.
2. ↑  Shri Bangaru Laxman: BJP National President: 2000-2001 *Bharatiya Janata Party*.  Arkistoitu 15.9.2021. Viitattu 23.5.2020.
3. ↑  Pandey, Geeta: Lower caste chief for BJP *BBC*.  1.8.2000. Viitattu 23.5.2020.
4. ↑  Farzand, Ahmed: Vajpayee tightens his grip on BJP, picks Bangaru Laxman as party chief *India Today*.  14.8.2000. Viitattu 23.5.2020.
5. ↑  What's the Bangaru Laxman Tehelka sting case? *News18*.  27.4.2012. Viitattu 23.5.2020.
**Jyväskylän yliopiston tiedemuseo** on Jyväskylän yliopiston alaisuudessa toimiva museo, joka tallentaa, tutkii ja esittelee Jyväskylän yliopiston historiaa ja keskisuomalaista luonnonympäristöä. Museo toimii myös opetusmuseona yliopiston opiskelijoille. Vuoden 2017 alusta alkaen Jyväskylän yliopiston tiedemuseo ja kirjasto muodostavat yhdessä Avoimen tiedon keskuksen (Open Science Center, OSC). Tiedemuseoon kuuluu kulttuurihistoriaan keskittyvä näyttelykeskus Soihtu ja luonnontieteellinen museo Luontomuseo.

Historia
--------

Museo perustettiin vuonna 1900 nimellä Jyväskylän seminaarilaisten kansatieteellinen museo Jyväskylän seminaarin opetuskokoelmien ympärille. Museo sai omat tilat vuonna 1905 vastavalmistuneesta Villa Rana -rakennuksesta. Kokoelmat siirtyivät seminaarin lakkauttamisen myötä sitä seuranneelle Jyväskylän kasvatusopilliselle korkeakoululle ja sittemmin yliopistolle. Vuonna 1980 museo jaettiin kulttuurihistoriallisen ja luonnontieteelliseen osastoon. 

Kulttuurihistoriallisen osaston näyttelytilat sijaitsevat yliopiston Seminaarinmäen kampuksella Seminarium-rakennuksessa, lisäksi pienoisnäyttelyitä on eri puolilla kampusta. Luonnontieteellisen museon näyttelytilat sijaitsevat Harjulla Vesilinna-rakennuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Tiedemuseo — Jyväskylän yliopisto *www.jyu.fi*. Viitattu 29.12.2017.
3. ↑  Avoimen tiedon keskus *Avoimen tiedon keskus*. Viitattu 29.12.2017.
4. ↑  Kansatieteellisestä museosta museologian opetusmuseoksi *Jyväskylän yliopiston museo*. Viitattu 3.5.2011. fi
5. ↑  Jyväskylän yliopiston museo *Jyväskylän yliopiston tiedemuseo*. Viitattu 3.5.2011. fi

Aiheesta muualla
----------------

* Jyväskylän yliopiston tiedemuseo
* Avoimen tiedon keskus (Open Science Center, OSC), Jyväskylän yliopisto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Jyväskylän yliopiston tiedemuseo (Q11868298)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | tiedemuseo, yliopistomuseo, luonnontieteellinen museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Jyväskylä |
|  |
| koordinaatit | 62°14′14″N 25°43′59″E﻿ / ﻿62.2371°N 25.73317°E﻿ / 62.2371; 25.73317 |
|  |
|  |

 |
Madame Necker, Joseph Siffred Duplessis’n maalaama muotokuva.
**Suzanne Necker** (o.s. **Curchod**, tunnettu nimellä **madame Necker**; toukokuu 1739 Crassier – 6. toukokuuta 1794 Beaulieu, Lausanne) oli sveitsiläissyntyinen seurapiirinainen ja kirjailija, joka piti Pariisissa merkittävää kirjallista ja poliittista salonkia. Hänen puolisonsa oli Ranskan valtiovarainministerinä toiminut Jacques Necker ja heidän tyttärensä oli myöhempi tunnettu salonginpitäjä ja kirjailija madame de Staël.

Suzanne Neckerin isä Louis Curchod oli vaudilainen protestanttinen pastori. Suzanne oli nuoruudessaan kihloissa englantilaisen historioitsijan Edward Gibbonin kanssa, mutta kihlaus purettiin Gibbonin isän vaatimuksesta. Vuonna 1764 Suzanne nai Pariisiin asettuneen geneveläissyntyisen pankkiirin Jacques Neckerin ja kannusti tätä siirtymään liike-elämästä politiikkaan. Suzanne Necker alkoi pitää Pariisissa salonkia, jossa vierailivat muun muassa tiedemies Georges Leclerc de Buffon sekä kirjailijat Jean-François de La Harpe ja Jean-François Marmontel. Siellä kävivät filosofit ja ensyklopedistit, jotka ylistivät hänen älyään ja rehellisyyttään. Madame Necker perusti Pariisiin vuonna 1776 yhä toiminnassa olevan Hôpital Necker-Enfants malades -lastensairaalan. Neckerit muuttivat takaisin Sveitsiin vuonna 1790.

Necker julkaisi muutamia kirjoituksia moraaliin ja kulttuuriin liittyvistä kysymyksistä, kuten *Des inhumations précipitées* (1790) ja *Réflexions sur le divorce* (1794). Hän tuki niissä naisten koulutusta ja ehdotti erillisen naisten tuomioistuimen perustamista käsittelemään asumuserohakemuksia. Neckerin kuoltua hänen jälkeenjääneitä kirjoituksiaan julkaistiin kahtena postuumina esseekokoelmana, *Mélanges extraits des manuscrits* (1798) ja *Nouveaux Mélanges* (1801).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Suzanne Necker (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 22.4.2019.
2. 1 2  Jacques Necker (englanniksi) *Encyclopedia of World Biography* (2004), Encyclopedia.com. Viitattu 22.4.2019.
3. 1 2 3  Necker, Suzanne (1739–1794) (englanniksi) *Dictionary of Women Worldwide: 25,000 Women Through the Ages* (2007), Encyclopedia.com. Viitattu 22.4.2019.
4. 1 2  Necker, Suzanne (Curchod) (englanniksi) *The Columbia Encyclopedia*, Encyclopedia.com. Viitattu 22.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suzanne Necker** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Suzanne Fiol** (1960 New York – 5. lokakuuta 2009 Manhattan) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, galleristi ja avantgardistisen kulttuurin piirissä toiminut impressaari.

Fiol opiskeli taidetta Ohion Antioch Collegessa ja päätti sanojensa mukaan jo tällöin omistaa elämänsä kokeelliselle kulttuurille. Hän valmistui Art Institute of Chicagosta ja Pratt Institutesta. Fiol työskenteli 1980–1990-luvuilla lukuisissa New Yorkin taidegallerioissa, kuten Donald Wrenin, Marcuse Pfeiferin ja Brent Sikkeman gallerioissa. Toimittuaan useiden gallerioiden johdossa Fiol perusti Jan-Willem Dikkersin ja Martynka Wawrzyniakin kanssa Issue Management -valokuvaustoimiston, jonka edustamien taidevalokuvaajien joukossa ovat olleet Jack Pierson, Mitch Epstein, Richard Kern, Renee Cox ja Marilyn Minter. Helmikuussa 2003 Fiol perusti ISSUE Project Room -nimisen taide- ja esitystilan entisen autotallin tiloihin East Villagen Sixth Streetille. Tila siirrettiin toiseen paikkaan Brooklyniin kaksi vuotta myöhemmin, ja vuonna 2007 se muutti vielä uuteen paikkaan Brooklynissa. Tämän jälkeen ISSUE Project Room sai pysyvän kotipaikan Brooklynin keskustan 110 Livingston Street -rakennuksesta. Fiol lopetti toimintansa Issue Management -valokuvaustoimistossa pian aloitettuaan ISSUE Project Roomin toiminnan. Hän omistautui tilansa taiteelliselle johtamiselle ja sen taiteenlajien rajat ylittävän lähestymistavan edistämiselle. ISSUE Project Room vakiinnutti asemansa epätavallisiin nykymusiikin muotoihin erikoistuneiden toimijoiden keskuudessa. Sinne tuli sellaisia esiintyjiä kuin Marc Ribot, Anthony Coleman ja Elliott Sharp. Tilassa alettiin järjestää myös kirjallisuuden lukutilaisuuksia ja taidenäyttelyitä.

Fiol on valokuvataiteellaan edustettuna monissa yksityisissä kokoelmissa sekä Art Institute of Chicagon, Brooklyn Museumin, Queens Museumin ja Milwaukee Art Museumin pysyvissä kokoelmissa. Hän oli naimisissa Joaquin Fiolin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Hän sai Sarah-nimisen tyttären. Fiolilla todettiin vuonna 2008 keuhkosyöpä, joka levisi aivoihin. Hän kuoli sairauteen 49-vuotiaana lokakuussa 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ben Sisario, Suzanne Fiol, Avant-Garde Impresario, Dies at 49 The New York Times 8.10.2009, viitattu 24.4.2023
2. 1 2 3 4  SUZANNE FIOL (1960–2009) Artforum International 6.10.2009, viitattu 24.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |