recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kuva: Henry Doktorski, 2005. A World of Accordions Museum in Superior, Wisconsin, USA
**Jupiter** (ven. Баян Юптер) on venäläinen bajan-harmonikkamerkki ja soitinvalmistaja, jonka soittimet ovat maailmanlaajuisesti arvostettuja konserttiharmonikansoittajien instrumentteja.

Historia
--------

**Bayan Jupiter JSK** -yhtiö perustettiin huhtikuussa 1994 jatkamaan Moskovan kokeellisen musiikki-instrumenttitehtaan (MEMIF) toimintaa, joka oli neuvostoaikoina Puna-armeijan alainen kehitysyksikkö. Perustajina oli ryhmä tunnettuja MEMIF:issä aiemmin työskennelleitä bajan-harmonikansoittajia. Yrityksen perustamista tuki Venäjän musiikkimestarien liitto sekä A. K. Ginzburg.

MEMIF:in arvostetuimman *Jupiter*-bajanmallin tekijänä oli suunnittelija ja insinööri Juri Volkovitš (1927–1981). "Jupiter" -malli sai kultamitalin ja ensipalkinnon Leipzigin soitinnäyttelyssä 1974 sekä muitakin kansainvälisiä tunnustuksia. Useat tunnetut konserttiharmonikkataiteilijat käyttävät tehtaan malleja.

Lähteet
-------

1. ↑  Stanley Sadie (toim.): Accordion *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*.  2001 (Second edition). MacMillan.  Arkistoitu. Viitattu 23.3.2008. (englanniksi)
2. 1 2  History of the bayans company *bayanjupiter.com*.  2006. Moskova.  Arkistoitu. Viitattu 29.3.2008. (englanniksi)
3. ↑  Henry Doktorski: The Classical Bayan *ksanti.net/free-reed/history*.  1998. Viitattu 21.3.2008. (englanniksi)
4. ↑  Models of the bayans and accordions *bayanjupiter.com*.  2006. Moskova. Viitattu 29.3.2008. (englanniksi)
**Juozas Tūbelis** (9. huhtikuuta 1882 Rokiškis – 30. syyskuuta 1939 Kaunas) oli liettualainen poliitikko, joka toimi Liettuan pääministerinä (1929–1938) ja Liettuan nationalistisen liiton puheenjohtajana.

Vuonna 1908 Tūbelis valmistui politeknillisesta instituutista Riiassa ja sai tutkintotodistuksen maataloustieteestä. Hän ei löytänyt omalla alallaan töitä, minkä takia Tūbelis joutui toimimaan opettajana. Hän matkusteli ympäri Venäjää ja auttoi ensimmäisessä maailmansodassa kärsineitä pakolaisia. Vuonna 1918 hän palasi takaisin Liettuaan, missä hän toimi Liettuan neuvoston koulutustoimikunnassa.

11. marraskuuta 1918 Tūbelisista tuli maatalous- ja valtiovarainministeri. 12. maaliskuuta 1919 hän joutui eroamaan virasta, mutta pian eron jälkeen hänet nimettiin opetusministeriksi. 3. toukokuuta 1927 hänestä tuli valtiovarainministeri. 23. syyskuuta 1929 Tūbelisista tuli pääministeri. Hän johti yhteensä kolmea hallitusta ennen kuin joutui eroamaan 24. maaliskuuta 1938. Liettuan pääministereistä Tūbelisin pääministerikausi on pisin. Maaliskuusta joulukuuhun vuonna 1938 hän toimi maatalousministerinä. Hän oli myös Liettuan pankin johdossa 1938–1939. 

Vuoden 1926 vallankaappauksessa Tūbelisin velipuolesta Antanas Smetonasta tuli presidentti. Koska molemmilla oli melko samanlaiset poliittiset näkökannat, tuli Tūbelisista Liettuan toiseksi vaikutusvaltasin mies Liettuassa 1930-luvulla. Tūbelisia on kiitetty pääministerikaudellaan vakaasta taloudesta ja pienestä ulkomaanvelasta 1930-luvun laman aikana.

Lähteet
-------

* Simas Sužiedėlis, (1970-1978). "Juozas Tūbelis". Encyclopedia Lituanica. V. Boston, Massachusetts: Juozas Kapočius. sivut 503–504 (englanniksi)
* Henkilökuva Absoluteastronomy.com (englanniksi)

Liettuan vaakunaLiettuan pääministerit (1918–1940)

* Voldemaras
* Sleževičius
* Dovydaitis
* Sleževičius
* Galvanauskas
* Grinius
* Galvanauskas
* Tumėnas
* Petrulis
* Bistras
* Sleževičius
* Voldemaras
* Tūbelis
* Mironas
* Černius
* Merkys


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
Nykyaikaisia juovamuuntajia, joissa on sisäänrakennetut diodit. Punainen kaapeli on suurjännitekaapeli, joka liitetään kuvaputken anodiin.
Tyypillisen nykyaikaisen juovamuuntajan toimintakaavio. Kaaviossa näkyvät muun muassa ensiökäämit, ja viidestä diodein toisistaan erotetusta osasta koostuva toisiokäämi.
Vanhanaikainen juovamuuntaja ja kaskadi.
**Juovamuuntaja** eli *FBT* (flyback transformer) on erityinen muuntajatyyppi, jota käytetään CRT-putkien (katodisädeputki) anodin virroituksessa ja vaakapoikkeutuksessa. FBT:n tuottama jännite vaihtelee CRT-putken tarpeesta riippuen muutamasta kilovoltista (oskilloskoopeissa) 20–30 kilovolttiin (tyypillisessä televisiossa).

Tavallisesta, esimerkiksi verkkojännitemuuntajasta poiketen juovamuuntajan tuottaman virran taajuus vaihtelee 17-50 kHz välillä kuvaputken juovataajuuden mukaan, tavallisen verkkojännitteen taajuuden ollessa vain 50 Hz.

Toiminta ja käyttö
------------------

Juovamuuntajan anodikaapeli liitetään kuvaputken jakoverkkoon, jolloin jakoverkko vetää puoleensa elektronitykin ampumia elektroneja, ja elektronisuihkut suuntautuvat tarkalleen jakoverkossa olevien reikien läpi fosforikerrokselle. Jakoverkko toimii siis katodilta tulevien elektronien kiihdytysanodina.

Juovamuuntajasta otetaan yleensä myös muihin toimintoihin jännitteitä. Televisioissa -ja monitoreissa otetaan juovamuuntajasta kuvaputken 1. anodi- ja focusjännitteet.*selvennä* Vanhemmissa elektroniputkilla toimivissa televisiovastaanottimissa juovamuuntaja toimi vaakapoikkeutuksen sovitusmuuntajana.

### Tasasuuntaus

Katodisädeputkea varten juovamuuntajan tuottama suurjännite tasasuunnataan erityisellä suurjännitetasasuuntaajalla jotka ovat nykyisin sisäänrakennettuja uusimmissa juovamuuntajissa. Vanhemmissa juovamuuntajissa taas käytettiin matalampaa ulostulojännitettä joka suurennettiin ja tasasuunnattiin tätä varten valmistetulla kaskadilla.

Katso myös
----------

* Kuvaputki
* Elektroniputki
* Elektronitykki
* Televisio
* Kaskadi (elektroniikka)
* IPSALO

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Einar Kristinn Guðfinnsson** (s. 2. joulukuuta 1955) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä vuosina 1991–2016, kalastus- ja maatalousministerinä vuosina 2007–2009 ja Alþingin puhemiehenä vuosina 2013–2016.

Einar syntyi Bolungarvíkissä. Hän opiskeli politiikkaa Englannissa Essexin yliopistossa ja valmistui vuonna 1981. Vuosina 1983–1991 hän toimi telakanjohtajana Bolungarvíkissä. Hänet valittiin Alþingiin vuonna 1991. Vuosina 1995–1999 hän toimi liikennevaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 1999–2000 perustuslakierityisvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 1999–2003 kalastusvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 1999–2005 äänestyslippuvaliokunnan puheenjohtajana ja vuonna 2003 talous- ja kauppavaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2003–2005 hän oli itsenäisyyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtaja.

Vuonna 2005 Einar nimitettiin kalastusministeriksi ja vuonna 2007 maatalousministeriksi; vuonna 2008 ministerinsalkut yhdistettiin, ja hän toimi vuoteen 2009 asti kalastus- ja maatalousministerinä. Vuosina 2013–2016 hän toimi Alþingin puhemiehenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Einar K. Guðfinnsson *Æviágrip þingmanna frá 1845*. Alþingi.  Arkistoitu 24.12.2022. Viitattu 24.12.2022. (islanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
Vyöongelma
**Vyöongelma** on ristissä olevan hihnan matemaattinen ongelma, missä pitää määrittää ristissä olevan hihnan pituus. Hihna yhdistää toisiinsa kaksi ympyränmuotoista taljaa, joiden säteet ovat *r*1 ja *r*2 ja ympyrätaljojen keskipisteiden etäisyys on *P*. Ratkaisemisessa tarvitaan trigonometriaa ja sen käsitteitä tangenttilinja, suorakulma ja yhtenevät kulmat.

Ratkaisu
--------

Kolmiot ACO ja ADO ovat yhteneviä suorakulmaisia kolmioita. Samalla tavalla yhteneviä ovat myös kolmiot BEO ja BFO. Lisäksi kolmiot ACO ja BEO ovat yhteneviä. Siksi kulmat CAO, DAO, EBO ja FBO ovat yhtä suuria. Merkitään tätä kulmaa \varphi :lla. Hihnan pituus on

{\displaystyle CO+DO+EO+FO+{\text{arc}}CD+{\text{arc}}EF\,\!}
{\displaystyle =2r\_{1}\tan(\varphi )+2r\_{2}\tan(\varphi )+(2\pi -2\varphi )r\_{1}+(2\pi -2\varphi )r\_{2}\,\!}
{\displaystyle =2(r\_{1}+r\_{2})(\tan(\varphi )+\pi -\varphi )\,\!}
Käytetään hyväksi tietoa, jonka mukaan kaaren pituus = säde × kaarta vastaavankulman suuruus radiaaneina.

Ratkaistaan \varphi  yhtenevien kolmioiden ACO ja BEO avulla seuraavasti:

{\displaystyle {\frac {AO}{BO}}={\frac {AC}{BE}}\,\!}
{\displaystyle \Rightarrow {\frac {P-x}{x}}={\frac {r\_{1}}{r\_{2}}}\,\!}
{\displaystyle \Rightarrow {\frac {P}{x}}={\frac {r\_{1}+r\_{2}}{r\_{2}}}\,\!}
{\displaystyle \Rightarrow {x}={\frac {Pr\_{2}}{r\_{1}+r\_{2}}}\,\!}

  

{\displaystyle \cos(\varphi )={\frac {r\_{2}}{x}}={\frac {r\_{2}}{\left({\dfrac {Pr\_{2}}{r\_{1}+r\_{2}}}\right)}}={\frac {r\_{1}+r\_{2}}{P}}\,\!}
{\displaystyle \Rightarrow \varphi =\cos ^{-1}\left({\frac {r\_{1}+r\_{2}}{P}}\right)\,\!}
Havaitaan, että hihnan pituus riippuu tietyllä taljojen keskipisteiden välisellä etäisyydellä ainoastaan säteiden summan *r*1 + *r*2 arvosta.

Taljaongelma
------------

Taljaongelma
Kahden väkipyörän välissä oleva hihnan pituus on samankaltainen pulma kuin ristissä olevan hihnan pulma. Tässä tapauksessa hihna ei ole kuitenkaan ristissä. 
Hihnan pituus lasketaan seuraavasti:

{\displaystyle 2P\sin \left({\frac {\theta }{2}}\right)+r\_{1}(2\pi -\theta )+r\_{2}{\theta }\,,}
missä *r*1 on suuremman taljan säteen pituus ja *r*2 pienemmän taljan säteen pituus. Kulman suuruus saadaan laskettua seuraavasti:

{\displaystyle \theta =2\cos ^{-1}\left({\frac {r\_{1}-r\_{2}}{P}}\right)\,.}

Sovelluksia
-----------

Vyöongelman ratkaisua sovelletaan käytännössä suunniteltaessa lentokoneita, polkupyörien vaihteistoja, autoja ja muita sellaisia laitteita, missä tarvitaan hihnoja ja väkipyöriä. Ongelman ratkaisun sovelluksina ovat myös lentokenttien matkalaukkujen kuljetinhihnat ja tehtaiden automaatiolinjastot.

Lähteet
-------

1. 
2.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Kakodyylihappo, joka on Agent Bluen varsinainen vaikuttava aine.
**Agent Blue** on arseenipohjainen kasvimyrkky ja yksi niin kutsutuista "sateenkaarimyrkyistä", joita Yhdysvallat käytti Vietnamin sodan aikana Vietnamin kasviston tuhoamiseen. Agent Blue koostui varsinaisena kasvimyrkkynä toimivasta kakodyylihaposta sekä sen natriumsuolasta natriumkakodylaatista ja lisäksi apuaineista kuten vaahdonestoaineista, surfaktanteista ja vedestä.

Kuten muillakin sateenkaarimyrkyillä, myös Agent Bluella pyrittiin tuhoamaan Vietnamin mangrovemetsien aluskasvillisuutta sekä myös maan riisipeltoja. Nämä tarjosivat alueen väestölle ravintoa ja vastarintataistelijoille piilo- ja suojapaikkoja. Vietnamin sodan aikana Agent Blue -myrkkyä suihkutettiin noin 300 000 hehtaarille vietnamilaisia riisipeltoja ja 100 000 hehtaarille mangrovemetsää. Riisipeltoja vastaan kohdistetu hyökkäykset pyrittiin ajoittamaan juuri sadonkorjuuta edeltävään ajankohtaan, mikä johti lähes valmiiksi kasvaneen sadon kuivumiseen pelloille ja mahdollisimman hankalasti korjattavaan vahinkoon ravinnontuotannolle.

Sen lisäksi että kasvimyrkkyjen laaja käyttö aiheutti nälänhätää, altistuivat paikallinen väestö sekä myrkyn vaikutusalueilla toimineet vietnamilaisjoukot myös suoraan myrkylle ja sen aiheuttamille pitkäaikaisille terveyshaitoille. Myrkyn sisältämä arseeni myös kertyy maaperään ja vesistöihin. Vesistöihin ja maaperään kertynyt myrkky palautuu esimerkiksi ravintona käytettyjen vesieliöiden ja kasvien kautta takaisin väestöön.

Vaikka kakodyylihapon aiheuttama akuutti toksisuus ihmiselle on verrattain vähäinen, altistaa sen sisältämän arseenin kertyminen elimistöön vakaville pitkäaikaisille terveyshaitoille. Näitä ovat esimerkiksi kohonnut riski sairastua useisiin syöpäsairauksiin, myös lapsuudessa ilmeneviin harvinaisempiin syöpiin, sekä erilaisten sikiövaurioiden kohonnut riski.

Nykypäivänä ainetta käytetään suuria määriä edelleen nurmikoilla ja kasvien hoidossa Yhdysvalloissa. Sitä ruiskutetaan myös puuvillapelloille, ja se kuivattaa kasvit ennen sadonkorjuuta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kenneth R. Olson, Larry Cihacek: The Fate of Agent Blue, the Arsenic Based Herbicide, Used in South Vietnam during the Vietnam War.  *Open Journal of Soil Science*, 30.11.2020, 10. vsk, nro 11, s. 518–577. doi:10.4236/ojss.2020.1011027. Artikkelin verkkoversio.  en
2. ↑  Agent\_Blue *www.chemeurope.com*. Viitattu 11.7.2022.
Ahtyn piiri Dagestanin kartalla.
**Ahtyn piiri** (ven. Ахтынский район, *Ahtynski raion*, lezgiksi Ахцегь район, *Ahtseg raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1120 neliökilometriä. Asukkaita on 31 800 henkeä (vuonna 2009).

Ahtyn piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoristoseudulla. Luoteessa se rajoittuu Rutulin, pohjoisessa Kurahin, idässä Magaramkentin ja kaakossa Dokuzparan piireihin sekä lounaassa Azerbaidžaniin. Piirin halki virtaa Samur-joki.

Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Ahty, Džaba, Fi, Gdym, Hnov, Hrjug, Jalak, Kaka, Kaluk, Lutkun, Smugul, Uhul ja Zryh. Hallinnollinen keskus on Ahtyn kylä, josta on 260 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.

Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 98,0 % on lezgejä ja 1,6 % venäläisiä.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä vihannesten, hedelmien ja perunan viljelyyn. Työkykyisestä väestöstä yli puolet käy ansiotöissä piirin ulkopuolella.

Piirissä toimii ammattikoulu, kaksi lasten musiikkikoulua, taidekoulu, kerhotaloja, kirjastolaitos sekä kotiseutu- ja taidemuseo. Paikallislehtenä ilmestyy lezginkielinen *Tsiji dunja* ("Uusi maailma").

Nähtävyyksiin kuuluvat Ahtyn sillat, moskeija, venäläisten vuonna 1839 rakentama linnoitus sekä kuumat kivennäisvesilähteet.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 21.5.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Etno-Kavkaz: Naselenije Dagestana *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 30.11.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ahtyn piirin sivusto (venäjäksi)
* Ahtyn piiri Dagestanin presidentin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
**Viidanjärvi** on kalliometsän reunustama kapea järvi Lohjan itäosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 20 kilometriä pohjoiseen.

Maantiede
---------

Viidanjärven pituus etelästä pohjoiseen on 670 metriä. Järven eteläosa on salmimaisen kapea, pohjoisosa levenee yli sadan metrin. Saaria ei ole. Itärannalla on huviloita. Viidanjärveen virtaa laskuojia pohjoisesta, järven etelärannalta lähtee laskuoja etelään.

Viidanjärvi (23.068.1.002) kuuluu Koisjärvenojan valuma-alueeseen (23.068), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Koisjärvenojan valuma-alueeseen kuuluu Viidanjärven lisäksi Koisjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Viidanjärvi, vakavesi, Lohja
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 5.6.2021.
3. 1 2  Viidanjärvi *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 5.6.2021.
4. ↑  Viidanjärvi. Järviwiki. Viitattu 5.6.2021.
5. ↑  Koisjärvenojan valuma-alue (23.068). Järviwiki. Viitattu 5.6.2021.
**Einar Immanuel Heikel** (7. syyskuuta 1885 Merijärvi – 26. heinäkuuta 1949 Oulu) oli suomalainen kielentutkija.

Heikelin vanhemmat olivat kirkkoherra Oskar Immanuel Heikel ja Maria Utterström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Oulun lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 ja lisensiaatiksi 1913. Heikel harjoitti jatko–opintoja Bonnissa 1911 ja 1913–1914, Roomassa 1913–1914 sekä Göteborgissa ja Kööpenhaminassa 1917–1918.

Heikel oli Helsingin yliopiston roomalaisen filologian dosenttina 1915–1923.

Einar Heikel oli naimisissa 1916–1924 Marjo Kyllikki Kupiaisen (1895–1945) kanssa. Heillä oli yksi poika joka kuoli jatkosodassa.

Teoksia
-------

* *Adversaria ad Ciceronis de Consulato suo poema*, väitöskirja. 1912
* *Minueii Felicis Octavius*. 1919

Lähteet
-------

* Einar Heikel SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa H–O
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kari Töyrylä** (s. 17. elokuuta 1956) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti vuoteen 1979 saakka Lahden Sampoa, vuoteen 1983 Esbo Idrottsföreningiä ja sen jälkeen Espoon Voittajia. Häntä valmensi Bo Grahn.

Töyrylä sijoittui kymmenenneksi sisäratojen MM-kilpailuissa Pariisissa 1985 tuloksella 17,93 m. Hän voitti urallaan kolme aikuisten maaottelukilpailua. Pohjoismaiden hallimestaruuskilpailuissa hän sai pronssia 1986. 

Kalevan kisoissa Töyrylä sai hopeaa Porissa 1983 ja Kajaanissa 1984. SM-pronssia hän sai Vaasassa 1986. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1978 ja 1985 ja saavutti hopeaa 1983 ja 1986 sekä pronssia 1980.

Töyrylä liittyi yhdeksäntenä urheilijana 20 metrin kerhoon työnnettyään ennätyksensä 20,05 m Kauhajoella 2. heinäkuuta 1986.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kari Töyrylä Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. ↑  Nordic Indoor Championships gbrathletics.com
3. ↑  Finnish Indoor Championships gbrathletics.com


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Kari Pekka Juhani Väisänen** (s. 14. toukokuuta 1958 Joensuu) on suomalainen viestintä- ja tiedotusalan yritysjohtaja, joka toimi pitkään journalistina.

Väisänen syntyi metsänhoitaja Martti Väisäsen ja opettaja Maila Nikkasen perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi 1978 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1987. Väisänen oli *Karjalan Maan* uutistoimittaja 1982–1984, *Karjalaisen* maa- ja metsätaloustoimittaja 1984–1987 sekä *Etelä-Saimaan* taloustoimittaja 1987–1988 ja päätoimittaja 1992–1995. Keskuskauppakamarin tiedotuspäällikkönä ja *Kauppakamarilehden* päätoimittajana hän työskenteli 1988–1991, ulkomaankauppaministeriön erityisavustajana 1991–1992 ja STT:n toimitusjohtajana ja päätoimittajana 1996–1999. Väisänen oli Suomen Business Viestintä -yhtiön toimitusjohtaja ja päätoimittaja 1999–2001, Alma Median Business Information Groupin kehitysjohtaja 2001–2003, Baltic News Servicen toimitusjohtaja 2003–2006 ja *Hämeen Sanomien* päätoimittaja 2006–2007. Vuonna 2007 hänet nimitettiin Taloudellisen tiedotustoimiston toimitusjohtajaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 1127–1128. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Väisänen siirtyy TAT:n johtajaksi. HS 26.5.2007
* Mediamies selvisi dopingskandaalista. Turun Sanomat, 13.5.2008 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Doping-herjauksesta tuomittu päätoimittaja ei halua enää oikeussaliin. Yle, 11.11.2013
Erkki Perheentupa 1930-luvun alussa.
**Erkki Perheentupa** (ent. **Söderlund**; 18. huhtikuuta 1891 Laitila − 19. tammikuuta 1963 Säkylä) oli suomalainen maanviljelijä ja liikemies joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1930-luvun alussa. Hän oli mukana myös Lapuan liikkeen toiminnassa.

Perheentuvan vanhemmat olivat maanviljelijä Verner Isaskar Söderlund ja Maria Albertiina Fröberg. Hän kävi kansakoulun ja purjehti sitten merillä vuosina 1908–1910 käyden useissa eri maissa. Palattuaan Suomeen Perheentupa toimi sitten maanviljelijänä Laitilassa 1910–1913, Angelniemellä 1913–1917, Loimaalla 1917–1933 ja viimeksi Tyrvännössä 1933–1955. Tyrvännössä Erkki Perheentupa omisti yhdessä kaksosveljensä Yrjö Perheentuvan kanssa Lahdentaan kartanon jossa he pitivät 1930-luvulla tilanhoidon ohella myös kesäisin täysihoitolaa ja luonnonparantolaa. 

Perheentupa oli *Loimaan savi- ja sementtiteollisuus Oy*:n toimitusjohtajana vuodesta 1917 alkaen ja hän omisti Loimaalla myös oluttehtaan ja tiilitehtaan sekä Tyrvännössä sahalaitoksen. Perheentupa harjoitti veljensä kanssa hevoskasvatusta sekä raviurheilua ja heillä oli parhaimmillaan neljäkymmentä suomenhevosta.*lähde?* Vuonna 1932 Perheentupa osallistui Tampereella kuninkuuskilpailuun oriilla Samolainen.

Perheentupa oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1930–1933 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän kuului Lapuan liikkeen valtuuskuntaan ja komensi vuonna 1930 talonpoikaismarssin aikana Varsinais-Suomen rykmenttiä.

Perheentupa oli naimisissa vuodesta 1919 Fanny Sofia Kankaan kanssa. Hänen veljensä oli rovasti Antti Perheentupa ja sisarensa tekstiilisuunnittelija Ester Perheentupa.

Lähteet
-------

* .aspx Erkki Perheentupa *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Helena Perheentupa: Elämää Lahdentaan kartanossa. Tyrvännön Joulu 1999

### Viitteet

1. ↑  Aalto, Jouni (toim.): *Kaikkien aikojen Kuninkuusravit*, s. 113. Espoo: Suomen Hevosurheilulehti, 2006. ISBN 951-95441-9-4.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1930–1933 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(42) | 
* Aalto-Setälä
* Ainali
* Anttila
* Forstadius
* Häkkinen
* Junnila
* Jussila
* Kallioniemi
* Kilpeläinen
* Kolkki
* Korpisaari
* Koskelainen (1931–1933)
* Koskenheimo (1930–1933†)
* Kuokkanen
* Kuuliala
* Lehtonen
* Leivo
* Malmivaara
* Moilanen
* Mäkelä
* Nikkanen
* Oksala
* Oksanen
* Paavolainen
* Pennanen
* Perheentupa
* Pesonen
* Pihkala
* Pojanluoma
* Päivänsalo
* Rantanen
* Rautaharju
* Riipinen
* Sahlstein
* Solja
* Sovijärvi
* Svinhufvud (1930–1931)
* Tulenheimo
* Tuomikoski
* Turja
* Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Aleksanteri Koskenheimo 1930-luvun alussa.
**Aleksanteri Koskenheimo** (aik. **Aleksander Brandstaka**, 11. syyskuuta 1876 Husupyöli, Vehkalahti – 18. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja maanviljelijä.

Koskenheimo valittiin kokoomuksen listoilta kansanedustajaksi 1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä ja oli edustajana kuolemaansa asti vuoteen 1933. Hänen tilalleen tuli IKL:n Eino Tuomivaara. Koskenheimo toimi eduskunnassa kulkulaitos- ja puolustusvaliokunnan jäsenenä. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä 1925. Kunnallispolitiikassa Koskenheimo oli Vehkalahden kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

Koskenheimo sai taloustirehtöörin arvonimen 1925. Hän viljeli maata Elimäellä vuosina 1904–1910, Iitissä 1910–1914 ja Vehkalahdella 1914–1933. Koskenheimo toimi Maataloustuottajien Kymenlaakson piirin varapuheenjohtajana ja Viipurin läänin tarkastuslautakunnan jäsenenä. Koskenheimo oli käynyt kansanopiston ja maamieskoulun. Hän oli myös stipendiaattina Tanskassa.

Koskenheimon isä oli knaappisukuinen Anton Brandstaka, Pukkilan isäntä, ja äiti knaappisukuinen Anna Maria Brandstaka. Koskenheimo solmi avioliiton Helmi Maria Kapiaisen kanssa vuonna 1904. Myös Koskenheimon vanhempi veli Juho Tulikoura oli kansanedustaja.

Lähteet
-------

* .aspx Aleksanteri Koskenheimo *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1930–1933 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(42) | 
* Aalto-Setälä
* Ainali
* Anttila
* Forstadius
* Häkkinen
* Junnila
* Jussila
* Kallioniemi
* Kilpeläinen
* Kolkki
* Korpisaari
* Koskelainen (1931–1933)
* Koskenheimo (1930–1933†)
* Kuokkanen
* Kuuliala
* Lehtonen
* Leivo
* Malmivaara
* Moilanen
* Mäkelä
* Nikkanen
* Oksala
* Oksanen
* Paavolainen
* Pennanen
* Perheentupa
* Pesonen
* Pihkala
* Pojanluoma
* Päivänsalo
* Rantanen
* Rautaharju
* Riipinen
* Sahlstein
* Solja
* Sovijärvi
* Svinhufvud (1930–1931)
* Tulenheimo
* Tuomikoski
* Turja
* Virkkunen

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Aleksanteri II Zabinas** (m.kreik. Ἀλέξανδρoς Zαβίνας, *Aleksandros Zabinas*) oli vastahallitsija Seleukidien valtakunnassa. Aleksanteri väitti olevansa Antiokhos VII:n ottopoika vaikka todennäköisesti olikin egyptiläisen kauppiaan poika. Seleukidien menetettyä Mesopotamian Parthialle Egyptin Ptolemaios VIII Tryfon käytti Aleksanteria sekaantuessaan seleukidien valtakunnan politiikkaan. Ptolemaios pyrki Aleksanterin avulla vastustamaan varsinaista kuningasta Demetrios II Nikatoria, joka tuki Ptolemaioksen sisarta Kleopatra III dynastian sisäisissä välienselvittelyissä.

Aleksanteri löi Demetrioksen ja hallitsi osaa Syyriasta vuosina 128–123 eaa. Egyptin tuki kuitenkin ehtyi ja Demetrioksen poika Antiokhos VIII Grypos löi Aleksanterin. Epätoivoinen Aleksanteri ryösti valtakunnan pääkaupungin Antiokian temppelit. Tämän epäsopivan käytöksen johdosta hänet karkotettiin. Aleksanteri otettiin myöhemmin kiinni ja teloitettiin. Lisänimi Zabinas tarkoittaa "ostettua", Aleksanteri oli ainoa myöhäisemmistä seleukideista, joka ei käyttänyt kolikoissaan epiteettiä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Antiokhos VII Sidetes** | **Seleukidit**  | Seuraaja:**Antiokhos VIII Grypos** |
**Kaivos ja kartano** (*The Stars Look Down*) on Carol Reedin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1940. A. J. Croninin romaaniin (1935) perustuva elokuva kertoo koillisenglantilaisen kaivoskylän elämästä lakkoineen ja kaivosonnettomuuksineen ja eri yhteiskuntaluokkineen. Pääosia näyttelevät Michael Redgrave ja Margaret Lockwood.

Vastaanotto
-----------

Vuonna 1940 valmistunut elokuva tuli Suomessa teattereihin vasta sotien jälkeen 1948. *Helsingin Sanomien* Paula Talaskivi kirjoitti *Kaivoksen ja kartanon* muistuttavan elokuvaa *Vihreä oli laaksoni* (1941) muttei aivan nousevan sen tasolle. "Vetoava inhimillinen ajatus tuntuu kautta linjan elokuvassa vahvasti, ja suuren onnettomuuden vaikutus kaivostyöläisyhteiskunnassa on saatu esiin niin, että sen tuntee painostavana vielä kauan jälkeenkin päin."

Myöhempi tv-sarja
-----------------

Granada Television teki saman Croninin romaanin pohjalta 1970-luvun keskivaiheilla Suomenkin televisiossa esitetyn 13-osaisen minisarjan, jonka nimi oli myös *Kaivos ja kartano*.

Lähteet
-------

1. ↑  Talaskivi, Paula:   *Helsingin Sanomat*, 24.10.1948, s. 9. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Kajava, Jukka: Kaivos ja kartano alkoi vahvasti ja vakuuttavasti.  *Helsingin Sanomat*, 20.9.1976, s. 34. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Vuoden 1932 kaivoslaki** oli Suomessa vuonna 1932 annettu ensimmäinen kaivoslaki, jolla kumottiin siihen saakka lähes 50 vuotta voimassa ollut kaivaus- ja valtaussääntö vuodelta 1883. Laki tuli voimaan vuoden 1933 alusta.

Valtausoikeus
-------------

Lain mukaan sekä yksityinen Suomen kansalainen että suomalainen osakeyhtiö, osuuskunta tai muu yhtymä oli oikeutettu ei ainoastaan omalla maallaan vaan myös toisen maalla valtaamaan ja käyttämään hyväkseen määrätynlaisia kivennäislöydöksiä.

Jotta tällainen valtaus olisi ollut lain mukaan luvallinen, kivennäislöydöksen tuli sisältää kulta-, hopea-, platina-, elohopea-, lyijy-, tina-, sinkki-, kupari-, koboltti-, nikkeli-, rauta-, mangaani-, kromi-, titaani-, molybdeeni-, wolframi-, vismutti-, antimoni-, radium-, torium- tai uraanimalmia tahi arsenikkikiisuja, rikkikiisua, magneettikiisua, kivennäishiiltä, timantteja, apariittia, magnesiittia, kaoliinia, bauksiittia, talkkia tai asbestia.

Katso myös
----------

* Kaivoslaki (1965)
* Kaivoslaki (2011)
* Kaivoslaki (2022)
* Kaivosvero

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hakkila, Esko (toim.): "Kaivoslaki", *Lakiasiain käsikirja*, s. 251. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Kaivoslaki (116/1932), annettu 22. huhtikuuta 1932.
Dmitri Kozlov
**Dmitri Timofejevitš Kozlov** (ven. Дми́трий Тимофе́евич Козло́в; 22. lokakuuta 1896 Razguljaika – 6. joulukuuta 1967) oli neuvostoliittolainen sotilaskomentaja. Kozlov otti osaa muun muassa Venäjän sisällissotaan, talvisotaan sekä suureen isänmaalliseen sotaan.

Ura
---

Kozlov syntyi nykyisellä Nižni Novgorodin alueella. Hän liittyi vapaaehtoisesti puna-armeijaan 15. kesäkuuta 1918 ja osallistui Venäjän sisällissotaan pataljoonaan ja rykmentin komentajana. Kozlov valmistui sota-akatemiasta vuonna 1928 ja toimi vuoden 1930 jälkeen muun muassa 44. divisioonan komentajana sekä Kiovan sotilaspiirin 8. armeijakunnan komentajana. Kozlov oli vuosina 1938–1939 puna-armeijan sota-akatemian yleisen taktiikan opettaja. 

Kozlov osallistui talvisotaan ja toimi Neuvostoliiton 8. armeijassa armeijakunnan komentajana. Hänet oli nimitetty 8. armeijan 1. armeijakunnan komentajaksi 23. joulukuuta 1939, ja hän johti sitä talvisodan loppuun saakka. Talvisodan jälkeen Kozlov oli Odessan sotilaspiirin komentajan sijainen ja 1941 Taka-Kaukasian sotilaspiirin komentaja. 
Suuressa isänmaallisessa sodassa vuosina 1941–1945 Kozlov oli Taka-Kaukasian rintaman komentajan sijaisena. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 19. tammikuuta 1943.

Sotien jälkeen Kozlov toimi eri sotilaspiireissä komentajan sijaisena. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta sairauden takia 28. kesäkuuta 1954, ja kuoli vuonna 1967.

Lähteet
-------

* Raunio, Ari; Kilin, Juri: *Itsenäisyyden puolustajat, Sodan taisteluja 1, Talvisota*. Weilin+Göös, 2005. ISBN 951-593-927-5.
***Neowerdermannia*** on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku. Se on nimetty saksalaisen Erich Werdermannin mukaan.

Tuntomerkit
-----------

Suvun molemmat lajit ovat pallomaisia, toisinaan päältä litistyneitä, yksittäin kasvavia, matalakasvuisia. Niillä on tukeva pääjuuri. Varressa on noin 16 epäselvää, tavallisesti spiraalimaista uurretta, jotka ovat jakautuneet kyhmyiksi (podarioiksi). Areoleiksi kutsutut kääpiöversot sijaitsevat podarioitten yläpinnan tyvellä. Niissä on piikkejä, joist jotkin ovat käyriä tai jopa koukkumaisia. Kukat sijaitsevat podarioitten päässä, ovat avoinna päivisin, putkimaisia ja väriltään valkoisia tai sini- tai vaaleanpunaisen sävyisiä. Kukkapohjuksessa on möyheitä suomuja ja piikittömiä ja karvattomia areoleja. Hedelmä on pyöreä ja avautuu sivultaan. Siemenet ovat leveän soikeita ja niissä on kirjava siemenvalkuainen (endospermi).

Levinneisyys
------------

Suvussa on kaksi lajia, jotka kasvavat eri alueilla. *Neowerdermannia vorwerckii* kasvaa Pohjois-Argentiinassa ja Etelä-Boliviassa, *N. chilensis* taas Perussa ja Pohjois-Chilessä.

Lähteet
-------

Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

### Viitteet

1. ↑  Anderson 2001:482s
2. 1 2  Anderson 2001:483


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q142622
* Wikispecies: Neowerdermannia
* BioLib: 105613
* CoL: 632K
* EoL: 5193553
* GBIF: 7282554
* GRIN: 8169
* iNaturalist: 441197
* IPNI: 295288-2
* IRMNG: 1119069
* ITIS: 906996
* NCBI: 153880
* Open Tree of Life: 244720
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295288-2
* Tropicos: 40027382
* WFO: wfo-4000025890

 |

 |
**Philippe Moureaux** ['muro:] (12. huhtikuuta 1939 Etterbeek – 15. joulukuuta 2018 Bryssel) oli belgialainen poliitikko. Hän on kansanedustaja ja on toiminut Brysselin alueen kunnan, Molenbeek-Saint-Jeanin pormestarina (1992–2012). Hän on taloushistorian professori Brysselin vapaassa yliopistossa. Hänellä on valtioneuvoksen arvonimi ja hän on Leopoldin sekä Leopold II:n ritarikuntien jäsen.
Ensimmäisenä hallitustehtävänään hän toimi sisäministerinä ja vastasi perustuslain uudistamisesta Wilfried Martensin hallituksessa (Martens III) vuonna 1980. Toimiessaan oikeusministerinä Moureaux esitteli rasismin ja muukalaisvihan vastaisen lain 30. heinäkuuta 1981. Hän on toiminut muun muassa varapääministerinä.
Hän erosi sosiaaliministerin tehtävästä 4.5.1993 siirtyäkseen Molenbeekin pormestariksi vuoden 1992 kunnallisvaalivoiton seurauksena. Molenbeekin kaupunginvaltuutetuksi hän oli tullut jo vuonna 1983. 1992 kunnallisvaaleista lähtien keskeinen osa Moureaux’n vaalikampanjaa oli etnisten vähemmistöjen osallistuminen hänen kampanjoihinsa. Vuonna 2004 Moureaux sai kansanedustajana aikaan lain, jolla ulkomaalaisille myönnettiin oikeus äänestää kunnallisvaaleissa.

Toiminta Molenbeekin pormestarina
---------------------------------

Moureaux’n pyrkimykset elvyttää Molenbeekin talous epäonnistui. Esimerkkinä tästä oli amerikkalaisen mainostoimisto BBDO:n toiminnan lopettaminen kaupungissa kesäkuussa 2011. Moureaux’lle osoitetussa avoimessa kirjeessä yhtiön kymmenen työntekijää mainitsi pääsyyksi lopettamiselle paikallisten asukkaiden tekemät yli 150 hyökkäystä. Seurauksena kaupunginjohtaja Moureaux’n hallinto kyseenalaistettiin.
Moureaux on saanut osakseen voimakasta kritiikkiä pormestariudestaan, koska Pariisin vuoden 2015 ja Brysselin vuoden 2016 iskujen terroristeilla oli merkittäviä kytköksiä Molenbeekiin.

Yksityiselämä
-------------

Philippe Moureaux’n isä Charles Moureaux oli liberaalipuolueen ministeri. Philippen äiti oli rakennusalan yrittäjäsukuun kuulunut Madeleine Blaton.
Moureaux on kolmatta kertaa naimisissa. Ensimmäisestä avioliitostaan hänellä on kaksi lasta. Toisesta avioliitostaan ministerinä ja parlamentin puhemiehenä toimineen Françoise Dupuis’n kanssa hänellä on myös kaksi yhteistä lasta, joista toinen on belgialainen kansanedustaja. Hän erosi Dupuis’stä vuoden 2010 alussa avioituen samana vuonna 35 vuotta itseään nuoremman marokkolaisen muslimin, Latifa Benaichan kanssa. Islamia myötäilevän Marokon lain mukaan musliminainen ei saa avioitua ei-muslimin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  PS-boegbeeld Moureaux overleden
2. ↑  Quand Philippe Moureaux aidait le FLN *levif.be*.  20.3.2014. Viitattu 25.2.2016.
3. ↑  Philippe Moureaux, sulhanen *levif.be*.  28.06.2010. Viitattu 25.2.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ampelókipoi** (kreik. Αμπελόκηποι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Zákynthoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Kylän väkiluku on 1 606 (vuonna 2011).

Ampelókipoin kylä sijaitsee Zákynthoksen koillisosassa noin neljä kilometriä lounaaseen Zákynthoksen kaupungista, heti Zákynthoksen lentokentän länsipuolella. Kylän vanha nimi oli vuoteen 1953 saakka *Róido* (Ρόιδο), ja sitä käytetään usein edelleen.

Ampelókipoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αμπελοκήπων, *Dimotikí Koinótita Ampelokípon*), johon kuuluu varsinaisen Ampelókipoin kylän lisäksi kylä Kalpáki. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 930.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Δημοτικές Ενότητες Ζακύνθου Δήμος Ζακύνθου. Viitattu 1.9.2020.
**Jennifer Dale** (s. 16. tammikuuta 1956 Toronto, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Shakespeare-näytelmistä ammattiuransa aloittanut Dale on näytellyt laaja-alaisesti teatterissa, elokuvissa ja televisiossa.

Ura
---

Jennifer Dale opiskeli teatteritaiteita Montrealissa 1974–1977. Opintojensa jälkeen hän näytteli lyhyen aikaa Stratfordin festivaaleilla, joiden aiheena on William Shakespearen tuotanto. Dalen näyttämötyössä on korostunut selkeä artikulaatio, tunneresonanssi ja psykologinen syvyys.

Dalen ensimmäinen päärooli valkokankailla oli nimiosa draamassa *Suzanne* (1980). Hänen elokuva- ja televisioroolinsa ovat olleet monipuolisia, kuten ilolinnun ja countrylaulajan osat sarjassa *E.N.G.*, lääkärin osa sarjassa *Side Effects* ja pääosat sarjoissa *Once a Thief*, *Live Through This* ja *Rumours*. Dale on vieraillut muun muassa komediasarjassa *Men With Brooms*. Dalen elokuvista mainittakoon *Arviomies*, *Cadillac Girls*, *Love Come Down* ja *Gravy Train*.

Jennifer Dalen sisko on näyttelijä Cynthia Dale.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jennifer Dale *The Canadian Encyclopedia*. Historica Canada. Viitattu 2.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**La Ceiba** on kaupunki Hondurasin pohjoisrannikolla Karibianmeren rannalla. Se on Atlántidan departementin pääkaupunki, ja siellä on 172 900 asukasta (2009). La Ceiba on Hondurasin neljänneksi suurin kaupunki.

Historia
--------

Väkeä La Ceiban rautatieasemalla 1910-luvulla.
Hondurasin pohjoisrannikkoa asuttivat pitkään vain intiaanit. La Ceiban ensimmäiset ulkopuoliset asukkaat olivat garifunat, jotka saapuivat alueelle vuonna 1810. Olanchon alueelta alkoi tulla väkivaltaisuuksia karanneita ihmisiä 1828, ja espanjalaiset saapuivat 1846 sekä ranskalaiset 1857. Virallisesti kaupungiksi La Ceiba rekisteröitiin vuonna 1872, jolla nimellä asutuskeskusta oli jo kauan kutsuttu. Nimi tuli suuresta *Ceiba*-sukuun kuuluneesta lähellä rantaa kasvaneesta puusta, jota käytettiin kokoontumispaikkana.

La Ceiba alkoi todella kehittyä, kun Vaccarellon veljesten perustama Standard Fruit Company saapui kaupunkiin 1899. La Ceiba oli pitkään yrityksen päämaja, ja Standard rakennutti monet kaupungin merkittävimmistä rakennuksista ja infrastruktuurista. Standardin seuraaja Dole Food Company ja Chiquita ovat edelleen kaupungin merkittävimpiä työnantajia.

La Ceiban karnevaalit 2011

Lähteet
-------

* Chandler, Gary & Prado, Lisa: *Honduras and the Bay Islands*. Lonely Planet, 2009. ISBN 9781740591508. Google-kirjat (viitattu 18.12.2011). (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Informacion por departemento y municipio *projecthonduras.com*.  Arkistoitu 13.11.2013. Viitattu 18.12.2011. (espanjaksi)
2. ↑  Honduras *citypopulation.de*.  3.3.2011. Viitattu 18.12.2011. (englanniksi)
3. 1 2  Chandler & Prado, s. 220.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **La Ceiba** Wikimedia Commonsissa
LaVern Baker vuonna 1956
**LaVern Baker** (oikealta nimeltään **Delores Williams**, 11. marraskuuta 1929 Chicago, Illinois – 10. maaliskuuta 1997 New York) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja.

Laulajanuransa alussa Baker käytti taiteilijanimiä "Little Miss Sharecropper" ja Bea Baker. Nimen LaVern Baker hän otti käyttöön vuonna 1952 liityttyään Todd Rhodesin yhtyeeseen laulajaksi. Hän teki sopimuksen Atlantic Recordsin kanssa vuonna 1953 ja julkaisi ensisinglensä "Soul on Fire". Latinalaistempoinen "Tweedle Dee" (1955) nousi sekä R&B- että poplistoille. Myös seuraavat singlet "Bop-Ting-A-Ling", "Play It Fair", "Still" ja "Jim Dandy" nousivat R&B-listan top-10:iin. Baker esiintyi myös television musiikkiohjelmissa kuten *Ed Sullivan Show’ssa* sekä Alan Freedin rock-elokuvissa *Rock, Rock, Rock* ja *Mr. Rock & Roll*.

Bakerin seuraavia hittisinglejä olivat esimerkiksi "I Cried a Tear" (1958) sekä Leiberin ja Stollerin kirjoittama "Saved" (1960). Hän levytti myös Bessie Smith -tribuuttialbumin. Vuonna 1964 Baker jätti Atlanticin. Hän jatkoi levyttämistä ja konsertoimista vuoteen 1969 saakka. Sen jälkeen hän muutti Filippiineille ja työskenteli siellä Yhdysvaltain armeijan upseerikerhon managerina.

Palattuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1988 Baker lauloi *Dick Tracyn* soundtrackilla, esiintyi pääosassa Broadway-musikaalissa *Black & Blue*, julkaisi paluualbumin ja esiintyi Chicagon bluesfestivaalilla.

Baker nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1991. Hän kuoli vuonna 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bill Dahl: Artist Biography AllMusic. Viitattu 28.12.2017.
2. 1 2  Lavern Baker Rock and Roll Hall of Fame. Viitattu 28.12.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Juhani Kari Kalervo Avellan** (31. joulukuuta 1945 Riihimäki – 28. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen painonnostaja.

Avellan edusti Suomea kolmien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui alle 82,5 kilogramman sarjassa kahdeksanneksi kolmen työntömuodon yhteistuloksella 467,5 kg, Montréalissa 1976 viidenneksi kahden työntömuodon yhteistuloksella 330 kg sekä Moskovassa 1980 kahdeksanneksi tuloksella 332,5 kg. Hän saavutti yhteistuloksen MM- ja EM-pronssia Moskovassa vuonna 1975. Lisäksi hän sijoittui MM-kilpailujen yhteistuloksissa kahdeksanneksi vuonna 1971, kuudenneksi vuonna 1974 sekä viidenneksi vuonna 1977. Avellanin viides sija 1977 oli kisojen paras suomalaissijoitus. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 1974. Hän saavutti EM-mitaleja myös yksittäisissä nostomuodoissa.

Avellan voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1971, 1973 ja 1977. Hän nosti työnnön maailmanennätyksen 192,5 kg vuonna 1970 ja 193,5 kg vuonna 1971 sekä tempauksen maailmanennätyksen 153,5 kg vuonna 1971. 

Avellanin edustamia seuroja olivat Kauhajoen Karhu, Porin Pyrintö, Oikaraisen Isku, Helsingin Atleettiklubi, Herakles ja Helsingin Tarmo. Hän voitti yhdeksän Suomen mestaruutta vuosina 1970–1982.

Avellan valittiin Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) parhaaksi urheilijaksi vuosina 1974, 1975 ja 1977.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 20–21. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 530–531. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lounasheimo, Ilmo: *Mitä Missä Milloin 1979*, s. 417. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1978. ISBN 951-1-04873-2.
John Onaiyekan.

**John Olorunfemi Onaiyekan** (s. 29. tammikuuta 1944) on nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi 3. elokuuta 1969 ja nimitettiin Ilorinin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thunusudan titulaaripiispaksi 10. syyskuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.

Onaiyekan sai 20. lokakuuta 1984 nimityksen Ilorinin piispaksi ja 7. heinäkuuta 1990 Abujan koadjuuttoripiispaksi. 28. syyskuuta 1992 Onaiyekanista tuli Abujan piispa, ja 26. maaliskuuta 1994 hän sai nimityksen sen arkkipiispaksi. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 24. marraskuuta 2012, jolloin hän sai nimityksen San Saturninon kardinaalipapiksi. 3. heinäkuuta 2013 hän sai lisäksi nimityksen apostoliseksi hallitsijaksi Ahiaran hiippakuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop John Olorunfemi Onaiyekan


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee henkilöä. Yrityksestä kerrotaan artikkelissa John Nurminen (yritys).*
**Johan (John) Viktor Nurminen** (10. elokuuta 1877 Rauma – 26. kesäkuuta 1951 Helsinki) oli merenkulkuneuvoksen arvonimen saanut suomalainen liikemies ja laivanvarustaja, joka loi nimeään kantavan John Nurminen Oy:n.

John Nurmisen isä Johan (John) Nurminen (1851–1914) oli myös raumalainen laivanvarustaja, jonka kauppahuone rakennutti ja omisti purjelaivoja. John Nurminen oli kauppahuoneen johdossa vuodesta 1897 ja osti sen isältään vuonna 1913, vuosi ennen tämän kuolemaa. Jo ennen ensimmäistä maailmansotaa hänet tunnettiin "Suomen parrukuninkaana" menestyksekkään parrukaupan ansiosta. Vuonna 1918 Nurminen oli senaatin valtuuttamana Suomen kaupallisena edustajana Berliinissä.

Nurminen muutti kauppahuoneensa osakeyhtiöksi vuonna 1919, laajensi toimintaa ja siirsi pääkonttorin Helsinkiin. Hän oli kaksi vuotta toimitusjohtajana, mutta taloudellisten vaikeuksien vuoksi yritys joutui 1920-luvun alussa pankin holhoukseen ja vuodesta 1923 perustajaosakkaisiin kuuluneen Antti Wihurin omistukseen. Kun Wihuri vuonna 1932 muutti yrityksen nimen Merihuolto Oy:ksi, Nurminen perusti omansa uudelleen vapautuneella alkuperäisellä nimellä. Hän jatkoi uuden John Nurminen Oy:n toimitusjohtajana vuoteen 1946 asti.

Nurminen oli vuonna 1935 myös perustamassa matkatoimisto Kalevaa. Hän sai merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 1943. John Nurmisen jälkeen perheyritystä johti hänen poikansa Matti Nurminen ja sittemmin tämän poika Juha Nurminen.

John Nurmiselle on vuonna 1971 pystytetty Raumalle Yrjö Liipolan veistämä muistomerkki. Nurmisen mukaan on nimetty myös vuonna 1992 perustettu John Nurmisen säätiö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mikko Uola: Nurminen, John (1877–1951). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
John Dering Nettleton
**John Dering Nettleton** (28. kesäkuuta 1917 – 13. heinäkuuta 1943) oli Etelä-Afrikan tasavallassa syntynyt brittiläinen lentäjä, joka lensi Avro Lancaster -pommikoneita. Nettletonin sotilasarvo oli hänen kuollessaan everstiluutnantti.

Nettleton palveli 44. raskaassa pommituslaivueessa. Hän johti hyökkäyksiä mm. Augsburgiin, missä pommitti 17. huhtikuuta 1942 sukellusveneiden moottoreita valmistavaa MAN-tehdaskompleksia. Nettleton sai tästä ansiosta Viktorian ristin. Tehtaat vaurioituivat pahoin, mutta seitsemän Lancasteria tuhoutui.

Nettleton katosi miehistöineen Torinon pommituksessa 12.–13. heinäkuuta 1943. Nettleton oli ensimmäinen Viktorian ristin saanut Lancaster-lentäjä.

Lähteet
-------

* Holmes, Harry: *Combat Legend - Avro Lancaster*, Airlife Publishing, 2002, Shrewsbury England, ISBN 1-84037-376-8 (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Holmes, s. 44-45


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Commonwealth War Graves Commission

 |

 |
**John Neville, 1. Montagun markiisi** (s. 1428–1435 – k. 14. huhtikuuta 1471 Barnet, Hertfordshire) oli englantilainen aatelinen, joka tunnetaan parhaiten roolistaan ruusujen sodassa. Neville taisteli ruusujen sodassa aluksi Edward IV:n puolella Lancastereita vastaan, mistä hyvästä Edward palkitsi hänet vuonna 1464 Northumberlandin jaarlin arvonimellä.

John Nevillen veli, Warwick kuninkaantekijänä tunnettu Richard Neville, oli ruusujen sodassa aluksi John Nevillen tavoin Edwardin puolella, mutta ryhtyi kesällä 1470 juonittelemaan tätä vastaan. John Neville ei halunnut lähteä mukaan veljensä juonitteluun, mutta Edward alkoi silti suhtautumaan häneen epäluuloisesti. Tämän vuoksi Edward otti Norhumberin jaarlin arvonimen pois Nevilleltä ja antoi hänelle sen tilalle Montagun markiisin tittelin, johon ei kuulunut lainkaan maa-alueita.

John Neville liittyi lopulta kuningas Edwardin vastaiseen kapinaan mukaan syksyllä 1470 ja liittyi veljensä joukkoihin seuraavana vuonna. Kumpikin veljeksistä sai surmansa Barnetin taistelussa 14. huhtikuuta 1471.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "Northumberland, John Neville, Earl of, Lord Montagu." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.