recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jakaya Mrisho Kikwete** (s. 7. lokakuuta 1950 Tanganjika) oli Tansanian presidentti vuosina 2005–2015. Hän oli energiaministeri 1990−1994, valtiovarainministeri 1994−1995 ja ulkoministeri 1995−2005. Vuonna 2008 hän toimi Afrikan unionin puheenjohtajana.

Kikwete suoritti taloustieteen tutkinnon Dar es Salaamin yliopistossa vuonna 1975. Valmistuttuaan hän työskenteli valtapuolue Chama Cha Mapinduzin (CCM) pääsihteerinä maaseudulla. Asevoimissa hän saavutti everstiluutnantin arvon. Hän jätti armeijan vuonna 1992 keskittyäkseen politiikkaan. Kikwete vaikutti maan hallituksessa eri tehtävissä vuodesta 1988.

Kikwate valittiin presidentiksi 14. joulukuuta 2005 pidetyissä presidentinvaaleissa. Hän lupasi kampanjassaan jatkaa edeltäjänsä Benjamin Mkapan linjaa ja keskittyä erityisesti korruption kitkemiseen. Kikwete valittiin toiselle kaudelle 31. lokakuuta 2010.

Ugandan presidentti Yoweri Museveni, Kenian presidentti Mwai Kibaki ja Jakaya Kikwete vuonna 2005.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  H.E. Mr Jakaya Mrisho Kikwete, President, United Republic of Tanzania WHO. Viitattu 29.10.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jakaya Kikwete** Wikimedia Commonsissa

Tansanian lippuTansanian presidentit
Julius Nyerere • Ali Hassan Mwinyi • Benjamin Mkapa • Jakaya Kikwete • John Pombe Magufuli • Samia Suluhu



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Perola, Calongessa, Kataloniassa, Espanjassa. 
Portaat vanhan korkinkeitinuunin tulipesään.
Museoitu "Sa Perola" rakennuksen sisäosa Calella de Palafrugell:ssa Kataloniassa
**Perola** on suuri raudasta tai messingistä valmistettu kulho tai astia, jota voidaan käyttää esimerkiksi korkin valmistuksessa, kalastajien verkkojen värjäämisessä, sianruoan keittämisessä, silkkikotelon lämmittömisessä lankatehtaissa tai suurten määrien ruoan valmistamisessa.

Historia ja käyttö
------------------

Perola muurattiin tiiliseinään, joka oli noin metrin korkeudessa tulipesästä. Tulipesä, jonne johtivat tiiliset portaat, olivat perolan alla. Perolaa ympäröi kahden metrin korkuinen seinä, johon oli kiinnitetty tanko, josta roikkui köysi. Tämä mahdollisti korkin hallinnan perolan sisällä. Savupiippu johti tulipesästä ylös seinän yläpuolelle, ja joskus oli olemassa erityinen aukko polttopuun tuomista varten.

Perolaa käytettiin laajalti korkkiteollisuudessa.Henkilö, joka kiehutti korkkipannuja perolassa, kutsuttiin "bullidoriksi". Tämä oli erikoisammatti, joka vaati taitoa. Bullidorin tehtäviin kuului myös tulen sytyttäminen tulipesään, korkinippujen valmistaminen ja kypsän korkin varastointi sopivaan tilaan.

Perolat olivat käytössä Kataloniassa 1700-luvulta alkaen ja niiden käyttö väheni 1950-luvulla, kun korkkiteollisuus alkoi keskittyä suurille tehtaille. Monet perolat poistettiin käytöstä ja niiden metalli myytiin. Nykyään jäljellä on vain joitakin perolan rakenteita, usein huonossa kunnossa tai tuhoutuneena.

Kulttuurinen merkitys
---------------------

Perolan roolia yhteisössä on kuvattu esimerkiksi kappaleessa "Tango de la perola" Se kuvaa perolan monipuolista käyttöä kyläyhteisössä. Suomalaisessa kulttuurissa vastaava esine on esimerkiksi saunan muuripata tai suuret keittoastiat, joita käytetään yhteisön ruokailujen järjestämisessä.

Lähteet
-------

1. ↑  diccionari.cat *diccionari.cat*. Viitattu 24.06.2023.
2. ↑  perola | enciclopedia.cat *www.enciclopedia.cat*. Viitattu 24.6.2023.
3. ↑  La xauxa tapera de Sant Feliu de la Costa Brava, segons Gaziel *VilaWeb*. Viitattu 24.6.2023. (katalaaniksi)
4. ↑  Diccionari Català-Valencià-BalearB *dcvb.iec.cat*. Viitattu 24.6.2023.
5. 1 2  El Correu del Suro *El Correu del Suro*. Viitattu 24.6.2023.
6. 1 2  OFICIS RELACIONATS AMB EL MON DEL SURO *ateneucalonge.cat*.  16.06.2007. Viitattu 24.06.2023.
7. ↑  Jordi Bruguera: Sa Perola - Ajuntament de Palafrugell *palafrugell.cat*. Viitattu 24.6.2023. (katalaaniksi)
8. ↑  Aproven tirar a terra la barraca de la Perola - 24 des 2010 *El Punt Avui*.  8.9.2021. Viitattu 24.6.2023. (katalaaniksi)
9. ↑   "El Tango de La Perola". fi-FI
**Matti Kalliokoski** (s. 17. maaliskuuta 1970 Halsua) on suomalainen toimittaja. Hän työskentelee Suomen Kuvalehden päätoimittajana. Kalliokoski on toiminut aiemmin Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittajana ja pääkirjoitustoimituksen esimiehenä sekä Ilkka-lehden päätoimittajana

Kalliokoski on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän kävi Sanoman toimittajakoulun vuonna 1990. Kalliokoski työskenteli Ulkopolitiikka-lehden päätoimittajana 1994–1995, suunnittelijana Nokia Telecommunications Oy:ssä 1996–1998 ja erityisavustajana tasavallan presidentin kansliassa 1998–2000. Hän on toiminut myös projektipäällikkönä Tietotekniikan tutkimuslaitoksessa, määräaikaisena päätoimittajana sanomalehti Keskipohjanmaassa sekä vapaana toimittajana, konsulttina ja tutkijana.

Kalliokoskella on useita luottamustoimia: hän on ollut muun muassa Crisis Management Initiativen hallituksen jäsen.

Kalliokosken puoliso on Elina Moisio. Kalliokosken isoisä oli maanviljelysneuvos, moninkertainen maatalousministeri ja kansanedustaja Viljami Kalliokoski.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ahtisaaren kabinetti Tasavallan presidentin kanslia. Viitattu 30.3.2016. (englanniksi)
2. ↑  Tuomo Lappalainen, Suomen Kuvalehden uudeksi päätoimittajaksi Matti Kalliokoski, Suomen Kuvalehti 7.5.2020, viitattu 7.5.2020
3. ↑  Ilkka on valinnut uuden päätoimittajan, Yle.fi, uutiset, viitattu 7.5.2012
4. 1 2  Johanna Korhonen ja Elina Ruhanen: Uusi polvi tulee.  *Journalisti*, 2008, nro 13, s. 8. Artikkelin verkkoversio.
5. 1 2  Hallitus (Arkistoitu sivu)  2006. CMI. Viitattu 30.3.2016.
6. ↑  Ahosniemi, Arno: Näin maailma pelastuu.  *Kauppalehti Presso*, 27.1.2007. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 30.3.2016.
7. ↑  Päätoimittaja Kalliokoski luennoi isoisänsä elämästä *Ilkka.fi*.  12.5.2012. Viitattu 30.3.2016.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Ilkan logo | Edeltäjä:**Kari Hokkanen** | **Ilkan päätoimittaja**2008–2012 | Seuraaja:**Satu Takala** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Ville Pernaa** | **Suomen Kuvalehden päätoimittaja**2020– | Seuraaja:**-** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF

 |

 |
**Hasan Cetinkaya** (s. 27. tammikuuta 1977 Göteborg) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, joka on pelaajauransa jälkeen toiminut pelaaja-agenttina.

Ura
---

Kurditaustainen Cetinkaya pelasi urallaan Ruotsin sarjojen lisäksi yhden kauden Veikkausliigassa FC Jazzin joukkueessa. Keskikentällä pelannut Cetinkaya oli vuonna 1999 kuudella maalillaan FC Jazzin paras maalintekijä yhdessä Marco Pogiolin kanssa. Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa hän pelasi yhdeksän kauden aikana IFK Norrköpingin, Landskronan, Assyriskan ja Trelleborgin joukkueissa yhteensä 131 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Cetinkaya on edustanut myös Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta.

Vuodesta 2008 lähtien Cetinkaya on toiminut kansainvälisenä pelaaja-agenttina. Cetinkaya asuu Espanjassa, mutta hänellä on toimistot myös Ruotsissa ja Turkin Antalyassa. Hän toimii agenttina ruotsalaisten pelaajien lisäksi myös useille italialaisille, espanjalaisille ja turkkilaisille jalkapalloilijoille. Ruotsalaisista huippupelaajista Cetinkayan edustamia ovat muun muassa Rasmus Bengtsson (FC Twente), Jimmy Dixon (Manisaspor), Jones Kusi-Asare, Mervan Celik (Pescara), Marcus Olsson (Blackburn) ja Linus Hallenius (Padova).

Lähteet
-------

* Veikkausliigan tilastohistoria

### Viitteet

1. ↑  Veckans profil: Hasan CetinkayaArkistoitu kopio (arkistoitu sivu)  28.2.2012. Landskrona Direkt.  Arkistoitu 2.2.2013. Viitattu 6.9.2012. (ruotsiksi)
Stringien etuna on muun muassa saumojen näkymättömyys housujen läpi sekä vähäisempi hiostavuus, niin iso valhe kuka ton keksi niin on kyl pelle 
Stringien kaltaiset vaatteet olivat ensimmäisiä ihmisen käyttämiä vaatteita. Stringit olivat alun perin miehille tarkoitettuja alusasuja.

Khoisanit, jotka ovat Kalaharin aavikon alkuperäiskansaa, käyttävät edelleen tällaisia vaatteita. Sana tanga on saatu heiltä ja se on käytössä sellaisenaan useissa laajalle levinneissä kielissä. Japanilaisten miesten fundoshi-stringit ovat 2 000 vuotta vanha keksintö. Samurait käyttivät niitä alusvaatteina sotavarusteissaan. Fundosheja käyttivät käytännössä kaikki japanilaismiehet toiseen maailmansotaan asti.

Alkuperä
--------

Perinteinen japanilainen miesten käyttämä uima-asu *fundoshi*.
Stringien kaltaiset vaatteet olivat ensimmäisiä ihmisen käyttämiä vaatteita. Stringit olivat alun perin miehille tarkoitettuja alusasuja.

Khoisanit, jotka ovat Kalaharin aavikon alkuperäiskansaa, käyttävät edelleen tällaisia vaatteita. Sana *tanga* on saatu heiltä ja se on käytössä sellaisenaan useissa laajalle levinneissä kielissä. Japanilaisten miesten *fundoshi*-stringit ovat 2 000 vuotta vanha keksintö. Samurait käyttivät niitä alusvaatteina sotavarusteissaan. Fundosheja käyttivät käytännössä kaikki japanilaismiehet toiseen maailmansotaan asti. Nykyisin niitä käytetään lähinnä uima-asuina. 

Intiassa Shivan palvojat ja jotkin pyhät miehet ovat käyttäneet asua nimeltä *Kowpeenam* tai *Langot* (marathiksi लंगोट). Hindujumaluus Murugan kuvataan pukeutuneena asuun.

Sana *stringit* tulee englannin sanasta *G-string*. Nykyiset stringit olivat alun perin eksoottisten*selvennä* tanssijoiden käyttämä vaate, josta tuli muoti-ilmiö Etelä-Amerikassa, erityisesti Brasiliassa 1970-luvulla. Brasiliassa, jossa pakaroita tavallisesti korostettiin ja esiteltiin, stringeistä tuli uima-asumuoti. Uima-asujen takakappale oli niin kapea, että se saattoi mennä käyttäjän pakaroiden väliin, mistä syntyi stringien perusmalli. Toisaalta jo Louis Réardin vuonna 1946 suunnittelemien maailman ensimmäisten bikinien alaosa oli string-mallinen.

Alun perin stringejä kutsuttiin Brasiliassa sanalla *bundas*. Englannissa käytetään sanaa *thong* ("hihna") tai sanaa *G-string*, josta suomenkielinen nimitys ja foneettinen mukaelma *stringit* on tullut.

Nousu maailmalla
----------------

Stringit raivasivat 1980-luvun loppupuolella tiensä läntiseen maailmaan, ja ne tulivat yhä suositummaksi alusvaatemalliksi 1990-luvulle asti. Vuodesta 2003 lähtien stringit ovat olleet eniten myytyjä naisten muotituotteita. Stringien suosiota kasvatti niiden huomaamattomuus muodissa olevien ihonmyötäisten tai vaaleiden housujen tai hameen alta.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **stringit**.
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvenettä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Atlanta** (runkonumero SSN-712) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Los Angeles -luokka*
Alus tilattiin Newport News Shipbuildin and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä rakentaminen aloitettiin 17. elokuuta 1978. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1980 kumminaan Sam Nunnin puoliso ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään Robin J. White.

Palvelus
--------

Palvelukseenoton jälkeen alus oli koeajoissa Uuden Englannin rannikolla. Se siirrettiin 15. toukokuuta takaisin valmistajalle havaittujen puutteiden ja vikojen korjaamiseksi. Lokakuussa alus palasi palvelukseen sijoitettuna Norfolkin laivastotukikohtaan. Se aloitti ensimmäisen valtameren takaisen operaationsa lähtiessään 20. kesäkuuta 1983 Eurooppaan. Alus vieraili Skotlannissa ja Norjassa ennen paluutaan Norfolkiin 23. marraskuuta.

Alus kävi tammikuussa 1984 koulutuspurjehduksella Länsi-Intian vesillä, jonka jälkeen se palasi normaaliin palvelukseen Norfolkin laivastoasemalle. Syyskuussa alus osallistui READEX 2-84 harjoitukseen, josta se palasi taas Norfolkiin. Alus osallistui huhtikuussa 1985 COMPTUEX 2-85 harjoitukseen.

Alus poistettiin palveluksesta 16. joulukuuta 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  DANFS - USS Atlanta (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä vain on nykyään jäljellä Hawthornen tehtaista.
**Hawthornen tehtaat** (engl. *Hawthorne Works*) olivat Western Electric-konserniin kuulunut tehdas Cicerossa, Illinoisissa. Hawthornen kylä kuului Ciceron kaupunkiin. Tehdas perustettiin vuonna 1905 ja se toimi vuoteen 1983. Tehdas valmisti mm. puhelimia, jääkaappeja ja tuulettimia. Tehdas työllisti parhaina vuosinaan 45 000 työntekijää.

1980-luvun puolivälissä Donald Shoemaker osti tehdasalueen ja rakennutti paikalle ostoskeskuksen.

Tehtaan nimi on jäänyt sekä teollisuustalouden että psykologian kirjoihin, koska 1930-luvun puolivälissä siellä tehtiin tuottavuuskokeita, joissa paljastui lääkkeiden plasebo-efektin kaltainen Hawthorne-ilmiö, eli että huomion kohteena oleminen muuttaa käyttäytymistä.

Alueella on nykyisin *Hawthorne Works Museum*.

* Hawthornen tehdas, kuva kirjasta Western Electric Company, vuodelta 1925.Hawthornen tehdas, kuva kirjasta *Western Electric Company*, vuodelta 1925.

Lähteet
-------

1. 1 2  Baeb, Eddie: Cicero shopping center sells in rare retail deal *Crain's Chicago Business*.  8.8.2009. Viitattu 01.05.2018.
2. ↑  Gregory, Terry: Western Electric’s Hawthorne Plant *Chicagology*.  18.2.2017.  Arkistoitu 1.7.2017. Viitattu 01.05.2018 (englanniksi).
3. ↑  Morton College - Hawthorne Museum *Morton College*.  Arkistoitu 2.5.2018. Viitattu 01.05.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Hawthorne Works in the Great War (englanniksi)
* Western Electric Co. from Encyclopedia of Chicago (englanniksi)
* Industrial History: Western Electric's Hawthorne Works (englanniksi)
* Czechs in Cicero: Hawthorne Works (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Poliittinen sihteeri** on alkujaan vain ministerin poliittinen avustaja, joka ottaa huomioon päinvastoin kuin virkamiessihteeri myös ministerin, puolueen ja sen kannattajien poliittisen linjan. Poliittiset sihteerit tulivat 1970-luvulla avustamaan ministereitä, mitä pidettiin poliittisina palkkiovirkoina ja yhden lajin puoluetukena. Poliittisten sihteerien määrä lisääntyi, mutta nimitys muutettiin neutraalimmaksi erityisavustajaksi. Osasta erityisavustajia tuli poliittisia valtiosihteereitä.

Ministereillä on tukenaan nykyään kahdenlaisia poliittisia sihteereitä: määräaikaiset valtiosihteerit ja erityisavustajat. Perinteisesti Suomessa varsinaisia valtiosihteereitä ovat olleet valtiovarainministeriön ja ulkoasiainministeriön kansliapäälliköt.

Poliittisen sihteerin nimitys on vakioitunut käyttöön myös korkeakoulu- ja järjestösektorilla, kun ylioppilaskuntien työntekijöitä kutsutaan monin paikoin edelleen poliittisiksi sihteereiksi, kuten koulutuspoliittinen sihteeri tai sosiaalipoliittinen sihteeri.

Katso myös
----------

* Eduskunta-avustaja
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Muita merkityksillä nimelle Haines on lueteltu täsmennyssivulla.*



**Haines** on kaupunki Alaskassa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 1 811. Näistä etnisesti oli 79,62 prosenttia valkoisia ("white") ja 13,86 prosenttia Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.

Historiaa
---------

Alueen tlingit-ryhmä, chilkatit kutsuivat nykypäivän Hainesin aluetta nimellä *Dtehshuh* ("polun pää"). Nimi tuli polusta, jota pitkin tlingitit pystyivät kantamaan kanoottinsa sisämaahan. Polku alkoi Chilkatinjoelta ja päättyi Dtehshuhiin säästäen 32 kilometrin soutamisen Chilkatin niemimaan ympäri. North West Trading Companyn kauppaedustaja George Dickinson asettui Dtehshuhiin vuonna 1880. Vuonna 1881 chilkatit pyysivät Sheldon Jacksonia lähettämään alueelle lähetyssaarnaajia. Presbyteeripappi S. Young Hall lähetettiin paikalle. Hän rakensi Willardin lähetysaseman ja koulun Dtehshuhiin maalle, jonka chilkatit olivat antaneet kirkolle. Lähetysasema nimettiin Hainesiksi vuonna 1884 rouva F. E. Hainesin mukaan, joka oli ollut varojenkeruukomitean puheenjohtajana. Lähetysaseman ympärille avattiin neljä säilyketehdasta vuoteen 1900 mennessä.

Klondiken kultaryntäyksen aikaan 1898–1899 Haines kasvoi huoltokeskuksena, sillä Dalton Trail Chilkat Inletiltä Yukoniin oli kullankaivajien käyttämä reitti. Myös Hainesin läheltä 58 kilometrin päästä Porcupinen alueelta löydettiin kultaa vuonna 1899. Näihin aikoihin alettiin käyttää myös aluetta lähetysaseman ympärillä, ei vain itse lähetysasemaa. Kun rautatie (White Pass and Yukon Route) saatiin valmiiksi läheiseen Skagwayn kaupunkiin Dalton Trail hylättiin ja Haines taantui taloudellisesti.

Lähetysasema lahjoitti maata Hainesin eteläpuolelta, johon Yhdysvaltojen armeija rakensi Fort William H. Sewardin linnoituksen vuonna 1904. Vuonna 1922 tukikohta sai uuden nimen: Chilkoot Barracks. Se oli Yhdysvaltojen armeijan ainoa asemapaikka Alaskassa ennen toista maailmansotaa. Toisen maailmansodan aikana se oli huoltopaikkana. Tukikohta lakkautettiin vuonna 1946 ja myytiin yksityiselle ryhmälle, joka kutsui sitä nimellä Port Chilkoot. Vuonna 1970 Port Chilkoot yhdistyi Hainesin kanssa. Vuonna 1972 Port Chilkoot valittiin kansallisesti historialliseksi paikaksi ja paikalle palautettiin sen alkuperäinen nimi Fort William H. Seward.

Viimeinen neljästä säilyketehtaasta suljettiin vuonna 1972 kalakantojen ehtymisen vuoksi. Metsätalous on ollut Hainesin alueelle tärkeä ala, mutta sekin on vähentynyt viime vuosina. Nykyään kaupungin tärkeä elinkeino on turismi. Monet turistit vierailevat loka-helmikuussa, jolloin valkopäämerikotkat näyttäytyvät Alaska Chilkatin valkopäämerikotkien suojelualueella.

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haines**.
* Haines Google Localissa
**Houdini** on Side Effects Softwaren (usein muodossa SideFX) 3D-animaatio ja erikoistehosteohjelmisto. Ohjelmisto on suunniteltu muun muassa elokuvien, televisio-ohjelmien ja videopelien parissa työskenteleville.
Ohjelmiston edeltäjä on saman yhtiön PRISMS-niminen joukko työkaluja.

Ohjelmisto perustuu noodipohjaiseen proseduraaliseen työskentelyyn iteratiivisesti. Ohjelmisto on parhaiten tunnettu dynaamisista simulaatiotyökaluista, joilla voi toteuttaa hyvin realistisia visuaalisia efektejä. Houdinissa on VEX (*vector expressions*) ohjelmointikieli, jolla voi määrittää geometrian sijoittumista, partikkeleiden, kuvien ja animaatio-kanavien muokkaamista.
Ohjelmisto sisältää mallinnuksen, komposition, valaistuksen, partikkelijärjestelmät, tekstuurien hallinnan, renderöinnin sekä animaatio-ominaisuudet.

Ohjelmisto on siirretty Linuxille vuonna 1999 ja on ollut saatavilla versiosta 4.0 lähtien. Aluksi ohjelma oli tuettuna IRIXillä. Myöhemmin ohjelma tuli saataville myös Windows NT:lle. Vuonna 2008 ohjelma julkaistiin myös Mac OS X:lle.

Ohjelmistolle on kehitetty tuki muun muassa RenderManille ja siinä on oma renderöintimoottori nimeltään Mantra. Mantra tukee fysiikkaperusteista säteenseurantaa sekä *mikropolygonipohjaista* renderöintiä.

Ohjelmiston kehittäjät on palkittu Oscar-palkintojen tieteellisen ja teknisen kehityksen palkinnolla.

Ohjelmasta on saatavilla maksuton Apprentice-versio opiskeluun ja ei-kaupallisiin projekteihin, jonka lisenssi kestää 30 päivää kerrallaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  What is Houdini & What Does It Do? *conceptartempire.com*. Viitattu 8.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  SPOTLIGHT: Houdini Highlights *cgw.com*.  huhtikuu 2000. Viitattu 8.1.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Michael J. Hammel: Houdini: Magic Doesn't Just Happen *johnvidler.co.uk*.  lokakuu 1999.  Arkistoitu 10.1.2021. Viitattu 8.1.2021. (englanniksi)
4. ↑  Hammel, Michael J.: Industry of Change: Linux Storms Hollywood Linux Journal. Viitattu 13.9.2017.
5. ↑  Houdini 3D animation software comes to the Mac *macworld.com*.  29.7.2008. Viitattu 9.1.2021. (englanniksi)
6. ↑
7. 1 2  Understanding mantra rendering *sidefx.com*. Viitattu 8.1.2021. (englanniksi)
8. ↑  THE 75TH SCIENTIFIC & TECHNICAL AWARDS 2002 - 2003 *oscars.org*. Viitattu 8.1.2021. (englanniksi)
9. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Ohjelman käyttö *Horizon Zero Dawnin* kehityksessä
**San Pedro Sula** on Hondurasin toiseksi suurin kaupunki ja teollisuuskeskus. Sen asukasluku on noin 754 000. Se sijaitsee maan luoteisosassa Cortésin departementissa Sulan laaksossa noin 60 km etelään Karibian rannikolta sijaitsevasta Puerto Cortésista.

Kaupungin perusti vuonna 1536 konkvistadori Pedro de Alvarado nimellä Villa de San Pedro de Puerto Caballos. Ympäröivien kylien alkuperäisväestö määrättiin työvelvollisiksi. Aluksi kaupunkia ympäröivät suot ja trooppiset metsät, eikä maanviljelyyn ollut paljon mahdollisuuksia. Kaupungissa oli kuitenkin rahapaja, jossa lyötiin kolikoita muualta tuodusta kullasta, kunnes se siirrettiin Comayaguaniin ja San Pedrosta tuli pieni kylä aina 1800-luvulle ja rautatien valmistumiseen ja banaaninviljelyn aloittamiseen saakka. Villa oli espanjalaisessa järjestelmässä yhden pykälän kaupungin alapuolella, ja Hondurasin kongressi tunnusti San Pedro Sulan kaupungiksi vasta 1902, jolloin se oli jo maan toiseksi suurin. Vuonna 1888 kaupungissa oli 1714 asukasta ja 1950-luvun alussa jo 20 000.*lähde?*

San Pedro Sula on keskeinen teollisuuskaupunki. Sitä ympäröivällä maaseudulla tuotetaan elintarvikkeita sekä vientiin että kotimaiseen käyttöön, ja kaupungissa on elintarvike-, rehu- ja tekstiiliteollisuutta.

Kaupungissa on kaksi kansallisessa liigassa pelaava jalkapallojoukkuetta, Real C.D. España ja Club Deportivo Marathón, joka pelaa omalla stadionillaan.

San Pedro Sula ei ole varsinainen matkailukohde, mutta hyvien kulkuyhteyksien varrella ja sen Ramón Villeda Moralesin kansainvälinen lentokenttä on yksi maan vilkkaimmista.

San Pedro Sulaa on sanottu yhdeksi maailman vaarallisimmista kaupungeista. Siellä on jengien lisäksi paljon huumepiirejä. Vuonna 2012 kaupungissa tehtiin 173 murhaa sataatuhatta asukasta kohti - luku on maailman suurin sotaakäyvien alueiden ulkopuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Brinkmann: Honduras: Administrative Division (Source: Instituto Nacional de Estadística Honduras (web).) *citypopulation*. Viitattu 28.8.2016.
2. ↑  San Pedro Sula *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 28.8.2016.
3. ↑  Inside San Pedro Sula – the most violent city in the world *The Guardian*.  2013. Viitattu 28.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

San Pedro Sulan katedraali
* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Pedro Sula** Wikimedia Commonsissa
X-kromosomin sisältö.
**X-kromosomi** on toinen ihmisen kahdesta sukupuolikromosomista. Naisella on kaksi X-kromosomia ja miehellä yksi, paitsi kromosomipoikkeavuuksien tapauksessa. Nainen perii kummaltakin vanhemmaltaan yhden X-kromosomin, mutta miehen X-kromosomi tulee aina äidiltä.

X-kromosomi on kaikilla XX-XY-sukupuolenmääräytymisjärjestelmää noudattavilla lajeilla, kuten istukkanisäkkäillä, sekä XX-X0-järjestelmää noudattavilla lajeilla.

Ihmisen X-kromosomissa on noin 155 miljoonaa DNA:n emäsparia, mikä vastaa noin viittä prosenttia solun DNA:sta. X-kromosomissa on luultavasti 800–900 geeniä.

X-kromosomin ja Y-kromosomin kärjet vaihtavat joskus perimäainesta keskenään, vaikka ne ovatkin aivan eri kokoisia. Sukusoluihin voikin joskus päätyä väärä määrä sukupuolikromosomeja, minkä seurauksena esimerkiksi miehellä voi olla kaksi X-kromosomia tai naisella vain yksi.

X-kromosomin löysi saksalainen biologi Hermann Henking vuonna 1891. Hän havaitsi, että joillakin ampiaisilla oli 12. kromosomi, joka oli myös jotenkin erilainen kuin muut kromosomit, joten hän nimesi sen "X-elementiksi". Hän päätteli, että tämä ylimääräinen kromosomi liittyi jotenkin hyönteisten sukupuolen määräytymiseen. Tämä teoria varmistui seuraavien vuosikymmenien aikana.

X-kromosomin inaktivaatio
-------------------------

*Pääartikkeli: X-kromosomin inaktivaatio*
Sikiön kehityksen varhaisvaiheissa toinen naisen X-kromosomeista inaktivoituu kaikissa soluissa paitsi munasoluissa. Sen seurauksena myös naisille jää vain yksi toimiva X-kromosomi kuten miehillä. Jotkin X-kromosomin geenit tosin välttävät tämän inaktivoitumisen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  X chromosome *Genetics Home Reference*. Viitattu 3.8.2019.
2. 1 2  The Sex of Offspring Is Determined by Particular Chromosomes Nature Education. Viitattu 3.8.2019.
3. ↑  Sukupuolikromosomien välinen raja vuotaa *Tiede*.  29.3.2016. Viitattu 3.8.2019.
Ihmisen Y-kromosomi kolmella eri resoluutiolla.
**Y-kromosomi** on toinen ihmisen kahdesta sukupuolikromosomista. Y-kromosomi on kaikilla XX-XY-sukupuolenmääräytymisjärjestelmää noudattavilla lajeilla, kuten istukkanisäkkäillä. Miehellä on yksi Y-kromosomi, jonka hän on saanut isältään, naisella ei yhtään. Ihmisen sukupuolen määrääkin Y-kromosomin SRY-geeni, joka saa sikiön kehittymään miespuoliseksi. Y-kromosomin muut geenit vaikuttavat miehen hedelmällisyyden kehitykseen.

Ihmisen Y-kromosomissa on noin 59 miljoonaa DNA:n emäsparia, mikä vastaa hiukan alle kahta prosenttia solun DNA:sta. Y-kromosomissa on luultavasti 50–60 geeniä.

Y-kromosomin ja X-kromosomin, toisen sukupuolikromosomin, kärjet vaihtavat joskus perimäainesta keskenään, vaikka Y-kromosomi onkin paljon pienempi kuin X-kromosomi.

XYY-oireyhtymässä ja XXYY-syndroomassa miehellä on ylimääräinen Y-kromosomi.

Lähteet
-------

1. ↑  The Sex of Offspring Is Determined by Particular Chromosomes Nature Education. Viitattu 3.8.2019.
2. 1 2  Y chromosome *Genetics Home Reference*. Viitattu 3.8.2019.
3. ↑  Sukupuolikromosomien välinen raja vuotaa *Tiede*.  29.3.2016. Viitattu 3.8.2019.
**Virkkalan Vapaaehtoinen Palokunta - Virkby Frivilliga Brandkår** on vuonna 1921 perustettu vapaaehtoinen palokunta Lohjan Virkkalassa, Uudellamaalla. Palokunta on ollut Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen sopimuspalokuntana vuodesta 2004.

Historia
--------

Etelä Lohjan Seuratalolla pidettiin 8. heinäkuuta 1921 Virkkalan vapaaehtoisen palokunnan perustamiskokous. Kokouksen alullepanijana oli Lohjan Kalkkitehdas Oy:n toimitusjohtaja Petter Forsström. Perustamiskokouksessa uuden järjestön puheenjohtajaksi valittiin Forsström ja kirjuriksi B. Nordblom.

Palokunta sai nimekseen *Virkbyn Vapaaehtoinen palokunta - Virkby Frivilliga brandkår*. Sääntöjen mukaan palokunta oli kaksikielinen. Virkkalan VPK jaettiin viiteen komppaniaan, mikä tosin ei koskaan toteutunut kaluston puutteen vuoksi.

Aluksi palokunta toimi hevosvoimin vedettävän ruiskukärryn voimin, mutta tästä luovuttiin 1930-luvulla palopäällikkö J. Gröndahlin luvattua viemään paloruiskun palopaikalle omalla autollaan. Ensimmäinen moottoriruisku palokunnalle ostettiin kesällä 1934 Kulmala Oy:ltä. Vuonna 1950 Virkkalan VPK:lle ostettiin uusi moottoriruisku, ja vuonna 1952 ostettiin käytetty kuorma-auto Lohjan Sähkö Oy:ltä, joka muutettiin paloautoksi.

VPK:n oma rakennus Palotalo valmistui marraskuussa 1954. Rakennusta laajennettiin vuonna 1983, jolloin saatiin yksi autopaikka lisää sekä luentotila ja keittiö.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Historia :: Virkkalan VPK *virkkalanvpk.fi*. Viitattu 24.12.2022.
35 W:n pienpainenatriumlamppu
Pienpainenatriumlampun spektri
Pienpainenatriumlamppu.

**Pienpainenatriumlamppu** (lyh. **PPNa**) on kaasupurkauslamppu, joka tuottaa kirkkaan keltaista, lähes monokromaattista valoa aallonpituudella 589 nm. Lamppu on hyötysuhteeltaan paras sähkölamppu: se tuottaa valoa jopa 200 lm/W, mikä johtuu erityisesti siitä, että sen tuottaman valon aallonpituus on hyvin lähellä aallonpituutta, jolle ihmissilmä on kaikkein herkin (n. 550 nm).

Toimintaperiaate
----------------

Pienpainenatriumlamppu sisältää neonia ja natriumia. Kun pienpainenatriumlamppu syttyy, sen sisältämä neon säteilee aluksi muutaman minuutin lämpenemisvaiheen aikana punaista valoa, kunnes kuuma kaasu höyrystää natriumin.

Käyttökohteet
-------------

Pienpainenatriumvalaisin Turun ohikulkutiellä.
Pienpainenatriumlamppuja voi nähdä lähinnä moottoriteillä. Lamppujen erinomaisesta hyötysuhteesta huolimatta niiden energiankulutus kasvaa ikääntyessä. Uusia valaisimia ei enää asenneta korkean hinnan ja puutteellisen värintoiston vuoksi. Korvaavana tekniikkana käytetään yleensä suurpainenatriumlamppuja.

Lampun spektri
--------------

Pienpainenatriumlamppu toiminnassa
Pienpainenatriumlampun tuottaman valon keskimääräinen aallonpituus on 589,3 nanometriä. Suurin osa lampun tuottamasta valosta osuu terävästi tämän aallonpituuden ympärille. Äärimmäisen kapean spektrinsä takia pienpainenatriumlampun värintoistokyky on huono eikä se sovellu lainkaan esimerkiksi kasvivalaisimeksi kasvihuoneisiin. Lampun spektri osuu vihertävälle ja kellertävälle osalle, eli juuri niihin aallonpituuksiin joita kasvit eivät kykene hyödyntämään. Tähtikaukoputkien kannalta kapea spektri on suotuisa, sillä lampun aiheuttama valosaaste on helpoiten suodatettavissa pois.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Kuva 3

Valonlähteet

|  |  |
| --- | --- |
| **Luonnollinen** | Luminesenssi - Taivaankappaleet - Salama - Tuli |
| **Palaminen** | Kynttilä - Lyhty - Kalkkivalo - Kaasuvalaistus - Öljylamppu - Öljytuikku - Argand-lamppu - Bude-lamppu - Carcel-lamppu  |
| **Hehkuminen** | Hehkulamppu - Halogeenilamppu - Nernst-lamppu - PAR-lamppu - Tilley-lamppu - Voimavalolyhty |
| **Fluoresenssi** | Loistelamppu - Energiansäästölamppu - Induktiolamppu |
| **Valokaari** | Kaarilamppu - Jablotškovin kynttilä |
| **Kaasupurkauslamppu** | Suurpainenatriumlamppu - Pienpainenatriumlamppu - Monimetallilamppu - Elohopeahöyrylamppu - Ksenonlamppu - Hohtolamppu |
| **Muut** | hohtodiodi (LED) - Rikkiplasmalamppu - Plasmapallo |
*Tämä artikkeli kertoo yritysjohtajasta. Näyttelijästä katso Oiva Luhtala.*
**Oiva Aatos Luhtala** (13. huhtikuuta 1907 Alahärmä – 3. toukokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Luhtalan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Iisakki Luhtala ja Maria Levi ja puoliso vuodesta 1937 Sally Mirjam Juhontytär Koskinen. Luhtala kävi keskikoulun ja kauppakoulun. Hän oli Sei-Jo Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1936, Kurikan Lakkitehdas Oy:n johtaja vuodesta 1945 ja osakas vuodesta 1975, Kulo-Sauma Ky:n osakas ja toimitusjohtaja 1954–1973 ja Okeva Oy:n osakas ja toimitusjohtaja 1957–1976. Luhtala oli myös Lakeuden Auto Oy:n perustajaosakas 1950–1954 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Luhtala oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1965.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tiina Hemminki: Kauppaneuvos Oiva Luhtala (1907–1995) *Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu. Studia Biographica 8.*.  5.9.2011. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.10.2022.
**Kerstin (Kirsti Birgit) Koorti** (s. 5. helmikuuta 1950 Helsinki)*lähde?* on ruotsinsuomalainen asianajaja. 

Koorti on muuttanut Ruotsiin vuonna 1957 ja viettänyt nuoruutensa Sundbybergissa, Tukholman läänissä. Hän suoritti oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 1975 Tukholman yliopistossa. Opintojensa aikana Koorti työskenteli muun muassa lääkäriassistenttina. Hän on perehtynyt rikostekniseen lääketieteeseen, epäiltyjen rikosten rikosteknisiin tutkimuksiin ja aseteknologiaan. Vuonna 1980 Koorti sai asianajajaoikeudet.  Sen jälkeen hän työskenteli vuosina 1980–2015 lakimiehenä, pääasiassa rikosasioissa, omassa toimistossaan Tukholmassa ja vuodesta 2015 lähtien Zettergren & Lagercrantz -lakiasiaintoimiston työntekijänä. Hän on ollut asianajajana useissa julkisuutta saaneissa rikosjutuissa.

Omien asianajotehtäviensä lisäksi Kerstin Koorti on kutsuttu usein mediaan kommentoimaan käynnissä olevia rikosjuttuja. Hän on myös kirjoittanut Aftonbladetissa kommentteja merkittävistä oikeudenkäynneistä.

Lähteet
-------

* Svensson, Pelle (2009). Quick den stora rättsskandalen. s. 289, 316, 317.  ISBN 978-91-977382-3-1.
* Lindeberg, Per (1999). Döden är en man.  ISBN 91-7054-888-9.
* Nordisk kriminalkrönika (1994), "Lasermannen - en mänsklig gåta". ISSN\_0333-3906.
* Nordisk kriminalkrönika (1997), "Måste det finnas ett lik för att vara mord?". ISSN 0347-2493.
* Nordisk kriminalkrönika (2002), "Gåtan Thomas Quick: Mördare eller mytoman?" samt "Försökte dölja mord genom hängning". ISSN 0347-2493.
* Dagens Nyheter (2003-12-12). Advokat Kerstin Koorti.
* von Sydow, Johan (1996). Christian Fredrik von Sydows Ättlingar: Kerstin Koorti.  ISBN 91-630-4777-2.
* Dokumenttifilmi Lasermiehestä. Sfi.se. (2005)

### Viitteet

1. 1 2  Medarbetare, 'Advokatfirman Kerstin Koorti AB  2010. Web Archive.  Arkistoitu 26.10.2010. Viitattu 2.4.2020. (ruotsiksi)
2. ↑  Bevisen kan falla som ett korthus Aftonbladet. Viitattu 2.4.2020. (ruotsiksi)
3. ↑  Inte säkert att Emmas utpekande blir avgörande *aftonbladet.se*. Aftonbladet. Viitattu 2.4.2020. (ruotsiksi)
**Pineeni** (C10H16) on bisyklinen terpeeni, joka on tärpätin pääkomponentti. Pineenistä on kaksi rakenneisomeeriä, jotka ovat α-pineeni ja β-pineeni. Aineiden systemaattiset nimet ovat (1S,5S)-2,6,6-trimetyylibisyklo-(3,1,1)hept-2-eeni ja (1S,5S)-2,6,6-dimetyyli-2-metyleeni-(3,1,1)-heptaani. Pineeniä tavataan erityisesti mäntyjen pihkassa, mutta ne ovat tärkeitä komponentteja myös muissa kasveissa. Tärpätin pääkomponentti on alfa-pineeni. Lisäksi hyönteiset käyttävät pineenin kumpaakin muotoa hajuilla viestintään.*lähde?*

Isomeerit
---------

α- ja β-pineenillä on kaksi optista isomeriä, joista +-muoto kiertää valon värähtelysuuntaa myötäpäivään ja −-muoto vastapäivään.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Viivakaava** |  |  |  |  |
| **Pallotikkumalli** |  |  |  |  |
| **Nimi** | (+)-α-pineeni | (−)-α-pineeni | (+)-β-pineeni | (−)-β-pineeni |

Biosynteesi
-----------

Kumpaakin pineenin muotoa tuotetaan geranyylipyrofosfaatista. Välituotteena syntyy linalolin pyrofosfaattia, syklisaation viimeisessä vaiheessa poistuu protoni.

Pineenin biosynteesi geranyylipyrofosfaatistaPineenin biosynteesi geranyylipyrofosfaatista

Käyttö
------

Pineenin selektiivinen hapettamisreaktio tiettyjen katalyyttien läsnä ollessa on tärkeä reaktio valmistettaessa lääketeollisuuden tuotteita sekä hajusteita. Yksi yleisimmin pineeniä hapettamalla valmistettava kemikaali on verbenoni.

Verbenonia valmistetaan pineenistä hapettamallaVerbenonia valmistetaan pineenistä hapettamalla
Hapettaminen voidaan suorittaa yksinkertaisesti ilmassa, mutta verbenonin synteettinen valmistus edellyttää lyijy(IV)asetaatin käyttöä, mikä aiheuttaa ongelmia, koska kuten yleensäkin lyijyn yhdisteet myös lyijy(IV)asetaatti on myrkyllinen.

Pineenin vaikutukset ihmiseen ja ympäristöön
--------------------------------------------

Hengitettynä pineenihuurut aiheuttavat hengitysvaikeuksia ja sekavuutta. Silmille ja iholle joutuessaan kemikaali saa aikaan punoitusta ja kirvelyä. Pineenin nieleminen aiheuttaa pahoinvointia. Pineenin palaessa syntyy hiilimonoksidia ja muita myrkyllisiä kaasuja. Pineeni on myrkyllistä vesieliöille. Pineenitärpätin raja-arvo ilmassa on 25 ppm. Kaatuessaan maahan aine imeytyy hyvin nopeasti ja vedessä pineeniä sisältävä tärpätti sitoutuu orgaaniseen ainekseen ja sedimenttiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tärpätin kansainvälinen kemikaalikortti Luettu 21.4.2008
2. ↑  OVA-ohje: Tärpätti Työterveyslaitos. Viitattu 1.10.2023.
3. ↑  (1R,5R)-(+)-Verbenone of high optical purity Organic Syntheses, Coll. Vol. 9, p. 745 (1998); Vol. 72, p. 57 (1995).. Viitattu 21.4.2008.
4. ↑  Lyijyasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti Luettu 21.4.2008
5. 1 2  OVA-ohje: tärpätti *occuphealth.fi*. Viitattu 21.4.2008.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **pineeni**.
*Tämä artikkeli kertoo rintojen väkivallattomasta litistämisestä. Afrikassa harjoitetusta rintojen väkivaltaisesta litistämisestä kertoo toinen artikkeli.*
Sivukuva transmiehestä, jolla on päällään leveäolkaiminen, urheiluliivimäinen binderi rintaa litistämässä.Henkilö päällään rintoja litistävä binderi-liivi.
**Rintojen litistäminen** tai **sitominen** tarkoittaa pyrkimystä saada rinnat näyttämään pienemmiltä litistämällä niitä. Ainakin transpiireissä rintojen litistämistä saatetaan kutsua myös **bindaukseksi** (engl. *binding*) ja litistämiseen käytettyjä vaatekappaleita bindereiksi (engl. *binder*).

Transihmisillä
--------------

Leveäolkaimisia binder-toppeja monessa eri koossa ja ihonvärissä.Venyvästä materiaalista valmistettuja binder-toppeja, jotka painavat rinnat lähemmäs kehoa ja saavat rinnan näyttämään siten litteämmältä.
Transmiehet saattavat kehodysforiaa helpottaakseen litistää tai sitoa rintansa lähemmäs kehoa siteillä, teipeillä tai binderiksi kutsutulla alusvaatteella. Binderi saattaa muistuttaa urheilurintaliivejä tai aluspaitaa. Sen käytöstä saattaa myös olla haittaa, mikäli käytetty liivi on liian pieni: liian pienen liivin käyttö saattaa aiheuttaa ärtynyttä ihoa, hengitysvaikeuksia ja imunestekierron häiriöitä.

*Katso myös: Sukupuolidysforia*

Muodissa
--------

Historiallisesti litteä rinta on ajoittain ollut naisilla muotia. Keisarillisessa Kiinassa naisilla oli joskus tapana sitoa rintansa, koska rintojen kaarevaa muotoa pidettiin epäsopivana näyttää. Rintojen sitomista saatettiin harjoittaa alueella jo 400–500-luvuilla. Ainakin 1850-luvulla länsimaisten naisten muodissa oli jonkin aikaa käyttää sellaista korsettia, joka oli edestä suora ja myös litisti rintoja vähän. 

Nykyaikana jotkin urheilurintaliivit saattavat litistää rintoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  transihmisille - Tunne Rintasi ry *tunnerintasi.fi*.  13.10.2020. Viitattu 28.5.2023.
2. ↑  The little red look *The Economist*. Viitattu 28.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  The ancient art of women's underwear *usa.chinadaily.com.cn*. Viitattu 28.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  "Ensimmäistä kertaa rintani pysyvät täysin paikoillaan" - testasimme 8 tukevat urheiluliivit *Voice.fi*.  28.6.2018. Viitattu 28.5.2023.
**Irjalan kartano** (ruots. *Irjala gård*) on entinen säteriratsutila Vihdissä, Uudellamaalla. Kartano muodostettiin vuonna 1621. Kartanon 1760-luvulla rakennettu päärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1894.

Historia
--------

Irjalan kartano perustetiin säteriksi vuonna 1621. Säteriratsutilaksi tila muodostettiin 1683. Tilan omistajat tunnetaan jo vuodesta 1539 asti, jolloin omistajana oli Lauri Heikinpoika. Heikinpojan suku aateloitiin nimellä Stålhane ja suku omisti tilan aina 1600-luvun loppuun asti. Muita merkittäviä omistajasukuja ovat olleet muun muassa Munck, Melin, von Haartman ja Hiidenheimo. Vuonna 1876 Irjalan kartano myytiin Kyrkstadin Höyrysahaosakeyhtiölle. Yhtiö hakkasi kartanon metsät ja myi tämän jälkeen kartanon eteenpäin.

Vuonna 1944 Irjalan kartano jaettiin Hiidenheimon suvun perillisten kesken kolmeksi tilaksi: Irjalaksi, Tömäjäksi ja Pölkkäksi.

Rakennukset
-----------

Irjalan kartanon vanha päärakennus rakennettiin 1760-luvulla. Rakennus oli mansardikattoinen ja se edusti kustavilaista herraskartanotyyliä. Vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa 1894. Tilan nykyinen päärakennus on matala 1969 valmistunut omakotitalo.

Kartanon pihapiirissä oli myös muun muassa 1800-luvun alussa valmistunut tilanhoitajan asunto, navetta, talli, vaunusuoja ja aittoja. Tilanhoitajan asuntoa käytettiin päärakennuksena tulipalon jälkeen, mutta se purettiin 1971. Navetta on tiilipilarirakenteinen ja hirsirunkoinen. Se on valmistunut 1910-luvun vaihteessa. Talli ja vaunusuoja ovat 1800-luvulta. Neljästä aitasta kaksi on pitkänurkkaisia aittoja, joiden lisäksi on vielä liha-aitta ja jauhoaitta.

Talouskeskukseen on myös kuulunut kolmas asuinrakennus, joka toimi terveyskylpylänä ja lasten kesäsiirtolana. Tämä 1800-luvulla valmistunut sanatorioksikin kutsuttu rakennus siirrettiin 1900-luvun vaihteessa muualle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sukutilat Webissä - Irjala *sukutilat.sarka.fi*. Viitattu 25.12.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  *Vihdin asutushistoriaa, kulttuurimaisemaa ja vanhaa rakennuskantaa*, s. 86-89. Vihdin rakennuskulttuurisäätiö, 2012. ISBN 978-952-67512-4-5.
**Aapo Iho** (14. helmikuuta 1891 Hietamäki, Inkeri – 27. syyskuuta 1979 Räyrinki*lähde?*) oli inkerinsuomalainen opettaja ja runoilija, joka käytti nimimerkkiä *Aira*.

Ihon vanhemmat olivat seppä, pienviljelijä Andreas Iho ja Anna Rappu. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli sitten Kolppanan opettajaseminaarissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Iho oli ammustehtaan sorvarina Pietarissa. Hän toimi myös Pietarissa ilmestyneen suomenkielisen Neva-lehden kirjeenvaihtajana ja vuonna 1917 hän oli lehden toimittajana kunnes bolševikit lakkauttivat lehden.

Iho pakeni 1922 perheineen Suomeen mutta hän onnistui jatkamaan salaista kirjeenvaihtoa Inkeriin jääneiden sukulaistensa kanssa. Stalinin aikana suoritetut inkeriläisten pakkosiirrot heijastuivat myös Ihon runoissa.

Suomessa Iho toimi kansakoulun opettajana Toholammilla, Halsualla ja viimeksi Vetelin Isokylässä. Hän jäi eläkkeelle 1951.

Teoksia
-------

* *Inkeri : runoja vartiopaikalta*. Inkerin liitto r.y, Helsinki 1939
* *Hietajyvä : Lauluihin talletettua kotiseutua*. Inkeriläisten sivistyssäätiö, Helsinki 1970

Lähteet
-------

* Aapo Iho SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Inkeriläisiä merkkihenkilöitä : Aapo Iho
* Runoilija-opettaja Aapo Iho täyttää 14.2. -71 80 vuotta, Inkeriläisten viesti nro 2 helmikuu 1971[vanhentunut linkki]
**Kotkaniemen kartano** on Vihdissä, Uudellamaalla sijaitseva vuonna 1660 muodostettu entinen säteriratsutila. Kartanon empiretyylinen päärakennus on 1800-luvulta.

Historia
--------

Kotkaniemen kartano on muodostettu noin vuonna 1660. Tila nautti säterivapautta vuodesta 1663 vuoteen 1682, jolloin siitä muodostettiin säteriratsutila. Kartanon omisti vuodesta 1666 luutnantti Johan Stålhane. 1700-luvulla Kotkaniemen on omistanut Stålhane -suvun lisäksi myös paroni Ulrik von Duben, kamreeri Karl Gustaf Arnkihl, inspehtori Karl Collin ja majuri Abraham Nohrström. Senaattori Lars Sackleen osti Kotkaniemen kartanon vuonna 1836 ja nykyinen päärakennus rakennettiin hänen aikana. Myöhempiä omistajia ovat olleet muun muassa kenraalimajuri Fridolf Maxmontan, kenraali Kasten de Pont ja kamariherra Hjalmar Linder.

Kartanon empire-tyylistä päärakennusta on arvioitu C.L. Engelin tai hänen oppilaansa suunnittelemaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sukutilat Webissä - Kotkaniemi *sukutilat.sarka.fi*. Viitattu 25.12.2021.
2. 1 2 3  *Vihdin asutushistoriaa, kulttuurimaisemaa ja vanhaa rakennuskantaa*, s. 131. Vihdin rakennuskulttuurisäätiö, 2012.
**Helios Prototype** eli alkuperäiseltä ja tunnetummalta nimeltään pelkkä **Helios** oli NASAn aurinkovoimalla toimiva kauko-ohjattu ilma-alus (UAV), joka saavutti 29 524 metrin korkeuden 13. elokuuta 2001.

Helios Prototype sopi hyvin tieteellisten laitteiden alustaksi. Siitä pyrittiin tekemään lentokone joka pystyy lentämään mahdollisimman hitaasti, jotta se käyttäisi mahdollisimman vähän energiaa ja jotta siihen kiinnitetyt tieteelliset tutkimuslaitteet ja viestintälaitteet olisivat mahdollisimman vakaissa oloissa ja melkein tai täysin paikallaan maahan nähden.

Kaksi lentomoodia- ja varustusta
--------------------------------

Helioksella oli lentämisen kannalta kaksi peruskonfiguraatiota (hyötykuorman konfiguraatiot erikseen): korkeuteen optimoitu ja lennon pituuteen optimoitu. Oli suunniteltu, että Helios voisi lentää jopa kuukausia yhteen menoon, kun se päivällä lataa akkuja ja lisäksi muuttaa varastoitua vettä vedyksi, jotta se voisi yöllä lentää akkuvirralla ja virralla, joka tulee ilma-vetypolttokennoista (joista tulee vettä kemiallisen reaktion vuoksi). Lentokorkeus tällöin olisi ollut "vain" 20 km ennätyksen 29 kilometrin sijaan. Lentokorkeus katsottiin sopivaksi, koska siellä ei ole juurikaan suihkuvirtausta eikä turbulenssia.

Lähteet
-------

1. ↑  Nasa.gov (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Helios Prototype** Wikimedia Commonsissa
**Karjaan iso pappila** (ruots. *Karis Stora Prästgård*) on Raaseporissa Uudellamaalla sijaitseva vanha pappila. Karjaan ison pappilan nykyinen päärakennus rakennettiin vuosina 1792–1795. Rakennuksen omistaa Raaseporin seurakuntayhtymä ja sitä käytetään Karis-Pojo svenska församlingin toiminnassa. Rakennusta ei käytetä enää kirkkoherran virka-asuntona.

Karjaan Iso Pappila kuuluu osaksi kansallisesti merkittävää Karjaan kirkon rakennettua kulttuuriympäristöä. Alue on Museoviraston suojelema.

Historia
--------

Karjaan Iso Pappila edustaa tyypillistä kustavilaista herraskartanon tyyliä keskisalilla. Päärakennuksessa on mansardikatto ja rakennusta ympäröi pieni puistoalue. Nykyisen ulkoasunsa pappila sai 1900-luvun alussa kun matalat lisäsiivet rakennettiin.

Pappilan muihin rakennuksiin lukeutuu esimerkiksi erillinen asuinrakennus ja vilja-aitta 1700–1800-lukujen vaihteesta. Läheinen pitäjäntupa on valmistunut vuonna 1876.

Vuonna 2017 Yle Västnyland kertoi, että pappilaan asennetaan maalämpö. Ennen rakennus oli lämmennyt öljyllä, mutta lämmitysjärjestelmä tarvitsi uusimista, jonka takia Raaseporin seurakuntayhtymä päätti vaihtaa lämmitysmuodoksi maalämmön.

Lähteet
-------

1. ↑  Iso pappila *Raaseporin suomalainen seurakunta*. Viitattu 24.10.2022.
2. 1 2 3 4  Karjaan kirkko ja pappila *www.rky.fi*. Museovirasto. Viitattu 24.10.2022.
3. ↑  Stora prästgården i Karis får jordvärme *svenska.yle.fi*. Viitattu 24.10.2022. (ruotsiksi)
**Taivassalon pappila** (ruots. *Tövsala prästgård*) on entinen kirkkoherran virka-asunto Taivassalossa, Varsinais-Suomen maakunnassa. Pappila on sijainnut samalla paikalla jo keskiajalta ja nykyisin se koostuu vanhasta ja uudesta päärakennuksesta, jotka ovat vuosilta 1756 ja 1823.

Nykyisin pappila ei ole enää Taivassalon seurakunnan käytössä vaan yksityisomistuksessa. Pappila kuuluu Taivassalon kirkon ja pappilan valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön ja on täten suojeltu.

Historia ja arkkitehtuuri
-------------------------

Taivassalon seurakunta tunnetaan jo 1300-luvun puolivälistä. Seurakunnan kivikirkko on rakennettu noin 1450–1460-lukujen aikana. Pappiloita on samalla paikalla ollut keskiajalta lähtien ja esimerkiksi kirjallisissa lähteissä mainitaan, että vuonna 1618 koko pappila paloi. Tulipalossa tuhoutui myös seurakunnan asiakirjoja.

### Vanha pappila

Taivassalon vanha pappila on valmistunut vuonna 1756 ja se rakennettiin vuoden 1727 pappila-asetuksen mukaisesti. Hirsinen rakennus edustaa karoliinista tyylisuuntaa ja on nykyisin ulkoväritykseltään punainen. Vanhassa pappilassa on luonnonkivinen kivijalka ja kaksi muurattua savupiippua. Rakennuksessa on ennen ollut kaksi sisäänkäyntikuistia, jotka on sittemmin purettu ja muutettu yhdeksi avokuistiksi.

### Uusi pappila

1800-luvulle tultaessa vanhan pappilan katsottiin käyneen liian pieneksi ja sen olevan huonokuntoinen. Tästä syystä Taivassalon pitäjänkokous päätti uuden pappilan rakentamisesta vuonna 1809. Pappilan rakentaminen kuitenkin viivästyi, jonka vuoksi kirkkoherra Erland joutui korjaamaan vanhaa pappilaa omakustanteisesti vielä vuoteen 1823, jolloin Taivassalon uusi pappila valmistui pihan pohjoislaidalle.

Keltaisen värisessä hirsirakenteisessa pappilassa on luonnonkivistä tehty kivijalka ja myöskin kaksi muurattua savupiippua. Alun perin savupiippuja on ollut useampi. Rakennusta on myös laajennettu länsipäädystä parin kamarin verran. Rakennuksen alkuperäisestä sisustuksesta on säilynyt jäljellä vanhoja kaakeliuuneja.

### Muut rakennukset

Pappilan pihapiirissä on lisäksi uudempi talousrakennus, joka on rakennettu 1940. Talousrakennuksessa sijaitsee autotalli ja sauna. Rakennuksen alla on kaksihuoneinen holvattu kivikellari, joka saattaa olla osa Taivassalon pappilan keskiaikaista rakennuskantaa. Kellari on suojeltu ja tulee säilyttää sellaisenaan.

Lisäksi pappilalle johtavan tien varrelta löytyy toisen rakennuksen kivijalkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Taivassalon kirkko ja pappilat *www.rky.fi*. Museovirasto. Viitattu 24.11.2022.
2. 1 2 3 4  Alma Mediapartners Oy: Omakotitalo, Taivassalo, Pappila, 180 000 €, 350 m² *Etuovi.com*.  Arkistoitu 24.11.2022. Viitattu 24.11.2022.
3. ↑  Suomen Sukututkimusseura *hiski.genealogia.fi*. Viitattu 24.11.2022.
4. ↑  Taivassalon vanha pappila - 1900-vuosisadan alkupuoli *taivassalo.topothek.at*. Viitattu 24.11.2022.
5. ↑  Taivassalon uusi pappila *taivassalo.topothek.at*. Viitattu 24.11.2022.