recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nuuskaleesio** eli **-keratoosi** on nuuskan käytön aiheuttama paikallinen limakalvovaurio suussa. Se voi olla vaalea tai harmahtava ja näkyy paksuuntuneena keratiinin kertymänä paikassa, jossa nuuskaa on ollut tapana pitää. Nuuskaleesio on nuuskan käytön yleisin terveyshaitta.

Nuuskaleesio on todettavissa eri tutkimusten mukaan lähes kaikilla nuuskaajilla tai enintään 60 %:lla nuuskan käyttäjistä kuuden kuukauden ja kolmen vuoden välillä käytön aloittamisesta. Limakalvomuutoksen asteeseen vaikuttavat päivittäinen kulutus ja aktiivisten käyttövuosien määrä. Irtonuuskan on havaittu aiheuttavan merkittävämpiä limakalvomuutoksia kuin pussinuuskan. Leesion merkittävyys näyttää myös nousevan pH-arvon ja nikotiinipitoisuuden kasvaessa. Nuuskaleesio yleensä paranee nuuskan käytön lopettamisen myötä. Tieteellisen huomion kohteena on pitkään ollut nuuskaleesion mahdollinen yhteys syöpään. Eräissä tutkimuksissa ei ole havaittu nuuskaleesion voivan muuttua pahanlaatuiseksi. Mahdollinen nuuskaleesion suusyöväksi kehittymisen riski on muissa tutkimuksissa osoittautunut vähäiseksi toisin kuin esimerkiksi leukoplakian pahanlaatuistuminen. Vakava ja pitkälle edennyt limakalvovaurio saattaa kuitenkin olla syövän esiaste.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Brad Rodu, Christer Jansson, Smokeless Tobacco and Oral Cancer: A Review of the Risks and Determinants Sage Journals 2004, viitattu 11.6.2023
2. 1 2 3  Nuuska Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, viitattu 11.6.2023
3. 1 2 3  Oral lesions Swedish Match, viitattu 11.6.2023
4. ↑  Seppo Wickholm, Aira Lahtinen, Anja Ainamo, Matti Rautalahti, Nuuskan terveyshaitat Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim 2012, viitattu 11.6.2023
**Rauhajärvi** on syvyyssuhteiltaan melko epäyhtenäinen metsäjärvi Etelä-Savon ja Pohjois-Savon maakuntarajalla. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 54 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Kuopiosta 81 kilometriä etelään.

Maantiede
---------

Rauhajärven länsiosa sijaitsee Pieksämäen alueella ja itäosa Joroisten alueella. Maakuntaraja halkoo järveä etelä–pohjoisuuntaisesti ja varsin suorana, sen pituus järven kohdalla on likimain yhtäkuin järven pituus eli noin 2,3 kilometriä. Rauhajärven pohjoisosa on huomattavasti leveämpi kuin eteläosa ja itäranta on länsirantaa mutkaisempi. Etelässä Hiltulanniemi jakaa järven kahteen lahteen. Noin 15 prosenttia Rauhajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue ulottuu Hiltulanniemen tuntumasta noin kilometrin koilliseen järven itäistä rantaa mukaillen. Lisäksi järven luoteis- ja pohjoisosassa on pienempiä syvänteitä.

Rauhajärven ainoan saaren pinta-ala on alle aarin. Järven metsäisillä rannoilla on harvakseltaan pientaloja.

Rauhajärveen laskee Ruuhijoki etelästä Ruuhilammelta (102,6 metriä mpy). Rauhajärvi laskee Rauhajokea pohjoiseen Jokilampeen, joka on osa Maavettä (99,0 metriä mpy). Rauhajärven ja Maaveden välinen kannas on kapeimmillaan Rauhaveden koillisrannalla, josta on alle 200 metriä Maaveden rantaan.

Rauhajärven vesitilavuus on 9 435 000 kuutiometriä.

Rauhajärvi (04.254.1.001) kuuluu Rauhajoen valuma-alueeseen (04.254), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sysmäjärven valuma-alue (04.25) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Rauhajoen valuma-alueeseen kuuluu 24 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista kolme on yli neliökilometrin laajuisia. Rauhajärvi on alueen laajin järvi, sen jälkeen tulee Harjärvi ja Valkeinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Rauhajärvi, vakavesi, Joroinen
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.5.2022.
3. 1 2  Rauhajärvi. Järviwiki. Viitattu 1.5.2022.
4. ↑  Rauhajoen valuma-alue (04.254). Järviwiki. Viitattu 1.5.2022.
**Snatch – hävyttömät** on Guy Ritchien ohjaama komediallinen rikoselokuva vuodelta 2000. Elokuvan keskeisissä pääosissa ovat Jason Statham, Brad Pitt, Rade Šerbedžija, Stephen Graham ja Adam Fogerty. 

*Snatch* menestyi erinomaisesti elokuvissa sekä oli kriitikoiden kehuma. Budjetti oli 10 miljoonaa ja keräsi yli 30 miljoonan lipputulot Yhdysvalloissa, kun taas Isossa-Britanniassa summa oli 12 miljoonaa.

Juoni
-----

Elokuvan juoni koostuu ikään kuin kahdesta toisiinsa yhdistyvästä tarinasta, jotka molemmat tapahtuvat Lontoossa. Ensimmäisen tarinan perustana on 84 karaatin timantti, jonka Franky Four Fingers varastaa myydäkseen sen newyorkilaiselle Aville. Asetelmaa sekoittaa kuitenkin entinen KGB-agentti Puukko-Boris, joka palkkaa kolme amatööriä varastamaan himotun timantin itselleen.

Toisen juonen keskeisenä henkilönä toimii nyrkkeilypromoottori Turkish, joka on ystävänsä Tommyn kanssa ostamassa asuntovaunua "mustalaisilta". Turkishin ja Tommyn henkivartija George joutuu kahnauksiin mustalaisten kanssa ja päätyy ottelemaan erään näistä, Mickey O’Neillin, kanssa. George tyrmätään. Huonoon kuntoon mennyt henkivartija on yksi Turkishin luottonyrkkeilijöistä ja nyt hänen tilalleen tarvittaisiin uusi nyrkkeilijä – seuraavat nyrkkeilykisat ovat jo parin päivän kuluttua. Turkish päätyy lopulta hänen henkivartijansa tyrmänneeseen Mickeyyn. Ongelmana on kuitenkin se, että Mickeyn pitäisi hävitä ottelu neljännessä erässä mutta tämä ei suostu häviämään.

Yhtäläisyydet muiden elokuvien kanssa
-------------------------------------

Elokuva sisältää samanlaisia teemoja kuten Guy Ritchien ensimmäinen pitkä elokuva *Puuta, heinää ja muutama vesiperä*. Lisäksi muun muassa kohtaus, jossa Vinnie Jonesin näyttelemä Tony läimäyttää auton oven kiinni jolloin se paukahtaa erään gangsterin päähän, on samanlainen kuin kohtaus *Puuta, heinää ja muutama vesiperä* -elokuvassa. Ritchie käytti myös ensimmäisessä elokuvassaan esiintyneitä Vinnie Jonesia, Jason Stathamia ja Jason Flemyngia myös *Snatchissa*. *Snatchilla* on juonellisia yhtäläisyyksiä myös Quentin Tarantinon vuonna 1994 ohjaaman elokuvan *Pulp Fiction* kanssa. Kummassakin elokuvassa hahmojen toimintaa motivoi jokin arvokas tavara, *Snatchissa* timantti ja *Pulp Fictionissa* salaperäinen salkku. Kummankin elokuvan juoneen liittyy myös järjestetty nyrkkeilyottelu.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   Jason Statham   | … |   Turkish
  |
|   Stephen Graham   | … |   Tommy
  |
|   Adam Fogerty   | … |   George
  |
|   Brad Pitt   | … |   Mickey O'Neill
  |
|   Rade Šerbedžija   | … |   Puukko-Boris
  |
|   Lennie James   | … |   Solomon
  |
|   Mike Reid   | … |   Douglas Denovitz
  |
|   Dennis Farina   | … |   Avi
  |
|   Benicio del Toro   | … |   Frankie Four-Fingers
  |
|   Vinnie Jones   | … |   Bullet Tooth Tony
  |
|   Alan Ford   | … |   Brick Top
  |
|   Jason Flemyng   | … |   Darren, Mickeyn ystävä 
  |

Lähteet
-------

1. ↑  Snatch (2000) Box Office Mojo. Viitattu 2.3.2018.
**Valladolidin polemikea** oli espanjalaisessa Valladolidin kaupungissa vuosina 1550 ja 1551 järjestetty väittelytilaisuus intiaanien kohtelusta. Kaarle V:n toimeksiannosta järjestetyssä väittelytilaisuudessa kiisteltiin valloitussodan oikeutuksesta, intiaanien kristinuskoon käännyttämisen menettelytavoista ja encomenderojen oikeuksien ikuistamisesta.

Väittelytilaisuudessa olivat osapuolina Chiapasin piispa Bartolomé de las Casas ja Espanjan johtava humanisti, kuninkaan virallinen historioitsija, tohtori Juan Ginés de Sepúlveda, jonka mukaan käännytystyö sujuisi helpommin sotaa ja pakkoa käyttäen. Chiapasin piispa Bartolomé de las Casas vastusti Sepúlvedan näkemystä, vaikka hyväksyikin Francisco de Vitorian tavoin sodan joissakin tilanteissa oikeutetuksi. Käännytystyön tuli kuitenkin tapahtua rauhanomaisesti. Kokouksen tulokset jäivät heikoiksi.

Lähteet
-------

* Casas, Bartolomé de las; Apología o declaración y defensa universal de los derechos del hombre y de los pueblos. Salamanca 2000.
* Sepúlveda, Juan Ginés de; Apología contra Fray Bartolomé de las Casas. Angel Losadan latinasta kääntämänä.
* Sepúlveda, Juan Ginés de; Democrates Segundo o de las justas causas de la guerra contra los indios. Madrid 1984. Angel Losadan latinasta kääntämänä.
**Valkovesipuu** (*Kirkia acuminata*) on vesipuihin (*Kirkia*) kuuluva kasvilaji. Se on osittain kausivihanta puulaji, joka kasvaa yleensä 6–20 metriä korkeaksi, joskus jopa 23 metriä korkeaksi. Puun runko voi kasvaa halkaisijaltaan noin metrin suuruiseksi ja puun latvus on laajalle levittäytyvä.

Valkovesipuu kasvaa useissa erilaisissa ympäristöissä, muun muassa savanneilla, pensastomailla, metsissä sekä kallioilla merenpinnan tasosta 1600 metrin korkeuteen asti. Lajia tavataan luonnossa trooppisessa eteläisessä Afrikassa Kongon demokraattisen tasavallan eteläosan ja Etelä-Afrikan tasavallan pohjoisosan välisellä alueella.

Valkovesipuun turvonneita juuria on käytetty kuivuuden aikaan veden lähteenä. Lisäksi lajin juuria, kaarnaa sekä hedelmiä on käytetty erilaisiin perinteisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin. Lajia voidaan myös kasvattaa tropiikissa kuivassa ja kuumassa ympäristössä ja puita on usein kasvatettu elävinä aitoina.

Valkovesipuun sydänpuu on vaalean- tai vihertävänruskeaa ja siinä on koristeellisia tummanruskeita juovia. Pintapuuta on sydänpuun ympärillä enintään 7,5 cm paksuinen kerros ja se on kellertävänvaaleaa tai vaaleanharmaata. Valkovesipuun puuainesta on käytetty erilaisiin tarkoituksiin, muun muassa soittimiin, matkamuistoesineisiin ja vaneriin. Etelä-Afrikassa puuainesta on käytetty huonekaluihin sekä parketteihin. Valkovesipuun puutavarasta on myös valmistettu puuhiiltä.

Lähteet
-------

* Useful Tropical Plants: *Kirkia acuminata* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Botanic Gardens Conservation International (BGCI) & IUCN SSC Global Tree Specialist Group: *Kirkia acuminata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 6.1.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Valkovesipuu (*Kirkia acuminata*)
* JSTOR Global Plants: *Kirkia acuminata* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Kirkia acuminata* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q18076237
* Wikispecies: Kirkia acuminata
* APDB: 94627
* CoL: 3R8KJ
* EPPO: KIKAC
* GBIF: 5555218
* GRIN: 21165
* iNaturalist: 186271
* IPNI: 813789-1
* IUCN: 146205655
* NCBI: 992719
* Open Tree of Life: 666669
* Plant List: kew-2335061
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:813789-1
* SANBI: 3970-1
* Tropicos: 29400125
* WFO: wfo-0000357048

 |

 |
**Pietari Mansikka** (29. heinäkuuta 1825 Kelkkala, Viipurin maalaiskunta – 20. maaliskuuta 1871) oli suomalainen kansanrunoilija.

Mansikan vanhemmat olivat tilallinen Pietari Yrjänänpoika Mansikka ja torpparin tytär Katrina Laurintytär Rapo. Isä kuoli 1829 Mansikan ollessa vasta nelivuotias. Varojen puute esti häneltä koulunkäynnin, mutta hän sai opetusta vanhemmalta veljeltään Juhanilta, joka oli käynyt Viipurin piirikoulua. 

Vuonna 1844 Mansikka lähti puoleksitoista vuodeksi siltavoudiksi Käkisalmeen ja toimi sen jälkeen puhtaaksikirjoittajana erään tuomarin palveluksessa. Palattuaan 1848 Viipuriin Mansikka toimi palovartiokorpraalina aina vuoteen 1857 saakka, jolloin hän joutui jäämään eläkkeelle heikentyneen terveytensä vuoksi. Mansikka toimi sitten ravintolanpitäjänä ja harjoitti myös asianajajan tointa.

Mansikka kirjoitti paljon runoja ja sepitti lauluja. Niitä julkaistiin vuodesta 1856 alkaen ilmestyneessä Sanan-Lennätin -nimisessä sanomalehdessä ja painettiin myös erillisinä julkaisuina. Mansikka laati myös hautakiviin teksteiksi tarkoitettuja uskonnollisia runonpätkiä. Mansikan runojen aiheita olivat muuna muassa raamatunhistorian ja katekismuksen tekstit, ajankohtaiset tapahtumat, valistus, rauha ja eläinten suojelu:

* *Merimiehen runo*
* *Jäniksen valitus*
* *Revon valitus*
* *Syysruno*
* *Tytön laulu*
* *Mietelmiä*.

Mansikan ensimmäinen puoliso vuodesta 1848 oli Anna Alexandra Kykkäinen (k. 1860) ja toinen vuodesta 1865 Johanna Karolina Åström (k. 1870), jolle avioliitto oli samoin toinen.

Lähteet
-------

* Kustavi Grotenfelt: Kahdeksantoista runoniekkaa: Valikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen, Puhakan, Räikkösen y.m. runoja ja lauluja. SKS:n kirjapaino 1889 (e-tekstinä Projekti Lönnrotin sivulla)
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 499.

### Viitteet

1. 1 2  Pietari Mansikka, Uusi Suometar, 27.03.1871, nro 37, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* T. Valavirta : Muutamia 1800-luvun kansanrunoilijoita, Helsingin Sanomat, 09.01.1938, nro 7, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

WikiaineistoWikiaineisto
Wikiaineistoon on tallennettu tekstiä aiheesta: 
***Pietari Mansikka***
**Surinamen juutalaiset** ovat pieni juutalainen vähemmistö Etelä-Amerikan Surinamessa. Juutalaisyhteisön lukumäärä on nykyisin alle 200, mutta 1600-luvulta 1700-luvulle niin sanotun Jodensavannen alueen sokeriplantaaseja asutti noin 2 000 juutalaista, jotka olivat alueen tuolloisen valkoihoisen väestön enemmistö.

Historia
--------

Niin sanotun Jodensavannen maisemaa maalauksessa 1830-luvulta.
Ensimmäinen pysyvä juutalaisasutus nykyisessä Surinamessa perustettiin Barbadosin englantilaisen kuvernööri Francis Willoughbyn luvalla vuonna 1652. Sen asuttivat juutalaiset ja englantilaiset siirtolaiset, joihin liittyi kaksi muuta joukkoa juutalaisia nykyisin Ranskan Guyanassa sijaitsevasta Remirestä vuonna 1663 ja 1667. 17. elokuuta 1665 seudun juutalaiset olivat saaneet tiettyjä erioikeuksia, joihin lukeutui esimerkiksi juutalaisten uskonnollisten tapojen vapaa harjoittaminen. Alankomaiden vallattua nykyisen Surinamen vuonna 1667 juutalaisten erityisoikeudet vahvistettiin vielä uudestaan. Vuonna 1669 alankomaalaiset perustivat myös juutalaisista koostuneen sotilasosaston.

Ensimmäiset juutalaiset olivat asettuneet Cassipoerajoen varrelle, mutta he siirtyivät vähitellen tautien vähemmän vaivaamalle alueelle Surinamejoen varrella. Alue tunnettiin nimellä juutalaissavanni eli Jodensavanne. Juutalaiset perustivat plantaaseja joilla kasvatettiin sokeriruokoa ja valmistettiin sokeria. Vuonna 1694 alueella oli 570 juutalaista ja heidän 40:llä plantaasillaan työskenteli 9 000 työläistä. Seuraavan vuosisadan puolivälissä juutalaisia oli jo noin 2 000 ja he muodostivat Surinamen valkoihoisen väestön tuolloisen valtaosan. Alueelle oli saapunut sefardijuutalaisia Amsterdamista ja aškenasijuutalaisia Rotterdamista. Yhteisöön sekoittui ajan kanssa myös vapautettuja orjia, sekä juutalaisten ja entisten orjien seka-avioliittojen jälkeläisiä.

Neve Shalomin synagoga.
Juutalaisten plantaasien talous kärsi huomattavasti 1700-luvulla toistuvien orjakapinoiden takia, sokerin hinnan romahduksesta ja esimerkiksi Ranskan laivaston hyökkäyksistä alueella. Plantaasien juutalaiset alkoivat siirtyä alueen pääkaupunki Paramariboon. 1800-luvulla niin sanottua juutalaissavannia asutti enää vain noin sata juutalaista. Paramaribossa juutalaiset omistivat tyypillisesti pienimuotoisia kauppoja. Yleisen juutalaisvastaisuuden kasvaessa Surinamen juutalaiset menettivät heille myönnetyt erityisoikeudet vuonna 1925. Saman vuosisadan alussa juutalaisten määrä Surinamessa oli noin 1 500 ja vuonna 1923 1 818. Surinamen itsenäistyessä vuonna 1975 juutalaisia oli vain 500. Kuten huomattava osa maan muustakin väestöstä, suuri joukko juutalaisia muutti taloudellisen romahduksen pelossa ulkomaille. Muuttajia lähti maasta myös 1980-luvun sisällissodan takia. Maan nykyisen juutalaisyhteisön koko on alle 200 henkilöä. Yhteisö käyttää 1800-luvulla rakennettua puista Neve Shalomin synagogaa Paramaribossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 19 Som-Tn*, s. 323-324. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  Jewish Life Today Suriname Jewish Community. Viitattu 10.1.2020. (englanniksi)
Surjektio
**Surjektio** on funktio, jonka arvojen joukko "täyttää" maalijoukon. Jokaiseen maalijoukon alkioon voidaan liittää jokin lähtöjoukon alkio. 

Muodollisesti kuvaus f:\, X \to Y on surjektio, jos kaikilla y \in Y on olemassa x \in X, jolle f(x) \ =y.

Jokainen kuvaus saadaan surjektioksi, kun poistetaan maalijoukosta B kaikki alkiot (merkitään siten saatua joukkoa B1), joille ei kuvaudu mitään. Täten {\displaystyle f:A\to B\_{1}} on surjektio.

Etymologia
----------

Termi *surjektiivinen* ja siihen liittyvät termit injektio ja bijektio esitteli Nicolas Bourbaki, joka oli ryhmä pääasiassa ranskalaisia matemaatikkoja 1900-luvulla, jotka tämän pseudonyymin alaisuudessa aloittivat kirjoittamaan vuonna 1935 kirjojen sarjaa, joissa esiteltiin selityksiä sen ajan edistyneestä modernista matematiikasta. Käsite juontuu ranskan kielen sanoista *sur* mikä tarkoittaa ylitse tai yläpuolella sekä *inciter*, *motiver* tai *ejecter* tai mitkä tarkoittavat "liikuttamista", "liikuttajaa" tai "ulos heittämistä", ja yhdistettynä muotoon *surjektio* käsite liittyy siihen tosiasiaan että määrittelyjoukon kuva surjektiivisesta funktiosta täydellisesti peittää funktion maalijoukon.

Esimerkkejä
-----------

Funktio f: **R** → **R**, f(x) = x2, *ei* ole surjektio, koska esimerkiksi ei ole olemassa reaalilukua x, jolle x2 = −1. 

Jos kuitenkin annetaan funktiolle f maalijoukoksi epänegatiivisten reaalilukujen joukko, saadaan kuvaus g: **R** → [0, ∞[, g(x) = x2, joka *on* surjektio. Tämä johtuu siitä, että mille tahansa epänegatiiviselle reaaliluvulle y, voidaan ratkaista yhtälö y = x2, josta saadaan {\displaystyle x=+{\sqrt {y}}} tai {\displaystyle x=-{\sqrt {y}}}.

Katso myös
----------

* Injektio
* Bijektio

Lähteet
-------

1. ↑  Häsä, Jokke; Rämö, Johanna: *Johdatus abstraktiin algebraan*, s. 23. Helsinki: Gaudeamus, 2015. ISBN 978-952-495-361-0.

Kirjallisuutta
--------------

* Merikoski, Jorma; Virtanen, Ari; Koivisto, Pertti: *Diskreetti matematiikka I*. Tampere: Tampereen yliopisto, 2001 (1993). ISBN 951-44-3604-0.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Surjective function
**Trampolino Italia** on käytöstä poistettu hyppyrimäki Cortina d’Ampezzossa Italiassa.

Historia
--------

Ensimmäinen hyppyrimäki Cortina d’Ampezzoon rakennettiin vuonna 1923, silloisen puisen Trampolino Franchetti -mäen K-piste sijaitsi 40 metrissä. Vuonna 1926 mäkeä suurennettiin vuoden 1927 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Uuden mäen K-piste oli 52 metrissä, silloisesta mäestä oli mahdollista hypätä yli 50 metriä.

Vuonna 1939 Trampolino Franchetti -mäki purettiin ja tilalle rakennettiin vuonna 1940 uusi puinen hyppyrimäki vuoden 1941 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Puisen tornin korkeus oli 48 metriä ja K-piste sijaitsi 75 metrissä. Mäen nimi muutettiin Trampolino Franchettista Trampolino Italiaksi.

Talviolympialaisia varten piti rakentaa kokonaan uusi hyppyrimäki. Vanhan puisen hyppyrimäen purkaminen aloitettiin 15. huhtikuuta 1955 ja uusi betoninen K72 -hyppyrimäki valmistui syyskuussa 1955, mäessä oli epävirallinen HS-piste 86,5 metrissä. Virallisia avajaisia vietettiin 8.12.1955. Mäki oli yksi aikansa edistyksellisempiä hyppyrimäkiä. Sittemmin K-piste siirrettiin 90 metriin ja HS-piste 92 metriin. Vuonna 1990 FIS-sertifikaatti umpeutui, eikä Italian hiihtoliitto ole remontoinut mäkeä. Tämän vuoksi mäkihyppytoiminta on loppunut hyppyrimäestä. Italialaisten mäkihyppääjien harjoittelupaikaksi vaihtui Trampolino dal Ben stadion.

Mäessä on järjestetty hiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1927 ja 1941. Talviolympialaiset järjestettiin mäessä vuonna 1956 ja talviuniversiadit vuonna 1985. Myös kautta aikain ensimmäinen maailmancupin osakilpailu järjestettiin Trampolino Italia-mäestä.

Mäkihypyn maailmanmestaruuden vuonna 1927 voitti Tore Edman, vuoden 1941 kilpailun MM-arvo mitätöitiin. Vuoden 1956 olympialaisissa kilpailun voitti Antti Hyvärinen. Talviuniversiadit 1985 voitti Gennadi Prokopenko.

James Bond -elokuva Erittäin salaisen yksi kohtaus on kuvattu Trampolino Italia -hyppyrimäestä. Kohtauksessa James Bond hyppää tornista alas laskettelusukset jalassaan.

Mäkiennätyksen kehittyminen
---------------------------

| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1924 | Itävalta GreisingItävalta Schatz | 42,0 m |  | K40 mäen mäkiennätys |
| 1926 | Ruotsi Tore Edmann | 54,0 m |  | K52 mäen mäkiennätys |
| 1941 | Saksa Sepp Weiler | 76,0 m | MM-kilpailut 1941 |  |
| 1952 | Suomi Ossi Laaksonen | 78,0 m |  | K75 mäen mäkiennätys |
| 5.2.1956 | Suomi Antti Hyvärinen | 84,0 m | Talviolympialaiset 1956 |  |
| 20.12.1981 | **Norja Roger Ruud** | **92,0 m** | Maailmancup |  |
|

Lähteet
-------

* Trampolino Italia skisprungschanzen.com (englanniksi, saksaksi, puolaksi)
* (englanniksi, italiaksi) s. 134–155
Tramvia Blau
**Tramvia Blau** on raitiotie Barcelonan kaupungissa Espanjassa. Se kulkee Sarrià-Sant Gervasin alueella Barcelonan metron linjaan 7 kuuluvalta Avinguda Tibidabon metroasemalta Tibidabo-vuorelle nousevan Funicular del Tibidabon luokse. Raitiotietä liikennöi Transports Metropolitans de Barcelona, mutta se ei kuulu samaan lippujärjestelmään kaupungin metro- ja bussiliikenteen kanssa. Jo vuonna 1901 käyttöön otettu linja ei niinkään ole merkittävä osa kaupungin joukkoliikennettä, vaan Tramvia Blau on nykyisin pikemminkin museoraitiotie ja turistinähtävyys. Raitiotietä on uudistettu vuosina 1922 ja 1958.

Reitti
------

Raitiotien reitti kulkee mäkisellä alueella siten, että rinnettä ylöspäin menevillä vaunuilla on eri pysäkit kuin alamäkeen kulkevilla. Reitti on molempiin suuntiin noin 1,2 kilometriä pitkä ja raideleveys 1435 millimetriä.

### Pysäkit ylämäkeen

* Plaça Kennedy
* Román Macaya
* Josep Garí
* Lluís Muntadas
* Font del Racó
* Plaça del Doctor Andreu

### Pysäkit alamäkeen

* Plaça del Doctor Andreu
* Carrer número 15
* Adrià Margarit
* Bosch i Alsina
* Josep Mª Florensa
* Plaça Kennedy

Aiheesta muualla
----------------

* Tramvia Blau Trens de Catalunya -sivustolla (katalaaniksi)
Trambesòs-raitiovaunu Barcelonassa
**Trambesòs** on pikaraitiotiejärjestelmä Barcelonan suurkaupunkialueella Espanjan Kataloniassa. Se yhdistää Badalonan ja Sant Adrià de Besòsin kaupungit Barcelonaan. Siihen kuuluu kolme linjaa, joita merkitään tunnuksilla T4, T5 ja T6. Linjat 1-3 puolestaan kuuluvat Trambaix-järjestelmään. Trambesòs ja Trambaix aiotaan myöhemmin yhdistää suuremmaksi kokonaisuudeksi. Raitiotielinjat on merkitty myös useisiin tuoreempiin metrokarttoihin. Vuonna 2008 kaikkien kolmen Trambesòs-linjan yhteenlaskettu matkustajamäärä oli 7 408 730.

Linjat
------

###  Linja T4

T4 on Trambesòs-linjoista ensimmäinen. Se otettiin käyttöön 8. toukokuuta 2004.

Seuraavassa on lueteltu linjan pysäkit, joiden yhteydessä on mainittu myös vaihtomahdollisuudet Barcelonan metroon ja Renfen juniin.

* Ciutadella | Vila Olímpica
* Wellington
* Marina
* Auditori i Teatre Nacional
* Glòries
* Ca l'Aranyó
* Pere IV
* Fluvià
* Selva de Mar
* El Maresme
* Fòrum
* Can Llima
* Central Tèrmica del Besòs
* Estació de Sant Adrià

###  Linja T5

T5 otettiin käyttöön 14. lokakuuta 2006.

* Glòries
* La Farinera
* Can Jaumandreu
* Espronceda
* Sant Martí de Provençal
* Besòs
* Alfons el Magnànim
* Parc del Besòs
* La Catalana
* Sant Joan Baptista
* Encants de Sant Adrià
* Sant Roc
* Gorg

###  Linja T6

T6 otettiin käyttöön 15. kesäkuuta 2008.

* Gorg
* Sant Roc
* Encants de Sant Adrià
* Sant Joan Baptista
* La Catalana
* La Mina
* Central Tèrmica del Besòs
* Estació de Sant Adrià

Lähteet
-------

1. ↑  Nota de premsa T6 i finalitzacio obres tramvia (pdf) Autoritat del Transport Metropolità.  Arkistoitu 18.3.2009. Viitattu 13.8.2009. (katalaaniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Barcelonan raitioteiden virallinen sivusto (katalaaniksi) (englanniksi) (espanjaksi)
**Tranmere Rovers FC** on jalkapalloseura Birkenheadista, Englannista. Seura pelaa kaudella 2019–2020 Ykkösliigassa Englannin kolmanneksi ylimmällä sarjatasolla. Roversin arvostetuin saavutus on Englannin liigacupin toinen sija vuonna 2000, jolloin se hävisi loppuottelussa Leicester Citylle 1–2.

Seura perustettiin vuonna 1884 nimellä *Belmont FC*, joka vaihtui Tranmere Roversiksi seuraavana vuonna. Seura pelasi ensimmäisen ottelunsa Liverpool & District Challenge Cup -kilpailussa vuonna 1886 ja liittyi Englannin liigan vastaperustettuun 3. divisioonan pohjoislohkoon kaudella 1921–1922. Tranmere voitti Walesin Cupin vuonna 1935.

Tranmere Rovers pelasi ensimmäisen kautensa Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, silloisessa 2. divisioonassa, 1938–1939, mutta voitti vain kuusi ottelua pudoten sarjasta. Seuraavan kerran se pelasi vastaavalla sarjatasolla, tuolloisessa 1. divisioonassa, vasta kausina 1991–2001.

Joukkuetta valmentaa Rob Edwards, jonka edeltäjiin 2000-luvulla kuuluu muun muassa John Barnes. Tranmeressa ovat uransa aikana pelanneet muun muassa Dixie Dean, Frank Worthington, Steve Coppell, John Aldridge, Pat Nevin ja Jason McAteer.

Tranmeren kotikenttä on Prenton Park, jossa on 16 789 istumapaikkaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Barnes to return to England as boss of Tranmere (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

Englannin ykkösliiga 2019–2020

* Accrington Stanley
* Blackpool
* Bolton Wanderers
* Bristol Rovers
* Burton Albion
* Coventry City
* Doncaster Rovers
* Fleetwood Town
* Gillingham
* Ipswich Town
* Lincoln City
* Milton Keynes Dons
* Oxford United
* Peterborough United
* Portsmouth
* Rochdale
* Rotherham United
* Shrewsbury Town
* Southend United
* Sunderland
* Tranmere Rovers
* AFC Wimbledon
* Wycombe Wanderers
**Kuuban maantiede** kertoo Kuuban maantieteeseen liittyvistä asioista. Kuuba on saarivaltio, joka sijaisee Meksikonlahden ja Karibianmeren välissä. Yli puolet maan pinta-alasta on tasankoa.

Maastonmuodot
-------------

Topografinen kartta.
Kuuban saarella on kolme vuorijonoa, joista yksi on Sierra del Rosario, jonka lomassa on Valle de Viñalesin laakso ja kuuluisat karstilaaksot. Toinen vuorijono on Sierra del Escambrayh, missä sijaitsee vuori Sierra de trinidad. Kolmas vuorijono on suurin piirtein rannikkoa myötäilevä Sierra Maestra, missä on maan korkein vuorenhuippu Pico Turquino. Pohjoisrannikon tuntumassa on laguuneja, joiden takana on korallisaaria.

Ilmasto
-------

Kuubassa vallitsee tyypillinen trooppinen ilmasto. Vuodenaikojen lämpötilat eivät vaihtele paljoa maan itäosassa, mutta länsiosassa vuotuiset lämpötilat vaihtelevat hieman enemmän. Sadekausi on toukokuusta lokakuuhun ja vuotuinen sademäärä on noin 1000-1500 mm. Toisinaan esiintyy trooppisia myrskyjä ja hurrikaaneja.

Luonto
------

Kuubanamatsoni
Kuuban luonto on säilynyt paremmin kuin muualla Karibialla. Kestämättömät metsänhakkuut ja kosteikkojen raivaus sokeripelloiksi ovat tosin tehneet tuhojaan myös Kuubassa, mutta maassa on edelleen myös koskematonta sademetsää ja kosteikkoja sekä koralliriuttoja. Talouskasvun pelätään kuitenkin jatkossa lisäävän luonnon kulumista.

Noin viidesosa saaresta, 200 metrin yläpuolella, on ollut alkujaan kosteiden metsätyyppien: sademetsän, vuoristometsän ja pilvimetsien peitossa. Niistä on löydetty noin 30 kotoperäistä lajia. Vuonna 1995 arvioitiin, että 75 % metsätyypistä on tuhottu kahvin ja kaakaon viljelyn seköä kaivoseollisuuden ja turismin takia. Yli puolet maan pinta-alasta on ollut kuivaa metsää, mutta 90 % siitä on raivattu viljelyksiksi, laitumeksi ja savanniksi. Vuoristoissa on kasvanut havumetsää, josta on jäljellä kolme yli 250 neliökilometrin laikkua. Metsän päälajina on karibianmänty (*Pinus caribaea*), jonka suojissa elää monia kotoperäisiä lintu- ja kasvilajeja.

Kuuban alueella esiintyy yhteensä yli 7000 kasvilajia, joista 90 on palmuja.

Maailman pienin lintu kimalaiskolibri elää Kuubassa, samoin kuin kuubansmaragdikolibri, endeeminen kuubantodi ja kuubanamatsoni. Kansallislintu on kuubantrogoni. *Capromys pilorides* -hutialajia tavataan Kuuban lisäksi joillakin lähisaarilla. Kuubankrokotiili on kadonnut muualta kuin Kuubasta.

Desembarco del Granman kansallispuisto ja Alejandro de Humboldtin kansallispuisto ovat Unescon maailmanperintökohteita. Muita luonnonsuojelualueita on Torquinon ja Cristalin vuorilla sekä Isla de la Juventudin saarella ja Viñalesin laaksossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Amerikka*, s. 82-83. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33476-8.
2. ↑  The Nature of Cuba (Arkistoitu – Internet Archive) Smithsonian 2003
3. ↑  Cuban Moist Forests *One Earth*. Viitattu 22.5.2023.
4. ↑  Cuban Dry Forests *One Earth*. Viitattu 22.5.2023.
5. ↑  Jon Schipper: Cuban Pine Forests *One Earth*. Viitattu 22.5.2023.
6. ↑  Wildlife Guide Cuba  2011. PBS Thirteen Educational Broadcasting Corporation. Viitattu 20.11.2011. (englanniksi)
7. ↑  Cuba *Unesco*. Viitattu 22.5.2023.
**Night Ride Home** on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Joni Mitchellin studioalbumi vuodelta 1991. Se sai hyvän vastaanoton sekä yleisöltä että kriitikoilta, ja sitä pidettiin valoisampana ja kuuntelijaystävällisempänä kuin sitä edeltänyttä Mitchellin 1980-luvun tuotantoa.

Mitchell itse kiisti yrittäneensä tehdä levystä yleisönsuosikkia, vaan sanoi että sen duuripohjaiset melodiat ja paluu intiimimpiin aiheisiin vain kuvasivat hänen silloista onnellista mielentilaansa avioliitossa basisti-tuottaja Larry Kleinin kanssa.

Levyn matkustusteemat muistuttavat Mitchellin vuoden 1976 albumia *Hejira*. Erikoisia kitaravirityksiä harrastava Mitchell sanoo käyttäneensä levyllä myös lähes samaa viritystä kuin *Hejiralla*.

Kappaleet
---------

Levyn kappaleista "Cherokee Louise" kertoo Mitchellin lapsuudenystävästä Kanadan Saskatchewanissa, joka kärsi seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Lapsuutta ja keski-ikää tarkastelee myös laulu "Come in from the Cold". Kappale "The Windfall (Everything For Nothing)" kertoo palvelijattaresta, joka yritti haastaa Mitchellin oikeuteen. Kappale "Slouching Towards Bethlehem" perustuu W. B. Yeatsin runoon. Kuutamoisesta yöstä Havaijilla alkunsa saanut nimikappale "Night Ride Home" oli alun perin nimeltään ’Fourth of July’, ja Mitchell esitti sitä jo edellisen albuminsa promootiokiertueella 1988. Mikään levyn kappaleista ei noussut listoille, mutta "Come in from the Cold" sai melko paljon radiosoittoa Yhdysvalloissa ja Kanadassa.

Albumin laulut ovat Joni Mitchellin käsialaa lukuun ottamatta Larry Kleinin sävellystä kappaleessa "Nothing Can Be Done".

### Kappalelista

1. Night Ride Home – 3:21
2. Passion Play (When All The Slaves Are Free) – 5:25
3. Cherokee Louise – 4:32
4. The Windfall (Everything for Nothing) – 5:15
5. Slouching Towards Bethlehem – 6:54
6. Come in from the Cold – 7:31
7. Nothing Can Be Done – 4:53 (säv. Larry Klein, san. Joni Mitchell)
8. The Only Joy in Town – 5:11
9. Ray’s Dad's Cadillac – 4:33
10. Two Grey Rooms – 3:57

Muusikot
--------

* Joni Mitchell: laulu, kitara, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, Billatron raidalla 6, oboe raidalla 8, Omnichord raidalla 8
* Jeremy Lubbock: kapellimestari ja sovittaja
* Brenda Russell: taustalaulu raidalla 9
* David Baerwald: taustalaulu raidalla 7
* Michael Landau: kitara raidalla 10
* Bill Dillon: kitara raidoilla 2 ja 7; pedal steel -kitara raidalla 1
* Wayne Shorter: sopraanosaksofoni raidoilla 3 ja 9
* Larry Klein: basso ja lyömäsoittimet raidoilla 1, 2, 3, 5 ja 6; kitara raidalla 6; kosketinsoittimet raidalla 7
* Alex Acuña: lyömäsoittimet raidoilla 1, 2, 5, 6, 7 ja 8
* Vinnie Colaiuta: rummut raidoilla 4, 5, 6 ja 10; virvelirumpu raidalla 3
* Karen Peris: taustalaulu raidalla 3

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gilbert, Matthew: Joni Mitchell comes in from the cold (Arkistoitu – Internet Archive), The Boston Globe 17.3.1991. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 23.12.2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Night Ride Home
**Nigerin maantiede** kertoo Nigerin maantieteestä. Nigerin lounaispuolella sijaitsevat Benin ja Burkina Faso, länsipuolella sijaitsee Mali, pohjoispuolella sijaitsevat Algeria ja Libya, itäpuolella sijaitsee Tšad ja eteläpuolella sijaitsee Nigeria. Maan keskiosassa sijaitsee Airvuoristo ja koillisosassa Tšadin rajaseudulla sijaitsee Djadon ylänkö. Maan lounaisosassa virtaa joki Niger. Maan kaakkoisosassa Nigerian ja Tšadin rajalla sijaitsee Tšadjärvi. Airvuoriston länsipuolella on Ténérén autiomaa, jonka eteläpuolella on Dillia Wad ja pohjoispuolella on Bilman keidasalue. Vielä lännempänä on Bilman aavikko. 

Yli puolet maan pinta-alasta koostuu hiekka-aavikoista ja kivierämaista. Maan jakautuu kasvillisuusvyöhykkeiden suhteen siten, että maan koillisosasta keskiosaan on Saharaan kuuluvaa aavikkoa, lännempänä on Saheliin kuuluvaa aroaluetta ja maan lounaisimmassa ja eteläisimmässä osassa kasvillisuus on enimmäkseen savannityyppistä. Aavikko vaihtuu aroksi Airvuoriston ja Agadezin kaupungin seudulla ja aro vaihtuu savanniksi Tahouan ja Tanoutin kaupunkien seudulla. Aroalueella kasvillisuus on enimmäkseen piikkipensaita. Savannialueen puita ovat apinanleipäpuut, kapokkipuut ja tamarindit.

Nigerin alueella kuiva kausi on sadekautta pidempi. Kuiva kausi kestää lokakuulta toukokuulle ja sadekausi kestää kesäkuulta syyskuulle. Vuotuinen sademäärä keskimäärin on Saharan laita-alueella muutama millimetri ja maan eteläosassa se on 500 mm. Sateet ovat paikallisia ja niihin liittyy usein ukkosmyskyjä. Päivälämpötila on kuivana kautena usein noin 30°C, mutta yölämpötila on paljon viileämpi.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 58-59. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
**Volmari (Wladimir) Kanninen** (sukunimi vuoteen 1886 *Kannin*, 31. lokakuuta 1860 Käkisalmi – 10. syyskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen todellinen valtioneuvos ja ennakkosensuurista vastanneen painoasiain ylihallituksen päällikkö.

Kannisen vanhemmat olivat kauppias Kapiton Kannin ja Aleksandra Volkov. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1881 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886.

Kanninen oli venäjän kielen opettajana useissa kouluissa. Hän oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon kollegana vuodesta 1888 alkaen. Kanninen oli mukana perustamassa Suomen Urheilulehteä vuonna 1898 ja oli lehden toimittajana vuoteen 1899 saakka. Painoasiain ylihallituksen päällikkönä Kanninen oli 1905–1917.

Kanninen toimi Suomen Kennelklubin varapuheenjohtajana ja hän toi 1890-luvulla Suomeen ensimmäisen venäjänvinttikoiran eli borzoin.

Kanninen oli naimisissa vuodesta 1887 Maria Kudinowin kanssa.

Teoksia
-------

* *Lyhykäinen venäjän kielen oppikirja - Kort lärobok i ryska språket*. Tekijä, Helsinki 1901

Nimellä *V. Kanninen*:

* *Alkoholismi ja sen parantaminen* ; eri lähteiden mukaan sommitellut V. Kanninen. Tekijä, Helsinki 1923
* *Huomioita dipsomaniasta eli jaksollisesta juomahimosta*. Suomen akateeminen raittiusliitto, Helsinki 1942

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  KANNIN Wladimir (→ Volmari). *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Aikakauslehdet, Rauman Lehti no 140 07.12.1899 sivu 3
3. ↑  1898-1908: "Yksi on voima ylitse muiden", Urheilulehti 29.1.2005
4. ↑  Borzoi – venäläinen vinttikoira (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nukkevaimo** (*Baby Doll*) on Elia Kazanin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1956. Sen on virallisesti käsikirjoittanut Tennessee Williams oman näytelmänsä *27 Wagons Full of Cotton* pohjalta, mutta ohjaaja Kazan on sanonut kirjoittaneensa siitä valtaosan itse Williamsin oltua sitoutunut elokuvahankkeeseen vain löyhästi. Kazan itse luonnehti elokuvaa mustaksi komediaksi. Se kertoo kahden kilpailevan puuvillanjalostajan taisteluista liike- ja naisasioissaan, ja kolmiodraaman pääosia esittävät Karl Malden, Carroll Baker ja Eli Wallach. Elokuva aiheutti suurta kohua seksuaalisuuden suorasukaisella käsittelyllään.

Juoni
-----

Archie Lee Meigham (Malden) on velkaantunut ja alkoholisoitunut puuvillanpuhdistamon omistaja Yhdysvaltojen Mississippin osavaltiossa. Hänen teini-ikäinen vaimonsa Baby Doll (Baker) uhkaa jättää hänet ja muuttaa kaupunkiin. Kilpailevan yrittäjän Silva Vacarron (Wallach) tehtaalla syttyy tulipalo, josta hän epäilee Meighamia. Tilanteen kehittyessä hänestä tulee myös Baby Dollin uusi ihastus.

Vastaanotto
-----------

Brittiläinen *The Times* sanoi tuoreeltaan *Nukkevaimon* olevan "mahdollisesti likaisin amerikkalainen teatterielokuva, jota on koskaan laillisesti esitetty". Elokuva teki Carroll Bakeristä aikansa seksisymbolin ja vei Hollywoodin elokuvakerrontaa rohkeampaan suuntaan.

*Nukkevaimo* tuotti neljä Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaan naispääosan sarjassa Carrol Bakerille. Kazan sai ohjauksestaan uransa kolmannen parhaan ohjauksen Golden Globe -palkinnon.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti luonnehti *Nukkevaimoa* vuonna 1994 aistillisen hämmentäväksi alistamisen, rappion ja tuhon kuvaukseksi ja sanoi Kazanin ohjaustyötä täydelliseksi.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Nukkevaimon* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fränti, Mikael: Elia Kazanin Nukkevaimo on rappion kuvaus ja kolmiodraama Tennessee Williamsin mukaan *Helsingin Sanomat*.  29.5.1994. Viitattu 16.8.2018.  (Tilaajille.)
2. 1 2  Huhtala, Jussi: Alaston totuus: seksuaalisesti latautuneet elokuvat top 10 – katso lista *Episode*.  31.8.2015.
3. ↑  Sollosi, Mary: Who has the most Golden Globes? *Entertainment Weekly*.  3.1.2018.  Arkistoitu 16.8.2018. Viitattu 16.8.2018. (englanniksi)
4. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 16.8.2018. (englanniksi)
**Ulla-Maija Vikman** (s. 11. lokakuuta 1943 Oulu) on suomalainen tekstiilitaiteilija ja muotoilija.

Vikmanin vanhemmat ovat ylimetsänhoitaja Askal Vikman ja Maija Vikman (s. Huotari). Hän valmistui teolliseksi muotoilijaksi  Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1968 ja sen jälkeen tekstiilitaiteilijaksi  Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1974. Taiteilijanuransa alkuvaiheissa Vikman toimi muotoilijana muun muassa Riihimäen Lasi Oy:ssä. Sittemmin hän on kuitenkin suuntautunut nimenomaan tekstiilitaiteeseen.

Vikmanin tekstiilitaideteokset on tehty useimmiten viskoosilangoista, jotka hän värjää tekstiiliväreiillä kahteen tai kolmeen kertaan. Yläosastaan kiinnitetyt langat putoavat vapaasti tilaan ja muodostavat vaihtelevan väripinnan, jossa eriväriset kuidut liikkuvat ilmavirrassa. Pinnan kolmiulotteisuus, säikeitten liike ja valon heijastukset synnyttävät teoksiin monia sävyjen vaihteluita. Teokset ovat muutoin varsin vähäeleisiä ja perustuvat yksinkertaisiin viivojen ja värialueiden sommitelmiin. Pääasialliseksi materiaalikseen Vikman on valinnut viskoosin, koska sillä on hyvät valonheijastusominaisuudet ja hän saa värjätyt kuitunsa suorastaan hohtamaan valossa.

Ornamo valitsi Vikmanin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi vuonna 1992. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.

Lähteet
-------

* Kuvataiteilijamatrikkeli
* Ulla-Maija Vikman (painters.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Arto Seppälä: *Lanka läpi vuosisatojen*, s. 285. Tekstiili- ja vaatetusteollisuus ry, 2005. ISBN 952-91-9119-7.

Kirjallisuutta
--------------

* Vikman, Ulla-Maija: *Töitä – Works*. Kustannus Oy Taide, 2007. ISBN 978-951-608-076-8.
* *Viisi naista: Tuula Falk, Brita Flander, Kristina Riska, Janna Syvänoja, Ulla-Maija Vikman.* Suomalaisen muotoilun edistämiskeskus Design Forum Finland, 1997.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Roy Cleveland Sullivan** (7. helmikuuta 1912 – 28. syyskuuta 1983) oli yhdysvaltalainen metsänvartija, joka tuli kuuluisaksi selvittyään hengissä seitsemästä salamaniskusta.

Sullivan syntyi Kentuckyn osavaltiossa ja joutui ensimmäisen salamaniskun kohteeksi vuonna 1942. Tällöin salama osui häntä sääreen, mutta mies selvisi menettämällä vain yhden varpaankynnen. Toinen salama iski vuonna 1969, jolloin Sullivan joutui tajuttomaksi ja poltti kulmakarvansa.

Vuonna 1970 Sullivan sai palovamman vasempaan olkapäähänsä. Vuosina 1972 ja 1973 salamat sytyttivät hänen tukkansa palamaan, mutta Sullivan sai palot itse sammutettua vedellä. Vuonna 1974 iskenyt kuudes salama aiheutti palovammoja Sullivanin nilkkaan. 25. kesäkuuta 1977 Sullivan joutui viimeisen salamaniskunsa uhriksi ollessaan kalastamassa. Hän joutui sairaalaan saatuaan palovammoja rintaansa ja vatsaansa.

Roy Sullivan teki itsemurhan ampumalla vuonna 1983. Hänet on mainittu Guinnessin ennätysten kirjassa, ja hänen kahta metsänvartijahattuaan säilytetään nyt New Yorkissa ja Etelä-Carolinassa. Sullivan työskenteli elämänsä aikana ainakin Shenandoahin kansallispuistossa, Virginiassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Farndon, John: *Huippusalaista*, s. 229. Readme, 2009.
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**S/S American Star** (entinen **S/S America**) oli matkustajakäyttöön rakennettu, vuonna 1940 United States Lines -yhtiölle valmistunut höyryturbiinilaiva. Laivan suunnitteli arkkitehti William Francis Gibbs, ja sen alkuperäisen *America*-nimen jälkeen laivalla oli 54 toimintavuotensa aikana useita nimiä: USS *West Point*, *Australis*, *Italis*, *Noga*, *Alferdoss* ja *American Star*. Eleanor Roosevelt kastoi laivan Newport Newsissä *Americaksi* muutamaa päivää ennen toisen maailmansodan syttymistä. Sodan aikana alus toimi joukkojenkuljetusaluksena, minkä jälkeen se kulki vuosikausia reittiliikenteessä New Yorkin ja saksalaisen Bremerhavenin välillä. Alus pystyi kuljettamaan 543 matkustajaa ensimmäisessä luokassa, 418 matkustajaa toisessa luokassa ja 241 kolmannessa luokassa, ja sillä oli 643 hengen miehistö.

Vuonna 1964 laiva myytiin D & A Chandrikselle Pireukseen Kreikkaan, ja laiva sai uuden nimen *Australis*. Uuden omistajan myötä aluksella tehtiin halparisteilyjä Euroopan ja Australian välillä. Vuonna 1974 *Australis* törmäsi yhteen HMAS *Melbournen* kanssa, mutta onnettomuudesta ei aiheutunut suuria vahinkoja.

Vuosina 1979–1993 laiva oli ankkuroituna Eleusiksen lahdella Pireuksen ulkopuolella toimettomana. Joulukuussa 1993 laiva lähti usean omistajan- ja nimenvaihdoksen jälkeen *American Star* -nimisenä viimeiselle matkalleen. Avomerihinaajan oli määrä viedä alus Thaimaahan, missä se olisi muutettu uivaksi hotelliksi. Tammikuussa 1994 aluksen taival päättyi kuitenkin ennenaikaisesti, kun Kanariansaariin kuuluvan Fuerteventuran edustalla puhaltaneet kovat tuulet painoivat aluksen saaren rantaa kohden, jolloin se juuttui hiekkasärkälle ja katkesi pian kahtia. Haaksirikon jälkeen alus joutui rosvouksen kohteeksi, jolloin sieltä vietiin kaikki irtonainen pois.

Aluksen jäljellä ollut osa katosi vedenpinnan alle talvena 2008–2009.

Lähteet
-------

* Hall, Timoyhy: *Hmas Melbourne*. Unwin Hyman, 1982. ISBN 978-0868612843 (englanniksi).

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  SS America / SS Australis *.ssmaritime.com*. Viitattu 14.7. 2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  USS West Point (AP-23) *navsource.org*. Viitattu 14.7. 2015. (englanniksi)
3. ↑  Hall 1982. 217.

Aiheesta muualla
----------------

* Andreas Jacobsen: Kuningatar kuolee hitaasti *Helsingin Sanomat*.  10.9.2005.
* Arnold Kludas: Great Passenger Ships of the World -sarja

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SS America**.
**Videopelivuosi 2009** käsittelee vuoden 2009 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.

Tapahtumia
----------

Maaliskuu
10. maaliskuuta - 2007/8 British Academy Games Awards
23.–27. maaliskuuta – GDC 2009 järjestettiin San Franciscossa.
Kesäkuu
2.–4. kesäkuuta – Electronic Entertainment Expo 2009 järjestettiin Los Angelesissa.
Elokuu
19.-23. elokuuta - Gamescom järjestettiin ensimmäisen kerran.
Joulukuu
12. joulukuuta - Spike Video Game Awards

Laitteistojulkaisuja
--------------------

Lokakuu
1. lokakuuta – PlayStation Portable Go julkaistiin Euroopassa.

Videopelijulkaisuja
-------------------

| Merkintä | Ohjelmisto |
| --- | --- |
| iOS | Apple iOS |
| Mac | Mac OS |
| Win | Microsoft Windows |
| Lin | Linux |
| NDS | Nintendo DS |
| PS2 | PlayStation 2 |
| PS3 | PlayStation 3 |
| PSP | PlayStation Portable |
| Wii | Wii |
| X360 | Xbox 360 |

Tammikuu
13. tammikuuta – *The Lord of the Rings: Conquest* (Win, NDS, PS3, X360)
Helmikuu
27. helmikuuta – *Killzone 2* (PS3)
Maaliskuu
13. maaliskuuta – *Resident Evil 5* (PS3, X360)
22. maaliskuuta – *Pokémon Platinum* (NDS)
29. maaliskuuta – *Guitar Hero: Metallica* (PS2, PS3, Wii, X360)
Huhtikuu
9. huhtikuuta – *Sacred* (Lin)
Toukokuu

12. toukokuuta – *Sacred 2* (PS3, X360)
16 toukokuuta - Minecraft
29. toukokuuta – *inFamous* (PS3)
Kesäkuu
2. kesäkuuta – *The Sims 3* (Mac, Win)
16. kesäkuuta – *Guitar Hero: Smash Hits* (PS2, PS3, Wii, X360)
Heinäkuu
26. heinäkuuta – *Wii Sports Resort* (Win, PS3, X360)
Elokuu
4. elokuuta – *G. I. Joe: The Rise of Cobra* (Win, NDS, PS2, PS3, PSP, Wii, X360)
25. elokuuta – *Batman: Arkham Asylum* (PS3, X360)
Syyskuu
1. syyskuuta – *Guitar Hero 5* (PS2, PS3, Wii, X360)
14. syyskuuta – *Mario & Luigi: Bowser's Inside Story* (NDS)
15. syyskuuta – *Batman: Arkham Asylum* (Win)
15. syyskuuta – *NHL 10* (PS3, X360)
15. syyskuuta – *Resident Evil 5* (Win)
15. syyskuuta – *Scribblenauts* (NDS)
Lokakuu
1. lokakuuta – *Gran Turismo PSP* (PSP)
13. lokakuuta – *Mario & Sonic at the Olympic Winter Games* (NDS, Wii)
13. lokakuuta – *Uncharted 2: Among Thieves* (PS3)
20. lokakuuta – *FIFA 10* (Win, PS3, X360)
20. lokakuuta – *WWE SmackDown vs. Raw 2010* (NDS, PS2, PS3, PSP, Wii, X360)
27. lokakuuta – *DJ Hero* (PS2, PS3, Wii, X360)
Marraskuu
3. marraskuuta – *Band Hero* (NDS, PS2, PS3, Wii, X360)
10. marraskuuta – *Call of Duty: Modern Warfare 2* (Win, PS3, X360)
10. marraskuuta – *Call of Duty 4: Modern Warfare* (Wii)
15. marraskuuta – *New Super Mario Bros. Wii* (Wii)
17. marraskuuta – *Assassin's Creed II* (PS3, X360)
17. marraskuuta – *Formula One 09* (Wii, PSP)
17. marraskuuta – *Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues* (Win, NDS, PS3, PSP, Wii, X360)
Joulukuu
3. joulukuuta – *The Saboteur* (Win, PS3, X360)
8. joulukuuta – *Silent Hill: Shattered Memories* (Wii)
10. joulukuuta – *Angry Birds* (iOS)

Palkinnot
---------

### Game Developers Choice Awards

* *Fallout 3* - Vuoden Peli (Game of the Year)

### Golden Joystick Awards

* *Fallout 3* – Ultimate Game of the Year

### Interactive Achievement Awards

* *LittleBigPlanet* - Vuoden peli

### Spike Video Game Awards

* *Uncharted 2: Among Thieves* - Game of the Year