recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko maittain |
|  |
| Afrikka
* Egypti
 |
| Aasiassa
* Intia
 |
| Etelä-Amerikka
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Uruguay
 |
| Eurooppa
* Alankomaat
* Albania
* Armenia
* Belgia
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Malta
* Pohjoismaat
	+ Islanti
	+ Norja
	+ Ruotsi
	+ Suomi
	+ Tanska
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Sveitsi
* Tšekki
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
 |
| Lähi-Itä
* Iran
* Israel
* Jordania
* Kypros
* Libanon
* Syyria
* Turkki
 |
| Pohjois-Amerikka
* Kanada
* Yhdysvallat
 |
| Oseania
* Australia
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Tšekissä**. Tšekin väestöstä 7 prosenttia kuuluu roomalaiskatoliseen kirkkoon, muihin kirkkoihin kuten evankelisiin herrnhutilaisiin sekä hussilaisiin 6 prosenttia sekä seurakuntiin sitoutumatotmia uskovia noin 9,1 prosenttia. Tšekki on nykyisin yksi Euroopan maallistuneimmista maista.

Tšekki on varhaisen uskonpuhdistajan Jan Husin sekä myöhemmin Saksaan muuttaneiden herrnhutilaisten alue. Tšekissä sijaitsee myös keskeinen Eurooppaa palveleva baptistiseminaari.

Historia
--------

Tšekki perustetttiin vuonna 1993 entisen Tšekkoslovakian jakautuessa rauhanomaisesti kahteen valtioon. Tšekit ovat alueen slaavilaisväestöä, jotka ovat asuneet alueella 500-luvulta lähtien. 1700-luvulta 1900-luvun alkuun alue oli osa Itävalta-Unkarin valtakuntaa. Tšekkoslovakia perustetiin vuonna 1918. Valtio joutui kommunistien vallan alle toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 aina vuoteen 1989 asti. Tšekki oli yksi neuvostoblokin teollisuuskeskuksista.

Kommunistikaudella kirkot olivat suurelta osin kommunistisen puolueen hallinnassa, eivätkä ne saaneet työskennellä vapaasti. Tšekin pääkaupunki Praha oli kristillisen rauhankonferenssin kotipaikka. Vuonna 1968 yritykset luoda ihmiskasvoista sosialismia tukahdutettiin ja Prahasta tuli toisinajattelun keskus neuvostoblokissa.

Kirkkojenväliset järjestöt
--------------------------

KMN:n alaiseen Tšekin ekumeeniseen neuvostoon kuuluvat protestanttiset, helluntailaiset, ortodoksiset ja vanhakatoliset kirkot. Tšekissä toimii myös MEA:n alaisuudessa toimiva Tšekin evankelinen liitto.

Lähteet
-------

1. ↑  Countries: Czechia *Central Intelligence Agency: World Factbook*. Viitattu 18.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Maat: Tšekki *World Council of Churches*. Viitattu 18.7.2023. (englanniksi)
**Md30-lämpötila** on materiaalin muovattavuuteen suuresti vaikuttava lämpötila. Se lasketaan austeniittisen ruostumattoman teräksen koostumuksesta. Se kuvaa austeniitin stabiilisuutta kylmämuokkauksessa ja muovausprosesseissa. Mitä positiivisempi arvo, sitä korkeammassa lämpötilassa austeniitti transformoituu martensiitiksi.

Määritelmän mukaan lasketussa Md30-lämpötilassa 30 prosentin muokkausasteella kylmämuokatusta austeniitista 50 prosenttia muuttuu α´-martensiitiksi. Kaikki austeniittiin liukenevat seosaineet laskevat Md30-lämpötilaa eli stabiloivat austeniittia - myös δ-ferriittiä suosivat seosaineet pii, kromi ja molybdeeni. Laskentaan on perinteisesti käytetty Angelin kaavaa. Uudempi kaava on Noharan julkaisema.

Md30 Angelin kaava
------------------

**Md30 (oC) = 413 - 462(C + N) - 9.2Si - 8.1Mn - 13.7Cr - 9.5Ni - 18.5Mo**

Md30 Noharan kaava
------------------

**Md30 (oC) = 551 - 462(C + N) - 9.2Si - 8.1Mn - 13.7Cr - 29Ni - 18.5Mo - 29Cu - 68Nb - 1.42(GS[ASTM] - 8)**

Kaava ottaa huomioon myös raekoon (GS ASTM E112) vaikutuksen: pienirakeinen austeniitti on stabiilimpaa kuin suurirakeinen. Raekoon vaikutus huomioidaan, kun se poikkeaa tavallisesta raekoosta 8.

Uuden standardin EN10088-1 opastavissa tiedoissa (Liite C) on julkaistu Noharan kaava, jossa käytetään Md30-lämpötilalle tunnusta MNA.

Aiheesta muualla
----------------

* Effect of Cold Work and Temperature on Martensite Formation (Archive.org)
**Marco Tilio** (s. 23. elokuuta 2001 Sydney) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaansa liigassa Melbourne Cityä, johon hän siirtyi syyskuussa 2020 Sydney FC:stä.

Tilio pelasi kesällä 2021 Tokion olympialaisissa Australian kaikki kolme ottelua, joista viimeisen avauskokoonpanossa, ja teki maalin ensimmäisessä ottelussa Argentiinaa vastaan. Hän pelasi Australian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran tammikuussa 2022 MM-karsintaottelussa Vietnamia vastaan. Hän on pelannut elokuun 2022 loppuun mennessä neljä A-maaottelua, joissa kaikissa hän on tullut vaihtopelaajana kentälle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marco Tilio Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Australian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ryan |
2 Degenek |
3 Atkinson |
4 Rowles |
5 Karačić |
6 Tilio |
7 Leckie |
8 Wright |
9 Maclaren |
10 Hrustic |
11 Mabil |
12 Redmayne |
13 Mooy |
14 McGree |
15 Duke |
16 Behich |
17 Devlin |
18 Vukovic |
19 Souttar |
20 Deng |
21 Kuol |
22 Irvine |
23 Goodwin |
24 King |
25 Cummings |
26 Baccus |
Valmentaja Arnold
Bryggmanin suunnittelemassa Hospits Betelin talossa toimii tällä hetkellä Scandic Plaza -hotelli.
**Hospits Betel** on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema rakennus Turussa Yliopistonkadulla. Bryggman voitti Turun lähetysseuran liike- ja hotellirakennuksesta Hospits Betelistä 1926 järjestämän arkkitehtikilpailun ehdotuksellaan "Ympyrään piirretty enkeli". Kilpailuehdotus edusti italialaishenkistä klassismia. Rakennus valmistui vuonna 1929.

Bryggman suunnitteli hotellin yhdeksi kokonaisuudeksi asuintalo Atriumin kanssa. Hotellin ja Atriumin väliin sijoitettiin Kristiinankadun jatkeeksi aukio, joka toimi sekä Betel-kirkon että hotellin sisäänkäyntinä. Itse kilpailuehdotus oli viisikerroksinen, mutta myös kuusikerroksista rakennusta mietittiin. Lopulliseksi ratkaisuksi valikoitui vaihtoehto, jossa rakennus oli kerroksen korkeampi pihasivulta kuin katusivulta.

Arkkitehti matkusteli Italiassa, Itävallassa ja Saksassa ja kehitteli voittanutta ehdotustaan. Matkojen jälkeen julkisivujen klassistiset koristeaiheet riisuutuivat ja tilalle tulivat selkeät funktionalistiset muodot. Myös pyörökaariset kaupan ikkunat muuttuivat suorakulmaisiksi. Aukiolla olevalle hotellin sisäänkäynnille rakennettiin pylväätön katos ja julkisivun parvekkeista tehtiin laatikkomaisia. Betel-kirkon italialaistyyppinen kellotorni toimii edelleen aukiolla katseenvangitsijana. Vaikkakin se lämpörapattiin ymmärtämättömästi 1990, jolloin torni menetti alkuperäisiä ominaispiirteitään.

Seinässä oleva muistolaatta kertoo, että rakennus toimi sotasairaalana 1939–1945. Tällä hetkellä paikalla on Scandic Plaza, jonka alakerrassa on arkkitehdin nimeä kantava Bryggman’s Restaurant & Deli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikko Laaksonen: *Erik Bryggmanin arkkitehtuuri*, s. 61-63. Rakennustieto Oy, 2016. ISBN 978-952-267-152-3.
2. ↑  Asunto-osakeyhtiö Atrium ja hotelli Hospits Betel Docomomo Suomi. Viitattu 25.4.2018.
**Jewel Line Oy** (aputoiminimiltään **Suomen Korutarvike.com** ja **Korulinja**) on suomalainen helmien ja korunosien maahantuojayritys, joka harjoittaa verkkokauppaa. Yhtiö toimi aikaisemmin nimellä *Korulinja*, joka oli design- ja muotikorujen sekä kauneudenhoitovälineiden tukku- ja vähittäiskaupan liike, jolla oli lähes 200 jälleenmyyjää ympäri Suomea. Yhtiöllä oli myös verkkokauppa.

Korulinjan historia
-------------------

Korulinjan perustivat vuonna 1984 turkulaiset Eeva ja Markku Hinkkanen. Yli 20 vuotta kestäneen toiminnan jälkeen Hinkkaset myivät yrityksen Salme Mäkiselle, jonka omistuksessa yritys toimi kaksi vuotta. Tämän jälkeen Salme Mäkinen myi Korulinjan Erkki Riitolle ja yrityksen uudeksi viralliseksi nimeksi tuli Jewel Line Oy, mutta virallisena aputoiminimenä ja kutsumanimenä on Suomen Korutarvike.com. Liiketoiminnan myynnin yhteydessä myös liiketilat siirtyivät Turusta Maskuun.

Suomen Korutarvike.com noudattaa tarkoin EU:n nikkelidirektiiviä. Yritys testaa ja tarkastaa kaikki maahantuomansa korut myös itse. Nikkelittömyyden lisäksi Suomen Korutarvike.com:n korunosat ovat myös lyijyttömiä ja kadmiumvapaita. Suomen Korutarvike.com:n koruosissa ei ole käytetty palladiumia. Sallittua kobolttia saattaa esiintyä. Vanhemmassa ikäluokassa joka toinen nikkeliallerginen henkilö saattaa olla allerginen myös koboltille*lähde?*.

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtiön kotisivu
**Korupedionin taistelu** käytiin vuonna 281 eaa. Se oli viimeinen niin sanottujen diadokkisotien, eli Aleksanteri Suuren seuraajien välisten sotien taistelu. Vastustajina olivat Makedonian kuningas Lysimakhos ja Persian kuningas Seleukos I. Lysimakhos oli hallinnut Traakiaa Ipsoksen taistelun jälkeen ja oli vähän aikaisemmin saanut hallintaansa myös Makedonian.

Seleukos päätti hyökätä Lysimakhoksen kimppuun sen jälkeen kun Ptolemaios Keraunos ja hänen siskonsa Lysandra pakenivat Lysimakhoksen hovista Selukoksen luokse. Lysimakhos oli antanut teloittaa oman poikansa joka myös oli Lysandran mies.

Taistelusta ei tiedetä paljon mitään, paitsi sen että Lysimakhos ja Seleukos kohtasivat toisensa taistelukentällä ja taistelivat mies miestä vastaan. Seleukos voitti tämän kaksinkamppailun ja Lysimakhos sai surmansa. Lysimakhoksen luullaan olleen tuolloin lähes 80-vuotias.

Vaikka Seleukos olikin taistelun jälkeen kiistattomasti koko Aleksanteri Suuren valtakunnan hallitsija (Egypti pois luettuna) ei voitosta tullut pysyvää. Pian taistelun jälkeen Ptolemaios Keraunos murhasi Seleukoksen ja kaappasi vallan Makedoniassa. Seleukoksen poika Antiokhos I peri Persian valtakunnan.
**Horze** on alun perin suomalainen hevostarvikkeita myyvä kauppaketju, jolla on myyntipisteitä myös ulkomailla. Horze oli suomalaisen Finntack-konsernin tytäryhtiö, kunnes sen vuonna 2018 osti saksalainen sijoittaja. Vuonna 2016 Horzella oli noin 30 myymälää Pohjoismaissa, minkä lisäksi se on myynyt tuotteita Horze.com-verkkokaupassa vuodesta 2003. Horze oli tuolloin Pohjoismaiden toiseksi suurin ratsastustarvikeyritys ja Suomessa, Norjassa ja Tanskassa alansa suurin. Yrityksen pääkonttori ja keskusvarasto sijaitsivat Hollolassa, kunnes 2010-luvun alkupuolella Finntackin ja Horzen Suomen- ja Norjan-pääkonttorit yhdistettiin toimimaan Oslossa. Horze on toiminut myös tukkukauppana.

*Helsingin Sanomat* luonnehti Horzea vuonna 2016 "ratsastusmuodin Hennes & Mauritziksi ja suomalaisen verkkokaupan uranuurtajaksi. Horze-verkkokauppa avattiin jo 2003 ajatuksena luoda trendikäs ja mutkaton vähittäiskauppaketju harrastajamääriään kasvattavalle ratsastusalalle, jolla ei ollut totuttu näkemään muodikkaita saati edullisia varusteita. Toimintakonsepti vaati uudenlaista ajattelua Finntackiltä: se oli tottunut myymään ravivarusteita keski-ikäisille miehille, kun taas Horzen ratsastajakohderyhmä painottui nuoriin naisiin.

Horze on tehnyt yhteistyötä Ypäjän hevosopiston kanssa. Horze tukee suomenhevosen 100-vuotishanketta*milloin?*.*lähde?*

Historia
--------

Horze-ketjun ja -verkkokaupan alku oli vuonna 1988 nimellä Finn-Valjas Oy perustettu yritys, josta on kasvanut kansainvälinen konserni nimeltä Finntack. Yrityksen perustaja oli pitkään Suomessa asunut norjalainen Gunnar Gangsö, joka alkoi kotonaan tehdä ravivaljaita vietäväksi myyntiin Norjaan. Hän alkoi kierrellä ravitapahtumia ja myyskenteli alan tarvikkeita autonsa takakontista. Neljässä vuosikymmenessä Finntackistä kasvoi maailman suurin ravivarusteiden valmistaja.

Heti Neuvostoliiton hajottua 1990-luvun alussa Finntack perusti ensimmäisen tehtaansa Venäjälle, Pietarin ydinkeskustaan. 2010-luvun keskivaiheilla tuotantoa oli myös Ukrainassa ja Kiinassa..

Ensimmäinen Horze-kauppa avattiin Lahteen, Jokimaan raviradan tuntumaan*lähde?*. Postimyynti ja verkkokauppatoiminta aloitettiin vuonna 2003. Elokuussa 2008 Horze avasi liikkeen Vantaalle.*lähde?*

Vuonna 2018 Finntack myi Horze-ketjun saksalaiselle sijoittajalle.

Tuotannon historiaa
-------------------

Vuonna 2004 Horze laajensi tuotantoaan Kiinaan ja 2005 tuotanto laajeni myös Meksikoon. Meksikossa valmistetaan Western-varusteita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Horze International GmbH *asiakastieto.fi*. Viitattu 1.1.2020.
2. 1 2 3 4  Meidän historiamme *Finntack.com*. Viitattu 1.1.2020.
3. 1 2 3  Partanen, Minttu-Maaria: Raviharrastajien Ikea, ratsastusmuodin H&M – suomalaisyritys johtaa hevostarvikealan maailmanmarkkinoita *Helsingin Sanomat*.  16.7.2016. Viitattu 1.1.2020.  (Digitilaajille.)
4. ↑  Noponen, Sami: Verkkokauppa keksi, miten myydä hevosta pienempää *is.fi*.  23.9.2015. Viitattu 1.1.2020.
5. ↑  Horzen tuotannon historia Hevoset & Ratsastus -lehdessä (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Horzen kotisivut
**Songtsen Gampo** (*yarklung gtsang-po*) oli Tiibetin valtakunnan hallitsija vuodesta 629 vuoteen 650. Häntä pidetään esimerkiksi buddhalaisuuden tuojana Tiibetiin.

Songtsen Gampo syntyi vuoden 617 paikkeilla Rgya massa nykyisessä Tiibetissä. Songtsen Gampo nousi Tiibetin valtaistuimelle vuonna 629 ja hän on ensimmäinen varmuudella tunnettu Tiibetin hallitsija. Songtsen Gampo loi Tiibetistä keskitetyn valtakunnan, jonka valtauskontona oli buddhalaisuus. Valtakunta laajeni Songtsen Gampon kaudella käsittämään myös osia Nepalista, Intiasta ja Kiinasta. Laajenemisen ohella Tiibet solmi diplomaattisia suhteita ulkomaille. Songtsen Gampo otti vaimoja Nepalista ja Kiinasta. Kiinalaisen prinsessa Wenchengin avioliittoa Songtsen Gampon kanssa vuonna 641 on joskus pidetty virheellisesti merkkinä Tiibetin ja Kiinan valtioliitosta. Kyse lienee pikemminkin Kiinan pyrkimyksestä leptellä sotilaallisesti ja poliittisesti nousevaa Tiibetiä. Maat olivat käyneet sodan keskenään vuosina 635–636.

Tiibetin kirjakieli kehittyi viimeistään Songtsen Gampon kaudella. Sen kirjoittamiseksi käytettiin Koillis-Intialaista aakkoskirjoitusta ja esimerkiksi buddhalaisia pyhiä tekstejä alettiin kääntämään tiibetiksi. Songtsen Gampo rakennutti myös Lhasan Tsuglagkhangin tai Gtsug-lag-khangin temppelin, joka on nykyisin yksi tiibetinbuddhalaisuuden pyhimmistä paikoista. Songtsen kuoli vuonna 650.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Srong-brtsan-sgam-po Encyclopaedia Britannica. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Marjo-Riitta Saloniemi: *Muuttuva Tiibet*, s. 12-15. Tampereen museoiden julkaisuja 103, 2008. ISBN 978-951-609-376-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Paattisten kirkko** on Paattisten seurakunnan käytössä oleva kirkkorakennus Paattisilla Turussa. Kirkko rakennettiin vuonna 1909 lääninarkkitehti Helge Ranckenin piirrosten mukaisesti hirrestä. Turun seurakuntayhtymä peruskorjasi kirkon 1983, ja se on nykyään alkuperäisessä asussaan. Pohjamalliltaan kirkko on sisäviisteinen ristikirkko.

Paattisten ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1696. Nykyisen kirkon rakenteissa on paljon vanhan kirkon hirsiä. Myös vanhan kirkon sisustusta on nykyisessä kirkossa.

Kellotapuli on kirkkoa vanhempi, vuodelta 1813. Se on Mikael Piimäsen rakentama, mutta sen ulkoasua on muokattu paljon, samoin sisärakenteita. Tapulin kello on tilattu kellonvalaja Grönvaldilta Tukholmasta vuonna 1823. Kirkonkellon hankinnasta jäi rahaa jäljelle, ja niillä ostettiin kirkkoon empiretyylinen kaappikello vuonna 1826.

Alttaritaulu vuodelta 1920 on jäljennös Heinrich Hofmannin teoksesta *Kristus Getsemanessa*, sen on maalannut Vihtori Ylinen. Urut on uusittu vuonna 2011; ne on rakentanut Urkurakentamo Veikko Virtanen. Urkufasadi sinkkipilleineen on kirkon ensimmäisistä uruista, jotka rakensi Kangasalan urkutehtaan Bror Axel Thulé.

Paattisten lainamakasiinit kirkon luona. Taaemmassa makasiinissa toimii Paattisten kotiseutumuseo.
Paattisten kirkko, sankarihaudat   
 *1939–1944 Isänmaan puolesta.*

Kirkon esineistöä
-----------------

Kirkon kolme kristallikruunua on saatu lahjoituksina. Vanhimman, empiretyylisen kruunun, paikallinen nuoriso osti Turusta vuonna 1840. Tieyhteydet olivat huonot, niinpä raskas kruunu kannettiin perille korennolla. Italialaistyylinen kruunu on 1800-luvun lopulta ja böömiläistyylinen kristallikruunu on lahjoitettu vuonna 1911. Kolme messinkistä kynttiläkruunua on hankittu alun perin vanhaan kirkkoon; vanhin kruunu on vuodelta 1723 ja kaksi muuta, keskenään identtistä kruunua, vuodelta 1730. Jälkimmäiset on ostettu Tukholmasta 87 kuparitaalarin kappalehintaan.

Naisten parvellä riippuvan votiivilaivan on veistänyt seurakunnan lukkari vuonna 1744.

Kirkossa on näytteillä myös morsiuskruunu vuodelta 1943. Se on Paattisten kirkossa vihittävien morsianten lainattavissa.

Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on suunnitellut Wolde Kuurna ja se on paljastettu vuonna 1950. Toisen tiedon mukaan muistomerkin suunnittelija on Vilho Aalto.

Lähteet
-------

1. ↑  Paattisten kirkko Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä. Viitattu 18.4.2014.
2. ↑  Paattisten kirkko (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto. Viitattu 18.4.2014.
3. 1 2 3 4 5 6  Möttönen, Heikki: Paattisten pyhättö.  *Aamuset*, 10.4.2010, s. 6. Turku:  TS-Yhtymä.
4. 1 2  Kaisti, Riikka: Kirkon juhlavuoden 2009 kuukauden esineitä Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä. Viitattu 17.4.2011.
5. ↑  Issakainen, Tytti: Paattisten kirkko (PDF) (kirkkoesite) Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä.  Arkistoitu 19.4.2014. Viitattu 18.4.2014.
6. ↑  Antero Tuomisto: *Suomalaiset sotamuistomerkit.*. Espoo: Sotilasperinteen seuran julkaisu n:o 1, Kustannusosakeyhtiö Suomen Mies, 1998. ISBN 952-9872-05-4 Sivu 291.
7. ↑  Paattisten hautausmaa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä. Viitattu 30.11.2017.
Philippe Croizon vuonna 2016.**Philippe Croizon** (s. 1968) on ranskalainen uimari. Hän on ensimmäinen Englannin kanaalin halki uinut kädetön ja jalaton ihminen. Croizonilta kului Kentin Folkestonesta alkaneeseen ja Ranskan rannikolle päättyneeseen 21 mailin eli noin 34 kilometrin uintimatkaan 13 ja puoli tuntia syyskuussa 2010. Croizon on myös uinut sellaisten vesireittien halki, jotka yhdistävät viittä eri mannerta. Nämä vesireitit sijaitsevat Aasian ja Oseanian, Afrikan ja Aasian, Euroopan ja Afrikan sekä Pohjois-Amerikan ja Aasian välillä.

Croizonin kädet ja jalat amputoitiin vuonna 1994 sen jälkeen, kun hän oli saanut ankaran sähköiskun irrottaessaan katolla ollutta televisioantennia, joka osui voimalinjaan. Uidessaan Croizon käyttää erityisvalmisteisten tekojalkojen lisäksi maskia ja snorkkelia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Limbless man completes Channel swim *Guardian.co.uk*.  19.9.2010. Guardian News and Media Limited. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)
2. ↑  Jalaton ja kädetön mies ui kaikkien mantereiden välit *HS.fi*.  18.8.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 2.9.2012.
3. ↑  Lichfield, John: Four amputations, 13 hours – one extraordinary swim *Independent.co.uk*.  20.9.2010. Viitattu 2.9.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Imperialismi Aasiassa** oli alkujaan seurausta eurooppalaisten 1400-luvulla tekemistä laivamatkoista, joiden tarkoituksena oli merireitin löytäminen Intiaan maustekaupan kasvattamiseksi. Eurooppalaiset taloudet oli hyvin omavaraisia ennen 1500-luvun alkua, vaikka pienimuotoista kauppaa käytiinkin Afrikan ja Aasian kanssa. Seuraavan vuosisadan kuluessa kansainvälinen kaupankäynti sitoi Euroopan ja Aasian taloudet toisiinsa. Luksustuotteille oli Euroopassa aiempaa enemmän kysyntää, ja siksi Aasian markkinoiden merkitys Euroopalle kasvoi entisestään.

Tausta
------

Merireitti Aasiaan löytyi 1500-luvulla Hyväntoivonniemen kautta. Portugali pyrki mukaan Aasian kauppaan, jota arabit ja italialaiset oli aikaisemmin hallinneet. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania alkoi kuitenkin vallata Aasian markkinoita, ja sen vuoksi portugalilaisten rooli kutistui ajan kuluessa. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania pystytti tukikohtiaan ensin Bataviaan ja sen jälkeen Malakkaan ja Sri Lankaan. Myöhemmin britit ja ranskalaiset perustivat omia tukikohtiaan Intiaa ja pyrkivät laajentamaan kaupankäyntiään Kiinan kanssa. Seitsenvuotisen sodan seurauksena britit pystyivät kuitenkin ajamaan ranskalaiset pois Intiasta, ja Englannin Itä-Intian kauppakomppaniasta tuli vähitellen Intian niemimaan merkittävin poliittinen ja taloudellinen toimija.

Uusi imperialismi
-----------------

Ennen teollista vallankumousta itämaisten hyödykkeiden tarve oli eurooppalaisen imperialismin pääsyynä. Tämän vuoksi eurooppalaisten läsnäoloa Aasiassa tarvittiin lähinnä kaupankäynnin suojaamiseen ja sen tehostamiseen. Teollistumisen myötä myös luonnonvarojen kysyntä Euroopassa kasvoi. 1870-luvun talouslama sai eurooppalaiset valtiot etsimään myös uusia markkinoita omille tuotteilleen. Tämä suuri rakenteellinen muutos käynnisti uudeksi imperialismiksi kutsutun aikakauden, jolloin eurooppalaisten valtiot hankkivat uusia siirtomaa-alueita ympäri maailmaa. Uuden imperialismin seurauksena suurvallat alkoivat epäsuoran vallankäytön ja kaupankäynnin sijasta keskittyä vallankäytön ekspansioon. Siirtomaista tuli siirtomaavaltojen jatkumoja. 1870-luvun ja ensimmäisen maailmansodan välissä Aasiaa hallinneet Iso-Britannia, Ranska ja Alankomaat laajensivat valtaansa myös Lähi-idässä, Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasiassa. Samanaikaisesti myös Japani, Venäjä ja Yhdysvallat kasvattivat vaikutusvaltaansa itä-Aasiassa ja Tyynellämerellä.

Dekolonisaatio
--------------

Maailmansodissa suurvaltojen väliset taistelut ulottuivat myös Aasiaan. Maailmansodat heikensivät myös suurvaltojen valta-asemaa Aasiassa. Toisen maailmansodan jälkeinen Euroopan jälleenrakennus vaati resursseja, eivätkä suurvallat kyenneet siirtomaiden poliittisen ja taloudellisen tasapainon ylläpitämiseen. Nationalististen liikkeiden toiminta synnytti itsenäisyysvaatimuksia, joita eurooppalaiset eivät kyenneet enää torjumaan. Suurin osa siirtomaista itsenäistyi muutamia vuosia sodan jälkeen.
Louis-François-Clement Breguet suunnilleen vuonna 1880.
**Louis-François-Clement Breguet** (1804–1883) oli ranskalainen kelloseppä ja fyysikko. Hän alkoi nuorena työskennellä perheensä kelloseppänä perheensä kelloliikkeessä, jonka päävastuun hän myöhemmin peri. Vuoden 1830 jälkeen Breguet keskittyi sähkölaitteiden, erityisesti mittauslaitteiden, valmistamiseen. Hänen ensimmäiset sähkökellonsa ovat vuodelta 1839. Vuonna 1840 hän suunnitteli lämpömittarin, joka rekisteröi lämpötilan sähköisesti. Hänen suunnittelemansa mittari mittasi Venäjän Kazanissa -42 °C lämpötilan. Vuonna 1843 hän loi laitteen valon nopeuden mittaamiseksi. Laitteessa oli pyörivä peili, joka pyöri 9000 kertaa sekunnissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Louis-François-Clement Breguet www.encyclopedia.com. Viitattu 20.6.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Oulun yliopiston kirjasto** on Oulun yliopistoon kuuluva tieteellinen kirjasto. Kirjasto on yliopiston erillislaitos ja sillä on kolme toimipistettä: Tiedekirjasto Pegasus, Lääketieteen kirjasto ja Sosiaali- ja terveysalan kirjasto (OSAO Kontinkangas). Kirjasto aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1959.

Oulun yliopiston kirjaston kokoelmiin kuului vuoden 2014 lopussa noin 1,6 miljoonaa painettua nidettä, minkä lisäksi kirjastolla oli aineistoissaan runsaasti verkkokirjoja ja elektronisia aikakauslehtiä. Vuodesta 1961 alkaen kirjastolla on ollut osittainen ja 1981 alkaen täydellinen vapaakappaleoikeus, minkä vuoksi kirjasto saa kaikki Suomessa ilmestyneet painatteet paitsi sanomalehdet. Vuonna 1995 kirjasto sai Eurotietokeskus (EDC, *European Documentation Centre*) -statuksen, joten kirjasto saa käyttöönsä myös kaikki Euroopan unionin viralliset julkaisut joko suomen tai englannin kielellä.

Monitieteisessä kirjastossa on aineistoa yliopiston kaikilta tieteenaloilta. Kirjasto on tutkimuksen ja koulutuksen yhteistyökumppani koko Pohjois-Suomessa. Kirjasto palvelee ensisijaisesti Oulun yliopiston tutkijoita, opettajia ja opiskelijoita, mutta tarjoaa asiantuntevaa kirjasto- ja tietopalvelua myös muille tiedontarvitsijoille.

Kirjaston kokoelmiin kuuluvat kurssikirjat, lainattava kokoelma, käsikirjastokokoelma, EU-kokoelma, varastokokoelmat sekä erikoiskokoelmat. Lisäksi kirjastolla on tiedekuntakirjastojen sekä elektronisen materiaalin kokoelmat ja tietokannat.

Kirjaston toimipisteissä on asiakkaiden käytettävissä noin tuhat lukupaikkaa, ryhmätyötiloja, tutkijanhuoneita, lukittavia kaappeja, kirjavaunuja, työasemia, kopiokoneita, mikrofilmien luku- ja kopiointilaitteita sekä av-välineitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Kirjaston historiaa *Oulun yliopiston kotisivut*.  9.6.2017. Oulu:  Oulun yliopisto.  Arkistoitu 28.7.2017. Viitattu 14.9.2017.
2. ↑  Yhteystiedot ja aukioloajat *Oulun yliopiston kirjato*. Viitattu 29.10.2020.
3. ↑  Tietoa kirjastosta *Oulun yliopiston kotisivut*.  12.6.2017. Oulu:  Oulun yliopisto.  Arkistoitu 3.6.2017. Viitattu 14.9.2017.
4. ↑  Oulun yliopiston kirjaston perustehtävät *Oulun yliopiston kotisivut*.  9.6.2017. Oulu:  Oulun yliopisto. Viitattu 14.9.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oulun yliopiston kirjasto** Wikimedia Commonsissa
**Kolkan peruskoulu** on Latvian Kolkan kylässä sijaitseva peruskoulu.

Historia
--------

Kolkan peruskoulun historia alkaa vuodesta 1881, jolloin perustettiin Dundagan–Kolkan alueen koulu. Ensimmäinen koulu sijaitsi nykyisessä postitalossa. Koulun ensimmäinen opettaja oli vuonna 1852 aloittanut liiviläinen Nika Pollmann, joka tunnetaan myös Matteuksen evankeliumin itäliivinkielisestä käännöksestään. Seuraavana opettajana toimi samoin liiviläinen Karl Bernstein, joka toimi koulussa vuosina 1903 vuoteen 1951. Nykyinen koulurakennus rakennettiin vuonna 1962. Rakennuksen suunnitteli Rudolfs Ermanbriks, josta tuli myös uuden koulun ensimmäinen rehtori.

Nykypäivä
---------

Nykyisin koulussa on noin 185 oppilasta ja 15 opettajaa. Koulussa tapahtuu normaalin opetuksen ohella myös liivin kielen opetusta erillisessä opetusryhmässä. Koulu on tehnyt yhteistyötä Suomessa ja Sveitsissä sijaitsevien koulujen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  History of the School Kolka pamatskola.  Arkistoitu 23.8.2006. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)
2. ↑  School Today Kolka pamatskola.  Arkistoitu 19.8.2006. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)
3. ↑  Projects, collboration *kolka-skola.lv*.  Arkistoitu 19.8.2006. Viitattu 19.6.2010. (englanniksi)
Kambodžalainen happoiskun uhri.
**Happoisku** on väkivaltarikos, jossa henkilön keholle, esimerkiksi kasvoille, heitetään happoa. Happoisku ei yleensä johda kuolemaan, mutta se vammauttaa uhrin pahoin fyysisesti, psyykkisesti ja sosiaalisesti. Happoisku voi aiheuttaa vakavan silmävaurion ja pahimmillaan sokeuttaa. Maailmanlaajuisesti 80 prosenttia iskuista kohdistuu naisiin.

Happoiskuista tuli henkilöväkivaltarikosilmiö Viktoriaanisen ajan Britanniassa, jossa 1800-luvun alussa kehitettiin aiempaa tehokkaampi menetelmä rikkihapon valmistamiseen, jolloin sen laajempi teollinen valmistus alkoi ja rikkihappo tuli helpommin saataville. Happoa alettiin käyttää henkilöväkivaltarikoksiin kaikissa yhteiskuntaluokissa, sekä miehiä että naisia vastaan. Happoa heitettiin kilpakosijoitten päälle, torjutuksi tullessa, raiskatut naiset heittivät happoa raiskaajiensa päälle, happoa käytettiin riita- ja kaunatilanteissa, sekä myös rikollisliigat käyttivät happoa. Happoiskut levisivät nopeasti muuallekin Eurooppaan ja Yhdysvaltoihinkin rikkihapon teollisen valmistuksen levitessä ja lehdistönkin uutisoidessa happoiskurikoksista. Hapon käyttöä henkilörikosvälineenä kuvataan monissa 1800- ja 1900-luvun rikosnovelleissa ja -elokuvissa, kuten brittiläisessä elokuvassa *Kiveä kovempi* vuodelta 1947. 

Brittiläisen Acid Survivors Trust International -järjestön mukaan viranomaisille ilmoitetaan maailmanlaajuisesti noin 1 500 happoiskua vuodessa. Usein hyökkääjä on mies, jonka nainen on torjunut.

Vuosina 2011–2016 Lontoossa on tehty 1 500 happoiskua. Yksistään vuonna 2016 iskuja tehtiin 431. Maailmanlaajuisesta trendistä poiketen uhreina ovat yleensä miehet ja niiden katsotaan liittyvän jengiväkivaltaan. Alueet joilla iskuja tapahtuu sijaitsevat lähinnä Itä-Lontoossa. Niitä ovat muun muassa Newham, Barking and Dagenham, Tower Hamlets, Havering ja Redbridge.

Katso myös
----------

* Katie Piper

Lähteet
-------

1. 1 2  1,500 acid attacks have been recorded in London since 2011  12.3.2017. Yahoo.com, International Business Times.  Arkistoitu 22.3.2017. Viitattu 21.3.2017. (englanniksi)
2. ↑  Jack, Ian: Acid attacks were a stain on Victorian Britain. Now they are returning  11.2.2007. The Guardian. Viitattu 14.7.2017.
3. ↑  Anderson, L.V.: Throwing Vitriol. When did people start using acid as a weapon? *Slate*.  4.2.2013. Viitattu 14.7.2017.
4. ↑  Pajunen, Ilpo: Happoiskut naisia vastaan yleistyneet Kolumbiassa *yle.fi*.  16.8.2012. Viitattu 16.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Taussi, Sari: Happoiskut yleistyvät Euroopassa – uhriksi joutunut italialaismissi kampanjoi nyt väkivaltaa vastaan. *yle.fi* 30.4.2017.
**Kolkonjärvi**  on Etelä-Savossa Rantasalmella sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee noin 10 kilometriä Rantasalmelta länteen päin ja se on muodostunut viime jääkauden loppuvaiheessa moreenikerrokseen syntyneisiin valtaviin uurteisiin. Sen pinta-ala on 2 100 hehtaaria eli 21 neliökilometriä. Järvi on 15,4 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä.

Järvi on luodattu ja sen tilavuus on 184,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,185 kuutiokilometriä. Se on 24,8 metriä syvä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 8,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven lounaisrannan lähellä Kiislammen kohdalla. Järvessä on 11 saarta. Niiden yhteispinta-ala on noin hehtaari, joten järven selkä on varsin avoin. Suurin saarista on nimeltään Kolkonsaari.

Järven rantaviivan pituus on 42,6 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 0,9 kilometriä. Rannat ovat peltotilkkujen harvakseltaan täplittämää metsämaastoa. Asustus on harvaa haja-asutusta. Järven ympäristössä maastosta kohoaa luode-kaakko-suuntaisia vaaroja, jotka ovat seudulle ominaisia drumliineja. Tällaisten mäkien laella sijaitsevat esimerkiksi Eteläkylä, Pirilä ja Ronkala. Valtatie 14 ohittaa järven eteläpään.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Haukiveden–Kallaveden alueessa (04.2) Kolkonjärven valuma-alueeseen (04.24), jonka osa Kolkonjärven alue (04.242) on. Siihen laskee Rappunen Kekkolanjokea myöten ja tuo Kekkolanjoen alueen (04.243) vedet. Järven oma lähialue sisältää vain kolme pientä järveä, jotka laskevat suoraan järveen. Järven laskujoki on yläjuoksullaan Kolkonjoki ja alajuoksullaan Enojoki, joka laskee Haukiveden Joroisselkään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Kolkonjärvi, Rantasalmi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 16.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 16.5.2017.
3. ↑  Kolkonjärvi, Rantasalmi (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 16.10.2019.
4. ↑  Järviwiki: Kolkonjärven alue (04.242), viitattu 23.5.2017

Aiheesta muualla
----------------

* Pajunen, Hannu: *Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona*. Tutkimusraportti 160. Espoo: Geologinen tutkimuskeskus, 2004. ISBN 951-690-894-2. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
Christiansborgin linna Brittiläisen Kultarannikon postimerkissä.
**Osu** on kaupunginosa Ghanan pääkaupungissa Accrassa. Siellä on 59 460 asukasta (vuonna 2010, väestönlaskenta).

Gakylästä alkunsa saanut Osu oli vuodesta 1652 lähtien yksi ruotsalaisten kauppapaikoista Kultarannikolla. Tanskalaiset ottivat sen haltuunsa vuonna 1661 ja rakensivat sinne Christiansborgin linnoituksen. Vuosina 1679–1683 linna oli portugalilaisten käsissä. Englantilaiset ostivat sen tanskalaisilta vuonna 1850. Vuonna 1874 he siirsivät linnaan päämajansa Cape Coastista. Ghanan itsenäistyttyä se on toiminut maan hallituksen keskuspaikkana. Osu on brittiläisen Jamestownin ja hollantilaisen Usshertownin ohella yksi Accran kolmesta historiallisesta ydinalueesta.

Lähteet
-------

1. ↑  2010 Population & Housing Cencus. District Analytical Report: Accra Metropolitan *statsghana.gov.gh*.  2014.  Arkistoitu 13.10.2017. Viitattu 27.5.2017.
2. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume III*, s. 217. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5271-9.
3. ↑  Owusu-Ansah, David & McFarland, Daniel Miles: *Historical Dictionary of Ghana, second edition*, s. 185. Metuchen: Scarecrow Press, 1995. ISBN 0810829193.
**Soni Ali Ber** (myös *Sony Aliber*) on maalaiskunta Gaon alueen Gaon piirissä Malissa. Sen pinta-ala on 982,2 neliökilometriä. Asukkaita on 44 100 henkeä (vuonna 2009).

Soni Ali Berin kunta rajoittuu pohjoisessa Bouremin piirin Taboyen, idässä Gaon piirin Tilemsin, etelässä Gaon ja Gounzoureyen sekä lännessä N’Tillitin kuntiin. Seutu kuuluu aavikoitumisesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaa Nigerjoki.

Kuntaan kuuluu 13 kylää. Sen keskuskylä Forgho Songhoï sijaitsee 25 kilometriä Gaosta pohjoiseen. Asukkaat ovat etupäässä songhaita. Lisäksi on fulbeja ja tuaregeja. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

Kunnassa on 23 ala- ja neljä yläkoulua sekä kuusi koulutus- ja kehityskeskusta (CED). Terveyskeskuksia on viisi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Schéma Directeur de Lutte contre l’Ensablement dans le Nord du Mali: Monographie de la Commune de Soni Ali Ber *environnement.gov.ml*.  2004.  Arkistoitu 6.10.2011. Viitattu 3.6.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 3.6.2012. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Soni Ali Ber 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 3.6.2012. (ranskaksi)
Soni Sori vuonna 2017
**Soni Sori** on intialainen adivasi-aktivisti ja Aam Aadmi Partya (AAP) edustava poliitikko. Hän työskenteli opettajana Chhattisgarhissa vuonna 2011, jolloin hänet pidätettiin väitetystä maolaisten naxaliittikapinallisten avustamisesta. Hänen aviomiehensä Anil Futani pidätettiin vuotta aikaisemmin, kun naxaliitit hyökkäsivät kongressipuolueen paikallisen johtajan Avdesh Gautamin taloon, Sori oli myös epäiltynä tapauksessa, mutta häntä ei pidätetty tuolloin. Vankeutensa aikana Sori koki seksuaalista häirintää ja -kidutusta. Hän kirjoitti kirjeen delhiläiselle ihmisoikeusaktivistille saamastaan kohtelusta, jonka seurauksena kirje julkaistiin ja Intian korkein oikeus selvitti, että seksuaalista kidutusta oli tapahtunut. Hänen aviomiehensä vapautui vuonna 2013 halvaantuneena lantiosta alaspäin, mahdollisen kidutuksen seurauksena, ja kuoli kuukautta myöhemmin. Sori vapautettiin vuonna 2014 takuita vastaan, jolloin hän liittyi AAP:n jäseneksi. Omien sanojensa mukaan hän liittyi AAP:n jäseneksi, kun Prashant Bhushan tarjosi hänelle tilaisuuden osallistua parlamenttivaaleihin Bastarin vaalipiiristä puolueen edustajana. Hän kertoi India Today -lehdelle halunneensa taistella niiden syyttömien puolesta, jotka Raman Singhin osavaltiohallitus pidätti.

Sori hävisi vuoden 2014 parlamenttivaaleissa, mutta hän jatkoi julkista toimintaansa osallistumalla useisiin Bastarin adivasimielenosoituksiin. Marraskuussa 2014 hän johti kolmepäiväistä mielenosoitusta, jonka ansiosta poliisin pidättämä adivasinainen vapautettiin. Nainen pidätettiin sen jälkeen, kun poliisi arvioi hänen miehensä olleen naxaliitti. Tammikuussa 2015 hänen johtamansa aktivistijoukko onnistui saamaan Dantewadan piirikunnan hallinnon maksamaan korvauksia ja selvittämään tapausta, jossa turvallisuusjoukot olivat ampuneet adivasi Bhima Nupon. Vuonna 2016 hänen kimppuunsa hyökättiin ja hänen kasvoilleen heitettiin nestettä, joka sai hänen kasvonsa turpoamaan. Omien sanojensa mukaan häntä uhkaa sekä Chattisgarhin poliisi että maolaiskapinalliset, jotka pelkäävät Sorin rauhallisten mielenosoitusten tekevän heidän kapinansa tarpeettomaksi. Jäsenyys poliittisessa puolueessa on hänen mukaansa tuonut hänelle jonkin verran suojaa poliisilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Sharma, Supriya: Soni Sori: A portrait of an unlikely "woman Maoist" *Times of India*.  12.10.2011. Viitattu 25.11.2020.
2. ↑  Arya, Divya: Soni Sori: India's fearless tribal activist *BBC*.  22.3.2016. Viitattu 25.11.2020.
3. ↑  Soni Sori says torture in Chhattisgarh jails forced her to join AAP *India Today*.  19.2.2014. Viitattu 25.11.2020.
4. ↑  Dahat, Pavan: Soni Sori continues as face of tribal protest *The Hindu*.  1.6.2015. Viitattu 25.11.2020.
5. ↑  Aam Aadmi Party leader Soni Sori attacked in Chhattisgarh *Scroll*.  21.2.2016. Viitattu 25.11.2020.
6. ↑  Dahat, Pavan: My method is a mix of Gandhi and Bhagat Singh: Soni Sori *The Hindu*.  25.11.2017. Viitattu 25.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Soni Sori** Wikimedia Commonsissa
Longinoja
**Longinoja** (ruots. *Stickelbackabäcken*) on noin 6 kilometrin pituinen puro Helsingin koillisessa suurpiirissä pääosin Malmin ja Pukinmäen alueella. Se laskee Vantaanjokeen hieman Savelan eteläpuolella.

Longinojan valuma-alue on 12,24 neliökilometrin laajuinen. Puro itse kulkee suurelta osin viheralueiden halki, mutta sen valuma-alueella on paljon pinnoitettua ja rakennettua maapinta-alaa, ja sateella sen vedenpinta saattaa hetkessä nousta useita senttimetrejä.

Longinoja on nimetty tilanomistaja Victor Långin mukaan.

Longinojan puron kunnostus
--------------------------

Longinojasta on tullut koko Suomen talkookunnostuksien mallikohde taimenen elvytystyössä. Puroa ovat kunnostaneet Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura (Skes ry) ja Virtavesien hoitoyhdistys sekä Helsingin kaupungin rakennusvirasto ja Suomen ympäristökeskus. Puron alkuperäinen taimenkanta on tosin tuhoutunut, mutta sinne on saatu kotiutetuksi Vantaanjoesta nouseva meritaimen.

Koekalastustulokset kertovat, että kunnostuksilla saavutettu poikasmäärien kasvu on ollut vuosittain huimaa, ja Longinoja onkin yksi parhaimmista ellei paras Vantaanjokeen laskevista taimenen lisääntymispuroista.

Puron kunnostustyö palkittiin helmikuussa 2019 Paras luontoteko -kilpailussa.

Ympäristövahinko 2021
---------------------

Toukokuussa 2021 Longinojalla havaittiin ympäristövahinko, kun uuden Sepänmäenpuiston asuinalueen yhden kerrostalon viemärijätevedet olivat virheellisen liitoksen takia kuukausia valuneet hulevesialtaaseen ja sitä kautta Longinojaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Longinoja – Keskellä urbaania Helsinkiä *longinoja.fi*. Viitattu 9.12.2016.
2. ↑  Kuulin radiosta Långin ojasta. Nyt kiinostuin mistä tämä nimi tulee? *Kysy kirjastonhoitajalta*.  1.4.2010. Kirjastot.fi. Viitattu 8.3.2022.
3. 1 2  Longinoja – taimenpuro keskellä Helsinkiä Helsingin kaupungin ympäristökeskus.  Arkistoitu 20.12.2016. Viitattu 9.12.2016.
4. ↑  Longinojan puron kunnostus vapaaehtoisvoimin on Paras luontoteko  25.2.2019. Helsingin kaupunki. Viitattu 27.2.2019.
5. ↑  Welling, Roosa: Uuden asuintalon vessavedet saivat valua kuukausien ajan puroon, jota on yritetty kunnostaa 20 vuotta – "Vaikeaa spekuloida, mitä on tuhoutunut" *Helsingin Sanomat*.  5.5.2021. Viitattu 5.5.2021.
6. ↑  Eromäki, Veikko: Tunnettu taimenpuro Helsingissä värjäytyi punaiseksi – sitten paljastui, että Longinojaan on valutettu kuukausia asuntojen jätevettä *Yle Uutiset*.  4.5.2021. Yle. Viitattu 5.5.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Longinoja: Suomen tunnetuin puro *longinoja.fi*.
*
**Osuusmaksu** on osuuskunnan osuuden nimellisarvo. Osuusmaksun suuruus voidaan määrätä osuuskunnan säännöissä. Maksetut osuusmaksut kirjataan osuuspääomaan.

Osuusmaksu eli nimellisarvo voi olla sama kuin osuuden merkintähinta eli "ostohinta", mutta tämä ei ole välttämätöntä. Merkintähinta voi sisältää esimerkiksi erillisen liittymismaksun. Osuus voi olla myös nimellisarvoton. Silloin merkintähinta voidaan asettaa tarpeen mukaan muuttamatta sääntöjä.

Jokaisen osuuskunnan jäsenen on otettava yksi osuus. Osuuskunnan säännöissä voidaan määrätä velvollisuudesta ottaa useampia osuuksia.

Kun jäsenyys päättyy tai osuus muuten lakkaa, osuuskunta palauttaa siitä maksetun merkintähinnan joko kokonaan tai osittain. Palautettavasta määrästä voidaan säännöissä määrätä toisinkin.

Osuusmaksu kirjanpidossa
------------------------

Osuudesta maksettu merkintähinta merkitään osuuskunnan taseessa osuuspääoman korotukseksi, jollei sitä ole päätetty kirjata kokonaan tai osittain sijoitetun vapaan oman pääoman rahastoon (SVOP). Jos jäseneltä peritään liittymismaksu, jota ei jäsenen erotessa palauteta, liittymismaksu kirjataan vararahastoon.

Kun jäsenyys päättyy ja osuus lakkaa, osuusmaksu palautetaan odotusajan jälkeen. Lähtökohtaisesti odotusaika on niin sanottu odotusvuosi. Irtisanotut mutta vielä palauttamattomat osuusmaksut esitetään taseessa siten, että osuuspääoman alakohtana esitetään vähennyserä esimerkiksi nimikkeellä *Odotusajaksi vieraaseen pääomaan siirretyt irtisanotut osuusmaksut*. Vastaava erä esitetään myös taseen vieraassa pääomassa.

Palautettava määrä ei välttämättä ole sama kuin aikanaan osuuspääomaan merkitty määrä. Jos palautettava määrä on osuuspääomaan merkittyä määrää suurempi, ylittävä osuus vähennetään ensisijaisesti ylijäämästä tai muusta vapaasta omasta pääomasta. Jos palautettava määrä on pienempi, erotus jätetään osuuspääomaan, ellei sitä tule sääntöjen mukaan merkitä SVOP-rahastoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Osuuskuntalaki 2:4 (14.6.2013/421)
2. ↑  Pellervo: Osuudet, osakkeet ja osuuskunnan oma pääoma (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Osuuskuntalaki 1:9 (14.6.2013/421)
4. ↑  Osuuskuntalaki 17:1 (14.6.2013/421)
5. 1 2 3  Leppiniemi, Jarmo & Kaisanlahti, Timo: *Oikeat ja riittävät kirjaukset*, s. 152–154. Alma Talent, 2016. ISBN ISBN 978-952-14-2775-6.
*Tämä artikkeli käsittelee viikkolehteä. Sanan muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
Nuoren Suomen kansilehden oli suunnitellut Akseli Gallen-Kallela
**Nuori Suomi** oli Helsingissä vuosina 1905–1907 ilmestynyt aikakauslehti, jota julkaisi nuorsuomalainen ylioppilasyhdistys Ylioppilaiden keskusteluseura. Poliittisesti suuntautunut, ajankohtaisiin kysymyksiin paneutuva poleeminen viikkolehti tahtoi edustaa "jyrkästi vapaamielistä suuntaa yhteiskunnallisissa ja uskonnollisissa kysymyksissä", kuten näytenumero julisti (Viikon varrelta, s. 4/1905). Lehti aikoi valistaa kansalaisia koskien eduskuntalaitoksen uudistamista ja tehdä tunnetuksi työväenliikettä, naisasiaa ja raittiusapyrintöjä "päämääränä yksilön täydellinen vapaus" (Lukijalle, s. 1/1905). Ulkomaista kulttuuria luvattiin seurata erityisellä huolella.

Nuoren Suomen päätoimittajan tehtäviä hoiti aluksi nuori historian tutkija Kaarlo Blomstedt. Muun toimituksen muodostivat J. A. Pärnänen, Onni Talas, K. R. Brotherus, Antti Kaasalainen, Tyyne Söderman, S. Söderhjelm ja Oiva R. Kyrö. Vuoden 1906 lopulla päätoimittajan tehtävät siirtyivät Kaasalaiselle ja 1907 alussa päätoimittajaksi tuli Herman Stenberg.

Keväällä 1907 Nuori Suomi asettui avoimesti tukemaan ensimmäisissä eduskuntavaaleissa "Radikaalia valitsijamiesyhdistystä", jossa joukko suomen- ja ruotsinkielisiä vasemmistoliberaaleja ja aktivisteja oli liittoutunut yhteisen vaaliohjelman merkeissä. Vaalien jälkeen lehteä syytettiinkin nuorsuomalaisen puolueen vaalityön hajottamisesta. Myöskään kirkon ja uskonnon vastainen kirjoittelu sekä maltillisuus kielikysymyksessä eivät enää tyydyttäneet Ylioppilaiden keskusteluseuran enemmistöä, mikä johti koko toimituksen eroamiseen toukokuussa 1907. Erimielisyydet lehden toimittamisessa heijastivat nuorsuomalaisten sisäistä hajaannusta. Uudeksi päätoimittajaksi valittu Eino Railo jaksoi vaivoin pitää lehden hengissä vuoden loppuun. Nuoren Suomen eronnut toimitus ryhtyi heti perustamaan uutta viikkolehti Päivää.

Lähteet
-------

* Tuusvuori, Jarkko, S.: *Kulttuurilehti 1771–2007. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Toimituksia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-918-0.

### Viitteet

1. ↑  Tuusvuori, s. 186
2. ↑  Tuusvuori, s. 187
**Osuuspääoma** tarkoittaa osuuskunnan kirjanpidossa sitä määrää, mikä osuuksien merkintähinnoista ja osuuspääoman korotuksista on osuuspääomaan merkitty.

Osuuspääoma on osuuskunnan sidottua omaa pääomaa. Se esitetään osuuskunnan taseessa.

Kansallisilla osuuskunnilla ei ole laissa määrätty osuuspääoman minimimäärää. Eurooppaosuuskunnilla osuuspääoman on oltava vähintään 30 000 euroa.

Osuuskunnalla voi olla myös osakepääoma, jos sillä on osakkeita.

Lisäosuuspääoma ja sijoitusosuuspääoma
--------------------------------------

Jos osuuskunta on antanut lisäosuuksia tai sijoitusosuuksia, osuuspääoma jakautuu taseessa seuraaviin alanimikkeisiin:

* Osuuspääoma
* Lisäosuuspääoma
* Sijoitusosuuspääoma

Myös lisäosuudet ja sijoitusosuudet kuuluvat osuuskunnan sidottuun omaan pääomaan.

Irtisanotut osuudet
-------------------

Irtisanottuja osuuksia vastaavat, vielä palauttamattomat osuusmaksut ovat osuuskuntaoikeudellisesti osa osuuspääomaa. Kirjanpidossa ne kuitenkin kuuluvat taseen vieraaseen pääomaan. Osuuspääoma esitetään taseessa bruttomääräisenä, mutta irtisanotut osuudet vähennetään sen alla erillisenä eränä esimerkiksi nimikkeellä *Odotusajaksi vieraaseen pääomaan siirretyt irtisanotut osuusmaksut*.

Katso myös
----------

* Osakepääoma
* Osuusmaksu

Lähteet
-------

1. ↑  Osuuskuntalaki 4:17 (14.6.2013/421)
2. ↑  Osuuskuntalaki 8:1 (14.6.2013/421)
3. ↑  Lehto, Juhani & Holopainen, Tuulikki: Osuuskunnan perustajan opas. Perustetaanko osuuskunta – yritetäänkö yhdessä?
4. ↑  Neuvoston asetus (EY) N:o 1435/2003, annettu 22 päivänä heinäkuuta 2003, eurooppaosuuskunnan (SCE) säännöistä. (Sitaatti: "3 artikla Vähimmäispääoma [...] 2. Merkityn osuuspääoman on oltava vähintään 30000 euroa.") *Euroopan unionin virallinen lehti*, 22.7.2003. Bryssel:  Euroopan unionin neuvosto. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.12.2017.
5. 1 2  Leppiniemi, Jarmo & Kaisanlahti, Timo: *Tilinpäättäjän käsikirja*, s. 258–259. Talentum Media Oy, 2016. ISBN 978-952-14-2708-4.
Lance Dossor vuonna 1937.
**Harry Lancelot "Lance" Dossor** (1916 Weston-super-Mare – 3. joulukuuta 2005 Adelaide) oli brittiläissyntyinen, Australiaan asettunut pianisti ja pianopedagogi.

Dossor pääsi 16-vuotiaana stipendillä Royal College of Musiciin, jossa opiskeli pianonsoittoa Herbert Fryerin ja sävellystä Herbert Howellsin johdolla. Dossor sijoittui kolmannessa Chopin-pianokilpailussa vuonna 1937 neljänneksi ja sai erikoispalkinnon. Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1938 hän pääsi neljännelle sijalle. Ennen asepalvelukseen kutsutuksi tulemistaan (1939) Dossor työskenteli lyhyesti osa-aikaisena opettajana Royal College of Musicissa. Hän palveli tykistössä Egyptissä ja liittyi tänä aikana ENSA-viihdejoukkoihin, joiden jäsenenä esiintyi Saksassa ja Italiassa.

Vuonna 1946 Dossor palasi Royal College of Musiciin täysiaikaisena pianonsoiton professorina. Vuonna 1953 hän siirtyi Elder-musiikkikonservatorioon Adelaiden yliopistoon. Hänestä tuli yliopiston musiikkielämän keskushahmo ja hän jatkoi osa-aikaista opettamista vielä parinkymmenen vuoden ajan jäätyään eläkkeelle täysipäiväisestä opettamisesta 1970-luvun lopussa. Joulukuussa 2002 Dossor sai Distinguished Alumni Awardin Adelaiden yliopistosta. Hän oli naimisissa Diana Levinsonin kanssa vuodesta 1940 ja sai tämän kanssa neljä lasta. Dossor kuoli kotonaan Adelaidessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pianist Dossor dies aged 90 ABC News
2. 1 2 3  Obituary: Lance Dossor (1916-2005) The University of Adelaide


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |