recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jenny Wilson** (s. 20. lokakuuta 1975 Blekinge) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, jonka musiikissa on erityinen elektronisvaikutteinen tyyli.

Wilson perusti First Floor Power -yhtyeen vuonna 1997 ja julkaisi sen kanssa kaksi albumia, *There Is Hope* ja *Nerves*, ennen kuin jätti yhtyeen ja lähti soolouralle.

Wilson levyttää The Knife -yhtyeen Rabid Records -levy-yhtiölle. Hän on vieraillut laulajana myös The Knifen vuonna 2002 ilmestyneellä *Deep Cuts* -albumilla. Marraskuussa 2006 hän esiintyi Robynin *The Rakamonie* -EP:llä "List of Demands" -kappaleen live-versiossa.

Wilsonin sooloalbumi *Love and Youth* julkaistiin Ruotsissa 2005. Wilson laulaa ja soittaa albumilla kaikki kappaleet kokonaan itse. Hän toimi itse myös tuottajana. Albumi sai "Pop of the year" -palkinnon P3 Gold Prize Award -gaalassa. Wilson oli ehdolla myös Grammis-palkinnon saajaksi vuoden naisartisti -sarjassa sekä *Manifestin* "Pop of the year"- ja paras live-esiintyjä -sarjoissa. *Love and Youth* julkaistiin elokuussa 2005 myös Australiassa. Albumin ensimmäinen single "Summertime – The Roughest Time" sai paljon radiosoittoa australialaisella Triple J -kanavalla. Kappale noteerattiin myös Suomessa. Kappale soi valtakunnallisen radiokanava YleX:n X-Ryhmä-ohjelman tehona viikolla 50.

Wilson on esiintynyt Suomessa neljä kertaa; huhtikuussa 2006 Kuningasklubilla Tavastialla, elokuussa 2007 Flow-festivaaleilla Helsingissä ja huhtikuussa 2014 Suomen kiertueella Helsingissä ja Jyväskylässä. Kiertueella hän esiintyi 10.4 Tavastialla ja 11.4 Jyrock-festivaaleilla Ilokivessä Jyväskylässä.

Wilsonin toinen albumi "Hardships" ilmestyi helmikuussa 2009. Jälleen YleX:n X-Ryhmä-ohjelma huomioi albumin soittamalla The Wooden Chair-kappaletta viikon tehona viikolla 4.

Vuonna 2014 Wilsonin albumi *Demand the Impossible!* palkittiin Ruotsin Grammis-gaalassa vuoden parhaana levynä. Wilson palkittiin myös vuoden tuottajana ja artistina. Lisäksi hänen Daniel Wirtbergin kanssa tekemänsä musiikkivideo "Autobiography" palkittiin vuoden parhaana.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Love and Youth*  (2005)
* *Hardships!*  (2009)
* *Blazing I & II*  (2011)
* *Demand the Impossible!*  (2013)
* *Exorcism*  (2018)

### Singlet

* *Summertime – The Roughest Time*  (2005)
* *Let My Shoes Lead Me Forward*  (2005)

Lähteet
-------

1. ↑  Jenny Wilson ja Håkan Hellström kahmivat palkintoja Ruotsin Grammis-gaalassa *Yle Uutiset*.  20.2.2014. Viitattu 20.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jenny Wilson**.
* Jenny Wilsonin viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Jenny Wilson Myspacessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Leena Günther** (s. 16. huhtikuuta 1991 Köln) on saksalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.

Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 Günther voitti kultaa Saksan 4×100 metrin pikaviestijoukkueessa ja sijoittui kuudenneksi henkilökohtaisessa kilpailussa.

Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 Günther sijoittui 100 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 11,67. 4×100 metrin viestissä hän juoksi Saksan joukkueessa hopealle.

Günther sai Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hopeaa 100 metrillä ajalla 11,75. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi avausosuuden Sakasn voittaessa pikaviestin Euroopan-mestaruuden ajalla 42,51.

Hänen ennätyksensä 100 metrillä on Mannheimissa elokuussa 2011 juostu 11,33 s. 200 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 23,64 s.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leena Günther Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑  Leena Günther leichtathletik.de -sivustolla
3. ↑  4x100 Metres Relay - W iaaf.org. Viitattu 30.6.2012. (englanniksi)
4. 1 2  Leena Günther *tilastopaja.net*. Viitattu 15.7.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leena Günther**.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Xibei San Ma'n lippu
**Xibei San Ma** (suomeksi: *Luoteen kolme Ma'ta*) oli kiinalaisten sotapäälliköiden hallitsema valta-alue, joka hallitsi suuria alueita Luoteis-Kiinasta (西北, *Xīběi*) kontrolloiden Gansun, Qinghain ja Ningxian provinsseja vuodesta 1910 aina vuoteen 1949. Xibei San Ma oli siten yksi pitkäikäisimmistä sotaherrojen hallitsemista valta-alueista. Kaikki alueen sotaherrat kuuluivat Ma'n sukuun, joista kolme merkittävintä olivat Ma Bufang, Ma Hongkui ja Ma Hongbin, mistä tulee myös nimi. Muita sukuun kuuluneita päälliköitä olivat Ma Qi, Ma Lin ja Ma Zhongying. Sotapäälliköt ottivat luoteis-Kiinan haltuunsa heti sotapäälliköiden kauden alettua, ja tekivät yhteistyötä ensin kansallismielisten vallankumouksellisten, sitten Guomindangin johtaman Kiinan keskushallinnon kanssa. Pitkän marssin aikana Xibei San Ma otti osaa taisteluihin Kiinan työläisten ja talonpoikien puna-armeijaa vastaan, ja myöhemmin sen joukot taistelivat myös Japanin armeijaa vastaan toisessa kiinalais-japanilaisessa sodassa.

Kiinan sisällissodan loppuvaiheessa Xibei San Ma taisteli jälleen Guomindangin puolella kommunisteja vastaan, mutta kommunistien lyötyä kansallismieliset 1949, loppu koitti myös Xibei San Ma'lle. Kommunistien joukkojen miehitettyä Luoteis-Kiinan kokonaan Ma Hongbin loikkasi kommunistien puolelle, kun taas Ma Bufang ja Ma Hongkui siirtyivät Taiwanille Guomindangin johdon mukana.

Ma'n perheen jäsenet kuuluivat Hui-kiinalaisten vähemmistökansallisuuteen, jotka ovat islaminuskoisia. Myös suuret alueet Xibeissä ovat etnisesti islamilaisenemmistöisiä.

Aiheesta muualla
----------------

* Flags of the World: Xibei San Ma
* Keltainen kenraali, Hakkapeliitta, 11.10.1932, nro 41, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Raija Marja-Leena Eräsaari** (s. 31. joulukuuta 1948 Helsinki) on yhteiskuntatieteiden tohtori ja Jyväskylän yliopiston sosiaalityön professori. Hän on aiemmin toiminut Vasemmistoliiton Helsingin kaupunginvaltuuston varavaltuutettuna ja vanhusjaoston jäsenenä.

Eräsaari on tutkinut ja opettanut sosiaalityötä, sosiaalipolitiikkaa ja naistutkimusta useissa suomalaisissa yliopistoissa. Hän määrittelee itsensä organisaatioiden tutkijaksi, jota aihetta myös hänen väitöskirjansa *Kohtaamisia byrokraattisilla näyttämöillä* (1995) käsitteli. Eräsaaren innostus politiikkaan on hänen omien sanojensa mukaan peräisin tutkimustyöstä; hän on tutkimuksissaan huomannut uusliberalistisen käänteen tapahtuneen kansalaisilta kysymättä.

Eräsaari on osallistunut 1970-luvulta lähtien vasemmistolaisiksi luokiteltaviin kansalaisjärjestöihin, muun muassa Akateeminen Sosialistiseuran (ASS), Rauhanpuolustajien, Suomen Naisten Demokraattisen Liiton (SNDL), ATTACin ja FemAttacin toimintaan.

Eräsaaren entinen puoliso on professori Risto Eräsaari.*lähde?*

Julkaisuja
----------

* *Nilkin naamio – sosiaaliraportti*. Helsinki: Tutkijaliitto, 1990.
* *Kohtaamisia byrokraattisilla näyttämöillä*. Helsinki: Gaudeamus, 1995. ISBN 951-662-616-5.
* Eräsaari, Leena & Julkunen, Raija & Silius, Harriet (toim.): *Naiset yksityisen ja julkisen rajalla*. Tampere: Vastapaino, 1995. ISBN 951-9066-94-2.
* *Julkinen tila ja valtion yhtiöittäminen*. Helsinki: Gaudeamus, 2002. ISBN 951-662-830-3.
* Eräsaari, Leena (toim.) & Niittymäki, Anne & Myllykoski, Piia: *Vanhusten arjen tukena*. Sopiva-projekti. Tampere: Nääsville ry: Tampereen yliopisto, sosiaalipolitiikan ja sosiaalityön laitos, 2007. ISBN 978-952-92-2169-1.

Lähteet
-------

1. ↑  Leena Eräsaari: perhe *Eräsaaren kotisivu*.  Arkistoitu 17.2.2007. Viitattu 16.11.2012.
2. ↑  Leena Eräsaari: tutkimus *Eräsaaren kotisivu*.  Arkistoitu 17.2.2007. Viitattu 16.11.2012.
3. ↑  Leena Eräsaari: politiikka *Eräsaaren kotisivu*.  Arkistoitu 16.2.2007. Viitattu 16.11.2012.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Xiaomi Redmi Note 8 Pro** on Xiaomin 26. syyskuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Tekniset tiedot
---------------

### Muotoilu

Xiaomi Redmi Note 8 Pro -älypuhelimessa on 6,5-tuumainen täysteräväpiirtonäyttö 19,5:9-kuvasuhteella.

### Fyysiset osat

Laitteesta löytyy 2 gigahertsin kahdeksanydinsuoritin. Laitteessa on 6 gigatavua RAM-muistia ja 64 tai 128 gigatavua sisäistä muistia mallista riippuen.

#### Kamerat ja multimedia

Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 64 megapikseliä, toinen kamera on 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmas kamera on 2 megapikseliä (makrokamera) ja neljäs kamera on 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 20 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30 fps, 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 120 fps sekä 720p (teräväpiirto) -resoluutiolla 960 fps.

### Ohjelmisto

Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Lähteet
-------

* Phonearena: Xiaomi Redmi Note 8 Pro
**Alexandre Bolduc** (s. 26. kesäkuuta 1985) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL Medveščak Zagrebissa.

Ura
---

Bolduc pelasi QMJHL:ssä neljä kautta Rouyn-Noranda Huskiesin ja Shawinigan Cataractesin paidassa. Tehtyään toisella kaudella 14 maalia ja 43 pistettä, Bolduc tuli varatuksi St. Louis Bluesiin neljännellä kierroksella numerolla 127. Junioriuransa loputtua hän teki sopimuksen ECHL-joukkue Bakersfield Condorsin kanssa. 

Ensimmäisellä kaudellaan Condorsissa Bolduc nostettiin ylös AHL:ään Manitoba Mooseen. Hän teki Moosessa runkosarjan aikana 37 pistettä ja sai sopimuksen sen NHL-yhteistyöseura Vancouver Canucksiin 9. heinäkuuta 2008. 

Bolduc jatkoi Moosessa osana Canucksin organisaatiota myös kaudella 2008–2009. 25. marraskuuta 2008 hän sai kutsun Canucksin NHL-kokoonpanoon korvaamaan loukkaantunutta Ryan Johnsonia. 27. marraskuuta hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä Calgary Flamesia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa 2. tammikuuta 2011 Colorado Avalanchen Craig Andersonia vastaan.

2. heinäkuuta 2011 Bolduc jätti Vancouverin siirtyen Phoenix Coyotesiin vuoden kaksisuuntaisella sopimuksella.

5. heinäkuuta 2013 Bolduc jätti Coyotesin kahden vuoden pisteettömän ajan jälkeen. Hän siirtyii vuoden sopimuksella St. Louis Bluesiin. Kaudella 2013–2014 hän pelasi Bluesin farmijoukkue Chicago Wolvesissa, jossa teki 37 pistettä 59 pelissä.

1. heinäkuuta 2014 Bolduc palasi Coyotesin organisaatioon tehtyään vuoden mittaisen kaksisuuntaisen sopimuksen Arizonan kanssa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Alexandre Bolduc
**Afasi & Filthy** on ruotsalainen Uppsalasta kotoisin oleva hip hop -duo. Duon jäsenet ovat Herbert Munkhammar (Afasi), MC, ja Magnus Lidehäll (Filthy), tuottaja.

Taustaa
-------

Afasi ja Filthy tapasivat toisensa Uppsalalaisessa peruskoulussa, ja 15-vuotiaina he päättivät tehdä omaa musiikkia. Duon ensimmäinen hitti oli "1990 Nånting", joka soi monella ruotsalaisella radiokanavalla ja pysyi niiden kärkipaikoilla viisi viikkoa. Kappaleen tuotannosta vastasi hip hop -yhtye Snook.

Vuonna 2004 duo solmi levytyssopimuksen Sony BMG -levy-yhtiön kanssa. Samana vuonna julkaistiin duon toinen hitti "Bomfalleralla".

Afasi & Filthy kuuluvat myös Maskinen-nimiseen elektro/hip hop -kokoonpanoon.

Diskografia
-----------

### Albumit

* "Snus Porr & Brännvin" (2002)
* "1990 Någonting" (2003)
* "Hotell Stress" (2006)
* "Fläcken" (2008)

### EP:t

* 1990 Nånting (2003)
* Jag kunde inte bry mig mindre (2005)

### Singlet

* *1990 nånting* (feat. Snook) (2003)
* *Bomfalleralla* (2004)
* *Le Parkour* (2005)
* *Hej Hej* (2006)
* *Eller Hur!?* (2006)
* *Fredag Hela Månan* (2007)
* *Glider* (2008)
* *Jobb* (2008)
* *Sverigetrotters* (2008)

Katso myös
----------

* Maskinen

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Afasi & Filthy Myspacessa (englanniksi)
Alexandra Tilley vuonna 2022.
**Alexandra Tilley** (s. 5. lokakuuta 1993) on brittiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Gordon Skiersiä.

Tilley osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015, missä hän oli pujottelussa 24:s ja suurpujottelussa 35:s. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui pujottelussa 25:nneksi ja suurpujottelussa 30:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli joukkuekilpailussa viides mutta keskeytti pujottelussa ja suurpujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli joukkuekilpailussa yhdeksäs ja keskeytti suurpujottelun toisella kierroksella. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui parisuurpujottelussa 15:nneksi, suurpujottelussa 17:nneksi ja joukkuekilpailussa 12:nneksi sekä keskeytti pujottelussa ja supersuurpujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 22:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Mariborin pujottelussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 oltuaan 19:s Lienzin suurpujottelussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 13:nneksi Courchevelin suurpujottelussa joulukuussa 2017 ja Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Alexandra Tilley Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Erik Olavinpoika** (ruots. *Erik Olsson*) oli suomalainen virkamies, jonka epäsuosittu toiminta voutina ja lainlukijana Pohjanmaalla vaikutti nuijasodan puhkeamiseen.

Erik Olavinpojan taustaa ei tunneta, mutta hänen syntyperänsä ei ollut ylhäinen. Varhaisin maininta hänestä on vuodelta 1584, jolloin hän oli valtaneuvos Gustaf Banérille läänitetyn Mustasaaren pitäjän voutina. Vuosina 1587–1597 hänen tiedetään olleen Pohjanmaan lainlukijana eli tuomarin tehtävän hoitajana, ensin kihlakunnantuomari Kaarle Henrikinpoika Hornin ja vuodesta 1590 marski Klaus Flemingin sijaisena. Lainlukijaksi tultuaan Erik Olavinpoika hankki Mustasaaresta kaksi tilaa, joista hän asui Voitilankylän Lahnasaaressa. Hän ryhtyi vuonna 1590 ratsutilalliseksi säilyttääkseen tilojensa alkuaan kolmivuotisen verovapauden. Erik Olavinpojasta tuli epäsuosittu, koska hän oli vihatun käskynhaltija Flemingin sijainen ja keräsi itsekin linnaleiriveroa muilta talonpojilta vaikka sodan päätyttyä hänen varustamansa ratsumiehet olivat "kotihuoveina". Hän myös tärkeili kirjoittamalla nimensäkin kuin aatelinen muodossa *Erik Olsson till Lahnasari*.

Tammikuussa 1596 Pohjanmaan talonpojat lähettivät Kaarle-herttualle ja Ruotsin valtaneuvostolle valituksen Erik Olavinpojasta, jonka sanottiin uhkailevan ja pelottelevan talonpoikia sekä levittävän valheita. Koska Erik Olavinpoika oli valtataistelussa Kaarlen vihollisen Sigismundin tukija, lähetti Kaarle palvelijansa Joen Jempten vangitsemaan Erik Olavinpojan ja Pohjanmaan voudin Tuomas Yrjönpojan. Heidän toimistaan suoritettiin tutkinta ja he olivat jonkin aikaa vankeina Örebron linnassa, mutta vapautuivat takuita vastaan huhtikuussa 1596. Nuijasodan puhjettua kapinalliset talonpojat kostivat ryöstämällä ja polttamalla Lahnasaaren, josta löytyi suuri hopeakätkö. Flemingin kukistettua Etelä-Pohjanmaan nuijamiehet Erik Olavinpoika palasi maakuntaan, mutta joutui jo helmikuussa 1597 pakenemaan uudelleen Pohjois-Pohjanmaalta noussutta toista kapina-aaltoa.

Viimeinen maininta Erik Olavinpojasta on heinäkuulta 1597, jolloin hän kävi meritse Mustasaaressa Kaarle-herttuan liittolaisen Hannu Hannunpojan hallitessa Pohjanmaata. Hannu Hannunpojan mukaan Erik Olavinpoika ja Pietari Gumse lähtivät toimittamaan Kaarlen lähetiltä siepattua kirjettä Sigismundille Puolaan, joten Erik Olavinpoika on saattanut jäädä sille tielleen palaamatta Suomeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Armas Luukko: / Erik Olavinpoika (mainitaan 1584 - 1597) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  12.1.2001 (päivitetty 4.3.2008). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Aetos-luokka** oli Kreikan kuninkaallisen laivaston neljän Argentiinan vuonna 1909 tilaaman hävittäjän muodostama alusluokka. Ranskan laivasto valtasi alukset joulukuussa 1916 liittäen ne laivastoonsa *Pantheria* lukuun ottamatta.

Alukset
-------

Argentiina tilasi alukset vuonna 1909 eli jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Kreikka osti 12. syyskuuta 1912 alukset 148 000 punnan kappalehintaan juuri ennen niiden kuin alukset olisivat aloittaneet matkansa Argentiinaan.

Valmistuessa aluksilla oli viisi korsteenia ja ne käyttivät polttoaineenaan sekä öljyä että kivihiiltä. Vuosina 1924-1935 alukset modernisoitiin Cowesissa Samuel White and Companyn telakalla, jolloin kivihiilikattilat vaihdettiin neljään Yarrow-öljykattilaan ja samalla korsteenien määrä laski kahteen. Aluksille valmistettiin uusi komentosilta ja etukannen tykkiä siirrettiin edemmäs. Aluksen alkuperäiset neljä yksittäistä torpedoputkea korvattiin kahdella kolmiputkisella torpedosarjalla. Aluksille asennettiin ilmatorjuntaa varten kaksi yksiputkista kahden naulan ilmatorjuntatykkiä tasanteelle, joka rakennettiin torpedoputkien väliin. Kunkin aluksen modernisointi maksoi noin 110 000 puntaa, mutta modernisoiti osoittautui kuitenkin onnistuneeksi. Alukset saavuttivat modernisoinnin jälkeisissä koeajoissa reilun 31 solmun nopeuden.

*Aetos* ja *Panthir* modernisoitiin uudelleen 1937-1938, jolloin ne varustettiin miinalaivoiksi. Alusten varustukseen lisättiin 40 miinaa.

**Aetos-luokan hävittäjät**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Aetos* | Cammell Laird |  | 2. helmikuuta 1911 | 19. syyskuuta 1912 | alusluettelosta 1945 |
| *Iérax* | Cammell Laird |  | 15. maaliskuuta 1911 | 19. syyskuuta 1912 | alusluettelosta 1945 |
| *Léon* | Cammell Laird |  | 15. heinäkuuta 1911 | 19. syyskuuta 1912 | upotettu 15. toukokuuta 1941 |
| *Panthir* | Cammell Laird |  | 26. huhtikuuta 1911 | 19. syyskuuta 1912 | alusluettelosta 1945 |
|

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906-1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 153
**Ola By Rise** (s. 14. marraskuuta 1960 Trondheim) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. By Rise on toiminut kesästä 2006 lähtien Norjan jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.

Pelaajaura
----------

Ola By Rise oli pelipaikaltaan maalivahti ja saavutti suurimmat saavutuksensa pelaamalla Rosenborg BK:ssa ennätykselliset 346 ottelua Norjan pääsarjassa Tippeligaenissa. By Rise voitti urallaan seitsemän Norjan mestaruutta ja neljä Norjan cup-mestaruutta pelatessaan Rosenborgissa vuodet 1977–1995. A-maajoukkueen maalilla By Rise esiintyi 25 kertaa.

### Meriitit pelaajana

* Norjan mestaruus (7): 1985, 1988, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995
* Norjan cup (4): 1988, 1990, 1992, 1995
* Vuoden maalivahti Norjassa: 1992
* Kniksenin kunniapalkinto: 1995

Valmennusura
------------

By Rise toimi Rosenborgin apuvalmentajana 1998–2003 voittaen seitsemän Norjan mestaruutta ja kaksi cup-mestaruutta. Kaudella 2004 By Rise toimi seuran päävalmentajana ja voitti seitsemännen Norjan mestaruuden valmentajana. 
By Rise sai potkut marraskuussa 2004 kauden päätteeksi, sillä mestaruus oli tullut vain maalieron turvin ennen Vålerengaa.
Heinäkuussa 2006 By Rise aloitti Norjan maajoukkueen apuvalmentajana.

### Meriitit valmentajana

* Norjan mestaruus: 2004

Muu ura
-------

By Rise on toiminut jalkapallouransa ohella toimittajana trondheimiläisessä Adresseavisenissa. Hän on myös suorittanut myös kandidaatin tutkinnon psykologiassa, historiassa ja norjan kielessä. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Åge Hareide** | **Rosenborg BK:n päävalmentaja**1–11/2004 | Seuraaja:**Per Joar Hansen** |

Lähteet
-------

1. ↑

Norjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Thorstvedt |
2 Halle |
3 Johnsen |
4 Bratseth |
5 Bjørnebye |
6 Flo |
7 Mykland |
8 Leonhardsen |
9 Fjørtoft |
10 Rekdal |
11 Jakobsen |
12 Grodås |
13 By Rise |
14 Nilsen |
15 Løken |
16 Sørloth |
17 Eggen |
18 Håland |
19 Strand |
20 Berg |
21 Rushfeldt |
22 Bohinen |
Valmentaja Olsen



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |

 |
**High-Speed Packet Access (HSPA)** on matkapuhelinviestintäprotokollien kokoelma, joka laajentaa ja parantaa olemassa olevien UMTS-protokollien suorituskykyä. Kaksi standardia HSDPA ja HSUPA on jo perustettu ja työ on käynnissä uusien standardien Evolved HSPA ja HSOPA parissa.

Katsaus standardeihin
---------------------

### High Speed Downlink Packet Access (HSDPA)

*Pääartikkeli: HSDPA*
HSDPA parantaa alasuuntaisen linkin (eli tiedonsiirto tukiasemalta päätteeseen) suorituskykyä teoriassa jopa 14,4 Mbit/s nopeuteen asti. Käyttöönotetut verkot tarjosivat elokuussa 2007 7,2 Mbit/s nopeuksia maailmalla ja Suomessa korkeintaan 3,6 Mbit/s nopeuksia. Kesäkuussa 2010 Suomessa yllettiin teoriassa 7,2 Mbit/s nopeuteen. HSDPA:n nopeus mahdollisti mokkuloiden yleistymisen. Seuraava kehitysaskel oli HSPA+, johon verkot päivitettiin vuosien 2009–2013 aikana.

### High Speed Uplink Packet Access (HSUPA)

*Pääartikkeli: HSUPA*
HSUPA tarjoaa parannetun yläsuuntaisen linkin (eli tiedonsiirto päätteeltä tukiasemalle) suorituskyvyn teoriassa jopa 5,76 Mbit/s nopeuteen asti, mutta alkuvaiheessa Suomen operaattorit tukivat 1,4 Mbit/s nopeutta. HSUPA-verkot laajenivat 2008–2009 aikana, ja toimivat myös 900 MHz taajuudella.

### Evolved High Speed Packet Access (Evolved HSPA, HSPA Evolved, HSPA+, I-HSPA)

*Pääartikkeli: Evolved HSPA*
Evolved HSPA (HSPA+) määritettäneen 3GPP release 7:ssä, jonka odotetaan valmistuvan kesällä 2007.*päivitettävä* Se tuo mukanaan yksinkertaistetun IP-pohjaisen arkkitehtuurin mobiiliverkolle.

Matkapuhelinverkkostandardit

|  |  |
| --- | --- |
| 0G | AMTS • ARP • Autotel/PALM • IMTS • MTD • MTS • OLT • PTT |
| 1G | CDPD • DataTAC • Hicap • Mobitex • NMT • TACS/ETACS |
| 2G | CSD • cdmaOne • D-AMPS • EDGE • Evolved EDGE • GPRS • GSM • HSCSD • iDEN • PDC • PHS • WiDEN |
| 3G | CDMA2000 • FOMA • HSDPA • HSPA • HSPA+ • HSUPA • Super-Charged • TD-CDMA • TD-SCDMA • UMTS • W-CDMA |
| 3.5G | E-UTRA • GAN (UMA) • HiperMAN • iBurst • WiBro |
| 4G | UMB • UMTS Revision 8 (LTE) • WiMAX |
| 5G | 5G NR |
**Kaikista kapinallisin** (*The Loneliness of the Long Distance Runner* eli *Rebel with a Cause*) on Tony Richardsonin tuottama ja ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1962. Se pohjautuu Alan Sillitoen novelliin "The Loneliness of the Long Distance Runner", jonka pohjalta kirjailija itse laati elokuvan käsikirjoituksen.

Juoni
-----

17-vuotias nuorisorikollinen Colin Smith (Tom Courtenay) joutuu kasvatuslaitokseen, jonka vapaamieliset virkailijat huomaavat hänen juoksijankykynsä ja antavat hänelle vapauden harjoitella laitoksen ulkopuolella tulossa olevan nuorisovankiloiden välisen kilpailun edellä. Takaumina näytetään pojan taustaa ja rikollisuraan vaikuttaneita tapahtumia. Auktoriteetteja vastaan kapinoivan nuorukaisen peräänantamattomuus paljastuu kilpailun lopun kepposessa.

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa Helsingin Adlonissa 1963, ja se on esitetty TV1:ssä 1976. *Helsingin Sanomien* Mauri Taviola luonnehti tv-esityksen alla sitä eräänlaiseksi kevyen luokan rikoselokuvaksi ja yhteiskunnalliseksi analyysiksi, jonka arkirealismi ja kurjien olojen kuvaus olivat 1960-luvun alussa raikkaita keinoja mutta hänestä 1970-luvun katsojalle jo ikävystyttäviä.

*Kaikista kapinallisin* valittiin sijalle 61 British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. *The New York Timesin* kriitikot valitsivat *Kaikista kapinallisimman* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Elokuva-arkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Taviola, Mauri: Ajan haalistama kaikista kapinallisin. Juokseminen sieluntilana.  *Helsingin Sanomat*, 2.3.1976, s. 33.
3. ↑  *Kaikista kapinallisin* Elonetissä. Esitystiedot]
4. ↑  Best 100 British films - full list , BBC 23.12.1999. Viitattu 27.7.2016.
5. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 27.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Aleksi Salonen: Kaikista kapinallisin  23.04.2010. Filmgoer.fi.
**Oku Yasukata** (jap. 奥 保鞏; 5. tammikuuta 1847 – 19. heinäkuuta 1930) oli japanilainen marsalkka. Hän komensi joukkoja esimerkiksi ensimmäisessä Kiinan–Japanin sodassa ja Venäjän–Japanin sodassa.

Elämäkerta
----------

Vasemmalta oikealle Tōgō, Oku, Inoue ja Kawamura, valokuva vuodelta 1917.
Oku Yasukata syntyi Japanin Fukuokassa (tuolloinen Kokura) 5. tammikuuta 1847. Hänen isänsä oli Kokura-klaanin samurai. Meiji-restauraation jälkeen hän liittyi uuteen Japanin armeijaan ja sai mainetta vuoden 1877 Satsuman kapinan taisteluissa. Kapinan aikana Oku komensi 13. jalkaväkirykmenttiä. Seuraavan vuosikymmenen aikana hän yleni kenraalimajuriksi saakka.

Ylennyttyään kenraalimajuriksi Oku lähetettiin opiskelemaan Eurooppaan. Kun palasi Japaniin hänet asetettiin Japanin armeijan 5. divisioonan komentoon. Okun johdolla 5. divisioona osallistui ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan (1894–1895) taisteluihin. Sodan jälkeen Oku toimi 1. divisioonan komentajana, sekä myöhemmin Tokion puolustuksen kenraalikuvernöörinä. Vuonna 1903 hän sai ylennyksen kenraaliksi.

Venäjän–Japanin sodan sytyttyä vuonna 1904 Oku asetettiin Japanin 2. armeijan johtoon. 2. armeija teki maihinnousun Pitzuwossa Liaotungin niemimaalla. Port Arthurin venäläinen laivastotukikohta eristettiin muista venäläisistä Okun otettua voiton Nanshanin taistelussa. Taistelun jälkeen Oku marsitti joukkonsa kohti pohjoista voittaen venäläiset uudestaan Telissun taistelussa. Edelleen kohti pohjoista marsittaessa venäläiset voitettiin myös Tashihchiaon taistelussa. Ensimmäinen suurempi taistelu käytiin Liaoyangissa. Liaoyangin tuntumassa Oku johti hyökkäystä venäläisten puolustusasemien oikeaan siipeen. Hän johti miehiään vielä Liaoyangin jälkeen käydyssä Shahon taistelussa. Shahon jälkeen hän jätti komennon hetkeksi, mutta palasi ajoissa osallistuakseen Mukdenin taisteluun.

Sodan jälkeen Oku sai vuonna 1907 kreivin (*hakushaku*) aatelisarvon, sekä vuonna 1911 ylennyksen kenttämarsalkaksi. Oku toimi myös armeijan esikuntapäällikkönä, kunnes hän siirtyi reserviin vuonna 1912. Oku kuoli 19. heinäkuuta 1930.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Oku, Yasukata *Portraits of Modern Japanese Historical Figures*. National Diet Library, Japan. Viitattu 27.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Rotem Kowner: *Historical Dictionary of the Russo–Japanese War*, s. 269-270. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-4927-3. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Salt Lake Cityn temppeli
**Kaikkein pyhin** (engl. *Holy of Holies*) on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa temppelissä sijaitseva huone, joka on omistettu pappeuden korkeimmille toimituksille. Kaikkein pyhin on tiettävästi vain yhdessä temppelissä, Salt Laken temppelissä Salt Lake Cityssä Utahissa. Ennen Salt Laken temppelin valmistumista kaikkien pyhin oli Mantin temppelissä, mutta nykyään Mantin temppelin kaikkein pyhin palvelee tavallisena sinetöintihuoneena. Oletettavasti Salt Laken temppelin kaikkein pyhimmällä on samanlainen funktio kuin Jerusalemin temppelin kaikkein pyhimmällä. Se on siis erityinen Jumalan läsnäolon ja kohtaamisen paikka, johon vain harvoilla on pääsy.

Hyvin vähän tiedetään niistä pappeuden toimituksista, joita kaikkein pyhimmässä suoritetaan. Toinen voitelu lienee ainoa siellä suoritettava pyhä toimitus, josta on edes jonkinlaista tietoa temppelin ulkopuolella. On esitetty, että Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti voi vetäytyä temppelin kaikkein pyhimpään rukoilemaan ja etsimään Herralta johdatusta ennen tärkeitä päätöksiä. Lisäksi on mahdollista että hän suorittaa kaikkein pyhimmässä toimituksia koko kirkon puolesta.
Töölönkadun pohjoisosaa etelään päin kuvattuna. Vasemmalla Töölön ala-aste. 
**Töölönkatu** (ruots. *Tölögatan*) on katu Helsingin Töölössä Etu- ja Taka-Töölön kaupunginosien alueella. Kadun pituus on noin 1,6 kilometriä.

Katu alkaa Aurorankadulta eduskuntatalon vierestä. Seuraavassa risteyksessä Museonpuiston kohdalla katu tekee mutkan. Tässä kohdassa oikealla on Suomen kansallismuseo. Tämän jälkeen katu risteää Hesperian esplanadin kanssa. Sen jälkeen on jyrkkä ylämäki, jonka jälkeen kadun oikealla puolella on kaksi hotellia ja vasemmalla Töölöntori. Runeberginkadun jälkeen vasemmalla on entinen Töölön sairaala ja pian sen jälkeen oikealla Töölön ala-asteen koulu. Eino Leinon kadun ja Humalistonkadun välinen osuus kulttuuritehdas Korjaamon edustalla on kävelykatua, ja pian tämän jälkeen Töölönkatu päättyy Linnankoskenkadulle.

Vuosina 1906–1909 kadun nimi oli käytössä muodossa Töölökatu.

Poikkikadut etelästä pohjoiseen
-------------------------------

* Aurorankatu
* Dagmarinkatu
* Museokatu
* Cygnaeuksenkatu
* Apollonkatu (länteen)
* Eteläinen Hesperiankatu
* Pohjoinen Hesperiankatu
* Dunckerinkatu (itään)
* Tykistönkatu (länteen)
* Kivelänkatu (itään)
* Runeberginkatu
* Sibeliuksenkatu
* Eino Leinon katu
* Humalistonkatu
* Linnankoskenkatu

Rakennuksia kadun varrella
--------------------------

* Eduskuntatalo
* Suomen kansallismuseo
* Töölön sairaala
* Töölön ala-asteen koulu
* Kulttuuritehdas Korjaamo

Lähteet
-------

* Töölönkatu *Helsinki – Karttapalvelu*. Viitattu 25.8.2020.  Vaalenapunaisesta pallosta klikkaamalla saa lisätietoa.
**Töölön Vesa** on vuonna 1906 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka toiminta on nykyisin keskittynyt jalkapalloon, kaukalopalloon ja lentopalloon. Seuran historia sisältää muun muassa jääkiekkotoiminnan myymisen Aimo Mäkiselle. Kaupan pohjalta syntyi jääkiekkoseura Helsingin Jokerit.

Historia
--------

Töölön Vesan jääkiekkojoukkueen pelaajat Veikko Haapakoski, Pentti Simola ja Kai Halimo vuosien 1955–1964 välisenä aikana
Woimistelu- ja Urheiluseura Töölön Wesa syntyi lokakuun 6. päivä 1906 järjestetyssä kokouksessa. Perustajana oli Risto Mustonen, joka toimi myös seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Perustamispäätös virallistettiin seuraavana päivänä pidetyssä Töölön työväenyhdistyksen kokouksessa, jossa myös vahvistettiin seuran ensimmäiset säännöt. Ensimmäisinä urheilulajeina olivat paini, hiihto ja voimistelu. Myöhemmin lajivalikoimaan tulivat myös yleisurheilu, pyöräily, jalkapallo, jääpallo, jääkiekko, kaukalopallo, lentopallo ja golf. Vesa pelasi myös Työväen Urheiluliiton pesäpallosarjassa, vaikkakin karsiutui ensimmäisessä ottelussaan jatkosta 1931.

Alkuaikoina Vesa tunnettiin painiseurana. Sittemmin menestystä saavutettiin jalkapallossa ja jääkiekossa. Jääkiekkotoiminta Suomen mestaruussarjassa oli kuitenkin kaataa seuran talouden. Vuonna 1967 Töölön Vesan jääkiekkotoiminta myytiin Aimo Mäkiselle, joka otti vastuulleen myös suuren osan veloista. Kaupan seurauksena syntyi uusi seura, Jokerit.

Toiminta
--------

Seurassa on nykyisin noin 250 jäsentä. Päälajien lisäksi harrastelajeina ovat myös futsal, golf, jalkapallotennis, koripallo ja rantalentopallo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Töölön Vesa täyttää 100 vuotta. Mtv3.fi 03.10.2006 (Web Archive 2014).

Kirjallisuutta
--------------

* Lahtinen, Esko S.: *Painimatolta pallokentille : Töölön Vesa 1906-2006*. Töölön Vesa 2006. ISBN 9529193025

Aiheesta muualla
----------------

* Töölön Vesa
Radka Toneff esiintymässä Bergenissä vuonna 1982
**Radka Toneff** (25. kesäkuuta 1952 Oslo – 21. lokakuuta 1982 Oslo) oli norjalainen jazzmusiikin laulaja-lauluntekijä ja yhtyeenjohtaja.

Toneffin isä oli bulgarialaistaustainen kansanlaulaja Toni Toneff (1914–1985) ja äiti pianoa soittanut Lilly-Ann Rivenes (1924–2009). Toneff varttui Kolbotnissa ja liittyi 1960-luvun loppupuolella Oslon Club 7:ssä kokoontuneisiin musiikkipiireihin. Hän tapasi muun muassa jazzmuusikot Erik ja Jon Balken sekä Jon Ebersonin, joista kukin vaikutti merkittävästi hänen musiikilliseen kehitykseensä. Toneff opiskeli vuosina 1971–1975 Oslon musiikkikonservatoriossa. Vuosina 1975–1980 hänellä oli oma kvintettinsä, jossa oli vaihtuva kokoonpano. Keskeisiä jäseniä olivat Arild Andersen, Jon Christensen, Svein Christiansen, Pål Thowsen, Jon Eberson ja Lars Jansson. Tänä aikana ilmestyivät Toneffin ensimmäiset levytykset: *Winter Poem* (1977) ja *It Don't Come Easy* (1979). Molemmat levytykset tuottivat Arild Andersen ja Lars Klevstrand; ensin mainitulla jousisovituksista vastasi Knut Riisnæs, ja jälkimmäisellä Toneff ensimmäistä kertaa kirjoitti lukuisia sanoituksia itse. Hänelle olivat silti yhä tärkeitä myös sellaiset sanoittajat kuin Nikki Giovanni ja Robert Creely. Vuonna 1977 Toneff sai laulajana Spellemannprisenin. Vuonna 1978 hän osallistui Ketil Bjørnstadin *Leve Patagonia* -albumiin.

1970-luvun lopussa Toneff aloitti työskentelyn duona Steve Dobrogoszin kanssa. Hän teki tämän kanssa kansainvälistä huomiota saavuttaneen albumin *Fairytales* (1982), joka saavutti kansainvälistä huomiota. Pian tämän jälkeen Toneff teki itsemurhan. Hän sai postuumisti Buddystatuettenin. Vuonna 1993 ilmestyi albumi *Live in Hamburg*, jonka Toneff oli levyttänyt Onkel Pö -jazzklubilla maaliskuussa 1981. Yhtyeessä olivat mukana Andersen, Dobrogosz ja rumpali Alex Riel. Albumi sai ilmestyttyään Spellemannprisenin. Vuonna 2003 julkaistiin vielä kokoelmalevy *A Collection of Her Finest Moments*, jolla ilmestyi yksi ennen julkaisematon kappale, "Some Time Ago".

Toneffia muistetaan Jan Erik Voldin runossa *Der bjørketreet stod*. Hänelle perustettiin myös muistosäätiö, joka on jakanut Radka Toneff Minneprisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Radka Toneff Norsk biografisk leksikon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Aulus Gellius** (noin 130–180) oli antiikin roomalainen kirjailija ja latinan kielen kieliopintutkija.

Gellius oli todennäköisimmin syntynyt Roomassa. Hän opiskeli Roomassa kielioppia ja retoriikkaa, ja Ateenassa filosofiaa. Tämän jälkeen hän palasi Roomaan, ja tarjosi siellä oikeuspalveluksia. Hänen opettajiinsa ja ystäviinsä kuuluivat muun muassa Sulpicius Apollinaris, Herodes Atticus ja Marcus Cornelius Fronto.

Hänen ainoa teoksensa *Attikan öitä* (*Noctes Atticae*) on saanut nimensä pitkistä talviöistä, jotka hän vietti Attikassa, jolloin teos sai alkunsa. Hän jatkoi sitä myöhemmin Roomassa. Se oli muodoltaan *adversaria*, muistikirja, johon hän oli nopeasti kirjoittanut muistiin kaikenlaisia vähänkin erikoisempia asioita, joita hän oli kuullut keskusteluissa tai lukenut kirjoista. Se sisältää muun muassa kieliopillisia huomautuksia, filosofiaa, geometriaa, historiaa ja lähes kaikkia muita tietämyksen aloja.

Teos on täysin vailla kaikkea järjestystä. Se on jaettu kahteenkymmeneen kirjaan. Niistä ovat säilyneet kaikki muut paitsi kahdeksas, josta on säilynyt ainoastaan sisällysluettelo. Teos on arvokas, koska se tarjoaa välähdyksiä tuon ajan yhteiskuntaan, tapoihin ja ihmisten päämääriin, sekä siksi, että se tarjoaa lukuisia katkelmia muutoin kadonneista antiikin ajan teoksista.

Lähteet
-------

1. ↑  *Johdatus uudenajan kirjallisuuden valtavirtauksiin ja lähteitä niiden valaisemiseksi / kirjoittanut Aarne Anttila.*, s. 37. WSOY, 1926. Kansalliskirjasto (viitattu 04.07.2019).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aulus Gellius**.
* Auli Gellii Noctes Atticae. (latinaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
	+ 2
	+ 3
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**HSC Superseacat Four** oli SuperSeaCatin operoima laiva. Alus on rakennettu vuonna 1999 Italiassa Fincantierin telakalla Riva Trigosossa. Vuodesta 2000 lähtien alus oli Helsinki–Tallinna-reitillä pika-aluksena, vuoden 2006 heinäkuuhun asti Silja Linen väreissä. Aluksen kotisatama oli La Spezia, Italia.

Tammikuussa 2008 alus myytiin Kreikkaan Aegean Speed Lines -yhtiölle ja saman vuoden lokakuussa Superseacat lopetti liikennöinnin aluksella. Alus ajettiin Puolan Gdanskin Remontowaan huollettavaksi. Toukokuun 12. päivänä 2009 alus nimettiin ja rekisteröitiin uudella nimellä **Speedrunner IV**. Myöhemmin samassa kuussa alus lähti kohti Kreikkaa. Laiva aloitti kesäkuussa 2009 liikenteen reitillä Pireus - Serifos - Sifnos - Folegandros - Milos.

Joulukuussa 2016 laiva myytiin kreikkalaiselle Golden Star Ferries -yhtiölle Pireukseen. Vuonna 2017 laiva nimettiin uudelleen, uudeksi nimeksi annettiin **Superrunner**.

Laivan sisaraluksia ovat *SuperSeaCat One*, *SuperSeaCat Two* ja *SuperSeaCat Three*.

Laivan pituus on 100 metriä ja leveys 17,1 metriä. Syväys on 2,75 metriä ja aluksen bruttovetoisuus on 4 500 tonnia. Autoja se pystyy kuljettamaan noin 150 ja matkustajia vajaa 800. Aluksen koneiston muodostaa neljä Ruston 20RK270 -dieselmoottoria, joiden voima siirretään vesisuihkupropulsioon. Koneiden teho on 27 500 kilowattia. Alus pystyy saavuttamaan 38 solmun matkanopeuden, mikä on huomattavasti enemmän kuin tavallisten matkustajalauttojen matkanopeus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Micke Asklander: Arkistoitu kopioHSC SuperSeaCat Four *Fakta om Fartyg*.  Arkistoitu 18.11.2017. Viitattu 4.11.2017. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HSC SuperSeaCat Four**.
* www.valkeatlaivat.net
**Radisson Blu Hotel Oulu**, alkuperäiseltä nimeltään **Hotelli Vaakuna**, on vuonna 1974 avattu hotelli Oulujoen suistossa, Pokkisen kaupunginosassa Oulussa. Hotellissa on 235 huonetta, 700 neliömetriä kokoustiloja, liikuntakeskus ja kaksi ravintolaa: Toivo ja Bistro Mesu. Se muodostaa yhdessä Oulun kaupunginteatterin ja kaupunginkirjaston kanssa arkkitehtonisen kokonaisuuden kauppatorin kupeeseen.

SOK:n rakennusosaston arkkitehti Pauli Lehtisen suunnittelema rakennus avattiin tammikuussa 1974 ja sen laajennusosa saman vuosikymmenen lopussa. Hotellin omistivat alun perin Osuuskauppa Arina ja SOK. Se oli ajan mittapuun mukaan ylellinen hotelli, joka nousi nopeasti Pohjois-Suomen suosituimmaksi. Hotelliin kuului 600-paikkainen yökerho, jossa esiintyivät Suomen eturivin muusikot.

Arina luopui osuudestaan hotellissa 1980-luvun alussa ja hotelli siirtyi Sokotelin omistukseen. Vuonna 1997 S-ryhmä sopi Radisson SAS -ryhmän kanssa hotellin siirtämisestä Radissonin brändin alle; samalla Vaakuna-nimestä luovuttiin. Vuonna 2005 hotellin putkistot, ilmastointi ja huoneet uusittiin ja julkisivun betonipinta vuorattiin valkoisilla peltielementeillä. Syyskuussa 2020 hotellissa valmistui vielä mittavampi remontti, jonka aikana ullakkokerros muutettiin lasiseinäiseksi näköalakerrokseksi sviitteineen, kellarikerroksen yökerho muutettiin kuntokeskukseksi ja kokoustiloiksi ja kaikki huoneet sisustettiin uudelleen. Remontin aikana hotellin parkkipaikan alta löydettiin 1600-luvulta peräisin oleva laivahylky.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ervasti, Antti: Ra­dis­son SAS:n ilme kir­kas­tuu *Kaleva*.  23.3.2005. Viitattu 3.3.2023.
2. 1 2 3 4  Rintala, Mirja: Kaisa on ollut melkein puoli vuosisataa unelmien työpaikassa – "En malta eläkkeellekään jäädä" *Ilta-Sanomat*.  20.9.2020. Viitattu 3.3.2023.
3. 1 2  Radisson Blu Hotel, Oulu Radisson Hotel Group. Viitattu 3.3.2023.
4. 1 2  Sykkö, Sami: Oulun uudistettu Radisson on täynnä tarinoita – prinssi nautti samppanjaa pyjamassa, putkitöissä kaivettiin esille 1600-luvun hylky *Yhteishyvä*.  24.11.2022. Viitattu 3.3.2023.
5. 1 2 3 4  Kun Hotelli Vaakuna paalupaikan otti  20.12.2017. Arina. Viitattu 3.3.2023.
*Tämä artikkeli kertoo Helsingissä ilmestyneestä lehdestä. Metro-lehteä maailmanlaajuisesti julkaisevasta mediatalosta kertoo artikkeli Metro International.*

**HS Metro** (aiemmin **Metro**) oli Suomessa vuosina 1999–2020 ilmestynyt ilmainen kaupunkilehti. Lehti ilmestyi pääkaupunkiseudulla, mutta parhaimmillaan sen levikki ulottui Lahteen, Tampereelle ja Turkuun. Se ilmestyi pitkään joka arkipäivä, kunnes vuoden 2019 alusta lähtien kahdesti viikossa.

Lehden aihealueet kattoivat Suomen ja muun maailman keskeiset tapahtumat. 

Lehteä jaettiin joukkoliikennevälineissä ja lehden sai myös käsijakelijoilta ja lehtitelineistä muun muassa kauppakeskuksissa, yritysten toimistorakennuksissa, businessparkeissa, oppilaitoksissa, kahviloissa ja lounasravintoloissa.

Historia
--------

Lehden ilmestyminen alkoi syyskuussa 1999. Vuonna 2006 Sanoma-konserniin kuuluva Sanoma Osakeyhtiö (nykyinen Sanoma Media Finland) osti Suomen Metro-lehden liiketoiminnot Metro International S.A:lta. 

Metron viikkoliitteen, *Metro Liven*, ensimmäinen numero ilmestyi perjantaina 7. syyskuuta 2007. Siinä missä kantalehti kertoi uutiset, *Metro Live* keskittyi viikonloppuun. Se ilmoitti olevansa manuaali viikonlopun viettoon sekä katsaus ihmisiin ja ilmiöihin.*lähde?* Sittemmin *Metro Live* muuttui kiinteäksi osaksi *Metroa,* ja sen nimeksi vaihdettiin *Metro wkd*.

*Metro Liven* yhteydessä toimi jäsenklubi Club Metro, jonka tehtävänä oli tarjota *Metron* lukijoille viikoittain vaihtuvia jäsenetuja- ja tarjouksia. 

16. marraskuuta 2016 *Metron* nimeksi tuli *HS Metro*, joka korvasi samalla myös *HS Mestan*.

Keväällä 2020 ilmoitettiin lehden lopettamisesta. Viimeisen numeron ilmestymispäivä oli 17. huhtikuuta 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Metro-lehden 21-vuotinen taival päättyy – Viimeinen numero ilmestyy pääsiäisen jälkeen *HS*.  9.4.2020. Viitattu 7.7.2020.
2. ↑  HS Metro 17.4.2020, s. 4–5
3. ↑  Metro-lehti wkd *Convoy Helsinki*. Viitattu 20.11.2017.
4. ↑  Metro on nyt HS Metro – HS ja HS Metro tavoittavat pääkaupunkiseudulla yhteensä 507 000 lukijaa *Sanoma*.  12.10.2016. Viitattu 9.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Metro-lehti – suomalaisversio
* Metro – kansainväliset sivut
One-Mile Radio Teleskooppi (OMT) Cambridgessä, Englannissa.
**Radiotähtitiede** eli **radioastronomia** on tähtitieteen tutkimuksen osa-alue, jossa tutkitaan maailmankaikkeuden fyysisiä prosesseja niiden lähettämän radiosäteilyn perusteella. Koska radioaallot ovat huomattavasti pidempiä kuin valoaallot (yhdestä millimetristä useisiin kilometreihin), tarvitaan niiden havaitsemiseen suuria yksittäisiä antenneja tai pienempiä antenneja, jotka toimivat yhdessä.

Radioteleskoopissa on paraboloidin muotoinen antenni, joka heijastaa tietystä taivaan osasta tulevat radioaallot vastaanottimeen, joka puolestaan havaitsee ja vahvistaa signaalin käyttökelpoiseksi tiedoksi. Data voidaan koostaa väärävärikuvaksi, jossa tietty väri edustaa tiettyä radioaallonpituutta. Eräät radioteleskoopit, kuten Arecibon radioteleskooppi Puerto Ricossa, ovat niin suuria, että niitä ei voida suunnata kuin hyvin rajoitetusti. Interferometrian avulla toisistaan kaukana sijaitsevia radioteleskooppeja on yhdistetty toimimaan yhden suuren teleskoopin tavoin. Jopa eri puolilla maapalloa sijaitsevien teleskooppien havaintoja on kyetty yhdistämään, kun niiden tuottamaan dataan on liitetty tarkka aika atomikellosta ja yhdistämällä tulokset jälkeenpäin.

Radiotähtitieteen merkittävimpiä tutkimuskohteita ovat kaukaiset pulsarit, kvasaarit sekä radiogalaksit, jotka alun perin löydettiin radioteleskoopeilla. Radiotaajuuksilla tehdyt havainnot ovat osoittaneet, että galaksien massat ovat luultua suurempia, mikä on osaltaan johtanut pimeän aineen olemassaolon paljastumiseen. Kosminen taustasäteily puolestaan on mustan kappaleen radiosäteilyä. Radiotähtitieteen tutkimuskohteita on myös omassa aurinkokunnassamme, kuten Auringon aktiivisuuden mittaus ja Venuksen pinnan tutkakuvaus.

Katso myös
----------

* Radioteleskoopit

Lähteet
-------

1. ↑  The Cambridge One-Mile Radio Telescope soon after completion (1965) (P1568) *Cavendish Laboratory, University of Cambridge*. Viitattu 10.11.2020. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Valtonen, Mauri: *Kvasaareja ja mustia aukkoja*. Ursan julkaisuja 45. Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1992. ISBN 951-9269-63-0.
* Karttunen, Hannu; Donner, Karl Johan; Kröger, Pekka; Heikki Oja; Poutanen, Markku (toimittaneet): *Tähtitieteen perusteet*, s. 111–117. Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys URSA, 2016. ISBN 978-952-5985-34-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Radiotähtitiede** Wikimedia Commonsissa

* AL: S-92.145 Radioastronomia -- kurssimateriaali *Aalto-yliopisto - Metsähovin radiotutkimusasema*.  30.9.2008. Viitattu 10.8.2018.
* Metsähovin radiotutkimusasema *Aalto-yliopisto*. Viitattu 10.8.2018.
* Tietoa tähtitieteestä *URSA*. Viitattu 10.8.2018.
* Radiotähtitiede: tuoreimmat *Yle - Uutiset*. Viitattu 10.8.2018.
* Etelä-Karjalan Novan jäsenlehti 2/2010 *Tähtiharrastustietoa*. Viitattu 10.8.2018.
**Radiositeetti** (engl. *radiosity*) on kolmiulotteisen grafiikan renderöintimenetelmä, joka mallintaa diffuusia valaistusta riippumatta katselijan paikasta. Heijastusten mallintamisen jälkeen voidaan käyttää muita perinteisiä menetelmiä lopullisen kuvan tekemiseen.

Radiositeetin ja suoran valaistuksen vertailu.
Menetelmä on sovellettu lämmön siirtymisestä tietokonegrafiikkaan vuonna 1984.

Radiositeetti toimii hyvin diffuusin valaistuksen kanssa mutta huonosti peilimäisen (engl. *specular*) valaistuksen kanssa kun taas säteenseuranta on hyvä peilimäisen valaistuksen kanssa ja huono diffuusin valaistuksen kanssa. Tästä johtuen radiositeettia käytetään usein säteenseurannan kanssa kaksivaiheisessa ratkaisussa. Menetelmä tuottaa pehmeitä varjoja ilman erikoiskäsittelyitä, mutta laskenta-aika voi kasvaa eksponentiaalisesti laskettavien pintojen mukaan *O(n2)*.

* Ilman radiositeettiä.Ilman radiositeettiä.
* Radiositeetin kanssa.Radiositeetin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Radiositeettimenetelmä *cs.helsinki.fi*. Viitattu 18.12.2017.
2. ↑  Allen Martin: Radiosity *web.cs.wpi.edu*. Viitattu 18.12.2017.
3. ↑  Modeling the Interaction of Light Between Diffuse Surfaces *cs.rpi.edu*.  heinäkuu 1984. Viitattu 18.12.2017.
4. 1 2 3  Hughes, John F. & van Dam, Andries: Introduction to Radiosity (PDF) *eecs.umich.edu*. Viitattu 18.12.2017.