recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Byōdō-in** (jap. 平等院) on buddhalainen temppeli Ujin kaupungissa Kioton prefektuurissa Japanissa. Se oli alun perin Fujiwara no Michinagan huvila, mutta hänen poikansa, *kanpaku* Fujiwara no Yorimichi, muunsi sen temppeliksi vuonna 1052. Temppelin tärkein nähtävyys on feeniks-halli vuodelta 1053; lähes kaikki muut temppelin rakennukset paloivat sisällissodan aikana vuonna 1336.

Feeniks-halli (jap. 鳳凰堂, *Hōō-dō*) on yksi Japanin kuuluisimmista rakennuksista, ja se on kuvattu 10 jenin kolikkoon. Hallin arkkitehtuurin on tarkoitus muistuttaa Amida-buddhan kuviteltua puhtaan maan paratiisia. Hallin pohjapiirros muistuttaa lentävää lintua, ja sen katolla on feeniks-patsaat (ks. *fènghuáng*). Tämän vuoksi sitä alettiin myöhemmin kutsua feeniks-halliksi. Halli on yksi harvoista säilyneistä Heian-kauden rakennuksista. Hallin sisällä on Amidan patsas, jonka on veistänyt Jōchō samoihin aikoihin rakennuksen valmistumisen kanssa. Hän käytti veistoksessaan yosegi-tekniikkaa. Amidan kultainen halo, jossa on 12 bodhisattvaa ja Dainichi Nyorai, on pääasiassa Edo-kaudelta. Hallin sisäosa on koristeltu edustamaan Amidan parartiisia. 52 pilvillä ratsastavaa bodhisattvaa, jotka ovat alkuperäisten feeniks-veistosten tavoin nähtävillä viereisessä aarrekammiossa (*hōshōkan*), on myös pidetty Jōchōn töinä. Hallin ympärillä on lampi ja puutarha.

Byōdō-in hyväksyttiin Unescon maailmanperintöluetteloon osana Kioton kulttuuriaarteiden muodostamaa kokonaisuutta vuonna 1994. Temppelistä on rakennettu kopio O'ahun saarelle Havaijille.

Kuvia
-----

* Feeniks-halli toisesta kulmastaFeeniks-halli toisesta kulmasta
* Feeniks-veistos hallin katollaFeeniks-veistos hallin katolla
* Phoenix Hallin keskisali
* Hallin sisäänkaynti, sisällä Amidan patsasHallin sisäänkaynti, sisällä Amidan patsas
* Kymmenen jenin kolikon kääntöpuoliKymmenen jenin kolikon kääntöpuoli

Lähteet
-------

1. ↑  Kyoto Prefecture: World Heritage (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  June Kinoshita, Nicholas Palevsky: *Gateway to Japan*. Kodansha, 1998. ISBN 4-7700-2018-X.
3. ↑  Historic Monuments of Ancient Kyoto (Kyoto, Uji and Otsu Cities) Unesco. Viitattu 1.10.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Byōdō-in** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Muinaisen Kioton historialliset monumentit |
| --- |
|  |
| Kioto | 
* Daigo-ji
* Ginkaku-ji
* Kamigamo-jinja
* Kinkaku-ji
* Kiyomizu-dera
* Kōzan-ji
* Nijōn linna
* Ninna-ji
* Nishi-Hongan-ji
* Ryōan-ji
* Saihō-ji
* Shimogamo-jinja
* Tenryū-ji
* Tō-ji

 |  |
|  |
| Uji | 
* Byōdō-in
* Ujigami-jinja

 |
|  |
| Ōtsu | Enryaku-ji |

 |
Claus von Amsberg vuonna 1979.
**Claus von Amsberg** (6. syyskuuta 1926 – 6. lokakuuta  2002) oli saksalaissyntyinen diplomaatti ja Alankomaiden kuningattaren Beatrixin puoliso vuosina 1966–2002.

Elämäkerta
----------

Von Amsberg syntyi aristokraattiseen perheeseen Hitzackerissa, Ala-Saksissa. Von Amsbergin isä omisti suuren maatilan Tanganjikassa, jossa Amsbergit asuivat 1928–1939. Claus kävi koulunsa Tansaniassa vuosina 1936–1938.

Claus von Amsberg oli nuoruudessaan lyhyen aikaa Hitler-Jugendin jäsen. Vuonna 1944 hän joutui Wehrmachtin sotilaaksi Italiaan, jossa hän joutui myöhemmin amerikkalaisten vangiksi.*lähde?* Päästyään vapaaksi von Amsberg ryhtyi opiskelemaan lakia Hampurissa. Hän työskenteli diplomaattina Norsunluurannikolla. 1960-luvulla hän oleskeli Bonnissa. 

Claus von Amsbergin hautajaiset.
Claus von Amsberg ja Beatrix tapasivat hääjuhlissa kesällä 1964. He menivät naimisiin 10. marraskuuta vuonna 1966 Amsterdamissa. Monet hollantilaiset vastustivat avioliittoa, koska von Amsberg oli saksalainen ja sodasta oli kulunut ainoastaan 20 vuotta. Ajan kuluessa prinssi Clausista tuli kuitenkin hyvin suosittu Alankomaissa. 

Beatrixille ja Clausille syntyi kolme poikaa

* Willem-Alexander Claus George Ferdinand, Oranian prinssi, Orania-Nassaun prinssi, Jonkheer van Amsberg (s. 1967)
* Johan Friso Bernhard Christiaan David, Orania-Nassaun prinssi, Jonkheer van Amsberg (25.9.1968 - 12.8.2013)
* Constantijn Christof Frederick Aschwin, Orania-Nassaun prinssi, Jonkheer van Amsberg (s. 1969)

Claus von Amsberg kuoli 6. lokakuuta 2002 Amsterdamissa. Hänellä oli syöpä ja hän sairasti Parkinsonin tautia sekä depressiota. Prinssi Claus on haudattu Delftiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Marlise Simons: Claus von Amsberg, 76, Popular Dutch Prince *The New York Times*.  7.10.2002. Viitattu 4.7.2011. (englanniksi)

Commons
-------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Claus von Amsberg** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Valion vasta avattu jäätelöbaari Helsingin Lasipalatsissa vuonna 1936.
**Valion baarit** oli Valion jäätelöbaariketju, joka toimi Helsingissä ja muissa Suomen kaupungeissa vuosina 1936–1972.

Koko Suomen ensimmäisen jäätelöbaarin Valio avasi Helsingin Lasipalatsin pohjoispään käytävässä toukokuussa 1936. Vähitellen Valion baareista muodostui kokonainen ketju, jolla oli Helsingissä 1970-luvun alussa 34 baaria ja muualla maassa 25.

Jäätelö Lasipalatsin jäätelöbaaria varten valmistettiin aluksi Kalevankadun loppupäässä sijainneen Valion meijerin ullakkokerroksessa tanskalaisen jäätelömestari Sörensenin ohjeiden mukaan. Sörensen neuvoi myös jäätelöbaarin perustamisessa ja opetti henkilökuntaa tekemään voileipiä. Henkilökunnalla oli valkoiset suikkalakit, ja naisillekin määrättiin työasuksi pitkät housut. Paikan ottivat omakseen Helsingin koululaiset.

Valion baarien suosio oli huipussaan 1950-luvulla, mutta alkoi hiipua 1960-luvulla, kun Valio ja muut jäätelövalmistajat toivat ruokakauppoihin ja kioskeihin monenlaisia jäätelöiden annospakkauksia, kuten jäätelötikut ja jäätelötötteröitä muistuttavat tuutit. Vuonna 1972 ketju ajautui Elannolle suuressa toimialarationalisoinnissa, jossa Elanto ja muut OTK:laiset osuusliikkeet puolestaan myivät kaiken meijeritoimintansa Valiolle. 1980-luvulle tultaessa Lasipalatsin jäätelöbaari oli muuttunut Elannon HM-kahvilaksi. Viime vuosikymmeninään se tunnettiin varttuneemman väen bussinodotuspaikkana ja bussinkuljettajien taukopaikkana. Lasipalatsin jäätelöbaari-kahvila lopetti toimintansa vuoden 1995 lopussa Elannon jouduttua yrityssaneeraukseen.

Uudelleenlanseeraus 2005
------------------------

2000-luvun keskivaiheilla Valio yritti mainostoimisto SEKin ja Paola Suhosen avulla lanseerata uudelleen Valion baarit perustamalla sennimisen kahvilan 2005 uuteen Kampin keskukseen ja toisen Linnanmäelle 2007. Jäätelöbaareista ei enää ollut kyse, sillä Valio oli myynyt jäätelöliiketoimintansa vähän aiemmin Nestlélle. Kampin keskuksen baari suljettiin 2010, jolloin jäljelle jäi Restelin hoitama Valion baari Hartwall Areenalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mäntynen, Laura: Maitobaarista pikaruokaa *Helsingin Sanomat*.  2.6.2005.   (Tilaajille.)
2. 1 2  Pasanen, Esko: Helsingin vanhin jäätelöbaari Lasipalatsin käytävässä lopettaa.  *Helsingin Sanomat*, 28.12.1995, s. 15. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. 1 2  Jokela, Markus: Jäätelö-Bar-Baari.  *Helsingin Sanomat*, 8.5.1986, s. 19. Näköislehden aukeama (tilaajille).
4. ↑  Jätskibaari palasi.  *Helsingin Sanomat*, 16.8.1980, s. 11. Näköislehden aukeama (tilaajille).
5. 1 2  Karvala, Kaappo: Valion baari herää henkiin *Markkinointi & Mainonta*.  31.3.2005. Viitattu 29.12.2018.
6. ↑  Salo, Irmeli: Valion baarissa viimeinen valomerkki *Markkinointi & Mainonta*.  21.5.2010. Viitattu 29.12.2018.
**Darold Williamson** (s. 19. helmikuuta 1983 San Antonio, Teksas) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.

Williamson voitti maansa juniorimestaruuden 400 metrin juoksussa 2002. Samana vuonna hän voitti matkan nuorten maailmanmestaruuden ajalla 45,37. Vuonna 2004 hän sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa neljänneksi, joten hän ei selvinnyt Ateenan olympialaisiin henkilökohtaiselle matkalle, mutta valittiin Yhdysvaltain viestijoukkueeseen. Viestijoukkue voitti kisoissa olympiakultaa ajalla 2.55,91 Williamsonin juostessa ankkuriosuuden. Helsingin MM-kisoissa 2005 Williamson sijoittui henkilökohtaisella matkalla seitsemänneksi ajalla 45,12 ja oli mukana maailmanmestaruuden voittaneessa viestijoukkueessa. 11. helmikuuta 2006 Williamson oli mukana joukkueessa, joka juoksi 4 x 400 metrin viestijuoksussa uuden sisäratojen maailmanmestaruuden ajalla 3.01,96.

Ennätykset
----------

### Ulkoradat

* 200 metrin juoksu: 20,91 (2001)
* 300 metrin juoksu: 32,42 (2006)
* 400 metrin juoksu: 44,27 (2005)

### Sisäradat

* 400 metrin juoksu: 45,89 (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Darold Williamson Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Adam-ondi-Ahmanin laaksossa sijaitseva kukkula, jonka Joseph Smith nimesi temppelin paikaksi.
**Adam-ondi-Ahman** (joskus myös muodossa **Diahman**, lyhennettynä sanoista Adam-on**di-Ahman**) on historiallinen paikka Grand River -joen laaksossa Daviessin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Myöhempien aikojen pyhien liikkeen eli mormonismin perustaja ja ensimmäinen profeetta Joseph Smith selitti 19. toukokuuta 1838, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne Aadam karkotettiin Eedenin puutarhasta. Eedenin puutarha oli hänen mielestään sijainnut uudella mantereella, Independencen kaupungin tienoilla Missourissa. Tultuaan karkotetuksi paratiisista Aadam ja hänen vaimonsa Eeva asettuivat asumaan kauniiseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon. Ennen kuolemaansa Aadam kokosi jälkeläisensä luokseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon ja siunasi heidät sekä profetoi heille. Smithin mukaan Nooa oli purjehtinut arkillaan Meksikonlahdelta vanhalle mantereelle. Mormonin kirja kertoo, että eräs Jared johti ryhmän ihmisiä vanhalta mantereelta uuteen maailmaan kielten sekoittamisen aikaan eli Baabelin tornin rakentamisen ja tuhoutumisen aikoihin.

Smith selitti, että laaksossa oli kaksi (tai mahdollisesti kolme) Aadamin omin käsin rakentamaa alttaria, joilla hän uhrasi Jumalalle paratiisista karkotuksen jälkeen. Smithin mukaan alueella oli sekä rukouksen alttari että uhrialttari.

Smith oli myös vakuuttunut sitä, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne ihmiskunta, Aadamin jälkeläiset, tullaan kokoamaan viimeiselle tuomiolle Jeesuksen tultua takaisin.

Varhaiset mormonit alkoivat asuttaa Adam-ondi-Ahmanin laaksoa Smithin saaman ilmoituksen mukaan. Alueelle muutti lyhyessä ajassa noin 1 500 mormonia. He aikoivat rakentaa laaksoon temppelin, mutta hanke jäi toteutumatta. Adam-ondi-Ahmanin laaksossa käytiin myös eräs mormonisodan*lähde?* ratkaisutaisteluista, jonka tuloksena liikkeen jäsenet karkotettiin Missourin osavaltiosta. Myös Yhdysvaltain sisällissodan aikana laaksossa kärhämöitiin.

Smithin mukaan Adam-ondi-Ahman on Aadamin paratiisissa puhumaa kieltä. Sana esiintyy hänellä jo vuonna 1832, tosin ilman viittausta tiettyyn paikkaan. Sanan Adam-ondi-Ahman on tulkittu merkitsevän "Jumalan laakso, jossa Aadam asui" (kirkon varhainen teologi Orson Pratt), "Jumalan laakso, jossa Aadam siunasi lapsiaan" (John Corrill, MAP-kirkkoon kuuluva historioitsija), "Aadamin hauta" (Herman C. Smith, Kristuksen yhteisöön kuuluva historioitsija) tai "Aadam Jumalan kanssa". 

Nykyään MAP-kirkko omistaa suurimman osan laaksosta. Se on enimmäkseen maatalouskäytössä. Vaikka alueen uskonnonhistoriallinen merkitys on kirkon opin mukaan valtava, siellä ei ole toimitettu arkeologisia kaivauksia. Smithin mainitsemia Aadamin alttareita ei ole löydetty.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adam-ondi-Ahman** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Alikersantin kauluslaatta, maavoimat/ilmavoimat
**Kauluslaatta** on sotilaiden univormuun kuuluva, Suomessa maa- ja ilmavoimissa käytössä oleva verkalaatta, joka ommellaan takin kaulukseen. Kauluslaattojen väri vaihtelee eri aselajeissa. Kauluslaattaan kiinnitetään sotilasarvoa osoittavat arvomerkit. Esimerkiksi prikaatikenraalin kauluslaatassa on yksi leijona, kenraalimajurilla kaksi, kenraali­luutnantilla kolme ja kenraalilla neljä. Merivoimissa ei käytetä kauluslaattoja, vaan puvusta riippuen arvomerkkikaluunat ovat joko olkalaatoissa tai hihassa.

Kauluslaatta on määrätyn mallinen, mittainen ja värinen verkalaatta, jonka reunusta kiertää yksi tai kaksi pohjaväristä poikkeavaa reunaommelta. Miehistön, aliupseerien, yliupseerien ja kapteenien kauluslaatoissa on yksi 3 mm:n levyinen reunaommel. Esiupseereilla on kaksi 3 mm:n levyistä reunaommelta. Kenraalien reunaompeleet ovat 5 mm (ulompi) ja 1 mm (sisempi). Asteikolla sotamiehestä everstiin kauluslaattatyyppejä on kahdeksan erilaista. Yhdeksäntenä laattatyyppinä on jo käytöstä poistunut värvätyn laatta. Kenraalilaattoja on kolmea eri pituutta. 

Kauluslaatat tulivat suomalaiseen sotilaspukuun puvun m/36 myötä. Nykyisin kauluslaatat kuuluvat pukuihin m/58 ja m/83. Varusmiehet käyttävät kauluslaatallisia pukuja enää poikkeustapauksissa. Kauluslaatat osoittavat sotilasarvon lisäksi aselajin sekä joskus joukko-osaston tai jopa yksikön. Arvomerkit kiinnitetään kauluslaattoihin. Erikoisupseereilla sekä sotilasvirkamiehillä on arvomerkkien lisäksi kauluslaatoissaan ammattimerkit.

Lähteet
-------

* Arvomerkit ja tunnusvärit (Arkistoitu – Internet Archive) Puolustusvoimat

### Viitteet

1. ↑  Arvomerkit ja tunnusvärit
**Musta Kettu** on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä ammattimainen jalokivivaras. Hahmo ensiesiintyminen tapahtui *Amazing Spider-Man*-lehden numerossa 255.

Historia
--------

Musta Kettu on taitava jalokivivaras, jonka rikollisura kattaa kohteita niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Vaikka Musta Kettu onkin jo vanha mies, hän on fyysisesti hyvässä kunnossa ja pyrkii tekemään vielä yhden suuren keikan ennen siirtymistään eläkkeelle Ranskan Rivieralle. 

Useimmiten hänen yrityksensä ovat kuitenkin tuhoutuneet jonkun supervoimaisen sankarin väliintulon vuoksi. Ensimmäisellä kerralla Musta Kettu joutui vasten tahtoaan liittoon Punaisen Haamun kanssa. Hämähäkkimies kuitenkin saapui ajoissa paikalle estääkseen Haamun superapinoita murhaamasta Kettua. 

Mustan Ketun paljastettua Haamun piilopaikan sijainnin Hämähäkkimiehelle tämä päätti päästää Kettu menemään ja keskittyä sen sijaan jahtaamaan Haamua. 

Toisen kerran Musta Kettu ajautui konfliktiin Hopeasapeli Internationalin, Symkarialaisen palkkasoturifirman kanssa. Tälläkin kerralla Hämähäkkimies saapui paikalle pelastamaan iäkkään murtovarkaan, mutta päästi tämän vielä menemään - tosin ankarien varoitusten säestämänä. 

Yksi viimeisimmistä kerroista lopettaa uransa tapahtui Los Angelesissa, jossa Musta Kettu yritti pihistää keskiaikaisen espanjalaisen ehtoolliskalkin. Hänen tietämättään kalkissa oli kiinni teollisuussalaisuuksia sisältävä mikropiiri, joka kiinnosti myös Hiipijää. Erinäisten tapahtumien jälkeen Hämähäkkimies nappasi kalkin takaisin, mutta päästi kuitenkin Ketun vielä menemään. Optimistinen Kettu suunnittelee kuitenkin vielä uransa kunniakasta finaalia.

Voimat ja varusteet
-------------------

Mustalla Ketulla ei ole yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä miehen hyvin treenattu keho. Ikäänsä nähden hänen fyysistä suorituskykyään voidaan pitää poikkeuksellisen hyvänä. 

Kettu kantaa mukanaan savukranaatteja, köyttä ja lasileikkureita. Yksi nerokkaimmista laitteista on kuitenkin elektroninen laite, joka vaimentaa suurimman osan tavallisista hälytysjärjestelmistä.

Lähteet
-------

* Marvel Comicsin materiaalista koonnut Lauri "Mail-Man" Narinen: *Hämähäkkimies 7/1991*. Kustannus Oy Semic, 1991. ISSN 284117-91-07.
**Marian Kotleba** (s. 7. huhtikuuta 1977 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko ja äärioikeistolaisen Kotleba – Kansanpuolue Meidän Slovakiamme puolueen perustaja ja puheenjohtaja. Vuosina 2013–2017 hän toimi Banská Bystrican alueen kuvernöörinä. Vuoden 2019 presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella Kotleba sijoittui neljänneksi.

Ura
---

Keskislovakialaisessa Banská Bystrican kaupungissa syntynyt Kotleba toimi ensimmäistä kertaa poliittisessa liikkeessä 2000-luvun alussa, kun hän liittyi uusnatsistiseen Slovenská Pospolitosť (Slovakian yhtenäisyys) -puolueeseen. Kotleba nousi nopeasti sen johtoon. Antisemitistisiä, rasistisia sekä antiparlamentaarisia kannanottoja tehnyt puolue otti univormuissaan mallia natsi-Saksan alaisessa Slovakian tasavallassa toimineesta Hlinkakaartista. Slovenská Pospolitosť lakkautettiin oikeuden päätöksellä vuonna 2006, mutta jatkoi toimintaansa kansalaisjärjestönä.

Tämän jälkeen Kotleba perusti uuden Kansanpuolue Meidän Slovakiamme -puolueen, jonka puheenjohtajana hän toimii yhä. Hän voitti yllättäen Banská Bystrican alueen kuvernöörinvaalit vuonna 2013, jossa tehtävässä hän toimi yhden täyden nelivuotiskauden. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Meidän Slovakiamme ylitti vaaditun äänikynnyksen ja Kotleba sekä 9 muuta puolueen ehdokasta nousivat kansanedustajiksi. Puolue nimitti Kotleban ehdokkaakseen Slovakian presidentinvaaleihin 2019, joidenka ensimmäisellä kierroksella hän keräsi yli 10%:n kannatuksen jääden kuitenkin neljänneksi. Kotleba uusi parlamenttipaikkansa vuoden 2020 vaaleissa.

Kotleba menetti parlamentaarikon mandaattinsa vuonna 2022 kun Slovakian korkein oikeus tuomitsi hänet tahallaan tehdystä rikoksesta. Kotleba sai ehdollisen vankeusrangaistuksen ihmisten perusoikeuksia vastustanutta toimintaa kohtaan osoitetusta myötätunnosta. Hän oli lähettänyt 1488 euron arvoisia kuponkeja kolmelle perheelle natsi-Saksan alaisen Slovakian tasavallan perustamisen vuosipäivänä vuonna 2017. Oikeus katsoi, ettei Kotleba ollut voinut olla tuntematta numerosarjan uusnatsistista symboliikkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Terenzani, Michaela & Cuprik, Roman: Kotleba's party saved by its perceived irrelevance *The Slovak Spectator*.  24.8.2022. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  Balogová, Beata: Far-right leader Kotleba wins in Banská Bystrica *The Slovak Spectator*.  24.11.2013. Viitattu 29.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Kotleba is guilty but won't go to prison, losing his mandate *The Slovak Spectator*.  5.4.2022. Viitattu 28.8.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marian Kotleba** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Olivier Dall’Oglio** (s. 16. toukokuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.

Ura pelaajana
-------------

Dall’Oglio aloitti pelaajauransa Olympique Alès'n puolustajana vuonna 1982. Hän pääsi toden teolla pelaavaan kokoonpanoon kaudella 1983/84 ja edusti Division 2:ssa pelannutta seuraa kaikkiaan seitsemän kauden ajan. Dall’Oglio kuului seuran avainpelaajiin, kunnes siirtyi vuonna 1989 RC Strasbourgiin. Division 2:ssa uransa luonut Dall’Oglio debytoi pääsarjassa kaudella 1994/95, jonne hänen edustamansa Stade Rennais oli noussut. Liigatasolla vastuu jäi kuitenkin vähäisemmäksi ja Dall’Oglio lopetti uransa vuonna 1996.

Ura valmentajana
----------------

Pelaajauransa jälkeen Dall’Oglio valmensi Alès'n, Nîmes Olympiquen ja ESTAC Troyes'n reservijoukkueita, kunnes kesällä 2007 nousu Alès'n edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa yhden kauden ja siirtyi kesällä 2008 Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajaksi. Kesällä 2010 Dall’Oglio siirtyi Dijon FCO apuvalmentajaksi. Patrice Carteronin jätettyä päävalmentajan tehtävät kesällä 2012 nousi Dall’Oglion peräsimeen. Kaudella 2015/16 hän luotsasi Dijonin Ligue 2:n kakkoseksi ja seura nousi neljän kauden tauon jälkeen pääsarjatasolle. Kaudella 2016/17 Dijon säilytti sarjapaikkansa ja Dall’Oglio jatkoi päävalmentajana. Kaudella 2017/18 Dijon sijoittui keskikastiin ollen 11:s, mikä oli joukkueen paras sijoitus pääsarjatasolla. Kaudella 2018/19 Dijon juuttui putoamiskamppailuun ja seuraa pitkään valmentanut Dall’Oglio siirrettiin sivuun tehtävistään vuoden 2018 lopussa.

Toukokuun lopussa 2019 Dall’Oglio allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ranskan liigaan nousseen Stade Brestois'n kanssa. Dall’Oglio valmensi Brestiä pääsarjassa kaksi kautta, jotka päättyivät sijoille 14 ja 17. Kauden 2020/21 jälkeen hän siirtyi Montpellierin päävalmentajaksi. Seura erotti hänet lokakuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2  Olivier Dall'Oglio
2. ↑  OLIVIER DALL’OGLIO
3. ↑  Dall Oglio nouvel entraîneur
4. ↑  Ligue 1: Dijon se sépare de son coach Dall'Oglio, artisan du retour dans l'élite (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Brest choisit finalement Dall'Oglio pour succéder à Furlan
6. ↑  Olivier Dall'Oglio officiellement nommé entraîneur de Montpellier
7. ↑  Olivier Dall'Oglio démis de ses fonctions d'entraîneur de Montpellier


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Patrice Carteron** | **Dijon FCO:n päävalmentaja**2012–12/2018 | Seuraaja:**Antoine Kombouaré** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jean-Marc Furlan** | **Stade Brestois'n päävalmentaja**2019–2021 | Seuraaja:**Michel Der Zakarian** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Michel Der Zakarian** | **Montpellierin päävalmentaja**2021–10/2022 | Seuraaja:**Romain Pitau** |
**Otsoniterapia** on yleisnimitys hoitomuodolle, jossa käytetään lääkeaineena otsonikaasua. Otsonia annostellaan elimistöön joko nestemuodossa, otsonoimalla verta tai annostelemalla kaasua vaginan tai peräaukon kautta.

Otsonia on käytetty terveydenhoidossa etenkin desinfiointimenetelmänä vielä ensimmäisen maailmansodan aikana. Erilaisia otsoniin perustuvia hoitomuotoja on markkinoitu syöpään, AIDSiin, Alzheimerin tautiin, astmaan sekä muihin sairauksiin. Väitteisiin on suhtauduttu varauksin. Italiassa julkaistiin otsoniterapialehteä vuoteen 2014 asti.

Hoitomuotoa on käytetty erilaisiin oireisiin myös Saksassa, Kuubassa ja eräissä entisen Neuvostoliiton maissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oxygen Therapy  21.7.2010. American Cancer Society.  Arkistoitu 21.7.2010. Viitattu 22.1.2018.
2. ↑  George Stoker: THE SURGICAL USES OF OZONE..  *The Lancet*, 21.10.1916, nro 4860. doi:10.1016/S0140-6736(01)31717-8. ISSN 0140-6736. Artikkelin verkkoversio.  English
3. ↑  International Journal of Ozone Therapy | WFOT *www.wfoot.org*.  Arkistoitu 23.1.2018. Viitattu 22.1.2018. (englanniksi)
**FLAC** (lyhenne sanoista *Free Lossless Audio Codec*, tiedostopääte flac tai fla) on Xiph.orgin kehittämä häviötön äänenpakkausmenetelmä, joka on patentiton ja lisenssimaksuton. Toisin kuin häviölliset menetelmät, esimerkiksi MP3, AAC ja Ogg Vorbis, FLAC ei kadota tai muuntele lainkaan äänisignaalin informaatiota, joten dekooderin muodostama bittivirta on identtinen kopio verrattuna alkuperäiseen. Tuki FLAC-formaatille löytyy monista ohjelmistoista ja audiolaitteistoista.

FLACilla voidaan pakata PCM-äänivirtaa. Näytteenottotaajuus voidaan määrittää halutusti 1 Hz – 65 535 Hz yhden hertsin välein tai 10 Hz – 655 350 Hz 10 hertsin välein. Bittisyvyys tukee arvoja välillä 4–32 bittiä näytettä kohti. Äänikanavia voi olla yhdestä kahdeksaan. 
FLAC:in oletuksena käytettävät parametrit ovat säädetty CD-tasoiselle äänelle. FLAC-tiedostojen otsikossa on mahdollisuus MD5-summalle pakkaamattomalle äänelle, jonka lisäksi lohkoissa voi olla CRC-summa. FLAC sisältää tuen suoratoistolle tietyin edellytyksin: äänivirtaa purkava ei voi hakea paikkaa äänivirrassa, mutta voi silti jatkaa kesken äänivirran toistamista.

FLAC:in tiedostomuoto käyttää lohkoja metatiedolle. Metatietoihin voi sijoittaa muun muassa luettelonumeroita ja vapaamuotoisia tekstikommentteja.

FLAC-pakkauksella tyypillisesti saavutetaan 50–70 prosenttia pienempi tiedostokoko verrattuna pakkaamattomaan.
Eräissä yhteyksissä on tehtävä ero *äänisignaalin kompressoinnin* ja *datan pakkauksen* välillä (molempiin liittyy englannin kielinen sana *compression*): FLAC pakkaa vain dataa ja tiedon eheys ei heikenny, vaan identtinen alkuperäinen tieto on mahdollista palauttaa purkamalla tiedosto.

Katso myös
----------

* Monkey’s Audio
* WavPack
* True Audio

Lähteet
-------

1. ↑  (en) FLAC 1.4.3 Released With More Optimizations, Drops PowerPC-Specific Code, 23. kesäkuuta 2023 (viitattu 23. kesäkuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Coalson, Josh: FLAC – format Xiph.Org Foundation. Viitattu 21.1.2016. (englanniksi)
3. ↑  FRAME\_HEADER *xiph.org*. Viitattu 21.2.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5  FLAC (Free Lossless Audio Codec), Version 1.1.2 *loc.gov*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
5. 1 2 3  Format *xiph.org*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
6. ↑  format *xiph.org*. Viitattu 21.2.2020. (englanniksi)
7. ↑  Looking At Flac Compression Ratios *hbfs.wordpress.com*. Viitattu 21.2.2020. (englanniksi)
8. ↑  Help with FLAC files *charm.rhul.ac.uk*. Viitattu 31.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen verkkosivu

Xiph.org

|  |  |
| --- | --- |
| Ogg-projekti | 
* Vorbis
* FLAC
* SPEEX
* CELT
* Tremor
* Opus
* Theora
* Tarkin
* OggMNG
* Daala
* CMML
* Writ

 |
| Muuta | 
* cdparanoia
* Icecast
* Ices
* XSPF

 |
Daskaleió  
Δασκαλειό

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Daskalió (Δασκαλιό), Ágios Andréas (Άγιος Ανδρέας) |
| Sijainti | 
37°49′30″N, 24°03′01″E, LavreotikíItä-Attika, AttikaKreikka |
| Merialue | 
Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,007 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Daskaleió** (kreik. Δασκαλειό, myös *Daskalió*, Δασκαλιό) eli **Ágios Andréas** (Άγιος Ανδρέας) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Itä-Attikan rannikolla Daskaleión kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,007 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Daskaleió kuuluu Lavreotikín kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.

Saaren nimen on selitetty viittaavan "opettajaan" (*dáskalos*), mitä on selitetty sillä, että saarella olisi toiminut osmanivallan aikana salainen koulu. Toisaalta tätä on epäilty saaren pienen koon ja karuuden vuoksi. Vaihtoehtoinen selitys on, että nimi tulisi italiankielen sanoista *da scoglio*, mikä viittaisi sen kallioihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Νέζης, Νίκος: *Τα ελληνικά βουνά - Γεωγραφική εγκυκλοπαίδεια*, s. 140. Τόμος 1. Αθήνα: Ε.Ο.Ο.Α. & Κληροδότημα «Αθ. Λευκαδίτη», 2010. ISBN 978-960-86676-5-5. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Το Κρυφό Σχολειό και το Δασκαλιό *Αρχείον Πολιτισμού*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Κερατέα: Δασκαλειό *520 Greeks*. Viitattu 4.9.2023.
**Vuoden 1918 punainvaliidit r.y.** oli toisen maailmansodan päätyttyä perustettu sisällissodassa 1918 vammautuneiden edunvalvontayhdistys. Se oli kansandemokraattisesti kytkeytynyt punainvalidien yhdistys, joka perustettiin, kun punaiset invalidit saivat toisen maailmansodan jälkeen järjestäytyä. Yhdistys perustettiin 25. helmikuuta 1948 ja rekisteröitiin 2. elokuuta 1948. Yhdistyksen toiminta lakkautettiin 1986, virallisesti 4. kesäkuuta 1987.

Myös Vapaussodan Invaliidien Liitto ja Sotainvalidien Veljesliitto olisivat ottaneet sisällissodan punaininvalideja jäsenikseen, mutta punainvalidien yhdistys piti motiiveja poliittisina. Avustuksia heille kuitenkin myönsivät 1940-luvulla jotkut liitot. Punainvalidit saattoivat hakea valtiolta eläkkeitä keväällä 1941. Invaliditeetin oli johduttava vuoden 1918 sodassa punaisten puolella taistelemisesta tai vankileirillä pitämisestä. Vuoden 1948 sotilasvammalain perusteella punainvalidit saivat korvauksiin samat oikeudet kuin muut sotainvalidit.

Punainvalidit olivat jo aiemmin useita kertoja pyrkineet perustamaan järjestöä, mutta 1920-1930-luvun ajan henki esti järjestäytymisen. Järjestötoiminnan perustamisajatuksen takana toimi tiettävästi Väinö Turunen, joka oli 20.4.1928 pidetyn punainvalidien liiton perustavan kokouksen puheenjohtaja ja oli aiemmin kirjoittanut asiasta *Suomen Sosialidemokraattiin*. Tampereella koetettiin vuonna 1928 perustaa punainvalidien yhdistystä nimellä Hämeen punaisten invaliidiyhdistys, mutta sääntövirheen takia sitä ei hyväksytty yhdistysrekisteriin. Sääntöjä korjattiin seuraavana vuonna, mutta niitä ei käsitelty. Vuonna 1929 Helsingissä perustetun Suomen Punaisten Invaliidien Liiton toiminnasta ei ole juuri tietoa, mutta perustamiskokouksesta kirjoitettiin *Suomen Sosialidemokraatissa* seuraaana päivänä. Kokouksen puheenjohtaja oli Turunen, liiton puheenjohtajaksi valittiin K. A Svärd. Helsingissä perustettiin 1930 Helsingin Punaisten Invaliidien osasto, joka lakkautettiin 1932, koska sen tarkoituksena pidettiin toimintaa "lain ja hyvin tapojen vastaisen toiminnan jatkamiseksi".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Elina Maria Josefiina Manninen, *Rikoksen palkitsemista vai kansan eheyttämistä?* s. 19, pro gradu -tutkielma, Helsingin yliopisto 2016
2. 1 2  Vuoden 1918 Punainvalidit Kansan Arkisto.  Arkistoitu 22.12.2017. Viitattu 22.12.2017.
3. ↑  Yhdistyksen perustiedot haulla: Vuoden 1918 Punainvaliidit r.y. valinta: Yhteisön tila: purkautunut, Yhdistysrekisteri. Prh.fi, viitattu 2.7.2023
4. ↑  Väinö Turunen, Punaisille invaliideille Suomen Sosialidemokraatti 12.4.1928, s. 10
5. ↑  Punaisten Invaliidien Liitto on perustettu. Suomen Sosialidemokraatti 22.2.1929 s. 1, 7
**Decatur** on kaupunki Yhdysvalloissa Illinoisin osavaltion keskiosassa. Se on Maconin piirikunnan hallintokeskus. Decaturilla on pitkät perinteet maatalouden ja jalostuksen keskuksena.

Maantiede
---------

Decatur sijaitsee Sangamon-joen varrella noin 290 kilometriä Chicagosta lounaaseen.

Decaturin vuotuinen keskilämpötila oli 11,6 °C kaudella 1961–1990. Lämpimin kuukausi oli heinäkuu (24,6 °C) ja kylmin tammikuu (–3,8 °C). Decaturin lämpötilavaihtelut ovat suuria: kesäisin voidaan mitata yli 40 asteen helteitä, talvella puolestaan 30 asteen pakkaslukemia. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 977,9 mm.

Historia
--------

Decaturin nykyinen asutus sai alkunsa vuonna 1820, ja kaupunki perustettiin 1829. Se sai nimensä yhdysvaltalaiselta meriupseeri Stephen Decaturilta (1779–1820). Abraham Lincoln asui 1830-luvun alussa vuoden verran Decaturin liepeillä. Hän piti ensimmäisen poliittisen puheensa Decaturissa ja hänet virallistettiin presidenttiehdokkaaksi niin ikään Decaturissa toukokuussa 1860.

Decaturin elinkeinoelämän runkona oli alkuun maatalous, mutta 1854 avatun rautatieyhteyden myötä kaupungista kehittyi teollisuuskeskus. George Halas (1895–1983) perusti urheiluseuran Decatur Staleys (nykyinen Chicago Bears) vuonna 1920. Vuonna 1922 kaupungissa avattiin ensimmäinen kaupallisesti merkittävä soijapapujen tuotantolaitos. Erikoistuminen soijapapuihin toi Decaturille lempinimen "Soybean Capital of the World", eli maailman soijapääkaupunki.

Talous
------

Maatalous ja siihen liittyvä jatkojalostus ja tuotteiden jakelu on tärkeä osa Decaturin taloutta. Teollisuus on monipuolista: se käsittää muun muassa koneenrakennusta ja farmaseuttisia tuotteita.

Rakennemuutoksen myötä Decaturin teollisuus on taantunut, mikä on johtanut väestön vähenemiseen. Decaturissa on muun muassa Caterpillarin tuotantolaitoksia.

Liikenne
--------

Decatur on rautateiden solmukohta. Valtatiet U.S. Route 51 ja U.S. Route 36 risteävät Decaturissa. Lentokenttä sijaitsee keskustan itäpuolella.

Lähteet
-------

1. ↑  Population and Housing Unit Estimates : City and Town Population Totals: 2010-2017 : Incorporated Places: 2010 to 2017 : Illinois *United States Census Bureau*. Viitattu 30.4.2019.
2. ↑  Distance from Chicago, IL to Decatur, IL *distance-cities.com*. Viitattu 30.4.2019.
3. ↑  Station Name: DECATUR, IL *Noaa.gov*. Viitattu 2.5.2019.
4. ↑  DECATUR, ILLINOIS *Weatherbase.com*. Viitattu 2.5.2019.
5. 1 2 3  Decatur : Illinois, United States *Encyclopædia Britannica, Inc.*. Viitattu 2.5.2019.
6. ↑  Forgotten Illinois: Decatur *Medium.com*. Viitattu 2.5.2019.
7. ↑  Caterpillar : United States : Illinois *Caterpillar*.  Arkistoitu 4.5.2019. Viitattu 2.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Decatur (Illinois)**.
* QuickFacts Decatur city, Illinois; Illinois
* Decatur, Illinois, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
**Lukujoukko on suljettu operaation suhteen**, jos n-muuttujan operaatio eli funktio f, jonka muuttujat saadaan samasta joukosta S, antaa tulokseksi luvun, joka myös kuuluu joukkoon {\displaystyle S.} Tämä voidaan merkitä 

{\displaystyle f:S^{n}\rightarrow S}
ja 

{\displaystyle f(x\_{1},x\_{2},...x\_{n})=a,}
missä {\displaystyle x\_{1},x\_{2},...x\_{n},a\in S.}

Esimerkkejä
-----------

Binäärioperaatioissa {\displaystyle \star } on kyse kaksimuuttujaisesta funktiosta {\displaystyle \star :S\times S\rightarrow S} eli merkinnästä {\displaystyle a\star b}, jonka tulos kuuluu tai ei kuulu samaan joukkoon S. Vähennyslaskun laskuoperaatio luonnollisten lukujen joukossa eli pari {\displaystyle (\mathbb {N} ,-)} ei ole suljettu vähennyslaskuoperaation suhteen, koska vähennettäessä pienemmästä luvusta suurempi, saadaan tuloseksi negatiivinen kokonaisluku, joka ei kuulu luonnollisiin lukuihin. Yhteenlaskun suhteen luonnolliset luvut, eli pari {\displaystyle (\mathbb {N} ,+)}, muodostavat suljetun joukon, koska kahden pienen luonnollisen luvun summa on aina suurempi luku, joka kuuluu aina luonnollisiin lukuihin. Vastaavasti voidaan todeta, että kahden luvun kertolasku {\displaystyle (\mathbb {N} ,\*)} on suljettu operaation suhteen. Jakolasku {\displaystyle (\mathbb {N} ,\div )} taas ei ole suljettu operaation suhteen, koska tulokseksi tuleva murtoluku ei ole aina luonnollinen luku.

Kokonaisluvut on suljettu joukko yhteen-, vähennys- ja kertolukujen suhteen eli {\displaystyle (\mathbb {Z} ,+)}, {\displaystyle (\mathbb {Z} ,-)} ja {\displaystyle (\mathbb {Z} ,\*)}. Jakolasku on suljettu joukko kaikkien- tai positiivisten rationaalilukujen joukossa eli {\displaystyle (\mathbb {Q} ,\div )} ja {\displaystyle (\mathbb {Q} \_{+},\div )}.

Luonnollisten lukujen osajoukko parilliset luvut on yhteen- ja kertolaskun suhteen suljettu joukko. Jos parilliset luvut sisältävät myös negatiiviset parilliset luvut, on se suljettu myös vähennyslaskun suhteen.

Aiheesta lisää
--------------

* Esimerkkejä renkaista tai pdf
* Ryhmä (algebra)
* BOOLEN ALGEBROISTA[vanhentunut linkki]
* Closure Property (Arkistoitu – Internet Archive)
* set closed under an operation (Arkistoitu – Internet Archive)
* binary operations (Arkistoitu – Internet Archive)
* Operation whith whole numbers[vanhentunut linkki]
* How To Teach Algebraic Closure
* Katso myös suljettu joukko
*Tämä artikkeli kertoo satelliitista. Hakusana Corot voi viitata myös ranskalaiseen taidemaalari Jean-Baptiste Camille Corot'hon*

**CoRoT** on Ranskan avaruusjärjestön (CNES) tiedesatelliitti, joka kartoittaa tähtitaivasta ja etsii eksoplaneettoja. Satelliitin nimi on akronyymi sanoista "*Co*nvection, *Ro*tation et *T*ransits planétaires". Satelliitin suunnittelun aloitti Saint-Malon tekemä tutkimus vuonna 1993. Satelliitin toteutukseen osallistuvat Ranskan lisäksi Espanja, Brasilia, Saksa ja Belgia. Euroopan avaruusjärjestö teki satelliitin ionimoottoreiden testauksen.

Satelliitti laukaistiin 27. joulukuuta 2006 kello 15:23 CET Baikonurin kosmodromilta Sojuz-Fregat-kantoraketilla. CoRoT kiertää Maata polaariradalla, jonka korkeus on 827 kilometriä.

CoRoT'n tehtävä on tutkia tähtien valossa tapahtuvia muutoksia. Eniten julkisuutta saanut osa CoRoT'n tutkimuskohteista on eksoplaneettojen aiheuttamien ylikulkujen aiheuttamat tähden himmenemiset. Se kykenee kuitenkin havaitsemaan myös tähdenjäristyksissä syntyvien akustisten aaltojen aiheuttamia kirkkaudenmuutoksia ja näin tuottamaan tietoa tähtien sisäisestä rakenteesta. Samalla saadaan määritettyä tarkasti myös tähtien massoja ja kemiallisia koostumuksia. Astroseismologia olikin satelliitin alkuperäinen tehtävänkuva, kun sen suunnittelu aloitettiin ennen ensimmäisten eksoplaneettojen löytymistä.

Planeettalöydöt
---------------

CoRoT'n ilmoitettiin löytäneen ensimmäisen eksoplaneettansa CoRoT-1b:n 3. toukokuuta 2007 ja toinen planeettalöytö CoRoT-2b julkaistiin samana vuonna 20. joulukuuta. Toukokuussa 2008 ilmoitettiin kahdesta uudesta planeettalöydöstä (CoRoT-4b ja CoRoT-5b) sekä noin 20 Jupiterin massaisen ruskean kääpiötähden (CoRoT-3b) löytymisestä. Helmikuussa 2009 julkaistiin tieto CoRoT-6b:n ja CoRoT-7b:n löytymisestä. Näistä jälkimmäinen on läpimitaltaan korkeintaan kahden Maapallon kokoinen planeetta, joka kiertää äärimmäisen lähellä keskustähteään.

Satelliitin havaintolaitteiden on raportoitu toimivan merkittävästi suunniteltua paremmin ja tulevaisuudessa CoRoT tullee ennakko-odotuksista poiketen havaitsemaan jopa lähes Maan kokoluokkaa olevia planeettoja.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **CoRoT**.
* Euroopan avaruusjärjestö (englanniksi)
* Centre National d'Etudes Spatiales[vanhentunut linkki] (englanniksi)
**Marharyta (Ryta) Mikalajeuna Turava** (valkoven. Маргарыта (Рыта) Мікалаеўна Турава, ven. Маргарита (Рита) Николаевна Турова, *Margarita (Rita) Nikolajevna Turova*, s. 28. joulukuuta 1980 Vitsebsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kilpakävelijä.

Turava sijoittui vuoden 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin ratakävelyssä kuudenneksi ajalla 22.06,06 ja vuoden 1999 Riian nuorten EM-kisoissa kolmanneksi ajalla 21.48,11. Hänen ensimmäiset arvokisansa olivat vuoden 2004 Ateenan kesäolympialaiset, joissa hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi ajalla 1.29.39. Seuraavana vuonna hän voitti Helsingin MM-kisoissa hopeaa ajalla 1.27.05. Vuonna 2006 Turava voitti kävelyn maailmancupin ajalla 1.26.27 ja kultaa Göteborgin EM-kisoissa ajalla 1.27.08.

Hänen siskonsa Alesja on tunnettu kestävyysjuoksija.

Ennätykset
----------

* 5 000 metrin kävely: 21.32,14 (1998)
* 10 000 metrin kävely: 46.01,2 (1999)
* 10 kilometrin kävely: 42.27 (2005)
* 20 kilometrin kävely: 1.26.11 (2006)

Lähteet
-------

* Ryta Turava Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

1. ↑  European Junior Championships (Women) (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**HMS Impregnable** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1810 vesillelaskettu 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva, joka luokiteltiin 1. tammikuuta 1817 ensimmäisen luokan linjalaivaksi.

Valmistus
---------

Sir William Rulen vuonna 1798 suunnittelema alus tilattiin 13. tammikuuta 1798 nimellä *HMS Europe* Chathamin telakalta, missä sen rakennustöistä vastasi David Polhill maaliskuuhun 1803 ja sen jälkeen Robert Seppings. Alus nimettiin 7. maaliskuuta 1800 uudelleen *HMS Impregnableksi*. Köli laskettiin 23. helmikuuta 1802. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1810 ja saatiin varustettua 24. lokakuuta mennessä, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 65 025 puntaa.

Palvelus
--------

Napoleonin sodissa alus oli amiraali Clarencen herttuan (myöhemmin Wilhelm IV) lippulaivana. Alus osallistui 1816 Algerin pommittamiseen amiraali David Milnen lippulaivana. Alus oli erillään muusta rivistä tarjoten suuren maalin rannikkopuolustukselle. Aluksen runkoon osui 233 laukausta ja sen päämasto vaurioitui viidestätoista kohtaa. Aluksella sai surmansa 50 ja haavoittui 160 henkeä. Taistelun jälkeen alus oli lähinnä reservissä lukuun ottamatta lyhyttä rupeamaa Välimerellä ennen reserviin siirtoa 1819 Devonportissa.

Alus oli toukokuusta 1839 lokakuuhun 1841 laivaston komentajan lippulaivana maaten ankkurissa Hamoazen suulla. Se luokiteltiin koululaivaksi 1862 ja siirrettiin Devonportiin kadettien koululaivaksi. Alus nimettiin 9. marraskuuta 1888 *HMS Kentiksi* ja 22. helmikuuta 1891 *HMS Caledoniaksi*. Alus myytiin 19. heinäkuuta 1906 J. B. Garnhamille romutettavaksi.<ref name="W26">

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793–1817 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield 2005 s. 26


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***HMS Ocean*** | **Royal Navyn toisen luokan linjalaivat** | Seuraaja:**Boyne-luokka** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***HMS Hibernia*** | **Royal Navyn ensimmäisen luokan linjalaivat** | Seuraaja:**Boyne-luokka** |
**Timo Lehkonen** (s. 8. tammikuuta 1966 Helsinki) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti.

Lehkonen pelasi ennen valmentajauraansa jääkiekkoa SM-liigassa maalivahtina. Hän edusti SM-liigassa muun muassa TPS:ää, HPK:ta ja TuToa. Hän on saavuttanut peliurallaan kultaa (TPS), hopeaa sekä pronssia (HPK). Hänet palkittiin parhaalle maalivahdille myönnettävällä Urpo Ylönen -palkinnolla kaudella 1992–1993 päätteeksi, jolloin HPK saavutti hopeaa. Timo Lehkonen pelasi numerolla 19.

Peliuransa jälkeen Lehkonen on toiminut valmennustehtävissä. Kaudella 2005–2006 Lehkonen saavutti HPK:ssa apuvalmentajana seuran ensimmäisen Suomen mestaruuden. Toisena apuvalmentajana toimi tuolloin Jari Kaarela ja päävalmentajana Jukka Jalonen. Tammikuussa 2010 Lehkonen nimitettiin HPK-Juniorijääkiekko ry:n valmennuspäälliköksi. Lehkonen siirtyi potkut saaneen Harri Rindellin tilalle HPK:n päävalmentajaksi 22. tammikuuta 2012. Lehkonen on toiminut myös maajoukkueen valmennusryhmässä syksystä 2007 alkaen. Tehtävä maajoukkueessa päättyi kevään 2010 MM-kisojen jälkeen. Timo Lehkonen oli apuvalmentaja Suomen joukkueessa, joka voitti pronssia Vancouverin Olympiakisoissa 2010 ja samoin osana Doug Sheddenin valmennusryhmää, joka voitti pronssia Kanadan MM-kisoissa 2008. Lehkonen aloitti vuonna 2016 Karhu-Kissojen valmennuspäällikkönä. Lehkonen toimi apuvalmentajana Suomen nuorten maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa 2016. MM-turnauksen jälkeen Lehkonen siirtyi Karhu-Kissojen valmennuspäälliköksi.

Timo Lehkosen veli on Ismo Lehkonen, joka on toiminut muun muassa HIFK:n ja Rauman Lukon päävalmentajana sekä TuTon päävalmentajana vuodesta 2004 alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lehkonen johtamaan HPK:n junioritoimintaa *MTV3.fi*.  18.1.2010.
2. ↑  Rindell ulos HPK:sta – Lehkonen tilalle *Jatkoaika.com*. Viitattu 22.1.2012.
3. ↑  Timo Lehkonen Karhu-Kissojen valmennuspäälliköksi – Karhu-Kissat ry *www.karhu-kissat.fi*. Viitattu 13.5.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Timo Lehkonen Eurohockey-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Jarmo MyllysPetr Bříza** | **Urpo Ylönen -palkinnon voittaja**19891993 | Seuraaja:**Jukka TammiKari Takko** |
**Warm Bodies** on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Jonathan Levinen ohjaama ja käsikirjoittama zombielokuva, joka perustuu Isaac Marion samannimiseen romaaniin. Sen pääosissa ovat Nicholas Hoult, Teresa Palmer ja Analeigh Tipton.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Maailma on luisunut sekasortoon ja osa sen ihmisistä on muuttunut ihmisten aivoja janoaviksi zombeiksi. Colonel Grigio on omistanut elämänsä zombien lahtaamiselle ja hänen jalanjäljissään kulkee miehen tytär Julie, joka isänsä tavoin yrittää päästää päiviltä niin monta epäkuollutta kuin mahdollista. Erään epäonnistuneen metsästysreissun seurauksena Julie joutuu zombien piirittämäksi ystäviensä kanssa. Paikalle saapuu myös nuori zombi nimeltään R, joka hyökkää Julien poikaystävän kimppuun ja syö tämän aivot. Sen seurauksena R saa pojan muistot ja ihastuu korviaan myöten Julieen. Hän johdattaa kauhusta kankean tytön kotiinsa, vanhaan lentokoneeseen ja sanoo suojelevansa tätä muilta zombeilta. Tahtomattaan Julie alkaa viihtyä zombipojan seurassa ja heistä tulee ystäviä. Julie päättää kuitenkin palata kotiin, mutta R seuraa häntä. Julie alkaa pian huomata, että poika alkaa muuttua inhimillisemmäksi ja yrittää vakuuttaa isänsäkin asiasta, huonoin tuloksin. Kun verta himoavat luurangot hyökkäävät, Julien ja R:n on yhdistettävä voimansa suojellakseen toisiaan ja orastavaa rakkautta. Julien isä kuitenkin päättää ampua pojan, jonka seurauksena tämä alkaa vuotaa verta. Kaikki huomaavat silloin, että R onkin muuttunut takaisin ihmiseksi. Zombit päätetään päästä ihmiskunnan sisälle, jotta he voisivat löytää uudelleen ihmisyytensä ja elää elämänsä onnellisena loppuun asti.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Nicholas Hoult  | … |  R
  |
|  Teresa Palmer  | … |  Julie Grigio
  |
|  Rob Corddry  | … |  M
  |
|  Dave Franco  | … |  Perry Kelvin
  |
|  Analeigh Tipton  | … |  Nora
  |
|  Cory Hardrict  | … |  Kevin
  |
|  John Malkovich  | … |  Colonel Grigio
  |
|  Vincent Leclerc  | … |  Perryn isä
  |

Tuotanto
--------

Elokuvaa kuvattiin Montréalissa, Québecissä. Syyskuussa 2011 elokuvaa kuvattiin Kanadassa, jossa elokuvan lentokenttä sijaitsee. Lentokenttä-kuvaukset kuvattiin paikassa Montreal-Mirabel International Airport.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (englanniksi)
* *Warm Bodies* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Warm Bodies* Box Office Majossa (englanniksi)
* *Warm Bodies* Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
* *Warm Bodies* Metacriticissä (englanniksi)
**Erakkotuulihaukka** (*Falco dickinsoni*) on itäafrikkalainen jalohaukka. Se on saanut nimensä englantilaisen lääkärin ja lähetystyöntekijän John Dickinsonin kunniaksi, joka pyydysti ensimmäisen tyyppinäytteen eli holotyypin.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 27–30 cm, siipien kärkiväli 61–68 cm ja paino 167–246 g. Naaras on noin 4 % pitempi ja painaa 10–20 % enemmän kuin koiras. Erakkotuulihaukan höyhenpuku on pääosin tummanharmaa, pää ja yläperä ovat vaaleanharmaat, siivet ja pyrstö ovat alapuolelta vaalean- ja tummanharmaan poikkiraitaiset, sekä iso silmä, vahanahka ja koivet ovat keltaiset. Nuori lintu on ruskeanharmaa ja tummaraitainen.

Esiintyminen
------------

Erakkotuulihaukat elävät Afrikassa päiväntasaajan eteläpuolella Kongon eteläosista ja Tansaniasta Etelä-Afrikan pohjoisosiin ja Namibian koillisosiin. Se on yleinen Sansibarin ja Pemban saarilla. Lajin elinympäristön ala on noin 3,6 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 10 000–100 000 yksilöä.

Elinympäristö
-------------

Laji asustaa savanneilla, aukkoisissa metsissä ja soistuneilla alueilla, mielellään palmuja ja apinanleipäpuita (*Adansonia*) kasvavilla alueilla.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on usein korkealla kuolleen palmun latvassa tai apinanleipäpuun kolossa, joskus vasarapäähaikaran vanhassa pesässä. Naaras munii 1–4 munaa ja hautoo niitä noin kuukauden. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 33–35 päivää vanhoina.

Ravinto
-------

Erakkotuulihaukan ruokavalio koostuu liskoista, linnuista, sammakkoeläimistä, hyönteisistä ja nilviäisistä. Se seuraa mielellään maastopaloja ja saalistaa palon alta pakoon pyrkiviä eläimiä.

Lähteet
-------

* globalraptors.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* kestreling.com (kuvia) (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Falco dickinsoni* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q590498
* Wikispecies: Falco dickinsoni
* ADW: Falco\_dickinsoni
* ARKive: falco-dickinsoni
* Avibase: CA34C05A35728140
* BirdLife: 22696410
* BOLD: 113122
* CoL: 3DTG4
* BOW: dickes1
* eBird: dickes1
* GBIF: 2481063
* iNaturalist: 4661
* IRMNG: 10193142
* ITIS: 175638
* IUCN: 22696410
* NCBI: 495939
* Species+: 6862
* Xeno-canto: Falco-dickinsoni

 |

 |