recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Serbian radikaalipuolue** (serb. Српска радикална странка, *Srpska radikalna stranka*), SRS, on nationalistinen ja venäläismielinen serbialainen puolue. Se muodostettiin 1991, kun Kansan radikaalipuolue ja Serbian četnikkiliike yhdistyivät. Se tukee Suur-Serbian ajatusta ja pitää itseään četnikkien perinteen vaalijana.
Vuosina 1998–2000 SRS muodosti hallituksia Slobodan Miloševićin Serbian sosialistisen puolueen kanssa, mutta oli myös ajoittain oppositiossa. Sen johtaja Vojislav Šešelj vangittiin 1994. Vuodesta 2003 hän on ollut oikeudenkäynnissä Haagissa Entisen Jugoslavian kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Oikeudenkäynnin oli määrä loppua vuonna 2009, mutta muutama tuntia ennen loppua häntä vastaan nostettiin uusi syyte, tällä kertaa oikeuden halventamisesta ja se keskeytti jo meneillään olleen prosessin. Hän on vieläkin Haagissa, vaikka oikeus ei ole onnistunut tuomitsemaan häntä syylliseksi. Hän otti osaa puolueen puolisotilaallisen siiven, Valkoisten kotkien toimintaan Bosnian sodan aikana. Puolue ei ole valinnut uutta johtajaa, vaan puoluetta johtaa varajohtaja Tomislav Nikolić.

Vuoden 2003 vaaleissa SRS sai 27,6 % äänistä eniten paikkoja, 82 250:stä Vuoden 2007 vaaleissa se sai 81 paikkaa ja julistautui voittajaksi.

Nikolić voitti yhden presidentinvaaleista, joiden tulos mitätöitiin lain mukaan alle 50 % äänioikeutetuista käytyä äänestämässä. Vuoden 2004 presidentinvaaleissa hän sai ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä, mutta hävisi toiselle kierroksella Boris Tadićille. Nikolić oli lyhytaikaisesti Serbian parlamentin puhemiehenä 8.–13. toukokuuta 2007, mutta joutui eroamaan.

Radikaalipuolue kannattaa YK:n päätöslauselman 1244 voimaanpanoa, joka sallisi Serbian poliisin ja armeijan suojella Serbian kansalaisia Kosovon maakunnassa, joka on YK:n hallinnassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Serbian radikaalipuolue** Wikimedia Commonsissa
**Rocca al Maren ostoskeskus** on suuri ostoskeskus Viron Tallinnan Haaberstin kaupunginosassa. Ostoskeskuksessa toimii noin 170 liikettä. Kauppakeskuksen ylläpitäjä on Citycon. Rocca al Maren ostoskeskuksen länsipuolella on Saku Suurhall ja eteläpuolella Tallinnan eläintarha (Paldiskin maantien toisella puolella). Viron ulkoilmamuseo sijaitsee runsas kilometri ostoskeskuksesta luoteeseen.

Ostoskeskuksen pinta-ala on 87 000 m2, josta 54 000 m2 on vuokrattavaa liiketilaa.

Historia
--------

Vuonna 2009 Rocca Al Mare avattiin uudelleen lähes kolme vuotta kestäneen uudistusprojektin jälkeen. Kauppakeskus oli Viron suurin ja sen valikoimissa oli muotia, urheilun ja vapaa-ajan tuotteita, kauneus- ja hyvinvointialan liikkeitä sekä ravintoloita. Laajennukseen tuli ravintoloiden ja kahviloiden lisäksi kauneus- ja hyvinvointialan liikkeitä, esimerkiksi Viron suurin I.L.U-kosmetiikkamyymälä, Stockmann Outlet, Kotipizza ja Tallinnan suurin Prisma. Keskuksen yhteydessä toimi Saku Suurhalli, jossa järjestetään konsertteja.

Joulukuussa 2019 Rocca al Mareen avattiin Prisma-hypermarket, joka oli kooltaan 12 700 neliömetriä ja samalla suurin Virossa ja suurin Prisman market koko Baltiassa. Prisman laajennus maksoi miljoona euroa. Hypermarket oli pilottiprojekti, jonka mukaan S-ryhmä aikoi uudistaa Suomen kaikki 400 supermarkettiaan vuosien 2020 ja 2021 aikana.

Lähteet
-------

1. ↑  Contact *roccaalmare.ee*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 7.1.2017.
2. 1 2  Rocca al Maren ostoskeskus visitestonia.com. Viitattu 5.1.2017.
3. ↑  Tietoja kauppakeskuksesta *roccaalmare.ee*.  Arkistoitu 6.1.2017. Viitattu 5.1.2017.
4. ↑  Saku Suurhall. Yhteystiedot sakusuurhall.ee.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 7.1.2017.
5. ↑  Viron ulkoilmamuseo (Eesti Vabaõhumuuseum) visitestonia.com. Viitattu 7.1.2017.
6. ↑  Savon Sanomat: Ostoskeidas Rocca Al Mare uudistui Tallinnassa *savonsanomat.fi – Savon Sanomat*. Viitattu 26.6.2020.
7. ↑  S-ryhmä avasi Tallinnaan Viron suurimman hypermarketin – suurmyymälästä tulee malli 400 supermarketin uudistukselle Suomessa *Maaseudun Tulevaisuus*. Viitattu 26.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Pieni matkaopas. Tallinna: Ostokset (pienimatkaopas.com)
**Heli Mäenpää** on suomalainen kirjailija sekä markkinoinnin, viestinnän ja kulttuurin ammattilainen. Loppuvuodesta 2019 Mäenpää muutti Helsingin Kalliosta Lahnajärvelle perustaakseen saattokodin sairaille ja vanhoille rescuekoirille. Hän päätti siirtyä "downshiftaamaan pysyvästi" ja toteutti samalla haaveen kodista, jonne hän voi ottaa asumaan sellaisia kodittomia koiria, joita kukaan muu ei halua. Vuonna 2022 Mäenpään luona asui kahdeksan rescuekoiraa: Leika, Bambi, Serge, Lucky, Mortti, Alma, Siro ja Valo.

Mäenpää perusti hylättyjen koirien vanhain- ja saattohoitokotia varten Stray Dog Cabaret -yhdistyksen. Vuonna 2022 julkaistuun *Etsii omaa ihmistä: 25 tarinaa rescuekoirista* -kirjaan Mäenpää on koonnut tarinoita Suomesta kodin löytäneistä rescuekoirista, minkä lisäksi kirjasta löytyy tarpeelliset ohjeet koirien adoptointiin. Kirjassa myös mm. Seela Sella ja Ismo Leikola kertovat rescuekoiristaan. 

Mäenpää on puhunut maalle muuttamisen hyvistä puolista. Mäenpää on lanseerannut yhdessä Pauliina Seppälän ja Sirkku Varjosen kanssa termin "citymaalaisuus", joka kuvaa yleistyvää monipaikka-asumista. "Citymaalainen" asuu siis sekä maalla että kaupungissa.

Teokset
-------

* *Etsii omaa ihmistä: 25 tarinaa rescuekoirista*. Johnny Kniga, 2022. ISBN 9789510480168
* *Arvon kissa*. Aula & Co, 2023. ISBN 9789523643895

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirja *Johnny Kniga*. Viitattu 27.9.2023.
2. 1 2  Näitä koiria kukaan muu ei halua – Siro kiersi Suomessa kolme perhettä ennen kuin päätyi paikkaan, joka on asukkailleen se viimeinen etappi *Ilta-Sanomat*.  30.4.2022. Viitattu 27.9.2023.
3. 1 2  Heli Mäenpää muutti Helsingistä metsän keskelle ja perusti saattohoitokodin hylätyille koirille – yhtä niistä oli jopa ammuttu *Helsingin Sanomat*.  19.1.2020. Viitattu 27.9.2023.
**Norifumi "Norick" Abe** (jap. 阿部典史, *Abe Norifumi*, 7. syyskuuta 1975 Tokio – 7. lokakuuta 2007 Tokio) oli japanilainen ratamoottoripyöräilijä. 

Hän ajoi 11 kauden aikana ratamoottoripyöräilyn MM-sarjassa ja sijoittui parhaimmillaan MM-sarjassa viidenneksi. MotoGP-urallaan hän voitti kolme osakilpailua, joista kaksi Japanissa. Palkintokorokkeelle hän sijoittui 17 kertaa.

Abe kuoli liikenneonnettomuudessa Tokion lähellä törmätessään moottoripyörällään u-käännöstä tehneeseen rekkaan.

Ura
---

Vuonna 1994 Abe kilpaili villin kortin kuljettajana Japanin Grand Prix'ssä. Hän säväytti otteillaan ja sai seuraavaksi kaudeksi tallipaikan Kenny Robertsin johtamaan talliin. Abe ajoi kaudella 1994 vielä kaksi kilpailua ja sijoittui molemmissa kuudenneksi. Ensimmäinen palkintopallipaikkansa hän otti kaudella 1995 ja ensimmäisen voittonsa kaudella 1996, jolloin hän sijoittui loppupisteissä viidenneksi. Kausina 1997–1998 hän kilpaili Wayne Raineyn tallissa ja kaudet 1999–2002 Luis d'Antin tallissa. Kaudella 2003 hän ajoi MotoGP-sarjassa vain viisi kilpailua mutta seuraavalla kaudella jälleen täyden sarjan. Tämän jälkeen hän siirtyi kausiksi 2005–2006 Superbiken MM-sarjaan. Kaudella 2007 hän kilpaili vielä Japanin Superbike-mestaruussarjassa.

MotoGP-uran tilastot
--------------------

| Kausi | Luokka | Pyörä | Kilpailut | Voitot | Palkintopallisijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | 500cc | Yamaha YZR500 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 20 | 17. |
| 1995 | 500cc | Yamaha YZR500 | 13 | 0 | 1 | 0 | 0 | 81 | 9. |
| 1996 | 500cc | Yamaha YZR500 | 15 | 1 | 4 | 0 | 1 | 148 | 5. |
| 1997 | 500cc | Yamaha YZR500 | 15 | 0 | 1 | 0 | 0 | 126 | 7. |
| 1998 | 500cc | Yamaha YZR500 | 14 | 0 | 3 | 0 | 0 | 128 | 6. |
| 1999 | 500cc | Yamaha YZR500 | 16 | 1 | 4 | 0 | 0 | 136 | 6. |
| 2000 | 500cc | Yamaha YZR500 | 16 | 1 | 3 | 0 | 0 | 147 | 8. |
| 2001 | 500cc | Yamaha YZR500 | 16 | 0 | 1 | 0 | 0 | 137 | 7. |
| 2002 | MotoGP | Yamaha YZR-M1 | 15 | 0 | 0 | 0 | 0 | 129 | 6. |
| 2003 | MotoGP | Yamaha YZR-M1 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 31 | 16 |
| 2004 | MotoGP | Yamaha YZR-M1 | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | 74 | 13. |
| Yhteensä |  |  | **144** | **3** | **17** | **0** | **1** | **1157** |  |

Lähteet
-------

* Norick Abe kuoli liikenneonnettomuudessa  8.10.2007. Nelonen. Viitattu 9.10.2007. [vanhentunut linkki]

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Aben virallinen sivu
**Max Planck -instituutti** (koko nimi saks. *Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften e. V.*, lyh. **MPG**) on saksalainen tutkimuskeskus. Instituutti koostuu yli 80 laboratoriosta, tutkimuskeskuksesta ja instituutista, joita hallinnoidaan Berliinin ja Münchenin kaupungeissa. Max Planck -instituutti on riippumaton ja voittoa tavoittelematon tutkimuskeskus, jonka toimintaa rahoittavat suurimmaksi osaksi Saksan valtio ja Saksan osavaltiot.

Max Planck -instituuttia pidetään yhtenä maailman johtavista tieteen ja teknologian tutkimuskeskuksista. Esimerkiksi vuonna 2006 brittiläinen *The Times* -lehti arvioi koulutusliitteessään sen maailman parhaaksi ei-yliopistolliseksi tieteen tutkimuslaitokseksi.

Organisaatio
------------

Max Planck -instituutti koostuu yli 80 alaorganisaatiosta, joista 78 sijaitsee Saksassa. Lisäksi instituutin alaisia organisaatiohaaroja ja kolme instituuttia sijaitsee muissa Euroopan maissa. Instituuttien tutkimuskohteita ovat tieteen ja teknologian lisäksi humanistiset tieteet sekä yhteiskuntatieteet.

Max Planck -instituutit toimivat tiiviissä yhteistyössä yliopistojen kanssa, mutta ovat näistä riippumattomia. Instituutit keskittyvät tutkimukseen, joka ei välttämättä sovi yliopistojen tutkimusrakenteeseen esimerkiksi tieteidenvälisyytensä vuoksi tai joka on yliopistojen saavuttamattomissa resurssien vuoksi. Instituutti panostaa tutkimuksen laatuun ja sen tutkijat ovatkin voittaneet yhteensä 16 Nobelin palkintoa vuoden 1948 jälkeen. Muun muassa näiden ansiosta Max Planck -instituutilla on maine Saksan kovatasoisimpana tutkimuskeskuksena. 

Max Planck -instituutin hallinnollinen rakennus Münchenissä.
Instituutit puolestaan koostuvat tutkimuslaitoksista, joiden johtajilla on tasa-arvoinen asema esimerkiksi äänestyksissä. Laitokset saavat rahoituksensa pääosin valtiolta ja osavaltiolta, mutta myös lahjoitukset sekä tutkimus- ja lisenssimaksut muodostavat osansa tuloista.

Perustaminen
------------

Max Planck -instituutti perustettiin Göttingenissä toisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1948. Sen tarkoitus oli jatkaa preussilaisen Kaiser Wilhelm -instituutin toimintaa. Max Planck -instituutin logossa on kuvattuna Minerva, roomalaisten viisauden jumalatar.

Tilastoja
---------

Instituutin alaisena toimii noin 12 300 vakituista työntekijää, joihin kuuluu muun muassa 4 200 tutkijaa. Lisäksi instituutti työllistää 900 vierailevaa tutkijaa. Instituutin budjetti vuodelle 2006 oli noin 1,4 miljardia euroa, josta 84 % tuli valtiolta.

Lähteet
-------

1. ↑  World University Rankings 2006: Top non-university institutions in science  13.10.2006. Times Higher Education. Viitattu 17.2.2008. (englanniksi)
2. ↑  About the Institute: Profile  2007. Mpg.de:  Max Planck Society. Viitattu 24.7.2007. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Canonin 17-40 mm f/4 L -laajakulmaobjektiivi.
**Laajakulmaobjektiivi** on objektiivi, jonka polttoväli on filmialan tai ilmaisinalan lävistäjää lyhyempi. Normaaliobjektiivissa polttoväli on filmialan tai (täys)kennon lävistäjän pituinen.

Laajakulmaobjektiivi saattaa vääristää kuvan reunoja todellista pienemmiksi, jolloin muodostuu vaikutelma tynnyrivääristymästä, mikä tarkoittaa sitä, että kuva vaikuttaa keskeltä pullistuneelta niin kuin kyljellään oleva puutynnyri. Laajakulmaobjektiivit ovat polttoväliltään kinofilmikameroissa yleensä 35 mm, 24 mm, 22 mm, 20 mm, 18 mm tai 17 mm. Joskus 35 mm objektiivia pidetään kinofilmikameroissa myös normaaliobjektiivina.

Kalansilmäobjektiiveiksi (fisheye) kutsutaan laajakulmaobjektiiveja, joissa tynnyrivääristymää ei yritetäkään vähentää tai miltei poistaa, vaan sen annetaan tarkoituksella olla hyvin suuri, jolloin linssistä voidaan tehdä laajakulmaisempi kuin vääristymäkorjatulla linssillä, ja suuri tynnyrivääristymä toimii myös tehokeinona taiteellisille kuville. 
Kalansilmäobjektiiveja kutsutaan kalansilmäobjektiiveiksi niiden rungosta pullistuvan linssin kalansilmää muistuttavan muodon vuoksi. 

Laajakulmaobjektiivi on usein toteutettu niin sanotulla retrofocus-rakenteella, jossa objektiivissa on ensimmäisenä hajottava linssiryhmä ja sen perässä kokoava linssiryhmä. Tällöin koko objektiivin polttovälistä saadaan tehtyä pienempi kuin pelkällä kokoavalla linssiryhmällä vaikka matka linssiltä tarkennustasolle(kennolle tai filmille) olisi pitkä; pelkällä kokoavalla linssiryhmällä linssiryhmä pitäisi sijoittaa polttovälin etäisyyden päähän tarkennustasosta, mikä esimerkiksi järjestelmäkameroissa ei usein onnistuisi peilin takia.

Laajakulmaobjektiivin käyttötilanteita
--------------------------------------

Laajakulmaobjektiiveilla voidaan kuvata suuria rakennuksia, toreja, aukioita tai maisemia helposti. Mikäli laajakulmaobjektiivi ei ole riittävän laajakulmainen kuvaamaan koko leveää tarkoitettua kuva-alaa, otetaan kaksi tai useampia kuvia rinnakkain, osittain päällekkäin, ja kuvat liitetään digitaalivalokuvauksessa toisiinsa kuvankäsittelyohjelmalla panoraamakuvaksi.

Kenties vielä paremmin laajakulmaobjektiivi sopii läheltä kuvaamiseen: kohteen korostamiseen ja katsojan viemiseen kuvan tapahtumien keskelle.

Lähteet
-------

1. ↑  kenrockwell.com: How to Use Ultra-Wide Lenses

Objektiivit
**kalansilmäobjektiivi** | **laajakulmaobjektiivi** | **makro-objektiivi** | **normaaliobjektiivi | kauko-objektiivi**  

kiinteäpolttovälinen objektiivi | 
zoom-objektiivi   

automaattitarkenteinen objektiivi | käsitarkenteinen objektiivi  

polttoväli | valotusaukko   

polttovälin muuttaja | loittorengas  
 objektiivin kiinnitys
"**Satin Doll**" on Duke Ellingtonin ja Billy Strayhornin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1953. Ellington sävelsi ensin hahmotelman kappaleen melodiasta, jonka Strayhorn sitten täydensi soinnuilla ja sanoitti. Viisi vuotta myöhemmin Johnny Mercer korvasi sanat kaupallisesti otollisemmalla versiolla.

Ellingtonin pianosoololla alkava alkuperäinen levytys vuodelta 1953 on yhä yksi merkittävimmistä kappaleen versioista. Se nousi singlelistan sijalle 27 ja oli Ellingtonin viimeinen merkittävä radiohitti. Pianisti Earl Hines levytti kappaleen lukuisia kertoja uransa loppupuolella. Ellingtonin täyttäessä 70 vuotta Hines kirjoitti Down Beat -lehden mainospalstalle toivottaen Ellingtonille hyvää syntymäpäivää, ja lisäsi loppuun pienellä tekstillä "Muista, minä kirjoitin ’Satin Dollin’." Hines ei kuitenkaan koskaan perustellut, mitä tarkoitti väitteellään. Laulaja Ella Fitzgerald levytti myös useita versioita kappaleesta, yhtenä suosituimmista Count Basien orkesterin kanssa äänitetty versio vuoden 1963 albumilta *Ella & Basie*. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Oscar Peterson, Kenny Burrell, McCoy Tyner, Wes Montgomery ja Ellingtonin yhtyeen saksofonisti Johnny Hodges.

Ellingtonin perikunta nosti 1990-luvulla oikeusjutun kyseenalaistaakseen Strayhornin tekijänoikeuden kappaleeseen. Perusteluna oli, ettei pelkkä sointujen keksiminen valmiiseen melodiaan ole riittävä luova panos tekijänoikeuden saamiseen. Oikeus kuitenkin hylkäsi syytteet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Jeremy Wilson: Satin Doll *JazzStandards.com*. Viitattu 7.8.2010. (englanniksi)
2. ↑  Ted Gioia: Duke Ellington: Satin Doll (Live at the Whitney, 1972) *Jazz.com*.  Arkistoitu 24.10.2010. Viitattu 7.8.. (englanniksi)

Duke Ellington

|  |  |
| --- | --- |
| Albumit | *...And His Mother Called Him Bill* |
| Kappaleet | 
* "Blood Count"
* "Caravan"
* "Chelsea Bridge"
* "In a Sentimental Mood"
* "It Don’t Mean a Thing (If It Ain’t Got That Swing)"
* "Lush Life"
* "Mood Indigo"
* "Prelude to a Kiss"
* "Perdido"
* "Satin Doll"
* "Solitude"
* "Something to Live For"
* "Take the ’A’ Train"
* "Things Ain’t What They Used to Be"

 |
| Soittajat | 
* Harold Ashby
* Louie Bellson
* Jimmy Blanton
* Mercer Ellington
* Otto Hardwick
* Al Hibbler
* Johnny Hodges
* Herb Jeffries
* Oscar Pettiford
* Billy Strayhorn
* Billy Taylor
* Clark Terry
* Juan Tizol
* Ben Webster

 |
**Hodgen otaksuma** tai **Hodgen konjektuuri** on eräs tärkeimmistä algebrallisen geometrian ratkaisemattomista ongelmista. Se liittyy epäsingulaarisiin kompleksisiin algebrallisiin varistoihin ja niiden alivaristoihin. Varistoa voidaan ajatella polynomien muodostaman yhtälöryhmän ratkaisuina. Karkeasti sanottuna Hodgen konjektuuri kertoo, että tietyt hyvin abstraktit Hodgen kohomologialuokat voidaan aina rakentaa alivaristoista, eli niillä on jonkinlainen geometrinen linkki.

Hodgen otaksuma on nimetty skotlantilaisen William Vallance Douglas Hodgen mukaan. Otaksuma on yksi Clay-instituutin Millennium-ongelmista, eli ongelman ratkaisijalle on luvattu miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkinto. Hodgen konjektuuria pidetään usein Millennium-ongelmista kaikista vaikeimpana selittää maallikolle.

Hodgen otaksuman väite
----------------------

Hodgen otaksuma sanoo, että tietyt de Rhamin kohomologialuokat ovat algebrallisia, eli summia alivariston kohomologialuokkien Poincarén duaaleista. 

Olkoon

{\displaystyle \operatorname {Hdg} ^{k}(X)=H^{2k}(X,\mathbf {Q} )\cap H^{k,k}(X).}
Tätä ryhmää sanotaan *X*:n astetta *2k* oleviksi *Hodgen luokkien* muodostamaksi ryhmäksi. Hodgen otaksuma kuuluu:

Olkoon *X* projektiivinen kompleksinen monisto. Tällöin jokainen Hodgen luokka *X*:ssä on rationaalinen lineaarikombinaatio *X*:n kompleksisten alivaristojen kohomologialuokista.
Projektiivinen kompleksinen monisto on kompleksinen monisto, joka voidaan upottaa kompleksiseen projektiiviseen avaruuteen. Koska projektiivisessa avaruudessa on Fubinin–Studyn metriikka, tällainen monisto on aina Kählerin monisto. Chowin lauseen mukaan kompleksinen monisto on myös sileä projektiivinen algebrallinen monisto, eli se on homogeenisten polynomien nollakohtien kokoelma.

Lähteet
-------

1. ↑  Win a million dollars with maths, No. 4: The Hodge Conjecture | Matt Parker *the Guardian*.  1.3.2011. Viitattu 30.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  Geometriaa ilman kuvia *Tiede*.  6.3.2012. Viitattu 30.1.2022.
3. ↑  Deligne, Pierre: The Hodge Conjecture Clay-instituutti.  Arkistoitu 28.10.2021. Viitattu 30.1.2022. (englanniksi)

Clay-instituutin seitsemän Millennium-ongelmaa
P=NP ● Hodgen otaksuma ● Poincarén otaksuma (ratkaistu) ● Riemannin hypoteesi ●  
Yangin–Millsin olemassaolo ● Navierin–Stokesin yhtälöt ● Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri
**Hjalmar Valerian Kahrila** (ent. Karlsson) (12. toukokuuta 1907 Askola – 30. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija.

Hjalmar Kahrila opiskeli Vapaassa Taidekoulussa vuosina 1937-1938. Hän debytoi Helsingissä vuonna 1939. Kahrila sai II palkinnon dukaattikilpailussa 1940.

Hjalmar Kahrila osallistui Suomen Taiteilijain ja Nuorten näyttelyihin vuosina 1939-1949. Yksityisnäyttelyitä hän piti Helsingissä vuosina 1946 ja 1955. Ulkomailla Kahrila osallistui näyttelyihin Oslossa, Göteborgissa ja Tukholmassa vuonna 1940. Kahrilan teoksia on Imatran ja Hämeenlinnan taidemuseoiden kokoelmissa, Emil Cedercreutzin museossa sekä Kordelinin ja Gyllenbergin säätiöillä.

Hjalmar Kahrila oli Taidemaalariliiton ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän harjoitti kehysliikettä vuosina 1941-1975.

Kahrilan vanhemmat olivat nahkuri Julius ja Anna Karlsson. Hjalmar Kahrilan ensimmäinen puoliso oli Lydia ja toinen Toini Kahrila.

Lähteet
-------

* Hjalmar Kahrila taiteilijamatrikkelissa
* Kuvataiteilijat -taiteilijahakemisto 1991 (Suomen taiteilijaseura, ISBN 951-608-000-6)
* Suomen taiteiljaseura: Kuvataiteilijat 1986, toim. Mauri Faven, Erkki Hirvelä, Jorma Hautala, Reino Laitasalo, Antti Lampisuo, Pirkko Nukari, Maria-Liisa Saastamoinen ja Päivi Lampinen, ISBN 951-95546-3-7; sivu 154-155

Aiheesta muualla
----------------

* Emil Cedercreutzin museon taiteilijat (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Hjalmar Kahrila
**MV Moscov University** (ven. Московский университет – Moskovskiy Universitet) on vuonna 1999 valmistunut, Liberian lipun alla purjehtiva öljytankkeri. Alus joutui somalialaisten merirosvojen kaappaamaksi 5. toukokuuta 2010 ja seuraavana päivänä Venäjän laivaston hävittäjä *Marshal Shaposhnikovin* pelastamaksi.

*Moscow Universityn* tilasi venäläisen Novoship Novorossiyskin tytäryhtiö Fancy Maritime SA helmikuussa 1997. Alusta johti Novoship (UK) Ltd vuoteen 2008 asti, jolloin organisointi tehtävät siirrettiin Venäjälle. Joulukuussa 2009, *Moscow University* oli ensimmäinen Venäjän Kozminon kaupungista lähtenyt alus, joka kuljetti öljyä. Määränpäänä oli tuolloin Hongkong.

Kaappaus ja pelastustoimet
--------------------------

Hävittäjä *Marshal Shaposhnikov*.
*Moscow University* oli toukokuussa 2010 matkalla Sudanista Kiinaan, lastinaan 52 miljoonan dollarin edestä öljyä, kun 5. päivä automaattiasein varustautuneet somalialaiset merirosvot kaappasivat aluksen noin 500 kilometrin päässä Jemenin rannikolta. Aluksen 23 hengen miehistö vetäytyi tutkahuoneeseen ja lähetti hätäsanomia. Hätäsanomiin vastasi alueella partiounut Venäjän laivaston hävittäjä *Marshal Shaposhnikov*.

Seuraavana päivänä 6. toukokuuta *Marshal Shaposhnikov* saapui paikalle ja ampui kaksi varoituslaukausta. Hävittäjä alkoi antaa suojatulta ja lähetti helikopterin sekä pikaveneitä, mukanaan ryhmä Venäjän merijalkaväen erikoisjoukkoja, *Moscow Universitya* kohti. Erikoisjoukot laskeutuivat helikopterista aluksen kannelle ja kävivät lyhyen tulitaistelun, jonka jälkeen kaapparit antautuivat. Tulitaistelussa kuoli yksi merirosvo ja kymmenen antautui, kun taas erikoisjoukot selviytyivät tilanteesta ilman tappioita.

Myöhemmin kiinni saadut merirosvot sijoitettiin ilman aseita ja navigointilaitteita pienelle kumiveneelle, joka laskettiin tuuliajolle noin 560 km:n päästä rannikosta. He eivät saavuttaneet rannikkoa ja todennäköisesti menehtyivät.
Merirosvojen katoaminen herätti spekulaatioita siitä, että merirosvot olisivat itse asiassa joutuneet venäläisten sotilaiden teloittamiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Moscow University information (html) Welland canal. Viitattu 24.09.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Tanker "Moscow University" export oil laden leaves Kozmino (Primorye), bounding for Hong Kong  30. joulukuuta 2009. CrewingBizUa.  Arkistoitu 6.3.2012. Viitattu 24. syyskuuta 2013. (englanniksi)
3. ↑  Venäläinen öljylaiva on kaapattu Jemenin edustalla (html) *YLE*.  3.6.2012. yle.fi:  YLE. Viitattu 24.09.2013. (suomeksi)
4. ↑  Andrew Osborn: Russian marines free hijacked oil-tanker (html) *6.5.2010*. Telegraph.co.uk:  Telegraph. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)
5. ↑  Military says freed pirates didn't reach land. (html)  12.5.2010. themoscowtimes.com:  Moscow Times. Viitattu 24.9.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  Russia says freed pirates didn't reach land
Esimerkiksi modeemi suorittaa D/A ja A/D operaatiot.

**A/D-muunnin** eli analogia-digitaalimuunnin (engl. *analog-to-digital converter, ADC*) on elektroniikassa laite, joka muuntaa jatkuvan analogisen signaalin – esimerkiksi jännitteen – arvoja digitaalisiksi lukuarvoiksi. (D/A-muunnin eli digitaali-analogiamuunnin suorittaa päinvastaisen operaation.)

Digitaalisessa muodossa signaalia voidaan käsitellä monin tavoin tietokoneella tai signaalien käsittelyyn suunnitellulla erityisellä digitaalisella signaaliprosessorilla. A/D muuntimia käytetään esimerkiksi matkapuhelimissa, digitaalisissa tallennusvälineissä ja mittalaitteissa.

A/D-muuntimen ominaisuuksia
---------------------------

### Erottelukyky

A/D-muuntimen erottelukyky eli resoluutio kertoo kuinka monella numerolla tai bitillä muunnin muuntaa analogisen signaalin digitaaliseksi arvoksi. Ominaisuutta voidaan kutsua myös näytteenottosyvyydeksi. Esimerkiksi 8-bittisen muuntimen resoluutio on 256, sillä 28 = 256 – eli kahdeksan bitin avulla voidaan esittää 256 eri arvoa.

### Muunnosnopeus

Näytteenottotaajuus kertoo kuinka usein muunnos tehdään eli kuinka monta näytettä signaalista otetaan yhdessä sekunnissa. A/D muuntimen suurin näytteenottotaajuus riippuu siitä mikä on yhteen muunnokseen tarvittava aika. 
Nyquistin teoreeman mukaan digitoitavasta signaalista täytyy ottaa näytteitä vähintään kaksi kertaa niin suurella taajuudella kuin korkein taajuus, joka halutaan tallennettavaksi. 

Esimerkiksi ISDN-järjestelmässä käytetyssä pulssikoodimodulaatiossa puhekanavalla voidaan välittää äänitaajuuksia aina 4 kHz saakka, mikä merkitsee, että näytteenottotaajuuden pitää olla 8 kHz. Jokainen ääninäyte muunnetaan 8-bittiseksi arvoksi, mistä näytteenottotaajuuden perusteella voidaan laskea ISDN-peruskanavan siirtonopeus 8 bit \* 8 kHz = 64 kbit/s.

### Muunnosaika

Signaalin mittaamiseen ja muuntamiseen kuluu käytännön komponenteilla hieman aikaa. Jotta mittaus olisi mahdollisimman luotettava, täytyy mitattavan suureen pysyä vakiona mittauksen ajan. A/D-muuntimessa tämä tapahtuu näytteenotto- ja pitopiirin avulla.

Tyypit
------

Useimmat A/D-muuntimet ovat lineaarisia, mikä tarkoittaa niiden muunnoksen tuloksen olevan suoraan verrannollinen muunnettavan signaalin voimakkuuteen. On olemassa myös logaritmisia muuntimia.

Katso myös
----------

* Pulssikoodimodulaatio
**MADI** on digitaalinen monikanava-audioliitäntä, jota käytetään kasvavassa määrin äänialan ammattilaislaitteissa. Lyhenne tulee sanoista Multichannel Audio Digital Interface ja protokolla tunnetaan myös nimellä AES10.

MADI-signaali on lähes identtistä AES/EBU-formaattiin nähden, mutta stereon sijasta tarjolla on enemmän kanavia. MADI tarjoaa 64 kanavaa sisään ja ulos 24 bit/48 kHz. MADI mahdollistaa myös yksisuuntaisena 32 kanavaa 24 bit/96kHz audiosignaalia. 

MADI-kaapeli voi olla joko optinen tai koaksiaalinen (75 ohmia). Koaksiaalisena signaali kestää 100 metrin kaapelivedot, mutta optisesti muun muassa MADI-laitevalmistaja RME lupailee tuotteidensa toimivan peräti 2000 metrin kaapelivetoihin saakka. Vielä pidempiä matkoja voidaan saada SINGLE Mode-modifioiduilla laitteilla normaalin MULTI Moden sijaan. Näin ollen MADI:lla voidaan toteuttaa huomattavasti suurempia järjestelmiä pidempiin etäisyyksiin kuin FireWire-, ADAT- tai muilla tekniikoilla.

Koaksiaalikaapelina MADI-ratkaisuissa on aiemmin käytetty BNC-liittimillä varustettuja johtoja, mutta muun muassa Soundcraft on tuonut markkinoille RJ45-liitännällä olevia MADI-laitteita, joissa kaapelina käytetään CAT5 tai CAT6-johtoja. Optiset MADI-liitännät on toteutettu SC-liittimillä.

MADI-teknologiaa tukevat muun muassa seuraavat valmistajat: Euphonix, Merging, Lawo, Yamaha, Studer, DiGiCo/Soundtracs, Fairlight, GENEX, Otari, Publison, Soundcraft, Soundscape, Jünger, Sony, Cadac, Axon, AMS/Neve, Stagetec.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hämeenjärvi** on muodokas metsäjärvi Vuoksen vesistön lounaisosassa Etelä-Savossa. Se sijaitsee pääosin Mikkelissä ja pieneltä osin Mäntyharjulla. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 40 kilometriä etelään.

Maantiede
---------

Etäisyys Hämeenjärven kaakkoiskolkan Hämeenlahden rannalta järven luoteiskolkkaan on 3,3 kilometriä. Suuri osa järven pinta-alasta koostuu lahdista, jotka ovat pitkänkapeita. Lounaassa sijaitsee Haukilahti, luoteessa Myllylahti ja idässä Koskilahti. Laajimpia niemimaita ovat etelärannan Puolaniemi ja Uuniniemi sekä Leppäniemi idässä. Noin kymmenesosa Hämeenjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Laajin syvänne sijaitsee yli kilometrin pituisena hautana järven keskivaiheilla. Syvin piste, 17 metriä, sijaitsee järven eteläosan Särkilahdessa Puolaniemen ja Röykkyvuoren välissä. Järven itäinen osa on matalaa. Järvi on pääosin mutapohjainen.

Hämeenjärven saariluku on seitsemän. Saaret ovat alaltaan pieniä ja ne sijaitsevat enimmäkseen järven länsiosassa. Rannat ovat osin jyrkkiä. Röykkyvuoren ja Uuniniemen korkeimmat kohdat ovat noin 120 metriä merenpinnan yläpuolella. Hämeenjärven ranta-alueet ovat suurimmalta osin kuivaa kangasmetsää. Pientaloja on siellä täällä. Järven eteläpuolitse kulkee alemman luokan maantie. Röykkyvuoren ja Haukilahden kohdalla se on rakennettu rantaviivan tuntumaan.

Hämeenjärvi sijaitsee Vuoksen ja Kymijoen vesistöjen vedenjakajalla. Siihen virtaa tulouoma luoteesta Lapjärveltä (86,8 metriä merenpinnan yläpuolella). Muut Hämeenjärven länsipuoliset vakavedet kuuluvat Kymijoen vesistöön. Koskilahden pohjoisosasta alkaa noin sadan metrin pituinen lasku-uoma, joka päätyy Kinkjärveen (83,1 metriä mpy).

Hämeenjärven vesitilavuus on 5 921 000 kuutiometriä.

Hämeenjärvi (04.148.1.008) kuuluu Ryöpänjoen valuma-alueeseen (04.148), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kuolimon valuma-alue (04.14) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Hämeenjärvi on toiseksi laajin Ryöpänjoen valuma-alueen 12:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Kinkjärvi ja kolmantena on Lapjärvi.

Kasvillisuus
------------

Hämeenjärvessä kasvaa kelluslehtisiä ja ilmaversoisia kasvilajeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hämeenjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.9.2023.
3. 1 2 3 4  Hämeenjärvi (04.148.1.008) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 29.9.2023.
4. ↑  Ryöpänjoen valuma-alue (04.148) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 29.9.2023.
**Heprealainen kirjaimisto** on 22 merkistä koostuva kirjaimisto, jolla kirjoitetaan heprean kieltä ja myös muun muassa jiddišiä ja ladinoa sekä juutalaisten arameankielisiä tekstejä kuten Talmudia. Heprealainen kirjaimisto on kehittynyt aramealaisesta kirjaimistosta.

Heprean kirjaimisto on *abjad*, ts. sillä merkitään ainoastaan konsonantit. Kirjaimisto ei sisällä vokaaleja, mutta tarvittaessa ne voidaan merkitä näkyviin nikkud-järjestelmän avulla. Jo ennen tämän yksityiskohtaisen järjestelmän kehittämistä pitkien vokaalien merkitsemiseen alettiin käyttää tiettyjä konsonantteja (niin kutsutut "lukemisen äidit", matres lectionis). Hepreankielinen sana aakkosille on אלף-בית (alef-bet) kahden ensimmäisen kirjaimen mukaan. Jiddišissä alefilla merkitään a:ta ja o:ta, ajinilla e:tä, jodilla i:tä ja vaavilla u:ta.

Heprealaisista kirjaimista viisi esiintyy lisäksi hiukan eri muodossa sanan lopussa (*sofit*), mikä kasvattaa merkkien kokonaismäärän 27:ään. Hepreaa kirjoitetaan oikealta vasemmalle. 

Heprealaisen kirjaimiston kirjainten lukumäärä, järjestys, nimet ja äännearvot vastaavat miltei täysin aramean kirjaimistoa, koska sekä heprealaiset että aramealaiset lainasivat foinikialaisen kirjaimiston käyttöönsä toisen vuosituhannen lopulla eaa.

Heprealaiset kirjaimet
----------------------

Heprealaisessa kirjaimistossa on 22 kirjainta. Näistä viidellä on erityinen *sofit*- eli lopetusmuoto, jota käytetään mikäli kirjain esiintyy sanan lopussa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Alef** | **Bet/Vet** | **Gimel** | **Dalet** | **He** | **Vav** | **Zajin** | **Ḥet** | **Tet** | **Jod** | **Kaf/Khaf** |
| א  א  | ב  ב  | ג  ג  | ד  ד  | ה  ה  | ו  ו  | ז  ז  | ח  ח  | ט  ט  | י  י  | כ  כ  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ך  ך  |
| **Lamed** | **Mem** | **Nun** | **Samekh** | **Ajin** | **Pe/Fe** | **Tsade** | **Qof** | **Reš** | **Šin** | **Tav** |
| ל  ל  | מ  מ  | נ  נ  | ס  ס  | ע  ע  | פ  פ  | צ  צ  | ק  ק  | ר  ר  | ש  ש  | ת  ת  |
|  | ם  ם  | ן  ן  |  |  | ף  ף  | ץ  ץ  |  |  |  |  |

Kullakin heprealaisella kirjaimella on lukuarvo, jolloin niitä voidaan käyttää myös numeroiden merkitsemiseen (katso heprealaiset numerot).

Heprean translitterointi
------------------------

Heprealaisen kirjaimiston translitteraatio suomen kieleen on kuvattu standardissa SFS 5824 (1. painos 1998). Englannin kielessä käytetään standardia ISO 259 (1984).

ISO 259-3: heprean translitterointi| Heprea | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח | ט | י | כ | ל | מ | נ | ס | ע | פ | צ | ק | ר | ש | ת | ג׳ | ז׳ | צ׳ | שׂ |
| Latinalainen | ˀ tai ` | b | g | d | h | w | z | ḥ | ṭ | y | k | l | m | n | s | ˁ tai ˊ | p | c | q | r | š | t | ǧ | ž | č | ś |

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **heprealainen kirjaimisto**.
1. ↑  Lorne Rozovsky: Aramaic: the Yiddish of the Middle East Chabad.org. Viitattu 28.12.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
	+ 2

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee järjestöä. Narodnaja Volja on myös valkovenäläinen sanomalehti.*

**Narodnaja volja** (ven. Наро́дная во́ля, ’Kansan tahto’) oli elokuussa 1879 perustettu venäläinen poliittinen terroristijärjestö, joka vaati Venäjän demokratisoimista. Se oli vaikutusvaltaisin venäläisestä talonpoikaissosialismista syntyneistä ryhmittymistä. Narodnaja volja piti Venäjän kansaa pohjimmiltaan sosialistisena ja näki kyläyhteisössä hallinnollisen ja taloudellisen esikuvan. Järjestön kannattajat katsoivat, että Venäjän kehittyminen porvarilliseen ja kapitalistiseen suuntaan täytyi estää, koska se viivyttäisi vallankumousta.

Ohjelmaan kuuluivat muun muassa demokraattisten instituutioiden toteuttaminen, perustuslakia säätävän kokouksen koolle kutsuminen, yleinen äänioikeus, pysyvä kansanedustuslaitos, sananvapaus, painovapaus, omantunnonvapaus sekä maan siirtäminen maaorjuudesta vapautetuille talonpojille.

Samana päivänä, kun Aleksanteri II allekirjoitti perustuslakiluonnosta, Vera Fignerin johtamaan Narodnaja voljaan kuuluva puolalainen aktivisti Ignacy Hryniewiecki heitti pommin Katariinan kanavan sillalla Aleksanteri II:n vaunuja kohti, ja keisari kuoli saamiinsa vammoihin Talvipalatsissa 13. maaliskuuta 1881. Narodnaja voljan terroristit olivat tehneet tätä ennen jo seitsemän epäonnistunutta murhayritystä keisaria vastaan.

Narodnaja voljan johdossa toimi toimeenpaneva komitea, jossa olivat jäseninä muun muassa Aleksandr Mihailov, Nikolai Morozov, Andrei Željabov, Aleksandr Kvjatkovski, Sofja Perovskaja, Vera Figner, Mihail Frolenko, Lev Tihomirov, Marija Ošanina, Anna Jakimova ja Gesja Gelfman. Liike levisi noin 50 kaupunkiin Venäjällä. Niissä muodostettiin paikallisia klubeja. Jäseniä liikkeeseen kuului noin 500, mutta sitä kannatti yhteensä noin 2 000 henkilöä. Järjestö julkaisi alkaen 1. lokakuuta 1879 aina lokakuuhun 1885 omaa lehteä, jonka nimi oli myös *Narodnaja volja*.

Katso myös
----------

* Narodnikit

Lähteet
-------

1. ↑  Hertz, Deborah: Dangerous Politics, Dangerous Liaisons: Love and Terror among Jewish Women Radicals in Czarist Russi.  *Histoire, économie & société*, 2014, 33. vsk, nro 4. Cairn.info. Viitattu 12.10.2023.  (englanniksi)
2. 1 2  Jangfeldt, Bengt: *Venäjä: Aatteet ja ideat Pietari Suuresta Putiniin*, s. 118. Siltala, 2022. ISBN 978-952-388-137-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Narodnaja volja** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
Frank Thomas vuonna 1974.
**Frank Thomas** (5. syyskuuta 1912 – 8. syyskuuta 2004) oli yhdysvaltalainen Disneyn Nine Old Men -ryhmään kuulunut animaattori. 

1960- ja 1970-luvuilla Walt Disneyn kuoleman jälkeen Thomas oli yksi studion ns. ohjaavista animaattoreista, joiden piti jatkaa animaatiota eteenpäin siihen, mihin se Disneyltä itseltään jäi. Esimerkiksi elokuvat *Viidakkokirja*, *Aristokatit*, *Robin Hood* sekä *Bernard ja Bianca* ovat peräisin tältä ajalta.

Thomas jäi eläkkeelle vuonna 1978, jonka jälkeen hän kirjoitti animaattoriystävänsä Ollie Johnstonin kanssa neljä Disneyn animaatiota käsittelevää kirjaa. Niistä merkittävin on *Disney Animation: The Illusion of Life*, jota pidetään kaikkien aikojen parhaana animaation oppikirjana. Vapaa-aikanaan Thomas soitti pianoa Disneyn piirtäjistä koostuneessa Firehouse Five Plus Two -yhtyeessä, joka esitti dixieland-jazzia ja levytti useita albumeja.

Frank Thomasin piirtämiä animaatiohahmoja:

* Vilkas-kääpiö (*Lumikki ja seitsemän kääpiötä*)
* Pinokkio-nukke (*Pinocchio*)
* Bambi ja tämän eläinystävät
* hyvät haltiattaret (*Prinsessa Ruusunen*)
* Herttarouva (*Liisa Ihmemaassa*)
* Kapteeni Koukku

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jan-Eric Nyström: Frank Thomas Tunteiden mestari. Aku Ankka 46/2004.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Anna Lisa Jermen**, myös **Järmén**, (27. maaliskuuta 1770 Naantali – 11. maaliskuuta 1799 Turku) oli suomalainen käsityöläinen. Hän oli merimiehen vaimo, joka elätti perhettään taloudellisesti menestyksekkäällä käsityöläistuotannolla.

Anna Lisa oli ehtinyt olla naimisissa kahden merimiehen kanssa kuollessaan 28-vuotiaana keuhkotautiin Turussa. Hänen ensimmäinen puolisonsa Henrik Ambolin kuoli kesäkuussa 1796 keuhkotautiin ja Anna Lisa jäi leskeksi yhdessä kahden tyttärensä kanssa. Hän solmi seuraavan avioliiton kuopiolaisen merimiehen Wilhelm Sparfvenin kanssa 1797. Anna Lisan kuollessa hänen jäämistössään oli suuret varastot sukkia ja erihintaisia kankaita. Hän oli onnistunut keräämään varallisuutta myös kaupunkiasuntoon Turussa. Jäämistöön kuului myös koruja ja edustavia vaatteita, jotka yhdessä muun omaisuuden kanssa kertoivat menestyksekkäästä liiketoiminnasta.

Perhesuhteet
------------

Anna Lisan vanhemmat olivat porvari Johan Jermen ja Stina Matsintytär. Ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1791 lähtien merimies Henrik Ambolin (1752–1796). Heidän lapsiaan liitosta olivat Anna Catharina (synt. 1793) ja Maria Christina (synt. 1795). Anna-Lisan toinen puoliso vuodesta 1797 lähtien merimies Wilhelm Sparfven.

Lähteet
-------

* / Anna Lisa Jermen *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Kirjallisuutta
--------------

* Vainio-Korhonen, Kirsi: *Käsin tehty – miehelle ammatti, naiselle ansioiden lähde : käsityötuotannon rakenteet ja strategiat esiteollisessa Turussa Ruotsin ajan lopulla*. Suomen Historiallinen Seura, 1998. 186386365. ISBN 9517100892. Teoksen verkkoversio.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Juveniili myelomonosyyttileukemia** (*juvenile*, suom. lapsi, nuori) on erittäin harvinainen, kroonisen myelooisen leukemian (JMML, JCML) sukuinen tauti. Se käsittää noin 1–2 prosenttia kaikista lapsuusiän pahanlaatuisista veritaudeista: tämä tarkoittaa, että JMML:ää diagnosoidaan Suomessa harvemmin kuin joka toinen vuosi. JMML:n on todettu olevan hieman tavallisempi tyypin 1 neurofibromatoosia sairastavilla lapsilla. Tavallisimmin JMML:ään sairastuu alle neljävuotias lapsi. 

JMML:n eteneminen on usein nopeaa ("suoraan blastikriisiin edennyt krooninen myelooinen leukemia"), mutta se voi joskus pysyä pitkiäkin aikoja rauhallisena. Nimitys myelomonosyyttileukemia tulee taudille siitä, että leukemiasolut (blastit) muistuttavat monosyytti-nimisiä valkosoluja tai niiden esiasteita. JMML-soluissa ei ole Philadelphia-kromosomia: jos tämä löytyy, tauti luokitellaan krooniseksi myelooiseksi leukemiaksi.

JMML on valitettavan hankala hoitaa: siihen tepsii lähes pelkästään kantasolusiirto, mutta senkin jälkeen sairaus monesti uusii. Sytostaattilääkkeille tauti ei ole herkkä kuin hyvin suurilla annoksilla. JMML kuitenkin reagoi allogeenisen (luovuttajan soluilla tehdyn) kantasolusiirron ns. GVH-reaktiolle, jossa luovuttajan kantasolusiirteen sisältämät t-lymfosyytit tunnistavat leukemiasolut vieraiksi ja hyökkäävät niiden kimppuun. GVH-reaktioon perustuen kantasolusiirron jälkeen uusineita tauteja onkin hoidettu joissain paikoissa antamalla lapselle luovuttajalta kerättyjä valkosoluja, jotka näin yhdessä kantasolusiirteestä kasvaneiden solujen kanssa nostavat "tuhoamistasoa".

Lähteet
-------

* Childhood Acute Myeloid Leukemia/Other Myeloid Malignancies (PDQ®): Treatment National Cancer Institute.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

*
Jared MacEachern (s. 16. elokuuta 1980, Virginia, Yhdysvallat) tunnetaan parhaiten Machine Head -yhtyeen basistina, johon hän liittyi vuonna 2013 korvaten yhtyeen silloisen basistin Adam Ducen. Ennen Machine Headia MacEachern soitti kitaraa ja lauloi Sanctityssa.

Ura
---

MacEachern aloitti laulamaan viisivuotiaana vanhempiensa kanssa kirkon kuorossa ja jatkoi kuorolaulua 13-vuotiaaksi asti. MacEachern aloitti soittamaan 10-vuotiaana viulua, mutta vaihtoi siitä piakkoin selloon, josta sittemmin bassokitaraan. MacEachern valmistui Virginia Beachilla sijaitsevasta Frank W. Coxin lukiosta, josta hän jatkoi collegeen bassomusiikin opiskelun pariin. Näihin aikoihin hän tutustui tuleviin Sanctityn soittajiin ja vaihtoi basson kitaraan. 

MacEachernin lempialbumeita ovat Metallican Kill 'Em All sekä Sepulturan Arise. Hänen isoin vaikuttajansa bassonsoitossa on edesmennyt Metallican basisti Cliff Burton. 

### Sanctity

Vaikka MacEachern oli valtaosan iästään soittanut bassoa, hän soitti Sanctityssa kitaraa. Sanctity perustettiin vuonna 1998 ja he ovat julkaisseet yhden albumin. Helmikuussa 2008 MacEachern lähti yhtyeestä henkilökohtaisista syistä. Hänestä oli juuri tullut isä ja hän halusi keskittyä vanhemmuuteen. 

### Serenity Dies

Lokakuussa 2010 Malediivilainen thrash metal -yhtye Serenity Dies ilmoitti kirjoittavansa uutta materiaalia MacEachernin kanssa. 

### Machine Head

Kesäkuussa 2013 Machine Head ilmoitti, että MacEachern on valittu yhtyeen uudeksi basistiksi korvaten silloisen basistin Adam Ducen. Machine Headin ensimmäinen julkaisu MacEachernin kanssa oli marraskuussa 2014 julkaistu Bloodstone & Diamonds, joka ylsi Billboard 200 -listalla sijalle 21.

Diskografia
-----------

**Sanctity**

* Beneath the Machine (single) (2007)
* Road to Bloodshed (2007, Roadrunner Records)

**Machine Head**

* Bloodstone & Diamonds (2014, Nuclear Blast)
* Catharsis (2018, Nuclear Blast)
* Of Kingdom and Crown (2022, Nuclear Blast)

Lähteet
-------

1. ↑  Sanctity Interview *web.archive.org*.  17.5.2013.  Arkistoitu 17.5.2013. Viitattu 18.10.2022.
2. ↑  Blabbermouth: SANCTITY Parts Ways With Frontman, Bassist; Temporary Replacements Announced *BLABBERMOUTH.NET*.  11.2.2008. Viitattu 18.10.2022. (englanniksi)
3. ↑  Blabbermouth: SERENITY DIES Working On New Material *BLABBERMOUTH.NET*.  12.10.2010. Viitattu 18.10.2022. (englanniksi)
4. ↑  Blabbermouth: MACHINE HEAD's 'Bloodstone & Diamonds' Cracks U.S. Top 25 *BLABBERMOUTH.NET*.  19.11.2014. Viitattu 18.10.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**GAZ-53** on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama kuorma-auto. Ajoneuvon valmistaminen alkoi vuonna 1961 nimellä *GAZ-53F*, ja se oli varustettu GAZ-51 -kuorma-autosta peräisin olevalla kuusisylinterisellä moottorilla. Myöhemmin vuonna 1964 alkuperäinen voimanlähde korvattiin kevytmetallisella ja tehokkaammalla V8 ZMZ-53 -moottorilla. Tehokkaampi moottori takasi kuorma-autolle 90 km/h huippunopeuden. Vuonna 1962 tuotantoon tuli myös pienempi mutta muuten samanlainen *GAZ-52*-malli, jonka valmistus jatkui vuoteen 1993 asti. Kaikissa malleissa oli nelivaihteinen vaihdelaatikko, jossa kolmas ja neljäs vaihde olivat synkronoitu. 

Pitkästä tuotantoajasta johtuen GAZ-53:n mallit ovat edelleen yleisiä Itä-Euroopassa. Kotimarkkinoiden lisäksi ajoneuvoa valmistettiin vientiin.

GAZ-53:n vientimaat
-------------------

* Puola
* Tšekkoslovakia
* Itä-Saksa
* Romania
* Unkari
* Jugoslavia
* Suomi
* Kuuba
* Mongolia
* Vietnam

Kuvagalleria
------------

* GAZ-53 parakkiauto.GAZ-53 parakkiauto.
* GAZ-53:n säiliöautomalli..GAZ-53:n säiliöautomalli..
* GAZ-53:n ohjaamo.GAZ-53:n ohjaamo.
* GAZ-53 kuvattuna Tallinnassa.GAZ-53 kuvattuna Tallinnassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisätietoja ajoneuvosta (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GAZ-53**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:GAZ-53
Brian Fair, Turock Open Air, Essen 2014
**Brian Fair** (6. joulukuuta 1976) on yhdysvaltalainen muusikko Massachusettsista, parhaiten hänet tunnetaan Shadows Fallin laulajana. Laulun lisäksi hän myös soittaa kitaraa ja rumpuja.

Historia
--------

Brian Fairin ensimmäinen yhtye Overcast aloitti elokuussa 1991. Fair oli hetken laulajana, Scott McCooe ja Pete Cortese soittivat kitaraa, Mike D'Antonio soitti bassoa, ja Jay Fitzgerald soitti rumpuja. Overcastin, "Bleed Into One", julkaistiin 1992. "Expectational Dilution", julkaistiin 1994. Heidän viimeinen albuminsa "Fight Ambition To Kill" julkaistiin 1997. Yhtye hajosi vuonna 1998.

Tyylilajit
----------

Thrash Metal, Death Metal, Metalcore, Space Rock

Diskografia (Overcast)
----------------------

* *Bleed Into One* (1992, Exchange Records)
* *Expectational Dilution* (1994, Endless Fight Records)
* *Reissued on Edison Recordings without bonus track, and includes remastered* Bleed Into One
* *Stirring The Killer* (1995, Inner Rage Records)
* *Overcast/Arise* split 7" (1996, Moo Cow Records 015)
* *Begging For Indifference* EP/CD (1996, Edison Recordings)
* *CD version contains the* Stirring The Killer
* *Fight Ambition To Kill* (1997, Edison Recordings)

Diskografia (Shadows Fall)
--------------------------

* *Somber Eyes to the Sky* (1998)
* *Of One Blood* (2000)
* *Deadworld* (2001)
* *Fear Will Drag You Down"* (2002)
* *The Art of Balance* (2002)
* *The War Within* (2004)
* *Fallout from the War* (2006)
* *Threads of life* (2007)
* *Retribution* (2009)