recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Orimattilan Kuivannon työväentalo** oli Orimattilan kaupungissa Kuivannon kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Kuivannon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistys perusti rakennusrahaston, jonka alkupääomaksi kerättiin 12 markkaa 5 penniä. Työväenyhdistys osti talon, joka siirrettiin yhdistyksen vuokraamalle tontille rakennustarpeiksi. Tammikuussa 1906 päätettiin rakentaa työväentalo vapaaehtoisilla päivätöillä, ja se valmistui vuonna 1907. Talon avaimet olivat esimiehellä, jonka tehtävänä oli valvoa, että "kaikki pysyy kunnossa ja on siellä hyvä käytös". Vahtimestari sai ohjeen elää siivosti ja pitää hyvää järjestystä. Vuonna 1925 näyttämön esiripun yläpuolelle maalautettiin sanat "Tieto on valtaa". Talo myytiin huonokuntoisena vuonna 1969. Työväentalon tonttiin ei ollut omistusoikeutta, koska se sijaitsi kylän yhteismaalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**FK Hoverla Užhorod** oli ukrainalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka oli Užhorod Taka-Karpatian alueella.

Historiaa
---------

Seura perustettiin varsinaisesti vuonna 1946 nimellä Spartak Užhorod. Tosin seuran tunnuksissa viitataan ennen toista maailmansotaa pelanneeseen, vuonna 1925 perustettuun seuraan SC Rus. Suoraa yhtäläisyyttä näiden organisaatioiden välillä on vaikea löytää. Vuonna 1961 Spartak Užhorod nimettiin uudelleen Verhovynaksi ja kymmenen vuotta myöhemmin Hoverlaksi. Vuonna 1982 joukkueen nimeksi tuli Zakarpattia ja 1997 uudelleen Verhovyna - kahdeksi vuodeksi.
Vuonna 2001 Zakarpattia debytoi Ukrainan valioliigassa mutta jäi viimeiseksi ja putosi näin takaisin 1. liigaan. Seuraavat nousut tapahtuivat kausille 2004-05 ja 2007-08 ja jälleen molemmilla kerroilla visiitit jäivät vain yhden kauden mittaisiksi.
Ennen kauden 2011-12 alkua seura uudelleen nimettiin uudelleen FK Hoverla-Zakarpattia Užhorodiksi. Vuoden kuluttua Zakarpattia kuitenkin pudotettiin pois seuran virallisesta nimestä. Seura pelasi viimeiset vuotensa jälleen pääsarjassa, mutta lopetti toimintansa vuonna 2016 jäätyään ilman lisenssiä talousvaikeuksien vuoksi.

### Nimenmuutokset

* Tšekkoslovakia 1925 - SC Rusj Užhorod
* Unkari 1939 - SC Rusj Ungvár
* Neuvostoliitto 1946 - Spartak
* Neuvostoliitto 1961 - Verhovyna
* Neuvostoliitto 1971 - Hoverla
* Neuvostoliitto/Ukraina 1982 - Zakarpattia
* Ukraina 1997 - Verhovyna
* Ukraina 1999 - Zakarpattia
* Ukraina 2011 - Hoverla-Zakarpattia
* Ukraina 2012 - Hoverla

Saavutukset
-----------

* 1998-99 Ukrainan 2. liigan A-lohkon voitto
* 2001-02 Ukrainan 1. liigan 2.
* 2003-04 Ukrainan 1. liigan voitto
* 2006-07 Ukrainan 1. liigan 2.
* 2008-09 Ukrainan 1. liigan voitto
* 2011-12 Ukrainan 1. liigan voitto

Lähteet
-------

1. ↑  Tulevalla kaudella Uzhhorod pelaa nimellä FK Hoverla-Zakarpattia  15.7.2011. Ukrainan jalkapalloliitto.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 19.5.2014.
**Orimattilan Mallusjoen työväentalo** oli Orimattilan kaupungissa Mallusjoen kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Järvikunnan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1907 yhdistyksessä oli 100 jäsentä, joista naisia oli 25. Työväenyhdistys osti vuonna 1906 asuinrakennuksen ja tontin keskeltä Mellusjoen kylää. Työväentalo rakennettiin vuonna 1906, ja se oli Orimattilan ensimmäinen työväentalo. Huonokuntoinen talo myytiin purettavaksi vuonna 1969.

Rakennus
--------

Työväentalo oli alun perin suorakaiteen muotoinen. Sitä laajennettiin vuonna 1921 siipirakennuksella. Hirsinen talo oli vuoraamaton, ja siinä oli pärekatto. Talon perustana oli yhtenäinen luonnonkivijalka. Talon vanhassa osassa oli ravintola, keittiö ja eteistilat sekä vahtimestarin asunto. Laajennusosaan tuli juhlasali ja näyttämö, jonka alla sijaitsi putka. Juhlasalissa oli koivuparkettilattia. Näyttämön kulissit otettiin talteen, ja ne siirrettiin Nummelan työväentalon näyttämölle.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Työväentalolla toimi pitkää oma soittokunta. Elokuvakiertueet vierailivat työväentalolla, ja siellä esitettiin myös näytelmiä. Aluksi talolla järjestettiin myös iltamia ja 1940-luvun lopulta lähtien tansseja. Toiminta hiipui 1950-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
Valtatien kulku Viron kartalla.
**Valtatie 10** kulkee Länsi-Virossa Lääne-Nigulan Rististä valtatieltä 9 Lihulan kautta Virtsun satamaan ja lauttayhteyden jälkeen Muhun saaren poikki Saarenmaalle Kuressaareen. Valtatie on 143,7 kilometriä pitkä.

Suunnitelmia
------------

Pärnumaan Virtsun ja Saarenmaan Kuivastun välillä kulkee lautta, jonka korvaamista sillalla on suunniteltu. Uudesta sillasta tulisi Viron pisin silta. Vaihtoehto sillalle on tunneli.*lähde?*

Tien kulku
----------

Valtatie 10 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:

### Läänemaan maakunta

* Lääne-Nigulan kunta

### Pärnumaan maakunta

* Läänerannan kunta

### Saarenmaan maakunta

* Muhun kunta
* Saarenmaan kunta

Lähteet
-------

1. ↑  Maainfo Kaardirakendus (Viron maanmittauslaitoksen karttapalvelu) Maa-amet. Viitattu 8.8.2018. (viroksi), (englanniksi)
2. ↑  Riigiteede liigid ja riigiteede nimekiri (PDF) (Valtionteiden luettelo tietyypeittäin)  16.3.2016. Majandus- ja taristuministri. Viitattu 8.8.2018. (viroksi)

Valtatiet 1–11 (Viro)
  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
**FK BATE** (valkoven.  ja ven. ФК БАТЭ) on jalkapalloseura Barysausta Valko-Venäjältä.

FK BATE perustettiin alun perin vuonna 1973 Barysaun auto- ja traktorisähkölaitetehtaan (BATE) jalkapalloseuraksi, ja se voitti kolmesti Valko-Venäjän SNT:n sisäisen mestaruussarjan ennen hajoamistaan vuonna 1981. Seura palautettiin henkiin vuonna 1996, ja jo kaudeksi 1998 se nousi Valko-Venäjän korkeimpaan liigaan, jossa se on siitä lähtien pelannut. Se on voittanut liigan mestaruuden kaikkiaan kymmenen kertaa, viimeksi vuonna 2013. BATE onkin yksi Valko-Venäjän suurimmista ja menestyneimmistä jalkapalloseuroista.

Kesällä 2008 BATE selvitti tiensä kolmen karsintakierroksen kautta kauden 2008–2009 Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Se oli ensimmäinen valkovenäläisseura, joka ylsi kolmannelle karsintakierrokselle.

Muun muassa Valko-Venäjän maajoukkueen kapteeni Aljaksandr Hleb aloitti ammattilaisuransa BATE:ssa.

Saavutukset
-----------

* Valko-Venäjän korkein liiga: 1999, 2002, 2006–2018
* Valko-Venäjän cup: 2006, 2010
* Valko-Venäjän SNT:n mestaruussarja: 1974, 1976, 1979

Lähteet
-------

1. ↑  Общие сведения FK BATE. Viitattu 28.8.2008.
2. ↑  Год за годом (Arkistoitu – Internet Archive) FK BATE. Viitattu 28.8.2008.
3. ↑  БАТЭ в чемпионатах Беларуси (Arkistoitu – Internet Archive) FK BATE. Viitattu 28.8.2008.
4. ↑  BATE edge ever closer to dream date UEFA. Viitattu 28.8.2008.
5. ↑  BATE make history for Belarus UEFA. Viitattu 28.8.2008.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **FK BATE**.
* FK BATE:n sivusto (englanniksi) (venäjäksi)
**Gelem, gelem** (suom. *Kuljen, kuljen*) tai toiselta nimeltään **Opre, roma!** (*Nouskaa, romanit!*) on romanien maailmankongressin valitsema romanien kansallislaulu.

Kappaleen sävelmä perustuu perinteiseen kansanmusiikkiin Sen melodiaa esitettiin Kaakkois-Euroopassa jo 1900-luvun alussa. Alkuperäiset sanat laululle kirjoitti Žarko Jovanović, jolle laulun tekstin tekijänoikeudet on merkitty vuonna 1949 ja sitä käytettiin vuoden 1967 elokuvassa Onnelliset mustalaiset (*Skupljači perja*). Laulu valittiin Jovanovićin ja Ján Cibuľan uudelleen sanoittamana romanien kansallislauluksi romanien maailmankongressissa Orpingtonissa vuonna 1971. Kongressi oli ensimmäinen romanien maailmankongressi ja siellä päätettiin myös romanien lipun käyttöönotosta.

Laulun sanat kertovat miehestä, joka vaeltaa ensin onnellisena perheensä kanssa. Miehen hankkiessa elantoaan ja perheen ollessa leiriytyneenä kylän ulkopuolelle miehen perheen surmaa mustaksi legioonaksi kutsuttu armeija. Laulussa mies ikävöi perhettään toivoen tapaavansa heidät vielä ja kehottaa maailman romaneja heräämään. Laulua esitetään eri puolilla maailma esimerkiksi kansainvälisenä romanipäivänä. Laulun syntyalueella ovat suosittuja myös laulun epäviralliset sanoitukset ja melodiat. Suomessa laulun käyttö on lisääntynyt 1990-luvun lopulta lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2  Donald Kenrick: *Historical Dictionary of the Gypsies (Romanies)*, s. 95. Toinen painos. The Scarecrow Press, 2007. ISBN 0-8108-5468-6. (englanniksi)
2. 1 2 3  Risto Blomster: Gelem, gelem – tummat silmät, musta legioona ja kansallinen herääminen Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 26.8.2017.
3. 1 2  Tuovi Putkonen: Gelem gelem - Kuljen kuljen *Yle areena*. Yleisradio. Viitattu 26.8.2017.
*Tämä artikkeli käsittelee azerbaidžanilaista runoilijaa. Sabir voi tarkoittaa myös Välimeren satamakaupungeissa aikoinaan puhuttua lingua francaa.*
Sabir.
**Sabir** (oikealta nimeltään *Ələkbər Zeynalabdin oğlu Tahirzadə*, 31. toukokuuta 1862 Şamaxı – 25. heinäkuuta 1911 Şamaxı) oli azerbaidžanilainen runoilija.

Ələkbər Tahirzadə syntyi pikkukauppiaan perheeseen. Hän kävi koraanikoulun ja opiskeli sen jälkeen runoilija Seyid Əzim Şirvanin perustamassa "uusimetodisessa" koulussa, jossa luettiin myös yleissivistäviä aineita, azeria ja venäjää. Şirvanin johdolla Tahirzadə alkoi kirjoittaa runoja, mutta joutui pian jättämään koulun, työskentelemään isänsä kaupassa ja elättämään perhettään.

Vuodesta 1903 lähtien runoilija julkaisi teoksiaan useilla eri salanimillä, joista tunnetuimmaksi tuli *Sabir* ("kärsivällinen"). Vuoden 1905 vallankumoustapahtumat herättivät hänessä kiinnostuksen yhteiskunnallisiin aiheisiin. Vuonna 1906 Sabirista tuli yksi pilalehti *Molla Nəsrəddinin* vakituisista avustajista. Satiirisissa runoissaan hän arvosteli yhteiskunnallista taantumusta ja kulttuurista takapajuisuutta sekä kommentoi ajankohtaisia tapahtumia. Yhdessä Cəlil Məmmədquluzadən kanssa Sabiria pidetään azerbaidžanilaisen satiirisen koulukunnan perustajana.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 22*, s. 476. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
2. 1 2  Strana ognei Azerbaidžan: Vidnyje azerbaidžantsy *files.preslib.az*. Viitattu 27.2.2011. (venäjäksi)
3. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 22*, s. 476–477. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sabir**.
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Pekka Elias Kare** (14. huhtikuuta 1931 Viipurin maalaiskunta – 8. marraskuuta 2022 Siuntio) oli suomalainen juristi, toimitusjohtaja ja urheilujohtaja, joka toimi Suomen Painonnostoliiton puheenjohtajana vuosina 1967–1974 ja 1980–1992.

Pekka Kare vietti lapsuusvuodet Viipurin lähellä Perojoen kylässä. Hän joutui lähtemään äitinsä ja kahden sisaruksensa kanssa evakkoon Talvisodan syttyessä joulukuun alussa 1939. Evakkopaikana heille oli Valkeakoski, jossa hän valmistui ylioppilaaksi 1952. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1959 ja sai varatuomarin arvon 1962. Vuosina 1952–1968 hän toimi Maa ja Kallio Oy:n palveluksessa sekä sen jälkeen vuosina 1968–1973 itsenäisenä asianajajana. Vuonna 1973 hänet nimitettiin Veikkaus Oy:n tytäryhtiön painotalo Kvartto Oy:n toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi kahden vuosikymmenen ajan.

Nuoruudessaan Valkeakoskella Kare oli perustamassa oman harrastuksensa painonnoston paikallista erikoisseuraa vuonna 1954. Opiskeluaikana painonnosto oli hänen pääurheiluharrastuksensa. Pekan pikkuveli Tauno Kare oli Suomen parhaita painonnostajia edustaen Suomea yli 40 maaottelussa.

Pekka Kareesta tuli Suomen Painonnostoliiton puheenjohtaja vuonna 1967; aikana, jolloin Suomen painonnostourheilu oli kansainvälisesti hyvällä tasolla. Silloin Kare kertoi toteuttavansa 1950-luvulla Kansainvälisen painonnostoliiton puheenjohtajana toimineen Bruno Nybergin periaatteita: kansainvälisyyttä ja pyrkimystä toimia kotimaassa yli politisoituneiden liittorajojen. Seuraavana vuonna hänet valittiin Kansainvälisen painonnostoliiton hallitukseen, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1973 asti. Euroopan Painonnostoliiton hallituksessa hän oli liiton perustamisesta vuodesta 1969 lähtien vuoteen 2003. Samaan aikaan hän toimi vuosina 1968–1972 SVUL:n varapuheenjohtajana ja vuosina 1969–1973 Suomen olympiakomitean varapuheenjohtajana.

Urheilullisesti Kareen urheilujohtajuusaika oli menestyksellinen, sillä vuoden 1968 Méxicon olympialaisissa Kaarlo Kangasniemi toi Suomelle sen ainoan kultamitalin. Kare oli tällöin painonnostojoukkueen johtaja. Seuraavissa vuoden 1972 olympialaisissa Länsi-Saksan Münchenissä Kare toimi Suomen olympiajoukkueen ylijohtajana. Tällöin Suomella oli edustaja painonnoston jokaisessa sarjassa, joka on jäänyt ainutkertaiseksi. Kansallisesti Kareen merkittävimpänä saavutuksena on pidetty painonnoston maailmanmestaruuskilpailujen saamista Suomeen. Kilpailut järjestettiin Lahdessa vuonna 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2  In Memoriam Pekka Kare 1931–2022  11.11.2022. Suomen painonnostoliitto. Viitattu 19.12.2022.
2. 1 2 3  Urheilun tuki pitäisi antaa suoraan erikoisliitoille - Pekka Kare 60 vuotta.  *Helsingin Sanomat*, 14.4.1991, s. 4. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 19.12.2022.
3. ↑  Ylijohtajan työ olisi makeaa, jos ehtisi syödä jälkiruoan.  *Helsingin Sanomat*, 23.8.1972, s. 26. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 2.6.2023.
Lisa Unterweger
**Lisa Unterweger** (s. 4. helmikuuta 1995) on itävaltalainen maastohiihtäjä.

Unterweger kilpaili Lahden MM-kilpailuissa 2017 sijoittuen parisprintissä 16:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 36:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli parisprintissä 14:s, perinteisen hiihtotavan sprintissä 50:s ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 67:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 10 kilometrin perinteisen kilpailussa 31:nneksi, 30 kilometrin vapaan yhteislähtökilpailussa 43:nneksi ja vapaan sprintissä 44:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli perinteisen sprintissä 49:s, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 52:s ja vapaan parisprintissä kuudestoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan 10 kilometrillä 31:nneksi, vapaan sprintissä 34:nneksi sekä perinteisen parisprintissä kuudenneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Unterweger kilpaili ensimmäisen kerran Lenzerheidessa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2018 oltuaan Seefeldin vapaan hiihtotavan sprintissä 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 23:nneksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lisa Unterweger Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lisa Unterweger** Wikimedia Commonsissa
Jaime Roldós Aguilera
**Jaime Roldós Aguilera** (5. marraskuuta 1940 – 24. toukokuuta 1981) oli Ecuadorin presidentti 1979–1981. Hänen kuolemansa lento-onnettomuudessa kesken presidenttikauden on antanut aihetta salaliittoteorioihin.

Roldós opiskeli oikeutiedettä ja sosiaalitieteitä  Guayaquilin yliopistossa. 37-vuotiaana hän asettui presidenttiehdokkaaksi ja voitti vaalit toisella kierroksella. Hän oli nuorin Etelä-Amerikassa koskaan valittu presidentti.

Roldós oli naimisissa CPF-puolueen johtaja Assad Bucaramin veljentyttären kanssa. Ensimmäisessä vaalikampanjoissaan hän hyödynsi suhdettaan Bucaramiin, mutta presidentinvaalien toisella kierroksella hän irrottautui Bucaramin varjosta. Valintansa jälkeen hän päätyi eri linjoille Bucaramin hallitseman parlamentin kanssa. Tämä esti häntä saamasta monia uudistuksia läpi lainsäädännössä.

Lyhyellä presidenttikaudellaan Roldós perusti kansallisen kehityspankin, käynnisti lukutaito-ohjelman, rakennutti uusia kouluja ja puhelinlinjoja ja pyrki saamaan öljyvarat kansalliseen hallintaan.

Roldós kuoli lento-onnettomuudessa vaimonsa ja seurueensa kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  La Junta ecuatoriana a la segunda ronda electoral.
2. ↑  Hoge, Warren: Siviilikierros Ecuadorissa. (Aliokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 21.5.1979, s. 2. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Jaime Roldós Aguilera *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 7.2.2016.
4. 1 2  Ecuadoran leader dies in plane crash *NY Times*. Viitattu 7.2.2016.
5. 1 2  Jaime Roldós *Biografias y Vidas*. Viitattu 7.2.2016. (espanjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |

 |
**Selina Freitag** (s. 19. toukokuuta 2001) on saksalainen mäkihyppääjä.

Freitag saavutti nuorten MM-kilpailuissa joukkuemäessä hopeaa ja sekajoukkuemäessä pronssia Lahden vuoden 2019 kilpailuissa. Paras henkilökohtainen sijoitus oli kuudes sija Oberwiesenthalissa 2020. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pekingin olympialaisissa 2022 Freitag sijoittui normaalimäessä 22:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä sekä sijoittui normaalimäessä neljänneksi.

Mäkihypyn maailmancupissa Freitag kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa helmikuussa 2019 sijoittuen heti 28:nneksi ja maailmancupin pisteille. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi Lillehammerissa joulukuussa 2022 oltuaan kuudes. Hänen ensimmäinen palkintokorokesijoituksensa oli kolmas sija uudenvuodenpäivänä 2023 Ljubnossa. Kaksi viikkoa myöhemmin hän oli toinen Zaōn toisessa kilpailussa. Maaliskuussa hän sijoittui Lillehammerissa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides.

Selina Freitagin veli Richard Freitag on uransa lopettanut mäkihyppääjä.

Lähteet
-------

Selina Freitag Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Jairo Samperio Bustara** (s. 11. heinäkuuta 1993 Cabezón de la Sal, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Mainzia ja on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Jairo on Racing Santanderin junioriakatemian kasvatti. Seuran edustusjoukkueeseen hän nousi ensimmäistä kertaa vuonna 2011 argentiinalaisen Héctor Cúperin alaisuudessa. Ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa hän pelasi 27. elokuuta 2011 Valenciaa vastaan.

21. syyskuuta 2011 Jairo oli ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa, kun joukkue kohtasi kotikentällään Real Madridin. Ensimmäisen maalinsa hän onnistui tekemään 25. lokakuuta 2011 ottelussa Sevillaa vastaan. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä 25 ottelua, joista 14 avauskokoonpanossa.

21. kesäkuuta 2013 Jairo siirtyi Sevillaan, kun Racing Santander putosi jo toista vuotta peräkkäin sarjaporrasta alaspäin, nyt Segunda División B:hen.

Lähteet
-------

1. ↑  Real escape late scare ESPN. Viitattu 29.6.2013. (englanniksi)
2. ↑  Manu salvages point for Sevilla ESPN. Viitattu 29.6.2013. (englanniksi)
3. ↑  Sevilla FC y Racing de Santander acuerdan el traspaso de Jairo Samperio Sevilla FC. Viitattu 29.6.2013. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jairo Samperion tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee taajuuden yksikköä. Hertsi on myös Helsingissä sijaitseva kauppakeskus.*
**Hertsi** (tunnus **Hz**) on kansainvälisen yksikköjärjestelmän, eli SI-järjestelmän, mukainen taajuuden yksikkö. Yksikkö on nimetty saksalaisen fyysikon Heinrich Rudolf Hertzin mukaan tunnustukseksi hänen työstään sähkömagnetismin alalla.

Yksi hertsi tarkoittaa taajuutta, jossa jakson kesto (jaksonaika) on 1 sekunti.

Taajuuden *f* ja jaksonajan välillä vallitsee yhteys:

{\displaystyle f={\frac {1}{T}}},
missä *T* on jaksonaika. Koska yhden hertsin taajuudella jaksonaika on yksi sekunti, hertsi voidaan suureyhtälöissä esittää myös muodossa

{\displaystyle {\text{Hz}}={\frac {1}{\text{s}}}},
missä s on sekunti.

Historia
--------

Hertsi-nimitys alkoi vakiintua vuonna 1930, jolloin IEC otti sen käyttöön. CGPM hyväksyi yksikön 30 vuotta myöhemmin SI-järjestelmän mukaiseksi yksiköksi, mutta vasta 1970-luvulla hertsi korvasi vanhan yksikön sykliä sekunnissa (engl. *cycles per second*, *cps*).

Kerrannaisyksiköt
-----------------

Yksi hertsi on käytännön mittauksissa suhteellisen pieni taajuus, joten usein yksikön mukana käytetään kerrannaisyksikköä:

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kerroin | Nimi | Tunnus |  | Kerroin | Nimi | Tunnus |
| 100 | **hertsi** | Hz |   |   |   |
| 101 | dekahertsi | daHz | 10−1 | desihertsi | dHz |
| 102 | hehtohertsi | hHz | 10−2 | senttihertsi | cHz |
| 103 | kilohertsi | kHz | 10−3 | millihertsi | mHz |
| 106 | megahertsi | MHz | 10−6 | mikrohertsi | μHz |
| 109 | gigahertsi | GHz | 10−9 | nanohertsi | nHz |
| 1012 | terahertsi | THz | 10−12 | pikohertsi | pHz |
| 1015 | petahertsi | PHz | 10−15 | femtohertsi | fHz |
| 1018 | eksahertsi | EHz | 10−18 | attohertsi | aHz |
| 1021 | tsettahertsi | ZHz | 10−21 | tseptohertsi | zHz |
| 1024 | jottahertsi | YHz | 10−24 | joktohertsi | yHz |

**Tietotekniikassa** käytetään usein megahertsejä (MHz, 1 000 000 hertsiä) ja gigahertsejä (GHz, 1 000 000 000 hertsiä) kuvaamaan tietokoneen komponenttien kellotaajuutta.

**ULA-radiotaajuudet** ilmoitetaan megahertseinä; ULA-asemien taajuudet ovat välillä 87,5–108 MHz.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen Standardoimisliitto: SI-opas (myös painettuna, ISBN 952-5420-93-0) (PDF) (Sivu 11.) *SFS-oppaat*.  04.11.2002. Suomen Standardoimisliitto. Viitattu 18.12.2011.
2. ↑
**Zbyněk Hubač** (s. 1. syyskuuta 1940 Trutnov) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.

Hubač sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa kolmanneksi kausilla 1968–1969 ja 1970–1971. Hän voitti mäkiviikon osakilpailun Innsbruckissa tammikuussa 1971 sekä sijoittui kolmanneksi Bischofshofenissa tammikuussa 1968, 1971 ja 1972.

Hubač kilpaili kolme kertaa olympialaisissa. Innsbruckissa 1964 hän sijoittui normaalimäessä 30:nneksi ja suurmäessä 19:nneksi, Grenoblessa 1968 normaalimäessä 19:nneksi ja suurmäessä 25:nneksi sekä Sapporossa 1972 normaalimäessä 11:nneksi ja suurmäessä 15:nneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zbyněk Hubač *sports-reference.com*.  Arkistoitu 24.10.2012. Viitattu 27.11.2018. (englanniksi)
2. ↑  Zbyněk Hubač Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |

 |
**Selim Konstantin Liipola** (30. tammikuuta 1871 Koski Tl – 25. heinäkuuta 1932 Vehmaa) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Liipolan vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Gabriel Ali-Liipola ja Wilhelmiina Tilkanen ja puoliso vuodesta 1903 Aino Granqvist. Kuvanveistäjä Yrjö Liipola oli hänen veljensä. Selim Liipola valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1894 ja toimi sitten tilanhoitajana ja lyhyen aikaa Satakunnan lääninagronomin apulaisena. Opettaja ja osan aikaa vt. johtaja Länsi-Suomen kansanopistossa Huittisissa hän oli 1896–1904. Hän oli maanviljelyskoulun johtaja myös Somerolla, ennen kuin hänestä tuli vuonna 1906 Vakka-Suomen maamieskoulun johtaja Vehmaalla. Liipolalla oli myös useita kunnallisia ja maatalousalan luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1931.

Julkaisuja
----------

* *Vakka-Suomen maamieskoulu 1906–1931: katsaus 25-vuotiseen työhön*, 1931

Katso myös
----------

* Rehtorien kivi

Lähteet
-------

1. 1 2  Selim Liipola *Biografiasampo*. Viitattu 30.4.2022.
2. ↑  Kuollut. Maanviljelysneuvos Selim Liipola.  *Länsi-Suomi*, 27.7.1932, nro 169, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 30.4.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Savupilvi nähtynä St Albansilta
**Hertfordshiren öljyvaraston palo** syttyi aamulla 11. joulukuuta 2005 Buncefieldin maaöljyvarastolla Hertfordshiressä Englannissa lähellä Hemel Hempsteada. Palo sammutettiin kahta päivää myöhemmin. 43 ihmisen kerrotaan loukkaantuneen turmassa, ja muutama perhe menetti kotinsa.

Ensimmäisten räjähdysten kerrottiin kuuluneen 160 kilometrin päähän. Räjähdykset rikkoivat ikkunoita lähes kilometrin päässä. Räjähdyksiä pidetään suurimpina Britanniassa sitten toisen maailmansodan. Taivaalle nousi kilometrien korkuinen tumma savupilvi, joka kulkeutui satojen kilometrien päähän. 12. joulukuuta suuri savupilvi kulkeutui Ranskaan asti.

Poliisi tutki tapausta onnettomuutena, mutta esimerkiksi Italian televisio uutisoi tapauksen mahdollisena terrori-iskuna. Tutkintalautakunta ilmoitti, että onnettomuuden tutkinta oli poikkeuksellisen hankalaa, koska paikka tuhoutui niin totaalisesti. Räjähdyksen aiheutti tankki 912:n täyttyminen, joka aiheutti öljyvuodon ja räjähtävien kaasujen muodostumisen.

Tässä satelliittikuvassa savupilvi näkyy mustana karttaan merkityn Lontoon lähistöllä. Öljypalo sijaitsee savupilven pohjoisimmassa kohdassa, joka näyttää ylösalaisin käännetyltä V-kirjaimelta.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Buncefield tank 'was overflowing'  9.5.2006. BBC News. Viitattu 12.7.2011. (englanniksi)
2. ↑  Buncefield explosion: One year on *BBC News*.  11.12.2006. BBC. Viitattu 8.9.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hertfordshiren öljyvaraston palo** Wikimedia Commonsissa
**Mézin** on kunta Lounais-Ranskassa Lot-et-Garonnen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Néracin kaupungista lounaaseen.

Historia
--------

Mézin on tunnettu korkinvalmistuksesta, joka alkoi 1700-luvun alussa. Lot-et-Garonnessa oli tuolloin 5 600 hehtaaria korkkitammimetsiä. Vuonna 1906 kaupungissa oli 2 700 asukasta, ja heistä 1 500 työskenteli pienissä tehtaissa, joissa valmistettiin 4-5 miljoona korkkia viikossa. Korkkitammet kuitenkin vähenivät, koska ne eivät kestäneet ankaria talvia sen jälkeen kun niistä oli kerätty korkki. Näin kävi erityisesti talvina vuonna 1709 ja 1830. Vuonna 1854 Napoléon III määräsi istutettavaksi rannikkomäntyjä korkkitammimetsien tilalle. Tämän jälkeen kaupungissa valmistettavien korkkien raaka-aine tuotiin Pohjois-Afrikasta ja Portugalista. 1900-luvulla korkin valmistus loppui kaupungissa kokonaan. Vuonna 1983 kaupunkiin perustettiin korkkimuseo, *Le musée du liège et du bouchon*. Museossa kerrotaan korkinvalmistuksen historiasta, ja siellä on esillä korkinvalmistuksessa käytettyjä koneita.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Armand Fallières (1841-1931), Ranskan presidentti 1906-1913

  

* Korkin valmistustaKorkin valmistusta
* Vuonna 1938 pystytetty Armand Fallièresin patsas, jonka Vichyn hallitus tuhosi vuonna 1942Vuonna 1938 pystytetty Armand Fallièresin patsas, jonka Vichyn hallitus tuhosi vuonna 1942

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 23.5.2021. (ranskaksi)
2. ↑  L’ancienne capitale du bouchon de liège Mairie de Mézin. Viitattu 23.5.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Le musée du liège et du bouchon Mairie de Mézin. Viitattu 23.5.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mézin** Wikimedia Commonsissa
**Selinin talo** on Tampereella Keskustorin etelälaidalla sijaitseva kolmikerroksinen asuin- ja liiketalo, joka on valmistunut 1886. Uusrenessanssityylisen talon suunnitteli Tampereen kaupunginarkkitehti F. L. Calonius, ja sen rakennuttaja oli viljakauppias Gustaf Selin. Useampikerroksisen talon rakentaminen oli mahdollista, koska Tampereelle oli vähän aiemmin valmistunut ensimmäinen vesijohtoverkosto.

Selinin talon vuonna 1874 rakennetussa kaksikerroksisessa pihasiivessä toimi vuodesta 1887 alkaen *Selinin vesitehdas* -niminen virvoitusjuomatehdas. 1970-luvun alkuun saakka toimineen tehtaan tuotemerkkejä olivat muun muassa *Rio Rita*, *Ami Cola* ja *Pomona*. Tehtaalla oli myös myyntikioskeja ("vesikioskeja") eri puolilla kaupunkia.

Selinin taloon valmistui 1934 Kirkkokadun puolelle funkkistyylinen kolmikerroksinen laajennusosa, jonka suunnitteli arkkitehti Kauno S. Kallio. Tässä laajennusosassa toimi vuoteen 1957 saakka Suomen Maatalous-Osake-Pankin pääkonttori. Myöhemmin siinä oli Kansallis-Osake-Pankin konttori.

Lähteet
-------

* Koskesta voimaa -sivusto: Selinin talo
* Koskesta voimaa -sivusto: Tampereen Keskustorin rakennuskannan muutokset 1918–1940
* Keskustori 360
* Yle Areena: Kadonnut Tampere – Selinit huolehtivat tamperelaisten nestetasapainosta, esitetty 20.6.2011
**Sadok Selim Soldan** (13. tammikuuta 1910 Porvoo – 1. tammikuuta 1971 Göteborg, Ruotsi) oli suomalainen taidemaalari, joka teki pääasiassa henkilö- ja maisemamaalauksia.

Soldanin vanhemmat olivat taidemaalari August Soldan ja Lydia Soldan omaa sukua Leikas. Selim Soldan kävi viisi luokkaa Lahden lyseota ja opiskeli taidealaa Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1928–1931. Lisäoppia hän hankki opintomatkallaan Pariisiin 1939.

Soldanin teoksia hyväksyttiin ensi kerran taidenäyttelyyn 1933. Hän osallistui Suomen Taiteilijaseuran näyttelyyn 1934–1939, 1942, 1943 ja 1956, jolloin hänet kutsuttiin tapahtumaan. Nuorten näyttelyyn Soldan otti osaa 1939, 1940, 1942, 1943 ja 1945 sekä Ruotsin Göteborgissa järjestettyyn yhteisnäyttelyyn 1939. Soldanin teoksia on valittu Amos Andersonin taidemuseon sekä Gösta Serlachiuksen taidesäätiön ja Alfred Kordelinin säätiön kokoelmiin.

Selim Soldan oli Suomen Taiteilijaseuran, Taidemaalariliiton, Suomen Taidepiirtäjien Liiton, Helsingin Taiteilija-Aseveljien ja Göteborgs Konstnärsklubbenin jäsen sekä Taiteilijain Salongin johtokunnan jäsen. Hän sai useita apurahoja ja palkintoja, kuten Hovingin apurahan 1934, viidennen palkinnon valtion taidekilpailussa 1934, von Beckerin stipendin 1934 ja 1938, Kordelinin matkastipendin 1938, Suomen Taiteilijaseuran Kordelinin apurahan 1939 , toisen palkinnon dukaattikilpailussa 1940 ja ensimmäisen palkinnon dukaattikilpailussa 1942.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lönn, Rauha (toim.): *Kuvataiteilijat 2004*, s. 804. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannus Oy Taide, 2004. ISBN 951-608-063-4.
2. 1 2 3  Paischeff, A.: *Suomen kuvaamataiteilijat*, s. 145. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannusosakeyhtiö Kirjamies, 1943.
3. ↑  Selim Soldan taiteilijamatrikkelissa

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
**Centre-Ouest** on hallintoalue Burkina Fasossa. Sen pääkaupunki on Koudougou. Alueella on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 1 186 566 asukasta. Sen pinta-ala on 21 752 tai 21 891 neliökilometriä.

Maantiede, ilmasto ja luonto
----------------------------

Vuonna 2001 perustettu alue käsittää kahdeksan prosenttia Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Sud-Ouestin ja Boucle du Mouhounin, pohjoisessa Nordin ja idässä Plateau-Centralin, Centren ja Centre-Sudin alueisiin sekä etelässä Ghanaan.

Maisemaa leimaavat 200–400 metriä korkeat ylängöt ja tasangot. Tärkeimmät joet ovat Mouhoun eli Musta-Volta ja Nazinon eli Punainen-Volta. Alueella on lukuisia patoaltaita.

Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 700–1200 millimetriä.

Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä. Eläinkuntaan kuuluvat norsut, puhvelit, antiloopit, pahkasiat, apinat, hyeenat ja krokotiilit.

Hallinnollinen jako ja asutus
-----------------------------

Alueeseen kuuluu neljä provinssia, 38 departementtia, neljä kaupunkikuntaa, 34 maalaiskuntaa ja 556 tai 563 kylää. Provinsseja ovat Boulkiemdé, Sanguié, Sissili ja Ziro ja kaupunkeja niiden keskuspaikat Koudougou, Réo, Léo ja Sapouy.

Alueella asuu 8,5 prosenttia Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 13,2 prosenttia, mikä on huomattavasti vähemmän kuin maassa keskimäärin (22,7 %).

Asukkaat ovat etupäässä moseja, gruseja ja fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat moore (60,1 %), lyele (18,5 %), nuni (10,6 %), fulani (4,4 %) ja dagari (1,1 %). Muslimeja on 40,2, katolisia 31,6, animisteja 20,2 ja protestantteja 6,8 prosenttia.

Talous
------

Väestöstä lähes 90 prosenttia harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit. Koudougou on tärkeä rajakaupan keskus. Alueella on myös tekstiiliteollisuutta. Perkoassa toimii sinkkikaivos.

Lähteet
-------

* Monographie de la region du Centre-Ouest *insd.bf*.  2009.  Arkistoitu 13.11.2010. Viitattu 30.6.2018.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Monographie, s. 19.
2. ↑  Monographie, s. 24.
3. ↑  La région du Centre-Ouest en chiffres *insd.bf*.  2011.  Arkistoitu 27.8.2018. Viitattu 30.6.2018.
4. 1 2 3 4 5  Enquête nationale sur l’accès des ménages aux ouvrages d’assainissement familial 2010: Monographie régionale Centre-Ouest *eauburkina.org*.  2011. Viitattu 30.6.2018.
5. 1 2  Monographie, s. 21.
6. 1 2 3  Monographie, s. 22.
7. ↑  Monographie, s. 21–22.
8. ↑  Monographie, s. 24–25.
9. ↑  Monographie, s. 39.
10. ↑  Monographie, s. 36.
11. ↑  Monographie, s. 82.

Burkina FasoBurkina Fason alueet

* Boucle du Mouhoun
* Cascades
* Centre
* Centre-Est
* Centre-Nord
* Centre-Ouest
* Centre-Sud
* Est
* Hauts-Bassins
* Nord
* Plateau-Central
* Sahel
* Sud-Ouest
**Paaši** (ruots.; ransk. *page*) tarkoittaa kuninkaan ylhäisöön kuuluvaa palvelijaa. Tähän virkaan kuninkaat ottivat nuoria aatelismiehiä. Keskiajan paaši oli hovipoika (ranskan kielen *page* tulee alun perin kreikan poikaa merkitsevästä sanasta παιδιον, *paidion*), joka usein palveli ratsumiestä, ritaria, nuorempana aseenkantajana. Feodaalisen ritarikasvatuksen saavasta nuoresta pojasta tuli paaši yleensä noin 7-vuotiaana, ja hän palveli paašina useita vuosia, kunnes 14–15-vuotiaana oli valmis aseenkantajan tehtävään, sekä 20 ikävuoden jälkeen kenties itse ritariksi. Keskiajalla Pohjoismaissa käytettiin vastaavasta tehtävästä termiä soini (ruots. *sven* tai *småsven*). Moni nuoruudessaan paašina toiminut aatelismies hyötyi myöhemmin urallaan kuninkaaseen solmitusta suhteesta.

Koska paaši merkitsee kamaripalvelijaa, voidaan sitä edelleen käyttää joissakin kielissä nuoren miespuolisen palvelijan nimityksenä. 

Ruotsin kuninkaat ottivat palvelukseensa myös suomalaisia aatelismiehiä paašeiksi.
**Pablo Amo Aguado** (s. 15. tammikuuta 1978 Madrid, Espanja) on uransa lopettanut espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura
---

Amo aloitti ammattilaisuransa pelaamalla Sporting Gijónissa, jota hän edusti kolme kautta. Joukkue pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi Deportivo La Coruñaan, jossa hän kuitenkin jäi vähälle peliajalle. Vasta kaudella 2007–2008 hänen vastuunsa lisääntyi hyvien otteiden jälkeen, tätä ennen hän oli pelannut lainasopimuksilla Valladolidissa ja Recreativo Huelvassa, joukkueen päävalmentaja Miguel Ángel Lotinan peluuttaessa viiden miehen puolustuslinjaa.

13. tammikuuta 2008 Amo pelasi Deportivossa ensimmäisen ottelunsa kolmeen vuoteen. Hän teki Villarrealia vastaan maalin sekä tuli ulosajetuksi, kun ottelu päättyi lopulta Deportivon 3–4-tappioon. Kolme kuukautta myöhemmin kotiottelussa Barcelonaa vastaan hän onnistui niin ikään maalinteossa. Seuraavalla kaudella 2008–2009 Amo ei juurikaan saanut vastuuta johtuen akillesjännevaivoista, joiden takia hän joutui olemaan sivussa pelikentiltä.

3. elokuuta 2009 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Zaragozan kanssa. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden ajan ja otteluita kertyi yhteensä 9.

Kesällä 2010 hän siirtyi kreikkalaisseura Panserraikosiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Pablo Amo presentado como jugador del RZ (Arkistoitu – Internet Archive) Real Zaragoza. Viitattu 20.4.2010.
2. ↑  Pablo Amo ficha por el Panserraikos griego Marca. Viitattu 22.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
**Pimen Jemeljanavitš Pantšanka** (valkoven. Пі́мен Емялья́навіч Па́нчанка, 23. elokuuta 1917 Tallinna – 2. huhtikuuta 1995 Minsk) oli valkovenäläinen runoilija ja yhteiskuntavaikuttaja.

Pimen Pantšanka syntyi työläisperheeseen. Hän opiskeli Minskin pedagogisessa instituutissa ja työskenteli opettajana. Toisen maailmansodan aikana Pantšanka toimi sotilaslehtien kirjeenvaihtajana. Vuodesta 1946 lähtien hän työskenteli pilalehti *Vožykin* ja vuodesta 1948 kulttuurilehti *Litaratura i mastatstvan* toimittajana. Vuosina 1953–1958 Pantšanka oli kirjallisuuslehti *Sovetskaja ottšiznan* ja vuosina 1958–1966 *Maladostsin* päätoimittaja. Vuosina 1966–1972 hän toimi Valko-Venäjän kirjailijaliiton hallituksen sihteerinä.

Pantšankan ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1934. Hän kirjoitti lähinnä isänmaallista kansalaislyriikkaa. Kokoelma *Pry svjatle malanak* ("Salaman valossa") sai Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1968 ja runokirja *Gde notšujet žavoronok* ("Missä leivonen yöpyy") Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1981. Pantšankalle myönnettiin Valko-Venäjän kansanrunoilijan arvonimi vuonna 1973.

Pantšanka toimi Valko-Venäjän korkeimman neuvoston kansanedustajana vuosina 1959–1967 ja 1971–1990. Hän oli myös tasavallan rauhanpuolustajien komitean puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Belaruskija pismenniki: bijabiblijagrafitšny slounik, tom 4*, s. 455–456. Minsk: Belaruskaja entsyklapedyja, 1994. ISBN 5-85700-153-6.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Valtteri Mäkäläinen** (s. 27. toukokuuta 1992) on suomalainen koripalloilija.

Lahden NMKY:n kasvatti Mäkäläinen pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseuransa edustusjoukkueessa Namika Lahdessa vuosina 2009–2014 ja ajoittain sen reservijoukkueessa. Maaotteluita hänelle kertyi A-nuorissa yksi, B-nuorissa kaksi ja alle 20-vuotiaissa kaksi kappaletta.

Mäkäläinen lopetti uransa 21-vuotiaana kauden 2013–2014 jälkeen. Hän kärsi urallaan polviensa, selkänsä ja nilkkojensa loukkaantumisista sekä sydämen rytmihäiriöistä, ja fysioterapeutit varoittivat häntä uhkaavasta nivelrikosta. Talven 2014–2015 hän harjoitteli opiskelukaupunkinsa seuran Oulun NMKY:n mukana, ja siirtorajan umpeutuessa hän liittyi joukkueeseen tehden näin paluun kilpakentille I-divisioona A:ssa.

Mäkäläisen veljet Vesa Mäkäläinen ja Ville Mäkäläinen ovat myös pääsarjatason koripalloilijoita.

Lähteet
-------

* Valtteri Mäkäläinen (Arkistoitu – Internet Archive) baskethotel.com

### Viitteet

1. ↑  baskethotel.fi
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pablo Cuevas** (s. 1. tammikuuta 1986 Concordia, Argentiina) on uruguaylainen tennispelaaja. Hänen parhaana saavutuksena voidaan pitää Ranskan avointen nelinpeliturnauksen voittoa vuonna 2008 yhdessä Luis Hornan kanssa. Kaikkiaan hän on voittanut kaksinpelissä kuusi ja nelinpelissä yhdeksän ATP-turnausta.

Tennisura
---------

### 2008

Cuevas aloitti vuoden Movistar Openilla Viña del Marissa, Chilessä. Turnauksessa hän voitti Guillermo Corian, Fernando Verdascon ja José Acasuson, kunnes hävisi semifinaalissa Fernando Gonzálezille. Maaliskuussa Cuevas selviytyi Sony Ericsson Openiin Miamissa. Hän voitti Vince Spadean 1. kierroksella, kunnes toisella kierroksella hävisi Fernando Gonzálezille. Houstonissa hän ja Marcel Granollers pääsivät nelinpelin finaaliin asti, mutta hävisivät sen Ernests Gulbisille ja Rainer Schüttlerille.

Ranskan avoimissa Cuevas ja Luis Horna voittivat nelinpeliturnauksen. Matkalla voittoon he päihittivät seitsemänneksi sijoitetun parin Arnaud Clément ja Michaël Llodra, yhdeksänneksi sijoitetut Lukáš Dlouhý ja Leander Paes, ykköseksi sijoitetut Bob ja Mike Bryan. Finaalissa he voittivat toiseksi sijoitetun parin, Daniel Nestor ja Nenad Zimonjić.

### 2009

Movistar Openissa Cuevas pääsi semifinaaliin asti, jossa hän kohtasi Fernando Gonzálezin. González voitti ottelun 6–3, 6–2. Nelinpelissä Cuevas pelasi yhdessä Brian Dabulin kanssa ja he voittivat turnauksen. Finaalissa he voittivat parin František Čermák ja Michal Mertinak luvuin 6–3, 6–3. Wimbledonissa Cuevas voitti 1. kierroksella Christophe Rochusin 3–6, 4–6, 6–4, 6–1, 11–9. Toisella kierroksella hän hävisi Yhdysvaltojen 21-vuotiaalle Jesse Levinelle (joka voitti Marat Safinin 1. kierroksella) 6–2, 6–1, 4–6, 4–6, 6–3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pablo Cuevas** Wikimedia Commonsissa

* Pablo Cuevas ATP:n sivuilla
**Nicolaas Johannes Diederichs** (17. marraskuuta 1903 – 21. elokuuta 1978) oli eteläafrikkalainen taloustieteilijä ja poliitikko. Hän toimi maansa valtiollisena presidenttinä vuosina 1975–1978. Diederichs väitteli tohtoriksi Leydenin yliopistosta ja nousi 1930- ja 1940-luvuilla merkittäväksi hahmoksi afrikaanerinationalistisissa piireissä. 

Vuosina 1953–1975 Diederichs oli Kansallispuolueen kansanedustaja maan parlamentissa ja toimi talousministerinä vuosina 1958–1967, kaivosministerinä 1961–1964 ja valtiovarainministerinä 1967–1975. Vuodesta 1975 kuolemaansa asti hän toimi maan valtiollisena presidenttinä.

Teoksessa "Nationalismi maailmankatsomuksena ja sen suhde internationalismiin" Diederich esitti, että Jumala oli luonut kansakunnat ja näillä kansakunnilla oli jumalallinen oikeutus olemassaoloon toisistaan erillisinä. Tämän vuoksi afrikaanereilla oli oikeus hylätä brittien muodostama Etelä-Afrikka, jossa afrikaanerit joutuisivat elämään muiden etnisten ryhmien rinnalla vähemmistönä.

Lähteet
-------

1. ↑  P. Eric Louw: *The Rise, Fall, and Legacy of Apartheid*, s. 27–55. Greenwood Publishing Group, 2004. ISBN 0275983110. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.7.2009).


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Etelä-Afrikan presidentit |
| --- |
|  |
| Valtiollinen presidentti | 
* Charles Robberts Swart
* Jacobus Johannes Fouché
* Nicolaas Johannes Diederichs
* B. J. Vorster
* Marais Viljoen
* Pieter Willem Botha
* Frederik Willem de Klerk

 |
|  |
| Presidentti | 
* Nelson Mandela
* Thabo Mbeki
* Kgalema Motlanthe
* Jacob Zuma
* Cyril Ramaphosa

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Nicolaas Johannes Diederichs
**Nicolae Rădescu** (30. maaliskuuta 1876 Bukarest – 16. toukokuuta 1953 New York, Yhdysvallat) oli romanialainen sotilas, joka toimi maansa pääministerinä muutaman kuukauden ajan vuosina 1944–1945.

Rădescu palveli Romanian armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja toimi 1920-luvulla sotilasattaseana Lontoossa. Hän erosi armeijasta vuonna 1933 vastalauseena kuningas Kaarle II:n itsevaltaiselle politiikalle. Toisen maailmansodan aikana Rădescun onnistui suututtaa saksalaiset ja hän joutui kahdeksi vuodeksi Târgu Jiun keskitysleirille. Kun Ion Antonescu syrjäytettiin elokuun 1944 vallankaappauksessa, Rădescu vapautettiin ja hänet nimitettiin yleisesikunnan päälliköksi.

Rădescusta tuli Romanian pääministeri joulukuun alussa 1944 Constantin Sănătescun jouduttua eroamaan painostuksen alla. Edeltäjänsä tavoin myös Rădescu pyrki vastustamaan kommunisteja, jotka aloittivat kampanjan häntä vastaan. Helmikuussa 1945 tapahtuneiden väkivaltaisuuksien jälkeen häntä syytettiin mielenosoittajien ammuttamisesta ja hänet pakotettiin eroamaan. Neuvostoliiton vaatimuksesta kommunistit saivat hallitsevan aseman uuteen hallitukseen. Vuonna 1946 Rădescu haki poliittista turvapaikkaa Britannian suurlähetystöstä ja pakeni lopulta Englannin kautta Yhdysvaltoihin, jossa asui lopun ikänsä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nicolae Rădescu *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 12.3.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Centre** (haitiksi *Sant*) on departementti Haitissa. Vuonna 2003 departementissa oli 581 505 asukasta ja sen pinta-ala on 3 675 neliökilometriä. Departementin väestötiheys on siten 158,2 asukasta neliökilometrillä. Departementti sijaitsee nimensä mukaisesti Haitin keskiosassa ja rajautuu idässä Dominikaaniseen tasavaltaan. Centren pääkaupunki on Hinche. Maan suurin järvi Péligre sijaitsee departementin alueella.

Centre rajautuu Dominikaanisen tasavallan lisäksi pohjoisessa Nord-Estin ja Nordin departementteihin, lännessä Artiboniten departementtiin ja etelässä Ouestin departementtiin. Centre on Haitin departementeista ainoa, jolla ei ole rannikkoa. Departementti jakautuu neljään arrondissementtiin (väkiluvut vuonna 2003):

| Arrondissementti | Väkiluku | Kunnat |
| --- | --- | --- |
| Cerca-la-Source | 82 827 | Cerca-la-Source, Thomassique |
| Hinche | 180 803 | Cerca-Cavajal, Hinche, Maïssade, Thomonde |
| Lascahobas | 136 503 | Belladère, Lascahobas, Savanette |
| Mirebalais | 164 910 | Boucan-Carré, Mirebalais, Saut-d'Eau |

Lähteet
-------

1. ↑  Haiti Citypopulation.de. Viitattu 15. tammikuuta 2009.
2. ↑  Arrondissements of Haiti Statoids. Viitattu 15. tammikuuta 2009.

HaitiHaitin departementit

* Artibonite
* Centre
* Grand'Anse
* Nippes
* Nord
* Nord-Est
* Nord-Ouest
* Ouest
* Sud
* Sud-Est