recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Veera Kinnunen** (s. 1980) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja tutkija. Kinnunen on yhteiskuntatieteiden tohtori ja lehtori, joka työskentelee Lapin yliopistossa.

Tutkimuksessaan Kinnunen on keskittynyt yhteiskunnalliseen jätetutkimukseen. Yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Kinnunen väitteli sosiologian oppialalta vuonna 2017. Väitöskirjassaan hän käsitteli ihmisen suhdetta jätteeseen sekä tavaroihin. Osana tutkimusprosessia Kinnunen järjesti kirjoituskilpailun sekä osallistui ihmisten muuttoihin. Väitöskirjassaan hän esitti, että kestävän materiaalitalouden, esimerkiksi kiertotalouden, edellytyksenä on "radikaalisti erilainen esinesuhde". Erilaisen esinesuhteen hän sanoo tarkoittavan huolehtivaa suhdetta tavaroihin sekä aineeseen. Tämä tarkoittaa esimerkiksi jätteen ottamista osaksi yksilön arkea näin konkretisoimalla tuottamamme jäte.

Lisäksi Kinnunen on tutkinut muun muassa bokashikompostointia. Kinnunen on myös esitellyt käsitteen *eettinen materalismi*, joka perustuu vastavuoroiseen ja vastuulliseen suhtautumiseen tavaroihin käyttövaiheessa sekä silloin, kun ne muuttuvat jätteeksi.

Aiemmalta koulutukseltaa Kinnunen on tekstiilialan muotoilija Kuopion muotoiluakatemiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Akavalaiset ilmastotyössä: Veera Kinnunen, Lapin yliopiston tutkija, yhteiskuntatieteiden tohtori, Tieteentekijöiden liiton jäsen *Akava*.  18.12.2020. Viitattu 15.5.2022.
2. 1 2 3 4  Voiko jätettä rakastaa? *Ilmiö*.  13.6.2018. Viitattu 15.5.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF

 |

 |
**Veera Nieminen** (nykyiseltä oikealta sukunimeltään **Ahlgrén**; s. 1978) on suomalainen kirjailija.

Nieminen on karjalaissyntyinen, mutta on asettunut Ylöjärvelle ja työskennellyt siellä hevostilallaan. Nieminen saavutti laajaa julkisuutta esikoisromaanillaan *Avioliittosimulaattori* (2013). Teoksen pohjalta laadittiin myös hupinäytelmä. Romaani pääsi Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi, ja Niemiselle myönnettiin Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto vuonna 2013. Romaanista tehty äänikirja ilmestyi vuonna 2015 ja nousi BookBeatin suosituimpien joukkoon. Nieminen oli aiemmin naimisissa mäkihyppääjä Toni Niemisen kanssa. Eron jälkimainingeissa hän kirjoitti toisen romaaninsa, *Ei millään pahalla* (2018). Vuodelta 2022 on hevosyrittäjyyden maailmaan sijoittuva romaani *Kottikärrykaruselli*.

Toni Niemisestä erottuaan Veera Nieminen meni uusiin naimisiin. Hänen uusperheeseensä kuuluvat kahden oman tyttären lisäksi uuden puolison kaksi lasta.

Nieminen on toiminut myös kolumnistina, pakinoitsijana sekä bloggarina ja tarjonnut energiahoitoja. Niemisen jalka murtui hevoskärryonnettomuudessa ja hän joutui kymmeneksi viikoksi sairaslomalle. Tämän jälkeen hän aloitti sosiaalipedagogiikan opiskelemisen. Hän onkin hevostallityönsä ohessa harjoittanut sosiaalipedagogista hevostoimintaa erityisryhmien kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Toni Niemisen ex-vaimo Veera kirjoitti kirjan erosta - idea syntyi yhdestä lauseesta Iltalehti
2. 1 2  Veera Nieminen Tammi
3. 1 2 3 4 5  Kottikärrykaruselli Tammi
4. 1 2 3 4  Veera Nieminen sommitteli hevostilan kaaoksesta viihteellisen lukuromaanin Satakunnan Kansa
5. ↑  Nieminen, Veera Kirjasampo
Heinrichin tapahtumien ajoitus jääkairausnäytteiden perusteella
Jäävuoria irtoaa jäätiköstä. Heinrichin tapahtumat olivat rajuja jäävuorien vapautumisia jääkaudella. Niissä valtava jäätikkö romahti mereen.
Ehdotus Heinrichin tapahtumien ajoitukseksi jääkairausnäytteissä.
**Heinrichin tapahtumat** tarkoittavat ilmastovaihteluja, jotka johtuvat jäävuorten äkillisestä lisääntymisestä jääkauden aikana. Niiden aikana valtamereen virtasi suuri määrä viileää vettä, joka salpasi Golfvirran ja Pohjois-Atlantin termohaliinikierron. Seurauksena oli ilmaston voimakas kylmeneminen, sillä termohaliinikierto kuljettaa lämpöä pohjoisille leveysasteille. Nuorempaa dryaskautta pidetään Heinrichin tapahtumana. Sen syynä pidetään Kanadan yllä olleen valtavan Laurentian jäätikön ajoittaisia romahtamisia.

Heinrichin tapahtumat näkyvät valtameren pohjakerrostumissa jäävuorten kuljettaman moreeni- ja muun aineksen määrän kasvuna sekä planktoneliöstön määrän pienenemisenä. Alun perin kerroksista erotettiin kuusi tällaista tapahtumaa, joille annettiin nimet H1–H6. Meri viileni varsinkin subtropiikissa, ja jäätiköt laajenivat kaikkialla maailmassa. Viileneminen tuntui eniten Pohjois-Atlantilla nimenomaan aivan Grönlannin eteläpuolella.

Heinrichin tapahtumia sattui viime jääkaudella noin 3 000–8 000 vuoden välein.

Heinrichin tapahtumaan liittyy Bondin kierto, joka on kahden Heinrichin tapahtuman väli. Tapahtumat on nimetty paleoklimatologi Hartmut Heinrichin mukaan.

Erään teorian mukaan Heinrichin tapahtuma johtui Pohjois-Amerikan mannerjäätikön värähtelystä: suureksi paisunut jääkenttä romahtaa oman painonsa alla ajoittain mereen. Syynä voi olla se, että jääkenttä painaa maankuorta kuopalle, mikä lisää jäätikköä lämmittävän maalämmön määrää. Tällöin jää sulaa ainakin pohjastaan ja lähtee liukuun kohti merta. Etelämantereen sisällä tiedetään olevan sulia jään alaisia järviä.

Lähteet
-------

* Fagan, Brian: *Pitkä kesä*. Suomentanut Osmo Saarinen. Ajatus, 2008. ISBN 9789512075959.
* Wilson, R. C. L. & Drury, S. A. & Chapman, J. L.: *The Great Ice Age: Climate Change and Life.*. Routledge, 2000. ISBN 0415198410.

### Viitteet

1. 1 2  Fagan 2008, s. 92.
2. ↑  Wilson Chapman Drury 2000, s. 132.
3. ↑  Wilson Chapman Drury 2000, s. 118.
4. ↑  Recent Glacial and interglacial periods *britannica.com*. Viitattu 5.3.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NOAA Paleoclimatologi Heinrich events.
* William C. Calvin, "The great climate flip-flop" adapted from *Atlantic Monthly,* 281(1):47-64 (January 1998).
* (Gerald Bond) "Recent, Abrupt Climate-Cooling Cycle Found": Columbia University Press Release, December 11, 1995
**Aníbal Luis Paz Piuma** (21. toukokuuta 1917 Montevideo – 21. maaliskuuta 2013 Montevideo) oli uruguaylainen jalkapallomaalivahti ja maailman- sekä Etelä-Amerikan mestari.

Paz kuului Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1950 voitettuaan loppuottelussa kotikentällään pelanneen Brasilian. Copa Américan Paz voitti Uruguayn kotikisoissa vuonna 1942. Seurajoukkuetasolla Paz pelasi Club Nacional de Footballissa ja voitti seurassa yhdeksän Uruguayn mestaruutta.

Paz kuoli Montevideossa 95-vuotiaana 21. maaliskuuta 2013.

Lähteet
-------

* Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1950
Britos |
Burgueño |
Gambetta |
Ghiggia |
J. González |
M. González |
Martínez |
Máspoli |
Míguez |
Morán |
Ortuño |
Paz |
Pérez |
Pini |
Rijo |
Rodriguez Andrade |
Romero |
Schiaffino |
Tejera |
Varela |
Vidal |
Vilches |
Valmentaja López
**John Vivian Drummond Nettles** (s. 11. lokakuuta 1943 Manchester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka parhaiten tunnetaan rooleistaan sarjoissa *Bergerac* sekä *Midsomerin murhat*.

Ura
---

1960-luvun alussa, opiskellessaan Southamptonin yliopistossa historiaa ja filosofiaa, Nettles kiinnostui ensi kertaa näyttelemisestä. Yliopiston jälkeen hän liittyi Royal Court Theatreen tehden lukuisia teatterirooleja, jotka tosin usein olivat pieniä sivuosia. 1970-luvun taitteessa hän esiintyi Northcott Theatressa Exeterissa ja sai samoihin aikoihin ensimmäisen valkokangasroolinsa Jerry Lewisin ohjaamassa elokuvassa *Kahden kelmin kepposet*. Vuosina 1971–1972 hän esitti tohtori Ian Mackenzien osaa draamasarjassa *Ashtonin perhe*, jonka jälkeen hän teki useita pienempiä rooleja televisiosarjoissa.

Esiintyessään Royal Shakespeare Companyssa Stratford-upon-Avonissa Nettlesille tarjottiin siihenastisen uransa suurinta roolia Jim Bergeracina Jerseyn Kanaalisaarelle sijoittuneessa poliisisarjassa *Bergerac*. Sarjaa kuvattiin vuosina 1981–1991 yhteensä 87 jakson verran. Bergeracin päätyttyä Nettles palasi teatterin pariin esiintyen muutaman kauden Royal Shakespeare Companyssa.

Seuraava Nettlesin suuri rooli oli ylikomisario Tom Barnabyn osa rikossarjassa *Midsomerin murhat*. Caroline Grahamin romaaneihin perustuvaa sarjaa on kuvattu vuodesta 1997. Hän on myös tuttu selostajaääni useasta dokumenttisarjasta.

Palkinnot
---------

John Nettles sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimen vuonna 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2  Supplement 59446 (PDF) (sivu 12) *The London Gazette*.  12.6.2010. Lontoo:  Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus.  Arkistoitu 28.7.2018. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
2. ↑  John Nettles Biography *Biography*.  2010.  Arkistoitu 30.8.2010. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  Bergerac Actor John Nettles Given an OBE by the Queen *The Daily Telegraph*.  10.11.2010. Lontoo:  Telegraph Media Group. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Nettles**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Heinrich von Jannau** (1753–1821) oli baltiansaksalainen kirjailija ja julkaisija. Hän oli 1780–1790-lukujen näkyvimpiä liivinmaalaisia historioitsijoita. Hän laati teoksia paikallisten kansojen etnologiasta ja historiasta. 

Von Jannau syntyi nykyisen Viron, silloisen Liivinmaan alueella Viljandimaan maakunnassa Holstressa, kävi koulua Riiassa ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Göttingenin yliopistossa, missä tutustui myös historiantutkimuksen ns. göttingeniläiseen koulukuntaan (*Göttinger historische Schule).* Valmistuttuaan hän toimi pappina Virossa, vuodesta 1779 Laiusen pitäjässä (nykyisellä Viron Jõgevamaalla). Papin työnsä ohella hän tutki Viron historiaa, kansatiedettä ja kansan oloja ja tuli tunnetuksi kansanvalistajana ja kansakoulun kehittäjänä. Hänen teostensa on nähty vaikuttaneen maatalousuudistukseen ja maaorjuuden lakkauttamiseen Venäjällä. Teoksissaan hän rinnasti maaorjuuden selvästi orjuuteen.

Tärkeimpiä töitä
----------------

* *Geschichte der Sklaverey und Charakter der Bauern in Lief- und Ehstland: Ein Beytrag zur Verbesserung der Leibeigenschaft* vuodelta 1786.
* *Geschichte von Lief- und Ehstland pragmatisch vorgetragen*, kaksiosainen teos vuosilta 1793 ja 1796

Lähteet
-------

* Andrew James Blumbergs: *The nationalization of Latvians and the issue of serfdom - The Baltic German Literary Contribution in the 1780s and 1790s*. Google-kirjat, 2008. Teoksen verkkoversio (viitattu 4.5.2010). (englanniksi)
* Baltisches biografisches Lexikon digital: Jannau, Heinrich von.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Latvia
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Heinrich Thyssen**, vuodesta 1907 paroni **Heinrich Thyssen-Bornemisza de Kászon**, (31. lokakuuta 1875 Mülheim an der Ruhr, Nordrhein-Westfalen, Saksa – 26. kesäkuuta 1947 Castagnola (nykyisin osa Luganoa), Ticino, Sveitsi) oli saksalais-unkarilainen teollisuusyrittäjä ja taiteenkerääjä. Hän kuului Thyssenin sukuun, joka on Saksan rikkaimpia ja vaikutusvaltaisimpia.

Opiskeltuaan fysiikkaa, mineralogiaa ja kemiaa  Münchenin,  Berliinin,  Bonnin ja  Heidelbergin yliopistoissa hän valmistui Heidelbergissä kemian tohtoriksi vuonna 1900. Vuonna 1907 Thyssen avioitui unkarilaisen aatelistyttären Margit Freiin Bornemisza de Kászon et Impérfnanin kanssa. Ilman miespuolisia perijöitä ollut appi adoptoi Thyssenin, joka sai näin Itävalta-Unkarin kansalaisuuden ja paronin arvonimen. Thyssen-Bornemisza asettui asumaan Rechnitzin linnaan nykyiseen Itävaltaan. Siellä hän aloitti taiteen keräilyn.

Ensimmäisen maailmansodan ja Itävalta-Unkarin romahduksen jälkeen Thyssen-Bornemisza muutti vuonna 1919 taidekokoelmineen Haagiin Hollantiin. Vuosina 1919–1921 Thyssen-Bornemisza hankki veljensä Fritzin kanssa enemmistön teollisuusyritys Thyssenistä. Haagissa hän hoiti Thyssenin suvun yritystoimintaa.

Vuonna 1930 Thyssen-Bornemisza muutti Müncheniin ja sieltä edelleen vuonna 1932 Sveitsiin, Luganon lähelle Castagnolaan. Vuonna 1933 hän erosi ensimmäisestä vaimostaan. Thyssen-Bornemisza oli naimisissa kolme kertaa. Hän kuoli vuonna 1947 Sveitsissä.

Thyssenin poika paroni Hans Heinrich Thyssen-Bornemisza jatkoi taiteen keräämistä, mutta myi kokoelman vuonna 1993 Espanjan valtiolle. Taidekokoelma on esillä Madridissa Museo Nacional Thyssen-Bornemiszassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Boissonnas, Lucien: Heinrich Thyssen-Bornemisza de Kászon (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) *Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)*.  25.2.2014. Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 24.5.2020. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
2. ↑  Historia de la Colección, Una de las más fascinantes historias del coleccionismo (Thyssen-Bornemisza-museon historiaa verkkosivuillaan) *museothyssen.org*. Viitattu 24.5.2020. (espanjaksi), (englanniksi),

Aiheesta muualla
----------------

* Thyssenin elämäkerta Thyssenkrupp AG:n verkkosivulla (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Leslie Bricusse** (29. tammikuuta 1931 Lontoo – 19. lokakuuta 2021) oli brittiläinen säveltäjä ja sanoittaja, jonka tekemiä lauluja sisältyy useisiin tunnettuihin musikaaleihin ja elokuviin. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Anthony Newleyn kanssa. Bricusse voitti Grammyn, kaksi Oscaria ja kahdeksan Ivor Novello -palkintoa. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1989.

Lontoossa syntynyt Bricusse opiskeli Cambridgen yliopistossa ja sävelsi opiskeluaikanaan musikaalinäytelmät *Out of the Blue* ja *Lady at the Wheel*. Molemmat esitettiin West Endissä ja Bricusse huolehti säveltämisen lisäksi myös ohjaamisesta ja pääosan esittämisestä. Vuonna 1954 hän voitti ensimmäisen Ivor Novello -palkintonsa *Charley Moon* -elokuvaan kirjoitetulla kappaleella "Out of Town". 1960-luvulla hän kirjoitti Anthony Newleyn kanssa menestyneet musikaalit *Stop the World, I Want to Get Off* (1961) ja *The Roar of the Greasepaint – The Smell of the Crowd* (1964).

Bricussen elokuvamusiikkituotantoon kuuluvat muun muassa *Tohtori Dolittle* (1967), *Hyvästi, Mr. Chips* (1969), *Saiturin joulu* (1970), *Jali ja suklaatehdas* (1971) ja *Victor/Victoria* (1982). Hän sanoitti John Barryn säveltämät tunnuskappaleet James Bond -elokuviin *007 ja Kultasormi* (1964) ja *Elät vain kahdesti* (1967). Kaksi Oscar-palkintoaan hän voitti *Tohtori Dolittle* -elokuvan kappaleesta "Talk to the Animals" ja *Victor/Victoria*-elokuvan musiikkiraidasta.

1990-luvulla Bricusse tuotti Yhdysvalloissa muun muassa Broadway-musikaalit *Victor/Victoria* ja *Jekyll & Hyde*.

Lähteet
-------

1. ↑  Willy Wonka songwriter Leslie Bricusse dies aged 90 *BBC News*.  19.10.2021. BBC. Viitattu 19.10.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  Leslie Bricusse *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 9.4.2012. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Ankeny, Jason: Leslie Bricusse *Allmusic*. Viitattu 9.4.2012. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kuvan Ju 88-yöhävittäjä tutkavarustuksella. Se oli majuri Heinz zu Sayn-Wittgensteinin käyttämää tyyppiä.
**Heinrich "Heinz" Alexander Ludwig Peter Prinz zu Sayn-Wittgenstein** (14. elokuuta 1916 Kööpenhamina, Tanska – 21. tammikuuta 1944 Stendal, Saksa) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen yöhävittäjälentäjä. Hän palveli Saksan ilmavoimissa Luftwaffessa ja oli majurin arvoinen. Zu Sayn-Wittgenstein palkittiin Rautaristin ritariristillä tammenlehvin ja miekoin. Kuolemansa hetkellä hän oli Luftwaffen korkeimman pudotusmäärän saavuttanut yöhävittäjälentäjä sekä koko toisen maailmansodan lopussa kolmanneksi korkeimman pudotusmäärän saavuttanut. Hänellä oli 83 ilmavoittoa. Majuri zu Sayn-Wittgenstein lensi Junkers Ju 88-hävittäjäversiota.

Aatelissukuun kuulunut Sayn-Wittgenstein liittyi Saksan Wehrmachtin ratsuväkeen keväällä 1937. Hän pääsi lentosotakoulutukseen ja hänet siirrettiin ilmavoimiin. Hän oli myöhemmin komentajana seuraavissa yksiköissä: IV./NJG 5, II./NJG 3, II./NJG 2, NJG 2, KG 1, KG 51, NJG 2, NJG 3 ja NJG 5. Sayn-Wittgenstein ammuttiin alas tammikuussa 1944 Stendalin Lübarsissa.

Prinssi Heinrich zu Sayn-Wittgensteinin hautakivi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Heinrich Prinz zu Sayn-Wittgenstein
|  |
| --- |
| **Hetepsekhemwy hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Hetepsekhemwy*Kaksi mahtia ovat tyytyväisiä |
| **nimi kuningasluetteloissa** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Bedjataw* |
| **Nebty-nimi** |
| *Nebtihotep*Kaksi valtiatarta ovat tyytyväisiä |

**Hetepsekhemwy** oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuoden 2890 eaa. tienoilla hallinnut faarao.

Manetho ei anna mitään perusteluita dynastian vaihtumiseen Hetepsekhemwyn kohdalla, joten on mahdollista, että varsinainen hallitusperhe ei missään välissä vaihtunutkaan. Hetepsekhemwy saattoi olla myös kuninkaallisen perheen ulkopuolinen. 

Hetepsekhemwyn nimi (Kaksi mahtia ovat tyytyväisiä) viitannee hänen pyrkimykseensä yhdistää itseensä molemmat maan suurista jumalista (Horus ja Seth). Tämä saattaa merkitä sitä, että kilpailevien jumalten kannattajat yhdistyivät viimein kokonaan tai ainakin osittain. Myöhempinä aikoina faaraon katsottiin nimenomaan ilmentävän molempia jumalia.

Hetepsekhemwyn hallituskaudelta ei ole säilynyt juuri kirjallisia merkintöjä, joten tästä ajasta tiedetään melko vähän. Säilyneissä teksteissä kuitenkin kerrotaan Bubastiksen seudulla tapahtuneesta maanjäristyksestä. Armeijan johto (mahdollisesti Hetepsekhemwyn veli) yritti ilmeisesti kaapata valtaa itselleen.

Hetepsekhemwy rakennutti hautansa Abydoksen sijasta Sakkaraan Memfiksen lähelle. Hänen hautansa poikkesi myös edeltäjiensä haudoista, sillä se hakattiin maan alle peruskallioon. Haudan yläpuolelta ei ole löydetty mitään rakennuksia ja on epävarmaa, onko hautaan koskaan kuulunutkaan muuta kuin maanalaiset huoneet. Hauta löytyi osittain vahingossa vuonna 1902 Djoserin hautakompleksin eteläpuolelta. Se oli sinetöity Hetepsekhemwyn ja Nebran sineteillä. Hauta oli löydettäessä tyhjä, mutta sen seiniltä löydettiin Hetepsekhemwyn nimi useastakin kohtaa. Osa haudan huoneista on Unaksen pyramidin alla, mikä viitannee siihen, että Djoserin hallituskaudella haudan sijaintia ei tunnettu.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Qaa** | **Egyptin faarao**2. dynastia | Seuraaja:**Nebra** |
**Roger Bonet Badia** (s. 11. huhtikuuta 1995, Valls, Espanja), eli **Ruxi**, on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Veikkausliigan AC Oulussa. Bonet debytoi Veikkausliigassa kaudella 2021.

Seurajoukkueet
--------------

Roger Bonetin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2014–2015 Gimnàsticin reservijoukkue Pobla de Mafumetissa Espanjan nelostasolla Tercera Divisiónissa. Bonet pelasi kotimaassaan myös Bouzasin riveissä Espanjan kolmostasolla Segunda División B:ssa kaudella 2017–2018 sekä Formenteran riveissä nelostasolla 2018–2019. Loppukauden 2019 Bonet pelasi Islannin kakkostasolla Aftureldingissa.

Bonet siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösessä pelanneen KTP:n riveihin. Hän pelasi KTP:n riveissä 20 Ykkösen ottelua. KTP oli kaudella 2020 Ykkösessä toinen ja nousi karsintojen kautta Veikkausliigaan. Bonet siirtyi kaudeksi 2021 Veikkausliigaan nousseeseen AC Ouluun. Bonet debytoi Veikkausliigassa 3. toukokuuta 2021 ottelussa AC Oulu–Ilves.

Lähteet
-------

1. ↑  KTP:lle 2 uutta pelaajasopimusta KTP 24.1.2020.
2. ↑  Roger "Ruxi" Bonet vahvistamaan AC Oulun puolustusta AC Oulu 4.12.2020.  Arkistoitu 25.7.2021. Viitattu 25.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Roger Bonet Palloliiton sivuilla
* Roger Bonet Veikkausliigan sivuilla
* Roger Bonet Soccerwayn sivuilla

AC Oulu – Veikkausliiga
1 Pennanen |
3 Koskela |
4 Bonet |
5 Nurmos |
6 Nurmela |
7 Alanko |
8 Malolo |
10 Salanović |
11 Rafinha |
14 Eremenko |
15 Kallinen |
16 Ölander |
17 Jokelainen |
18 Hurme |
21 Heikkilä |
22 Fillion |
23 Saira |
25 Sale |
30 Opara |
44 Breitenmoser |
Valmentaja: Ahola
Leslie Frazier
**Leslie Antonio Frazier** (s. 3. huhtikuuta 1959 Columbus, Mississippi) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän pelasi NFL:ssä viisi kautta kulmapuolustajana ja oli voittamassa Super Bowlia vuonna 1985 Chicago Bearsin joukkueessa. Frazier sai loppuottelussa polvivamman, joka päätti hänen uransa. Frazierin valmennusura alkoi 1988, jolloin hänet nimettiin Trinity International Universityn ensimmäiseksi päävalmentajaksi. 1998 hän siirtyi valmentamaan NFL:ään ja toimi mm. Cincinnati Bengalsin ja Minnesota Vikingsin puolustuksen koordinaattorina. Vuonna 2010 hänet nimettiin kesken kauden Vikingsin päävalmentajaksi Brad Childressin saatua potkut. Frazier johdatti Vikingsin pudotuspeleihin kauden 2012 päätteeksi. Seuraava kausi oli kuitenkin pettymys, kun joukkueen pelinrakentajat eivät onnistuneet ja edellisellä kaudella hyvin pelannut puolustus taantui. Tämä johti Frazierin potkuihin. Lovie Smith palkkasi hänet nopeasti Tampa Bay Buccaneersin puolustuksen koordinaattoriksi kaudelle 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Leslie Frazier Pro Football Reference
2. ↑
3. ↑

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leslie Frazier**.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Brad Childress** | **Minnesota Vikingsin päävalmentaja**2010-2013 | Seuraaja:**Mike Zimmer** |
Leslie Groves
**Leslie Richard Groves** (17. elokuuta 1896 – 13. heinäkuuta 1970) oli Yhdysvaltain armeijan kenraaliluutnantti, joka valvoi Pentagonin rakennustyötä ja johti ensimmäisten atomipommien rakentamiseen johtanutta Manhattan-projektia toisen maailmansodan aikana.

Groves olisi valinnut Kioton atomipommin ensimmäiseksi maaliksi, mutta Yhdysvaltain sotaministeri Henry L. Stimson esti tämän. Stimson oli ainut suoranainen esimies kenraali Grovesille, ennen presidentti Franklin D. Rooseveltia.

West Pointin koulutusakatemian käynyt Groves, sai jo varhain lempinimen "Armeijan paras kasarminrakentaja". Hän jäi eläkkeelle kenraaliluutnanttina.

Lähteet
-------

* Thomas, Gordon & Witts, Max Morgan: *Enola Gay – Pommikone Hiroshiman yllä*. Wsoy, 1981. Suom. Nuuttila, Antti. Alkuteos englanniksi 1976. ISBN 951-0-10695-X.
* Iltalehden erikoisteemanumero: *IL-Historia/Atomipommi*, Alma Media Suomi Oy, Helsinki, 2015. 68-s. (s. 23–25 & 31–32)

### Viitteet

1. ↑  Leslie Richard Groves
2. ↑  IL-Historia, 2015: s. 24
3. ↑  Thomas & Witts, 1976/1981: s. 180–183
4. ↑  Thomas & Witts, 1976/1981: s. 18
5. ↑  Thomas & Witts, 1976/1981: s. 19

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leslie Groves**.
* Alsos Digital Library for Nuclear Issues -virtuaalikirjaston Leslie Groves -elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat
	+ 2

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
Kadetti Johan Gustaf Olander. Nils Schillmarkin maalaus vuodelta 1776(?).
**Johan Gustaf Olander** (1757–1818 Viapori) oli ruotsalainen meriupseeri. Hänen isänsä oli kamreeri Erik Olander.

Olander aloitti sotilasuransa jo kolmetoistavuotiaana ja yleni aina majuriksi saakka. Hän otti osaa Ruotsinsalmen ensimmäiseen meritaisteluun vuonna 1789, jossa hän haavoittui molempiin jalkoihin.

Avioiduttuaan vuonna 1791 kauppias Johan Sederholmin tyttären Hedvigin kanssa he saivat Herttoniemen kartanon häälahjaksi Johan Sederholmilta. Olander myi kartanon vuonna 1793 Carl Olof Cronstedtille erottaen Strömsin ja Kreijarin torpat omaksi tilakseen. Torpista muodostettiin Strömsin kartano, jonka päärakennus valmistui 1794. Suomen sodan aikana Olander palveli Viaporissa, jossa hänen vaimonsa synnytti 13. lapsensa venäläisten piirittäessä linnoitusta vuonna 1808. Vauva kuoli toukokuussa linnoituksen antautuessa. Majuri Olander joutui antautumisen jälkeen sotavangiksi Venäjälle. Vapauduttuaan hän palasi Suomeen, mutta muutti pian perheineen Ruotsiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Sederholmska huset, utställningskatalog 1996, (Helsingin kaupunginmuseo)
2. ↑  Narinkka 1995, (Helsingin kaupunginmuseo) ISBN 951-772-759-3 s. 252–255
**Johan Mikael (Jussi, J. M.) Mäkiö** (12. toukokuuta 1900 Alastaro – 1. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Henkilöhistoria
---------------

Mäkiön vanhemmat olivat Kalle Johannes Mäkiö ja Amanda Suvitie ja puoliso vuodesta 1937 Kirsti Katariina Karttunen. Mäkiö ryhtyi rakennustöihin isänsä kanssa, oppien nuorena myös maalarin ja lasimestarin ammatit. Rakennusmestariksi hän valmistui Turun teknillisestä koulusta 24-vuotiaana. Valmistuttuaan Mäkiö toimi pääkaupunkiseudulla ensin rakennusmestarina, työnvalvojana ja apulaisjohtajana, rakennuttajan ja työmaan välisten asioiden hoitajana sekä rakennusliikkeen konttorinjohtajana. Oman rakennusliikkeen hän perusti vuonna 1957. Mäkiö oli myös rakennusalan järjestöaktiivi, erityisesti rakennusmestarien yhdistyksissä ja Suomen rakennusmestariliitossa, jonka hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana hän toimi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Mäkiö sai 1962, mutta menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.

Julkaisuja
----------

* *Mestari-laulajat 1915-1940: Helsingin rakennusmestariyhdistyksen mieskuoron vaiheista 25 vuoden aikana*, 1940. Yrjö Similä ja J. M. Mäkiö (toim.)

Lähteet
-------

1. 1 2  Johan Mikael Mäkiö *Biografiasampo*. Viitattu 18.2.2022.
2. ↑  Teollisuusneuvos Jussi Mäkiön siunaustilaisuus. *Helsingin Sanomat*, 10.11.1962, s. 14.
**John Robert "Jock" Taylor**, (*aka Lentävä skotti*) (9. maaliskuuta 1954 Pencaitland, East Lothian, Skotlanti – 15. elokuuta 1982 Imatra, Suomi) oli skotlantilainen sivuvaunullisten moottoripyörien vuoden 1980 ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Hänen kuolemaan johtanut onnettomuutensa vuoden 1982 Imatranajossa johti MM-kilpailujen päättymiseen kyseisessä kaupungissa.

Taylorin parina sivuvaunussa toimi ruotsalainen Benga Johansson. He ajoivat 700-kuutioisten sarjassa Windle-Yamaha-merkillä. 15. elokuuta 1982 ei Imatran sää suosinut kilpailijoita. Huolimatta Saksan Anton Mangin aiemmin esittämästä vaatimuksesta keskeyttää kilpailu sateen vuoksi, päätti kilpailun tuomaristo kuitenkin jatkaa sitä. Päätöksellä oli kohtalokkaat seuraukset: Jock Taylorin ohjaama pyörä suistui radalta maalisuoran päässä. Johansson tipahti kyydistä, mutta ei loukkaantunut turmassa. Taylor ei ollut yhtä onnekas. Hän iskeytyi sähköpylvääseen. Pelastushenkilökunnan yrittäessä saada häntä pois kaatuneen pyörän alta heihin törmäsi suomalaiskaksikko Vesa Bienek-Pentti Niinivaara, jotka myös olivat menettäneet ajoneuvonsa hallinnan märällä asfaltilla. Bienek sekä Taylor kuljetettiin sairaalaan, jossa Taylor kuoli myöhemmin vammoihinsa.

Taylor oli toinen Imatranajossa surmansa saanut henkilö ja hänen kuolemaan johtanut onnettomuutensa käytännössä näivetti kyseiset ajot: Seuraavana vuonna ajot olivat menettäneet MM-kilpailut, mutta niitä jatkettiin vielä EM-tasolla. Lopullisesti moottorit vaikenivat Vuoksen rannalla 1986.

Jock Taylorille muistolle paljastettiin 2. elokuuta 2008 muistomerkki aiemmin Imatranajossa kuolleen Vernon Cottlen muistomerkin viereen.

Lähteet
-------

1. ↑  Sidecar World Champions / Superside / FIM Road Racing *MotorSport Etc.*. Viitattu 22.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Jock Taylor *Motorsport Memorial*. Viitattu 22.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  Imatranajojen historia, lyhyt oppimäärä. *Kakeh.com*.  Arkistoitu 25.7.2013. Viitattu 22.2.2023.
4. ↑  Brandt-Hondalla historian kirjoihin – 1981-2000. *Otto-Brandt*.  Arkistoitu 19.11.2015. Viitattu 22.2.2023.
5. ↑  Nalli, Tuomas: *Imatran muistomerkit : Muistomerkkien inventointi 1.5.2011–30.7.2011*, s. 29–32. Imatra: Imatran kaupunginmuseo, 2011. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.2.2023).


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Heather Marie Tom** (s. 4. marraskuuta 1975 Hinsdale, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Suomessa etenkin rooleistaan televisiosarjoissa *Tunteita ja tuoksuja* ja *Kauniit ja rohkeat*.

Ura
---

Heather Tom aloitti uransa 1980-luvun lopussa. Vuonna 1991 hän sai Victoria Newmanin roolin saippuasarjasta *Tunteita ja tuoksuja*. Hän näytteli sarjassa kahdentoista vuoden ajan, kunnes jätti sen vuoden 2003 lopussa. Heti tämän jälkeen hän siirtyi näyttelemään *One Life to Live* -nimiseen televisiosarjaan, jossa hän näytteli kolme vuotta Kelly Crameria. Hahmo vieraili myös *All My Children* -nimisessä saippuasarjassa. Vuodesta 2007 lähtien Tom on näytellyt Katie Logania saippuasarjassa *Kauniit ja rohkeat*. Hän on voittanut urallaan lukuisia Daytime Emmy -palkintoja niin *Tunteista ja tuoksuista* kuin *Kauniista ja rohkeistakin*.

Yksityiselämä
-------------

Tom on ollut vuodesta 2011 lähtien naimisissa James Achorin kanssa. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Michaud, Sarah: Heather Tom Welcomes Son Zane Alexander *People.com*.  29.10.2012.  Arkistoitu 1.11.2012. Viitattu 29.9.2013. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**Palladiumjodidi** (PdI2) on palladium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja palladiumin pitoisuuden määrittämiseen gravimetrisesti.

Ominaisuudet
------------

Palladiumjodidi on huoneenlämpötilassa mustaa kiteistä ainetta ja tämä on niin kutsuttu palladiumjodidin γ-muoto. Yhdiste on polymorfista ja sillä on myös kaksi muuta kidemuotoa, jotka ovat α-muoto ja β-muoto. Näistä punaista β-muotoa syntyy kuumennettaessa palladiumjodidin γ-muotoa alennetussa paineessa suljetussa putkessa laimean vetyjodidiliuoksen kanssa alle 600 °C:n lämpötilaan. Yli 600 °C:n lämpötilassa muodostuu mustaa α-muotoa. Palladiumjodidi on veteen liukenematonta, eikä se liukene orgaanisiinkaan liuottimiin metyyliasetaattia lukuun ottamatta. Ammoniakkiliuokset liuottavat yhdistettä ja palladiumjodidi liukenee myös natriumjodidia sisältäviin liuoksiin, jolloin muodostuu kompleksinen tetrajodopalladaatti(II)-ioni ([PdI4]2-). Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (PdI2·H2O)

Valmistus ja käyttö
-------------------

Palladiumjodidia voidaan valmistaa saostamalla lisäämällä natriumjodidia liukoisten palladiumsuolojen kuten palladiumkloridin tai palladiumperkloraatin vesiliuoksiin. Yhdistettä voidaan valmistaa myös kuumentamalla palladiumia alumiinijodidin kanssa.

PdCl2 + 2 NaI → PdI2 + 2 NaCl
Palladiumjodidia voidaan käyttää katalyyttinä valmistettaessa uusia hiiliatomien välisiä sidoksia kytkentäreaktioilla ja myös uusia hiilen ja heteroatomien välisiä sidoksia muodostavien reaktioiden katalyyttinä. Aikaisemmin näytteen palladiumpitoisuus määritettiin gravimetrisesti saostamalla näytteen sisältämä palladium palladiumjodidina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 775. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
2. 1 2 3  William P. Griffith,Stephen D. Robinson: *Palladium*, s. 205. Springer, 1989. ISBN 978-3-662-09190-6. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 17.3.2016). (englanniksi)
3. 1 2 3  Bartolo Gabriele & Giuseppe Salerno: *Palladium(II) Iodide, e-EROS Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Teoksen verkkoversio Viitattu 17.3.2016
**Seipiö** on lintuharrastajien käyttämä tukikeppi kiikaroimisen helpottamiseksi. Kiikari asetetaan tai kiinnitetään seipiön yläpäähän. Alapäästä pidetään käsin kiinni, mahdollisesti vatsasta tukea ottaen. Seipiö vähentää huomattavasti käsien väsymistä pitkien kiikarointijaksojen aikana. Samalla se vähentää kiikarin tärinää.

Historia
--------

Seipiö on suomalainen keksintö. Se tunnetaan myös nimellä *staijauspamppu* tai *staijikeppi*. Maailmalla sen nimitys on *finnstick*, Ruotsissa *finnpinne*. Seipiön kehitys alkoi luultavasti jo 1950-luvulla, jolloin lintujen muuttoa alettiin Suomessakin tarkkailla järjestelmällisesti. Aluksi kiikarin tukena käytettiin esimerkiksi kiikarikoteloa tai jotakin maastosta sattumalta löytynyttä puun kappaletta tai laudanpätkää. Ainakin Karno Mikkola oli luomassa seipiötä 1960-luvulla.

Rakenne
-------

Lintuharrastajat rakentavat seipiön useimmiten itse, mutta valmiitakin on saatavana. Itsevalmistetun seipiön materiaalina voi olla mikä tahansa, mutta valmiina saatavat on usein valmistettu alumiini- tai hiilikuituputkesta, ja ne ovat pituudeltaan säädettäviä. Kiikari kiinnitetään usein jonkinlaisen välikappaleen välityksellä seipiöön. Joissakin lintukiikareissa on kierre, johon välikappaleen voi tukevasti kiinnittää. Toinen tapa on sitoa välikappale esimerkiksi kuminauhalla kiikarin ympäri. Kolmas mahdollisuus on yksinkertaisesti laskea kiikari välikappaleen päälle, joka on usein tarkasti kiikariin sovitettu.

Lähteet
-------

* Hänninen, Pekka: *Kuukkelin kaltaiset – lintuharrastusopas*. Luonto-liitto ja BirdLife Suomi, 2003. ISBN 951-97204-6-4.  4. korjattu painos
Meyer de Schauensee, 1974
**Rodolphe Meyer de Schauensee** (4. tammikuuta 1901 Rooma – 24. huhtikuuta 1984) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Hänen vanhempansa olivat sveitsiläinen paroni Frederick Meyer de Schauensee ja Matilda Toland. 

Hän muutti perheensä mukana Italiasta Yhdysvaltoihin 1913. Hän toimi Luonnontieteiden akatemian (*The Academy of Natural Sciences*) lintuosaston intendenttinä Philadelphiassa lähes 50 vuotta. Hän tuli tunnetuksi erityisesti työstään Etelä-Amerikan linnuston tutkimisessa ja teki paljon töitä yhdessä ystävänsä James Bondin kanssa. Hän laajensi akatemian linnunnahkojen kokoelmaa ja otti osaa keräysmatkoille Brasiliaan, Thaimaahan, Burmaan, eteläiseen Afrikkaan, Itä-Intiaan ja Guatemalaan. Hän myös palkkasi keräilijöitä hankkimaan nahkoja eri puolita maailmaa. Hänen aikanaan museon kokoelma karttui 80 000 nahasta 170 000:een.

Hän kuvaili ja nimesi lukuisia uusia lintulajeja, muun muassa perunkypärähokko (*Pauxi unicornis*). Hänen kunniakseen on nimetty ainakin viherlakkitangara (*Tangara meyerdeschauenseei*).

Hänen vaimonsa oli Williamina W. Wentz ja heillä oli kaksostyttäret Maude ja Maxine.

Teoksia
-------

* *The Birds of the Republic of Colombia* (1948-1952)
* *The Birds of Colombia* (1964)
* *A Guide to the Birds of South America* (1970)
* *A Guide to the Birds of Venezuela*, yhdessä William H. Phelps Jr kanssa (1978)
* *The Birds of China* (1984).

Lähteet
-------

* S. Dillon Ripley: Muistokirjoitus (Arkistoitu – Internet Archive)

1. ↑  BirdLife Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Palle Wischmann Hardrup** (3. joulukuuta 1922 Kööpenhamina – 6. maaliskuuta 2012 Kööpenhamina) tunnetaan Tanskassa 50-luvulla sattuneesta Hypnoosimurhat-tapauksesta. Hardrup teki 29. maaliskuuta vuonna 1951 aseellisen ryöstön kööpenhaminalaiseen pankkiin ampuen pankkivirkailijan sekä pankin johtajan hengiltä. Silminnäkijät ohjasivat poliisit Hardrupin jäljille, ja tämä jäi nopeasti kiinni. Hardrup antautui ilman vastarintaa. 

Hardrupia epäiltiin myös hieman aiemmin tapahtuneesta toisen pankin ryöstöstä, mutta saalista ei ikinä löydetty eikä aiempaa ryöstöä pystytty todistamaan Hardrupin tekemäksi. 

Hardrupin lisäksi tapauksesta tuomittiin Tanskan korkeimman oikeuden päätöksellä toinenkin mies, Bjørn Schouw Nielsen. Korkein oikeus katsoi, että Nielsen oli hypnotisoinut Palle Hardrupin tekemään rikokset. Nielsen tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen, kun taas Hardrup suoritti tuomionsa vankimielisairaalassa. Molemmat vapautettiin, toisistaan riippumatta, vuonna 1967. 

Hypnoosimurhien tutkintaa johti Roland Olsen.

Hypnoosimurhien taustaa
-----------------------

*Pääartikkeli: Hypnoosimurhat*

Toisen maailmansodan ja Tanskan natsimiehityksen aikana Palle Hardrup toimi ns. Hipo-miehenä. Hipo eli Hilfspolitzei oli saksalaisten miehittäjien alaisuudessa toiminut vapaaehtoisten tanskalaisten joukko, joka mm. ilmiantoi ja otti kiinni vastarintamiehiä. Sodan jälkeen Hardrup tuomittiin maanpetturuudesta vankeuteen. 

Hardrup suoritti rangaistustaan Horsensin vankilassa, jossa hän tutustui sellitoveriinsa Bjørn Schouw Nielseniin. Molemmat olivat kiinnostuneita hypnoosista, joogasta sekä itämaisesta filosofiasta. Hardup kertoi Hypnoosimurhien oikeudenkäynnissä olleensa varma, että Nielsen oli hypnotisoinut hänet tekemään ryöstön ja tapot vuonna 1951. Bjørn Schouw Nielsen teki itsemurhan syankaliumilla vuonna 1974.

Murhien jälkeen
---------------

Vapautumisensa jälkeen Hardrup vaihtoi nimensä Palle Wischmanniksi poistaen kaikki siteet vanhaan elämäänsä. Edes hänen viimeinen tyttöystävänsä ei tiennyt hänen rikostaustastaan.

Hypnoosimurhista on tehty *The Guardian Angel* -niminen elokuva, joka tuli teatterilevitykseen vuonna 2018. Palle Hardrupia esittää Cyron Melville. Elokuvan ohjasi Arto Halonen, joka tapasi Hardrupin vuonna 1997 ja on yksi harvoista häntä haastattelemaan päässeistä ihmisistä. Elokuvassa näyttelee myös Pilou Asbæk, jonka roolihahmo Anders Olsen perustuu Hypnoosimurhia tutkineeseen rikostutkija Roland Olseniin, sekä Josh Lucas, joka näyttelee Bjørn Schouw Nielseniä. Elokuvan suomalaisnäyttelijöitä ovat Sara Soulié, Pamela Tola sekä Mikko Nousiainen.

Lähteet
-------

1. ↑  Finn Abrahamowitz: *Hypnosemordene*. Lindhardt og Ringhof, 2016. 957633450. ISBN 8711625945. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  De gådefulde hypnosemord | Politimuseum.dk *www.politimuseum.dk*. Viitattu 27.7.2017.
3. ↑  Suomalaisohjaaja kuvaa kansainvälistä trilleriä – mukana Hollywood-tason tähtinäyttelijöitä! *Ilta-Sanomat*.  8.2.2017. Viitattu 25.7.2017.
Rodoniittia Madagaskarilta. Rodoniitti esiintyy useimmiten juuri tällaisessa massamaisessa muodossa, kiteet ovat harvinaisia.
Harvinainen rodoniittikide Australiasta. Ympäröivä metallinhohtoinen mineraali on lyijyhohdetta.
**Rodoniitti** (kemiallinen kaava MnSiO3, mangaani(2)-metasilikaatti) on vaaleanpunaisesta punaruskeaan vaihteleva mineraali, joka on saanut nimensä värinsä mukaan: kreikaksi *rhodos* tarkoittaa ruusua.

Rodoniittia esiintyy lähes kaikkialla maailmassa, tavallisesti mangaanikaivoksissa ja -esiintymissä. Mainittavia esiintymiä on muun muassa Sverdlovskissa Uralilla Venäjällä, Värmlannissa Ruotsissa, Suomessa esimerkiksi Ylistaron Vittingissä, Yhdysvalloissa, Intiassa, Madagaskarilla, Meksikossa ja Broken Hillissä Australiassa, jossa esiintyy erikoisia läpinäkyviä, kiteisiä muunnoksia. Läpinäkyvät kiteet hiotaan usein viistehiontaisiksi jalokiviksi. Rodoniitin kidejärjestelmä on trikliininen, mutta kiteet ovat erittäin harvinaisia.

Rodoniitissa esiintyy tavallisesti mustia mangaanioksidisulkeumia, jotka antavat sille kauniin marmorimaisen ulkonäön. Sulkeumat syntyvät rodoniitin sisältämän mangaanin hapettuessa.

Mohsin kovuusasteikolla rodoniitti on 5,5–6,5, mikä antaa kivelle erinomaisen työstettävyyden. Rodoniitti on hyvin suosittu korukivenä.

Rodoniitilla on myös kaksi koostumukseltaan poikkeavaa muunnosta: magnesiumpitoinen shihutsuniitti ja sinkkipitoinen fowleriitti. Rodoniitin sisarmineraali on rodokrosiitti: mangaanikarbonaatti, MnCO3.

Lähteet
-------

* Schumann, Walter, 1993: *Kivet ja mineraalit.* Otava, Keuruu. ISBN 951-1-10207-9
* Schumann, Walter, 1989: *Jalokivet ja korukivet.* Otava, Keuruu. ISBN 951-1-10837-9
* Brocardo, G. 1994: *Minerals & Gemstones.* ISBN 0-7153-0197-7

Aiheesta muualla
----------------

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rodoniitti**.
* Mindat: Rhodonite (englanniksi)
* Webmineral: Rhodonite Mineral Data (englanniksi)
**Seiska** (myös nimillä *Lappu* ja *Ruotsalainen rommi*) on erityisesti lasten suosiossa oleva korttipeli, jota yleisimmin pelataan huvin ja leikin vuoksi eikä rahapanoksilla. Pelissä käytetään normaalia 52 kortin korttipakkaa. Peli on samankaltainen kuin  Uno-korttipeli.

Pelissä kullekin pelaajalle jaetaan 7 korttia, ja pöydälle laitetaan aloituskortti kuvapuoli ylöspäin. Pelaajien tulee vuorollaan laittaa pöydällä olevan kortin päälle omistaan joko samaa maata tai samaa numeroa oleva kortti. Mikäli samannumeroisia kortteja on useampi, on ne mahdollista lyödä pöytään kaikki kerralla. Yleensä seiskat on pelattava yksitellen eikä seiskan päälle saa lyödä seiskaa eikä seiskalla saa lopettaa. Jo pelin nimikin kertoo, että kortilla numero seitsemän on erityinen merkitys pelissä; sillä on mahdollista vaihtaa vaadittavaa maata itse kortin lyöjän haluamaksi. 

Mikäli pelaajalla ei ole sopivaa maata, hänen pitää nostaa pakasta korkeintaan kolme korttia, ja mikäli niistäkään ei yksikään käy, tulee hänen sanoa "Ohi", jolloin vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Voi nostaa myös taktisesti ja sanoa "Ohi" vaikka pystyisikin lyömään. Seiskaa ei kuitenkaan saa pantata kolmen kortin nostamisen jälkeen, muistaen, että seiskaahan ei saa lyödä seiskan päälle silloinkaan. Mikäli pelaaja lyö pöytään ässän, tulee muiden pelaajien nostaa pakasta yksi kortti. Pelin voittaa pelaaja, jolta kädestä loppuvat kortit ensimmäisenä. Mikäli kädessä on enää yksi kortti, tulee pelaajan sanoa "Lappu". Mikäli sanominen unohtuu, tulee hänen nostaa pakasta viisi korttia. (Toisten sääntöjen mukaan kolme.) Tästä tulee huomauttaa ennen seuraavan pelaajan lyömistä tai nostoa tai nostopakko ei enää ole voimassa. Peliä voi hieman vaikeuttaa sopimalla että on lopetettava yhdellä kortilla. Jos nostopakka loppuu, pöytäyspakka
sekoitetaan uudeksi nostopakaksi. -Kahden ja kolmen pelissä nostetaan usein viisi korttia ennen "Ohi" tilannetta.

Päällystyssääntö: Pelaaja voi halutessaan "päällystää" ässän. Päällystäessä ässän päälle laitetaan saman värinen mikä vaan kortti. Tällöin muut pelaajat joutuvat nostamaan pakasta yhden kortin. Ilman päällystystä muiden ei tarvitse nostaa korttia. Ässän voi päällystää vain yhdellä kortilla, ei esim. toisella ässällä.

Pisteenlasku
------------

Peruspeliin voidaan liittää pisteenlasku, jossa jaossa hävinneiden pelaajien käsiin jääneistä korteista lasketaan miinuspisteitä seuraavasti:

* -14 ässästä
* -25 seiskasta
* Muista korteista niiden numeroarvon mukaan.

Peliä pelataan, kunnes joku pelaajista saavuttaa sata tai sataviisikymmentä miinuspistettä. Voittaja on se, jolla on vähiten miinuspisteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Saari, Mikko: Seiska *Korttipeliopas (korttipeliopas.fi)*.  29. heinäkuuta 2010. Viitattu 11.4.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  Seiska *korttipeli.info*. Viitattu 11.4.2023.
**Pallasjärvi** on keskikokoinen järvi Kittilän ja Muonion rajalla Pallastunturien kaakkoispuolella. Se kuuluu Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon.

Jäätynyt Pallasjärvi, taustalla Pallastunturi.
Pallasjärvi on 6,3 kilometriä pitkä ja 4,8 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 17,25 neliökilometriä ja rantaviivan pituus 24,57 kilometriä. Kittilän ja Muonion raja kulkee järven halki siten, että itäosa kuuluu Kittilään ja länsiosa Muonioon. Järven tilavuus on 155 miljoonaa kuutiometriä eli 0,155 kuutiokilometriä. Keskisyvyys on 9 metriä ja syvin kohta 36 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven länsiosassa. Järven eteläosassa on Pallaslompolo-niminen lähes erillinen vesiallas, jonka saarijono erottaa pääaltaasta.

Järven rannat ovat pääosin metsämaata. Etelärannalla on hiekkaranta Punainenhiekka, jonka yhteydessä on päivätupa. Lisäksi järvellä on Aittalahden ja Hietalahden autiotuvat.

Pallasjärvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ylä-Ounasjoen valuma-alueen (65.6) Pallasjoen valuma-alueella (65.65), jonka Pallasjärven valuma-alueeseen (65.652) se kuuluu. Järven pinta on 266,6 metriä merenpinnan yläpuolella. Pallasjärvi laskee sen itäpäästä lähtevää Pallasjokea pitkin Ounasjokeen.

Järven kalastoon kuuluvat harjus ja muikku.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pallasjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 8.2.2023.
2. 1 2  Pallasjärvi (65.652.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 8.2.2023.
3. ↑  Punainenhiekka, päivätupa *luontoon.fi*. Viitattu 8.2.2023.
4. ↑  Aittalahti, autiotupa *luontoon.fi*. Viitattu 8.2.2023.
5. ↑  Hietalahti, autiotupa *luontoon.fi*. Viitattu 8.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pallasjärvi** Wikimedia Commonsissa