recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nikolai Nikolajevitš Polikarpov** (ven. Никола́й Никола́евич Полика́рпов, 8. heinäkuuta (J: 26. kesäkuuta) 1892 Gergijevissä (nyk. Orjolin alue) – 30. heinäkuuta 1944) oli neuvostoliittolainen lentokoneinsinööri, joka tunnettiin kotimaassaan "Hävittäjien kuninkaana". Hän suunnitteli I-15-sarjan hävittäjät ja I-16 Ishak "Pieni aasi" -hävittäjän.

Orjolin lukion käytyään hän opiskeli Pietarin polyteknisessä instituutissa mekaniikkaa sekä lentotekniikkaa. Hän valmistui insinööriksi vuonna 1916 ja palkkautui pietarilaiseen ilmalaiva- ja lentokonetehtaaseen. Maaliskuussa 1918 hän siirtyi Valtion sotilaslentokoneiden suunnitteluvaltuustoon Moskovaan.

Elokuussa 1918 hän siirtyi Dux-lentokonetehtaaseen, joka oli Neuvosto-Venäjän suurin lentokonetehdas. Hän sai vastuulleen lentokoneiden suunnittelun, materiaalitestit ja piirustuskonttorin johtamisen. Hänen ensimmäinen lentokoneensa oli kopio de Havilland D.H.4-koneesta nimellä Dux tai Polikarpov R-1. Vuonna 1919 hän siirtyi Neuvostoliiton ilmavoimien tekniseen komiteaan.

Hän perusti oman suunnittelutoimiston palkaten lopetetun Dux-tehtaan insinöörejä ja jatkokehitti Dux R-1-konetta. Hänen ensimmäinen täysin oma suunnitelma oli Polikarpov I-1.

Lokakuussa 1929 Polikarpov pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Vuonna 1931 tuomio muutettiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyötä ja hänet kuitenkin siirrettiin OGPU:n erityissuunnittelutoimistoon (CKB-39 OGPU) Butyrkan vankilaan Moskovassa. Hän suunnitteli Dmitri Pavlovitš Grigorovitšin kanssa Polikarpov I-5-koneen. Heinäkuussa 1931 hänet armahdettiin lukuisten muiden joukossa. Myöhemmin hän työskenteli Andrei Tupolevin johtamassa OKB-suunnittelutoimistossa.

Hänen tunnetuimpia lentokoneitaan ovat Polikarpov Po-2 vuodelta 1927 ja Polikarpov I-16, joka oli vuonna 1933 kehittynein hävittäjälentokone koko maailmassa. Kaikkiaan hän osallistui 70 lentokoneen suunnitteluun. 1943 hänestä tuli TšAGIn professori ja hän kehitteli teoriaa suurnopeuksisista lentokoneista, joissa on suihkuvoimalaite.

Polikarpov sai useita valtionpalkintoja, muun muassa Stalin-palkinnon vuosina 1941 ja 1943. Hän sai kahdesti Lenin-palkinnon sosialistisesta työstä.

Polikarpov kuoli 30. heinäkuuta 1944 vatsasyöpään. 

Pamir-vuorten Polikarpov-huippu on nimetty hänen mukaansa.

Aiheesta muualla
----------------

* Venäläinen sivusto venäjäksi Polikarpovista (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
**Clara Louise Kellogg** (1842–1916) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja. Hän syntyi vuonna 1842 Sumterissa. Hänen isänsä oli George Kellogg ja äiti Jane Elizabeth Crosby. Hänen setänsä oli tunnettu lääkäri ja kasvitieteilijä Albert Kellogg.

Melko pian Clara Kelloggin syntymän jälkeen perhe muutti Connecticutiin ja vuonna 1857 he muuttivat New Yorkiin. Clara Kelloggin molemmat vanhemmat olivat musikaalisia, joten musiikki oli läsnä hänen elämässään jo varhaisesta lapsuudesta lähtien. Suoritettuaan perustason koulutuksen Catskillin kaupungissa Ashlandin seminaari- ja musiikki-instituutissa (Ashland Seminary and Musical Institute) aloitti Kellogg lauluopinnot New Yorkissa.

Vuonna 1861 Kellogg teki ensiesiintymisensä esittämällä Gildaa Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto. Yhdysvaltain sisällissodan myötä Kelloggin ensimmäinen isompi kiertue kuitenkin peruuntui. Sittemmin Kellogg on esittänyt Margaretaa Charles Gounod’n oopperassa Faust ja tästä roolista hänet vahvasti muistetaan. Ensimmäisen Euroopan-kiertueensa Kellogg teki vuonna 1867 Lontoossa ja seuraavan vuosikymmenen aikana hän esiintyi paljon eri puolilla Eurooppaa sekä Pohjois-Amerikkaa. Kellogg oli yksi ensimmäisistä yhdysvaltalaisista oopperalaulajista, joka saavutti kansainvälistä mainetta.

Vuonna 1887 Kellogg avioitui Carl Strakoschin kanssa. Heillä ei ollut omia biologisia lapsia, mutta he ottivat adoptiolapsen, ja perhe muutti Elpstoneen Connecticutiin. Avioliiton myötä Kellogg myös lopetti esiintymiskiertueet ja hän esiintyi viimeisen kerran julkisesti vuonna 1890. Sittemmin hän ryhtyi opettamaan nuoria lahjakkaita laulajia ja tarjosi usein myös taloudellista avustusta eteenpäin yrittäville artisteille. Vuonna 1903 Kellogg julkaisi omat muistelmansa nimellä *Memoirs of an American Prima Donna*. Kellogg kuoli pitkällisen sairauden myötä Elpstonessa keväällä 1916.

Lähteet
-------

* South Carolina Encyclopedia: Kellogg, Clara Louise (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Clara Kellogg** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
Ernest Bloch.
**Ernest Bloch** (24. heinäkuuta 1880 – 15. heinäkuuta 1959) oli juutalainen amerikansveitsiläinen säveltäjä.

Bloch syntyi Genevessä ja opiskeli musiikkia Brysselin konservatoriossa, missä hänen opettajanaan oli muun muassa Eugène Ysaÿe. Myöhemmin hän opiskeli Frankfurtissa Hoch-konservatoriossa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1916 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1924. Yhdysvalloissa hän toimi vasta perustetun Institute of Musicin musiikillisena johtajana Clevelandissä vuosina 1920–1925 ja San Franciscon konservatorion johtajana vuosina 1925–1930. Suurimman osan 1930-luvusta hän vietti Sveitsissä ennen kuin palasi Yhdysvaltoihin. Hän kuoli Portlandissa, Oregonissa.

Blochin varhaisissa sävellyksissä on vaikutteita ranskalaisesta impressionismista (Claude Debussy) sekä saksalaisilta säveltäjiltä (Bruckner, R. Strauss, Mahler). Myöhemmissä teoksissa on juutalainen perussävy, jossa on vaikutteita juutalaisesta liturgisesta ja kansanmusiikista. Toisen maailmansodan jälkeen sävelletyt teokset ovat vaihtelevampia tyyliltään, vaikka niissä säilyy Blochin pohjimmiltaan romanttinen muotokieli. Joissakin teoksissa jatkuu juutalainen teema, toisissa on aineksia uusklassismista tai atonaalisesta musiikista.

Teoksia
-------

* *Macbeth* (1910), ooppera
* *Schelomo* (1916), sellolle ja orkesterille
* *Israel Symphony* (1916)
* *Trois poèmes juifs* (1917), orkesteriteos
* *Baal Shem* (1923), viululle ja pianolle, myöhempi versio viululle ja orkesterille
* *America*, rapsodia kuorolle ja orkesterille (1926)
* *Avodath Hakodesh* (1933), baritonille, kuorolle ja orkesterille
* *Viulukonsertto* (1938)
* *Suite hébraïque* (1950)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* RISM
* SNAC
* IdRef
* Theaterlexikon

 |

 |
**Aaro Leonard Itkonen** (29. syyskuuta 1877 Kuopio – 16. tammikuuta 1934 Savonlinna) oli suomalainen näyttelijä ja pienliikemies. Hän työskenteli Viipurin ja Oulun teattereissa.

Elämä ja ura
------------

Aaro Itkonen syntyi Kuopion lääninrovastin seitsemänneksi lapseksi. Hän opiskeli lyseossa ja kauppakoulussa. Itkonen aloitti näyttelijän uransa Viipuriin perustetussa Suomalaisessa Maaseututeatterissa 22-vuotiaana, ja työskenteli siellä kuusi vuotta. Hänen vahvuuksiaan olivat hyvä lauluääni ja ulkomuoto sekä muuntautumiskyky. Runsaan alkoholinkäyttönsä takia hänet erotettiin teatterista pariin otteeseen. Lopullisesti kiinnitys irtisanottiin 1905. Itkonen siirtyi Oulun Työväen Näyttämölle ja toimi sen johtajana vuosina 1906–1907. Johtajakautensa jälkeen hän näytteli samaisessa teatterissa seitsemän vuotta.

Aaro Itkosen aviopuoliso Aili Törnqvist työskenteli myös Maaseututeatterissa. Heille syntyi lapset Amalia ja Bertil, jotka kuolivat alle 20-vuotiaina. Liitto päättyi eroon 1911. Itkonen tapasi Turun Teatterin puvustossa työskennelleen Mimmi Grönroosin, mutta heidän rakkautensa karahti kiville. Suhteesta syntyi tytär, näyttelijänä mainetta niittänyt Hilkka Helinä, marraskuussa 1916. Tuolloin Aaro Itkonen oli luopunut näyttelijän urastaan ja siirtynyt kaupan palvelukseen. Vuonna 1919 hän avioitui varakkaan viipurilaiskauppiaan kanssa ja muutti Savonlinnaan, missä hän aloitti liikemiehen uransa. Itkonen kuoli hukkumalla tammikuussa 1934.

Lähteet
-------

* Halttunen, Marjukka: Teatterin suorasuu, Kustannusosakeyhtiö Otava, Helsinki 2010, ISBN 978-951-1-23886-7

### Viitteet

1. ↑  *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin*, s. 101. Viipuri: Kustannusliike Opas, 1930.
2. ↑  Aaro Leonard Itkonen. (Kuolinilmoitus) *Savonmaa*, 17.2.1934, s. 2. Savonlinna:  Etelä-Savon Kirjapaino Oy. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.10.2021.
3. ↑  Teatterin suorasuu, sivut 9 ja 10
4. ↑  Alkuvuosikymmenten johtajia *Historia*. Oulun Työväen Näyttämö.  Arkistoitu 27.12.2021. Viitattu 27.12.2021.
5. ↑  Teatterin suorasuu, sivut 10–14
6. ↑  Teatterin suorasuu, sivu 16

Aiheesta muualla
----------------

* Docstoc.com
**HMS Canada** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1765 vesillelaskettu Canada-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Canada-luokka (linjalaiva)*
Alus tilattiin 1. joulukuuta 1759 Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi toukokuuhun 1762 saakka Israel Pownoll ja sen jälkeen Joseph Harris. Köli laskettiin 1. heinäkuuta 1760. Alus laskettiin vesille 17. syyskuuta 1765 ja valmistui 11. lokakuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat varustettuna 33 546 puntaa.

Palvelus
--------

Alus valtasi 2. toukokuuta 1781 Espanjan laivaston 34-tykkisen *Santa Leocadian*. Vuonna 1782 aluksen päällikkönä oli William Cornwallis. Se otti osaa St. Kittsin ja Saintesin taisteluihin. Alus osallistui 6. marraskuuta 1794 taisteluun välttäen valtauksen.

Alus muutettiin vankilaivaksi 1810 ja romutettiin 1834.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)
* Goodwin, Peter: *The Ships of Trafalgar - The British, French and Spanish Fleets October 1805*. London: Conway Maritime Press, 2005. ISBN 1-84486-015-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 66

*Canada*-luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Canada* – *HMS Majestic* – *HMS Orion* – *HMS Captain* |
| Edeltäjä: Albion-luokka – Seuraaja: Ramillies-luokka |
Imumonni L-018
**L-numero** on imumonnien luokitteluun kehitetty järjestelmä. Sitä tarvitaan, koska akvaarioliikkeisiin tuodaan usein Etelä-Amerikasta sellaisia imumonneja, joiden taksonominen määrittely (kaksisanainen nimikkeistö) ei ole selvä. Joskus käy niin, että kaksi tai useampia L-numeroita osoittautuu saman lajin eri alueilta kotoisin oleviksi populaatioksi, joskus taas samalla L-numerolle on luokiteltu kahta lajia. L-numeroita on annettu noin neljäsataa.

L-numeroinnin kehitti saksalainen akvaariolehti DATZ (Die Aquarien und Terrarienzeitschrift). Se auttaa harrastajia keskustelemaan uusista lajeista. Juuri sellaisista lajeista halutaan hakea tietoa ja vaihtaa kokemuksia, joiden hoitamisesta ei ole vuosikymmenten kokemusta. Ilman L-numerointia kala voisi olla vuosia vajaalla taksonomisella nimellään kuten "eräs korumonni, *Peckoltia sp.*", tai saada eri kauppiailla eri tavalla käännettyjä ja keksittyjä nimiä (salamanterimonni, leopardisammakkoimumonni, keltapilkkupleko).

Lähteet
-------

1. ↑  L-Numbers (kuvat useimmista L-numeroiduista lajeista) Planet Catfish. Viitattu 28.6.2007. (englanniksi)
2. ↑  Linder, S.: What are L Numbers? AquariaCentral.com.  Arkistoitu 22.4.2006. Viitattu 28.6.2007. (englanniksi)
**Markku Tapio Nihti** (3. syyskuuta 1945 Saarijärvi – 10. elokuuta 2018 Hyvinkää) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Nihtin vanhemmat olivat maanviljelijä Albert Nihti ja emäntä Tyyne Pitkänen ja puolisot vuodesta 1966 hammashoitaja Marja Lea Katriina Leppäaho ja vuodesta 1995 Pirjo Kyllikki Lillian Lehto. Nihti tuli ylioppilaaksi Elisenvaaran yhteiskoulusta 1970 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1970, jossa hän suoritti myös MBA-opinnot 1994. Nihti oli ilmastointilaiteyritys Suomen Puhallintehdas Oy:n myynti-insinööri 1969–1972 ja teollisuusosaston osastopäällikkö 1972–1975, SF Products Canadan projekti-insinööri 1975–1976, Suomen Puhallintehdas Oy:n teollisuussektorin päällikkö 1977–1981, tuotesektorin päällikkö 1982–1984, varatoimitusjohtaja 1985 ja toimitusjohtaja 1986–1989 sekä yrityksen emoyhtiön ABB Fläkt Ab:n varatoimitusjohtaja Tukholmassa 1989–1992.

ABB-konsernin suomalaisen yhtiön ABB Oy:n kaupallinen johtaja Nihti oli vuonna 1992 ja konsernin omistaman sähkötukkukauppayhtiö ABB Asea Skandia Oy:n toimitusjohtaja 1992–1997 ja Elektroskandia Oy:n toimitusjohtaja 1997–2005. Hän oli sittemmin Kamensky Consulting Oy:n vanhempi asiantuntija, samoin kuin Skamaniko Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen, ja hänellä oli työuransa aikana myös useita muita liike- ja järjestöelämän luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Nihti sai 2004.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Skippari, Mika: Kauppaneuvos Markku Nihti (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 27.8.2018. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 15.7.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Mika Skippari: Markku Nihti *Biografiasampo*.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtajasta. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Campbell** (viirinumero D60) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtaja toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Scott-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin huhtikuussa 1917 Birkenheadistä Cammell Lairdilta, missä köli laskettiin 10. marraskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1918 ja valmistui 21. joulukuuta 1918.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivastoon, mistä se siirrettiin 1925 reserviin. Alus palautettiin 1939 palvelukseen liikekannallepanossa. Sodan alussa aluksen takimmaista savuhormia lyhennettiin, jotta ilmatorjuntatykin ampuma-ala kasvaisi. Samalla aluksen keskellä ollut Q-tykki korvattiin kahdella naulan tykillä, jotka asennettiin kummallekin kyljelle.

Huhtikuussa 1940 alus partioi Clyden edustalla Norjan taisteluiden aikana. Alus oli lähinnä Pohjanmerellä saattuetehtävissä 16. ja 21. hävittäjälaivueissa. Aluksen X-torni poistettiin ja sen tilalle siirrettiin jo aiemmin aluksella ollut kolmen tuuman ilmatorjuntatykki. Komentosillan kummallekin puolelle asennettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Etäisyysmittari ja vanhentunut tulenjohtojärjestelmä korvattiin tyypin 271 tutkalla ja lisäksi tyypin 290 tutka asennettiin maston huippuun. Lopulta aluksen kahden naulan tykkejä täydentämään asennettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä.

Helmikuussa alus osallistui operaatio Cerberoksen torjuntaan Saksan laivaston Brestissä olleiden alusten murtautuessa merelle. Alusten toimilla ei ollut kuitenkaan vaikutusta. Alus osallistui kesäkuussa 1944 Normandian maihinnousuun.

*Campbell* myytiin romutettavaksi 18. helmikuuta 1947.

Päälliköt
---------

Aluksen päälliköinä olivat:

* ...
* John Tovey 19. huhtikuuta - toukokuu 1926
* ...

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Whitley, M. J. s. 86

*Scott*-luokan hävittäjät (1917)

|  |
| --- |
| *HMS Scott* - *HMS Bruce* - *HMS Douglas* - *HMS Campbell* - *HMS Mackay* - *HMS Malcolm* - *HMS Montrose* - *HMS Stuart* - *HMS Barrington* - *HMS Hughes* |
| Edeltäjä: *Shakespeare*-luokka – Seuraaja: V-luokan hävittäjät |
**Julija Sergejevna Petšonkina** (ven. Юлия Сергеевна Печёнкина, o.s. **Nosova**, s. 21. huhtikuuta 1978 Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen 400 metrin aitajuoksija. Hän piti vuosina 2003–2019 hallussaan matkan maailmanennätystä ajalla 52,34.

Sydneyn olympialaisissa 2000 Petšonkina karsiutui 400 metrin aitojen välierissä. Seuraavana vuonna hän voitti matkalla MM-hopeaa Edmontonin MM-kisoissa ajalla 54,27. Samana vuonna hän voitti Euroopan cupin ja sijoittui kahdeksanneksi GP-finaalissa. 2002 hän oli viides 400 metrin sileällä sisäratojen EM-kisoissa Wienissä ja voitti aitojen Euroopan cupin. Hän voitti 400 metrin aidat myöhemmin samana vuonna yleisurheilun maailmancupissa Madridissa ajalla 53,74. 2003 Petšonkina kilpaili Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin sileällä, joissa hänet hylättiin välierissä. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän voitti aidoissa pronssia ajalla 53,71. Samana vuonna hän juoksi 8. elokuuta Tulassa matkan maailmanennätykseksi ajan 52,34. Maailmanennätyksen rikkoi Dalilah Muhammad vuonna 2019.

Petšonkina sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 kahdeksanneksi 400 metrin aidoissa. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän voitti matkan ajalla 52,90 ja myöhemmin samana vuonna sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2006 hän voitti yleisurheilun maailmancupin Ateenassa ajalla 53,88. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sai hopeaa 400 metrin aidoissa ajalla 53,50.

Petšonkina oli Glasgow'ssa 2005 mukana juoksemassa 4 x 200 metrin viestin sisäratojen yhä voimassa olevaa maailmanennätystä ajalla 1.32,41. Hän oli naimisissa aitajuoksija Jevgeni Petšonkinin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2006.

Petšonkina lopetti uransa vuonna 2009 terveysongelmien vuoksi.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 400 metrin juoksu: 53,22 (2001)
* 400 metrin aitajuoksu: 52,34 (2003)

Lähteet
-------

* Julija Petšonkina Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  iaaf.org - World Indoor Championships 2003 - Results 400 Metres W Semi-Final (englanniksi)
2. ↑  Ratified: Muhammad’s world 400m hurdles record and Anderson’s world U20 100m hurdles record *www.iaaf.org*. Viitattu 12.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Sisäratojen naisten maailmanennätykset, IAAF Viitattu 6.10.2009 (englanniksi)
4. ↑  Illness ends Pechonkina's career *news.bbc.co.uk*.  28.9.2009. BBC. Viitattu 6.10.2009. (englanniksi)

  

Naisten 400 metrin aitajuoksun maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1980: Bärbel Broschat |
1983: Jekaterina Fesenko |
1987: Sabine Busch |
1991: Tatjana Ledovskaja |
1993: Sally Gunnell |
1995: Kim Batten |
1997: Nezha Bidouane |
1999: Daimí Pernía |
2001: Nezha Bidouane |
2003: Jana Pittman |
2005: Julija Petšonkina |
2007: Jana Rawlinson |
2009: Melaine Walker |
2011: Lashinda Demus |
2013: Zuzana Hejnová |
2015: Zuzana Hejnová |
2017: Kori Carter |
2019: Dalilah Muhammad |
2022: Sydney McLaughlin |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Ceres-luokan kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Cardiff** oli Britannian kuninkaallisen laivaston *Ceres*-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Ceres-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Govanista Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1916. Alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 25. kesäkuuta.

Palvelus
--------

Palveluksen oton jälkeen alus liitettiin kesäkuussa 1917 Harwichiin 6. kevyt risteilijäviirikköön lippulaivaksi. Alus osallistui 17. marraskuuta 1917 toiseen Helgolandin taisteluun.

Saksan avomerilaivaston purjehtiessa Scapa Flowhun 21. marraskuuta 1918 valittiin *Cardiff* laivaston lippulaivaksi ja ohjaamaan saksalaisalukset satamaan. Alus oli Itämeren laivaston lippulaivana marraskuusta 1918 vuoden 1919 alkupuolelle, minkä jälkeen alus siirrettiin Välimerelle 3. kevyt risteilijäviirikköön 1919 - 1929.

Vuodet 1929 - 1931 alus oli huollossa, minkä jälkeen alus Afrikan asemalla 6. kevyt risteilijäviirikön lippulaivana toukokuuhun 1933. Alus oli reservialuksena heinäkuusta 1933 heinäkuuhun 1938, jolloin se otettiin uudelleen palvelukseen 5. risteilijäviirikköön Kiinan asemalle. *Cardiff* lähti Hong Kongista 29. huhtikuuta 1939 palatakakseen reserviin, missä alus oli toisen maailmansodan syttymiseen saakka.

*Cardiff* sijoitettiin 12. risteilijäviirikköön tehtävänään Pohjois-Atlantin meriliikenteen valvonta 1939 - 1940. Tämän jälkeen alus palveli loppu sodan tykistönkoulutusaluksena länsirannikolla. Sodan aikana alukseen asennettiin kuusi 20 millimetrin yksiputkista ilmatorjuntatykkiä sekä tyypin 290 tutka huhtikuussa 1940 sekä tyypin 273 tutka alkuvuodesta 1943. 

*Cardiff* myytiin 23. tammikuuta 1946 romutettavaksi BISCOlle. Se saapui Arnott Youngille Dalmuiriin Skotlantiin romutettavaksi 18. maaliskuuta.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Conway's s. 61
2. ↑  Whitley s. 69-70
3. 1 2 3 4  Whitley s. 70
4. ↑  Whitley s. 69

*C*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| **Caroline-luokka** *HMS Caroline* - *HMS Carysfort* - *HMS Cleopatra* - *HMS Comus* - *HMS Conquest* - *HMS Cordelia* |
| **Calliope-luokka** *HMS Calliope* - *HMS Champion* |
| **Cambrian-luokka** *HMS Cambrian* - *HMS Canterbury* - *HMS Castor* - *HMS Constance* |
| **Centaur-luokka** *HMS Centaur* - *HMS Concord* |
| **Caledon-luokka** *HMS Caledon* - *HMS Calypso* - *HMS Cassandra* - *HMS Caradoc* |
| **Ceres-luokka** *HMS Cardiff* – *HMS Ceres* – *HMS Coventry* – *HMS Curacoa* – *HMS Curlew* |
| **Carlisle-luokka** *HMS Cairo* - *HMS Calcutta* - *HMS Capetown* - *HMS Carlisle* - *HMS Colombo* |
| Edeltäjä: *Arethusa*-luokka – Seuraaja: *Danae*-luokka |
**Clara Direz** (s. 5. huhtikuuta 1995) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa C.S. Les Saisies'ta.

Direz osallistui nuorten talviolympialaisiin 2012, missä hän voitti kultaa suurpujottelussa, oli neljäs supersuurpujottelussa ja kuudes superalppiyhdistetyssä. Ären MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 19:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa viidestoista.

Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Mariborin pujottelussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 oltuaan 24:s Lienzin suurpujottelussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs niin ikään Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voitettuaan Sestrieren parisuurpujottelun tammikuussa 2020.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Clara Direz Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Kristinoppikoulu** eli tuttavallisemmin **kripari** on ortodoksisen kirkon järjestämä luterilaisen kirkon rippikoulua muistuttava, tyypillisesti nuorille kirkon jäsenille tarkoitettu kurssi tai leiri. Suomalainen seurakuntien järjestämä kristinoppikoulu on ortodoksisessa maailmassa poikkeuksellinen; vastaavaa kurssia ei järjestetä muissa maailman maissa.

Kristinoppikoululla ei ole luterilaisen kirkon rippikoulua vastaavaa merkitystä, koska lapset ovat jo kasteen ja mirhavoitelun sakramentin jälkeen täysivaltaisia kirkon jäseniä eikä konfirmaatiota toimiteta kurssin jälkeen.

Kristinoppikoulujen järjestäminen alkoi jo 1800-luvun lopulla, leirimuotoiset kurssit tulivat ohjelmaan 1950-luvulta lähtien. Nykyisin yleisin tapa suorittaa kristioppikoulu on kristinoppikoululeiri, joita järjestävät eri seurakunnat ja Ortodoksisten Nuorten Liitto. Yleensä kristinoppikoulun suorittavat 14-15-vuotiaat nuoret. Luterilaisen kirkon ja nuorisokulttuurin antaman esikuvan seuraamana ortodoksisten perheiden nuorten ikäluokista selvä enemmistö osallistuu kripareille; osallistumisprosentti on vaihdellut seurakunnasta riippuen 60 ja 100 prosentin välillä. Jotkut seurakunnat järjestävät kristinoppikouluja myös aikuisille. Kurssi tai leiri sopii myös kirkkoon liittymistä harkitsevalle.

Kristinoppikoulun tavoitteena on ortodoksisen identiteetin vahvistaminen ja kirkolliseen yhteisöön kasvaminen. Leirimuotoisen kurssin aikana on tyypillisesti oppitunteja, jumalanpalveluksia, yhteisiä ryhmätoimintoja, saunomista ja illanviettoja. Oppitunneilla tutustutaan sakramentteihin, liturgian kulkuun ja kirkollisiin tapoihin. Todellista tapahtumia saatetaan jäljitellä käytännöllisten harjoituksen eli demojen kautta, esimerkiksi hää-, hautajais- ja kastedemo. Kurssin sisältö on riippunut myös seurakuntien perinteestä. 

Piispankokous hyväksyi alkuvuonna 2020 uusitun kristinoppikoulun opetussuunnitelman. Tarkoituksena on ollut tukea esimerkiksi osallistujien sosiaalisten suhteiden kehittymistä kriparin aikana ja seurauksena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mikä on kripari? *kripari.fi*. Ortodoksisten nuorten liitto ONL ry. Viitattu 21.7.2021.
2. 1 2 3 4 5  Annakaisa Onatsu, Teemu Toivonen: Maailma muuttuu, muuttuuko kristinoppikoulu? (pdf) *Aamun koitto, 3/2020, s. 8-9*.  18.5.2020. ort.fi. Viitattu 21.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Ripari, kripari tai protuleiri - mitä niistä jää käteen? (audio/podcast, 18.4.2020, toim. Ali Isokangas, Timo Kalliokoski ja Mio von Reiche) (areena.yle.fi)
* Kristinoppileiri eli kripari (Suomen ortodoksinen kirkko) (ort.fi)
* Outi Ylinen: Kripari, kristinoppikoulu ortodoksisessa kirkossa (ortodoksi.net)
* Kristinoppikoulu (onl.fi)
**Antiikin kreikkalaisen tekniikan museo** (kreik. Μουσείο Αρχαίας Ελληνικής Τεχνολογίας Κώστα Κοτσανά, *Mouseío Archaías Ellinikís Technologías Kósta Kotsaná*) on museo Katákolon kylässä Pýrgoksen kunnassa Kreikassa. Se esittelee nimensä mukaisesti antiikin Kreikan tekniikkaa.

Museon on perustanut Kóstas Kotsanás. Nykyisin sitä ylläpitää Pýrgoksen kunta.

Museon mainoskyltti.

Kokoelmat
---------

Museon kokoelmiin kuuluu noin 200 toimivaa mallia antiikin kreikkalaisista teknisistä keksinnöistä. Mallit ovat Kostanáksen itse tekemiä ja perustuvat hänen tutkimuksiinsa ja kokeiluihinsa. Mallien yhteydessä on audiovisuaalista aineistoa.

Näyttely on järjestetty aiheittain, ja sen aiheita ovat muun muassa: Arkhimedeen tekemät keksinnöt; automaatit ja varhaiset "robotit", kuten ihmisenkokoinen juomia kaatava "automaattinen palvelijatar"; teatterilaitteistot, kuten *mekhane*-nosturit ja pyörivistä prismoista tehdyt lavasteseinät; automatisoidut nukketeatterit; viestintä- ja kuuntelulaitteet, kuten "akustinen tutka"; maanviljelyskoneet; kudontakoneet; urheilulaitteistot, kuten *hyspleks*-lähetyskoneisto juoksijoita varten; kellokoneistot, kuten vesikellot ja herätyskellokoneisto; raha-automaatit, kuten ensimmäinen rahalla toimiva vesiautomaatti; mittauslaitteet, kuten ensimmäinen matkan pituutta mittaava laite *hodometer*; rakennusnosturit; hydrauliikkakoneet ja vesipumput; sota- ja piirityskoneet, kuten *helepolis* ja katapultit; sekä laivatekniikan kehitys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Museum of Ancient Greek Technology *Visit Greece*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antiikin kreikkalaisen tekniikan museo** Wikimedia Commonsissa

* Μουσείο Αρχαίας Ελληνικής Τεχνολογίας – Museum of Ancient Greek Technology. Museon verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
**Clara Osowski** on yhdysvaltalainen mezzosopraano. Hän sai kandidaatinarvon Pohjois-Dakotan osavaltionyliopistosta vuonna 2008 ja maisterinarvon Iowan yliopistosta vuonna 2010. Hän on saanut useita palkintoja, kuten Richard Tauber -palkinnon Franz Schubertin yksinlaulujen tulkinnoista ja toisen palkinnon Thomas Quasthoffin kansainvälisessä Das Lied -laulukilpailussa Saksan Heidelbergissä pianisti Tyler Wottrichin kanssa.

Säveltäjiä, joiden kanssa Osowski on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Linda Kachelmeier, Jeremy Walker, Linda Tutas Haugen, Paul Rudoi ja James Kallembach. Soolotyönsä ohella Osowski on toiminut kokoonpanoissa Lumina Women's Ensemble ja Seraphic Fire.

Osowski on järjestänyt mestarikursseja ja konvokaatioita muiden muassa Syracusen yliopistossa, Muhlenberg Collegessa, Seattlen yliopistossa, Concordia Collegessa ja Pohjois-Dakotan osavaltionyliopistossa. Hän on myös toiminut avustavan taiteellisen johtajan tehtävissä Source Song Festivalilla Minnesotan Minneapolisissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Colbert Artists Management: Clara Osowski

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Kaapelinkulman kaivos** on Valkeakosken Kaapelinkulman kylässä sijaitseva rakenteilla oleva Dragon Miningin kultakaivos joka on tarkoitus avata marraskuussa 2018.*selvennä* Kaivoksen arvioitu toiminta-aika on kaksi vuotta ja malmia on tarkoitus louhia miljoona tonnia. Malmissa on 4–5 grammaa kultaa tuhatta kiloa kohden ja saatavan kullan määräksi arvioidaan noin 300 kiloa. Malmi kuljetetaan autoilla rikastettavaksi Vammalan rikastamoon Sastamalaan. Avolouhoksen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja suunniteltu syvyys 50 metriä. Louhoksen ympärillä on kolme metriä korkea maavalli melua torjumassa. Dragon Minigilla on myös malminetsintävaraus toiseen 15 neliökilometrin alueeseen Kaapelinkulmalla. Kaapelikulman kultaesiintymä löytyi vuonna 1986 kansannäytteen perusteella.

Kritiikki ympäristöhaitoista
----------------------------

Alueella esiintyy paikoin runsaasti arseenia ja asukkaat pelkäävät että kaivostoiminnan myötä sitä liukenee pohjavesiin. Pitkäkorven Natura 2000-alue sijaitsee noin 200 metrin päässä kaivosalueelta. Dragon Mining on ilmoittanut käsittelevänsä kaivosalueen vedet kolmen laskeutusaltaan kautta ennen niiden pääsyä ympäristöön.

Joulukuun 25. päivä 2018 Iltalehti uutisoi, että Dragon Mining osoitti joulukuun 2018 alussa julkaistussa sijoittajille suunnatussa tiedotteessa että se aikoo "tyhjentää Valkeakosken kaivoksen kullasta ennen kuin suomalaiset viranomaiset kerkeävät käsitellä valitukset". Uutinen synnytti julkista keskustelua eduskuntaa myöten, ja tammikuun 13. päivä 2019 elinkeinoministeri Mika Lintilä ilmoitti, että työ- ja elinkeinoministeriö yhteistyössä ympäristöministeriön kanssa ovat käynnistelemässä selvitystä kaivoslain uudistustarpeista, ja että tästä saadaan tuloksia jo huhtikuun 2019 eduskuntavaaleja seuraavia hallitusneuvotteluja varten.

Lähteet
-------

1. ↑  Valkeakosken Kaapelinkulman kultakaivos aloittaa syksyllä -asukkaiden kampanjointi ei auttanut, Yle Uutiset 25.5.2018
2. 1 2  "Kultakaivos pilaa pohjaveden ja ympäristön" – Lähiasukkaat vaativat muutoksia poikkeuksellisella hakemuksella, Yle Uutiset 5.7.2017
3. ↑  Kultakaivoksen rakennustyöt etenevät Valkeakoskella – tavoitteena on saada 20 maitopurkillista kultaa kahdessa vuodessa, Aamulehti 27.6.2018 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Ulkomainen kaivosyhtiö kertoi Hongkongin pörssissä: Tyhjennämme Valkeakosken kaivoksen, ennen kuin viranomaiset ehtivät käsitellä valitukset *iltalehti.fi*. Viitattu 25.1.2019.
5. ↑  Ministeri Lintilä antoi vastauksensa Dragon Mining -vyyhdistä: Kaivoslain kehitystarpeet arvioidaan, tuloksia hallitusneuvotteluihin mennessä *iltalehti.fi*. Viitattu 25.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* DragonMining Kaapelinkulma Gold Project
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Kristinusko maittain |
|  |
| Afrikka
* Egypti
 |
| Aasiassa
* Intia
 |
| Etelä-Amerikka
* Argentiina
* Bolivia
* Brasilia
* Chile
* Kolumbia
* Paraguay
* Peru
* Uruguay
 |
| Eurooppa
* Alankomaat
* Albania
* Armenia
* Belgia
* Espanja
* Irlanti
* Italia
* Itävalta
* Kreikka
* Kroatia
* Latvia
* Liettua
* Malta
* Pohjoismaat
	+ Islanti
	+ Norja
	+ Ruotsi
	+ Suomi
	+ Tanska
* Portugali
* Puola
* Ranska
* Romania
* Saksa
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Sveitsi
* Tšekki
* Ukraina
* Unkari
* Venäjä
* Viro
* Yhdistynyt kuningaskunta
 |
| Lähi-Itä
* Iran
* Israel
* Jordania
* Kypros
* Libanon
* Syyria
* Turkki
 |
| Pohjois-Amerikka
* Kanada
* Yhdysvallat
 |
| Oseania
* Australia
 |
| * n
* k
* m
 |

Tämä artikkeli kertoo **kristinuskosta Romaniassa**. Romanian suurin kirkkokunta on Romanian ortodoksinen kirkko, johon kuuluu 85,3 prosenttia väestöstä. Muita kristillisiä kirkkokuntia ovat roomalaiskatolinen kirkko, johon kuuluu 4,5 prosenttia väestöstä, reformoitu kirkko (3 prosenttia) sekä helluntailaiset (2,5 prosenttia).

Historia
--------

Romanian alue kääntyi kristinuskoon jo ensimmäisen vuosisadan aikana ja se on ollut aina ortodoksienemmistöinen maa. Romania kuuluu bysanttilaisen ja turkkilaisen perimän kautta itäiseen traditioon ja läntiseen kulttuuriin kielensä kautta. Transsilvaniassa asuu huomattava unkarilaisvähemmistö ja Romaniassa on lisäksi suuri romanivähemmistö.

Reformoitujen ja luterilaisten kirkkojen lisäksi Romaniassa toimii lisäksi useita helluntai-, baptisti- ja adventistikirkkoja. Romanivähemmistön keskuudessa toimii myös evankelinen kirkko.

Lähteet
-------

1. ↑  Countries: Romania *Central Intelligence Agency: World Factbook*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Maat: Romania *World Council of Churches*. Viitattu 20.7.2023. (englanniksi)
**Kaapo Emil Rissala** (sukunimi vuoteen 1947 saakka **Rissanen** (13. maaliskuuta 1900 Joroinen – 9. toukokuuta 1971 Vihti) oli suomalainen taidemaalari ja sisustussuunnittelija.

Rissalan vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Albin Myyryläinen ja Ulriika Hämäläinen.*lähde?* Rissala opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1921–1923 ja sen jälkeen Albert Gebhardin johdolla 1927–1928 ja Wäinö Aaltosen johdolla.

Rissala teki taiteilijan debyyttinsä Helsingissä 1923. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 15 kertaa vuosina 1923–1943. Rissalan töitä oli esillä ulkomaisissa näyttelyissä Tukholmassa 1929, Tallinnassa 1930, Tartossa 1931 sekä Oslossa, Göteborgissa ja Tukholmassa vuosina 1940, 1946 ja 1947. Hän vaihtoi nimensä Rissasesta Rissalaksi vuonna 1947 erottuakseen paremmin taidemaalari Juho Rissasesta.

Rissalan tuotanto kattoi maalausten lisäksi veistoksia ja huonekaluja. Hän suunnitteli sisustuksia yksityiskoteihin ja ravintoloihin. Hänen itsesuunnittelemansa, sittemmin purettu ateljeekoti Hiidenkivi sijaitsi Vihdin Nummelassa.

Maalauksia
----------

* *Omakuva* (1940)
* *Sisäkuva Lallukasta* (1949 )
* *Sokeritopat*, rantamaisema Riosta. Lasimaalaus ravintola Majakassa (ent. ravintola Rio) Savonlinnan matkustajasatamassa.
* *Aamu Välimeren rannalla* (1963)

Palkinnot
---------

* R. v. Willebrandtin palkinto 1939

Lähteet
-------

* 1940- ja 1950-lukujen taiteilijoita: Kaapo Rissala [vanhentunut linkki]
* Ravintola Majakan historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. 1 2 3  Valtonen, Vesa: Talo-Jussit rakentaa Nummelaan nyt kymmentä asuntoa *Luoteis-Uusimaa*.  7.4.2018. Viitattu 4.8.2022.
2. 1 2 3  Kaapo Rissala (ent. Rissanen) *Kuvataiteilijamatrikkeli.fi*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 4.8.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Prince Consort -luokan ironclad taistelulaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Caledonia** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu puurunkoinen Prince Consort -luokan panssarifregatti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Prince Consort -luokka*
Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1860 Woolwichin telakalta 91-tykkisenä Bulwark-luokan toisen luokan linjalaivana ja sen köli laskettiin 1. lokakuuta. Alus muutostyöt panssarifregatiksi hyväksyttiin 31. toukokuuta 1861 ja työt aloitettiin 6. kesäkuuta. Muutostöiden aikana aluksen keskiosaan lisättiin seitsemän metriä Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1862. Alus valmistui 6. heinäkuuta 1865.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1865 Plymouthissa ensimmäisenä päällikkönään Fitzgerald Algernon Charles Foley Välimeren laivastoon, jossa se sijoitettiin kontra-amiraali Hastings Reginald Yelvertonin lippulaivaksi. Aluksen aseistus muutettiin vuonna 1867 neljään kahdeksan tuuman ja kahteenkymmeneen seitsemän tuuman rihlattuun suustaladattavaan tykkiin (engl. *muzzle loading rifles*). Aluksen päällikkönä oli 10. kesäkuuta 1867 alkaen Alan Henry Gardner ja se oli kontra-amiraali lordi Clarence Edward Pagetin lippulaivana. Alus poistettiin 31. toukokuuta 1869 palveluksesta Maltalla.

Alus palautettiin palvelukseen seuraavana päivänä päällikkönään Thomas Cochran ja päällikkyyden vastaanotti 11. toukokuuta 1871 Chandos Scudamore Scudamore Stanhope, joka kuoli 7. heinäkuuta. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 8. heinäkuuta Charles Pringle ja 11. elokuuta Edward Henry Gage Lambert. Alus poistettiin palveluksesta 24. syyskuuta 1872 Devonportissa.

Alus palautettiin 1. lokakuuta 1872 rannikkovartioston vastaanottoaluksena Birkenheadissä päällikkönään John Eglington Montgomerie. Alus palautettiin palvelukseen 18. marraskuuta 1874 päällikkönään Edmund Hope Verney. Alus myytiin 30. syyskuuta 1886 romutettavaksi Castlelle.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Caledonia (1862)**.
* Coward, B. R.: *Battleships & Battlecruisers of the Royal Navy since 1861*. Runnymede, Englanti: Ian Allan Ltd, 1986. ISBN 0-7110-1573-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Lyon, David & Winfield, Rif: *Sail & Steam Navy List - All the Ships of the Royal Navy 1815–1889*. Lontoo: Chatham Publishing/National Maritime Museum, 2004. ISBN 1-86176-032-9. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1817-1863 - Design, Construction, Careers and Fates*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2014. ISBN 978-1-84832-169-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 395

*Prince Consort* -luokan panssarifregatit

|  |
| --- |
| *HMS Prince Consort* – *HMS Caledonia* – *HMS Ocean* |
| Edeltäjä: Minotaur-luokka – Seuraaja: *HMS Royal Oak* |
**Kriteeristä** eli **Kaanon** (m.kreik. Περὶ κριτηρίου ἢ Κανών, *Peri kritēriou ē Kanōn*) oli Epikuroksen kirjoittama filosofinen teos, joka käsitteli totuuden kriteeriä. Teos on sittemmin kadonnut ja se tunnetaan ainoastaan muussa antiikin aikaisessa kirjallisuudessa olevien viittausten ja teoksen sisällön kuvausten kautta.

Epikuroksen *Kaanon* esitteli kirjoittajansa eettisen ajattelun taustalla olevia yleisempiä periaatteita tämän lähimmälle oppilaspiirille. Antiikinaikaisen tiedon mukaan teos pohjautui Nausifaneen varhaisemmin kirjoittamaan teokseen *Tripodi* (*Tripodos*, *Kolmijalka*). Epikuros opiskeli Nausifaneen oppilaana.

Epikuroksen teosta lainasivat myöhemmin muun muassa Cicero (*Jumalten luonteesta*) ja Diogenes Laertios (*Merkittävien filosofien elämät ja opit*). Diogeneelta on peräisin suurin osa teoksen sisältöä koskevasta tiedosta. Cicero piti teosta neron kirjoittamana. Diogenes luonnehti teoksen käsittelevän standardia tai kriteeriä sekä ensimmäistä periaatetta, filosofian perustavanlaatuisinta osaa. Hänen mukaansa Epikuros opetti teoksessa, että totuuden kriteereitä (*kritēria*) on ihmisillä kolme: aistimuksemme (*aisthēseis*), ennakkokäsityksemme (*prolēpseis*) ja tunteemme (*pathē*).

Nämä yhdessä muodostivat siis Epikuroksen tietoteoreettisen menetelmän totuuden löytämiseksi. Epikuroksen kriteerit olivat perustotuuksia, jotka tuli hyväksyä ilman erillistä todistusta. Diogeneen mukaan Epikuros kuitenkin esitti filosofisia perusteluja esimerkiksi osoittaakseen, että kaikki aistihavainnot ovat tosia, sekä pyrki selittämään, mitä hän tarkkaan ottaen tarkoitti ennakkokäsityksillä ja tunteilla.

Epikuroksen mukaan filosofia koostui "kaanonin" lisäksi fysiikasta ja etiikasta. Näin epikurolaisen "kaanonin" voidaan katsoa olleen vastine sille, mitä muut koulukunnat olisivat kutsuneet logiikaksi. Epikurokselle itselleen *Kaanon* oli keskeinen johdatus fysiikkaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Diogenes Laertios (DL): *Merkittävien filosofien elämät ja opit* X.27.
2. 1 2 3  Górak, Jan: *The making of the modern canon: genesis and crisis of a literary idea*, s. 13. Continuum International Publishing Group, 1991. ISBN 0485113880. Google Books. (englanniksi)
3. ↑  DL X.14.
4. ↑  Warren, James: *Epicurus and Democritean ethics: an archaeology of ataraxia*, s. 168. Cambridge classical studies. Cambridge: Cambridge University Press, 2002. ISBN 0521813697. Google Books. (englanniksi)
5. ↑  Striker, Gisela: *Essays on Hellenistic epistemology and ethics*, s. 152. Cambridge: Cambridge University Press, 1996. ISBN 0521476410. Google Books. (englanniksi)
6. ↑  Kioulaphides, Victor & Anderson, Erik: Canon *Epicurus.info*.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]
7. ↑  Epicureanism (Encyclopædia Britannica Online Academic Edition) *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 5.10.2011. (englanniksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Dewitt, Norman Wentworth: "The Canon, Reason and Nature", *Epicurus and His Philosophy*, s. 121–132. Minneapolis: University of Minnesota Press, 1999. ISBN 0816600929. Google Books. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Mietoisten kylää. Paikasta Kuopiossa katso Antikkala (Kuopio)*
Antikkalan kylää Hietamäentieltä nähtynä. Oikealla on Antintalon talouskeskuksen rakennuksia. Kuvan vasemmalla puolella näkyy Kotirannan tila, joka rakennettiin alun perin Antintalon vanhanväenrakennukseksi.
**Antikkala** on kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Laajoen rannalla, Sydänperän ja Hietamäen kylän välissä.

Historia
--------

Antikkalan kylässä on sijainnut kaksi taloa, Antintalo ja Haijala eli Hajala. Molemmat tiloista ovat olleet rälsseinä. Antintalo kuului myös Turun tuomiokirkon omaisuuteen vuodesta 1421. Kirkontilojen peruutusten myötä Antintalo joutui kruunun haltuun vuonna 1555, mutta Haijala säilyi rälssitilana vielä ison reduktion jälkeenkin. Antintalosta tuli yksi Mietoisten ensimmäisistä perintötiloista vuonna 1761.

Antintaloon kuului 1900-luvun alussa myös Lehtimäen torppa. Lisäksi tilan mailla asui mäkitupalaisia. Haijalaan kuulunut Mäkilän torppa puolestaan liitettiin myöhemmin Karjalan kuntaan. Sodan jälkeinen asutus on syntynyt jo pääasiassa olemassa olevan rakennuskannan yhteyteen.

Kylämaisema ja luonto
---------------------

Antikkalan kyläkeskus on sijoittunut Laajoen länsirannalle, alavalle maalle ja on peltoaukeiden ympäröimä. Kylän pellot yltävät pohjoisessa Uudenkaupungin rataan asti. Kylän pellot jakautuvat kahteen erilliseen osaan, jotka Hietamäen ja Ravean kylän maat erottavat toisistaan. Kylän asutus on sijoittunut pääasiassa Hietamäentien läheisyyteen tai Lauttanpäässä sijaitsevalle erillisalueelle Pyheen taajamaan. Myös Pyheen sahan tyhjilleen jääneet rakennukset sijaitsevat kylässä.

Lähteet
-------

* Sinikka Kauko-Vainio: *Mietoisten kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*. Turun maakuntamuseo ja Varsinais-Suomen liitto, 1993. ISBN 951-9125-96-5.

* Anu Lahtinen: Mietoinen ja muu maailma: Paikallishistorian kurssi 9.2.-23.3.1999, luentotiivistelmät. *users.utu.fi*.  1999. Viitattu 29.7.2010.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5   Kauko-Vainio: *Mietoisten kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*, s. 46
2. ↑  Lahtinen: *Mietoinen ja muu maailma*

Mietoisten kylät

* Aarlahti
* Antikkala
* Haijainen
* Harainen
* Heikkilä
* Hietamäki
* Hiippavuori
* Hiivola
* Hirmuinen
* Hämäläinen
* Kaivattula
* Kaskinen
* Katavainen
* Kaukurla
* Kaulakko
* Kauvainen
* Kivivuori
* Koivisto
* Kumiruona
* Kuneinen
* Kurina
* Kuuskorpi
* Laukola
* Lehtinen
* Leinakkala
* Mannuinen
* Mietoinen
* Nummi
* Orkovakkinen
* Palokylä
* Pursila
* Pyhä
* Pyhäranta
* Rantavakkinen
* Raukkaa
* Rauvola
* Ravea
* Runoinen
* Ruonkallio
* Saari
* Soukko
* Sukoinen
* Sydänperä
* Tavastila
* Telkinmäki
* Tervoinen
* Tiirola
* Tuokila
* Uhlu
* Valaskallio
* Vähäkylä
**Attaher Maïga** (1924 Baria, Bouremin piiri – 1985 Timbuktu) oli malilainen hallintovirkailija ja poliitikko.

Maïga valmistui William Ponty -koulusta ja työskenteli hallintovirkailijana. Hänet valittiin Ranskan Sudanin aluekokouksen edustajaksi vuonna 1957. Maïga toimi Malin valtiovarainministerinä vuosina 1959–1966 ja johti Malin frangin käyttöön ottoa vuonna 1962. Vuosina 1966–1968 hän toimi maan kauppaministerinä. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen Maïga oli vangittuna vuoteen 1975 saakka ja uudelleen vuosina 1977–1978. Hän kuoli lento-onnettomuudessa.

Maïga on entisen ministerin Konaté Mariama Suzanne Maïgan ja presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan puolison Keïta Aminata Maïgan isä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  22 septembre 1960 – 2 septembre 2017: Flash-back sur le premier Gouvernement du Mali Indépendant *Mali7*.  Arkistoitu 22.11.2017. Viitattu 2.12.2019.
2. ↑  Dossier gouvernements de Modibo, portraits de quelques ténors *Bamanet*. Viitattu 2.12.2019.
3. ↑  En 57 ans d’indépendance: Le Mali a connu 57 femmes ministres *Malizine*. Viitattu 2.12.2019.
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Caledonia-luokan ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Caledonia** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1808 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva. Se oli suurennettu versio *HMS Hiberniasta*, jota pidettiin aikansa onnistuneimpana kolmikantisena aluksena.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Caledonia-luokka*
Alus tilattiin 6. marraskuuta 1794 Plymouthin laivastontelakalta. Aluksen piti olla 100-tykkinen, mutta jo ennen rakennustöiden aloittamista Sir William Rule muutti 1795 aluksen 120-tykkiseksi. Alukselle varattiin nimi *HMS Caledonia* 19. tammikuuta 1796. Köli laskettiin tammikuussa 1805. Se laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1808 ja valmistui vielä samana vuonna 23. syyskuuta, jolloin sen rakentamiskustannukset olivat 96 381 ja varustamiskustannukset 6 711 puntaa.

Aluksen, josta tuli esikuva seuranneille kolmikantisille, piirustuksia muokattiin rakennustöiden aikana, jotta rakenteellinen vahvuus ja merikelpoisuus saataisiin mahdollisimman hyviksi. Kylkien 30 sentin nostolla saatiin aluksen tykit käyttöön kovemmassakin merenkäynnissä.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1808 ensimmäisenä päällikkönään William Bedford. Se oli amiraali James Gambierin lippulaivana helmikuusta huhtikuuhun 1809, ja alus osallistui huhtikuussa Basque Roadsin taisteluun. Myöhemmin samana vuonna alus oli kommodori Harry Nealen lippulaivana ja seuraavana vuonna kontra-amiraali Francis Pickmoren. Alus lähti helmikuussa 1810 Välimerelle Cadiziin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Caledonia (1808)**.
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793–1817 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield, Rif s. 7

*Caledonia*-luokan linjalaivat

|  |  |
| --- | --- |
| Caledonia-luokka | *HMS Caledonia* |
| Caledonia-luokka (vuoden 1812 tilaukset) | *HMS Britannia* - *HMS Prince Regent* |
| paranneltu Caledonia-luokka | *HMS Royal George* |
| laajarunkoiset | *HMS St. George* - *HMS Neptune* - *HMS Royal William* - *HMS Waterloo*

```
- *HMS Trafalgar*
```
 |

|  |
| --- |
| Edeltäjä: *HMS Hibernia* – Seuraaja: *HMS Impregnable* |