recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sápmelaš** (suom. *Saamelainen*), alun perin **Sabmelaš**, oli pohjoissaameksi ilmestynyt aikakauslehti, jota julkaistiin Suomessa vuodesta 1934 vuoteen 2001. Lehti korosti saamen kielen asemaa sekä kristillisiä arvoja.

Lehden perusti 1934 Lapin sivistysseura. Aluksi se oli vain nelisivuinen julkaisu, mutta se jaettiin ilmaiseksi jokaiseen Suomen saamelaistalouteen. Lehti sai tukea Suomen valtiolta vuoteen 1995, jonka jälkeen sitä rahoitti Suomen saamelaiskäräjät. Vuonna 2001 lehti jouduttiin lakkauttamaan rahoituksen puutteen vuoksi.

Lehden ensimmäisiä päätoimittajia olivat Paavo Ravila (1934–1943) ja Erkki Itkonen (1934–1950), jotka molemmat olivat Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisten kielten professoreita. 1940-luvulla lehteä toimittivat myös Hans-Aslak Guttorm ja Pekka Lukkari. Jouni Kitti oli päätoimittajana 1981–1998.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lehtola, Veli-Pekka: "Lapin Sivistysseura ja saamenystävät 1930-luvulla", *Historian selkosilla : Jouko Vahtolan juhlakirja*, s. 9. Rovaniemi: Pohjois-Suomen historiallinen yhdistys, 2012. ISBN 978-952-98884-7-4. Artikkelin verkkoversio (PDF).
2. 1 2 3  Kirsti Paltto: Publishing Sámi Literature—from Christian Translations to Sámi Publishing Houses.  *Studies in American Indian Literatures*, kesä 2010, 22. vsk, nro 2, s. 42—58. JSTOR 10.5250/studamerindilite.22.2.42.   (englanniksi)
3. ↑  Jouni Kitti CV (Archive.org)

Huomautukset
------------

1. ↑  Kirsti Palton artikkelin mukaan perustamisvuosi oli 1932.

Aiheesta muualla
----------------

* Jouni Kitti, Sapmelas-lehden historiaa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sápmelaš 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**CAS-numero** (Chemical Abstract Service) on yhdysvaltalaislähtöinen kemikaalien tunnistenumerojärjestelmä, jolla pyritään helpottamaan kemikaalien ja yhdisteiden tunnistamista sekä tietokanta- ja internethakuja ilman monimutkaisia kemiallisia nimiä.

Kemikaalin CAS-numero on väliviivalla erotettu kolmiosainen numerosarja. Ensimmäisessä osassa voi olla seitsemän numeroa, toisessa osassa kaksi numeroa ja kolmas osa muodostuu yhden numeron tarkistusosasta. Tarkistusosa lasketaan kertomalla toisen osion viimeinen numero yhdellä, toiseksi viimeinen kahdella jne. ja saadusta summasta otetaan kymmenellä jaettu jakojäännös tarkistusnumeroksi kolmanteen osioon. Esimerkiksi veden CAS-numero on 7732-18-5. Tarkistusosa lasketaan kaavalla  (8×1 + 1×2 + 2×3 + 3×4 + 7×5 + 7×6) mod 10 = 5. Viikossa noin 50 000 kemikaalia saa oman CAS-numeron. Helmikuun 20. päivänä 2012 oli 63 551 098 orgaanisella ja epäorgaanisella aineella oma CAS-numero. Huhtikuussa 2021 ilmoitettiin numeroituja yhdisteitä olevan jo yli 250 miljoonaa.

Lähteet
-------

1. ↑  The world's largest collection of chemical insights *Cas content*.  2023. American Chemical Society. Viitattu 2.5.2023. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Katso myös
----------

* EC-numero
* EINECS-numero
* E-koodi
* YK-numero

Aiheesta muualla
----------------

* CAS REGISTRY and CAS Registry Number FAQs (englanniksi)
* CAS History (englanniksi)
* ChemIndustry.com CAS-numerotietokanta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Viirinlaakson alue syyskuussa 2021.
**Viirinlaakso** on osa Klaukkalan taajamaa Nurmijärvellä. Viirinlaakso on tuleva asuinalue Klaukkalan keskustassa, jossa sijaitsee myös Klaukkalan matkakeskus. Viirinlaakso sijaitsee vilkkaan Klaukkalantien varrella, josta kulkee päivittäin noin 16 000 autoa. Vuoden 2017 aikana aloitettiin rakentaminen kunnallistekniikalla ja matkakeskuksella. Alueelle on kaavoitettu paljon liiketilaa, ja olemassaolevien vähittäiskaupan yksikköjen lisäksi liikerakennuksia rakennetaan lisää vähintään 12 900 neliömetriä.

Asuminen
--------

### Kerrostalot

Arkkitehtitoimisto kaavaili Luhtajoentiestä bulevardimaista katua, jonka varrella voisi olla kivijalkakauppoja yms. Korkeimpia kerrostaloja oli suunniteltu 9-kerroksisiksi, kuitenkin Nurmijärven vuokra-asunnot Oy sai rakennusluvan 10-kerroksiselle talolle. Siitä tehdään maamerkkimäinen. Kerrostaloja rakennetaan 7. Kolme kerrostaloa Klaukkalantien varteen, ja neljä tulevan Luhtajoentien varteen. Klaukkalantien kerrostalojen rakennus tulee alkamaan toukokuussa 2018, ja suunniteltu valmistuminen on vuonna 2019.

Matkakeskus
-----------

*Pääartikkeli: Klaukkalan Matkakeskus*

Lähteet
-------

* Nurmijärven kunta: Klaukkalan Viirinlaakson rakentaminen käynnistymässä. *nurmijarvi.fi*.  Arkistoitu 14.10.2017. Viitattu 14.10.2017.

* Nurmijärven kunta: Viirinlaakso rakentuu - harjannostajaisia vietettiin 15.9 *nurmijarvi.fi*.  [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Jokinen, Riikka: Nurmijärvi myymässä ison tontin Viirinlaaksosta – kauppahinta 960 000 euroa *Nurmijärven Uutiset*.  9.12.2020. Viitattu 9.2.2021.
2. ↑  Nurmijärvi-lehti (Pdf)  Helmikuu 2017. Nurmijärven kunta.  Arkistoitu 5.7.2017. Viitattu 14.11.2017.
Voikkaan vesivoimalaitos pohjoisesta kuvattuna.**Voikkaan voimalaitos** on Voikkaalla, Kouvolan kunnassa sijaitseva vesivoimalaitos. Voimalaitoksen on vuodesta 2006 omistanut UPM, tätä ennen vuosina 1922–1988 Kymmene, ja 1988–2006 eläkeyhtiö Varma.

Historia
--------

Kymmene Aktiebolaget aloitti arkkitehti Birjer Federleyn piirtämän Voikkaan voimalaitoksen rakennustyöt 1922, ja voimalaitos valmistui vuoden kuluttua. Voimalaitos oli valmistumishetkellään Suomen suurin vesivoimalaitos, ja sen tuottamaa energiaa käytettiin Kymmenen puunjalostus- ja paperitehtaan voimanlähteenä. Voimalaitos uusittiin ensi kertaa vuonna 1962, toisen kerran 1990-luvulla ja kolmannen kerran vuosina 2011–2013. Kymmene myi vesivoimalaitoksen vuonna 1988 eläkeyhtiö Varmalle ja vuokrasi sen kaupanpäällisiksi pitkäaikaiskäyttöönsä. UPM, johon Kymmene oli sulautunut osti kolme nykyisen Kouvolan kunnan alueella sijaitsevaa voimalaitosta takaisin omistukseensa.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kymenlaakson teollisuusperinteen kartoitus*, s. 36. Ymparisto.fi, 2003. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 25.11.2015).
2. ↑  Kuva 3362 *arjenhistoria.fi*. Viitattu 7.7.2015.

Kymijoen vesivoimalaitokset

|  |  |
| --- | --- |
| Pääuoma | 
* Vuolenkoski
* Mankala
* Voikkaa
* Kuusankoski
* Keltti
* Myllykoski
* Anjalankoski
* Inkeroinen

 |
| Läntinen Hirvikoskenhaara | 
* Klåsarö
* Ediskoski
* Ahvenkoski

 |
| Itäinen Pernoonhaara | 
* Korkeakoski
* Koivukoski

 |
Varásova  
ΒαράσοβαVarásova-vuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Aitolia-Akarnania, Länsi-KreikkaKreikka Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
917 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
38° 21′ 17″ P, 21° 35′ 58″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Varásova** (kreik. Βαράσοβα) on vuori läntisessä Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 917 metriä.

Vuori sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella, noin 14 kilometriä itään Mesolóngista ja noin 21 kilometriä länteen Náfpaktoksesta. Vuori on pääasiassa kalkkikiveä. Varásova on tunnettu "Aitolian Pyhänä vuorena", koska siellä on ollut lukuisia erakkomunkkien luolia.

* Varásova antiikin Kalydonista nähtynä.Varásova antiikin Kalydonista nähtynä.
* Varásovaa Kryonérissä.Varásovaa Kryonérissä.
* Varásova Patraksesta nähtynä.Varásova Patraksesta nähtynä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Varasova *Wonder Greece*. Viitattu 20.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Varásova** Wikimedia Commonsissa
Vilhelm Lundstedt
**Anders Vilhelm Lundstedt** (11. syyskuuta 1882 – 20. elokuuta 1955) oli ruotsalainen oikeustieteilijä ja poliitikko.

Lundstedt oli perhetaustaltaan keskiluokkainen, ja hän vietti lapsuutensa Göteborgissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Lundin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1908. Hän toimi yksityisoikeuden professorina Uppsalan yliopistossa vuosina 1914–1948.

Lundstedt kuului skandinaavisen realismin eli Uppsalan koulukunnan edustajiin ja sai vaikutteita Axel Hägerströmiltä. Hän edusti non-kognitivistista arvokäsitystä, jonka mukaan kaikki arvoihin ja oikeudenmukaisuuteen liittyvät kriteerit ovat subjektiivisia mielipiteitä, jotka eivät sano mitään todellisuudesta. Tällöin sellaiset fiktiiviset käsitteet, kuten oikeus ja velvollisuus, tulee jättää oikeustieteellisen tarkastelun ulkopuolelle. Lundstedt myös korosti oikeustieteen metodiikassa yhteiskuntahyödyn ajatukseen perustuvan kokonaisarvioinnin merkitystä. Lundstedin ajatus yhteiskuntahyödystä on verrattavissa Jeremy Benthamin utilitaristiseen yhteiskuntafilosofiaan ja Roscoe Poundin ajatukseen yhteiskunnallisten intressien punninnasta oikeudellisessa ajattelussa.

Akateemisen uransa ohella Lundstedt osallistui myös politiikkaan. Hän oli poliittiselta kannaltaan sosiaalidemokraatti. Lundstedt toimi Uppsalan valtuuston jäsenenä vuosina 1919–1929 ja edustajana Ruotsin valtiopäivien toisessa kamarissa vuosina 1929–1948. Edustajana Lundstedt muun muassa esitti homoseksuaalisuuden laillistamista vuonna 1933 ja kannatti vuonna 1948 Ruotsin osallistumista länsieurooppalaisten maiden ja Yhdysvaltojen väliseen sotilaalliseen yhteistyöhön.

Teoksia
-------

* *Samhället och rättsordningen* (1922)
* *Den historiska rättspositivismen: med särskild hänsyn till Bergbohms lära* (1929)
* *Die Unwissenschaftlichkeit der Rechtswissenschaft* (1932–1936)
* *Allmän obligationsrätt* (1934–1938)
* *Legal Thinking Revised: My Views on Law* (1956)

Lähteet
-------

1. 1 2  Sundell, Jan-Olof: Vilhelm Lundstedt – a Biographical Sketch. *Stockholm Institute for Scandianvian Law*. Viitattu 6.11.2023
2. ↑  Laakso, Seppo: *Lainopin teoreettiset lähtökohdat*, s. 76–77. Tampere: Tampereen yliopisto, 2012.
3. ↑  Siltala, Raimo: *Oikeudellisen ajattelun perusteet - Pääsykoekirja 2/2010*, s. 116. Turku: Turun yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Vérno  
ΒέρνοVérno-vuorta talvella.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
vuoristoView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Flórina ja Kastoriá, Länsi-Makedonia, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 128 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
40° 38′ 57″ P, 21° 23′ 08″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vérno** (kreik. Βέρνο) eli **Vítsi** (kreik. Βίτσι, mak. Вич, *Vič*) on vuori ja vuorijono Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Sen korkeus on 2 128 metriä. Nimi Vítsi viittaa erityisesti vuorijonon korkeimpaan huippuun, mutta sitä käytetään myös koko vuoresta.

Kastorián Vyssinián kylä ja Vérno-vuorta.
Vérno-vuori sijaitsee Länsi-Makedonian alueella, tarkemmin Flórinan alueyksikön eteläosissa ja Kastorián alueyksikön koillisosassa. Vuoren kaakkoispuolella sijaitsee Áskio-vuori ja pohjoispuolella suureksi osaksi Pohjois-Makedonian alueella Baba-vuori. Vérnosta lounaaseen sijaitsee pohjoinen Píndos-vuoristo.

Vérnon Vítsin huippu on Natura 2000 -aluetta. Vuorella elää Kreikassa uhanalaisia lajeja, kuten karhuja, sekä harvinaisia lintulajeja, kuten monen lajisia haukkoja ja kotkia.

Kastorián kunnan osa Vítsin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.

Lähteet
-------

1. ↑  Verno *Mountain Forecast*. Viitattu 26.3.2019.
2. 1 2  Mount Vitsi *Dangerous Roads*. Viitattu 26.3.2019.
3. 1 2  Peaks of Mountain Vitsi *Travelfind*. Viitattu 26.3.2019.
4. ↑  GR1340006 Oros Vernon - Koryfi Vitsi *Natura 2000*. Viitattu 26.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vérno** Wikimedia Commonsissa

Kreikan vuoret ja vuoristot

|  |  |
| --- | --- |
| Korkeimmat vuoret(yli 2 000 m) | 
* Ólympos
* Smólikas
* Vóras
* Grámmos
* Gkióna
* Týmfi
* Vardoúsia
* Parnassós
* Ída eli Psiloreítis
* Páchnes
* Kakardítsa
* Taÿ́getos
* Kyllíni
* Aroánia
* Varnoúntas
* Tymfristós
* Lákmos
* Katarachiás
* Vasilítsa
* Falakró
* Erýmanthos
* Órvilos
* Tringía
* Doúsko
* Piéria
* Karáva
* Tzéna
* Lýgkos
* Kakoplévri
* Mavrovoúni
* Pínovo
* Oíti
* Díkti
* Avgó
* Aféntis Christós
* Vérno
* Áskio
* Kaliakoúda
* Vérmio
* Chatzí
* Áthos
* Bélles
* Trapezítsa

 |
| Vuoristot | 
* Ágrafa
* Akarnaniká
* Asteroúsia
* Athamaniká
* Bélles
* Koúla
* Kroússia
* Lasíthi
* Lefká Óri
* Óri Kyparissías
* Píndos
* Rodópi
* Thryptí

 |
**Klaus Haapaniemi** (s. 1970 Helsinki) on suomalainen kuvittaja ja suunnittelija, joka asuu Berliinissä. Hän on valmistunut Lahden Muotoiluinstituutista graafiseksi suunnittelijaksi. Haapaniemi valittiin vuoden graafikoksi 2008. 

Haapaniemi on tehnyt töitä niin suomalaisille yrityksille, kuten Marimekko ja Iittala, kuin ulkomaisillekin tuotemerkeille, esimerkiksi Dieselille ja Levi’sille. Hän on tehnyt sarjakuvia ja kuvittanut Rosa Liksomin tarinoita kokoelmaan *Giants*. Hän on toiminut italialaisen muotitalon Bantamin luovana johtajana.

Kansainvälinen trenditoimisto WGSN pitää häntä "yhtenä aikamme merkittävimmistä nousevista suunnittelijoista ja kuvittajista".

Tyyliinsä Haapaniemi on saanut vaikutteita paitsi suomalaisesta perinteestä ja Kalevalasta, myös slaavilaisesta ja japanilaisesta kulttuurista. Hän sanoo ideoidensa synnystä: "Olen keksinyt uudestaan klassiset kuviot, sellaiset tyylit kuin venäläinen avantgarde, joka perustuu hyvin geometriseen muotokieleen." Hän sanoo myös että ideoita syntyy kadulla kävellessä mutta toisaalta niiden juuret ovat hänen lapsuudessaan. Hänen suosikkejaan pohjoismaisista suunnittelijoista ovat Alvar Aalto, Oiva Toikka ja Tove Jansson.

Lähteet
-------

* Iittala.com

### Viitteet

1. ↑  Näyttelykalenteri luettu 22.11.2007
2. ↑  Kvaak
3. ↑  Nordic Design Blog (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Muoto-lehti, joulukuu 2006

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Japani
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |

 |
Omakuva.
*Kenraali Johnson pelastaa ranskalaisen upseerin*, n. 1765.
**Benjamin West** (10. lokakuuta 1738 Springfield, Pennsylvania – 11. maaliskuuta 1820 Lontoo) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka maalasi historiamaalauksia pääosin Yhdysvaltain vallankumouksen ajoilta. Hän asui myös Englannissa.

West syntyi Pennsylvaniassa majatalonpitäjän kymmenlapsiseen perheeseen. West vaikutti laajasti Yhdysvaltojen taiteeseen toimimalla kolmen sukupolven opettajana. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Samuel Morse, Charles Willson Peale, Gilbert Stuart ja John Trumbull. Hän oli myös ensimmäinen amerikkalainen, joka sai taiteilijana huomiota ulkomailla.

West oli maalarina aluksi enimmäkseen itseoppinut. Hän toimi 1740-luvun lopulta 1750-luvun lopulle Pennsylvaniassa maalaten muotokuvia. 

Yhdeksänvuotiaana West oli tavannut sattumalta englantilaisen muotokuvamaalarin, mikä innosti hänet ottamaan maalaamisen ammatikseen. Hän matkusti 1760 Italiaan, missä tutustui antiikin ajan taiteeseen ja ajankohtaisen uusklassismiin. Kolme vuotta myöhemmin hän oleskeli Englannissa. Westin maalaukset herättivät siellä runsaasti huomiota. Westistä tuli Englannin johtava uusklassisti ja kuningas Yrjö III tilasi häneltä töitä. West kuvasi 1770-luvulla tuohonastisista tavoista poiketen historiallisia tapahtumia ennemminkin ajanmukaisessa kuin antiikinaikaisessa asussa, mikä herätti hämmästystä, varsinkin maalauksessa *Kenraali Wolfen kuolema* vuodelta 1770.

West oli Lontoossa yksi Royal Academy of Artsin perustajista ja hän toimi sen puheenjohtajana 1792–1820.

Teoksia
-------

* Omakuva (National Portrait Gallery, Washington, D.C.)Omakuva (National Portrait Gallery, Washington, D.C.)
* Kenraali Wolfen kuolema, 1770*Kenraali Wolfen kuolema,* 1770
* Erasistratus the Physician Discovers the Love of Antiochus for Stratonice*Erasistratus the Physician Discovers the Love of Antiochus for Stratonice*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Benjamin West Paul J. Getty museum. Viitattu 10.11.2012.
2. ↑  The Joseph Downs Collection Winterthur Library. Viitattu 24.3.2008.
3. ↑  Bemjamin West, biography *biography.com*.  Arkistoitu 5.5.2013. Viitattu 10.11.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Benjamin West** Wikimedia Commonsissa

* The Benjamin Westin piirustusten kokoelma.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* ADK
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* National Gallery of Canada
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Vóras / Nidže  
Βόρας / НиџеVóras-vuori.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
vuoristoView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Kreikka Pélla, Keski-Makedonia, KreikkaPohjois-Makedonia Mariovo, Pohjois-MakedoniaKreikka ja Pohjois-Makedonia |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 528 m |
| Prominenssi | 
1 758 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
40° 56′ 32″ P, 21° 48′ 17″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vóras** (kreik. Βόρας) eli **Kaïmaktsalán** (Καϊμακτσαλάν, myös *Kaimakchalan* tai *Kaïmáki*, Καϊμάκι) eli **Nidže** (mak. Ниџе) on vuori ja vuorijono Kreikan Keski-Makedonian sekä Pohjois-Makedonian rajalla. Sen korkeimman huipun korkeus on 2 528 metriä ja prominenssi 1 758 metriä. Vóras on Kreikan kaikista vuorista kolmanneksi korkein ja Pohjois-Makedonian vuorista viidenneksi korkein.

Vóras-vuoren Pyhän Elian kirkko.
Vóras erottaa Péllan alueyksikön Kreikan puolella Pohjois-Makedonian Mariovon alueesta. Vuoren huipulla Pohjois-Makedonian puolella on Pyhälle Elialle omistettu alun perin serbialainen kirkko. Kreikan puolella on muun muassa hiihtokeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaimakchalan *Peakery*. Viitattu 15.8.2016.
2. ↑  Map: Kaimakchalan *Peakery*. Viitattu 15.8.2016.
3. ↑  Mountains in Macedonia *Journey Macedonia*. Viitattu 15.8.2016.
4. ↑  Nidze Mountain *Exploring Macedonia*. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vóras eli Nidže** Wikimedia Commonsissa
**Johannes Sigfrid Edström** (21. marraskuuta 1870 Orustin kunta – 18. maaliskuuta 1964 Tukholma) oli ruotsalainen tehtailija ja Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1942–1952. 

Edström syntyi Morlandassa ja opiskeli Chalmersin Teknillisessä korkeakoulussa Göteborgissa ja myöhemmin Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Nuorena Edström oli pikajuoksija; Edströmin ennätys oli 100 m 11 sekunnissa.

Edström oli ruotsalaisen teknologiayrityksen ASEAn johtaja vuosina 1903–1933. Sen jälkeen Edström toimi ASEA:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1934–1939.

Samaan aikaan Edström oli aktiivinen Ruotsin urheiluliiton jäsenenä. Edström oli mukana järjestelemässä vuoden 1912 kesäolympialaisia, jotka pidettiin Tukholmassa. Samana vuonna hänestä tuli perustetun Kansainvälisen yleisurheiluliiton (IAAF) pitkäaikainen puheenjohtaja aina vuoteen 1946 asti. Tähän ajanjaksoon liittyy vuoden 1932 Los Angelesin kesäkisojen yhteydessä tapahtunut Paavo Nurmen ammattilaiseksi julistaminen, joka esti häntä osallistumasta näihin kisoihin. Kieltopäätöksen syntymisessä Edströmillä oli keskeinen ja iso rooli, ja päätös henkilöityi Edströmin ja Suomen silloisen yleisurheiluliiton puheenjohtajan Urho Kekkosen keskinäiseksi kiistaksi ja keskeytti vuosiksi mm. Suomen ja Ruotsin väliset yleisurheilumaaottelut.

Edströmistä tuli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuonna 1920 eversti Viktor Balckin erottua KOK-jäsenyydestään ja varapuheenjohtaja vuonna 1931. Vuonna 1942 Kansainvälisen olympiakomitean silloinen puheenjohtaja Henri de Baillet-Latour kuoli, ja Edströmistä tuli uusi puheenjohtaja. Sigfrid Edströmillä oli tärkeä rooli sodan jälkeisellä olympiatoiminnalla. Vuonna 1952 Sigfrid Edström jäi eläkkeelle. Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaksi tuli hänen jälkeensä yhdysvaltalainen Avery Brundage. Edströmille myönnettiin 9. maaliskuuta 1955 Suomen Urheilun kultainen ansioristi.

Vuonna 1899 hän meni naimisiin Ruth Miriam Randallin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Miriam, Björn, Janesie ja Lenore.

Lähteet
-------

1. ↑  Martiskainen, Seppo ym.: *Suomi voittoon – kansa liikkumaan: Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 93–96. Yleisurheilun Tukisäätiö, Helsinki 2006.
2. ↑  Martiskainen, Seppo ym.: *Suomi voittoon – kansa liikkumaan: Suomen yleisurheilun 100 vuotta*, s. 99–100. Yleisurheilun Tukisäätiö, Helsinki 2006.
3. ↑  Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1956*, s. 353. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1955.
4. ↑  J. Sigfrid Edström – Fonds list *olympic.org*. Viitattu 19.8.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Juridiska Förening i Finland** (suom. **Suomen Lainopillinen Yhdistys**) on suomalainen oikeustieteen alan kaksikielinen yhdistys. Se on Suomen vanhin lakimiesyhdistys.

Juridiska Föreningen järjestää säännöllisestä keskustelukokouksia suomeksi ja ruotsiksi. Se on julkaissut vuodesta 1865 aikakauskirjaa Tidskrift utgiven av Juridiska Föreningen i Finland (JFT) ja tukee ruotsinkielisten lainopillisten teosten julkaisua Suomessa. Yhdistys myös jakaa säännöllisesti kirjallisuuspalkintoja sekä muita stipendejä ja avustuksia.

Juridiska Föreningen perustettiin vuonna 1862. Yhdistyksen idea oli syntynyt nuorempien juristien parissa jo viisi vuota aikaisemmin, ja sen tarkoituksena oli Suomen oikeuskehityksen edistäminen. Yhdistys on Tieteellisten seurojen valtuuskunnan ja Juristiliiton jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tietoa yhdistyksestä *Suomen Lainopillinen Yhdistys ry*. Viitattu 6.11.2023.
2. ↑  Toiminta *Suomen Lainopillinen Yhdistys ry*. Viitattu 6.11.2023.
3. ↑  Letto-Vanamo, Pia: Suomalaiset oikeustieteelliset seurat - mistä tullaan, minne mennään.  *Lakimies*, 2023, nro 3–4, s. 623. Artikkelin verkkoversio.
Závitsa  
ΖάβιτσαZávitsa-vuoren lounaisrinnettä.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Vóreia Kynouría, Arkadia, Peloponnesos, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
974 m |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
37° 27′ 33″ P, 22° 42′ 21″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Závitsa** (kreik. Ζάβιτσα), antiikin **Timenion** (m.kreik. Τιμένιον, lat. *Timenium*), on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeus on 974 metriä. Vuori sijaitsee Vóreia Kynourían kunnassa Arkadian alueyksikön alueella. Sen lounaispuolella sijaitsee Áno Dolianán kylä ja eteläpuolella Ástroksen kaupunki. Vuoren korkeimman huipun nimi on Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας).

Závitsa-vuori Moustós-järveltä nähtynä.

Lähteet
-------

1. ↑  Τα Βουνά της Ελλάδας *Πατριδογνωσία*. Viitattu 1.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Závitsa** Wikimedia Commonsissa
**Herrforsin voimalaitos** (ruots. *Herrfors kraftverk*) on Pohjanmaalla Pedersöressä sijaitseva vesivoimalaitos, joka toimii Ähtävänjoen alajuoksulla Kolpin taajamassa. Voimalaitoksen omistaa Herrfors.

Voimalaitos
-----------

Herrfors on tyypiltään jokivoimalaitos, joka tuottaa vesivoimaa joen virtaamasta. Voimalan tarvitsema vesi saadaan Evijärvestä, jossa sijaitsee Kaarenhaarassa säännöstelypato. Kun säännöstelypatoa säädetään, saavat kaikki Ähtävänjoen vesivoimalaitokset saman verran vettä. Mikään Ähtävänjoen voimaloista ei voi varastoida yläjuoksulleen suuria määriä vettä säätövoimaksi. Herrforsin yläjuoksulla ei ole varsinaista yläallasta vaan ainoastaan jokiuoma. Ähtävänjoen vesistössä säännöstellään tätä varten Alajärveä, Lappajärveä ja Evijärveä. Herrforsin yläpuolisen vesistön järvisyys on 10,0 % ja sen valuma-alueen pinta-ala on noin 2 000 neliökilometriä.

Voimalaitos on rakennettu Kolppiin Ähtävänjoen alajuoksulle lähes viisi kilometriä ennen joen yhtymistä Purmonjokeen. Jokien yhteinen uoma jatkaa pari kilometriä laskien Luodonjärveen. Järven vedenpinnan korkeus vaihtelee 0,1–0,2 metriä mpy. Vedenpinta voimalaitoksen yläpuolella on yleensä yli 3,4 metriä järvenpintaa korkeammalla. Vaikka kyseessä on joki, voidaan yläpuolista, Kållforseniin päättyvää ja kahden kilometrin mittaista, osuutta pitää voimalaitoksen yläaltaana.

Joen keskivirtaama on voimalaitoksen kohdalla ollut vuosina 1981–2000 16,2 kuutiometriä sekunnissa (MQ, m³/s). Tarkastelujakson keskiylivirtaama on ollut 39,7 m³/s (MHQ) ja keskialivirtaama 5,4 m³/s (MNQ). Suurin mitattu virtaama on ollut 69 m³/s (HQ) ja pienin 3,3 m³/s (NQ). Voimalan rakennevirtaama on 27 m³/s, joten tulvakaudella joudutaan ylijäämä vesi juoksuttamaan ohi vesiturbiinien. Vesiturbiinien kapasiteetti on tällöin 600 kilowattia eli 0,6 megawattia. Voimalan pudotus on 3,4 metriä ja ilmoitettu keskimääräinen sähkön vuosituotanto on 4,1 gigawattituntia.

Velvoitteet
-----------

Herrforsin viimeisin lupapäätös on vuodelta 1983. Voimalaitoksen tule osallistua Ähtävänjoen merialueen kalaistutuksiin (meritaimenia) ja seurata istutuksien tuloksia. Osa istutuksista voidaan tehdä myös Ähtävänjokeen. Voimalaitoksen ylä- ja alapuolisten vedenpintojen tulee pysytellä lupaehtojen rajoissa, mutta voimalalla ei ole virtaamiin liittyviä rajoitteita.

Historiaa
---------

Voimalaitos valmistui vuonna 1962 ja sitä on peruskorjattu vuonna 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Syvänen, Kari & Leiviskä, Pekka: *Ähtävänjoen vesistön tulvatorjunnan toimintasuunnitelma*, s. 10, 11, 16. Raportteja 5/2008. Länsi-Suomen Ympäristökeskus, 2008. ISBN 978-952-11-3158-5. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 12.1.2023).
2. 1 2  Herrforsenin voimalaitos, Pedersöre (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 12.1.2022.
3. ↑  Ähtävänjoen vesistö (47) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 12.1.2022.
4. ↑  Voimalaitokset *fingrid.fi*. Helsinki:  Fingrid. Viitattu 12.1.2023.
5. 1 2  Täydennys Ähtävänjoen, Kruunupyynjoen ja Purmonjoen yhteistarkkailuohjelmaan (PDF) Pohjanmaan vesi ja ympäristö ry.  Arkistoitu 29.10.2023. Viitattu 12.1.2023.
**Sauliac-sur-Célé** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Céléjoen varrella, noin 36 kilometriä Cahorsin kaupungista itään.

Château de Geniez
Sauliac-sur-Céléssa on ollut asutusta jo esihistoriallisista ajoista lähtien. Joen kalkkiveen uurtaman laakson jyrkissä seinämissä on luolia, joita on käytetty asumiseen. Kunnan alueella on myös yhä havaittavissa esihistoriallinen dolmen ja tumulus. Rooman vallan aikana sinne rakennettiin castrum. 1000-luvulla joen poukamaan rakennettiin uusi linna, jota asteittain laajennettiin. Tämä Château de Geniez on edelleen näkyvissä vanhaan kylään joen toiselle puolelle. Nykyisen ulkoasunsa linna sai 1400- sekä 1500-luvuilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 24.11.2023. (ranskaksi)
2. ↑  Un peu d'histoire Mairie de Sauliac-sur-Célé. Viitattu 24.11.2023. (ranskaksi)
3. ↑  Château de Geniez à Sauliac-sur-Célé Monumentum - Carte des Monuments Historiques français - 2012-2023. Viitattu 24.11.2023. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sauliac-sur-Célé** Wikimedia Commonsissa
**Iver Tildheim Andersen** (s. 29. syyskuuta 2000) on norjalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa on Rustad IL.

Nuorten MM-kilpailut
--------------------

Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Lahdessa 2019 Andersen saavutti pronssia kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja oli yhdestoista 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Lisäksi hän oli mukana neljänneksi sijoittuneessa Norjan viestijoukkueessa. Seuraavissa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Oberwiesenthalissa 2020 Andersen voitti 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähdön ja hiihti myös viestissä, jossa Norja oli kymmenes.

Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Andersen kilpaili Vuokatissa 2021 ja Lygnassa 2022. Molemmissa kisoissa hän kilpaili vain yhdellä matkalla. Vuokatissa Andersen saavutti pronssia 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa ja Lygnassa hän oli kahdeksas 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kisassa.

Maailmancup
-----------

Maailmancupissa Tildheim kilpaili ensimmäisen kerran 6. maaliskuuta 2022 Oslossa sijoittuen 50 kilometrin perinteisten hiihtotavan yhteislähtökisassa 24:nneksi. Toisen maailmancupkilpailunsa, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kisan Lillehammerissa 2. joulukuuta 2022, Tildheim voitti.

Norjan-mestaruuskilpailut
-------------------------

Norjan-mestaruuskilpailuissa Tildheim hiihti ensimmäisen kerran 20 parhaan joukkoon 29. maaliskuuta 2019, kun hän oli vapaan hiihtotavan kymmenen kilometrin kisassa 18:s. Kymmenen parhaan joukkoon ja samalla mitaleille Tildheim sijoittui ensimmäistä kertaa 29. maaliskuuta 2022 ollen kolmas 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Iver Tildheim Andersen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Zygós  
Ζυγός

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
vuoristoView and modify data on Wikidata  |
| Sijainti | 
Ioánnina, Epeiros ja Tríkala, Thessalia, Kreikka |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 822 m |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Zygós** (kreik. Ζυγός) on pohjoiseen Píndos-vuoristoon kuuluva vuori Epeiroksen ja Thessalian rajalla Kreikassa. Sen korkeus on 1 822 metriä. Vuori sijaitsee pohjoisen Píndoksen eteläosassa Ioánninan ja Tríkalan alueyksiköiden alueella Métsovon kaupungin itäpuolella.

Zygós-vuori on osa historiallisissa lähteissä esiintyvää laajempaa Zygóksen vuorijonoa, joka on ollut keskeinen ja toisaalta korkein kulkureitti Epeiroksen ja Thessalian välillä. Zygókseen liittyvässä nimistössä on paljon sekaannusta. Vuoren korkeimman huipun nimi on Voúlgaris (Βούλγαρης) eli Voúrgaros (Βούργαρος), mikä esiintyy joskus koko vuoren nimenä. Toiseksi korkein huippu on Tampoúria Thanasáki (Ταμπούρια Θανασάκη) eli Áspra Lithária (Άσπρα Λιθάρια) (1 820 m). Nimi Áspra Lithária esiintyy joskus myös koko vuoren ja sen korkeimman huipun Voúlgariksen toisena nimenä, joskus muodossa Vourgárou Áspra Lithária (Βουργάρου Άσπρα Λιθάρια). Muita huippuja ovat Tsakoúli (Τσακούλι, 1 787 m), Kyrá (Κυρά, 1 727 m), Katára eli Varikó (Κατάρα/Βαρικό, 1 689 m), Koukourélo (Κουκουρέλο, 1 685 m), Petrókampos (Πετρόκαμπος, 1 683 m), Tsoúma (Τσούμα, 1 519 m) ja Oxiá (Οξιά, 1 482 m).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Τα Βουνά της Ελλάδας *Πατριδογνωσία*. Viitattu 1.9.2022.
2. 1 2 3 4  Πλάγου, Αγγελική: *Περιφέρεια Ηπείρου: Περιφερειακή Ενότητα Ιωαννίνων: Όπου η Ομορφιά Περισσεύει*, s. 1514. AKAKIA Publications, 2016. ISBN 9781911352358. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Νέζης, Νίκος: *Τα ελληνικά βουνά - Γεωγραφική εγκυκλοπαίδεια*, s. 40. Τόμος 3. Αθήνα: Ε.Ο.Ο.Α. & Κληροδότημα «Αθ. Λευκαδίτη», 2010. ISBN 978-960-86676-7-9. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Το σύνολο των κορυφών (1680) Ορειβατείν. Viitattu 1.9.2022.
Unikko-kankaita.
**Unikko** on suomalaisen tekstiilitaiteilija Maija Isolan Marimekolle alun perin vuonna 1964 suunnittelema kukkakuosi.

Unikko palasi markkinoille 1990-luvulla Isolan tyttären Kristina Isolan ajanmukaistamana versiona. Kristina Isola muokkasi Unikosta myös Mini-Unikot -kuosin. 2000-luvun vaihteessa Unikko oli Marimekon myydyin kuosi.*lähde?* Sitä on käytetty sisustustuotteiden lisäksi esimerkiksi vaatteissa. Unikko-tuotteita on valmistettu useissa maissa.

Finnairin Airbus A340 -kone Unikko-kuosissa
Unikko-kuosia on myös kopioitu. Vuonna 2008 italialainen muotitalo Dolce & Gabbana käytti sitä ilman lupaa tuotteissaan ja joutui maksamaan korvauksia Marimekolle.

Unikko-tuotteita
----------------

* Astiat, tarjottimet, keittiöpurkit, pannulaput, uunikäsineet, tabletit, verhot, säilyttimet
* Vuodevaatteet, pyyhkeet, meikkipussit, laukut, huovat
* Kansiot, vihkot, muistikirjat, kynät
* Kumisaappaat, Manolo Blahnikin kengät, kävelysauvat, sateenvarjot, takit, housut, sukat ja muita vaatteita
* Kännykän kuoret, luottokortit, televisiot, valaisimet, pöydät, jakkarat
* Avaimenperät, heijastimet, kukkarot, magneetit

Lähteet
-------

* Finnstyle.com

### Viitteet

1. ↑  Unikko 50 vuotta Marimekko. Viitattu 12.5.2014.
2. ↑  Marimekko ja D&G sopivat Unikko-riidan rahalla *HS.fi*.  14.10.2008.  Arkistoitu 29.1.2011. Viitattu 12.5.2014.
3. ↑  Jokinen, Juha Veli: Näin Marimekko kansainvälistää kasvojaan *Iltalehti.fi*.  12.12.2007. Viitattu 12.5.2014.
Karen Bass vuonna 2021 aloittamassa vaalikampanjaansa Los Angelesin pormestarin virkaan.
**Karen Bass** (s. 1953) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja kansalaisaktivisti, joka valittiin marraskuussa 2022 Los Angelesin kaupungin pormestariksi. Hän on kaupungin 241 vuotisen historian aikana ensimmäinen naispormestari. Ensimmäisenä työpäivänään joulukuussa 2022 pormestari Bass julisti Los Angelesiin hätätilan, koska kaupungissa oli 40 000 koditonta ihmistä. 

Vuosina 2013–2022 Karen Bass toimi liittovaltion edustajainhuoneessa kalifornialaisen vaalipiirinsä kansanedustajana. Vuodesta 2018 hän oli lisäksi ollut arvovaltaisen afroamerikkalaisten kongressiedustajien yhteenliittymän Congressional Black Caucusin johtaja. Aiemmin Bass on toiminut kansanedustajana Kaliforninian osavaltioparlamentissa ollen 2 vuotta sen alahuoneen (State Assembly) puheenjohtajana. Bass on Yhdysvaltain historian ensimmäinen osavaltioparlamentin johtajana toiminut afroamerikkalainen nainen. 

Kongressiedustaja Karen Bass avaamassa Afrikan asioita käsittelevää paneelikeskustelua vuonna 2019.
Bass sijoittuu demokraattipuolueen sisällä lähemmäksi liberaaleja kuin keskustalaisia. Hänet on vuosien saatossa opittu tuntemaan sillanrakentajana ja yhteistyökykyisenä republikaanien kanssa. Karen Bass ja republikaaneja edustanut Kalifornian osavaltion kuvernööri Arnold Schwarzenegger neuvottelivat onnistuneesti kompromissioratkaisusta Kalifornian budjettikriisin aikana 2008–2009. Poliitikkona Bass on tunnettu erityisesti naisten ja lasten oikeuksien puolestapuhujana sekä vaatimuksistaan poliisivoimien uudistamiseksi ja poliisiväkivallan kitkemiseksi.

Elokuun alussa 2020 Bassin katsottiin olevan yksi loppusuoralle päätyneistä ehdokkaista demokraattien todennäköisen presidenttiehdokkaan Joe Bidenin valitessa varapresidenttiehdokastaan marraskuun 2020 presidentinvaaleihin .

Lähteet
-------

1. ↑  Karen Bass elected mayor, becoming first woman to lead L.A. *Los Angeles Times*.  16.11.2022. Viitattu 18.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Los Angelesin tuore pormestari julisti hätätilan kodittomuuden vuoksi *Yle Uutiset*.  13.12.2022. Viitattu 13.12.2022.
3. ↑  Representative Karen Bass Biography *United States House of Representatives*.  Arkistoitu 2.1.2022. Viitattu 5.8.2020. (englanniksi)
4. 1 2 3  The Karen Bass Los Angeles Knows *Politico*.  31.7.2020. Viitattu 5.8.2020. (englanniksi)
5. ↑  From Outsider to Insider: Karen Bass’s Unexpected Journey to Power *The New York Times*.  4.8.2020. Viitattu 5.8.2020. (englanniksi)
6. 1 2  Police Reform Debate Elevates Black Caucus Chair Bass' Profile As Possible VP Pick *National Public Radio*.  3.8.2020. Viitattu 5.8.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Taivaan rumpu** on taiteilija Pekka Kainulaisen kirjoittama ja kuvittama kirja suomalaisen Amorphis-yhtyeen sanoituksista. Kainulainen koosti kirjan Amorphis-laulaja Tomi Joutsenen pyynnöstä. Sanoitusten englanninkielisistä käännöksistä vastaavat Erkki Virta ja Ike Vil.

Kirja alkaa Joutsenen ja Kainulaisen keskustelulla, jossa Joutsen kuvaa yhtyeen musiikin ja sanojen suhdetta. Kainulainen oli kirjoittanut teoksen julkaisemiseen mennessä sanat viidelle Amorphiksen levylle Silent Watersista Under the Red Cloudiin. Kukin levy keskittyy yhteen *Kalevalan* teemaan, esimerkiksi Silent Waters Lemminkäiseen. Uran alkuvaiheessa Amorphis käytti *Kalevalan* tekstejä suoraan, mutta edellä mainittujen albumien sanoitukset ovat Kainulaisen omia, joskin vahvasti *Kalevalaa* henkiviä teoksia. Kainulainen kirjoittaa sanat suomeksi, minkä jälkeen ne käännetään englanniksi. *Taivaan rumpuun* on sisällytetty kappaleiden alkuperäiset suomenkieliset tekstit, niiden käännökset sekä Kainulaisen tekemät mustavalkokuvitukset.

Kainulainen kokosi näyttelyn Amorphis-kirjan kuvituksista. Taivaan rumpu -näyttely oli esillä Kainulaisen työhuoneella Sammatissa heinäkuussa 2017. Näyttely oli osa Lohjan virallisia Suomi 100 -tapahtumia.

Lähteet
-------

1. ↑  Taivaan rumpu – Amorphis-sanoituksia *Like Kustannus*. Viitattu 15.9.2019.
2. ↑  Kalevalan tarinat taipuvat heavybändin sanoituksiksi *yle.fi*. Viitattu 15.9.2019.
3. ↑  Yllättävä biisitehdas metallibändi Amorphiksen taustalla – sanat syntyvät metsän keskellä pienessä kylässä *Yle Uutiset*. Viitattu 15.9.2019.
4. ↑  noora.palola@media.fi: Kalevala inspiroi hevisanoituksiin – Amorphis-sanoittaja jatkaa Sibeliuksen ja Kajanuksen perinnettä *Helsingin Uutiset*. Viitattu 15.9.2019.
5. ↑  Amorphis : Taivaan rumpu *Kirjavinkit*.  7.9.2017. Viitattu 15.9.2019.
6. ↑  Ville Krannila: Amorphis esittelee "Taivaan Rumpu" sanoituskirjan: luvassa myös kiertueversio "Under The Red Cloud" albumista *Metalliluola*.  11.1.2017. Viitattu 15.9.2019.
7. ↑  toimitus: Amorphis-kuvituksia esillä Sammatissa *Iltamakasiini*. Viitattu 15.9.2019. [vanhentunut linkki]
**Kalindoia** (m.kreik. Καλίνδοια, lat. *Calindoea*) eli **Alindoia** (m.kreik. Ἀλίνδοια, lat. *Alindoea*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Lagkadásin kunnan Kalamotón kylää.

Maantiede
---------

Kalindoian kaupunki sijaitsi Bottiken alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan keskisissä pohjoisosissa lähellä Mygdonian rajaa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Kalindoiasta koilliseen sijaitsi Apollonia, itään Arnai, etelään Anthemus ja länteen Strepsa. Kalindoian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.

Historia
--------

Kalindoian historiasta tiedetään vain vähän. Se kuului klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puolella bottiaialaisten kaupunkien liittoon ja liittoutui vuonna 422 eaa. muiden bottiaialaisten kaupunkien tavoin Ateenan kanssa. Makedonian kruunua vuosina 368/367 ja 360/359 eaa. tavoitellut Pausanias toimi alueella. Aleksanteri Suuri antoi Kalindoian ja lähiseutuja makedonialaisille vuonna 323 eaa.

Lagkadásin kunnan osa Kallíndoian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, samoin kuin Néa Kallíndoian ("Uusi Kalindoia") kyläyhdyskunta, ovat ottaneet nimensä kaupungista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "575. Kalindoia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Kalindoia *Pleiades*. Viitattu 27.11.2023.
3. 1 2  "50 D3 Kalindoia", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
4. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
**Damian Evans** (1979 – 12. syyskuuta 2023 Pariisi) oli australialais-kanadalainen arkeologi, joka tunnetaan Angkorissa tekemistään laserkeilausteknologiaa hyödyntäneistä tutkimuksistaan. Hän aloitti alueen tutkimisen 1990-luvulla, jonka jälkeen löydettiin useita aiemmin tuntemattomia kaupunkeja. Hän johti Sydneyn yliopiston Siĕm Réab–Angkorissa sijainnutta tutkimuslaitosta vuosina 2007–2015 yhdessä professori Roland Fletcherin kanssa. Sittemmin hän siirtyi Ranskan *École Française d’Extrême-Orient* -tutkimuslaitokseen saatuaan Euroopan tiedeneuvoston rahoituksen.

Väitöskirjatutkijana Evans hyödynsi Airsar-satelliittitutkakuvia kartoittaakseen Angkorin temppelialuetta. Tutkakuvat paljastivat tuhansia uusia kohteita, mukaan lukien 94 temppeliä. Perinteisempää kartoitus- ja kenttätyötä vuosikymmeniä tehnyt Christophe Pottier arvosteli väitöskirjaa ankarasti, mutta muualla sitä arvostettiin huomattavasti enemmän. Sen seurauksena Evans pääsi kirjoittamaan arvostettuun PNAS-julkaisuun. Evansin johtama kansainvälinen tutkimusryhmä kartoitti Angkoria vuonna 2013 lidar-laitteella. Tutkimus toteutettiin helikopterilla, joka lensi edestakaisin laitteen kanssa tallentaen tietoa alueen maastosta. Maastossa havaittiin merkkejä laajasta rakennustoiminnasta ja tulvan aiheuttamista katastrofaalisista vahingoista. BBC valmisti vuotta myöhemmin *Jungle Atlantis* -televisiosarjan tutkimuksesta. Tutkimukset osoittivat temppelialueen olleen huomattavasti suurempi kuin aikaisemmin oli tiedetty. Alueella osoitettiin myös sijainneen asutusta ja tieverkosto, joita hyödynsivät mahdollisesti temppelissä työskennellyt palvelusväki.

*Antiquity*-tutkimusjulkaisu palkitsi Damian Evansin ja Roland Fletcherin *The landscape of Angkor Wat redefined* -artikkelin vuonna 2016 Ben Cullen -palkinnolla vuoden parhaana arkeologian tutkimuksena.

Lähteet
-------

1. ↑  Parcak, Sarah: A Tribute to Dr. Damian Evans (1979-2023), Archaeologist, Father, Husband, Friend *Future of Our Past with Sarah Parcak*.  19.9.2023. Viitattu 25.11.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Cassidy, Kaitlin: Archaeology world mourns Damian Evans, who discovered medieval cities near Angkor Wat *The Guardian*.  14.9.2023. Viitattu 25.11.2023. (englanniksi)
3. 1 2  New discoveries redefine Angkor Wat's history *University of Sydney*.  9.12.2015. Viitattu 25.11.2023. (englanniksi)
4. ↑  Hvistendahl, Mara: The Space Archaeologists *Popular Science*.  22.5.2008. Viitattu 25.11.2023. (englanniksi)
5. ↑  Lawrie, Ben: Beyond Angkor: How lasers revealed a lost city *BBC*.  23.9.2013. Viitattu 25.11.2023. (englanniksi)
6. ↑  Prize Winners *Antiquity*. Viitattu 25.11.2023.
Omakuva vuodelta 1869
**Elizabeth Southerden Thompson**, myöhemmin myös **Lady Butler** (3. marraskuuta 1846 – 2. lokakuuta 1933) oli englantilainen taidemaalari. Hän syntyi Sveitsissä, matkusteli paljon ja aloitti vuonna 1866 opinnot Lontoossa Royal Female School of Art -taidekoulussa.

Thompson maalasi erityisesti taistelukohtauksia 1800-luvun sodista, muun muassa Napoleonin sodista ja Krimin sodasta. Hän ei menestynyt taiteilijana taloudellisesti ennen kuin saavutti läpimurtonsa taidemaailmassa vuonna 1874, jolloin Royal Academy of Artsin taidenäyttelyssä oli esillä hänen maalauksensa *The Roll Call*, josta tuli suosittu. Majuri (myöhemmin kenraali) William Francis Butlerin kanssa vuonna 1877 solmimansa avioliiton kautta hän pääsi todistamaan sotilasoperaatioita eri puolilla Afrikkaa.

Thompsonin aviomies kuoli vuonna 1910. Hänen viimeinen maalauksensa oli vuonna 1928 valmistunut *A Detachment of Cavalry in Flanders*. Hän kuoli vuonna 1933.

Maalauksia
----------

* The Return from Inkerman, 1877.*The Return from Inkerman*, 1877.
* The Defence of Rorke's Drift, 1880.*The Defence of Rorke's Drift*, 1880.
* Scotland Forever!, 1881.*Scotland Forever!*, 1881.
* Floreat Etona!, 1882.*Floreat Etona!*, 1882.

Kirjallisuutta
--------------

* Butler, Elizabeth Southerden: *An Autobiography*. Houghton Mifflin, 1923.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Olson, James Stuart; Shadle, Robert: *Historical Dictionary of the British Empire*, s. 222, 224. Greenwood Publishing Group, 1996. ISBN 978-0313279171. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elizabeth Thompson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Chopinin musiikkiin tehtyä balettia. La Sylphide on Schneitzhoefferin ja Bournonvillen vanhempi teos.*
*Les Sylphides* -esitys Bakussa vuonna 2014.
Anna Pavlova *Les Sylphidesissä* 1909. Ohjelmajuliste Valentin Serov.
**Les Sylphides** on baletti, joka kuvailee keijuja eli metsän henkiä. Siinä ei ole juonta, runoilija ja keijut vain leijailevat metsässä musiikin tahtiin. Baletin kuoro eli corps de ballet on näyttämöllä lähes koko ajan. Baletti kuuluu useimpien maailman balettiseurueiden ohjelmistoon.

Ensimmäinen versio nimellä *Chopiana* sai ensi-iltansa Pietarin Mariinski-teatterissa 10. helmikuuta 1907, johon koreografian teki Mihail Fokin ja puvustuksen ja lavastuksen Léon Bakst. Nykyisin tunnetuimman koreografian on laatinut Mihail Fokin Sergei Djagilevin Ballets russesia varten. Sen ensiesitys oli Pariisissa 2. kesäkuuta 1909 Théâtre du Châtelet'ssa. Tanssijoina olivat Anna Pavlova, Tamara Karsavina, Aleksandra Baldina ja Vatslav Nižinski. Puvustuksen ja lavastuksen oli suunnitellut Aleksandr Benois.

Baletin musiikkina on käytetty Frédéric Chopinin pianoteoksia, jotka Aleksandr Glazunov sovitti orkesterille. Myös Benjamin Britten on tehnyt sovituksesta versionsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Les Sylphides ABT.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 6.7.2014.
2. ↑  Garafola, Lynn: *Diaghilev's Ballets Russes*. Oxford University Press, UK, 1989. Ss. 381, 385. ISBN 10: 0195076044. Kirjastoluokka 755.1 Gar, Helsingin kaupunginkirjasto.
3. ↑  Kochno, Boris: *Diaghilev and the Ballets Russes.* Translated from the French by Adrienne Foulke. Allen Lane The Penguin Press, UK, 1971. S. 52. ISBN 0 7139 0174 8. Kirjastoluokka 775 Koc a IV, Helsingin kaupunginkirjasto
4. ↑  Great Classics - Chopin Volume 2 Unique Tracks.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 6.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Les Sylphides** Wikimedia Commonsissa