recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Juri Jakovlev** (ven. Ю́рий Васи́льевич Я́ковлев, 25. huhtikuuta 1928 – 30. marraskuuta 2013) oli neuvostoliittolainen ja venäläinen näyttelijä. Hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1979. Hän oli yksi tunnetuimmista näyttelijöistä Neuvostoliitossa.

Elämäkerta
----------

Jakovlev syntyi 25. huhtikuuta vuonna 1928 Moskovassa juristin perheeseen. Toisen maailmansodan alkaessa hän pakeni perheensä kanssa Ufaan. Siellä hän jo 13-vuotiaana työskenteli sairaalassa äidinsä kanssa. Vuonna 1943 Jakovlevin perhe palasi Moskovaan. Siellä Juri kävi iltakoulua ja työskenteli apumekaanikkona autokorjaamossa. 

Jakovlev valmistui teatterikorkeakoulusta 1952 ja pääsi töihin Moskovan akateemiseen teatteriin. Hän sai ensimmäisen roolinsa albanialaisessa elokuvassa nimeltään *Kultainen haarniska* (ven. *Великий воин Албании Скандербег*) vuonna 1953. Jakovlevin ensimmäinen päärooli, joka teki hänestä kuuluisan, oli Ruhtinas Mishkin *Idiot*-nimisessä elokuvassa. 

Juri Jakovlev kuoli sydäninfarktiin sairaalassa vuonna 2013 ollessaan 85-vuotias.

Lähteet
-------

1. ↑  Juri Jakovlev (näyttelijä) - elämäkerta,perhe, kuolema *uznayvse.ru*. Viitattu 17.12.2018. (venäjäksi)
2. 1 2  Juri Jakovlev (näyttelijä) – elämäkerta, perhe, kuolema (venäjäksi) *uznayvse.ru*. Viitattu 17.12.2018. (venäjäksi)
3. ↑  Juri Jakovlev (näyttelijä) – elämäkerta, perhe, kuolema (venäjäksi) *uznayvse.ru*. Viitattu 15.12.2018. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
	+ 2
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Saltsjöbanan** on esikaupunkijunajärjestelmä Tukholman ja Nackan Saltsjöbadenin välillä. Järjestelmään kuuluu 18,5 km rautatietä ja 18 asemaa.

Saltsjöbanan avattiin 1. heinäkuuta 1893. Liikenne hoidettiin höyryvetureilla vuoteen 1910 asti, jonka jälkeen linjat sähköistettiin. Alkuun rautatietä hallitsi Järnvägs AB Stockholm-Saltsjö. Rautatiellä oli paljon rahtiliikennettä, joka teki sen hyvin kannattavaksi. Ajan myötä rahtiliikenne väheni ja 1960-luvulla rata ei enää kannattanut. Vuonna 1969 Tukholman läänin maakäräjät otti radan haltuunsa. Nykyään radan omistaa Storstockholms Lokaltrafik eli SL ja liikennöitsijä on VR Sverige.

Uuden Slussenin rakennustöiden vuoksi Saltsjöbanan on ollut suljettuna Slussenin ja Henriksdalin välisellä osuudella kesästä 2016 alkaen. Vuonna 2023 koko liikenne keskeytettiin radalla tehtävien uudistusten vuoksi. Liikenteen pitäisi jatkua vuonna 2024. Alkupään rataosuus Slussenilta Henriksdaliin avataan vasta 2027.

Junakalusto
-----------

Saltsjöbanalla käytetään Tukholman metrossakin käytettyjä C10- ja C11-moottorivaunuja, joita on muutettu varustamalla ne virroittimella, koska radalla käytetään ratajohtoa sivuvirtakiskon sijasta. Vaunulla on pituutta 17,6 metriä ja siinä on 72 istumapaikkaa. Kuusi vaunua yhdistetään junaksi. Kaksi kalustoon kuuluvaa vaunua on muutettu entisistä metron C8-tyypin yksiköistä. Aiemmin on käytössä ollut myös kaksi C16-tyyppistä moottorivaunua, jotka oli vuonna 1987 muutettu Tukholman metron käyttämistä C6-vaunuista rataosuuden käyttöön soveltuviksi. Nämä C6-tyyppiset vaunut oli alkujaan valmistettu vuonna 1974.

Linjat
------

Saltsjöbadenin radalla on kaksi linjaa, yksi Slussenista Saltsjöbadeniin, ja toinen Igelbodasta Solsidaniin. Vaihto näiden välillä tehdään Igelbodan asemalla. Slussenilla on mahdollisuus vaihtaa metron punaisiin ja vihreisiin linjoihin. Rataa ei ole tällä hetkellä yhdistetty Ruotsin muuhun rataverkkoon.

| Linja | Osuudet | Pituus | Asemia |
| --- | --- | --- | --- |
| 25 | Slussen–Saltsjöbaden | 15,6 km | 14 |
| 26 | Igelboda–Solsidan | 2,9 km | 5 |
| *Kaikkiaan* | *18,5 km* | 19 |

Lähteet
-------

1. ↑  SL: Saltsjöbanan *regionstockholm.se*. Viitattu 23.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saltsjöbanan**.
* Reittikaavio Saltsjöbananin linjoista (PDF-tiedostomuoto)
* Reittikaavio kaikista SL:n raideliikenteistä (PDF-tiedostomuoto)
* Storstockholms Lokaltrafik (ruotsiksi)
* Saltsjöbanan - En annorlunda järnväg (ruotsiksi) (englanniksi)
* Jarnvag.net – Saltsjöbanan (ruotsiksi)

Tukholman julkinen liikenne

|  |  |
| --- | --- |
| Metro, paikallisjuna | 
* Tukholman metro
* Tukholman paikallisjuna
* Roslagsbanan
* Saltsjöbanan

 |
| Pikaraitiotie, raitiotie | 
* Poikittaisrata
* Nockebybanan
* Lidingöbanan
* Spårväg City
* Djurgårdslinjen

 |
| Lentokenttäkuljetus | 
* Arlanda Express
* Flygbussarna

 |
| Vastuuorganisaatiot | 
* Storstockholms Lokaltrafik
* Waxholmsbolaget

 |
Amerikanruotsalaisten jakautuminen Yhdysvalloissa
**Amerikanruotsalaiset** ovat Yhdysvaltain kansalaisia, joilla on ruotsalaiset sukujuuret. Amerikanruotsalaisia arvioitiin vuonna 2006 asuvan Yhdysvalloissa 4 417 115 henkilöä.

Historia
--------

Ensimmäiset siirtolaiset Ruotsista muuttivat Yhdysvaltoihin tiettävästi vuosina 1638–1655 Uuteen-Ruotsiin. Tuolloisista siirtolaisista suuri osa oli tosin etnisesti suomalaisia. Suurin osa amerikanruotsalaisista muutti Amerikkaan 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. 1800-luvun loppuun mennessä Amerikan preeriat olivat jo asutettu, joten siirtolaisuus keskittyi maaseudun sijasta kaupunkeihin. Vuonna 1896 perustettiin Vasa Order of America -järjestö, jonka tehtävänä oli auttaa siirtolaisia sopeutumaan. 1900-luvun alussa Chicago oli maailman toiseksi suurin ruotsalaiskaupunki heti Tukholman jälkeen.

Kulttuuri
---------

### Kieli

Amerikanruotsalaiset puhuvat amerikanenglantia ja ruotsia. Vuoden 2000 väestönlaskennassa 67 655 yli viisivuotiasta yhdysvaltalaista ilmoitti puhuvansa ruotsia, tosin kielen osaamisen tasoa ei kysytty. Vuonna 2005 kielen puhujien määrä oli laskenut lukuun 56 324. Suurin osa kielen puhujista on Yhdysvaltoihin hiljattain tulleita. Ruotsin kieli on vaikuttanut amerikanruotsalaisten puhumaan englannin kieleen erityisesti alueilla, joilla heidän määränsä on suuri.

### Uskonto

Amerikanruotsalaisista suurin osa on uskonnoltaan luterilaisia tai muita protestantteja. Lähes kaikki maahan tulleet amerikanruotsalaiset olivat luterilaisia, mutta monet ovat vaihtaneet kirkkoa maahan saapumisensa jälkeen. Amerikassa perustetuista kirkoista tuli ruotsalaisen yhteisön keskuksia ja niiden yhteyteen perustettiin muun muassa kouluja, orpokoteja ja sairaaloita.

Lähteet
-------

1. ↑  Selected Social Characteristics in the United States: 2006 *2006 American Community Survey*. U.S Census Bureau. Viitattu 1.8.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Rickie Lazzerini: Where Did The Swedes Go? *kindredtrails.com*.  Arkistoitu 12.6.2018. Viitattu 1.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  Vasa Order of America Vasa Order of America. Viitattu 1.8.2010. (englanniksi)
4. ↑  Languages of the USA (PDF) *usefoundation.org*.  Arkistoitu 20.2.2009. Viitattu 1.8.2010. (englanniksi)
5. ↑  2005 American Community Survey & Census 2000, Summary MLA Language Map Data Center.  Arkistoitu 18.1.2012. Viitattu 1.8.2010. (englanniksi)
6. 1 2  Swedish Americans *Countries and Their Cultures*. Viitattu 1.8.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amerikanruotsalaiset** Wikimedia Commonsissa
**Deep web** ("syväverkko") tarkoittaa niitä World Wide Webin osia, joita Internetin hakukoneet eivät näytä. Deep webin vastakohta on *surface web* ("pintaverkko"), se Internetin osa, jossa liikkumista ei ole mitenkään rajoitettu. Termin *deep web* keksijänä pidetään tietojenkäsittelytieteilijä Michael K. Bergmania, joka keksi termin vuonna 2001.

Vaikka deep web ei näy hakukonepalveluissa, siihen kuuluu suuri määrä täysin julkisia ja tavallisilla selaimilla helposti saavutettavia verkkosivuja, esimerkiksi erilaiset tietokannat, kuten Suomen julkisten kirjastojen virtuaalisten kortistojen sisältö. Samoin tyypillisiä deep webin osia ovat monet maksumuurein suojatut verkkosivut kuten sanomalehtien vain tilaajille suunnattu verkkosisältö. Deep webiin kuuluvat myös esimerkiksi sellaiset verkkokeskustelufoorumien tai sosiaalisen median alueet, jotka eivät ole lainkaan selattavissa ilman jäseneksi rekisteröitymistä ja sisäänkirjautumista tai keskustelusovellukset kuten Discord tai Telegram.

Deep webiä ei pidä sekoittaa dark webiin eli pimeään verkkoon, joka muodostaa vain osan deep webistä.
Pimeä verkko, dark web, on työläämmin saavutettavissa ja vaatii yleensä erillisen ohjelmiston käyttämistä. Pimeän verkon käyttötarkoitukset vaihtelevat tutkivasta journalismista neutraaliin yksityisyydenhaluun, totalitarististen maiden toisinajattelijoiden keskinäisestä viestinnästä terroristiryhmien verkostoitumiseen ja valtiollisesta tiedustelutoiminnasta rikollisjärjestöjen harjoittamaan liiketoimintaan. Suuri osa Internetin huume- ja asekaupasta käydään pimeässä verkossa.

Tavallisessa deep webissä tapahtuvat tiedonsiirrot ovat jokseenkin yhtä helposti jäljitettävissä kuin surface webissäkin. Tosin deep webiin kuuluvat verkkosivut käyttävät useammin erilaisia salauksia, jolloin tiedonsiirtojen *sisältö* ei välttämättä ole jäljittäjien helposti luettavissa. Pimeässä verkossa tiedonsiirtojen seuraaminen ja käyttäjien tunnistaminen on lähtökohtaisesti huomattavan vaikeaa, mutta ei mahdotonta.

Lähteet
-------

1. ↑  Parkkari, Jani: Iltalehti pääsi salaiselle nettisivulle: Huumeita, aseita ja lapsipornoa kaupataan avoimesti *Iltalehti*.  7.10.2011. Viitattu 13.3.2018.
2. ↑  Rouse, Margaret: What is deep Web? – Definition from WhatIs.com *WhatIs.com*. Viitattu 13.3.2018. (englanniksi)
3. ↑  What is Surface Web? *Computer Hope*. Viitattu 13.3.2018. (englanniksi)
4. ↑  Wright, Alex: New Search Technologies Mine the Web More Deeply *The New York Times*.  22.2.2009. Viitattu 13.3.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Deep web** Wikimedia Commonsissa
**Tjaša Oder** (s. 22. kesäkuuta 1994 Slovenj Gradec, Slovenia) on slovenialainen uinnin EM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 180 cm.

Oder saavutti nuorten EM-kilpailuissa 800 metrin vapaauinnissa kultaa 2010 ja hopeaa 2009 sekä 1 500 metrillä kultaa 2009 ja hopeaa 2010. Hän sijoittui 2010 Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 1 500 metrillä seitsemänneksi ja Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä viidenneksi. Hän voitti 2011 nuorten maailmanmestaruuden 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 16.18,63 ja sijoittui Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä kahdeksanneksi.

Oder karsiutui 800 metrin alkuerissä Lontoon olympialaisissa 2012. Hän sijoittui 2013 Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä kahdeksanneksi. Berliinin pitkän radan EM-kilpailuissa 2014 hän oli 1 500 metrillä neljäs ja 800 metrillä kahdeksas. Seuraavana vuonna hän sijoittui Kazanin MM-kilpailuissa 1 500 metrillä 15:nneksi ja Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa 800 metrillä seitsemänneksi.

Oder saavutti Lontoon pitkän radan EM-kilpailuissa 2016 pronssia 800 metrillä ajalla 8.25,68 ja sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli 800 metrin vapaauinnissa kolmastoista. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15:nneksi sekä 800 että 1 500 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 800 metrillä kuudes.

Oder saavutti 2018 Tarragonan Välimeren kilpailuissa pronssia 800 metrin vapaauinnissa ajalla 8.28,91. Saman vuoden Glasgow'n pitkän radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa neljänneksi ja 800 metrillä kuudenneksi. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän oli 800 metrillä yhdeksäs ja 1 500 metrillä kymmenes. Saman vuoden Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tjaša Oder *olympedia.org*. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Swimming - Tjasa Oder *the-sports.org*. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6 7  Oder, Tjasa *swimrankings.net*. Viitattu 1.11.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Naapuriseura ry** on vuonna 2023 perustettu suomalainen Venäjä-mielinen yhdistys, jonka perustajia ovat toimittaja Mauno Saari sekä SDP:n entinen kansanedustaja Mikko Elo.

Naapuriseura on perustettu Suomi–Venäjä-Seuran kilpailijaksi sen jälkeen, kun Suomi–Venäjä-Seura tuomitsi Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan, jota Naapuriseura ei ole tuominnut.

Naapuriseura julkaisee verkossa *Naapuriseuran Sanomia*. Lehden päätoimittaja on Mauno Saari. Lehden kolumnisteina toimivat muiden muassa Leena Hietanen ja Pirkko Turpeinen-Saari. Naapuriseura julistaa olevansa riippumaton poliittisista puoleista. Aatteellisesti seura ilmoittaa ajavansa rauhaa, inhimillisyyttä, avoimuutta ja sananvapautta. Naapuriseuran tavoite on korjata suhteita Venäjään ja venäläisiin.

Venäjän Suomen-suurlähettiläs Pavel Kuznetsov esiintyi Naapuriseuran tilaisuudessa Venäjän tiede- ja kulttuurikeskuksessa Helsingissä toukokuussa vuonna 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomeen on perustettu uusi Venäjä-mielinen yhdistys *www.iltalehti.fi*. Viitattu 20.8.2023.
2. ↑  Venäjän lähetystö | HS seurasi Helsingin Tehtaankadulla, mitä Venäjän suurlähetystön muurien takana nykyään tapahtuu – Lopulta auton ikkunaan koputettiin *Helsingin Sanomat*.  20.8.2023. Viitattu 20.8.2023.
3. 1 2 3 4  Naapuriseuran "idea" Naapuriseura ry. Viitattu 20.8.2023.
4. ↑  Kirjoittajat/Toimittajat Naapuriseura. Viitattu 20.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Naapuriseuran kotisivut
**Uwajima** (jap. 宇和島市, *Uwajima-shi*) on Japanin kaupunki Shikokun saarella Ehimen prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Tyynenmeren Uwanmeren rannikolla ja rajautuu kaakossa Kōchin prefektuuriin. Kaupungin rannikko on hyvin rikkonainen, ja siihen kuuluu lukuisia niemiä ja saaria. Saarista viisi on asuttuja. Kaupungin keskusta on rakentunut Uwajimanlahden pohjukan pienelle, vuorten ympäröimälle tasankoalueelle. Uwajimassa on 74 688 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 469,58 neliökilometriä.

Edo-kaudella vuodesta 1615 lähtien Uwajima kehittyi Uwajiman daimiokunnan linnanaluskaupunkina Date-klaanin hallinnassa. Tätä aiemmin paikkakunnan nimi oli *Itajima* (jap. 板島). Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Uwajima sai vuonna 1921. Sen jälkeen se on laajentunut useiden kuntaliitosten myötä. Vuonna 2005 siihen liitettiin Miman, Tsushiman ja Yoshidan maaseutukaupungit. Uwajimaan kehittyi Meiji-restauraation jälkeen tekstiiliteollisuutta, joka kuitenkin väistyi toisen maailmansodan jälkeen elintarvike-, huonekalu- ja laivanrakennusteollisuuden tieltä. Kaupunki on Lounais-Shikokun kaupallinen keskus. Rannikolla on kalastusvälineiden ja -verkkojen valmistusta, Uwanmerellä harjoitetaan vesiviljelyä ja helmien viljelyä. Maatalous tuottaa muun muassa *mikan*-mandariineja.

Uwajiman nähtävyyksiin kuuluvat Uwajiman linna, Date-klaanin historiaa esittelevä Date-museo, kaupungin historiallinen museo ja Tensha-enin japanilainen puutarha. Kaupungin alueella sijaitsee kaksi Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeliä: Ryūkō-ji (temppeli nro. 41) ja Butsumoku-ji (temppeli nro. 42). Hiburijiman saari houkuttelee matkailijoita kesäisin. Kaupunki tunnetaan myös härkätaisteluperinteestään (*tōgyū*) ja Warei-taisai-festivaalista (Uwajiman ushi-oni-festivaali). Osa Uwajimasta kuuluu Ashizuri-Uwakain kansallispuistoon. Kaupunkia palvelevat JR Shikokun Yosan-linja ja Yodo-linja.

Kuvia
-----

* Uwajimanlahti Uwajiman linnaltaUwajimanlahti Uwajiman linnalta
* Uwajiman linnan torniUwajiman linnan torni
* Warei-jinjan pyhäkköWarei-jinjan pyhäkkö
* Hiburijima ilmakuvassaHiburijima ilmakuvassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  市の概要 Uwajima City. Viitattu 24.11.2019.
2. 1 2  行政区別人口 令和元年11月 Uwajima City. Viitattu 24.11.2019.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 宇和島市 Kotobank. Viitattu 24.11.2019.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 宇和島市 Kotobank. Viitattu 24.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uwajima** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ehimen prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Imabari
* Iyo
* Matsuyama (pääkaupunki)
* Niihama
* Ōzu
* Saijō
* Seiyo
* Shikokuchūō
* Tōon
* Uwajima
* Yawatahama

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Iyon piirikunta** (Masaki · Tobe) · **Kamiukenan piirikunta** (Kumakōgen) · **Kitan piirikunta** (Uchiko) · **Kita-Uwan piirikunta** (Kihoku · Matsuno) · **Minami-Uwan piirikunta** (Ainan) · **Nishi-Uwan piirikunta** (Ikata) · **Ochin piirikunta** (Kamijima) |

 |
Seuran SM-seniorimuodostelmaluistelujoukkue ja moninkertainen maailmanmestari Rockettes.
**Helsingin Taitoluisteluklubi** (**HTK**) on suomalainen taitoluisteluseura, joka aloitti HJK:n jaoksena 1960-luvulla, mutta itsenäistyi 1972 omaksi seurakseen.

HTK:n perustaja Jane Erkko toi muodostelmaluistelun Suomeen 1984. HTK:n muodostelmaluistelujoukkueita ovat senioritasolla Rockettes ja junioritasolla Team Fintastic. Seuralla on myös noviisi- ja minorijoukkueet (Finettes ja Novettes, sekä Peppermints ja MiniMints), sekä tulokasjoukkue MiniSparkles, sekä aikuisjoukkue JääLeidit ja kansallisissa senioreissa luisteleva Best before. Seuran muodostelmaluistelun päävalmentaja on Kaisa Arrateig. HTK:lla on myös monen tasoisia yksinluistelun harrastaja- ja kilparyhmiä. Yksinluistelun päävalmentajana toimii Tiia-Riikka Pietikäinen.

Helsingin Taitoluisteluklubin yksinluistelijat ovat kautta aikojen menestyneet hyvin niin kotimaassa kuin ulkomailla. Seuran kasvatteja ovat muun muassa Tintti Wegelius, Pekka Leskinen ja Elise Ahonen sekä Mikko Minkkinen.

Menestys
--------

* MM-kisoista Rockettes on tuonut on niin kultaa, hopeaa kuin pronssia, kirkkaimmat mitalit kevään 2011 MM-kisoista Helsingissä, 2010 MM-kisoista Colorado Springsistä ja 2008 MM-kisoista Budapestista.
* Juniorijoukkue Team Fintastic on kuutena perättäisenä vuonna - 2012, 2011, 2010, 2009, 2008 ja 2007 - voittanut epävirallisen junioreiden MM-tittelin: World Challenge Cup for Juniors -kilpailun. Lisäksi joukkueella on WCCJ:n voitto vuodelta 2001.
* Rockettes ja Finettes voittivat keväällä 2012 SM-kultaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin taitoluisteluklubi
* htk-yksinluistelu.com - Yksinluistelu Helsingin taitoluisteluklubissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Määrittelyjoukosta X kuvataan kaikki sen luvut funktion arvoiksi *f(x)* maalijoukkoon Y. Arvojoukko *f(x)* voi olla maalijoukon aito osajoukko.
**Arvojoukko** eli **kuvajoukko** tarkoittaa matematiikassa kaikkien funktion arvojen muodostamaa joukkoa. 

Funktio on kuvaus lukujoukosta *X* joukkoon *Y*, mikä merkitään usein *f*: *X* → *Y*. Tässä joukko *X* on lähtöjoukko ja *Y* maalijoukko. Lähtöjoukon luvut *x* ovat kuvauksessa funktion lausekkeen argumentteja eli ne sijoitetaan funktion lausekkeen muuttujan paikalle. Sijoitetun lausekkeen laskettu arvo *y*, jota kutsutaan myös funktion arvoksi, on maalijoukon luku. Tulos voidaan merkitä f(x) = y .

Jos lähtöjoukko on funktion määrittelyjoukko, muodostuu *arvojoukko A* niistä luvuista, jotka saadaan laskettaessa funktion arvoja *jokaisella määrittelyjoukon luvulla*. 

{\displaystyle A=\{y\in Y:y=f(x){\mbox{ kaikilla }}x\in X\}.}
Matematiikassa arvojoukko voi olla maalijoukon osajoukko.

Koordinaatistossa
-----------------

Määrittelyjoukko on merkitty x-akselille vihreällä värillä ja arvojoukko on y-akselilla punaisella värillä.
Analyyttisessä geometriassa funktion kuvaaja muodostetaan koordinaattipisteillä, jossa x-koordinaatiksi valitaan jokin määrittelyjoukon luku ja y-koordinaatiksi tulee x:n avulla laskettu funktion arvo. Voidaan tulkita tilannetta niin, että lähtöjoukon luvut sijaitsevat x-akselilla ja maalijoukon luvut y-akselilla. Koordinaatiston pisteillä osoitetaan, mitkä lukuparit liittyvät kuvauksessa toisiinsa. 

Määrittelyjoukko on x-akselilla se lukuväli tai pistejoukko, jolla funktio voidaan tai halutaan laskea. Arvojoukoksi muodostuu ne y-akselin pisteet, jotka saadaan määrittelyjoukon pisteistä. Kyseiset lukujoukot voidaan merkitä koordinaattiakseleille pisteinä tai väleinä.

Esimerkkejä
-----------

Parillisilla potenssifunktioilla on epänegatiivinen arvojoukko.
Toisen asteen potenssifunktiolle f(x)=x^{2} voidaan määrittää kuvaus yleisesti

f: \mathbb{R} \to \mathbb{R}.
Neliöönkorotus on mahdollista suorittaa kaikille reaaliluvuille, joten lähtöjoukko on samalla määrittelyjoukko. Sen sijaan maalijoukoksi on merkitty myös reaaliluvut, mikä on tälle kuvaukselle liian laaja. Kun kaikki reaaliluvut korotetaan neliöön, saadaan vain epänegatiivisia lukuja eli {\displaystyle [0,\infty [}. Arvojoukko muodostuu vain näistä luvuista ja silloin arvojoukko on maalijoukon osajoukko.

Mikäli edellisessä esimerkissä olisi määritelty kuvaus

{\displaystyle f:\mathbb {R} \to [0,\infty [}
olisi maalijoukko ollut myös arvojoukko. Sama ilmiö havaitaan kaikilla parillisilla potenssifunktioilla.

Lähteitä
--------

* Wolfram Mathworld: Range
* Purple Math: Domain and Range

Kirjallisuutta
--------------

* Merikoski, Jorma; Virtanen, Ari; Koivisto, Pertti: *Diskreetti matematiikka I*. Tampere: Tampereen yliopisto, 2001 (1993). ISBN 951-44-3604-0.
* Rikkonen, Harri: *Matematiikan pitkä peruskurssi II: Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku*. Helsinki: Otakustantamo, 1969. ISBN 951-671-022-0.
* Pitkäranta, Juhani: *Calculus Fennicus*. Helsinki: Avoimet oppimateriaalit ry, 2015. ISBN 978-952-7010-12-9, ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf).
**Knut Adolf Bäckman** (29. lokakuuta 1821 Ikaalinen – 25. toukokuuta 1868 Turku) oli suomalainen kappalainen ja varapastori, joka laati kuvauksen Jalasjärven kappeliseurakunnasta.

Bäckmanin vanhemmat olivat varatuomari Isak Gabriel Bäckman (1781–1849) ja Henrika Kristina Gestrin (k. 1866). Hän kävi Turun lukiota 1839–1842 ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1842. Bäckman vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1844.

Bäckman oli kappalaisen apulaisena ja välisaarnaajana Jalasjärvellä 1844–1860 ja vt. kappalaisena Hämeenkyrössä 1860–1865. Hän oli viimeksi Tottijärven kappalaisena 1865–1868. Bäckman sai varapastorin arvon 1860. 

Bäckmanin kirjoittama ruotsinkielinen kuvaus Jalasjärven kappeliseurakunnasta *Beskrifting öfver Jalasjärvi capell* julkaistiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran aikakauskirjassa *Suomi, tidskrift i fosterländska ämnen 1851* vuonna 1852. Kuvaukseen liittyi myös kartta Jalasjärven kappeliseurakunnan alueesta.

Knut Adolf Bäckman oli naimisissa 1849–1864 Amanda Olivia Ammondtin (k. 1864) ja vuodesta 1865 Maria Elisabet Wirbergin (k. 1874) kanssa. Heinolan keskikoulun ja jatkoluokkien lehtori Kuuno Adalbert Talvioja (1865–1933) oli hänen poikansa toisesta avioliitosta.

Julkaisuja
----------

* *Beskrifting öfver Jalasjärvi capell* aikakauskirjassa *Suomi, tidskrift i fosterländska ämnen 1851*. Helsingfors 1852, suomeksi nimellä *Jalasjärven kappeli, entisinä ja nykyisinä aikoina*. Lillja, Turku 1854, uusi painos Seinäjoki 1923
* *Jalasjärven kappeli, entisinä ja nykyisinä aikoina*, Toivo Vuorelan suomennos. Jalasjärvi-seuran julkaisu 2. Kansanelämän kuvauksia 13. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1980

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Knut Adolf Bäckman. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 5.11.2023.
2. ↑  Suomen Sukututkimusseura : Pappisluettelo - Jalasjärvi
3. ↑  Suomen Sukututkimusseura : Pappisluettelo - Hämeenkyrö
4. ↑  Suomen Sukututkimusseura : Pappisluettelo - Tottijärvi
5. ↑  Kansalliskirjasto : Karta öfver Jalasjärvi capell

Kirjallisuutta
--------------

* Erkki Yli-Jokipii : *Knut Adolf Bäckman ja hänen kuvauksensa Jalasjärven kappelista*. Jalasjärven Joulu 1977. Jalasjärvi-Seura ry 1977

Aiheesta muualla
----------------

* Tottijärven kappalainen Knut Adolf Bäckman ja 2. puoliso Maria Elisabet Wirberg, valokuva. Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Collianderin kokoelma (Finna)



1. ↑  Yli-Jokipii, Erkki. Knut Adolf Bäckman ja hänen kuvauksensa Jalasjärven kappelista. Porstua-verkkopalvelu, viitattu 5.11.2023.
**Timo Ojala** (s. 1975) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena. Aiemmin hän on työskennellyt hovioikeudenneuvoksena Helsingin hovioikeudessa.

Ojala valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Lapin yliopistosta vuonna 1998 ja oikeustieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 2005. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 2000. Hän on myös suorittanut Johdon koulutusohjelman.

Ojala on työskennellyt Puolustusvoimien pääesikunnan oikeudellisen osaston sotilaslakimiehenä vuosina 2000–2001, Helsingin hovioikeuden viskaalina vuosina 2001–2005 sekä korkeimmassa oikeudessa oikeussihteerinä, vanhempana oikeussihteerinä ja esittelijäneuvoksena vuosina 2005–2012. Helsingin hovioikeudessa hän työskenteli hovioikeudenneuvoksena vuodesta 2012 lähtien ja myös osaston johtajana vuodesta 2016 lähtien. Ojala nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. syyskuuta 2019 alkaen. Hän on myös toiminut muun muassa tuomarinvalintalautakunnan puheenjohtajana vuodesta 2020 alkaen, liikennevahinkolautakunnan jäsenenä vuosina 2009–2014 ja varapuheenjohtajana vuosina 2015–2020, urheilun oikeusturvalautakunnan varapuheenjohtajana vuonna 2016 ja puheenjohtajana vuodesta 2017 alkaen sekä jäsenenä useissa oikeusministeriön ja puolustusministeriön työryhmissä.

Julkaisuja
----------

* *Seksuaalirikokset*. 2. uud. p. (1. p. 2014). Helsinki: Edita, 2022. ISBN 978-951-37-8093-7.
* *Lapsiin kohdistuvat seksuaalirikokset*. 2. uud. p. (1. p. 2012). Helsinki: Edita, 2022. ISBN 978-951-37-8095-1.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Timo Ojala *Korkein oikeus*. Viitattu 1.2.2024.


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Korkeimman oikeuden jäsenet |
| --- |
|  |
| Presidentti: **Leppänen** |
|  |
| 
* Häyhä (2001–)
* Sippo (2008–)
* Kantor (2010–)
* Pynnä (2012-)
* Huovila (2013–)
* Antila (2015–)
* Uusitalo (2017–)
* Engstrand (2017–)
* Ilveskero (2017–)
* Mäkelä (2018–)
* Välimaa (2018–)
* Tammi-Salminen (2018–)
* Tapani (2018–)
* Ojala (2019–)
* Guimaraes-Purokoski (2019–)
* Turpeinen (2022–)
* Pulkkinen (2023–)
* Pölönen (2024–)

 |

 |
**Monarca** oli Espanjan laivaston vuonna 1794 vesille laskettu San Ildefonso -luokan kaksikantinen 74-tykkinen linjalaiva, joka osallistui Trafalgarin taisteluun 1805 ja tuhoutui pian sen jälkeen.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Ildefonso -luokka*
José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin 28. syyskuuta 1791 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista. Alus laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1794.

Palvelus
--------

Alus oli koeajoissa syyskuusta marraskuuhun 1794 sisaraluksensa *Montañésin* kanssa. José Justo Salcenon valvomissa koeajoissa pyrittiin selvittämään paras mahdollinen alusmalli ja voittajaksi selvisi Montañés-luokan alukset. *Monarca* liitettiin Juan de Lángaran laivueeseen suojaamaan Rosesia.

Alus osallistui 21. lokakuuta 1805 Trafalgarin taisteluun päällikkönään Teodoro Argumosa. Alus joutui *HMS Marsin* ja *HMS Tonnantin*, jotka ensimmäisinä läpäisivät ranskalais-espanjalaisten taistelulinjan, lähietäisyydeltä ampumien tykinkuulien maaliksi. *Tonnantia* seurannut *HMS Bellerophon* ajoi *Monarcan* perän taakse ampuen kaksi täyslaidallista, jotka vaurioittivat *Monarcaa* pahoin. 101 miehistön jäsentä kuoli ja 154 haavoittui.

*Monarca* ajautui 25. lokakuuta karille Arenas Gordasin rannikolla juuri San Lucarin pohjoispuolella. Alus hajosi palasiksi, jolloin 170 aluksella ollutta sai surmansa.

Lähteet
-------

* Goodwin, Peter: *The Ships of Trafalgar - The British, French and Spanish Fleets October 1805*. Lontoo, UK: Conway Maritime Press, 2005. ISBN 1-84486-015-9. (englanniksi)
* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Goodwin 2005 s. 225

*San Ildefonso* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San Ildefonso* - *San Antonio* - *San Telmo* - *San Francisco de Paula* - *Europa* - *Conquistador* - *Soberano* - *Intrépido* - *Infante don Pelayo* - *Monarca* |
| Edeltäjä: *Bahama* – Seuraaja: Montañés-luokka |
**Lumen Valo** on suomalainen a cappella -lauluyhtye. Se on yksi suomalaisen vanhan musiikin liikkeen kantavista voimista ja on vuonna 1993 tapahtuneesta ensiesiintymisestään lähtien ollut nostamassa esiin ennen kaikkea Suomessa harvoin kuultuja renessanssiajan säestyksettömän moniäänisen laulun aarteita.

Kahdeksasta laulajasta (kaksi sopraanoa, kaksi alttoa, kaksi tenoria, baritoni ja basso) koostuva Lumen Valo on keskittynyt renessanssiajan suurimuotoisten kirkkomusiikkiteosten 
esittämiseen ja taltioimiseen, mutta on samalla laajentanut ohjelmistoaan kattamaan myös keskiajan, barokin ja oman aikamme 
musiikkia. 

Lumen Valo -yhtye on perustamisvuotensa 1993 jälkeen konsertoinut koti- ja ulkomailla yli 300 kertaa ja julkaissut 
yhdeksän cd-levyä. Yhtye on esiintynyt lähes kaikilla merkittävillä musiikkifestivaaleilla kotimaassaan (Avanti!n Suvisoitto, 
Kuhmon kamarimusiikkijuhlat, Turun musiikkijuhlat, Sastamala Gregoriana), mutta myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Lumen Valo on tehnyt yhteistyötä muun muassa englantilaisten The Hilliard Ensemblen ja QuintEssentialin, yhdysvaltalaisen The Washington Sackbutt and Cornett Ensemblen, Helsingin Barokkiorkesterin (HBO) ja Aapo Häkkisen, Rocinante -yhtyeen, sekä teatteriohjaajien Michael Baranin ja Ville Sandqvistin kanssa. Lumen Valo on esiintynyt lukuisissa TV- ja radio-ohjelmissa. Yhtyeen kalenterivuoden kulmakiviä ovat Mysterium -nimeä kantava joulukonsertti, pääsiäsviikon konsertit sekä konsertti pyhäinpäivänä.

Diskografia
-----------

* *Mary in the Land of Snow and Light* (Alba Records, 1996)
* *Tenebrae* (Alba Records, 1997)
* *Zelenka* (2CD, Alba Records, 1999)
* *Mysterium* (Sigillum LVCD1, 2000)
* *Gravity* (Sigillum LVCD2, 2001)
* *Adoratio* (Sigillum LVCD3, 2004)
* *Maria* (Sigillum LVCD4, 2008)
* *Requiem* (Sigillum LVCD 5, 2009)
* *Miraculum* (Sigillum LVCD 6, 2010)
* *Neitsy äitix* (Sigillum LVCD 7, 2016)

Palkinnot
---------

Yhdysvaltalainen a cappella -musiikkia edistävä Contemporary A Cappella Society (CASA) palkitsi 1.4.2011 vuoden parhaita a cappella -äänitteitä ja niiden tekijöitä. CASA valitsi The Contemporary A Cappella Recording Award 2011, eli CARA -palkinnon saajaksi parhaan klassisen albumin kategoriassa Lumen Valo -lauluyhtyeen marraskuussa 2010 julkaistun "miraculum" CD-levyn (SIGILLUM LVCD6). 

The Contemporary A Cappella Society Yhdysvalloissa valitsi huhtikuussa 2010 Lumen Valon Requiem -äänitteellä oleva Giaches de Wertin sävellyksen *Adesto dolori meo* klassisen musiikin sarjan vuoden parhaaksi teostallenteeksi. Contemporary A Cappella Award -palkinnolle (The CARA´s) valittu sävelmä on julkaistu syksyllä 2009.

Vuonna 2001 julkaistu *Gravity* sai YLE Radio 1:n toimittajien Vuoden levy 2001 -erikoistunnustuspalkinnon.

Kokoonpano
----------

* Anna Ruotsala (1. sopraano)
* Titta Lampela (2. sopraano)
* Hanna Graeffe (1. altto)
* Riikka Noreila (2. altto)
* Aaro Haapaniemi (1. tenori)
* Arttu Hartikainen (2. tenori)
* Erkki Hannonen (baritoni)
* Juha Suomalainen (basso)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen kotisivu
* Lumen Valo Facebookissa[vanhentunut linkki]
* Lumen Valo Spotifyssa
**Vääksyn jäähalli** on Asikkalan Vääksyssä sijaitseva jäähalli. Halli on avattu vuonna 2001. Katsomoon mahtuu 500 henkeä, joista istumaan 360 henkeä. Pukuhuoneita suihkutiloilla on viisi ja kuivaushuoneita yhdeksän kappaletta.

Vääksyn jäähallin omistaa ja toimintoja pyörittää Asikkalan Tekojäärata Oy. Jäähalli on rakennettu käytännössä kokonaan talkootyönä eikä se työllistä yhtään vakituista työntekijää.

Suurimpina käyttäjinä Vääksyn jäähallissa ovat paikallinen jääkiekkoseura Kanavan Pallo, Junior Pelicans ja Asikkala Hockey League. Lopun jääajan käyttävät eri harrastejoukkueet. Myös pääkaupunkiseudun ringette- ja jääkiekkojoukkueet leireilevät jäähallilla. Vääksyssä pelataan ahkerasti myös harrastekiekkoa: syyskuun alusta maaliskuun loppuun hallissa järjestetään Asikkala Hockey League -sarjaa (AHL).

Jäähallia pidetään myös leikkimielisesti Suomen kylmimpänä jäähallina johtuen sen todella alhaisesta sisälämpötilasta.*lähde?*

Halli asetettiin käyttökieltoon 11.10.2023 kattoristikoiden liitoksien ongelmista johtuen, mutta hallin tulevaisuus on halliyhtiön toimimattoman johdon vuoksi epäselvä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Asikkalan Tekojäärata Oy *www.vaaksynjaahalli.fi*. Viitattu 12.1.2021.
2. ↑  Talkoilla rakennettu jäähalli uhkaa rapistua pystyyn – halliyhtiöllä ei ole toimivaa johtoa ja iso osa omistajistakin on kadoksissa *Yle Uutiset*.  1.12.2023. Viitattu 6.2.2024.
*Shah tervehtii kansaa* – kuva mainostaa valkoista vallankumousta ​​askeleena kohti modernisaatiota, valokuva vuodelta 1963.
**Valkoinen vallankumous** (pers. ‏انقلاب سفید‎, *Enqelāb-e Sefid*) oli joukko länsimaalaisia uudistuksia Iranin keisarikunnassa šaahi Mohammad Reza Pahlavin johdolla. Šaahi aloitti reformit 26. tammikuuta 1963 ja ne kesti Iranin vallankumoukseen asti eli vuoteen 1979. Valkoisen vallankumouksen reformeihin kuului naisten äänioikeus, maareformeja, korruption kitkeminen ja monta muuta uudistusta. Se paransi myös Iranin taloutta ja suhteita länteen.

Lopullisena pitkän aikavälin tavoitteena oli muuttaa Iran maailmanlaajuiseksi taloudelliseksi ja teolliseksi voimamaaksi. Šaahi toimeenpani taloudellisia uudistuksia, kuten työntekijöiden voitonjakoa, ja aloitti massiivisia valtion rahoittamia raskaan teollisuuden hankkeita sekä metsien ja laidunmaiden kansallistamista. Tärkeimmät olivat kuitenkin maareformiohjelmat, joissa Iranin perinteinen maa-eliitti menetti suuren osan vaikutusvallastaan ​​ja vallastaan.

Sosiaalisesti vallankumous antoi naisille enemmän oikeuksia. Keskushallitus antoi rahaa koulutukseen erityisesti maaseudulla. Perustettiin Lukutaitojoukot, jonka avulla nuoret miehet pystyivät suorittamaan pakollisen asepalveluksen työskentelemällä maaseudulla lukutaidon opettajina.

Ohjelma tapahtui keskellä käännekohtaa Iranin valtion kehityksessä. Pahlavin hallinto oli edistänyt teollista uudistumista. Laajennettu perhe, perinteinen tukijärjestelmä iranilaisessa kulttuurissa, heikkeni, kun yhä useammat nuoret iranilaiset tunkeutuivat maan suurimpiin kaupunkeihin, kaukana kotoa ja etsimään työtä, vain korkeiden hintojen, eristyneisyyden ja huonojen elinolojen vuoksi.

Valkoinen vallankumous sai monenlaista palautetta. Osa kansasta piti sitä hyvänä asiana joka suurentaisi Iranin valtaa maailmalla. Toisaalta, uudistusten agressiivisuus jätti monet epävarmoiksi. Monet šiiajohtajat kritisoivat vallankumousta ja katsoivat, että naisia ​​koskevat uudistukset olivat islamilaisten arvojen vastaisia. 

Vielä tärkeämpää on, että uudistukset murskasivat perinteiset papiston vallan perustat. Tämän luokan merkittävin kriitikko oli Ruhollah Khomeini, jonka ideat papiston hallinnosta ja hallituksen toisinajattelijoiden verkostosta helpotti myöhemmin šaahin kaatumisen alkua vuoden 1979 vallankumouksessa, joka päätti Valkoisen vallankumouksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Encyclopædia Britannica: White Revolution - Iranian history *britannica.com*. Viitattu 25.7.2022.
**Kai Kustaa Vähäkallio** (10. maaliskuuta 1940 Orivesi – 20. heinäkuuta 1979 Hyvinkää) oli Kytäjän kartanon omistaja, joka muistetaan vuoden 1972 Kytäjän kolmoissurman tekijänä.

Kai Vähäkallio oli koulutukseltaan ylioppilas ja omisti laajan keräilyaseiden kokoelman. Hän oli arkkitehti Väinö Vähäkallion pojanpoika. Vähäkallion isä Kai Väinö Vähäkallio (1916–1940) kaatui talvisodassa, poikansa syntymäpäivänä. Vähäkallio sai kartanon omistukseensa vuonna 1962, muutama vuosi isoisänsä kuoleman jälkeen. Kai Vähäkallio oli vuodesta 1962 naimisissa Irma Loukolan kanssa ja heillä oli vuosina 1964 ja 1967 syntyneet pojat. Irma ja Kai Vähäkallion avioliitto päättyi eroon vuonna 1975. Avioliitto oli alkanut rakoilla jo vuonna 1972.

Vähäkallio ampui 12. toukokuuta 1972 kolme kartanon mailla luvatta teltaillutta hyvinkääläistä teinipoikaa, Veijo Ilmari Häkkisen, Esa Tapani Hyväkän ja Kai Tapio Hyväkän. Pojat olivat teltassa nukkumassa, kun Vähäkallio ampui heitä revolverilla päähän. Surmatyö tunnetaan Kytäjän kolmoissurmana.

Hyvinkään kihlakunnanoikeus ja Helsingin hovioikeus tuomitsivat Vähäkallion kolmesta täyttä ymmärrystä vailla olevana tehdystä taposta 15 vuodeksi kuritushuoneeseen. Surmattujen poikien omaiset olivat vaatineet Vähäkalliolle rangaistusta kolmesta murhasta. Korkein oikeus alensi tuomion 12 vuodeksi vankeutta.

Vähäkallio vapautui ensikertalaisena ja hyväkäytöksisenä vankina jo vuonna 1978, mutta teki itsemurhan vuotta myöhemmin ampumalla.

Lähteet
-------

* Markkula, Hannes: *Kuusi suomalaista murhaa*. Gummerus: Helsinki, Jyväskylä, 1997. ISBN 951-20-5081-1.
* Pesonen, Aake: *Kytäjä, kohtalon kartano*. Kirjayhtymä, Helsinki, 1983. ISBN 951-26-2497-4.

### Viitteet

1. 1 2  Yön kammottavat tapahtumat Kytäjärven rannalla eivät unohdu: kartanonherra avasi teltan vetoketjun ja ampui kolme nuorta revolverilla *Ilta-Sanomat*.  22.2.2019. Viitattu 12.7.2023.
2. ↑  Markkula 1997, s. 48–49, 61.
3. ↑  Markkula 1997, s. 70.
4. ↑  HS Hyvinkää | Kytäjän kartanon kolmoissurmaajan jahti oli kuin Netflix-trilleri – Yksi toimittaja sai tappajalta haastattelun *Helsingin Sanomat*.  3.2.2023. Viitattu 12.7.2023.

Kirjallisuutta
--------------

* Jutila, Niko: *Kytäjän kartanon kolmoissurma*. Helsinki: WSOY, 2023. ISBN 978-951-0-49326-7.
**Herjaus** oli vuoden 1889 Suomen rikoslaissa määritelty kunnianloukkaus. Nykyisin voimassa olevassa rikoslaissa herjausta ei enää tunneta, vaan sen ovat korvanneet kunnianloukkauksesta annetut säännökset. Herjaus poistui rikoslaista vuonna 2000. Herjaus oli vakavampi rikos kuin solvaus, koska sen rangaistusasteikko oli solvausta ankarampi.

Herjauksen tunnusmerkistö vanhassa laissa
-----------------------------------------

Säännökset herjauksesta sellaisina, kuin ne olivat vuoden 1889 rikoslain 27 luvussa ennen kuin luku kumottiin.

> »
> 
> 
> 1 §.
> Joka, vastoin parempaa tietoansa, perättömästi sanoo toisen syypääksi nimitettyyn rikokseen, taikka nimitettyyn rikoksen lajiin, taikka muuhun sellaiseen tekoon, joka voi saattaa hänet halveksimisen alaiseksi tahi haitata hänen elinkeinoansa tahi menestystään, taikka sellaisesta levittää valheen tahi perättömän kulkupuheen, rangaistakoon herjauksesta vankeudella vähintään yhdeksi kuukaudeksi ja enintään yhdeksi vuodeksi taikka vähintään sadan markan sakolla.
> Jos herjaus tehdään julkisesti, taikka painotuotteen, kirjoituksen tahi kuvallisen esityksen kautta, jota syyllinen levittää tahi levityttää; olkoon rangaistus vankeutta vähintään kaksi kuukautta ja enintään kaksi vuotta taikka sakkoa vähintään kaksisataa markkaa.
> 2 §.
> Joka tahallansa, ei kuitenkaan vastoin parempaa tietoansa, sanoo toisen syypääksi nimitettyyn rikokseen, taikka nimitettyyn rikoksen lajiin, taikka muuhun sellaiseen tekoon, joka voi saattaa hänet halveksimisen alaiseksi tahi haitata hänen elinkeinoansa tahi menestystään, taikka sellaisesta levittää kulkupuheen, rangaistakoon, ellei hän soimauksen tahi kulkupuheen tueksi saata esiin tuoda todennäköisiä syitä, vähintään viidenkymmenen ja enintään viidensadan markan sakolla taikka vankeudella korkeintaan kuudeksi kuukaudeksi.
> Jos semmoinen herjaus tehdään julkisesti, taikka painotuotteen, kirjoituksen tahi kuvallisen esityksen kautta, jota syyllinen levittää tahi levityttää; olkoon rangaistus sakkoa vähintään sata markkaa taikka vankeutta korkeintaan yksi vuosi.
> » 
> 
>

Nykyinen laki
-------------

Nykyisessä rikoslaissa rikosnimikkeet ovat kunnianloukkaus ja törkeä kunnianloukkaus, jotka on määritelty herjauksesta poikkeavalla tavalla.

Katso myös
----------

* Solvaus
* Kunnianloukkaus

Lähteet
-------

* Vuoden 1889 rikoslain 27 luku.

### Viitteet

1. ↑  Laki rikoslain muuttamisesta 9.6.2000/531 (kumottu 27 luku ja muutettu 24 luku).
2. ↑  *Suomen laki, I osa*, s. 1380. Rikoslaki (19.12.1889/39), 27 luku 1–2 §. Helsinki: Suomen Lakimiesliitto, 1983. ISBN 951-640-175-9.
3. ↑  Rikoslain 24 luku 9 §.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Suuriruhtinaanmaan rikoslaki (alkuperäinen säädös vuodelta 1889)
**Eräkirjallisuus** on tieto- tai kaunokirjallisuutta, jossa kuvataan erämaissa metsästämistä, kalastusta, vaeltelua tai senkaltaista toimintaa. Eräkirjallisuudessa voi olla matkakirjallisuudenkin piirteitä. Eräkirjallisuuden keskeinen funktio on kulttuurin ja luonnon vuoropuhelun elämyksellinen vahvistaminen.

Tunnettuja suomeksi käännettyjä englanninkielisiä eräkirjoja ovat esimerkiksi Henry David Thoreaun *Elämää metsässä* (1854) ja Ernest Hemingwayn *Afrikan vihreät kunnaat* (1935). Suomalainen eräkirjallisuus liittyy valtaosin Lappiin. Suomalaisia eräkirjoja ovat esimerkiksi Juhani Ahon *Lohilastuja ja kalakaskuja* (1921), monet A. E. Järvisen 1920-luvulta lähtien julkaisemat kirjat, Antti Tuurin *Perhokalastuksen alkeet* (1978), Yrjö Kokon *Laulujoutsen* (1950), Valter Keltikankaan *Seitsemän tuntia erämaata* (1977), Raimo O. Kojon *Pohjoiset erämaat* (1977), Veikko Huovisen toimittama *Pohjoiset erätarinat* (1968), Seppo Saraspään *Pystykorva kerrostalossa: eränovelleja* (1995) ja Mauri Paasilinnan *Lapinhullu ja muita tarinoita* (1997).

On esitetty vahva väite, että eräkirjallisuus olisi yksinomaan suomalainen ilmiö, tai "kaikkein suomalaisin kirjallisuusgenre". Tästä seuraisi, että suomalaisilla on velvoite säilyttää laji. Aiheesta on käyttänyt puheenvuoroja toimittaja ja kirjailija Monni Himari.

Katso myös
----------

* Luettelo suomalaisista eräkirjailijoista

Lähteet
-------

1. 1 2  Hosiaisluoma, Yrjö: *Kirjallisuusoppi: aapisesta äänirunoon*, s. 217–218. Avain, 2016. ISBN 978-952-304-107-3.
2. ↑  Lagström, Mia: Eräkirjallisuutta ei ole muualla kuin Suomessa.  *Aamuposti*, 4.2.2024, s. 4.
**Chen Yi** (kiin. 陈怡; s. 4. huhtikuuta 1953 Guangzhou) on kiinalainen säveltäjä.

Chen sai kandidaatin ja maisterin arvot Pekingin keskusmusiikkikonservatoriosta. Musiikin tohtoriksi hän väitteli Columbian yliopistossa. Chenin opettajien joukossa olivat Wu Zuqiang, Chou Wen-chung ja Mario Davidovsky. Chen sai ensipalkinnot Kiinan kansallisessa sävellyskilpailussa vuosina 1985 ja 2012. Hän on saanut myös Lili Boulanger -palkinnon (1993), Stoeger-palkinnon (2002) ja Alpert Awards in the Artsin (1997). Chen voitti Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian Ives Living Awardin vuonna 2001. Hän eteni Pulitzer-finalistiksi teoksellaan *Si Ji* (2006) orkesterille.

Chen on opettanut Peabody Institutessa, University of Missouri–Kansas Cityssa, Pekingin keskusmusiikkikonservatoriossa ja Tianjinin musiikkikonservatoriossa. Hänet valittiin American Academy of Arts and Sciencesiin vuonna 2005 sekä Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan vuonna 2019. Chen sai kunniatohtorin arvot Lawrencen yliopistosta (2002), Baldwin Wallace Universityssa (2008), Portlandin yliopistossa (2009), The New Schoolista (2010) ja Hartfordin yliopistosta (2016). Chenin teoksia on julkaistu äänitettyinä lukuisilla levymerkeillä.

Chen on naimisissa säveltäjä Zhou Longin kanssa. Pariskunta sävelsi yhdessä sinfonian *Humen 1839*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chen Yi Theodore Presser Company, viitattu 28.1.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Chen Yi UMKC Conservatory, viitattu 28.1.2024 (englanniksi)
3. ↑  Zhou Long Oxford University Press, viitattu 28.1.2024 (englanniksi)
4. ↑  Zhou Long Britannica, viitattu 28.1.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Zuqiang Wu** (kiin. 吴祖强; 24. heinäkuuta 1927 Peking – 14. maaliskuuta 2022 Peking) oli kiinalainen säveltäjä.

Wu liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1949. Hän valmistui Pekingin keskusmusiikkikonservatoriosta vuonna 1952. Hänen opettajansa siellä oli Jiang Dingxian. Wu opiskeli myös Moskovan konservatoriossa. Hän opetti sävellystä Pekingin keskusmusiikkikonservatoriossa ja eteni siellä varapuheenjohtajaksi sekä dekaaniksi. Wu osallistui kansainväliseen kuorokilpailutoimintaan ja oli kunnianeuvonantajana World Choir Games -tapahtuman vuonna 2010 järjestäneessä komiteassa. Vuonna 1992 hänet valittiin Kiinan kirjallisuus- ja taidepiirien liiton (CFLAC) kansallisen komitean jäseneksi. Lisäksi Wu toimi Kiinan muusikoiden liiton kunniapuheenjohtajana. Hän istui varajäsenenä Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomiteassa vuosina 1982–1987.

Wu sävelsi muun muassa pianokonserton ja baletteja. Hänen musiikkiinsa vaikuttivat kiinalaisen kansanmusiikin tyylit sekä Venäjän ja Länsi-Euroopan klassisen musiikin traditiot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Wu Zuqiang Classical Music Daily, viitattu 28.1.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Wu Zuqiang China Vitae, viitattu 28.1.2024 (englanniksi)
3. 1 2  Mourning for prof. Wu Zuqiang Interkultur 21.3.2022, viitattu 28.1.2024 (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |

 |
**Marc Anthony** (oikealta nimeltään **Marco Antonio Muñiz** s. 16. syyskuuta 1968 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, Grammy-palkittu muusikko ja lauluntekijä. Anthony on kaikkien aikojen eniten levyjä myynyt salsa-artisti ja *New York Magazinen* listan mukaan hän on kymmenen vaikutusvaltaisimman newyorkilaisen joukossa.

Marc Anthony oppi musiikinteorian ja säveltämisen alkeet isältään ja kuunteli nuoruudessaan latinomuusikoita kuten Willie Colónia, Rubén Bladesia ja Héctor Lavoe, mutta myös pop-artisteja ja -yhtyeitä kuten Air Supply and José Feliciano. Anthony aloitti muusikonuransa sisarensa kanssa jo 12-vuotiaana ja lauloi taustoja useilla levyillä.

Anthonyn debyyttialbumi *When the Night Is Over*, joka yhdisteli latinomusiikia ja hip-hopia, ilmestyi vuonna 1991. Albumin single "Ride on the Rhythm" nousi Billboard-tanssimusiikkilistan ensimmäiselle sijalle. Seuraavan albumin *Otra Nota* musiikki oli enemmän salsavaikutteista. Vuonna 1999 julkaistu albumi *Contra la Corriente* toi Anthonylle Grammy-palkinnon parhaasta latinomusiikkialbumista.

Marc Anthony on myös näytellyt useissa elokuvissa kuten *Kostoisku* (1996), *Big Night - italialainen ilta* (1996) ja *Hakkerit* (1995) sekä vuonna 1998 jakoi pääroolin Rubén Bladesin kanssa Paul Simonin Derek Walcottin libretoon säveltämässä Broadway-musikaalissa *The Capeman*. Vuonna 2007 Anthony esitti Héctor Lavoeta elokuvassa *King of Salsa*, jossa esiintyi myös hänen entinen vaimonsa Jennifer Lopez.

Diskografia
-----------

* *Rebel (1988)*
* *When the Night is Over* (1991)
* *Otra Nota* (1993)
* *Todo a Su Tiempo* (1995)
* *Contra la Corriente* (1997)
* *Marc Anthony* (1999)
* *Libre* (2001)
* *Mended* (2002)
* *Amar Sin Mentiras* (2004)
* *Valió la Pena* (2004)
* *El Cantante* (2007)
* *Iconos* (2010)
* *3.0* (2013)
* *Opus* (2019)
* *Pa'llá Voy* (2022)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  "Marc Anthony." Popular Artist Biographies. All Media Guide, 2009. Answers.com 11 Jun. 2009.
2. ↑  The Capeman Moonstruck Drama Bookstore. Viitattu 11.6. 2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marc Anthony**.
* Marc Anthony Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
	+ 2
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |