recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tammivenhokas** (*Meganola strigula*) on pieni ja harmaa yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pieni ja harmaankirjava perhoslaji. Etusiivet ovat lyhyet ja leveät. Niiden pohjaväri on vaaleanharmaa ja siipi on keskiosastaan laajalti tasaisen vaalea. Tyvi- ja kärkiosa ovat tummemmat ja eroavat keskiosasta selvien mustanharmaiden poikkiviivojen perusteella. Siiven etureunassa on rivi tummia täpliä ja siiven päällä on kolme kellertävää suomutäplää. Takasiivet ovat ruskeanharmaat ja niissä erottuu himmeä, tumma keskitäplä. Siipiväli on 20–22 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Tammivenhokkaan elinalue ulottuu Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Uralille. Suomessa lajin levinneisyys painottuu selvästi Ahvenanmaalle, Turun saaristoon ja Varsinais-Suomeen, mutta sitä tavataan nykyisin itäänpäin koko etelärannikon pituudelta. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuulle. Lento on paikoittain lyhytaikainen. Joskus lajilla on syyskuussa havaittu toisen sukupolven yksilöitä.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Lämpimien ja kuivien lehtimetsien ja pensaikkojen piilotteleva perhonen, jota ei tavata tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella. Lento alkaa hämärän laskeutumisesta ja jatkuu keskiyöhön. Molemmat sukupuolet tulevat valolle, mutta koiraat selvästi naaraita helpommin. Jonkin verran perhosia tulee myös makealla nesteellä kostutetulle syötille. Päivisin perhoset lepäilevät, luultavasti puiden latvustojen suojissa.

Naaras munii luultavasti enintään viitisenkymmentä munaa. Toukka syö lehtiä sisältä ulospäin ja jättää jäljelle vain lehtiruodit. Toukat ovat aktiivisia myös päivisin, mutta elävät suurelta osin latvustoissa, joten niitä ei tapaa helposti. Toukka on täysikasvuinen kesäkuun puolivälissä ja koteloituu kovan, ruskean ja veneenmuotoisen kotelokopan sisään oksalle.

Ravintokasvi
------------

Toukan ravintokasvi on tammi (*Quercus robur*), etelämpänä ilmeisesti myös muutamat muut lehtipuut.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Tammivenhokas – *Meganola strigula* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3 4 5  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 194–296
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Tammivenhokas (*Meganola strigula*)
* Suomen perhostutkijain seura: Tammivenhokas (*Meganola strigula*) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2247291
* Wikispecies: Meganola strigula
* BioLib: 54748
* BOLD: 179160
* CoL: 9456P
* EoL: 3943886
* EPPO: ROESST
* EUNIS: 311275
* Fauna Europaea: 447189
* Fauna Europaea (new): c9076605-9926-45e3-82dd-31fee500f047
* GBIF: 4534762
* iNaturalist: 479731
* LepIndex: 35580
* LoB: 5209
* NBN: NHMSYS0021144953
* NCBI: 987978

 |

 |
**Idänritariyökkönen** (*Catocala adultera*) on kookas, ritariyökkösiin kuuluva yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Useimpien sukulaistensa tapaan idänritariyökkönen on silmiinpistävän kookas perhonen. Vartalo on tasaisen harmaa. Pohjaväriltään sinertävänharmaissa etusiivissä on hyvä suojaväri. Leveät ja tummat sisempi- ja ulompipoikkiviiru erottuvat selvästi. Sisemmän poikkiviirun ulkopuolella siivessä on laaja valkeansävyinen alue. Munuaistäplä erottuu hyvin huonosti, mutta sen vieressä siivessä on ritariyökkösille ominainen, vino, vaalea täplä, joka erottuu hieman paremmin. Takasiipien väri on helakanpunainen. Niiden tumma reuna on kapeampi kuin kulmaritariyökkösellä (*Catocala nupta*) ja siiven keskiosan tummassa raidassa on etureunan lähellä heikko sisäänpäinsuuntautuva lovi. Siipiväli on 73–80 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Idänritariyökkönen on levinneisyydeltään selvästi itäinen laji, jota tavataan Euroopassa vain pohjois- ja itäosissa. Levinneisyysalue jatkuu Venäjän ja Siperian poikki Kiinaan ja Koreaan. Suomessa levinneisyys on itäpainotteinen, mutta idänritariyökkönen on tunnettu vaeltaja, joka voi lentää kauaksikin syntymäsijoiltaan. Tämä laajentaa lajin esiintymisaluetta ja Suomessakin lajin voi tavata pohjoisinta Lappia myöten. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun lopulta syyskuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Yleisesti ritariyökköset ovat puistoissa ja puutarhoissa viihtyviä lajeja ja myös idänritariyökkönen elää rehevissä metsissä ja kulttuuriympäristöissä. Lajin esiintymisessä on varsin suuria vuosittaisia vaihteluita. Laji tulee hyvin syötille ja hieman huonommin valolle.

Muna on talvehtiva elämänvaihe.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää metsähaavalla (*Populus tremula*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Idänritariyökkönen – *Catocala adultera* *Laji.fi*.  2019. Viitattu 23.3.2022-03-23.
2. ↑  Gustafsson, Bert: Catocala adultera (Insecta: Lepidoptera: Noctuidae) *Naturhistoriska riksmuseet*.  24.9.2014. Viitattu 25.2.2023.
3. 1 2 3 4 5  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 112–114 s. 220–221
4. ↑
5. ↑  Savela, Markku: Catocala *Funet.fi*.  Arkistoitu 2.3.2006. Viitattu 25.2.2023.
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Toim. Helmut Diekmann, Jaana Ihme, Heikki Tabell ja Patrik Åberg: Idänritariyökkönen *Suomen perhoset*. Viitattu 25.2.2023.
* Pakkanen, Pertti: Catocala adultera Ménétriés, 1856 – Idänritariyökkönen. *Suomen Perhostutkijain Seura*.  12.12.2013.  Arkistoitu 14.3.2016. Viitattu 25.2.2023.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1374961
* Wikispecies: Catocala adultera
* BOLD: 56190
* CoL: 92XQN
* EoL: 548116
* EUNIS: 311066
* Fauna Europaea: 446668
* Fauna Europaea (new): febf9b13-4e86-4031-bd7a-433eacdecde5
* GBIF: 1797103
* iNaturalist: 781120
* IRMNG: 10317281
* LepIndex: 277204
* NCBI: 2561068

 |

 |
**Rasul Boqiev** (tadžikiksi Расул Боқиев, s. 29. syyskuuta 1982 Rudakin piiri, Tadžikistanin SNT) on tadžikistanilainen judon olympia- ja MM-mitalisti.

Boqiev saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia 73 kg:n painoluokassa kukistettuaan pronssiottelussa belgialaisen Dirk Van Ticheltin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi. Hän saavutti 73-kiloisissa MM-pronssia Rio de Janeirossa 2007, jossa voitti pronssiottelussa georgialaisen David Kevkhišvilin.

Boqiev saavutti 73 kg:n painoluokassa Aasian kisoissa pronssia Dohassa 2006 ja Kantonissa 2010. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa 2007 sekä pronssia 2005 ja 2012. Maailmancupissa / Continental Open -kilpailuissa hän saavutti neljä turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja yhden kolmossijan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rasul Boqiev *olympedia.org*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Rasul Boqiev judoka *judoinside.com*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Lightweight (≤73 kilograms), Men *olympedia.org*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
**Kössi Jalmari Kanto** (17. toukokuuta 1945 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Jyväskylän teatteripiireistä uransa aloittanut Kanto on tehnyt pitkän uran Kouvolan ja eritoten Mikkelin näyttämöillä.

Elämä ja ura
------------

Kössi Kanto syntyi aluepäällikkö Orvo Kannon ja konttoristi Valma Mäkisen perheeseen. Hänen isänisänsä - niin ikään Kössi Kanto - oli työskennellyt 1910-luvulla Tampereen Työväen Teatterin näyttelijänä. Myös hänen isosetänsä Kalle Kanto oli ammattinäyttelijä.

Kössi Jalmari Kanto aloitti teatteriuransa Jyväskylässä vuonna 1968. Vuosina 1975–1987 hän oli kiinnitettynä Kouvolan Teatteriin ja vuodesta 1987 Mikkelin Teatteriin, josta hän jäi eläkkeelle. Kanto on mikkeliläisen Teatteriosuuskunta EStaten perustajajäseniä.

Kannon näyttämötaiteellisia tehtäviä ovat muun muassa nimiosat näytelmissä *Maisteri* ja *Isä Camillo*. Muista rooleista mainittakoon Claudius William Shakespearen *Hamletissa* ja renki Tolari Teuvo Pakkalan klassikkonäytelmässä *Tukkijoella*. Serpin epookkikomediassa *Katupeilin takana* hän tulkitsi isän roolin. Ivan Menchellin *Leskikullat*-näytelmässä Kannolla oli Samin osa. Eläkevuosinaan Kanto on muun muassa ohjannut näytelmiä.

Kössi Kannon aviopuoliso on lehtori Rauni Väätämöinen. Hänellä on tyttäret Hanna (s. 1972) ja Jenni (s. 1976).

Lähteet
-------

* *Teatterit ja teatterintekijät 2005*, LIKE 2005, ISBN 952-471-629-1

### Viitteet

1. ↑  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 205. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.
2. 1 2 3  Teatterit ja teatterintekijät 2005, s. 277
3. ↑
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kysy museolta
**Arvo Uolevi Lehikoinen** (7. helmikuuta 1924 Helsinki – 16. lokakuuta 1985 Espoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.

Lehikoisen vanhemmat olivat autonkuljettaja Arvo Johannes Lehikoinen ja Aune Edit Tallgren ja puoliso vuodesta 1958 Kyllikki Peltonen. Lehikoinen tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta. Hän oli ulkoasiainministeriön auto-osaston kuljetuspäällikkö ja kansanhuoltoministeriön autokorjaamoiden ja konepajan tarkastaja 1946–1948, Sähkö Oy Siemensin tarkastusosaston päällikkö, Oy G.H.H. Ab:n kone- ja traktoriosaston osastopäällikkö ja Oy Minex Ab:n toimitusjohtaja 1948–1955, Konetoimisto U. Lehikoinen Oy:n perustaja, pääosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1956–1962, Lehikoinen Oy:n toimitusjohtaja 1962–1967 ja yhtiön pääosakas ja johtokunnan puheenjohtaja sekä Lehihuolto Oy:n perustaja, pääosakas ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1975. Lehikoisella oli myös ammatillisia ja muita luottamustehtäviä. Helsingin Palloseuran puheenjohtajana hän toimi 1970–1977. Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1975 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1981. Kyllikki ja Uolevi Lehikoisen säätiö perustettiin 1985 ja Lehikoinen teki myös merkittäviä lahjoituksia hyväntekeväisyyteen, kulttuuriin ja ammatillisiin tarkoituksiin monille eri järjestöille ja yhdistyksille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Uolevi Lehikoinen (1924–1985). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 5.12.2022.
2. 1 2  Uolevi Lehikoinen *Biografiasampo*. Viitattu 5.12.2022.
3. ↑  Kuolleet. Kauppaneuvos Uolevi Lehikoinen.  *Uusi Suomi*, 19.10.1985, nro 282, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.12.2022.
**Kössi Leino** (1893–1957) oli suomalainen sementtityömies ja kommunisti.

Leino oli kotoisin Halikosta ja osallistui vuoden 1918 sisällissotaan punakaartin riveissä. Hän oli sisällissodan jälkeen vangittuna kaksi vuotta. Myöhemmin Leino johti maanalaista Punaista rintamamiesjärjestöä ja joutui 1930-luvun alussa olemaan kommunistisen toimintansa vuoksi neljä vuotta vankilassa. Vuosikymmenen lopulla hän värväsi suomalaisia vapaaehtoisia Espanjan sisällissodan kansainvälisiin prikaateihin, hoiti maanalaisen Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) asioita ja toimi ammattiyhdistyksissä. Leino harrasti näyttelemistä Helsingin Työväen Näyttämöllä. Hän esiintyi Nyrki Tapiovaaran elokuvassa *Varastettu kuolema* (1938), jossa hän näytteli venäläistä "ohranaa". Leino näytteli pientä sivuroolia myös Helmer Adlerin ohjaamassa komediaelokuvassa *Herrat ovat herkkäuskoisia* (1939).

Leino kuului vuonna 1940 Helsingin paikallisen työläisrintamamiesyhdistyksen johtokuntaan, vaikka yhdistys oli tarkoitettu talvisotaan osallistuneille. Hänet vangittiin myöhemmin samana vuonna ja hän joutui olemaan turvasäilövankeudessa aina jatkosodan päättymiseen vuoteen 1944 asti. Helmikuussa 1945 eräät August Holmberg -nimisen miehen johtamat pakilalaiset kommunistit yrittivät perustaa uuden punakaartin, jonka johtajaksi ilmoitettiin Leino, mutta hanke ei johtanut mihinkään. Sittemmin Leino ja Holmberg liittyivät Sosialistiseen Yhtenäisyyspuolueeseen (SYP), jossa he kannattivat maltillista politiikkaa ja riitautuivat SKP:n kanssa. Leino oli vuoden 1947 kunnallisvaaleissa SYP:n ehdokkaana SKDL:n listoilla Helsingissä. Leino ja Holmberg erosivat SYP:stä ja samalla SKDL:stä ja siirtyivät SDP:hen vuonna 1953 yhdessä Ensio Hiitosen kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mikko-Olavi Seppälä: Varastettu kuolema (1938) poliittisena elokuvana, s. 21. Lähikuva 3/2007.
2. 1 2 3  Jyrki Juusela: *Suomalaiset Espanjan sisällissodassa 1936–1939*, s. 101, 120, 435. Atena, Jyväskylä 2003.
3. 1 2  Kimmo Rentola: *Kenen joukoissa seisot: Suomalainen kommunismi ja sota 1937–1945*, s. 268. WSOY 1994.
4. ↑  Kössi Leino Elonetissä.
5. ↑  Veli-Pekka Leppänen: *Ohranasta oppositioon: Kommunistit Helsingissä 1944–1951*, s. 87–88, 327–328. SKP:n Helsingin piirijärjestö, Helsinki 1994.
6. 1 2  Timo Mikkolainen: Sosialistisen Yhtenäisyyspuolueen identiteetin jäljillä, s. 41, 64, 101–102[vanhentunut linkki] Valtio-opin pro gradu -tutkielma, Tampereen yliopisto 2014. Viitattu 6.4.2019.
**Ray Nettles** (1. elokuuta 1949 Jacksonville, Florida – 29. syyskuuta 2009 Jacksonville, Florida) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen ja kanadalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies.

Ura
---

Ennen ammattilaisuraansa Nettles edusti Tennesseen yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkuetta Volunteersia ja vuonna 1971 hänet nimettiin NCAA:n Southeast Conferencen (SEC) tähdistökentälliseen. Vuonna 1972 hän sai NFL-varauksen, kun Miami Dolphins varasi hänet NFL Draftin kuudennella kierroksella.

NFL:ssä pelaamisen sijaan Nettles teki sopimuksen kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan BC Lionsin kanssa. Hän edusti Lionsia viiden kauden ajan, vuodesta 1972 vuoteen 1976, ja näiden vuosien aikana hänet nimettiin kolmesti, 1972–1974, CFL:n läntisen konferenssin tähdistökentälliseen sekä palkittiin vuonna 1973 sekä läntisen konferenssin että koko liigan parhaana linjamiehenä.

Vuonna 1977 Nettles siirtyi pelaajakaupassa Toronto Argonautsiin ja sieltä vuonna 1978 Hamilton Tiger-Catsiin. Hänet nimettiin molempina vuosina CFL:n itäisen konferenssin tähdistökentälliseen. Kauden 1979 hän edusti Ottawa Rough Ridersia ja uransa viimeisen kauden, kauden 1980, Calgary Stampedersia. Vuonna 2005, 25 vuotta yhdeksänvuotisen ammattilaisuransa päättymisen jälkeen, hänet valittiin Canadian Football Hall of Fameen. Samana vuonna Hall of Fameen valittiin pelaajat Rod Connop, Ed George ja Willie Pless sekä valmentaja Gord Currie.

Nettles kuoli syyskuussa 2009, 60-vuotiaana. Hän sairasti keuhko- ja maksasyöpää.

Lähteet
-------

1. ↑  Ray Nettles (Arkistoitu – Internet Archive) *CFL.ca.* Viitattu 4.10.2009. (englanniksi)
2. ↑  Lions mourn loss of Ray Nettles *bclions.com*.  29.9.2009. Viitattu 4.10.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4  Frenette, Gene: Former Jacksonville football star Ray Nettles dies at 60 *Jacksonville.com*.  30.9.2009. Viitattu 4.10.2009. (englanniksi)
4. 1 2  CFL mourns the loss of Ray Nettles *CFL.ca*.  29.9.2009.  Arkistoitu 3.10.2009. Viitattu 4.10.2009. (englanniksi)
5. ↑  CBC Sports: CFL to induct Pless, 4 others *CBCSports.ca*.  16.2.2005. Viitattu 4.10.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Ray Nettles Canadian Football Hall of Famen verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vammaistuki** on Suomessa Kansaneläkelaitoksen maksama rahallinen avustus. Vuoden 2008 alun jälkeen käytössä on kaksi hieman erilaista etuutta: alle 16-vuotiaan vammaistuki ja 16 vuotta täyttäneen vammaistuki. Oikeus tukeen on lapsella, jonka sairauden tai vamman hoidosta ja kuntoutuksesta aiheutuu vähintään kuuden kuukauden ajan rasitusta ja sidonnaisuutta*selvennä*. Tukea maksetaan myös 16 vuotta täyttäneelle henkilölle, jonka toimintakyky on sairauden tai vamman vuoksi heikentynyt vähintään vuoden ajan.

Käytössä on kolme erisuuruista vammaistukea: perusvammaistuki, korotettu vammaistuki ja ylin vammaistuki. Tuki myönnetään määräajaksi tai toistaiseksi Suomessa asuvalle vammaiselle tai pitkäaikaissairaalle.

Vuosina 1989–2007 käytössä ollut vammaistuki oli invalidirahan seuraaja. Kansaneläkelaitos maksoi tukea Suomessa asuvalle 16–64-vuotiaalle henkilölle, joka ei saanut työkyvyttömyys- tai varhennettua vanhuuseläkettä. Tuki voitiin myöntää määräajaksi tai toistaiseksi. Vammaistukea ei maksettu jatkuvasti laitoshoidossa olevalle henkilölle ajalta, jonka hoito kesti yli kolme kuukautta. Vammaistukea maksettiin henkilöille, joiden toimintakyky oli alentunut sairauden tai vamman vuoksi ainakin vuoden ajaksi. Tuella korvattiin haitan, tarvittavan avun, palvelusten ja erityiskustannusten aiheuttamia menoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Laki vammaisetuuksista, 570/2007
2. ↑  Vammaistukilaki, 124/1988
**Unwritten Law** on Kaliforniassa vuonna 1990 perustettu rock-yhtye. Se on kiertänyt maailmanlaajuisesti ja julkaissut tähän mennessä seitsemän täysimittaista studioalbumia. 

Unwritten Lawin ensimmäinen albumi oli *Blue Room*, joka julkaistiin vuonna 1994 Red Eye Recordsilla. Levytys herätti Epic Recordsin mielenkiinnon, jonka taholta yhtye sai pian levytyssopimuksen. Levy-yhtiö teki *Blue Roomista* uudelleenjulkaisun seuraavana vuonna. 

Yhtyeen seuraava albumi oli *Oz Factor* vuonna 1996. Jäsenet pääsivät kiertämään Yhdysvaltoja Blink-182:n ja Pennywisen kanssa. Yhtyeen seuraava levy-yhtiö oli Interscope, ja vuonna 1998 ilmestyi yhtyeen itsensä mukaan nimetty *Unwritten Law*. Yhtye pääsi esiintymään Warped Tourille. 

Vuonna 2002 julkaistiin *Elva*, jolta julkaistu "Seein' Red" -single ja -musiikkivideo nousi paikallisten listojen ykköseksi. *Music in High Placesin* julkaisun jälkeen 2003 perustajajäsen, rumpali Wade Youman lähti yhtyeestä. Vakituiseksi rumpaliksi valittiin hänen tilalleen Tony Palermo. Ensimmäinen albumi Palermon ja viimeinen kitaristi Rob Brewerin kanssa oli vuonna 2005 ilmestynyt *Here's to the Mourning*. 

Tammikuussa 2007 ilmestyi best of -kokoelma *The Hit List*.

Kokoonpano
----------

### Nykyiset jäsenet

* Scott Russo - laulu
* Steve Morris - kitara, taustalaulu
* Pat "PK" Kim - basso, taustalaulu
* Tony Palermo - rummut

### Entiset jäsenet

* John Bell - basso
* Wade Youman - rummut
* Rob Brewer - kitara

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Blue Room* (1994)
* *Oz Factor* (1996)
* *Unwritten Law* (1998)
* *Elva* (2002)
* *Music in High Places* (2003)
* *Here's to the Mourning* (2005)
* *The Hit List* (2007; kokoelma, myös uusia kappaleita)

### EP:t, 7"-vinyylit

* *Blurr* (1993)
* *Lame* (1996)
* *Visit to Oz* (1999)

### Kokoelmat

* *20th Century Masters: The Millennium Collection* (2006)

### Singlet

* "Denied" (1996)
* "Superman" (1996)
* "Lonesome" (2000)
* "Up All Night" (2001)
* "Seein' Red" (2002)
* "Save Me (Wake Up Call)" (2005)
* "She Says" (2005)

### Viralliset bootlegit

* *Live in Hollyweird* (1997, julkaistu 2 000 kappaletta)

### Demot

* *Six Song Demo* (1992)

Musiikkivideot
--------------

* *Teenage Suicide* (1998)
* *California Sky* (1998)
* *Holiday* (1998)
* *Cailin* (1999)
* *Lonesome* (2000)
* *Up All Night* (2002)
* *Seein' Red* (2002)
* *Rest of My Life* (2003)
* *Save Me (Wake Up Call* (2005)
* *She Says* (2005)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)
**Stanley Raymond "Ray" Noble** (17. joulukuuta 1903 – 2. huhtikuuta 1978) oli englantilainen säveltäjä ja orkesterinjohtaja.

Noble sai koulutuksen klassiseen pianonsoittoon, mutta oli enemmän kiinnostunut tanssimusiikista. Hänen ensimmäinen menestynyt sävellyksensä oli vuoden 1928 "Nobody’s Fool But Your Own". Noblen uran muusikkona ja sovittajana lähti toden teolla käyntiin hänen voitettuaan 19-vuotiaana *Melody Maker* -musiikkilehden järjestämän sovituskilpailun. Hän toimi HMV-viihdeyhtiössä musiikillisena johtajana vuosina 1929–1934 ja johti yhtiön orkesteria.

Noble ja hänen New Mayfair Dance Orchestra -yhtyeensä soittivat jazzvivahteista tanssimusiikkia. Hän nauhoitti useita omia sävellyksiään laulaja Al Bowllyn kanssa. Yhtye Bowllyn laulamiin Noblen sävellyksiin kuuluvat muun muassa "Good Night Sweetheart" (1931), "Love Is the Sweetest Thing" (1932), "The Very Thought of You" (1934) ja "The Touch of Your Lips" (1936). Lisäksi Noblen säveltämistä kappaleista menestyivät Charlie Barnetin nauhoittama "Cherokee" ja Tommy Dorseyn nauhoittama "I Hadn’t Anyone ’til You".

Noble matkusti vuonna 1934 Yhdysvaltoihin rumpali Bill Hartyn ja laulaja Al Bowllyn kanssa. Hänen äänitteensä olivat myyneet maassa hyvin ja orkesterinjohtaja Glenn Miller järjesti hänelle yhtyeen, jossa soittivat muun muassa Charlie Spivak, Bud Freeman ja Claude Thornhill. Noblen Yhdysvalloissa tekemät nauhoitukset eivät kuitenkaan saavuttaneet mainittavaa menestystä. Yksi poikkeus oli vuoden 1941 "By the Light of the Silvery Moon", jota myytiin yli miljoona kappaletta.

Noble esiintyi urallaan useissa elokuvissa, muun muassa *Princess Charming* (1934), *The Big Broadcast of 1936* (1936) ja *Neitonen ahdingossa* (1937). Hän teki myös radio-ohjelmaa vatsastapuhuja Edgar Bergenin kanssa.

Noble vetäytyi viihdemaailmasta 1950-luvun alussa ja asettui asumaan Santa Barbaraan, Kaliforniaan. Hän kuoli Lontoossa 2. huhtikuuta 1978.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Scott Yanow: Ray Noble *Allmusic*. Viitattu 10.10.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Ray Noble *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 7.6.2011. Viitattu 7.10.2011. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Phil Hardy: "Ray Noble", *The Faber Companion to 20th Century Popular Music*. Faber and Faber Ltd, 2001. ISBN 0-571-19608-X. (englanniksi)
4. ↑  Sandra Burlingame: Ray Noble *JazzBiographies.com*.  Arkistoitu 21.11.2011. Viitattu 7.10.2011. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Unyō** (jap. 雲揚) oli keisarillisen Japanin laivaston rautakaarinen puuverhoiltu tykkivene, joka oli varustettu sekä kaksimastoisella prikitakilalla että höyrykoneella.

Valmistus
---------

Chōshūn han tilasi vuonna 1868 aluksen A. Hall and Companyltä Aberdeenista. Se laskettiin vesille vielä samana vuonna ja luovutettiin tilaajalle helmikuussa 1870 nimellä *Unyōmaru*.

Palvelus
--------

Chōshūn han luovutti 25. heinäkuuta 1871 aluksen keisari Meijille. Se nimettiin 29. marraskuuta 1871 *Unyōksi*. Se lähetettiin vuonna 1874 Kyūshūlle Saga-kapinan aikana. Toukokuussa 1875 se kuljetti diplomaatteja Busaniin Koreaan, kun Japanin hallitus pyrki luomaan diplomaattiset yhteydet Joseon-dynastian hallintoon. Neuvottelujen päätyttyä tuloksettomana alus lähetettiin provosoimaan Koreaa sotilaalliseen toimintaan. Seurannut Ganghwa-saaren kahakka johti Ganghwan sopimukseen, joka mahdollisti Japanin kaupan Korean niemimaalla.

Vuonna 1876 *Unyō* lähetettiin kukistamaan Hagi-kapinaa. Se vaurioitui pahoin ajettuaan karille 31. lokakuuta 1876 Adauran edustalla Wakayamassa, ja se romutettiin seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. London: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Jentschura, Hansgeorg; Jung, Dieter & Mickel, Peter: *Warships of the Imperial Japanese Navy, 1869–1945*. Lontoo: Arms & Armour Press, 1977. ISBN 0-85368-151-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Jentschura et al 1977 s. 114
2. ↑  Nishida


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:***Moshun*** | **Keisarillisen Japanin laivaston tykkiveneet** | Seuraaja:***Hōshō*** |
**Raymond James "Ray" Houghton** (s. 9. tammikuuta 1962 Glasgow, Skotlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän pelasi urallaan 272 Englannin pääsarjan ottelua ja Irlannin maajoukkueessa 73 maaottelua.

Houghton aloitti liigauransa West Ham Unitedin joukkueessa ja siirtyi vuonna 1982 Fulhamiin. Syyskuussa 1985 hän siirtyi Oxford Unitediin, jossa hän pelasi 2,5 kauden aikana 14 ensimmäistä pääsarjaotteluaan ja teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa. Lokakuussa 1987 hän siirtyi Liverpooliin, jossa hän pelasi viiden kauden aikana 153 pääsarjaottelua ja teki niissä 28 maalia. Hän voitti Liverpoolin joukkueessa FA Cupin vuosina 1989 ja 1992 sekä pelasi Liverpoolin tappioon päättyneessä loppuottelussa vuonna 1988. Heinäkuussa 1992 Houghton siirtyi Aston Villaan, jossa hän pelasi 95 pääsarjaottelua ja teki niissä kuusi maalia sekä voitti liigacupin vuonna 1994 istuttuaan tosin koko loppuottelun vaihtopenkillä. Maaliskuussa 1995 Houghton siirtyi Crystal Palaceen, jossa hän pelasi vielä saman kauden aikana kymmenen valioliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän lopetti pelaajauransa alemmilla sarjatasoilla Readingissä vuosina 1997–1999 ja Stevenagessa kaudella 1999–2000.

Houghton pelasi Irlannin maajoukkueessa 73 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1986–1998. EM-kilpailuissa 1988 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Englantia vastaan kuudennella peliminuutilla ottelun ainoaksi jääneen maalin. MM-kilpailuissa 1990 hän pelasi avauskokoonpanossa Irlannin kaikissa viidessä ottelussa ja teki Romaniaa vastaan pelatun neljännesvälierän päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa maalin. MM-kilpailuissa 1994 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa ja teki ensimmäisessä alkulohko-ottelussa sittemmin MM-hopealle yltänyttä Italiaa vastaan 12. minuutilla ottelun ainoaksi jääneen maalin. Houghton teki maalin myös viimeiseksi jääneessä MM-karsintaottelussaan marraskuussa 1997 Belgiaa vastaan jatkokarsinnassa, jonka Irlanti hävisi kahden ottelun yhteismaalein 2–3 jääden vuoden 1998 MM-kilpailujen ulkopuolelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ray Houghton Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Mamrud, Roberto: Ireland - Record International Players  20.12.2019. RSSSF. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. ↑  Salmenkylä, Riku (toim.): *USA 1994 jalkapallon MM-kisakirja*, s. 59, 167–169. Suomen International Publications, 1994. ISBN 951-96178-5-X.

  

Irlannin tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Bonner
2 Morris
3 Staunton
4 McCarthy
5 Moran
6 Whelan
7 McGrath
8 Houghton
9 Aldridge
10 Cascarino
11 Sheedy
12 O'Leary
13 Townsend
14 Hughton
15 Slaven
16 Sheridan
17 Quinn
18 Stapleton
19 Kelly
20 Byrne
21 McLoughlin
22 Peyton
Valmentaja Charlton

Irlannin tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Bonner
2 Irwin
3 Phelan
4 Moran
5 McGrath
6 Keane
7 Townsend
8 Houghton
9 Aldridge
10 Sheridan
11 Staunton
12 G. Kelly
13 Kernaghan
14 Babb
15 Coyne
16 Cascarino
17 McGoldrick
18 Whelan
19 McLoughlin
20 D. Kelly
21 McAteer
22 A. Kelly
Valmentaja Charlton
**Unyō** (jap. 雲鷹) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 palvelukseenotettu Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Taiyō-luokka*
Aluksen tilasi Nippon Yusen Kaisha eli Japanin postihöyrylaivayhtiö Mitsubishi Shipbuilding and Engineering Companyltä Nagasakista ja sen köli laskettiin 14. joulukuuta 1938 telakkanumerolla 751. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 1939 nimellä *SS Yawatamaru* ja se valmistui 31. heinäkuuta 1940.

Palvelus
--------

*Yawatamaru* lähti neitsytmatkalleen 31. heinäkuuta. Alus oli suunniteltu matkustaja-alukseksi, mutta Japanin liityttyä toiseen maailmansotaan keisarillisen Japanin laivasto lunasti aluksen lokakuussa 1941. Alus muutettiin joukkojenkuljetusalukseksi kuljettamaan sotavankeja Japaniin. Alus poistettiin käytöstä, ja se siirrettiin 25. marraskuuta 1941 telakalle muutettavaksi saattuetukialukseksi.

### Muutostyöt

Muutostöiden aikana alukselle valmistui lentokansi, jonka pituus oli 150 metriä ja leveys 23 metriä. Alukselle asennettiin kaksi hissiä lentokoneiden siirtämiseksi hangaarista lentokannelle, mutta kannelle ei rakennettu komentosiltaa, katapultteja eikä jarruvaijereita. Sen suunniteltuina tehtävinä olivat tukialuslentäjien koulutus sekä lentokoneiden kuljetus.

### Unyō

Alus otettiin palvelukseen saattuetukialuksena 31. toukokuuta 1942 nimellä *Unyō*. Alus osallistui useisiin lentokoneidenkuljetustehtäviin. Siihen osui Yhdysvaltain laivaston sukellusvene *USS Halibutin* laukaisema torpedo Trukin edustalla 10. heinäkuuta 1943. Korjausten jälkeen 19. tammikuuta 1944 aluksen ollessa matkalla Yokosukaan siihen osui kolme *USS Haddockin* laukaisemaa torpedoa, jotka eivät kuitenkaan upottaneet alusta. Alus matkasi korjattavaksi Saipanille.

Alus upposi 17. syyskuuta 1944 *USS Barbin* torpedoitua aluksen Hongkongin lähistöllä. Aluksen 1 000 hengen miehistöstä 239 hukkui ja 761 pelastettiin merestä.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Taiyo-class Escort Carrier CombinedFleet.com. Viitattu 18.9.2016. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 1987, s. 185.
**Namangan** on kaupunki Uzbekistanin itäosassa Kirgisian rajan lähellä Keski-Aasiassa Ferganan laakson pohjoispuolella. Kaupungista on 200 kilometriä maan pääkaupunkiin Taškentiin. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2014 arvion mukaa 475 700. Namangan on Namanganin alueen pääkaupunki.

Namanga on tärkeä öljyntuotanto ja –jalostuskeskus. Kaupungin pääteollisuudenala on kuitenkin karjataloustuotteiden jalostus. Pohjois-Ferganan kanava kulkee Namangan läpi, tuoden kaupunkiin vettä Syrdarjasta. 

Namangan perustettiin 1400-luvun lopulla ja siitä tuli kaupunki 1610. Kaupunki kuului 1700-luvulla Quqonin kaanikuntaan ja oli yksi alueen tärkeimmistä kaupungeista. Tuona aikana rakennettiin monia merkittäviä rakennuksia muun muassa Hodjmna-Kaban mausoleumi. Ferganan laakso liitettiin Venäjään 1876. Sittemmin alue liitettiin Neuvostoliittoon, jossa se kuului vuodesta 1924 lähtien Uzbekistanin neuvostotasavaltaan. Kaupunki kärsi pahoin maanjäristyksessä 1926. Vuodesta 1991 lähtien osa itsenäistä Uzbekistania.

Lähteet
-------

1. 1 2  Uzbekistan *citypopulation.de*. Viitattu 5.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Fergana Valley. Lovell-Hoare, Sophie; Lovell-Hoare, Max: Uzbekistan. Google Books. Viitattu 19.7.2016.
3. ↑  The World Almanac 1928. Newspaper Enterprise Association. Google Books. Viitattu 19.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Namangan** Wikimedia Commonsissa
Pohjoisintialainen tyttö tervehtimässä namastella.
**Namaste** (*namastē*) eli **namaskar** on etenkin Intiassa yleinen tervehdys. Hindut käyttävät namastea kaikkialla tavattaessa ja hyvästeltäessä niin tuttuja kuin vieraitakin.

Namaste tehdään laittamalla kädet rinnan korkeudella yhteen sormet ylöspäin ja kumartamalla kevyesti. Samalla sanotaan kielestä riippuen "Namaste," "Namaskara," "Namaskaram" tai "Namaskar". Rukoillessaan hindut tekevät namasten silmät kiinni ja lausuvat joskus jumalten nimiä. Namaste on tavallista kunnioittavampi kun sormilla kosketetaan otsaa, "kolmannen silmän" kohtaa. Jumalaa tervehtiessä kädet voidaan nostaa kokonaan pään yläpuolelle.

Namaste on yksi viidestä muodollisesta tervehdyksestä, jotka mainitaan Veda-kirjoissa. Hindulaisuudessa namastella on syvällinen henkinen merkitys. Sillä tunnustetaan että elämänvoima, jumaluus, itseys tai Jumala minussa on sama jokaisessa. Painamalla kämmenet yhteen tavattaessa kunnioitetaan Jumalaa jokaisessa ihmisessä ja kuvataan hengen ja materian yhteenliittämistä.

Namaste on kädenheilautusta arvokkaampi tapa tervehtiä suurta ihmisjoukkoa, minkä vuoksi poliitikot ja esiintyjät suosivat sitä yleisötilaisuuksissa. Se on myös hygieenisempi kuin kädenpuristus, sillä siihen ei kuulu kosketusta.

Koronapandemian aikana namastea on pyritty levittämään myös Intian ulkopuolelle hygieenisempana vaihtoehtona perinteiselle kättelylle, koska namaste ei vaadi fyysistä kontaktia. Muun muassa Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu on kannustanut ihmisiä käyttämään namastea kättelyn sijaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Subhamoy Das: What is Namaste? About.com. Viitattu 29.3.2015. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3 4  Namaste: Greeting the Divine Hinduism Today. Viitattu 29.3.2015.
3. ↑  Andrew, Scottie & Pepper, Max: Stop shaking hands. Do this instead *CNN Travel*.  17.4.2020. Viitattu 21.5.2020. (englanniksi)
4. ↑  Watch | How 'namaste' is going global *The Hindu*.  15.3.2020. Viitattu 21.5.2020. (englanniksi)
5. ↑  Kaplan Sommer, Allison: Namaste, Israel: Coronavirus Spurs Unique Response (And Warning From Rabbis) *Haaretz*.  3.5.2020. Viitattu 21.5.2020. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Namaste**.
**Suorajärvi** on rantaviivaltaan polveileva, osin kulttuurimaiseman reunustama ylänköjärvi Kuusamon koillisosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 225 kilometriä itäkoilliseen ja Kuusamon keskustasta noin 28 kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Suorajärvi muodostuu noin 2,5 kilometriä pitkästä kaakkois–luoteissuuntaisesta altaasta, jonka itäosasta erkanee kohti koillista noin puolitoista kilometriä pitkä, rantaviivaltaan mutkainen lahti. Länsiosasta puolestaan erkanee kohti koillista noin kilometrin pituinen luusuaksi kaventuva lahti. Lahtien välissä on noin neliökilometrin laajuinen Pitkäniemi, jolla sijaitsee Suorajärven kylä. Suorajärven suurin ulottuvuus lännestä itään on noin 3,6 kilometriä.

Noin kolmasosa Suorajärvestä on enintään kolme metriä syvä ja noin kolmasosa on vähintään viisi metriä syvä. Vähintään kymmenmetriset syvänteet eivät muodosta yhtenäistä vyöhykettä, vaan ne sijaitsevat toisistaan erillään järven länsi- ja itäosassa. Järven keskiosa on matalahkoa. Matalat kohdat eivät ylitä järvenpinnan tasoa, joten järvi on saareton.

Suorajärven rannoilla on verraten paljon pientaloja ja peltoalueita. Metsäisintä on järven koilliskolkan Järvenpäänlahden rannoilla. Suorajärven itäosan yli kulkee yhdystie 18891.

Suorajärven länsiosaan laskee Verkasjoki runsaan kilometrin päästä luoteesta Verkasjärveltä (253,4 metriä mpy). Suorajärvi laskee Myllyjokea pohjoiseen Paahtojärveen (236,2 metriä mpy), josta alavirta jatkuu itään Kuusinkijokeen.

Suorajärven vesitilavuus on 6 359 000 kuutiometriä. Vain nelisen prosenttia siitä on vähintään kymmenen metrin syvyydessä.

Suorajärvi (73.049.1.006) kuuluu Porontimajoen-Myllyjoen valuma-alueeseen (73.049), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Kuusinkijoen valuma-alue (73.04). Porontimajoen-Myllyjoen valuma-alueeseen kuuluu 19 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Porontima ja Suorajärvi ovat laajimmat. Niitä seuraa 17 alle puolen neliökilometrin laajuista vakavettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Suorajärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 28.1.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 28.1.2023.
3. ↑  Suorajärvi (73.049.1.006) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 28.1.2023.
4. ↑  Porontimajoen-Myllyjoen valuma-alue (73.049) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 28.1.2023.
**West Air Sweden** (IATA: **PT**, ICAO: **SWN**, kutsukoodi: **AIR SWEDEN**) on ruotsalainen Göteborgissa kotipaikkaansa pitävä rahtilentoyhtiö. Se operoi säännöllistä rahtiliikennettä FedExille, DHL:lle, TNT:lle ja UPS:lle. Lisäksi yhtiö lentää postilentoja Ruotsin postille kuutena yönä viikossa. Yhtiön kotikenttinä toimivat Lidköpingin lentoasema ja Malmö-Sturupin lentoasema.

Historia
--------

Yhtiö perustettiin vuonna 1955 LBF-Eda Varken -nimisenä operoimaan taksilentoja. Nimi vaihtui Abal Airiksi vuonna 1982 ja West Air Swedeniksi 1992. Rahtilentoyhtiöksi se muuttui toukokuussa 1997 lakkautettuaan säännöllisen matkustajaliikenteen Säven ja Sundsvallin välillä.

7. tammikuuta 2016 yhtiön Oslosta Tromssaan matkalla ollut CRJ200-lentokone syöksyi maahan Ruotsissa.

Laivasto
--------

West Air Swedenin BAe ATP vuonna 2003.
West Air Swedenin laivasto joulukuussa 2015:

* 1 ATR 72-200
* 2 Boeing 767-200BDSF
* 26 BAe ATP-F (7 tulossa käyttöön)
* 3 Bombardier CRJ200PF

Lähteet
-------

1. ↑  West Atlantic Swedenin kadonnut CRJ-200 -postilentokone löytyi maahansyöksyneenä tunturialueelta Ruotsissa Lentoposti.fi. Viitattu 8.1.2016.
2. ↑  West Air Sweden Fleet Details and History Planespotters.net. Viitattu 13.12.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* West Air Sweden
* West Air Swedenin laivasto
**James Ray "Jim" Hines** (10. syyskuuta 1946 Dumas, Arkansas – 3. kesäkuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Hines oli ensimmäisenä 10 sekunnin alittaja 100 metrin juoksussa. Hän piti 15 vuotta hallussaan 100 metrin juoksun maailmanennätystä rikottuaan Armin Haryn ennätyksen.

Ura
---

Hines syntyi Arkansasin Dumasissa, mutta varttui Kalifornian Oaklandissa, jossa hän valmistui McClymonds High Schoolista vuonna 1964. Nuorempana hän pelasi baseballia kunnes hänen juoksijan lahjat huomattiin, ja hänestä tuli pikajuoksija. Vuonna 1968 Yhdysvaltojen mestaruuskilpailuissa Sacramentossa Hinesistä tuli ensimmäinen mies, joka virallisesti rikkoi 10 sekunnin rajan 100 metrin juoksussa. Hän juoksi kilpailun välierässä käsiajanotolla ajan 9,9, vaikka epävirallisella sähköisellä ajanotolla ajaksi saatiinkin 10,03. Samassa juoksussa Hinesin perässä tulleelle Ronnie Ray Smithille (sähköaika 10,13) ja myöhemmässä välierässä juosseelle Charles Greenelle (sähköaika 10,09) mitattiin käsiajanotolla myös aika 9,9. Finaalin voitti Greene, Hinesin jäädessä toiseksi. Edellisenä vuonna miesten järjestys oli ollut toisin päin 100 jaardin kisassa.

Joitain kuukausia myöhemmin Méxicon olympialaisissa Hines voitti 100 metrin olympiakultaa. Viralliseksi ajaksi sähköisellä ajanotolla saatiin 9,95. Se oli uusi maailmanennätys ja ensimmäinen 10 sekunnin alitus sähköisellä ajanotolla. Hines oli mukana myös toisessa maailmanennätyksessä, kun Yhdysvaltojen 4 x 100 metrin joukkue voitti olympiakultaa ennätysajalla. 

Olympialaisten jälkeen Hines tavoitteli uraa amerikkalaisen jalkapallon pelaajana Miami Dolphins -joukkueessa, mutta ei menestynyt siinä.

Hinesin 100 metrin maailmanennätys säilyi poikkeuksellisen pitkään. Vasta vuonna 1983 Calvin Smith rikkoi sen ajalla 9,93.

Lähteet
-------

* Jim Hinesin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 4.8.2014. Viitattu 16.9.2012. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Jim Hines, premier homme sous les 10 secondes sur 100 m, est mort *L’Équipe*.  4.6.2023. Viitattu 4.6.2023. (ranskaksi)

Miesten 100 metrin juoksun olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1896: Tom Burke |
1900: Frank Jarvis |
1904: Archie Hahn |
1908: Reggie Walker |
1912: Ralph Craig |
1920: Charlie Paddock |
1924: Harold Abrahams |
1928: Percy Williams |
1932: Eddie Tolan |
1936: Jesse Owens |
1948: Harrison Dillard |
1952: Lindy Remigino |
1956: Bobby Joe Morrow |
1960: Armin Hary |
1964: Bob Hayes |
1968: Jim Hines |
1972: Valeri Borzov  |
1976: Hasely Crawford |
1980: Allan Wells |
1984: Carl Lewis |
1988: Carl Lewis |
1992: Linford Christie |
1996: Donovan Bailey |
2000: Maurice Greene |
2004: Justin Gatlin |
2008: Usain Bolt |
2012: Usain Bolt |
2016: Usain Bolt |
2020: Lamont Marcell Jacobs |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**WestStar** on suomalainen monialakonserni. Konsernin emoyhtiö on **WestStar Oy**.

WestStar Oy sijoittaa omistamiinsa tytäryrityksiin pääomaa ja liiketoimintaosaamista pitkäjänteisesti. Konsernilla on liiketoimintaa kone- ja tukkukaupassa, elintarviketeollisuudessa, rahoitusalalla sekä kiinteistöjen hallinnassa ja vuokrauksessa. Konsernin lemmikkieläimiin keskittyneeseen liiketoimintaklusteriin kuuluvat ravi- ja ratsutarvikkeita valmistava ja maahantuova Velj.Wahlstén, Rahulan Rehun lemmikkitarvikemyymäläketju WILLI sekä Kennel-Rehu. Vuonna 2020 WestStar työllisti 132 henkilöä Suomessa.

*J.W.-Yhtiöt Oy* on WestStar-konsernin rahoitusalalla toimiva tytäryhtiö. Yhtiön palveluita ovat kulutusluotot ja yrityslainat. J.W-Yhtiöt on toiminut vuodesta 2006. Vuonna 2019 kuluttaja-asiamies vaati J.W.-yhtiöiden maksettavaksi 50 000 euron uhkasakkoa luottosopimusten harhaanjohtavan markkinoinnin takia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Weststar *weststar.fi*. Viitattu 21.12.2017.
2. ↑  Weststar *Web Archive*.  Arkistoitu 13.2.2018. Viitattu 15.8.2021.
3. ↑  Yritys | BusinessCredit *businesscredit.fi*. Viitattu 21.12.2017.
4. ↑  Kuluttaja-asiamies vaatii maksettavaksi pikavippifirmalle määrättyä 50 000 euron uhkasakkoa *Yle Uutiset*.  17.4.2019. Viitattu 22.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* WestStar
Letts vuonna 2013.
**Tracy Letts** (s. 4. heinäkuuta 1965 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Letts on voittanut kaksi Tony-palkintoa sekä Pulitzer-palkinnon. 

Toisen Tony-palkinnon parhaasta näytelmästä sekä parhaan näytelmän Pulitzerin tuoneen näytelmän pohjalta tehtiin vuonna 2013 elokuva *Perhe – August: Osage County*. Toisen Tony-palkintonsa Letts sai samana vuonna parhaasta miespääosasta näytelmässä *Kuka pelkää Virginia Woolfia?*.

Aiheesta muualla
----------------

* Tracy Letts Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Hubble-teleskoopin kuvassa näkyy lukemattomia äärimmäisen himmeitä galakseja, joista kaukaisimmat näkyvät sellaisina kuin ne olivat maailmankaikkeuden varhaisvaiheessa.
**Ekstragalaktinen tähtitiede** on tähtitieteen osa-alue, joka tutkii Linnunradan ulkopuolista maailmankaikkeutta eli kaikkea sitä, mikä ei kuulu galaktisen tähtitieteen tutkimusalueeseen.

Ekstragalaktisen tähtitieteen tutkimuskohteita ovat galaksit, niiden muodostamat joukot ja superjoukot sekä niissä tapahtuvat supernovat ja muut ilmiöt. Tämän lisäksi on tutkittu kvasaareja, jotka ovat kaukaisia ja kirkkaita aktiivisten galaksien ytimiä. Havaintolaitteiden kehittyessä yhä kaukaisempia kohteita on kyetty havaitsemaan. Tämän seurauksena ekstragalaktinen tähtitiede on vähitellen jakautunut kahtia: lähietäisyyksillä tutkitaan paikallista galaksijoukkoamme sekä muita lähigalakseja, joiden rakennetta pystytään tarkastelemaan yksityiskohtaisesti. Kaukaisemmista kohteista kyetään sen sijaan havaitsemaan korkeintaan kaikkein kirkkaimmat ilmiöt.
**Väinö Viljam Vormala** (vuoteen 1937 *Virtanen*, 13. joulukuuta 1899 Vaasa – 18. lokakuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja taidemaalari.

Väinö Vormalan vanhemmat olivat leipurimestari Johan Vihtori Virtanen ja Iida Maria Virtanen. Vanhemmat muuttivat 1901 Vaasasta Merikarvialla jossa Vormalan isällä oli leipomoliike. Vormala valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman opettajaseminaarista ja toimi sitten opettajana Helsingissä. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1923–1924, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1927 ja Pariisissa Académie Colarossissa, Académie de la Grande Chaumièressa sekä André Lhoten johdolla 1928–1929. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1926, 1931, 1933, 1935, 1936 ja 1951 sekä Kuvataidesenioreiden näyttelyihin 1972-1978. Hän sai Helsinki-mitalin 1964.

Vormala oli naimisissa 1930–1937 runoilija ja kirjailija Elina Vaaran kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Väinö Vormala
2. ↑  Lauri Hakosalo : Merikarvian nuorisoseuran historiaa : Nuorisoseuran lehdet Toiwe ja Räiske sekä Korven Kaiku

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Väinö Vormala

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Nocturne** on runoilija Eino Leinon kirjoittama runo. Sitä sanotaan Suomen tunnetuimmaksi runoksi, ja Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentin Siru Kainulaisen mukaan syynä on se, että se on kaunis, rytminen ja monitasoinen. Runon suosiota ovat lisänneet laulaja Vesa-Matti Loirin tulkinnat. Laulun melodian ovat säveltäneet Perttu Hietanen ja Taisto Wesslin. Yksi Loirin tulkinta on julkaistu levyllä *Vesku Suomesta – Kaikki parhaat*.

Leino kirjoitti Nocturnea Otto Mannisen kotona Rasinkankaalla Kangasniemen Hokan kylässä kesä-heinäkuussa 1903. Tutkija Reijo Heikkisen mukaan Leino olisi kuvannut runossa lapsuutensa kotimaisemia Paltaniemellä Oulujärven rannalla. Timo Kallion mukaan Nocturne kuvaisi kuitenkin Kangasniemeä sen kirjoitusajankohtana. Leinon alkuperäinen käsikirjoitus runosta on nykyään Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kokoelmissa, ja siihen sisältyy kolme säkeistöä, joista keskimmäinen on jätetty pois julkaistuista versioista. Leino omisti *Nocturnen* rakastetulleen ja tulevalle vaimolleen Freya Schoultzille ja lähetti sen hänelle Helsinkiin kirjeenä 3. heinäkuuta 1903. Runo julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1905 Leinon runokokoelmassa *Talviyö*. Kertoman mukaan Leino olisi poistanut puuttuvan säkeistön Schoultzin pyynnöstä.

*Nocturnen* sanat kuvaavat suomalaiseen kesäyöhön liittyvää luonnonmystiikkaa. Runon ensimmäisessä säkeessä mainittu ruislintu tarkoittaa ruisrääkkää.

Runon sanat on piilotettu Suomen passiin turvallisuustekijäksi.

*Helsingin Sanomat* pyysi kevään 2009 juttusarjassa lukijoita nimeämään oman "onnen laulunsa", ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukosta "Nocturne" tuli äänestyksessä kymmenenneksi 142 äänellä. Lukuun sisältyvät ilmeisesti kaikki runoon pohjautuvat sävellykset ja laulutulkinnat.

Lähteet
-------

1. ↑  Kähkönen, Sanna: Nocturne on vaikuttava – Suomen suosituimman runon tekijä ei ollut eliitin suosiossa *Yle Uutiset*.  1.7.2015. Viitattu 1.7.2015.
2. ↑  Sirviö, Heli: Vesa-Matti Loiri Nocturnesta: "Vanamothan tuoksuvat aika pahalle, jos rehellisiä ollaan" *Yle Uutiset*.  1.7.2015. Viitattu 1.7.2015.
3. ↑  Nocturne (Ruislinnun laulu korvissani, tähkäpäiden päällä täysikuu -) *Fono.fi*. Viitattu 29.5.2016.
4. ↑   Kangasniemen Kunnallislehti 1.7.2021
5. 1 2  Heikkinen, Reijo: Eino Leinon Nocturne-runon taustoja – Suomalaisen suviyön tuntojen tulkki  12.7.2015. Reijo Heikkinen. Viitattu 29.5.2016.
6. ↑  Uusi-Hallila, Tuula & Helttunen, Anne: *Sitaattien salat – Mitä jokaisen tulee tietää suomalaisesta kirjallisuudesta*, s. 138–139. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2016.
7. ↑  Pentikäinen, Eeva: Tiesitkö että passistasi löytyy suomalaista runoutta *Yle Uutiset*.  23.3.2015. Viitattu 1.7.2015.
8. ↑  Kotirinta, Pirkko: Onnen laulu -äänestykseen tuli yhteensä 12114 ääntä.  *Helsingin Sanomat*, 26.7.2009. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 21.5.2022.
9. ↑  Kotirinta, Pirkko: Onni on laulu ja laulaminen.  *Helsingin Sanomat*, 31.5.2009. Artikkelin maksullinen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Nocturne** on Wikiaineistossa