recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Talana** (sardiksi *Talàna*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 027 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 118,68 neliökilometriä. Se sijaitsee 682 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Talana (Italia)** Wikimedia Commonsissa

Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
Euroopan krikettiliigassa pelattiin kaudella 2012 T20-muotoisia otteluita eli normaalia lyhempiä 20 syöttövuoron pelejä.

3. divisioona
-------------

Kolmas divisioona pelattiin Virossa 14. - 16. kesäkuuta.

| Sija | Joukkue | Voitot | Tasan | Ei tulosta | Tappiot | Pst | NRR |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Viro | 3 | 0 | 0 | 1 | **6** | 1.43 |
| 2 |  Slovenia | 2 | 0 | 0 | 2 | **4** | -0.28 |
| 3 |  Bulgaria | 1 | 0 | 0 | 3 | **2** | -1.17 |

2.divisioona
------------

Toinen divisioona pelattiin Kreikassa 3.–8. syyskuuta. 

Osallistuvat joukkueet: Kreikka, Kroatia, Israel, Man-saari, Portugali, Espanja, Suomi, Luxemburg, Malta, Kypros, Ruotsi ja Viro.

**Lohko A**

| Sija | Joukkue | Voitot | Tasan | Ei tulosta | Tappiot | Pst | NRR |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Israel | 5 | 0 | 0 | 0 | **10** | 1.12 |
| 2 |  Espanja | 4 | 0 | 0 | 1 | **8** | 3.52 |
| 3 |  Portugali | 3 | 0 | 0 | 2 | **6** | -0.55 |
| 4 |  Viro | 2 | 0 | 0 | 3 | **4** | -0.32 |
| 5 |  Malta | 1 | 0 | 0 | 4 | **2** | -1.78 |
| 6 |  Luxemburg | 0 | 0 | 0 | 5 | **0** | -1.98 |

**Lohko B**

| Sija | Joukkue | Voitot | Tasan | Ei tulosta | Tappiot | Pst | NRR |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ruotsi | 4 | 0 | 0 | 1 | **8** | 0.76 |
| 2 |  Mansaari | 3 | 0 | 0 | 2 | **6** | 1.14 |
| 3 |  Kreikka | 3 | 0 | 0 | 2 | **6** | -0.05 |
| 4 |  Suomi | 3 | 0 | 0 | 2 | **6** | -0.25 |
| 5 |  Kypros | 2 | 0 | 0 | 3 | **4** | 0.04 |
| 6 |  Kroatia | 0 | 0 | 0 | 5 | **0** | -1.42 |

Semifnaaleissa Mansaari voitti Istraelin ja Ruotsi Espanjan. Mansaari ja Ruotsi selisivät näin ollen kaudella 2013 käytävään 1. divisioonan turnaukseen. Loppuottelussa Mansaari voitti Ruotsin. Espanja sijoittui kolmanneksi voitettuaan pronssiottelussa Israelin. Viidennestä sijasta pelattaessa Kreikka voitti Suomen 46 juoksulla ja seitsemännen sijan otti Portugali voitettuaan Viron. Yhdeksäs oli Luxemburg, kymmenes Kroatia, yhdestoista Kypros ja peränpitäjäksi jätettiin Maltan joukkue.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kriketin Euroopan-liiga 2011** | **Kriketin Euroopan-liiga** | Seuraaja:**Kriketin Euroopan-liiga 2013** |

Lähteet
-------

* 3. divisioonan turnaus (Arkistoitu – Internet Archive)

* 2. divisioonan turnaus (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kriittinen tiheys** on Taavi Soininvaaran vuonna 2009 ilmestynyt jännitysromaani. Se aloittaa neliosaisen Leo Kara -sarjan, jonka aiheena ovat kansainvälinen asekauppa ja korruptio. Soininvaara sai idean kirjaan, kun Ratamo-sarjan loppuun vieminen oli näköpiirissä. Sarjan ideana on kirjoja yhdistävä taustalla kulkeva laajempi juonenkaari ja päähenkilön elämäntarina.

Juoni
-----

Teoksen aloittaa kuvaus YK:n asekauppatutkimuksista, jotka vievät Sudaniin. YK:n Kenian päämajaan tehdään ohjusisku ja siihen liittyy uuden iskun uhka, elleivät YK, Valuuttarahasto ja Maailmanpankki suostu kumoamaan maailman köyhimpien maiden velkoja. Suomalainen YK:n työntekijä Leo Kara saa tehtäväkseen selvittää asiaa Suomen osalta, kun ohjuksen jäänteistä on löytynyt suomalaisvalmisteisia osia. Juoneen liittyy myös epäilyksiä yhteyksistä venäläiseen tiedustelupalveluun. Uusien päähenkilöiden ohella kirjassa esiintyy sivuhenkilöinä aiemmista kirjoista tuttuja henkilöitä.

Vastaanotto
-----------

Teosta on verrattu muun muassa norjalaisen Jo Nesbøn dekkareihin, vaikka Soininvaaran dialogia ei pidetä yhtä sujuvana. *Helsingin Sanomien* arvion mukaan päähenkilö Kara poikkeaa särmikkyydellään toimintajännärien perinteisten sankarien henkilöistä.

Teos on käännetty saksaksi nimellä *Schwarz* vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kriittinen tiheys *Kirjasampo.fi*. Viitattu 13.12.2021.
2. ↑  Taavi Soininvaara: Kriittinen tiheys, Mtv3, luettu 28.9.2009 [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kriittinen tiheys Otava. Viitattu 13.12.2021.
4. 1 2  Kettunen, Keijo: Ohjusbisnestä ja salajuonia Suomessa ja maailmalla *HS.fi*.  19.8.2009. Viitattu 13.12.2021.
5. ↑  Ikävalko, Marko: Taavi Soininvaara - Kriittinen tiheys *Savon Sanomat*.  4.8.2009. Viitattu 13.12.2021.
6. ↑  Taavi Soininvaara: Kriittinen tiheys *Suomen kirjallisuuden käännökset -tietokanta*. FILI. Viitattu 13.12.2021.
Knez (2015)
**Knez** (oik. **Nenad Knežević**, *Ненад Кнежевић*, s. 5. joulukuuta 1967) on montenegrolainen laulaja. Hänen uransa alkoi vuonna 1992 jugoslavialaisella MESAM-musiikkifestivaalilla ja samana vuonna hän julkaisi debyyttialbuminsa *Kao magija*. Knezin myynein albumi on ollut vuonna 1997 julkaistu *Automatic*. Vuonna 2000 hän voitti Budva 2000 Festival -kilpailun kappaleella *Vjeruj*. Knez edusti Montenegeroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella *Adio*.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Kao magija* (1994)
* *Iz dana u dan* (1996)
* *Automatic* (1997)
* *Daleko, visoko* (2001)
* *Ti me znaš* (2003)
* *Vanilla* (2005)
* *Otrov i med* (2008)
* *Opa Cupa* (2012)

### Kokoelmat

* *The Best of Knez* (1999)
* *Balade* (2006)
* *Opa Cupa* (2012)

Lähteet
-------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Musta munkki** (ven. Чёрный монах, *Tšornyi monah*) on Ivan Dyhovitšnyin ohjaama neuvostoliittolainen draamaelokuva vuodelta 1988. Mustavalkoinen elokuva perustuu Anton Tšehovin novelliin, jonka pohjalta Dyhovitšnyi laati käsikirjoituksen yhdessä ohjaaja-näyttelijä Sergei Solovjovin kanssa.

Juoni
-----

Vauraan omenatarhurin kasvattipoikana varttunut Kovrin palaa kotiseudulleen menestyneenä miehenä. Hän tapaa kasvatti-isänsä tyttären Tanjan, joka on odottanut Kovrinin paluuta samoin kuin tämän isä, joka on kaavaillut Kovrinista itselleen perijää ja työnsä jatkajaa. Kovrin on kuitenkin saanut elämältä jo tarpeeksi ja on väsynyt.

Vastaanotto
-----------

*Musta munkki* sai Suomen elokuvateattereissa 539 katsojaa, millä se sijoittui vuoden 1991 ensi-illoista sijalle 163. Toisaalta se oli 20:nneksi katsotuin neuvostoelokuva Suomessa tilastoinnin alusta 1972 laskien.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti ei pitänyt elokuvasta, jossa kaikki on hänestä pingotetun syvällistä ja keinotekoista: "Jälleen joutuu kysymään, miksi tämäkin elokuva on tehty ja kenelle se on tarkoitettu. Tuskin *Mustan munkin* tietoinen vaikeaselkoisuus ja Tshehovin novellin hämärtäminen auttaa katsojaa."

Elokuva oli mukana Venetsian elokuvajuhlien kilpailusarjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Lentoja unessa ja valveilla.  *Helsingin Sanomat*, 26.1.1991, s. 65. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Vuositilastot *Elokuvauutiset.fi*. Viitattu 28.5.2019.
**Kultaloistokaija** (*Polytelis anthopeplus*) on australialainen kaija.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 40 cm ja paino 150–206 g. Koiraan höyhenpuku on pääosin keltainen, päälaelta ja takaraivosta oliivinsävyinen, siiven pienillä peitinhöyhenillä on leveä punainen vyö, uloimmat siiven peitinhöyhenet sinimustat, käsisulkien ulkohöyty tummansininen ja siiven alapeitinhöyhenet keltaiset. Naaraan ja nuoren linnun väritys on enemmän vihertävän sävyinen ja reunimmaiset pyrstösulat ovat kärjen alapuolelta vaalean ruusunpunaiset. Nokka on korallinpunainen, koivet harmaat ja iiris oranssinruskea.

Esiintyminen
------------

Kultaloistokaijoja on kaksi alalajia, joista nimialalaji *anthopeplus* elää Kaakkois-Australian sisämaassa, ja alalaji *westralis* mantereen lounaiskolkassa. Lajin kokonaispopulaatio on noin 21 500  yksilöä, joista 1 500 kuuluu *westralikseen*. Nimialalaji taantui voimakkaasti vuosien 1970–1990 välillä, mutta kanta on nyt osoittanut elpymisen merkkejä. Taantuminen johtui ihmisen aiheuttamasta elinympäristöjen tuhoutumisesta.

Kultaloistokaija ei ole yhtä suosittu häkkilintuna kuin loistokaija.

Elinympäristö
-------------

Tulva-alueiden eukalyptusmetsiköt ja läheiset pensaikkoalueet, esiintymisalueen lounaisosissa laji elää kaikenlaisissa metsähabitaateissa.

Lisääntyminen
-------------

Pesintää tapahtuu elo-tammikuussa. Pesä on tavallisesti vesistön lähellä kasvavan eukalyptuksen syvässä kolossa. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, tavallisesti neljä, joita se hautoo noin kolme viikkoa. Koiras tuo hautovalle naaraalle ruokaa pari-kolme kertaa päivässä. Poikaset jättävät pesän viiden viikon ikäisinä.

Ravinto
-------

Ravinto koostuu hedelmistä, pähkinöistä, siemenistä, marjoista, silmuista, kukista ja medestä. Erityisen suosittuja ovat eukalyptusten ja akasioiden siemenet. Kultaloistokaijat syövät myös vehnänjyviä ja ovat paikoin maanviljelijöiden riesana Lounais-Australiassa.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Polytelis anthopeplus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 30.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q550091
* Wikispecies: Polytelis anthopeplus
* ADW: Polytelis\_anthopeplus
* AFD: Polytelis\_anthopeplus
* Avibase: 6F2B75C016D260D1
* BirdLife: 22685078
* BirdLife-Australia: regent-parrot
* CoL: 4LPCY
* BOW: regpar1
* eBird: regpar1
* GBIF: 2479498
* iNaturalist: 19251
* IRMNG: 10907908
* ITIS: 177556
* IUCN: 22685078
* NBN: NHMSYS0020789094
* NCBI: 35545
* Species+: 4849
* TSA: 14352
* Xeno-canto: Polytelis-anthopeplus

 |

 |
**Knidoslaisten aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Knidoslaisten aarrekammio rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 565–555 eaa. Sen rakennuttivat vähäaasialaisen Knidoksen kaupungin asukkaat ennen kaupungin joutumista Persian valtaan.

Knidoslaisten aarrekammion ennallistus sekä Delfoin arkeologisessa museossa oleva karyatidipatsaan torso.
Aarrekammio sijaitsi Pyhän tien eteläpuolella pian sen jälkeen, kun tie tekee mutkan suuntautuakseen kohti koillista. Rakennus oli rakenteeltaan aarrekammioille tyypillinen pieni antatemppelin mallinen rakennus, jossa oli cella ja pronaos. Se edusti joonialaista tyyliä ja sen cella avautui koilliseen. Aarrekammion julkisivussa pronaoksen edessä on perinteisesti katsottu olleen kaksi karyatidipylvästä, joiden säilyneet osat ovat Delfoin arkeologisessa museossa. Ne ovat Delfoin varhaisimmat karyatidit. On kuitenkin myös epäilty sitä, että kyseiset osat olisivat juuri tästä aarrekammiosta.

Delfoin museossa on myös karyatidipatsaan pää, jonka arveltiin aiemmin kuuluneen aarrekammioon. Nykyisin sen katsotaan kuitenkin olevan kehittyneempää tyyliä ja niin myöhäisempi kuin aarrekammioon yleensä liitetyt karyatidipylväät tai koko aarrekammio.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Delphi, Treasury of the Knidians (XXV) (Building) *Perseus*. Viitattu 18.1.2021.
2. 1 2  Delphi, Anonymous Caryatid (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 18.1.2021.
3. ↑  Delphi, Knidian Caryatid torso (Sculpture) *Perseus*. Viitattu 18.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Knidoslaisten aarrekammio** Wikimedia Commonsissa
**Spisula subtruncata** on vinohammassimpukoiden heimoon kuuluva vaaleakuorinen pohjaan kaivautuva simpukka, joka elää Pohjois-Atlantin itärannikolla ja Välimeressä.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*Spisula subtruncatalla* on luja ja paksu kuori, joka on kolmiomainen mutta epäsymmetrisen muotoinen ja halkaisijaltaan enintään 3 cm. Se on ulkopinnalta himmeänvalkoinen tai kermanvaalea ja sisäpuolelta hohtavanvalkoinen. Kuorta peittää harmaanruskea sarveiskerros ja siinä on hienoja samankeskisiä renkaita; simpukan kasvuvaiheet erottuvat selvästi.

Simpukalla on paksu, hammaslaitainen vaippa ja kapea, kellertävä jalka. Molemmissa kuorenpuoliskoissa on keski- eli kardinaalihampaita ja reuna- eli lateraalihampaita. Lyhyet hengitysputket eli sifonit ovat kiinni toisissaan koko pituudeltaan, ja niiden suulla on keltaisia tai punaisia rihmoja.

Levinneisyys
------------

*Spisula subtruncataa* esiintyy Pohjois-Atlantin itärannikolla ja Välimeressä. Levinneisyysalue ulottuu Norjaan pohjoisessa sekä Kanariansaarille etelässä. Erityisen yleinen se on Pohjanmeressä.

Elintavat
---------

*Spisula subtruncata* elää matalassa rantavedessä merenpohjan liejuun tai lietteeseen kaivautuneena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Spisula subtruncata (html) *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 14.4.2016. Viitattu 1. maaliskuuta 2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q785642
* Wikispecies: Spisula subtruncata
* ADW: Spisula\_subtruncata
* BOLD: 277732
* CoL: 4Z979
* EUNIS: 60302
* Fossilworks: 116452
* GBIF: 5188986
* iNaturalist: 483135
* IRMNG: 11369400
* ITIS: 80950
* NBN: NBNSYS0000178118
* NCBI: 31202
* SeaLifeBase: 47945
* WoRMS: 140302

 |

 |
**Karate Champ** on Technos Japan kehittämä vuonna 1984 julkaistu karateaiheinen kolikkopeli. Peli julkaistiin vuotta myöhemmin Apple II:lle, Commodore 64:lle ja vuonna 1986 Nintendolle. Japanissa peli tunnetaan nimellä ***Karate Dō***. 16. maaliskuuta 2010 peli julkaistiin Japanissa Virtual Consolen kautta Wiille.

Pelattavuus
-----------

Pelaaja ohjaa karatekilpailijaa, jolla hän ottelee yhdeksässä eri paikassa tietokonetta vastaan. Pelaaja ohjaa valkoiseen karategi asuun pukeutunutta hahmoa, kun taas tietokoneen ohjaamalla hahmolla on punainen puku. Otteluiden voittaja ratkeaa voittamalla kaksi erää kolmesta. Pelissä ei ole energiapalkkia vaan erä päättyy yhdestä onnistuneesta iskusta. Osumasta saa joko puolikkaan tai täyden pisteen. Mikäli ottelun 30 sekunin aika raja ehtii kulua loppuun ratkeaa ottelun voittaja pisteiden perusteella. Jokaisen ottelun jälkeen tulee bonus kierros, jossa voittaja voi saada lisäpisteitä osumalla lentäviin esineisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Karate Champ for NES *GameSpot* Viitattu 19.1.2011 (englanniksi)
2. ↑  Karate Champ for Apple II (1985) *MobyGames* Viitattu 19.1.2011 (englanniksi)
3. ↑  Karate Champ for Wii *GameSpot* Viitattu 19.1.2011 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Karate Champ* MobyGamesissa (englanniksi)
***Vihreä kukkavaasi*** on ranskalaisen taiteilijan Jean Jules Louis Cavaillèsin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1955. Kooltaan maalaus on 77×55 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmiin.

*Vihreä kukkavaasi* on tyypillistä Cavaillèsia sikäli, että Cavaillès maalasi usein niin sanottua naisten maailmaa: kotielämää, näyttäviä kukkavaaseja ja puutarhoja. Hän käytti lämpimiä, voimakkaita värejä näitä näkymiä kuvatessaan. Vihreä kukkavaasi -teoksessa korostuu vihreä väri eri sävyissään.

Sihtoloiden lahjoituskokoelmaan kuuluu Cavaillèsilta myös samantyylisinä pöytäasetelmina iloisen keltavioletti *Sitruunoita*, 1954, punavoittoinen *Kukkakori (La corbeille de fleurs)*, 1959 ja *Kristallimaljakko*, 1960. Näistä kahdessa viimeisessä on selkeitä muistumia Henri Matissen rehevän koristeellisista maalauksista. Cavaillès onkin kertonut saaneensa varhaiset maalaukselliset herätteensä juuri Matisselta ja André Derainilta, näiltä 1900-luvun alkuvuosien ranskalaisilta fauvisteilta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riitta Ojanperä, 2003, teoksessa Insinöörin rakkaus - Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmateos, Ateneumin taidemuseo, s.146
**Kynopiástes** (kreik. Κυνοπιάστες) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Korfun saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Kylän väkiluku on 1 054 (vuonna 2011).

Kynopiástesin kylä sijaitsee Korfun keskiosissa noin kymmenen kilometriä etelälounaaseen saaren keskuksesta Korfun kaupungista. Kylän monet vanhat talot ovat kartanoita 1600–1800-luvuilta.

Kynopiástes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κυνοπιαστών, *Dimotikí Koinótita Kynopiastón*), johon kuuluvat varsinaisen Kynopiástesin kylän lisäksi kylät Chrysiís, Pikoulátika ja Soulaíika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 290. Aiemmin kylä kuului Achílleion kuntaan ja vuosina 2011–2019 Korfun kuntaan ja sen Achílleion kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Κυνοπιάστες *TerraBook*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Χωριό Κυνοπιάστες *Project Corfu*. Viitattu 1.9.2020.
**Andrei Lamov** (ven. Андрей Ламов; s. 9. maaliskuuta 1986) on venäläinen hiihtosuunnistaja. Hän on lajin moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari.

Nuorten MM-kilpailuissa 2004 Vuokatissa Lamov voitti hopeaa pikamatkalta ja pronssia viestistä. Nuorten MM-kilpailuissa 2005 S-chanfissa hän voitti kultaa viestistä ja pronssia pitkältä matkalta. Vuotta myöhemmin nuorten MM-kilpailuissa Ivanovossa hän voitti kultaa kaikilta neljältä matkalta.

Ensimmäisiin aikuisten MM-kilpailuihinsa Lamov osallistui vuonna 2007 Moskovassa. Siellä hän sijoittui keskimatkalla viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Rusutsussa Lamov voitti kultaa pitkältä matkalta ja sprintistä. Viestissä hän sijoittui toiseksi joukkuetovereidensa Vladimir Bartšukovin ja Andrei Grigorjevin kanssa. Keskimatkalla hän sijoittui neljänneksi. Ridderin MM-kilpailuissa 2013 Lamov voitti kultaa viestissä sekä saavutti hopeaa sprintissä ja keskimatkalla.

Hiihtosuunnistuksen maailmancupin 2007–2008 kokonaiskilpailussa Lamov sijoittui kolmanneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Andrey Lamov FIS. Viitattu 26.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Junior World Ski Orienteering Championships IOF. Viitattu 26.7.2009. (englanniksi)
3. ↑  World Ski Orienteering Championships IOF.  Arkistoitu 17.6.2007. Viitattu 26.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Ski-World Cup 2007-2008 IOF. Viitattu 26.7.2009. (englanniksi)
**Pienoisjännitteellä** (vanhempi nimitys *suojajännite*) tarkoitetaan tasajännitettä (DC) 120 volttiin asti ja vaihtojännitettä (AC) 50 volttiin asti. Pienoisjännitteisiä sähkölaitteita saa rakentaa, korjata ja asentaa ilman sähköalan virallista koulutusta. Pienoisjännite tunnetaan määräyksissä ja standardeissa nimellä ELV (Extra Low Voltage).

Pienoisjännitteellä toimivia laitteita
--------------------------------------

**Pienoisjännitteellä** toimivat sähkölaitteet ovat ulkokäytössä turvallisempia kuin verkkojännitteellä toimivat laitteet. Tavallinen verkkojännite muutetaan pienoisjännitteeksi pienoisjännitemuuntajan avulla. Pienoisjännitteenä on yleisimmin käytössä 12 ja 24 voltin jännitteet, jotka eivät aiheuta käyttäjälle sähköiskun vaaraa. Pienoisjännitteellä toimivia sähkölaitteita ovat mm. jouluajan pienoislamppusarjat, koristevalaisimet ("laavalamput"), pienoisrautatiet ja autoradat, suihkualtaiden pumput ja satelliittiantennien kääntäjät.*lähde?*

Tietoliikenneverkkojen laitteet toimivat yleisesti 48 voltin tasajännitteellä.

Pienoisjännitemuuntaja
----------------------

Pienoisjännitemuuntaja on yleensä sijoitettava kuivaan tilaan. Vain pienoisjännitteiset johdot ja laitteet voidaan viedä ulos. Muuntajalle on varmistettava riittävä tuulettuminen, sillä ahtaaseen tilaan sijoitettuna tai peitettynä sen kuormitettavuus pienenee huomattavasti, jolloin se voi ylikuumeta ja vahingoittua.

Asennus ja käyttö
-----------------

Myös pienoisjännitteiset johdot on asennettava siten, ettei niiden eristys voi vahingoittua seinien läpivienneissä. Vahingoittunut eristys aiheuttaa palovaaran. Pienoisjännitteellä toimivien sähkölaitteiden asentamisessa ja käyttämisessä on noudatettava valmistajien antamia ohjeita ja suosituksia. Ohjeet on syytä säilyttää myöhempää käyttöä ja huoltoa varten.

Lähde
-----

Kodin sähköturvallisuusopas 3.painos - 
Julkaisija: Turvatekniikan keskus, Helsinki -
Dealey Plazalla oleva NHL-statusta osoittava laatta.
**National Historic Landmark** (**NHL**) on rakennus, rakennelma tai paikka, jonka Yhdysvaltain hallinto on tunnustanut historiallisesti merkittäväksi kohteeksi. Niitä on alle 2 500 historiallisten kohteiden kansallisen rekisterin yli 80 000 kohteesta.

NHL-ohjelma on liittovaltion hallinnoima, ja NHL-kohde voi olla paikka, joka on vahvasti yhdistetty johonkin merkittävään tapahtumaan Yhdysvaltain historiassa tai joka on ollut tärkeässä asemassa merkittävän maan historiaan vaikuttaneen henkilön elämässä, tai erityinen rakennus, joka edustaa jotain tiettyä tekniikkaa tai rakennustyyppiä, tai se voi olla paikka, josta voi saada merkittävää arkeologista tietoa historiasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  What is a National Historic Landmark?  13.12.2010. National Park Service. Viitattu 5.4.2012. (englanniksi)
2. ↑  National Register of Historic Places  13.6.2011. National Park Service. Viitattu 5.4.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **National Historic Landmark** Wikimedia Commonsissa

* NHL-ohjelman kotisivut National Park Servicen sivuilla (englanniksi)
**Albania** on Caquetán departementissa sijaitseva Kolumbian kunta. Se kuuluu Andien ja Amazonin seutukuntaan. Amazonjoen sivujoki Caquetájoki on alueen pääjoki. Asukkaita siellä on laskettu olevan noin 6 300, joista enemmistö on miehiä. Naapurikuntia ovat San José del Fragua, Belén de los Andaquiés, Curillo ja Valparaíso. Departamentin pääkaupunkiin Florenciaan on matkaa 69 kilometriä, johon kuluu maateitse noin tunnin verran.

Historia ja talous
------------------

Alue oli pitkään monien karjanajajien, kuminkerääjien, uudisasukkaiden ja seikkailijoiden ohituspaikka. Sademetsäalue oli monille luotaantyöntävää ja toisaalta se tarjosi otollisen paikan niin lailliselle kuin laittomallekin liiketoiminnalle. Kunnan perusti uudisasukas Wenceslao Muñoz vuonna 1932. Maa- ja karjatalous kalastuksen ja kaivosteollisuuden ohella ovat kunnan pääelinkeinoja. Kaupungistuminen on nopeaa ja sen odotetaan kiihtyvän tulevaisuudessa.

Ilmasto
-------

Albania kuuluu trooppisen ilmaston vyöhykkeeseen. Keskilämpötila on noin 25 astetta. Vuosittainen sademäärä on 3776 millimetriä. Kuivin kausi ajoittuu tammikuulle.

Nähtävyydet
-----------

20 kilometriä Albaniasta, lähellä Curillon kuntaa sijaitsee La Ceiba Doradan luonnonkohde, joka on Unescon kulttuuriperintökohde. Muita vierailukohteita ovat muun muassa Balnearío la Rayan virkistyskohde ja Los Corralesin luonto. Kunnassa järjestetään myös kansanperinnetapahtuma lapsille.

Lähteet
-------

1. ↑  www.corpoamazonia.gov.co: MUNIPIO DE ALBANIA *corpoamazonia.gov.co*. Viitattu 11.10.2017.
2. 1 2  www.albania-caqueta.gov.co: Alcaldía de Albania - Caquetá *albania-caqueta.gov.co*. Viitattu 11.10.2017. [vanhentunut linkki]
3. ↑  climate-data.org: CLIMA: ALBANIA *es.climate-data.org*. Viitattu 11.10.2017.
4. ↑  www.albania-caqueta.gov.co: Turismo *albania-caqueta.gov.co*. Viitattu 11.10.2017. [vanhentunut linkki]
**Albania** on osallistunut **Turkvision laulukilpailuun** kahdesti, vuosina 2014 ja 2015.

Historia
--------

### 2014

Albania osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2014 Turkvision laulukilpailuun, joka pidettiin Tatarstanissa Kazanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Xhoi Bejko kappaleella "Hava ve Ates". Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Bejko sai 154 pistettä, jäi sijalle 19 eikä päässyt finaaliin.

### 2015

Vuonna 2015 Albania osallistui jälleen Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin jälleen laulaja Xhoi Bejko tällä kertaa yhdessä Visar Rexhepin kanssa. Heidän kappaleensa oli nimeltään "Adı hasret". Finaalissa he saivat 154 pistettä ja sijoittuivat kahdeksanneksi.

Kilpailijat
-----------

Värien selitykset
  Voitto
  Toinen
  Kolmas
  Viimeinen

| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif. | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Xhoi Bejko | Turkki, albania | "Hava ve Ates" | Ei päässyt jatkoon | 19 | 154 |
| 2015 | Xhoi Bejko & Visar Rexhepi | Turkki | "Adı hasret" | 8 | 154 | Ei semifinaalia |
| 2016 | Ei osallistunut kilpailuun |

Lähteet
-------

1. ↑  Granger, Anthony: Tonight: Türkvizyon 2014 Semi Final  19.11.2014. eurovoix.com. Viitattu 19.11.2014. (englanniksi)
2. ↑  Granger, Anthony: TURKVIZYON’15: KYRGYZSTAN HAS WON THE THIRD TURKVIZYON SONG CONTEST *News*.  19.12.2015. Eurovoix.  Arkistoitu 22.12.2015. Viitattu 17.2.2020. (englanniksi)
Englantilainen pientaloalue.
**Pientalo** on asuinrakennus, jossa on yksi tai useampia asuntoja, joista jokaiseen on oma sisäänkäyntinsä maantasosta. Pientalossa on 1–3 kerrosta.

Pientalossa eri pääasuntojen tiloja ei voi olla päällekkäin. Pääasunnon ja sivuasuntojen tilat voivat kuitenkin olla päällekkäin. Pientalossa jokaisella huoneistolla on yleensä oma piha.

Erilaisia pientaloja
--------------------

Pientaloja ovat kytketty pientalo ja erillispientalo. Kytketyn pientalon huoneistot liittyvät toisiinsa jonkin rakenteen välityksellä, kun taas erillispientalossa eri huoneistoihin kuuluvat tilat eivät ole toisissaan kiinni. Pientaloihin kuuluvat rivitalo, ketjutalo, paritalo, erillistalo ja omakotitalo. 

Tilastokeskuksen määritelmän mukaan pientaloja ovat omakotitalo, paritalo sekä kaksikerroksinen omakotitalo, joissa on kaksi asuntoa.

Pientaloalue
------------

**Pientaloalue** koostuu taajama-alueella olevista omakoti-, pari- ja rivitaloista. Pientaloalue on matalaa, toisinaan harvaan rakennettua kaavoitettua asuntoaluetta.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rakennustyyppeihin liittyviä käsitteitä *hyvinkaa.fi*.  26.10.2021.
2. 1 2  Pientalo *TEPA-termipankki*. Viitattu 27.10.2021.
3. ↑  Kytketty pientalo *TEPA-termipankki*. Viitattu 26.10.2021.
4. ↑  Erillispientalo *TEPA-termipankki*. Viitattu 27.10.2021.
5. ↑  Pientalo *Käsitteet ja määritelmät*. Tilastokeskus.  Arkistoitu 14.11.2010. Viitattu 8.1.2011.
**René Louiche Desfontaines** (14. helmikuuta 1750 Tremblay (Ille-et-Vilaine) – 16. marraskuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen kasvi- ja lintutieteilijä.

Desfontaines syntyi Tremblayn lähellä Bretagnessa. Hän opiskeli Collège de Rennesissä ja lähti Pariisiin vuonna 1773 opiskelemaan lääketiedettä. Jardin des Plantesissa luennoinut Louis Guillaume Lemonnier herätti hänen intohimonsa kasvitieteeseen. Hänet äänestettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1783.

Desfontaines vietti kaksi vuotta Tunisiassa ja Algeriassa. Palatessaan Ranskaan hänellä oli laaja kasvikokoelma. Hän kirjoitti *Flora Atlantica*n (1798–1799, 2 osaa), missä hän esitteli 300 tieteelle uutta kasvilajia. 1786 hän sai Jardin des Plantesin kasvitieteen professorin viran Lemonnierin jälkeen. Myöhemmin hänestä tuli Muséum National d'Histoire Naturellen johtaja. Hän oli yksi *Institut de Francen* perustajista, tiedeakatemian puheenjohtaja vuosina 1804–1805 ja hänet äänestettiin Kunnialegioonaan.

Kasvisuku *Desfontainia* on nimetty hänen kunniakseen. Linnuista hän nimesi ainakin kirjosiipikiurun ja kyläbulbulin.

Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Desf.**.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  René Louiche Desfontaines (1750-1833) *(BnF Data*. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  Desfontaines, René Louiche (1750-1833) *International Plant Names Index – IPNI*. Viitattu 6.10.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* René Louiche Desfontaines, 1751–1833.  *Nature*, 11.11.1933, 132. vsk, s. 741. doi:10.1038/132741b0. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 6.10.2020.  (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Hakusana "National Gallery" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan täsmennyssivulla.*

**National Gallery** on lontoolainen vuonna 1824 perustettu taidemuseo. Se sijaitsee William Wilkinsin suunnittelemassa, 1832–1838 rakennetussa ja myöhemmin laajennetussa rakennuksessa Trafalgar Squarella.

Kokoelman taiteilijoita
-----------------------

National Galleryn kokoelma sisältää yli 2 300 teosta. Niistä kuuluisimpia ovat Jan van Eyckin *Arnolfinin muotokuva*, Velázquezin *Rokeby Venus*, Turnerin *Taisteleva Temeraire* ja van Goghin *Auringonkukat*.

Edustettuina ovat länsieurooppalaisen maalaustaiteen kaikki huomattavimmat traditiot myöhäiskeskiajalta Italian renessanssiin ja Ranskan impressionisteihin.

### 1200–1400-lukujen taiteilijoita

Duccio, Uccello, van Eyck, Lippi, Mantegna, Botticelli, Dürer, Memling ja Bellini.

### 1500-luvun taiteilijoita

Leonardo, Cranach, Michelangelo, Rafael, Holbein, Bruegel, Bronzino, Tizian ja Veronese.

### 1600-luvun taiteilijoita

Caravaggio, Rubens, Poussin, Van Dyck, Velázquez, Claude, Rembrandt, Cuyp ja Vermeer.

### Taiteilijoita 1700-luvulta 1900-luvun alkuun

Canaletto, Giambattista Pittoni, Goya, Turner, Constable, Ingres, Degas, Cézanne, Monet ja van Gogh.

Teoksia kokoelmassa
-------------------

* Leonardo da Vincin LuolamadonnaLeonardo da Vincin *Luolamadonna*
* Syntymä Jumalan Isän ja Pyhän Hengen kanssa, Giambattisa Pittoni*Syntymä Jumalan Isän ja Pyhän Hengen kanssa*, Giambattisa Pittoni
* Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa National Galleryn kokoelmista.*Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa* National Galleryn kokoelmista.
* Hans Holbeinin maalaus Suurlähettiläät National Galleryn kokoelmista.Hans Holbeinin maalaus *Suurlähettiläät* National Galleryn kokoelmista.
* Vincent van Goghin Viisitoista auringonkukkaa maljakossa (Arles, elokuu 1888).Vincent van Goghin *Viisitoista auringonkukkaa maljakossa* (Arles, elokuu 1888).

Lähteet
-------

1. ↑  Mapping MuseumsView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Dr Gabriele Finaldi, National Gallery (viitattu 7. joulukuuta 2015). Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Taiteen pikkujättiläinen, s. 435. WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X
4. ↑  Collection overview (museon verkkosivu) *The National Gallery*. The National Gallery. Viitattu 16.12.2011. (englanniksi)
**National Gallery of Art** on Washingtonissa Yhdysvalloissa toimiva taidemuseo. Museorakennus sijaitsee National Mall -kadun itäisessä päässä. Museon kokoelmiin kuuluu sekä eurooppalaista että amerikkalaista taidetta keskiajalta 1900-luvulle. Erityisesti siellä on paljon italialaisia renessanssiajan maalauksia, hollantilaista ja espanjalaista barokkitaidetta sekä ranskalaista rokokoota.

Museo perustettiin miljardööri Andrew W. Mellonin vuonna 1937 valtiolle lahjoittaman taidekokoelman ympärille. Mellonin lahjoitusvaroilla rakennettu, arkkitehti John Russell Popen suunnittelema uusklassinen rakennus valmistui vuonna 1941, jolloin museo myös avattiin. Alkuperäistä rakennusta laajennettiin vuonna 1978 I. M. Pein arkkitehtitoimiston suunnittelemalla lisärakennuksella, jota yhdistää alkuperäiseen rakennukseen maanalainen käytävä. Alkuperäinen rakennus tunnetaan nykyään läntisenä ja uusi osa itäisenä rakennuksena.

Lähteet
-------

1. 1 2  National Gallery of Art (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 6.2.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **National Gallery of Art** Wikimedia Commonsissa

* Museon virallinen kotisivu (englanniksi)
Franz Schubert sävelsi **viidennen sinfoniansa** B-duurissa (D. 485) vuonna 1816. Se valmistui tuon vuoden lokakuun 3. päivänä. Teoksen tyylissä on monesti huomioitu Wolfgang Amadeus Mozartin vaikutus Schubertiin; Schubert oli myös päiväkirjamerkinnöissään kirjoittanut Mozartin vaikutuksesta ennen teoksensa valmistumista.

Schubertin viidennen sinfonian kantaesitti yksityinen harrastajaorkesteri fagotisti Otto Hattwigin kotona pian teoksen valmistumisen jälkeen. Vuonna 1867 englantilaiset Arthur Sullivan ja George Grove matkustivat Wieniin etsimään Schubertin unohdettuja teoksia. Tämän myötä julkisuuteen saatettiin muun muassa säveltäjän viides sinfonia. Sen julkinen kantaesitys pidettiin Lontoossa 1. helmikuuta 1873.

Schubertin viides sinfonia on kamarimusiikkityyppinen sekä ulottuvuudellisesti että soitinnuksensa osalta. Orkesteriin ei kuulu klarinetteja, trumpetteja eikä patarumpuja. Teoksen ensimmäisessä osassa ei ole perinteistä hidasta johdanto-osiota (kuten ei Mozartin 40. sinfoniassakaan); hitaassa toisessa osassa kuuluvat myös Schubertin tyylille ominaiset romanttiset piirteet. Kolmas osa yhdistää klassisen menuetin ja Ländlerin piirteet. Finaali on sinfonian lyhyin osa.

Osat
----

1. Allegro
2. Andante con moto
3. Menuetto: Allegro molto
4. Allegro vivace

Lähteet
-------

1. ↑  Schubert: Symphonies Nos. 5 and 8 / Rosamunde Naxos, viitattu 13.2.2023
2. 1 2  A Guide to Schubert’s Symphony No. 5 Houston Symphony 13.10.2017, viitattu 13.2.2023
3. 1 2  Don Anderson, Schubert, Franz - Symphony No. 5 in B-flat Major Arkansas Symphony Orchestra 2016, viitattu 13.2.2023
4. 1 2 3  SYMPHONY NO.5 IN B DUR D. 485 Sofia Philharmonic, viitattu 13.2.2023

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja
**Yhteisetuus** tarkoittaa Suomen verotuksessa eräitä itsenäisiä verovelvollisia. Yhteisetuuksia ovat yhteismetsä, tiekunta ja osakaskunta (kalastuskunta ja jakokunta) ja muu niihin verrattava yhteenliittymä.

Yhteisetuus maksaa tuloistaan tuloveroa. Kuten muutkin verovelvolliset, yhteisetuus voi saada elinkeinotuloa, maatalouden tuloa tai henkilökohtaista tuloa.

Tiekunta poikkeaa muista yhteisetuuksista siten, että tiekunta ei maksa yksityistielain (Laki yksityisistä teistä 358/1962) nojalla perimistään tuloista veroa. Muista tuloistaan se maksaa tuloveroa.

Osakas saa mahdollisen tulo-osuutensa yhteisetuudesta ilman lisäveroseuraamuksia. Osakasta kuitenkin verotetaan siitä tulosta, jonka hän saa yhteisetuuteen kuuluvan oikeuden tai osuuden luovutuksesta.

Muita yhteisetuuteen verrattavia käsitteitä ovat verotuksessa mm. *luonnollinen henkilö*, yhteisö ja yhtymä.

Lähteet
-------

* Veronmaksajat: Yhteisetuutta koskeva veroilmoitus (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 12.10.2014
* Vero.fi: Yhteisetuus (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 12.10.2014
* Tuloverolaki (30.12.1992/1535) 5 §

Aiheesta muualla
----------------

* Taloustaito 2/2014: Yhteisetuus on erillinen verovelvollinen, s. 62
**Kylylahden kaivos** on Suomen entinen kaivos, joka sijaitsi Polvijärvellä kilometrin päässä Polvijärven kirkonkylästä Kaaville päin. Louhinta kaivoksessa päättyi 15. marraskuuta 2020, ja viimeiset malmierät nostettiin maan pinnalle 19. marraskuuta samana vuonna. Kaivos ylitti toiminta-aikanaan odotukset tuotannon määrässä.

Kaivoksesta louhittiin kuparia, kobolttia, nikkeliä, sinkkiä ja kultaa. Malmin louhinta tapahtui maanalaisesti. Kaivoksesta louhittiin vuosittain noin 550 000 tonnia malmia, joka kuljetettiin rikastettavaksi Kaavin Luikonlahdessa sijaitsevalle rikastamolle.

Kaivoksen historia
------------------

Kaivoksen perusti Kylylahti Copper Oy, joka oli australialaisen Altona Mining Ltd:n suomalainen tytäryhtiö. Rakentamistyöt alkoivat syksyllä 2010. Ensimmäinen 700 metriä pitkä vinotunneli valmistui keväällä 2011. Täyden kapasiteetin tuotanto oli suunnitelmien mukaan käynnissä kesällä 2012. Ruotsalainen monimetalliyhtiö Boliden AB osti Kylylahden kaivoksen kesällä 2014, ja se operoi kaivosta tuotannon päättymiseen saakka. Enimmillään kaivos ja rikastamo työllistivät Bolidenilla noin 130 henkeä, ja tuotannon loppuvaiheessakin noin 92. Lisäksi tuotanto työllisti noin 100 henkilöä urakoitsijoiden kautta.

Viitteet
--------

1. ↑  Petri Uusitalo: Vajaan vuosikymmenen kestänyt Kylylahden kaivos lopettaa, Luikonlahden rikastamo jää vielä ylläpitotilaan - Kuvagalleria - Outokummun Seutu *www.outokummunseutu.fi*.  Arkistoitu 26.11.2020. Viitattu 3.1.2021.
2. ↑  Kylylahden kaivos pian maan alle  3.12.2010. Yle Pohjois-Karjalan radio. Viitattu 3.12.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Boliden *investors.boliden.com*.
4. ↑  Kylylahden kaivoksen ja Kaavin rikastamon toiminta on loppunut – malminetsintä alueella jatkuu *Yle Uutiset*. Viitattu 3.1.2021.
**Viides sinfonia** on Kalevi Ahon vuosina 1975–1976 säveltämä sinfonia. Okko Kamu johti Radion sinfoniaorkesteria teoksen kantaesityksessä, joka järjestettiin Helsingissä 19. huhtikuuta 1977. Rakenteellisesti sinfonia on hyvin monimutkainen ja monikerroksinen. Yksittäisten soitinten äänten muodostaman polyfonian sijaan teoksessa kuullaan erilaisten ja itsenäisten musiikillisten ainesten päällekkäistä käyttöä. Teos muodostaa käännekohdan Ahon tuotannossa. Aho on nimennyt viidennen sinfoniansa esimerkkinä teoksesta, johon hän on kätkenyt viittauksia henkilökohtaiseen elämään. Osalla sen musiikista hän muisteli hänelle läheisiä ihmisiä, jotka olivat kuolleet.

Vuonna 1992 Aho luonnehti viidettä sinfoniaansa kaikkein monimutkaisimmaksi sinfoniakseen ja sen lähes kaksi vuotta kestänyttä sävellystyötä hyvin vaativaksi. Teoksen valmistumisen jälkeen Aho tunsi kykenevänsä säveltämään mitä tahansa taidemusiikin alalajia edustavia töitä. Hänen viidettä sinfoniaansa seuranneet teokset olivat ooppera *Avain* ja kuudes sinfonia.

Max Pommer johti Leipzigin radion sinfoniaorkesterin viidennestä sinfoniasta tekemän levytyksen, jonka kesto on noin 29 minuuttia.

Viidennen sinfonian materiaalin liikkuminen usealla eri tasolla ilmentää Ahon mukaan maailman ja ihmiselämän monitahoisuutta. Teoksessa on vain vähän toistoa ja sen sisältämät melodiat jäävät lähes poikkeuksetta ainutkertaisiksi. Teos on yksiosainen ja sen esittämiseen tarvitaan kaksi kapellimestaria. Tyypillisten orkesterisoitinten ohella esityskokoonpanoon kuuluvat kaksi saksofonia ja piano. Teos on orkesterille vaativa, sillä valtavien, dynaamisten taitteiden väliin jää vain lyhyitä hitaasta ja rauhallisesta materiaalista koostuvia osioita. Konsertonomaisuutta läheneviä soolo-osuuksia teokseen on kirjoitettu eri soitinryhmille. Osa teoksen samanaikaisista rytmeistä eroaa suuresti toisistaan, ja rytmiseen yhtenäisyyteen palataan vasta koodajaksossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Finnish Music Quarterly: Kalevi Aho: "Music must communicate"
2. 1 2  Music Finland: Composers & Repertoire: Symphony No. 5 by Kalevi Aho
3. ↑  Fennica Gehrman: Kalevi Aho
4. ↑  Martin Anderson: A Conversation with Kalevi Aho
5. ↑  Ondine: Catalogue: Product Details: Kalevi Aho: Symphonies Nos. 5 & 7
Kyläkeinu
**Kyläkeinu**, **-kiikku**, **-liekku**, **-lietsu** tai **aisakeinu** on suuri keinu, jollaisia perinteisesti on ollut monissa kylissä, ja joilla kyläläiset ovat keinuneet. Isoja keinuja on ollut kylissä muun muassa Suomessa, Karjalassa ja Virossa. 

Keinun lava on puisilla aisoilla kiinni keinun kehikkoon laakeroidussa vaakasuorassa tukissa. Kyläkeinu eroaa nykyisestä puutarhakeinusta suuremmalla koollaan sekä sillä, että ympäri keinuminen on mahdollista. Koska keinumisessa liike-energia saattaa muodostua erityisen suureksi, pidetään Suomessa nykyään keinumista vaarallisena ja joissakin paikoissa keinuja on asetettu käyttökieltoon.

Vaikka monissa paikoissa kyläkeinuja ei enää ole, säilyy niiden perintö paikannimissä kuten keinu- ja Keinumäki tai -aho-nimisissä paikoissa. Perinteisesti keinulle kokoontuminen oli kylän nuorison tapa viettää vapaa-aikaa ja solmia suhteita toisiinsa. Keinuperinne ei ole kokonaan hävinnyt. Ainakin Karstulassa on aisakeinu, joka on keskeisessä osassa vuosittain järjestettävässä Keinujaiset-tapahtumassa.

Aisakeinun pyörähdys -kilpailu
------------------------------

Aisakeinun pyörähdys on Baltian maissa kauan sitten alkunsa saanut kilpailu, jossa tavoitteena on tehdä aisakeinulla täysi 360 asteen pyörähdys. Kilpailu vaikeutuu, kun yritetään saada mahdollisimman pitkävartinen keinu pyörähtämään ympäri. Lajin miesten maailmanennätystä pitää hallussaan Andrus Aasamäe (Viro) 702 cm:n varsilla tehtynä. Naisten maailmanennätys on hallussa Kätlin Kinkillä (Viro) 593 cm.*lähde?*

Kyläkeinujen vaarat
-------------------

Kyläkeinut voivat olla myös vaarallisia, jos keinuilla otetaan liian kovat vauhdit ja ne pyörivät ympäri, sillä keinuissa ei ole mitään mikä takaisi keinujien pysyvän kyydissä. Keinujan käsi voi myös jäädä keinun puiden väliin, mikä voi katkaista käden.

Lähteet
-------

* Kyläkeinu. Nautelankoski-säätiö. Päivitetty 21.4.2010.
* Kyläkeinut (Arkistoitu – Internet Archive). Tukes. Päivitetty 25.4.2016.
* Kyläkeinu. Värtsi 22.11.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Hauhon kyläkeinu Museoviraston sivuilla.
* Kyläkeinulla.
**Periskoopin toimintaperiaate.**  

**A** - Tasopeilejä käyttävä periskooppi.  

 **B** - Suorakulmaisia prismoja käyttävä periskooppi.  

**1 - 2** - Peilit.  

**3 - 4** - Prismat.  

**5 - 6** - Havainnoitsijan silmä.  

**7 - 8** - Katseluputki.  

**H** - Periskoopin optinen korkeus.
**Periskooppi** (m.kreik. περισκοπεῖν "katso ympärille") on putkimainen peileihin tai prismoihin perustuva optinen apuväline, jonka avulla voi tehdä havaintoja piilosta tai jonkin näköesteen takaa. Yksinkertaisimmillaan periskooppi on suora putki, jonka molemmissa päissä on 45° kulmaan asetettu peili. Tämäntyyppisiä periskooppeja käytetään yleisesti esimerkiksi panssarivaunuissa. Sukellusveneissä käytetään puolestaan hieman monimutkaisempia periskooppeja, joissa peilit on korvattu prismoilla.

Haarakaukoputki voi toimia periskoopin tavoin.

* Sukellusveneen periskooppi, n. 1942
* U-94:n komentaja Herbert Kuppisch periskoopin ääressä 9.6.1941

Lähteet
-------

* Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

### Viitteet

1. ↑  Aikio ja Vornanen 1993, s. 475

  

Commons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Periskooppi**.
*Taavi Soininvaaran samannimistä kirjaa käsitellään artikkelissa Kriittinen tiheys.*
**Kriittisellä tiheydellä** tarkoitetaan kosmologiassa sitä tiheyttä, joka on juuri riittävä pysäyttämään alkuräjähdyksestä alkaneen maailmankaikkeuden laajenemisen (mikäli kosmologinen vakio olisi nolla). Kriittinen tiheys {\displaystyle \rho \_{c}} riippuu ainoastaan kunkin ajankohdan laajenemisnopeudesta, Hubblen vakiosta H (yksikkö usein kirjoitettuna muotoon km/s/Mpc), sekä Newtonin vakiosta G.

{\displaystyle \rho \_{c}={{3H^{2}} \over {8\pi G}}}
Kun kosmologiassa puhutaan joko materian tai energian tiheydestä yksikkönä on usein {\displaystyle \rho \_{c}}. Maailmankaikkeuden tiheys, \rho , tällä hetkellä, kun yksikkönä on {\displaystyle \rho \_{c}} on siten,

{\displaystyle \Omega \_{0}={\rho \over \rho \_{c}}={{8\pi G\rho } \over {3H\_{0}}}},
missä H\_0 on maailmankaikkeuden laajenemisnopeus tänään. Sen tarkka arvo on mitattu tarkasti vasta vuosituhannen taitteessa*selvennä*. Tämänhetkinen arvo on WMAPilla kosmisesta taustasäteilystä mitattuna n. 70 km/s/Mpc. \Omega\_0 on kaiken materian/energian yhteen laskettu tiheys. Se on usein jaettu kahteen osaan, materia tiheyteen {\displaystyle \Omega \_{m}} ja pimeän energian tiheyteen, {\displaystyle \Omega \_{\Lambda }}, jolloin {\displaystyle \Omega \_{0}=\Omega \_{m}+\Omega \_{\Lambda }}.

Nykyään kaikkeuden ainetiheyden oletetaan olevan juuri kriittinen tiheys.
**Michael Finnissy** (s. 17. maaliskuuta 1946 Tulse Hill, Lontoo) on brittiläinen säveltäjä ja pianisti.

Finnissy opiskeli Royal College of Musicissa sävellystä Bernard Stevensin ja Humphrey Searlen sekä pianonsoittoa Edwin Benbow'n ja Ian Laken johdolla. Hän täydensi opintojaan Italiassa Roman Vladin johdolla. Finnissy perusti London Contemporary Dance Schoolin musiikin laitoksen. Hän on ollut monien brittiläisten tanssiyhtiöiden yhteistyökumppani. Hän on opettanut muun muassa Chelsea College of Art and Designissa, Royal Academy of Musicissa ja Southamptonin yliopistossa. Finnissylla on ollut taiteilijaresidenssejä Isossa-Britanniassa ja Australiassa. Vuonna 1990 Finnissy sai nimityksen International Society of Contemporary Musicin (ISCM) puheenjohtajaksi. Vuonna 1993 hänet valittiin uudelle kaudelle, ja vuonna 1998 hänestä tehtiin ISCM:n kunniajäsen.

Finnissy on hyödyntänyt sävellyksissään muun muassa kansanmusiikkivaikutteita ja matemaattisia rakenteita. Pianistina hän on tulkinnut varsinkin uusia teoksia muiden muassa sellaisilta säveltäjiltä kuin Elisabeth Lutyensiltä, Judith Weiriltä, James Dillonilta, Oliver Knussenilta, Nigel Osbornelta, Chris Newmanilta, Howard Skemptonilta ja Andrew Tooveylta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Michael Finnissy Universal Edition


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Komakallion tähtitorni** sijaitsee Kirkkonummella Volsin kylässä. Sen omistaa Tähtitieteellinen yhdistys Kirkkonummen Komeetta. Se sijaitsee 6 kilometrin päässä Kirkkonummen keskustasta pohjoisluoteeseen pitkin Volsintietä. Tähtitorniin asennettiin marraskuussa 2004 28 cm kaukoputki. 

Tähtitornissa on kokonaan poistyönnettävä katto, niin että havaittaessa koko taivas on näkyvissä.

Tähtitornille on vedetty sähköt ja rakennettu tie. Yhdistyksellä on CCD-kamera ja tietokone, joten siellä voidaan ottaa kuvia syvän taivaan kohteista.

Tähtitornin rakentamista ovat tukeneet jäsenet lahjoituksillaan, Kirkkonummen Säästöpankkisäätiö ja Suomen Kulttuurirahasto. Rakentamista on rahoittanut Euroopan unioni *Leader+* -tuellaan. Kirkkonummen kunta on luovuttanut 4000 neliön maa-alueen yhdistyksen käyttöön.

Komakalliolle on valmistunut elokuussa 2008 myös toinen tähtitorni. Siinä on 11 cm linssikaukoputki ja jalusta, jossa on automaattinen goto-haku.

Vuonna 2009 Komakalliolle on rakennettu tähtitorni, josta havaitaan muuttuvia tähtiä. Vuonna 2011 rakennettiin neljäs havaintorakennus sekä erillinen jalusta siirrettäville kaukoputkille. 2015 rakennettiin havaintorakennus, jossa on kolme kaukoputkea valokuvausta varten.

 Volsin tähtitornissa on 28 cm kaukoputki. Kuva Seppo Linnaluoto.

Aiheesta muualla
----------------

* Kertomus rakentamisesta
* Mm. kartta paikasta