recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lundin hiippakunnan piispa Christina Odenberg pukeutuneena rökliiniin, stolaan ja kaulassaan piispanristi
**Kuoripaita** eli **rökliini** (ruots. *röklin*, lat. *superpelliceum*) on liturginen vaate, jota käytetään alban sijasta tietyissä tilanteissa. Kuoripaitaa käytetään roomalaiskatolisessa, anglikaanisessa sekä silloin tällöin myös luterilaisessa kirkossa, ei kuitenkaan yleisesti Suomessa, Ruotsin kirkossa sitä käytetään yleisesti. Nimi *superpelliceum* (super – päällä, pellicium – turkki) kertoo myös, että sitä on Pohjolassa käytetty talvisaikaan turkin päällä kirkollisissa toimituksissa lämmittämättömissä kirkoissa.

Rökliini on tullut liturgiseen käyttöön 1100-luvulla. Ruotsissa rökliinin käyttö kiellettiin Uppsalan kokouksen päätöksellä 1593, mutta sitä on käytetty vielä 1600-luvulla. Uudelleen se on tullut käyttöön Ruotsissa 1900-luvulla ja sitä kautta myös Suomeen.

Kuoripaita, rökliini on laajahihainen, avara, väljäkauluksinen, pään yli vedettävä ja ilman vyötä käytettävä valkoinen asu, jota voivat käyttää sekä papit että maallikot, kun he hoitavat erilaisia palvelutehtäviä jumalanpalveluksessa. Perinteisesti messussa avustajat, jotka eivät ole osallistuneet ehtoollisen jakoon, ovat käyttäneet alban sijasta kuoripaitaa. Papit ovat käyttäneet kuoripaitaa sanajumalanpalveluksissa, hetkipalveluksissa ja kirkollisissa toimituksissa. Kuoripaitaa käytetään myös perinteisesti kuorikaavun alla. 

Voidaan tehdä myös jako "messuvaatteiden" ja "kuorivaatteiden" välillä. *Messuvaatteet* ovat messussa, ehtoollisen vietossa alttarilla käytettävät alba, stola ja messukasukka. *Kuorivaatteita* ovat kirkollisissa toimituksissa ja esimerkiksi rukoushetkissä käytettävät rökliini, stola ja kuorikaapu. Nimitys kuorivaatteet kertoo siitä, että näitä toimituksia voidaan johtaa muualta kuorissa kuin alttaripöydän ääreltä.

Kuoripaita on alban tavoin valkoinen, mutta väljä pääntiestä ja hihoista sekä lisäksi rypytetty eikä sen kanssa käytetä vyötä. Pääntie voi olla joko pyöreä tai neliskulmainen, jolloin sen nimitys saattaa olla **cotta**. Cotta voi olla myös pitsillä koristeltu. Katolisilla papeilla kuoripaita on yleensä pitkä, vähintään polviin ulottuva, kun taas alttaripalvelijoilla se on lyhyempi, ja sen alla käytetään usein sutaania. Ruotsissa ja Suomessa luterilaisten pappien käyttämä rökliini on pitkä, se ulottuu käyttäjänsä nilkkoihin saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carl-Henrik Martling: *Tjänst i heligt rum*, s. 53-54. Verbum ISBN 91-526-1646-0, 1990. (ruotsiksi)
2. ↑  Charlotta Hanner Nordstrand, Gunnel Berggrén, Joakim Hansson, Fanny Stenback: *KYRKANS FÖREMÅL BESKRIVANDE LEXIKON*, s. 151. Svenska Kyrkan
Göteborgs Universitet, 2015. Teoksen verkkoversio (). (ruotsiksi)
3. ↑  *Palvelkaa Herraa iloiten Jumalanpalveluksen opas*
Suomen ev. lut. kirkon kirkkohallituksen julkaisuja
2009:9*, s. 131. Kirkkohallitus*
Jumalanpalveluselämä ja musiikkitoiminta, 2009.
Smalahove-annos perunoiden kera Vossissa Norjassa
**Smalahove** (uusnorjaksi *Smalehovud*) on norjalainen perinneruoka, joka on peräisin Vestlandet'sta. Se valmistetaan lampaan päästä.

Perinne
-------

Smalahove on joulunodotusruokaa. Perinteisesti ensimmäinen smalahove-ruokailu vuodessa oli marraskuussa ja viimeinen smalahove-ateria syötiin viimeisenä adventtina ennen joulua. Kyseistä pyhäpäivää kutsuttiin lempinimellä likasunnuntai (norj. *skittensøndag*).

Valmistus
---------

Kaupasta saa hankituksi sekä nyljettyä että nylkemätöntä lampaanpäätä. Aloittelijat tyytyvät nyljettyyn, kun taas kokeneemmat voivat suosia nylkemätöntä raaka-ainetta. Tyypillinen annos per ruokailija on puolikas päätä. Ruokalajia valmistetaan eri tavoin ja erilaisilla lisukkeilla. Yhden pään valmistamiseen käytetään kuusi litraa vettä, puolitoista kiloa suolaa ja 175 grammaa sokeria. Peruna ja lanttu sopivat lisukkeiksi.

Villa voidaan myös polttaa pois lampaanpäästä
Pää puhdistetaan karvoista ja ihosta, halkaistaan kahtia ja liotetaan vedessä yön yli. Sen jälkeen sitä liotetaan suolaliuoksessa kolme vuorokautta. Sitten pää savustetaan ja kuivataan tilassa, jossa on hyvä ilmanvaihto. Päästä voi keittää keittoa ja tarjota smalahove keittämisessä syntyneen lihaliemen, perunoiden, lantun ja ohuen *flatbrød*-leivän kera. Liha on valmista, kun se irtoaa leukaluusta, mikä tapahtuu yleensä noin 2,5 tunnin keittämisen jälkeen.

Smalahove voidaan vaihtoehtoisesti keittää vedessä tai höyryttää ritilällä tai tikun päässä. Perinteisesti sitä keitettiin tai höyrytettiin 4-5 tuntia, mutta nykyisin katsotaan jo 2,5 tunnin antavan hyvän tuloksen.

Nauttiminen
-----------

Kun ruoka on valmista, voivat ruokailijat alkaa irrottaa lihaa päästä. Se kääritään ohueen vaaleaan leipään, joka kastetaan ensin liemessä. Olut ja akvaviitti ovat yleisiä ruokajuomia.

Yleisimmin ruokalaji tarjoillaan keitettyjen perunoiden, keittovaiheessa syntyvän lihaliemen ja lanttusoseen kanssa. Se voidaan tarjoilla myös vihreiden herneiden ja pekonin kera.

Syöminen aloitetaan korvasta, koska siinä on paljon rasvaa ja se kannattaa syödä lämpimimpänä. Sama koskee silmän nauttimista. Kallon leikkaaminen aloitetaan sen etuosasta, josta leikataan taaksepäin hampaiden välistä, jolloin leuka halkeaa ja silmä on helppo saada ulos. Silmä leikataan huolellisesti irti ja siitä raaputetaan varsinainen silmämuna irti. Jäljelle jäänyttä silmälihasta pidetään koko lampaan parhaana osana, kunhan se syödään lämpimänä. Silmä voidaan myös kastaa akvaviittiin, jossa sitä pidetään muutamia sekunteja, jonka jälkeen koko lasin sisältö kumotaan yhdellä ryypyllä. Kieli on myös monien herkkua. Lopuksi syödään jäljellä oleva liha kallosta kohti etuosaa, kunnes leuan ympärillä oleva liha, jossa on vähiten rasvaa, jää viimeiseksi.

Katso myös
----------

* Lammas

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Knut Pettersen: Smalahove, en førjulstradisjon med sterke meninger *www.matoppskrift.no*.  1. joulukuuta 2007. DatabaseSør. Viitattu 4.11.2008. (norjaksi)
**Paulo Ricardo Ribeiro de Jesus Machado** (s. 31. maaliskuuta 1986 Porto) on portugalilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Pelaajaura
----------

Machado aloitti seurajoukkueuransa FC Porton riveissä Portugalin cupin kaudella 2003–2004. Porton silloinen valmentaja José Mourinho toimii tällä hetkellä suurseura Real Madridin valmentajana. Kesällä 2005 Machado allekirjoitti Porton kanssa sopimuksen vuoteen 2010 asti.

Seuraavina vuosina hänet siirrettiin lainalle Estrela Amadoraan, UD Leiriaan ja vuonna 2007 Leixõesin joukkueeseen. Heinäkuussa 2008 Machado siirtyi lainasopimuksella vielä Ranskan pääsarjassa pelaavaan Saint-Étienneen, vaihdossa kolumbialaisen Fredy Guarínin kanssa. Hän sopeutui joukkueeseen hyvin, ja hänestä tulikin nopeasti tärkeä osa sitä. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki kolme maalia 35 ottelussa.

2. heinäkuuta 2009 Machado vaihtoi taas seuraa. Tällä kertaa hän jätti kokonaan Porton, ja siirtyi Ranskaan, FC Toulouseen neljän vuoden sopimuksella.

Kansainvälisellä urallaan hän on edustanut Portugalia alle 17-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa, sekä muutaman ottelun alle 20- ja 23-vuotiaiden tasolla. Syyskuussa 2010 Machado kutsuttiin edustamaan maajoukkuetta vuoden 2012 EM-karsintoihin. Suunnitelmiin tuli muutoksia, eikä hän tehnyt debyyttiään siellä. Saman vuoden marraskuussa hänen työnsä tuotti vihdoin tulosta, ja hän pääsi pelaamaan ensimmäisen aikuisten maaottelunsa Espanjaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Porto put faith in young pair *UEFA.com*.  30.7.2005. Viitattu 8.8.2011. (englanniksi)
2. ↑  Porto acquire St-Etienne's Guarín *UEFA.com*.  11.7.2008. Viitattu 8.8.2011. (englanniksi)
3. ↑  Toulouse schnappt sich Paulo Machado *de.uefa.com*.  2.7.2009. Viitattu 8.8.2011. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tilastot ForaDeJogon sivustolla (portugaliksi)
**Edistyksellinen tiedeliitto** on suomalainen valtakunnallinen asiantuntijajärjestö, joka edistää tieteestä sekä tiede- ja korkeakoulupolitiikasta käytävää yhteiskunnallista keskustelua. Liitto julkaisee *Tiedepolitiikka-lehteä*, toimii *Edistyksen Päivien* pääjärjestäjänä, järjestää keskustelutilaisuuksia ja seminaareja sekä antaa kannanottoja ja lausuntoja.

**Tiedeliiton toiminnan tavoitteet:**

* Tieteellisen tutkimuksen ja opetuksen toimintaedellytysten edistäminen
* Tiedon hyväksikäytön ja eri tieteenalojen välisen vuorovaikutuksen lisääminen
* Tieteestä sekä tiede- ja korkeakoulupolitiikasta käytävän keskustelun terävöittäminen ja syventäminen
* Suomen korkeakoululaitoksen tasapainoisen alueellisen ja eri tieteenalat huomioivan kehityksen turvaaminen
* Laadukkaan tutkimuksen ja opetuksen turvaaminen korkeakoululaitoksen rahoitusperustaa vahvistamalla

Edistyksellisen tiedeliiton toiminta on avointa kaikille kiinnostuneille. Jäsenistöön kuuluu eri tieteenaloilla toimivia tutkijoita, opettajia, opiskelijoita, poliittisia päätöksentekijöitä ja tiedehallinnossa työskenteleviä henkilöitä.

Liiton jäseneksi voivat liittyä kaikki liiton toiminnasta kiinnostuneet ja toimintaperiaatteet hyväksyvät yksityishenkilöt.

Tiedeliitto on Tiedekustantajien liiton ja Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liiton (Kultti) jäsen.

Liitolla on 12 jäsenestä koostuva hallitus ja tämän valvoma pääsihteeri.

Tiedepolitiikka-lehti
---------------------

**Tiedepolitiikka**-lehti on foorumi tiede- ja korkeakoulupoliittiselle keskustelulle. Lehden tavoitteena on tutkimuspohjaisesti tuoda esiin tieteeseen, korkeakoulutukseen, tutkimukseen ja teknologiaan sekä yhteiskunnallisiin ulottuvuuksiin liittyviä ajankohtaisia kansallisia ja kansainvälisiä kysymyksiä. Lehti pyrkii edistämään tieteidenvälistä ymmärrystä ja luomaan edellytyksiä aiempaa syvemmälle yhteistyölle sekä eri tieteenalojen että tieteellisen tiedon tuottajien ja käyttäjien välillä. Lehdessä julkaistaan tutkimuspohjaisia artikkeleita, ajankohtaisia keskustelupuheenvuoroja, katsauksia ja kirja-arvioita.

Edistyksen Päivät
-----------------

**Edistyksen Päivät** on liiton vuosittain järjestämä seminaaritoiminnan päätapahtuma, johon kokoonnutaan kuuntelemaan ja keskustelemaan tieteen ja sitä ympäröivän yhteiskunnan näkemyksistä kulloinkin valitusta teemasta. Päivät ovat monimuotoinen tieteen, kulttuurin sekä sivistys-, yhteiskunta- ja elinkeinoelämän kohtauspaikka. Päivien teemat käsittelevät yhteiskunnallisen kehityksen kannalta keskeisiä kysymyksiä.

Aiheesta muualla
----------------

* Edistyksellinen tiedeliitto
muni *Ara militaris*
**Smaragdiara** (*Ara militaris*) eli vanhalta nimeltään **sotilasara** on arojen sukuun kuuluva papukaijalaji. Se voi elää luonnossa 50–60-vuotiaaksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Smaragdiara kasvaa 70–80 senttimetrin kokoiseksi. Sen höyhenpuku on pääasiallisesti vihreä. Pää on hieman vaaleammansävyinen kuin selkä ja vatsa. Otsassa on punainen laikku. Silmien ympärillä on vaalea, paljas alue. Siivet ovat siniset. Pyrstö on punainen, mutta reunoiltaan sininen. Siipi- ja pyrstösulat ovat alapuolta keltaiset, vahva nokka on harmaanmusta ja silmät ovat keltaiset.

Smaragdiaroja on kolme alalajia: *Ara m. militaris*, *Ara m. mexicana* ja *Ara m. boliviana*. Erot ovat vähäisiä ja koskevat pieniä muutoksia koossa ja väreissä. *Ara m. militaris* on alalajeista pienin, suurin on *Ara m. mexicana*.

Levinneisyys
------------

Smaragdiaraa tavataan laajalti mutta satunnaisesti alueella Meksikosta Argentiinaan.

Elinympäristö
-------------

Smaragdiara elää trooppisissa metsissä.

Lisääntyminen
-------------

Smaragdiara pesii puiden latvustoissa tai kallionseinämissä. Naaras munii yhdestä kolmeen munaa ja hautoo niitä noin kuukauden. Poikaset tulevat lentokykyisiksi noin sadan päivän ikäisinä ja sukukypsiksi 2–4 vuoden ikäisinä. Etelän yksilöillä pariutumisvaihe on joulukuussa ja pohjoisen yksilöillä muutamaa viikkoa myöhemmin.

Ravinto
-------

Smaragdiarat syövät siemeniä, hedelmiä, pähkinöitä, marjoja ja muita kasveja. Niiden nokka on sopeutunut murtamaan helposti kovatkin kuoret.

Ääntely
-------

Smaragdiarat ovat kovaäänisiä ja kirkuvat paljon.

Uhat
----

Smaragdiaran olemassaoloa uhkaavat pyydystys lemmikiksi ja elinympäristön tuhoutuminen. Niitä on luonnossa arviolta 10 000 yksilöä, eli laji luokitellaan vaarantuneeksi. Laji kuuluu Cites I -lajiliitteeseen ja sen luonnonvaraisten yksilöiden kauppa on valvottua.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Ara militaris* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.4.2014. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Ara militaris 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Mindre soldatara 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q838924
* Wikispecies: Ara militaris
* ADW: Ara\_militaris
* ARKive: ara-militaris
* Avibase: 50C9E950BB3C1E90
* BirdLife: 22685548
* BOLD: 98966
* CoL: G22G
* BOW: milmac
* eBird: milmac
* ECOS: 9020
* Fossilworks: 373592
* GBIF: 5959230
* IBC: military-macaw-ara-militaris
* iNaturalist: 19020
* IRMNG: 10213300
* ITIS: 554897
* IUCN: 22685548
* NBN: NHMSYS0020789057
* NCBI: 57237
* Neotropical: milmac
* Species+: 5570
* TSA: 2128
* Xeno-canto: Ara-militaris

 |

 |
**Thetonion** (m.kreik. Θητώνιον, *Thētōnion*; lat. *Thetonium*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Thessaliassa Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Sofádesin kunnan Gefýrian kylää.

Thetonionin arvellaan sijainneen Thessaliotiin alueella. Thetonionin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.

Thetonionin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Thetonionissa tiedetään olleen Apollon Delfinioksen kultti. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Thetonios* (Θετόνιος).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "416. Thetonion", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Thetonion *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
3. ↑  Thetonion *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
4. ↑  "55 C2 Thetonion", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
Suomen Jazzliiton ogo
**Suomen Jazzliitto ry** on suomalaisen jazzmusiikin katto-organisaatio. Se on perustettu vuonna 1966 edistämään jazzkulttuuria ja kehittämään jazzalan ammattilaisten toimintaedellytyksiä. Suomen Jazzliiton lähes 50 jäsenyhteisöön kuuluu muun muassa festivaaleja, konserttijärjestäjiä ja klubeja, sekä esimerkiksi UMO Helsinki Jazz Orchestra. Jazzliiton jäseniksi voivat liittyä Suomessa rekisteröidyt jazzin alalla toimivat yhdistykset ja muut oikeuskelpoiset yhteisöt. Liiton toiminnanjohtaja on Maria Silvennoinen.

Kotimaan kiertuetoiminta on näkyvin osa Suomen Jazzliiton toimintaa. Vuosittain syksyllä järjestetään Valtakunnalliset Jazzpäivät, joilla Jazzliitto jakaa Yrjö-palkintoa. Yrjö on arvostetuin suomalaiselle jazzmuusikolle myönnettävä tunnustus. Toinen, harvemmin jaettava tunnustus on Andania-palkinto pitkäaikaisesta työstä jazzin hyväksi Suomessa. Vuodesta 2000 yhdistys on järjestänyt Helsingissä vuosittain heinäkuussa Jazz-Espa-konserttisarjaa oheistapahtumineen. Heinä-elokuun vaihteen ilmaistapahtumissa kuullaan yli 20 jazzyhtyettä pääosin Esplanadin lavalla.

Tapahtumatuotannon ohella tärkeitä Jazzliiton toiminnan osa-alueita ovat alan asiantuntijuus erilaisissa kehityshankkeissa, kansainvälinen yhteistyö sekä erilaiset tiedonvälitys- ja palvelutehtävät. Jazzliiton toimintaa rahoittaa Opetus- ja kulttuuriministeriö.

Suomen Jazzliitto on Europe Jazz Networkin jäsen ja toimii läheisessä yhteistyössä Music Finlandin, Muusikkojen liiton ja Musiikin edistämissäätiö MESin kanssa. Jazzliitto ylläpitää Jazz Finland -sivustoa. Sivusto on suomeksi ja englanniksi päivitettävä tietokanta, uutisportaali ja konserttikalenteri.

Lähteet
-------

1. ↑  Maria Silvennoinen Jazzliiton uudeksi toiminnanjohtajaksi - Jazz Finland *jazzfinland.fi*. Viitattu 26.3.2019.
2. ↑  Kotimaan toiminta *Jazz Finland*. Jazzliitto. Viitattu 30.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Jazzliiton kotisivut
**Suomen II armeijakunta** oli jatkosodassa Suomen maavoimien sotatoimiyhtymä, joka perustettiin Itä-Karjalan valtaamiseksi lokakuussa 1941. Armeijakunnan komentajana toimi kenraalimajuri Taavetti Laatikainen.

Perustaminen
------------

Suomen joukkojen ylipäällikkö Mannerheim tahtoi perustaa syyskuussa 1941 uuden armeijakunnan Itä-Karjalaan. 7. lokakuuta annetun perustamiskäskyn mukaan armeijakunnan joukoiksi asetettiin 4. divisioona, 8. divisioona, ryhmä Oinonen ja prikaati Kuussaari. Komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Taavetti Laatikainen ja esikuntapäälliköksi eversti Yrjö Takkula. Armeijakunta saavutti toimintavalmiuden 14. lokakuuta.

Armeijakunnan piti käskyn mukaan ottaa rintamavastuu ryhmä Oinosen ja prikaati Kuussaaren vastuulla olleista kaistoista sekä jatkaa välittömästi hyökkäystä, jonka painopisteenä oli Juustjärven alue ja suunnaksi Karhumäki.

Historia
--------

Armeijakunta hyökkäsi Juustjärveä kohden kahdesta suunnasta joista vastasivat 4. divisioona ja prikaati Kuussaari. Kylä saatiin vallattua 19. lokakuuta, minkä jälkeen hyökkäystä jatkettiin seuraavana päivänä kohti viidentoista kilometrin päässä olevaa Mäntyselkää.

Lakkauttaminen
--------------

Armeijakunnasta muodostettiin 1. maaliskuuta 1942 Maaselän ryhmä.

Lähteet
-------

* Rautala, Ari: *Itä-Karjalan valtaus 1941*. Gummerus, 2002. ISBN 951-20-6161-9.

### Viitteet

1. 1 2  Rautala 2002, s. 137
2. ↑  Rautala 2002, s. 137–138.
**Thessalonikin (uusi) rautatieasema** (kreik. (Νέος) Σιδηροδρομικός Σταθμός Θεσσαλονίκης, *(Néos) Sidirodromikós Stathmós Thessaloníkis*) on rautatieasema Thessalonikin kaupungissa Kreikassa.

Rautatieasema sijaitsee noin kaksi kilometriä Thessalonikin keskustasta luoteeseen. Aseman rakentaminen alkoi 1930-luvulla, mutta se valmistui vasta vuonna 1961. Sitä kutsutaan usein edelleen "Uudeksi rautatieasemaksi" erotuksena kaupungin vanhasta, jo puretusta asemarakennuksesta. Vanhan aseman alue, joka sijaitsee hieman nykyisestä asemasta etelään, on nykyisin tavara-asemana.

Thessalonikista on TrainOSE:n kaukojunayhteydet muun muassa Ateenaan ja Alexandroúpoliin sekä kansainväliset yhteydet Sofiaan ja Skopjeen kautta Belgradiin. Kansainvälisiä yhteyksiä vähennettiin vuonna 2011. Aiemmin Thessalonikista pääsi junalla ("Ystävyyden pikajuna", *Exprés Filías*) muun muassa Istanbuliin. Yhteyden avaaminen uusittuna uudelleen on suunnitelmissa. Kaukojunien lisäksi asemalta kulkee proastiakós-paikallisjunia Lárisaan ja Flórinaan.

Rautatieaseman yhteydessä sijaitsee Thessalonikin metron Néos Sidirodromikós Stathmóksen metroasema.

|  |  |
| --- | --- |
| Juna Thessalonikin asemalla. | Thessalonikin vanha rautatieasema, n. 1895–1900. |

Lähteet
-------

1. 1 2  Thessaloniki Train Station *Visit Thessaloniki*. Viitattu 1.2.2017.
2. 1 2  Thessaloniki Railway Station *Greece 4 all*. Viitattu 1.2.2017.
3. ↑  International Railway Services TrainOSE. Viitattu 1.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thessalonikin rautatieasema** Wikimedia Commonsissa
**Suomen Kamarimusiikkiseura ry** on vuonna 1946 perustettu yhdistys, joka pyrkii toiminnallaan edistämään kamarimusisoinnin harrastusta. Yhdistys toimii valtakunnallisesti ja sen kotipaikka on Helsinki.

Historia
--------

Yhdistyksen perustamisen takana vuonna 1945 oli Torsten Carlander-Reuterfelt. Hän sai koottua seuran taustavaikuttajiksi useita sen ajan vaikutusvaltaisia henkilöitä. Seuran perustavan kokouksen puheenjohtajana toimi silloinen Helsingin yliopiston rehtori Rolf Nevanlinna. Kokouksessa luettiin myös kunniajäseneksi valitun Jean Sibeliuksen tervehdys perustettavalle seuralle.

Seuralla oli laaja nuottikirjasto, joka päätyi Sibelius-Akatemiaan vuonna 1969. Seuran arkisto luovutettiin Helsingin yliopiston kirjastoon vuonna 1970.

Vuonna 1995 marraskuussa pidettiin seuran 50-vuotisjuhlakonsertti Valkoisessa salissa Helsingissä.
Heikki Hännisen aloitteesta Suomen Kamarimusiikkiseura elvytettiin vuonna 2007.

Toimintamuodoista
-----------------

Seuran toiminta alkuaikoina oli juhlaillallisia (vuoden 1948 tammikuussa oli tilaisuuden suojelijana Alli Paasikivi), illanviettoja ja konsertteja.
Seura teki yhteistyötä mm. Tampereen kamarimusiikkiseuran ja Porvoon kamariorkesterin kanssa (jälkimmäinen liittyi alaosastona seuraan vuonna 1962). Naistoimikunta toimi seurassa pari vuosikymmentä. Seuralle hankittiin Sinebrychoffin taidemuseon tiloissa oleva flyygeli.
Tiivis yhteydenpito Tukholmassa toimivan Mazerska Kvartettsällskapetin (perustettu 1849) kanssa johti siihen, että myös Nobelin palkinnon saaja Hugo Theorellista tuli kunniajäsen. Muita kunniajäseniä oli kuusi.
Nykyään jäseniä on noin viisikymmentä. Toimintamuotoja ovat klubi-illat, kotikonsertit, esiintymiset (mm. Taiteiden yön puitteissa), viikonloppusoittajaiset.

Hallituksen puheenjohtajista
----------------------------

Seuran puheenjohtajia on ollut ainakin insinööri Torsten Carlander ja tohtori Olavi Vartia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansalliskirjasto: Kansalliskirjasto Käsikirjoituskokoelma - Yhteisöjen arkistot *kansalliskirjasto.fi*.  2014.  Arkistoitu 22.3.2014. Viitattu 21.3.2014.
2. ↑  Suomen Kamarimusiikkiseuran historia *Suomen Kamarimusiikkiseura ry*.  2013. Viitattu 11.2.2014.
**Moottoritorpedovene Hirmu** (**H 2**) oli Suomen merivoimien Hurja-luokan moottoritorpedovene.

Valmistus
---------

Alus tilattiin talvisodan aikana 1940 Bagliettolta Italiasta, mutta materiaalien puute hidasti aluksen rakentamista. Alkuperäisen tilauksen mukaan aluksen uppouman piti olla 33 tonnia ja nopeuden 42 solmua, mutta tilausta muutettiin vuotta myöhemmin 16,5 metrisiksi alukseksi. Suomelle alus luovutettiin 13. huhtikuuta 1943 ja se kuljetettiin maitse Saksan läpi La Speziasta Stettiniin ja edelleen yksitoista päivää myöhemmin laivalla Turkuun. Aluksen moottorien laatu oli huono, ja ne olivatkin alun perin olleet lentokonemoottoreita. Kaiken lisäksi päämoottorien käyttö harjoituksissa oli kiellettyä. Kahdenkymmenen tunnin käytön jälkeen moottorien teho oli pahasti laskenut. Aluksen käyttö moottoritorpedovenenä lopettettiin purjehduskauden 1943 alussa, ja siitä tehtiin nopea miinanlaskija ja savunkehittäjä.

Vuoden 1943 lopulla alus osallistui Seiskarin pohjoispuolen väylillä miinanlaskuun, jolloin kenttään laskettiin kaikkiaan 62 miinaa ja 74 raivausestettä. Jatkosodan päätyttyä alus muutettiin 1949 Pariisin rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti moottoritykkiveneeksi, missä tehtävässä se oli aina vuoteen 1963. Palveluksesta poiston jälkeen alus myytiin huutokaupassa siviilikäyttöön.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918–1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.
* Peuranheimo, Orvo, Pirhonen, Jouko, Killinen, Kullervo: *Laivat puuta, miehet rautaa - Moottoritorpedoveneiden taistelut Suomenlahdella 1941–1944*. Porvoo: WSOY, 1956.
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2006. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Auvinen 1983, s. 83-84.
2. ↑  *Conway's All the Fighting Ships 1922–1946* 2006, s. 366.
3. ↑  Auvinen 1983, s. 84.

Hurja-luokan moottoritorpedoveneet

|  |
| --- |
| *Hyöky* (H 1) - *Hirmu* (H 2) - *Hurja* (H 3) - *Hyrsky* (H 4) - *Häijy* (H 5) |
| Edeltäjä: Jymy-luokka – Seuraaja: *Vasama* |
**Franz Artur Viehböck** (s. 24. elokuuta 1960 Wienissä) on itävaltalainen elektroniikkainsinööri ja Itävallan ensimmäinen avaruuslentäjä.

Hänet valittiin Clemens Lothallerien kanssa neuvostoliittolais-itävaltalaiselle *Austromir 91*-lennolle. He saivat Tähtikaupungissa kaksivuotisen koulutuksen kosmonauteiksi. Viehböck lensi avaruuteen 2. lokakuuta 1991 yhdessä venäläisen Aleksandr Volkovin ja kazakstanilaisen Toktar Aubakirovin kanssa Sojuz TM-13-avaruusaluksella Baikonurin kosmodromilta. Hän teki 15 koetta Mir-avaruusasemalla yhdessä Anatoli Arzebarskin ja Sergei Krikaljovin kanssa.
Lento kesti noin kahdeksan vuorokautta ja Viehböck laskeutui 10. lokakuuta 1991. 

Lennon jälkeen Viehböck kulutti kaksi vuotta lennosta kertomiseen. Sen jälkeen hän toimi Rockwell International -yhtiön palveluksessa Yhdysvalloissa. Hän nousi kansainvälisen liiketoiminnan johtajaksi Wieniin Rockwellillä, kun Boeing oli ostanut yhtiön ja Itävalta oli tilaamassa F/A-18-hävittäjiä. Sen jälkeen hänestä tuli teknologiajohtaja Niederösterreichin maakuntaan. Vuodesta 2004 hän on toiminut Berndorfer AG-yhtiön johdossa. Hän on naimisissa, perheessä on yksi tytär ja kaksi poikaa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Persönliche Homepage
* Projekt AUSTROMIR 91 Seite
* spacefacts.de
* Franz Viehböck, Clemens Lothaller: *Austromir '91. Der österreichische Schritt ins Raumzeitalter.* Edition Tau, Bad Sauerbrunn 1991, ISBN 3-900977-27-5

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo 1920 Suomen laivaston palvelukseen otetusta moottoritorpedoveneestä. Toinen samoin nimetty alus on Moottoritorpedovene Hurja (H 3).*

**Moottoritorpedovene Hurja** oli Suomen merivoimien Sisu-luokan moottoritorpedovene, joka hankittiin 1920 Italiasta.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: MAS 218 -luokka*
Alus rakennettiin Italian Livornossa 1917 nimellä *MAS 221*. Suomi osti aluksen 1920, jolloin se nimettiin *MTV 2*:ksi.

Palvelus
--------

*Hurja* ei ehtinyt ottaa osaa varsinaisiin sotatoimiin. Talvisodan alkaessa se oli jo telakoitu ja ennen jatkosodan alkua se poistettiin laivaston vahvuudesta kesäkuussa 1941, koska koneet olivat loppuun ajettuja. Aluksen rungon huonokuntoisuus esti koneiston täydellisen uusinnan. Alus romutettiin sotien jälkeen.

Vaikka alus ei ehtinyt sotaan, se teki kuitenkin tärkeän työn Suomen merivoimien palveluksessa kahdenkymmenen purjehduskautensa aikana kouluttaen huomattavan määrän upseereita ja varusmiehiä torpedoaseen käyttäjiksi.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* *Suomen laivasto 1918–1969*. Helsinki: Meriupseeriyhdistys, 1968.

Sisu-luokan moottoritorpedoveneet

|  |
| --- |
| *Sisu* (MTV 1) - *Hurja* (MTV 2) |
| Edeltäjä: EI – Seuraaja: *Isku* |
**Texmex** tai **tejano** on musiikkiperinne, joka syntyi Yhdysvaltojen eteläosissa, Texasin ja Meksikon rajaseuduilla. Sen soitinvalikoimaan kuuluvat tunnusomaisesti harmonikka, kitara ja basso.

Historia
--------

Texmex-musiikin juuret ovat 1800-luvun Saksassa, jossa diatoninen harmonikka kehittyi. Vuoden 1890 tienoilla saksalaisia muutti Texasiin maatöihin ja pohjois-Meksikon rautatietyömaille vieden harmonikkoja mukanaan. Tauoilla työmiehet soittelivat valsseja ja polkkia, joita paikalliset meksikolais-amerikkalaiset eli chicanot kuuntelivat. Vähitellen harmonikkoja alettiin tehdä paikallisin voimin. Masurkoista alkoi kehittyä "corridoja", lauluja rakkaudesta ja vihasta. Harmonikkaa käyttävä tanssimusiikki alkoi kehittyä Texasin laaksosta aina Nuevo Laredoon.

1900-luvun alkuvuosikymmenillä chicano-melodiat alkoivat levitä Laredon, Tamaulipasin, Coahuilan ja Monterreyn seuduille. Näihin aikoihin meksikolaiset ja meksikolais-amerikkalaiset olivat jo antaneet oman leimansa musiikkiin ja muun muassa redobaa käytettiin runsaasti rytmisoittimena.

1930-luvulla Narciso Martinez alkoi kirjoittaa sanoja rodeoissa, saluunoissa ja cantinoissa soitettuun tanssimusiikkiin. Hän myös toi musiikkiin "syvän basson" eli leveäkaulaisen kitaran, jolla pystyi soittamaan kuusi sointuparia. Vuonna 1935 Santiago Jiménez levytti ensimmäisenä polkkia, "corridoja", "rancheraseja" ja "guapangoja" espanjaksi. Hänen levytyksistään on perua nykyjäänkin paljon kuultu "San Antonion" äänimaailma.

Suomalainen texmex-hanuristi Veli-Matti Järvenpää.
Santiagon poika Leonardo "Flaco" Jiménez kulki isänsä mukana tämän esiintymisissä. Myöhemmin hänestä tuli alueen "harmonikkakuningas". Flaco yhdisti texmex-soundin yhdysvaltalaiseen bluesiin, countryyn, rockiin ja jazz-musiikkiin ja hänen myötään texmex-musiikki alkoi saavuttaa kansainvälistä huomiota ja levitä ympäri maailman. Hän esiintyi myös useiden kansainvälisten tähtien, kuten Ry Cooderin, Rolling Stonesin, Linda Ronstadtin, Peter Rowenin, Santanan, Bob Dylanin ja Dwight Yoakamin kanssa.

1970-luvulla Los Lobos alkoi esiintyä ja voitti lopulta musiikillaan Grammyn, jota seurasivat elokuvat *La Bamba* ja *Mambo Kings*. Alan suuria nimiä oli myös Steve Jordan.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suuri Musiikkitietosanakirja 6 Seg–Ö*, s. 148. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1992. ISBN 951-35-4730-2.
2. 1 2 3 4 5  Instituto Cultural Mexicano: The Tex-Mex Sound  2001. Accordions worldwide. Viitattu 23.8.2009. (englanniksi)
**Moottorireki** on erityiskäyttöön rakennettu traktori.

Ensimmäiset moottorireet rakennettiin 1900-luvun alussa. Ne olivat telaketjuin varustettuja kevennettyjä traktoreita, joita suunniteltiin käytettävän napa-alueiden liikenteessä. 

Ensi askeleet olivat tuskaisia: koneet eivät kestäneet pakkasta ja niiden taival päättyi yleensä parissa päivässä. Kapteeni Robert Scott yritti käyttää kolmeakin moottorirekeä  Etelänavan valloituskilpailussa 1911, mutta yksi putosi laivasta purettaessa mereen ja menetettiin, kahden muun moottorit eivät kestäneet Etelämantereen pakkasia. 

Moottorirekiä Rannikkotykistön käytössä talvella 1977. Vasemmalla: amfibiomoottorireki l. hydrokopteri, Eriksson. Oikealla: moottorireki, Bombardier.
Hyvin toimiva moottorireki oli kanadalainen *Bombardier Snowmobile*. Se on umpikorinen, pyöreäpohjainen ajoneuvo, jonka takaosassa on telaketjut ja edessä ohjaavat sukset. Tällaisia käytettiin Suomenkin Lapissa talvisajan postinkuljetukseen kunnes maantiet alettiin saada pysymään auki autoliikenteelle. Vielä 1970-luvulla niitä käytettiin jäällä liikkumiseen Rannikkotykistössä. 

Venäläiset kehittivät ilmapotkurilla varustettuja moottorirekiä toisen maailmansodan aikana ja näistä tulikin erinomaisen toimivia.

Varsinaisen läpimurron moottorireet tekivät vuonna 1958 kansainvälisen geofysiikan vuoden aikana: tuolloin napa-alueilla ja Grönlannissa perustettiin suuri määrä erilaatuisia tutkimusasemia, ja vaikka vanhat luotettavat koiravaljakot olivatkin tärkeitä niiden rakentamisessa, ilman uutta ns. lumikissa-moottorirekeä asemien työ olisi ollut mahdotonta. 

Lumikissan erityispiirre on neljä erillistä telaketjua, jotka asetettiin kukin omaan kiinnitykseensä. Näin jokainen ketju pystyi seuraamaan lumikenttien epätasaisuuksia rikkoutumatta. 

Nykyisin lumikissat ovat kehittyneet edelleen ja niiden asema jäisten seutujen huollossa on kiistaton.

Katso myös
----------

* Aerosan
* Snow-Cat

Lähteet
-------

* J. G. Andersson: Etelänavan sankareita
* Ski-Doo -moottorikelkan historiikki, Valitut Palat
* Yrjö Karilas: Pikku Jättiläinen, 16. painos 1958
* Yrjö Karilas: Koululaisen muistikirja 1964
**Young Liberals of Canada** (ran. *Jeunes libéraux du Canada*, lyh. **YLC** / **JLC**) on Kanadan liberaalipuolueen nuorisojärjestö.

Jäseneksi voivat liittyä 14–25 -vuotiaat. Järjestö on kaksikielinen ja sen varapuheenjohtajat edustavat sekä englannin- että ranskankielisiä jäseniä.

YLC:lla on piirejä jokaisessa provinssissa, joiden alaisuudessa toimii paikallisia järjestöjä sekä yliopistoihin keskittyviä opiskelijajärjestöjä (eng. Campus Clubs).

Kanadan entinen pääministeri ja konservatiivisen puolueen puheenjohtaja Stephen Harper on nuoruudessaan ollut YLC:n opiskelijajärjestön jäsen silloisen liberaalin pääministerin Pierre Trudeaun innoittamana.

Toiminta ja kannanottoja
------------------------

YLC suhtautuu myönteisesti mm. samaa sukupuolta olevien avioliittoon ja kannabiksen laillistamiseen.

Nuorisojärjestö on ajanut mm. äänestysikärajan laskemisen 16 (nykyinen ikäraja 18).

Se vaatii myös prostituution dekriminalisointia. YLC toi aloitteen liberaalipuolueen puoluekokoukseen 2019, jossa Justin Trudeau kehui järjestöä rohkeasta aloitteesta, muttei ottanut siihen suoraan kantaa.. 

Vuonna 2014 YLC arvosteli Kanadan veripalvelua vanhanaikaisesta ja syrjivästä käytännöstä, joka kielsi miehiä luovuttamasta verta viiden vuoden ajan, mikäli näillä oli ollut seksisuhde toisen miehen kanssa. Nykyinen karenssiaika näissä tapauksissa on kolme kuukautta.

Syyskuussa 2018 liberaalipuolueen Ontarion kampanjapäällikkö David Harle arvioi, miksi nuorten poliittinen osallistuminen on vähäistä: "ei heitä kiinnosta – – suurin osa nuorisosta elää nuorten elämää eikä politiikka kiinnosta heitä". YLC:n Ontarion piirin aktiivit tyrmäsivät Harlen kommentit tuoden esille, että puoluetoimistoilla ja parlamentissa on töissä paljon nimenomaan nuoria. Harle päätyi pahoittelemaan sanomisiaan ja myönsi kommenttinsa olleen "laiska yleistys"..

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Charter  2020. YLC.  Arkistoitu 24.7.2018. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3  National Exacutive  2020. YLC. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
3. ↑  Our Members  2020. IFLRY. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  Carolyn, Ryan: Stephen Harper and the road to power *CBC*.  2006.  Arkistoitu 24.8.2007. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Who are we?  2020. YLC. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
6. ↑  Giorno, Frank: Young Liberals of Canada wing re-launched in Timmins *Timminstoday*.  25.10.2016. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
7. ↑  Aiello, Rachel: Sex work, drugs and pharmacare: What Liberals want in 2019 platform *CTV News*.  21.4.2018. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
8. ↑  Blood donation policy outdated, discriminatory: Young Liberals *CBC*.  6.10.2014. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
9. ↑  Men who have sex with men *Canadian Blood Services*.  2020. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
10. ↑  Walsh, Marieke: Young Liberals ‘furious’ at comment that youth are ‘not interested’ in politics *iPolitics*.  28.9.2018. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
Texasinkalkkarokäärme värisyttämässä häntäänsä.
**Texasinkalkkarokäärme** eli **teksasinkalkkarokäärme** (*Crotalus atrox*) on pohjoisamerikkalainen kalkkarokäärmelaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Ruskeaa nahkaa kirjavoittavat vaaleareunaiset vinoneliömäiset kuviot. Kalistin muodostuu kartiomaisista, osaksi päällekkäisistä sarveistuneista renkaista. Kun käärme värisyttää häntäänsä, renkaista lähtee kaliseva ääni.

Yläleuassa sijaitsee kaksi pitkää ja kaarevaa, tiehyellistä myrkkyhammasta. Ne ovat painautuneet vasten kitalakea ja tulevat esiin vasta, kun käärme aikoo purra.

Texasinkalkkarokäärme kasvaa enintään kahden metrin pituiseksi. Se painaa 6–7 kiloa.

Levinneisyys
------------

Texasinkalkkarokäärmettä tavataan Yhdysvaltojen lounaisosissa sekä Meksikon pohjois- ja keskiosissa.

Elinympäristö
-------------

Aavikot, pensasmaat, preeriat ja vuoriseudut.

Elinikä
-------

Odotettu elinikä on 20 vuotta, mutta metsästyksestä ja ihmisen asuinalueen laajenemisesta johtuen käärme elää harvoin niin vanhaksi.

Ravinto
-------

Texasinkalkkarokäärme pyydystää pieniä nisäkkäitä, lintuja ja sammakoita. Se syö kerran joka toinen tai kolmas viikko. Käärme pystyy paikantamaan lämminverisen uhrinsa pilkkopimeässä päänsä aistinkuoppien avulla. Kyseessä ovat eläinkunnan lämmölle herkimmät elimet. Myrkkynsä ruiskutettua käärme odottaa uhrin menehtymistä. Myrkky vaikuttaa verenkiertoelimistöön ja kudoksiin. Se myös helpottaa ruoansulatusta.

Uskomuksia
----------

Delaware-intiaanien tarustossa kerrotaan pikkupojasta, jolla oli lempilelunaan ontosta kurpitsasta ja pähkinöistä valmistettu helistin. Kun uhkaava käärme ryömi pojan telttaan, hän heitti lelunsa sen suuhun puolustautuakseen, ja siitä päivästä lähtien kalistin on varoittanut kalkkarokäärmeen tulosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Frost, D.R. Hammerson, G.A. & Santos-Barrera, G.: *Crotalus atrox* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2007. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 23.6.2014. (englanniksi)
2. ↑  Palmén, Ernst & Nurminen, Matti (toim.): *Eläinten maailma, Otavan iso eläintietosanakirja. 2. Iilimato–Leopardit*, s. 546. Helsinki: Otava, 1974. ISBN 951-1-01422-6.
3. ↑  McGhee, Karen & McKay, George: *Maailmamme eläimet*, s. 166. Suomentanut Marja-Leena & Pertti Hiltunen. Helsinki: Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7373-3.

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Crotalus atrox (englanniksi)
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Crotalus atrox, Western Diamond-backed Rattlesnake (englanniksi)
* The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Crotalus atrox (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q222287
* Wikispecies: Crotalus atrox
* ADW: Crotalus\_atrox
* ARKive: crotalus-atrox
* BioLib: 58824
* CoL: 6BJ5K
* EoL: 795269
* GBIF: 2444356
* iNaturalist: 30764
* IRMNG: 10360908
* ITIS: 174310
* IUCN: 64311
* NatureServe: 2.101695
* NCBI: 8730
* RD: atrox
* TSA: 5302

 |

 |
**Texmoda Fashion Group** on suomalaisten vaatekauppiaiden osuuskunta. Sen hallinnoimia kauppaketjuja ovat naistenvaatteita myyvä *Moda* ja nuorisovaateketju *Jim & Jill*. Osuuskunnan alaisuudessa toimii yhtiö TFG Retail Oy, jossa työskentelee parikymmentä henkilöä.

Texmoda Fashion Group -osuuskunnassa on mukana noin 40 eri jäsenyritystä. Texmodan ketjujen liikkeet ovat itsenäisten kauppiaiden omistamia ja usein paikkakuntiensa johtavia vaateliikkeitä.Liikkeiden valikoimat vaihtelevat, mutta Texmoda tuottaa niille mallistoja, joita ne voivat halutessaan ostaa. Osuuskunta toimii jäsenyritystensä vaatesuunnittelu- ja markkinointipalveluna.

Texmoda Fashion Groupin toimitusjohtajana toimii Beni Kauhanen. Häntä ennen toimitusjohtajana oli Tuomo Rantalankila.

Historiaa
---------

1990-luvun alussa suomalaiset Finn-Man- ja Isotex-ostoyhtymät yhdistivät voimansa pohjoismaisia vaateketjuja vastaan Moda Group Osuuskunnaksi, Texmoda Fashion Group perustettiin 1997, kun Texman Oy:n kauppiaat ja Moda Group -osuuskunta yhdistyivät. Texmoda oli vuosituhannen vaihteessa pari vuotta Suomen suurin vaatekaupan ketju, kunnes Hennes & Mauritz ohitti sen 2002.

Lähteet
-------

1. ↑  TFG Retail Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Taloussanomien Yrityshaku. Viitattu 18.9.2014.
2. ↑  Moda-ketju (Arkistoitu – Internet Archive), Moda Villa. Viitattu 18.9.2014.
3. 1 2 3  Moilala, Outi: Vaatteita etelästä, Alan yritysten sosiaalinen- ja ympäristövastuu[vanhentunut linkki], Finnwatch 3/2006, joulukuu 2006, sivu 13. Viitattu 18.9.2014.
4. ↑  Texmoda Fashion Group, Taloussanomien Yrityshaku. Viitattu 18.9.2014.
5. ↑  Saarela, Jussi: Tuomo Rantalankila Texmodan johtoon, Taloussanomat 19.5.2001. Viitattu 18.9.2014.
6. ↑  Ratsula on palvellut asiakkaitaan vuodesta 1924 lähtien. Tässä katsaus menneisiin vuosiin[vanhentunut linkki], Ratsula, Pori. Viitattu 18.9.2014.
7. ↑  Peltola, Heikki: *Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito, Kaupan keinot hyperkilpailussa*, s. 92. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 9789513749422.
**Kinyps** (m.kreik. Κίνυψ, myös *Kinypos*, Κίνυπος, *Kinyfos*, Κίνυφος; lat. *Cinyps, Cinyphus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Libyassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Khomsin kylää.

Maantiede
---------

Kinypsin kaupunki sijaitsi samannimisen pienen joen (nyk. Cinifo tai Wadi Quasam) suussa länteen Syrtinlahdesta ja noin 18 kilometriä itään Leptis Magnan kaupungista. Herodotoksen mukaan joki sai alkunsa Khariittien kukkulalta (Χαρίτων λόφος, *Kharitōn lofos*), millä viitattiin ehkä osaan nykyisestä Ghsuriano-vuoresta. Klaudios Ptolemaioksen mukaan se sai kuitenkin alkunsa Zuchabbari-vuorelta enemmän sisämaasta. Niityt, joiden läpi joki virtasi, tunnettiin vuohista, joiden karva oli hyvin hienoa.

Historia
--------

Kinyps oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perusti Spartan kuninkaallista sukua ollut Dorieus. Hän johti siirtokuntalaisten joukkoa, joka etsi sopivaa paikkaa uudelle kaupungille. Jo kahden vuoden kuluttua paikalliset libyalaiset ja karthagolaiset ajoivat kreikkalaiset pois. Näin kaupunki saattoi olla hyvin lyhytikäinen. Pseudo-Skylaks on ainoa lähde, joka kutsuu Kinypsiä polikseksi eli kaupunkivaltioksi, mutta sanoo kaupungin olleen autiona, mikä voi viitata Dorieuksen perustaman kaupungin raunioihin.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kinypsin paikalta ei ole tehty antiikin aikaiseen kaupunkiin viittaavia löytöjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "1027. Kinyps", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2  Smith, William: "Cinyps", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Kinyps *Pleiades*. Viitattu 1.11.2022.
4. ↑  "35 G2 Kinyps", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
5. 1 2  Herodotos: *Historiateos* 4.175, 4.198; Strabon: *Geografika* XVII s. 835; Silius Italicus: *Punica* 3.60, 3.275; Vergilius: *Georgica* 3.312; Martialis: *Epigrammit* 7.94.13, 8.51.11; Pomponius Mela: *De situ orbis* 1.7; Plinius vanhempi: *Naturalis historia* 5.4; Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 4.3. § § 13, 20, 6.11; Pseudo-Skylaks: *Periplus* 109.
6. 1 2  Hansen, M. H. & Raaflaub, K. (eds.): *More Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 151. Papers from the Copenhagen Polis Centre 3. Historia Einzelschriften 108. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1996. ISBN 3515069690. Teoksen verkkoversio.
**Young Man of Manhattan** on Monta Bellin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen romanttinen musikaalikomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1930. Musikaalikomedian pääosissa ovat Claudette Colbert ja Norman Foster. Sivurooleissa ovat muun muassa Ginger Rogers ja Charles Ruggles. *Young Man of Manhattan* kertoo vaimosta ja miehestä, joiden välejä vahingoittaa kateus. Aviomies tulee kateelliseksi, kun hänen vaimonsa tienaa enemmän rahaa ja hänestä tulee kuuluisampi kuin miehestä itsestään. *Young Man of Manhattan* on Colbertin varhaisimpia elokuvarooleja ja Rogersin ensimmäinen pitkä elokuva. Paramount Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja levittäjänä.

*Young Man of Manhattan* perustuu Katharine Brushin samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Robert Presnell, Sr. ja Daniel Reed laativat käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin New Yorkissa. *Young Man of Manhattan* sai ensi-iltansa kotimaassaan New Yorkissa 19. huhtikuuta vuonna 1930, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 17. toukokuuta 1930. Rogersin repliikistä "Cigarette me, big boy." tuli suosittu lausahdus amerikkalaisessa puheessa. Rogers laulaa elokuvassa laulun "I’ve Got ’It’ But 'It’ Don’t Do Me No Good".

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Claudette Colbert  | … |  Ann Vaughn
  |
|  Norman Foster  | … |  Toby McLean
  |
|  Ginger Rogers  | … |  Puff Randolph
  |
|  Charles Ruggles  | … |  Shorty Ross
  |
|  Leslie Austin  | … |  Dwight Knowles
  |
|  H. Dudley Hawley  | … |  tohtori
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  YOUNG MAN OF MANHATTAN (1930) *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 1.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  GINGER ROGERS *tcm.com*. TCM.com. Viitattu 1.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Young Man of Manhattan* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Young Man of Manhattan* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Young Man of Manhattan* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
**Jyrki Käki** (s. 1968) on kangasalalainen entinen pesäpallon pelituomari. Käki on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Käen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 26. toukokuuta 1995 pelattu Juvan Pallo – Haminan Palloilijat. Ensimmäisen tuomarointinsa Käki teki 1994 ottelussa Hakunilan Kisa - Haapajärven Pesä-Kiilat. Käki oli pelituomari miesten Itä–Länsi-ottelussa Seinäjoella vuonna 2002. 100. tuomarointinsa Käki saavutti vuonna 2002 ja 200. vuonna 2009. Käki tuomitsi 17 kauden ajan ja on Superpesiksen eniten otteluita tuominneiden listalla sijalla 15. Tuomaripörssin mukaan Käki on lopettanut tuomarointinsa. Käki on toiminut Hämeen Pesäpallotuomarit ry:n puheenjohtajana. Ammatiltaan Käki on kehittämispäällikkö.

Saavutukset
-----------

**Pesäpallotuomarina:**

* Miesten Itä-Länsi-tuomari: 2002

Katso myös
----------

* Luettelo Superpesiksen tuomareista

Lähteet
-------

1. 1 2  Tuomarikortit *koti.welho.com*.  Arkistoitu 27.9.2013. Viitattu 24.9.2013.
2. ↑  Itä-Länsi-tuomarit *pesis.fi*.  Arkistoitu 1.4.2018. Viitattu 24.9.2013.
3. ↑  Tuomaripörssi *pesis.fi*.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 24.9.2013.
4. ↑  Hämeen Pesäpallotuomarit on löytänyt paikkansa yhteishengen lujittajana *pesis.fi*.  Arkistoitu 28.9.2013. Viitattu 24.9.2013.
5. ↑  A-tason tuomarit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 12.8.2010. Viitattu 21.4.2010.
6. ↑  Itä-Länsi-tuomari 1932-2017 Jouni Ojala. Viitattu 31.3.2018.
**Teymuraz Bagration** (georg. თეიმურაზ ბაგრატიონ, *Teimuraz Bagrat'ion*, 21. elokuuta 1912 – 10. huhtikuuta 1992) oli ruhtinas, georgialais-venäläinen aatelismies ja emigrantti Yhdysvalloissa. Hän oli New Yorkissa sijaitsevan Tolstoy Foundationin presidentti.

Teymuraz syntyi Pavlovskissa Venäjällä georgialaisen Bagrationi-suvun jäseneksi. Hänen isänsä oli Konstantin Bagration-Muhranski (1889–1915), joka kuului Bagrationi-suvun Mukhrani-haaraan. Konstantin oli Venäjän keisarillisen armeijan upseeri. Hän kuoli ensimmäisessä maailmansodassa. Teymurazin äiti oli Romanov-suvun jäsen Tatjana Konstantinovna (1890–1979). 

Teymuraz Bagration pakeni Venäjältä vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Toisen maailmansodan aikana Teymuraz palveli Jugoslavian kuninkaallisessa armeijassa. 

Sodan jälkeen Teymuraz muutti Yhdysvaltoihin ja meni töihin Tolstoy Foundationiin vuonna 1949. Hänestä tuli säätiön toiminnanjohtaja vuonna 1979 ja johti säätiötä vuosina 1986–1992. Teymuraz tunnettiin yrityksistään auttaa muun muassa Neuvostoliitosta ja Itä-Euroopasta tulleita pakolaisia.
Violetti syreeni kuvaa ensirakkautta kukkaiskielessä.
**Kukkaiskieli** oli 1800-luvun loppupuolella tapa välittää salattuja viestejä seurusteluikäisten välillä. Siinä tiettyihin kukkiin liitettiin tiettyjä ominaisuuksia ja tunteita. Näitä assosiaatioita julkaistiin pieninä kirjasina viktoriaanisen ajan Britanniassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Kukka- ja kirjakauppiaat levittävät sanastoja edelleen. Kukkien ja tunteiden yhdistäminen on yhdistelmä kansanperinnettä, mytologiaa, uskontoa ja kasvin fyysisiä ominaisuuksia.

Persian ja turkin kieliä on käytetty lähteenä osaan assosiaatioista. Lady Mary Wortley Montagun matkakirjeet Turkista julkaistiin vuonna 1763. Ne ja Aubry de Mottrayen kuvaus matkastaan Turkissa maanpaossa olleen Kaarle XII:n hoviin 1727 toivat Länsi-Eurooppaan kuvauksia kukkaiskielestä. 

Iso osa kukkaiskielestä on vaipunut unholaan, mutta edelleen tummanpunaisilla ruusuilla ilmaistaan intohimoista rakkautta, keltaisilla ystävyyttä ja platonista rakkautta, ja siniset ja valkeat kukat, etenkin kallat, neilikat ja iirikset, liitetään kuolemaan ja surunvalitteluihin.

Kirjallisuutta
--------------

* *Uutukainen kukkaiskieli*, 1888
* Ahlman, F: *Kukkain värit viestintävälineenä*, 1903
* Lempiäinen, Pentti: *Sano se kukkasin*, 1979

Aiheesta muualla
----------------

* Literary Calligraphy Historiaa
* blogi Esimerkkejä kukkaiskielestä
* Clareflorist Esimerkkejä kukkaiskielestä
* Flower Meanings Luettelo kukkaviesteistä (englanniksi)
* Riikka Krenn: Sano se kukkasin – kukkaiskielen alkeiskurssi [vanhentunut linkki]. MTV3 Helmi 13.8.2008.