recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Adoptioperheet ry** on kotimaasta ja ulkomailta adoptoitujen, adoptiota harkitsevien, adoptioprosessissa mukana olevien ja adoptiovanhempien yhdistys, joka pyrkii toiminnallaan tukemaan adoption koskettamia ihmisiä, ottamaan kantaa julkisuudessa käytävään adoptiokeskusteluun ja parantamaan adoptoitujen ja adoptioperheiden yhteiskunnallista asemaa. 

Yhdistys sai alkunsa vuonna 1997 nimellä Adoptiolasten vanhemmat ry, kun joukko adoptiolasten vanhempia törmäsi epäkohtiin, joihin halusi vaikuttaa. Vapaaehtoisuus on ollut merkittävä resurssi koko yhdistyksen toiminnan ajan, vaikka sillä nykyään on jo palkattuakin henkilökuntaa. Yhdistys järjestää muun muassa koulutus- ja keskustelutilaisuuksia ja tutustumismahdollisuuksia adoptioperheiden kesken sekä julkaisee jäsenlehteä. Yhdistys on valtakunnallinen, adoptiopalvelunantajista riippumaton ja sen jäseniksi voivat kuulua sekä kotimaasta että ulkomailta adoptoidut, adoptiota harkitsevat sekä adoptoineet ja adoptioperheen läheiset.

Adoptioperheet ry on Nordic Adoption Council (NAC), SOSTEn, Lastensuojelun keskusliiton (LSKL) ja Väestöliiton jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nordic Adoption Council *nordicadoption.org*. Viitattu 17.2.2022.
2. ↑  SOSTEn jäsenet *soste.fi*. Viitattu 17.2.2022.
3. ↑  LSKLn jäsenyhteisöt LSKL. Viitattu 17.2.2022.
4. ↑  Väestöliiton jäsenjärjestöt *vaestoliitto.fi*. Viitattu 17.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Adoptioperheet ry
**Butyloitu hydroksitolueeni** eli **butyylihydroksitolueeni** eli **BHT** (C15H24O) on alkyloituihin fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hapettumisenestoaineena niin elintarvikkeissa kuin polymeeriteollisuudessakin.

Ominaisuudet
------------

Butyloitu hydroksitolueeni on huoneenlämpötilassa valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, bentseeniin ja alifaattisiin hiilivetyihin. Butyloitu hydroksitolueeni reagoi helposti radikaalien kanssa, minkä vuoksi se on säilytettävä valolta suojattuna.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Butyloidun hydroksitolueenin valmistuksen lähtöaineena käytetään p-kresolia tai p-kresolin ja m-kresolin seosta. p-Kresoli reagoi rikkihapon katalysoimana isobuteenin kanssa muodostaen butyloitua hydroksitolueenia ja sivutuotteina saattaa muodostua monobutyloituja johdannaisia. Tuote puhdistetaan alipainetislauksella. Käytettäessä p-kresolin ja m-kresolin seosta muodostuu lisäksi 4,6-di-tert-butyyli-3-metyylifenolia, joka voidaan erottaa butyloidusta hydroksitolueenista tislaamalla alipaneessa.

Butyloitu hydroksitolueeni reagoi helposti radikaalien kanssa, minkä vuoksi sitä käytetään hapettumisenestoaineena polymeereissä kuten muoveissa ja kumeissa ja eräissä paperilaaduissa. Sitä voidaan käyttää myös elintarvikkeissa kuten eräissä öljyissä, purukumeissa ja lisäravinteissa. Butyloidun hydroksitolueenin E-koodi on E 321.

Lähteet
-------

1. ↑  2,6-di-tert-butyl-4-methylphenol – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 12.6.2014.
2. 1 2 3 4  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 3.156. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.6.2014). (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 317. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.6.2014). (englanniksi)
4. 1 2 3  Helmut Fiege, Heinz-Werner Voges, Toshikazu Hamamoto, Sumio Umemura, Tadao Iwata, Hisaya Miki, Yasuhiro Fujita, Hans-Josef Buysch, Dorothea Garbe& Wilfried Paulus: *Phenol Derivatives, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.6.2014
5. ↑  E321 - Butyylihydroksitolueeni (BHT) Ruokavirasto. Viitattu 23.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Butyloidun hydroksitolueenin kansainvälinen kemikaalikortti
Rade Krunić syyskuussa 2014.
**Rade Krunić** (s. 7. lokakuuta 1993 Foča) on bosnialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa italialaisseura Milania. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän on pelannut myös Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa.

Krunić on edustanut kotimaansa Sutjeska Fočan jälkeen Serbiassa Donji Sremia ja Borac Čačakia sekä Italiassa Hellas Veronaa, jonka edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut, Empolia ja heinäkuusta 2019 lähtien Milania. Hän on pelannut Serie A:ssa 181 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Otteluista 80 hän pelasi Empolissa ja teki kahdeksan maalia, Milanissa hän on tehnyt 101 ottelussa yhden maalin. Milanin mestaruuskaudella 2022–2023 hän pelasi 23 ottelua, joista 18 avauskokoonpanossa. Hän on pelannut Milanissa lisäksi 19 ottelua Mestarien liigassa ja kymmenen peliä Eurooppa-liigassa sekä tehnyt kummassakin kilpailussa yhden maalin.

Krunić pelasi Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kahdeksan ottelua. Bosnia ja Hertsegovinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2016 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan. Vuoden 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 32 A-maaottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt maaotteluissaan neljä maalia: maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan, lokakuussa 2020 EM-jatkokarsinnassa Pohjois-Irlantia vastaan sekä maaliskuussa 2023 kaksi maalia EM-karsinnassa Islantia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Rade Krunić Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Milan – Serie A
2 Calabria |
4 Bennacer |
7 Adli |
8 Loftus-Cheek |
9 Giroud |
10 Leão |
11 Pulisic |
14 Reijnders |
15  Jović |
16 Maignan |
17 Okafor |
18 Romero |
19 Hernández |
20 Kalulu |
21 Chukwueze |
23 Tomori |
24 Kjær |
28 Thiaw |
30 Caldara |
31 Pellegrino |
32 Pobega |
33 Krunić |
42 Florenzi |
57 Sportiello |
69 Nava |
70 Traorè |
80 Musah |
83 Mirante |
Valmentaja: Pioli
A. Wess Mitchell
**A. Wess Mitchell** (s. 1977) on yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja virkamies. Hänen erikoistumisalueitaan ovat kansainvälinen turvallisuus, transatlanttiset suhteet, alueellisen konfliktin hallinta, strateginen vakaus ja asekontrolli.

Mitchell sai kandidaatin arvon historiassa Texas Tech Universitysta ja maisterin arvon Georgetownin yliopiston Edmund A. Walsh School of Foreign Servicesta. Filosofian tohtorin arvonsa hän sai politiikan tutkimuksessa Freie Universität Berlinin Otto-Suhr-Institut für Politikwissenschaftista. Mitchell toimi vuosina 2017–2019 Yhdysvaltain apulaisulkoministerinä Euroopan ja Euraasian asioissa. Tässä asemassa hän oli vastuussa Yhdysvaltain suhteista NATO-, EU- ja ETYJ-maihin, Venäjään, Kaukasuksen maihin sekä Turkkiin. Mitchell oli mukana perustamassa Center for European Policy Analysista (CEPA). Hän on toiminut sen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Yhdysvaltain ulkoministerin vanhempana neuvonantajana ja United States Institute of Peacen vanhempana neuvonantajana. Vuoden 2012 presidentinvaalikampanjassa Mitchell kuului Mitt Romneyn kansalliseen turvallisuusryhmään.

Mitchellin kirjoihin kuuluvat *Unquiet Frontier: Rising Rivals, Vulnerable Allies and the Crisis of American Power* (Jakub J. Grygielin kanssa) ja *The Grand Strategy of the Habsburg Empire* (2018). Hänen kirjoituksiaan on julkaistu muun muassa *The Wall Street Journalissa*, *Foreign Affairsissa*, *Washington Postissa*, *The American Interestissä*, *The National Interestissä*, *Orbisissa* ja *Internationale Politikissa*. Marraskuussa 2023 Mitchell arvioi artikkelissaan *Foreign Policyssa*, että Yhdysvallat saattaisi hävitä potentiaalisen kolmannen maailmansodan. Hän korosti Ukrainan, Israelin ja Taiwanin aseistamisen tärkeyttä. Hän ehdotti ratkaisuksi kiristyneeseen maailmanpoliittiseen tilanteeseen muun muassa sosiaaliturvajärjestelmän leikkauksia ja rahan ohjaamista sotateollisuuteen sekä siviiliteollisuuden hyödyntämistä sotilaallisiin tarkoituksiin. Lisäksi hän ehdotti tuotantoa helpottavia muutoksia ympäristölakeihin.

Mitchell on kuudennen sukupolven texasilainen, mutta asuu perheensä kanssa Virginian osavaltiossa. Hänelle on myönnetty Slovakian tasavallan ulkoministerin kultamitali, Unkarin ansioritarikunnan komentajan risti ja Puolan tasavallan ansioritarikunnan upseerin risti. Lisäksi Mitchell on saanut Stanton Foundationin palkinnon kirjoittajana soveltavan historiantutkimuksen alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  A. Wess Mitchell Office of the Historian, Department of State of the United States of America, viitattu 6.12.2023
2. 1 2 3 4  A. Wess Mitchell, Ph.D. United States Institute of Peace, viitattu 6.12.2023
3. 1 2 3 4 5  Wess Mitchell The Marathon Initiative, viitattu 6.12.2023
4. ↑  Aino Vasankari, Korkea ex-virkamies: Yhdysvallat voi hävitä kolmannen maailmansodan Iltalehti, viitattu 6.12.2023
**2,4-Tolueenidiamiini** eli **2,4-diaminotolueeni** (C7H10N2) on aromaattinen amiini. Yhdistettä käytetään polymeerien ja väriaineiden valmistuksessa. 2,4-Tolueenidiamiinin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,5-, 2,6-, 3,4- ja 3,5-tolueenidiamiinit.

Ominaisuudet
------------

2,4-Tolueenidiamiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja erityisen hyvin kuumaan veteen. Veden lisäksi myös orgaaniset liuottimet kuten etanoli, asetoni ja dietyylieetteri liuottavat 2,4-tolueenidiamiinia. Yhdisteen reaktiot ovat tyypillisiä aromaattisille amiineille, esimerkiksi hapot muodostavat sen kanssa reagoidessaan suolan.

Valmistus ja käyttö
-------------------

2,4-Tolueenidiamiinia syntetisoidaan pelkistämällä 2,4-dinitrotolueenia vedyn avulla. Katalyyttinä prosessissa käytetään Raney-nikkeliä, johon on voitu lisätä myös muita siirtymämetalleja, kuten rautaa, kobolttia tai kuparia. Reaktiossa muodostuva tuote puhdistetaan tislaamalla.

Suurin 2,4-tolueenidiamiinin käyttökohde on tolueenidi-isosyanaatin valmistus reaktiolla fosgeenin kanssa. Tätä yhdistettä käytetään uretaanipolymeerien valmistuksessa. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös ureajohdannaisia, väriaineita ja hydraulisia nesteitä. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää lisäaineena eetterihartseissa ja hiusväreissä.

Myrkyllisyys
------------

2,4-Tolueenidiamiini ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Aineelle altistumisesta voi aiheuttaa yskää, kurkkukipua, vaikeutunutta hengitystä ja methemoglobiinin muodostumista, joka johtaa ihon sinistymiseen. Yhdiste on karsinogeeninen.

Lähteet
-------

1. ↑  2,4-diaminotoluene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 14.6.2014.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 575. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Robert A. Smiley: *Phenylene- and Toluenediamines, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 14.6.2014
4. 1 2  Anthony R. Cartolano: *Toluenediamine, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 14.6.2014
5. ↑  2,4-tolueenidiamiinin kansainvälinen kemikaalikortti. Viitattu 14.6.2014
6. ↑  Nick H. Proctor, Gloria J. Hathaway, James P. Hughes: *Proctor and Hughes' Chemical hazards of the workplace*, s. 208. Wiley-IEEE, 2004. ISBN 978-0-471-26883-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 14.6.2014). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Human Metabolome Database (HMDB): 2,4-Toluenediamine (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2,4-Diaminotoluene (englanniksi)
* ChemBlink: 2,4-Diaminotoluene (englanniksi)
**Suomen-syöjä**, **Suomen syöjä** tai **Suomi-syöjä** (ruots. *Finlandsätare*) on historiallinen pilkkanimi niille venäläisille, jotka 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa hyökkäsivät Suomen autonomista asemaa vastaan tai vaativat venäläistämispolitiikan aloittamista Suomessa. Näiden henkilöiden motiivina oli usein venäläinen nationalismi tai huoli Venäjän valtakunnan raja-alueiden sotilaallisesta turvallisuudesta.

Suomen-syöjiksi kutsuttuja tunnettuja henkilöitä
------------------------------------------------

"Suomen syöjiksi" on kutsuttu muun muassa sortokausien pääarkkitehteina toimineita venäläisiä poliittisia vaikuttajia, kuten Suomen kenraalikuvernöörit Fjodor Heiden, Nikolai Bobrikov ja F. A. Seyn sekä Venäjän pääministeri Pjotr Stolypin. Samoin nimitystä on käytetty Suomen-kysymystä poleemisesti käsitelleistä venäläisistä kirjailijoista ja lehtikirjoittajista, kuten K. F. Ordinista ja Mihail Borodkinista, sekä suomalaisvastaisista Venäjän duuman edustajista, kuten Vladimir Puriškevitšista ja Nikolai Markovista.

"Suomen-syöjiksi" on satunnaisesti kutsuttu myös myöhempinä aikoina sellaisia neuvostoliittolaisia tai venäläisiä vaikuttajia, joiden on väitetty suhtautuneen vihamielisesti Suomen itsenäisyyteen. Vladimir Lenin tiettävästi pilkkasi Otto-Wille Kuusista "Suomensyöjäksi" tämän kirjoitettua 1920-luvun alussa artikkelin Suomen itsenäisyyden tarpeettomuudesta. Valvontakomission johtajaa Andrei Ždanovia on joskus kutsuttu "Suomen-syöjäksi". Muita suomalaisissa tiedotusvälineissä "Suomen-syöjiksi" nimitettyjä ovat olleet muun muassa neuvostodiplomaatit Vladimir Stepanov ja Juri Derjabin ("Juri Komissarov") sekä venäläinen poliitikko Vladimir Žirinovski.

Lähteet
-------

1. ↑  Tyynilä, Markku: "Heiden, Feodor Logginovitsh (1821–1900)", *Suomen kansallisbiografia, osa 3*, s. 638–641. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004. ISBN 951-746-444-4. / Teoksen verkkoversio.
2. ↑  "Zakrewsky, Arseni Andrejevitsh (1786–1865)", *Suomen kansallisbiografia, osa 10*, s. 811–813. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2. / Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Venäläissurmat Suomessa vuosina 1914–22: Osa 1.* Sivu 155. Valtioneuvoston kanslia 2004.
4. ↑  Jussila, Osmo: *Suomen suuriruhtinaskunta 1809–1917*, s. 24, 461. WSOY, Helsinki 2004.
5. ↑  Vuosi 2016. Pietari-seura. Viitattu 23.6.2019.
6. ↑  Parkkari, Jukka: Jo Lenin nimitti O. W. Kuusisen suomensyöjäksi. *Kansan Uutiset* 2.11.2013. Viitattu 23.6.2019.
7. ↑  Holmila, Antero – Mikkonen, Simo: *Suomi sodan jälkeen: Pelon, katkeruuden ja toivon vuodet 1944–49*, s. 94. Atena, Jyväskylä 2015. Google Books.
8. ↑  Kukko-Liedes, Pirjo: Urho Kekkonen kaveerasi, pelasi ja pelkäsi. *Kaleva* 4.11.2004. Viitattu 23.6.2019.
9. ↑  HS: Venäläisvaltaa Suomessa käyttänyt diplomaatti Juri Derjabin on kuollut. *Ilta-Sanomat* 5.8.2013. Viitattu 23.6.2019.
10. ↑  Paananen, Arja: Venäläispoliitikolta raju ehdotus: Suomi palautettava Venäjälle. *Ilta-Sanomat* 7.10.2015. Viitattu 23.6.2019.
**m-Aminobentsotrifluoridi** (C7H6NF3) on orgaaninen yhdiste ja aniliinin johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muun muassa rikkaruohomyrkkyjä ja lääkeaineita. m-Aminobentsotrifluoridi on o- ja p-aminobentsotrifluoridien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

m-Aminobentsotrifluoridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin yhdisteisiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Yhdisteen aminoryhmä reagoi tyypillisten aniliinien tavoin muodostaen tiosyanaatin esimerkiksi fosgeenin kanssa ja aminoryhmä voidaan korvata jollain muulla nukleofiilillä, kun siitä ensin muodostetaan diatsoniumsuola. Kromihappo hapettaa yhdisteen trifluorietikkahapoksi.

Valmistus
---------

m-Aminobentsotrifluoridia valmistetaan lähtemällä bentsotrifluoridista. Ensimmäisessä vaiheessa yhdiste reagoi väkevien typpihapon ja rikkihapon seoksen kanssa, jolloin se nitrautuu muodostaen pääasiassa m-nitrobentsotrifluoridia. Tämä yhdiste pelkistetään vedyttämällä ja reaktiossa voi sivutuotteina muodostua myös o- ja p-isomeereja.

m-Aminobentsotrifluoridin tärkein käyttökohde on muiden yhdisteiden valmistus. Siitä valmistetaan muun muassa selektiivisinä herbisideinä käytettäviä fluometuronia ja norfluratsonia ja lääkkeinä käytettäviä flufenaamihappoa ja niflumiinihappoa.

Lähteet
-------

1. ↑  3-aminobenzotrifluoride – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 16.6.2014.
2. 1 2 3 4 5 6  Max M. Boudakian: *Fluorinated Aromatic Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 16.6.2014
3. ↑  Physical properties: m-(Trifluoromethyl)aniline NLM Viitattu 16.6.2014
4. ↑  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 26. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.6.2014). (englanniksi)
5. 1 2 3  Günter Siegemund, Werner Schwertfeger, Andrew Feiring, Bruce Smart, Fred Behr, Herward Vogel & Blaine McKusick : *Fluorine Compounds, Organic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 16.6.2014
6. 1 2  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 69. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ChemBlink: 3-Aminobenzotrifluoride (englanniksi)
**Mohamed Irfaan Ali** (s. 25. huhtikuuta 1980) on guyanalainen poliitikko, joka toimii maansa presidenttinä elokuusta 2020 alkaen. Koulutukseltaan hän on kaupunkisuunnittelun tohtori. Hänet valittiin Guyanan parlamenttiin vuonna 2006, ja sen jälkeen hänestä tuli matkailun ja asuntoasioiden ministeri.
Hän on ensimmäinen muslimi minkään Latinalaisen Amerikan maan johdossa.

Alin päävastustaja maaliskuun 2020 presidentinvaaleissa oli edellinen presidentti, 75-vuotias David Granger. Granger julistautui voittajaksi, mutta kansainväliset tarkkailijat sanoivat, että tulosta oli peukaloitu hänen hyväkseen. Vaalitulos kiinnosti kansainvälisiä tahoja aiempaa enemmän, sillä Exxon Mobil alkoi porata öljyä Guyanan rannikolla Grangerin kaudella. Ali sanoi, että sopimusta tehdessä ei ollut valvottu Guyanan etua riittävästi. Ali julistettiin voittajaksi vasta elokuussa.

Kunnianosoituksia
-----------------

* Pravasi Bharatiya Samman (Intia, 2023)

Lähteet
-------

1. ↑  President’s Biography *Office of the President*. Viitattu 29.10.2021.
2. ↑  Richard Swift: Introducing Irfaan Ali *New Internationalist*.  9.11.2020. Viitattu 29.10.2021.
3. ↑  Guyana swears in Irfaan Ali as president after long stand-off *BBC News*.  3.8.2020. Viitattu 29.10.2021.
4. ↑  Chabrol, Denis: India awards Guyana's President highest award to person of Indian origin *Demerara Waves Online News- Guyana*.  2.1.2023. Viitattu 3.12.2023. (englanniksi)
**Pirjo Ilanne-Parikka** (s. 1959) on suomalainen sisätautilääkäri ja diabetologi. Hän on oppiarvoltaan lääketieteen tohtori. Ilanne-Parikka toimi pitkään Suomen Diabetesliitto Ry:n ylilääkärinä, kunnes jäi sen palveluksesta eläkkeelle vuodenvaihteessa 2021–2022. Hänen seuraajakseen asiantuntijaylilääkärinä valittiin 1. tammikuuta 2022 alkaen Elina Pimiä.

Ilanne-Parikka on toiminut aktiivisesti diabetesvaikuttajana, diabeteskouluttajana ja luennoitsijana diabetesaiheisissa kokouksissa. Hän on ollut näkyvässä asemassa diabeteksen hoitoa, diabetesaiheista koulutusta ja terveyspolitiikkaa koskevissa asioissa. Ilanne-Parikka on työskennellyt myös digitaalisten työkalujen, kuten Diabetestalon ja suomalaisen diabetesrekisterin kehittämisen parissa. Hänet valittiin marraskuussa 2019 vuoden diabetesvaikuttajaksi. Tunnustuksen myönsi Suomen Diabetestutkijat ja Diabetologit ry. Ilanne-Parikka on yksi Kustannus Oy Duodecimin diabetesaiheisen oppi- ja käsikirjan *Diabetes* toimittajista.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilanne-Parikka, Pirjo Kansalliskirjaston hakupalvelu, viitattu 14.5.2023
2. 1 2  Diabetes Kustannus Oy Duodecim, viitattu 14.5.2023
3. 1 2  Ylilääkärimme Pirjo Ilanne-Parikka on vuoden diabetesvaikuttaja Diabetesliitto 4.11.2019, viitattu 14.5.2023
4. ↑  Suomen Diabetesliitto Ry, Diabetesliiton asiantuntijaylilääkäriksi Elina Pimiä ePressi 8.12.2021, viitattu 14.5.2023
**Diglyymi** eli **dietyleeniglykolidimetyylieetteri** tai **bis(2-metoksietyylieetteri)** (C6H14O3) on eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään liuottimena orgaanisissa synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa diglyymi on väritön makeahkolta tuoksuva neste. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja myös moniin orgaanisiin liuottimiin. Kemiallisesti yhdiste on stabiili, mutta voi korkeassa lämpötilassa muodostaa peroksideja. Diglyymi liuottaa hyvin polystyreeniä, vinyylikloridipolymeerejä, selluloosa-asetaattia, polymetyylimetakrylaattia, rikkiä, hartseja, kasviöljyjä, orgaanisia booriyhdisteitä, metalleja, kuten natriumia ja useita kovalenttisia epäorgaanisia yhdisteitä. Diglyymi koordinoituu moniin metalli-ioneihin ja muodostaa niiden kanssa kompleksiyhdisteitä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Diglyymiä valmistetaan korkeassa paineessa dietyylieetterin ja etyleenioksidin välisellä katalyyttisellä reaktiolla 50–60 °C:n lämpötilassa. Sivutuotteina prosessissa voi muodostua tri- ja tetraetyleeniglyklidimetyylieettereitä ja muita korkeamman molekyylimassan omaavia johdannaisia. Muodostuva diglyymi puhdistetaan tislaamalla.

Diglyymi on polaarinen aproottinen liuotin. Diglyymiä käytetään liuottamaan eräitä polymeerejä, kuten polystyreeniä. Sitä käytetään myös liuottimina orgaanisissa reaktioissa, joissa on läsnä organometalliyhdisteitä tai muita metalliyhdisteitä, jotka hyötyvät koordinoituvasta liuottimesta. Yhdistettä käytetään liuottimena myös tekstiiliväreissä, kosmetiikassa ja lakoissa sekä valovastuksien valmistamisessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Diglyme – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.6.2014.
2. 1 2  Diglyymin kansainvälinen kemikaalikortti. Viitattu 19.6.2014.
3. 1 2 3  George W. A. Milne: *Gardner's commercially important chemicals*, s. 215. John Wiley and Sons, 2005. ISBN 978-0-471-73518-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 19.6.2014). (englanniksi)
4. 1 2  Dieter Stoye:  *Solvents, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 19.6.2014
5. 1 2 3  I. Mangelsdorf, A. Boehncke & G. Könnecker: Concise International Chemical Assessment Document 41: Diethylene glycol dimethyl ether (PDF) World's Health Organisation. Viitattu 19.6.2014. (englanniksi)
**Tetraetyyliortosilikaatti** eli **tetraetyylisilikaatti** tai **tetraetoksisilaani** (C8H20SiO4) on piihapon ja etanolin muodostama epäorgaaninen esteri. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa silikonien valmistamiseen, pinoitteissa, piidioksidin valmistamiseen ja orgaanisissa synteeseissä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa tetraetyyliortosilikaatti on väritöntä makehahkolta tuoksuvaa nestettä. Yhdiste liukenee hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Tetraetyyliortosilikaatti reagoi veden kanssa hitaasti hydrolysoituen etanoliksi ja piihapoksi, josta kuumennettaessa muodostuu piidioksidia. Hydrolyysin välituotteena muodostuu yhdisteitä, joissa osa etoksiryhmistä on korvautunut hydroksyyliryhmillä. Aineen hydrolyysiä katalysoivat sekä hapot että emäkset.

C8H20SiO4 + 2 H2O → 4 C2H5OH + SiO2

Valmistus ja käyttö
-------------------

Tetraetyyliortosilikaattia valmistetaan piitetrakloridin ja etanolin välisellä reaktiolla. Ensimmäisen kerran yhdistettä valmisti näin Von Ebelman vuonna 1846. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on alkuainepiin ja etanolin välinen reaktio, jota katalysoivat eräät siirtymämetallit kuten rauta. Reaktioissa muodostuva tuote puhdistetaan tislaamalla.

SiCl4 + 4 C2H5OH → C8H20SiO4 + 4 HCl
Tetraetyyliortosilikaattia käytetään valmistettaessa silikoneja, joita käytetään muun muassa säänkestävissä ja kuumuutta kestävissä sementeissä, laasteissa, maaleissa ja lakoissa. Muita käyttökohteita ovat opalilasin valmistus, aerogeelin valmistus, erittäin puhtaan piidioksidin valmistus CVD-menetelmällä puolijohdeteollisuutta varten ja metallien pinnoitus korroosionkestävyyden parantamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tetraethoxysilane – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 27.6.2014.
2. 1 2 3 4 5 6  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 525. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  Tetraetyyliortosilikaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 27.6.2014.
4. 1 2 3  Barry Arkles :*Silicon Compounds, Silicon Esters, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 27.6.2014
5. ↑  Zeno W. Wicks, Jr.Frank N. Jones,S. Peter Pappas,Douglas A. Wicks: *Organic Coatings*, s. 333. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-470-07906-5. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 27.6.2014). (englanniksi)
**Tuomaansilta** (ruots. *Tomasbron*) on Aurajoen ylittävä silta Turussa. Sillan kautta kulkee Helsinginkatu, joka muuttuu jonkin matkaa sillan kaakkoispuolella valtatie 1:ksi. Liikenne sillalla kulkee molempiin suuntiin, ja se on myös jalankulkijoiden ja kevyen liikenteen käytössä. Silta on nimetty 1200-luvulla eläneen piispa Tuomaan mukaan. Silta on tyypiltään jännitetty betoninen jatkuva palkkisilta.

Tuomaansilta rakennettiin vuosina 1998–1999. Sen suunnitteli Insinööritoimisto Pontek Oy, joka suunnitteli myös Turun Teatterisillan. Tuomaansilta notkahti rakennusvaiheessaan tammikuussa 1999, kun Aurajoen jäät lähtivät Halistenkosken alapuolelta liikkeelle isoina lauttoina kesken sillan kannen valun ja törmäsivät valumuottien tukirakenteisiin. Saman vuoden aprillipäivänä Turun Sanomien aprillipilana oli, että silta olisi romahtanut uudestaan. Suomen Rakennusinsinöörien Liitto valitsi Tuomaansillan vuoden sillaksi vuonna 2001. Vuonna 2014 toinen turkulainen silta, Kirjastosilta, sai saman kunnian.

Sillan läheisyydessä on Tuomaanpuisto. Ympäristössä sijaitsee myös Leena Ikosen tekemä *Jäähuntu*-taideteos.

Notkahtanut Tuomaansilta tammikuussa 1999

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sillansuunnittelu Ins. tsto Pontek Oy. Viitattu 25.7.2012.
2. 1 2 3  Torsti Salonen: Tuomaansilta *torsti.pp.fi*.  Arkistoitu 28.4.2015. Viitattu 25.7.2012.
3. ↑  Ulkoilijan Aurajoki – Turun helmi ja keidas (esite, Turku, 2007)
4. ↑  Kirjastosillan suunnittelusopimus allekirjoitettiin  20.2.2012. Turku.fi.  Arkistoitu 6.2.2015. Viitattu 11.7.2012.
5. ↑  "Myllylä muuttamassa Ruotsiin", "Alkossa alennusmyynti" Verkkouutiset.fi. Viitattu 5.7.2012.
6. ↑  Vuoden silta Suomen Rakennusinsinöörien liitto. Viitattu 5.7.2012.
7. ↑  Porin rykmentin – Porin prikaatin kilta ry Porinrykmentin-porinprikaatinkilta.fi.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 25.7.2012.
8. ↑  "Valkoiset maisemat" Amagallery.net.  Arkistoitu 27.8.2008. Viitattu 5.7.2012.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tuomaansilta**.
* Matti Grönroos: Valtatie 1 (Arkistoitu – Internet Archive)
Siegfried (oik.) & Roy
**Siegfried & Roy** oli saksalais-yhdysvaltalainen viihdyttäjäduo, jotka tunnetaan pitkäaikaisesta taikuus- ja illuusioshowstaan Las Vegasissa. Show’n erikoisuutena olivat siinä käytetyt valkoiset leijonat ja tiikerit. Duon esitykset päättyivät Royn vakavaan onnettomuuteen vuonna 2003.

Siegfried & Roy ovat taikuri **Siegfried Fischbacher** (13. kesäkuuta 1939 Rosenheim – 13. tammikuuta 2021 Las Vegas) ja eläintenkesyttäjä **Roy Horn** (3. lokakuuta 1944 Nordenham – 8. toukokuuta 2020 Las Vegas). He tapasivat vuonna 1959 saksalaisella valtameriristeilijällä, jossa molemmat työskentelivät. Vuonna 1967 he aloittivat Las Vegasissa show’n, jossa oli mukana flamingoja ja kaksi simpanssia.

Steve Wynn kiinnitti Siegfried & Royn 57,5 miljoonan dollarin vuosipalkkiosta The Mirage -kasinolle, jossa he esiintyivät vuodesta 1990 lähtien lähes 6 000 kertaa. Vuonna 2001 he solmivat elinikäisen sopimuksen The Miragen kanssa.

3. lokakuuta 2003 seitsemänvuotias urostiikeri Montecore puri Royta hengenvaarallisesti niskaan. Royn loukkaantumisen jälkeen duo ei enää esiintynyt Vegasissa. Roy kuoli covid-19-tautiin vuonna 2020. Siegfried kuoli haimasyöpään 13. tammikuuta 2021.

Siegfried & Roy saivat tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hauser, Christine: Siegfried Fischbacher, Magician of Siegfried & Roy, Dies at 81 *The New York Times*.  14.1.2021. Viitattu 14.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  McFadden, Robert D.: Roy Horn, Illusionist Who Dazzled Audiences as Half of Siegfried & Roy, Dies at 75 *The New York Times*.  8.5.2020. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Mike Johnson: SIEGFRIED & ROY TIMELINE Las Vegas Review-Journal.  Arkistoitu 29.12.2008. Viitattu 19.10.2008. (englanniksi)
4. ↑  Miguel Marquez: Roy of Siegfried and Roy critical after mauling  4.10.2003. CNN.com. Viitattu 19.10.2008. (englanniksi)
5. ↑  Siegfried & Roy's New Tiger Sanctuary  27.8.2008. CBS News. Viitattu 19.10.2008. (englanniksi)
6. ↑  Roy Horn of Las Vegas's famous Siegfried and Roy act dies from Covid-19 *Coronavirus Outbreak*.  9.5.2020. The Guardian. Viitattu 9.5.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Siegfried & Roy**.
* Virallinen verkkosivu
* Roy Horn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Siegfried Fischbacher Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Aira Niemi-Pynttäri** (1924 Alajärvi – 2011) oli suomalainen taidemaalari.

Alajärven Pynttäristä kotoisin ollut Aira Niemi-Pynttäri opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1946–1949 ja sen jälkeen Suomen Taideakatemian koulussa 1950–1951. Hän osallistui 1950-luvun alussa Suomen taiteilijaseuran opintomatkoihin Venetsian biennaaliin ja Milanon triennaaliin ja opiskeli vielä Pariisissa Académie de la Grande Chaumiéressa vuonna 1958. 

Niemi-Pynttäri teki 1950-luvulla isoja Lappi-aiheisia maalauksia. 1960-luvulla hän matkusteli ulkomailla muun muassa Siperiassa ja Kaukasuksella Neuvostolliton alueella, Italiassa ja Egyptissä. Tällä kaudella syntyi maalaussarja *Seitsemän retkeä itään*. 1970-luvulla Niemi-Pynttäri keskittyi kuvaamaan Suomen maaseudulla käynnissä ollutta murrosta ja maaltapaon vaikutuksia *Tuhoutunut maailmankuva*-aiheisissa maalauksissa. 1980-luvulla hän hankki ateljeekodikseen Ruovedeltä Pajuskylän lakkautetun kyläkoulun ja teki pitkään heinäaiheisia maalauksia. Viimeksi hän haki maalauksiinsa aiheet Suomen historiasta sekä vanhojen kirjeiden ja kirjojen kautta omasta lapsuudestaan ja juuristaan.

Niemi-Pynttärin teoksia on yksityiskokoelmissa ja museoiden kokoelmissa sekä muun muassa Alajärven, Alavuden, Joensuun, Kokkolan, Seinäjoen ja Tampereen kaupunkien kokoelmissa. Hän osallistui yhteisnäyttelyihin vuodesta 1957 alkaen ja piti yksityisnäyttelyitä vuodesta 1962 alkaen. Ulkomailla hän osallistui vierasnäyttelyihin Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Britanniassa.

Maalauksia
----------

* *Suopolulla*. 1979

Kirjallisuutta
--------------

* Leena Passi : *Aira Niemi-Pynttäri, vahva tiensä kulkija*. Nelimarkka-museon julkaisuja 2. Alajärvi 1994 ISBN 9519706402
* Leena Passi : *Aira Niemi-Pynttäri: veteen kirjoitettu*. Nelimarkka-museon julkaisuja 8. Alajärvi 2004 ISBN 9519706461

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anne Savela : Seikkailijatyttö halusi nielaista maailman, Kodin Pellervo 17.3.2005
2. 1 2  Jari Laurikko : Luomiskautta koko elämä, Turun Sanomat 6.9.2005
3. ↑  Näyttelytekstit, Tiina Lammisen kotisivut
Tuomisen kivimuuri Tuomiokirkonkadun ja Siukolankadun varrella.
**Tuomiokirkonkatu** on Tampereen keskustassa sijaitseva pohjois-eteläsuuntainen katu, joka kulkee Jussinkylän ja Kyttälän kaupunginosien halki. Katu on noin kilometrin pituinen. Pohjoisessa sen päätteenä on Lapintie, etelässä Vuolteenkatu.

Kyttälässä osa Tuomiokirkonkadusta on muutettu kävelykaduksi. Tulevaisuudessa kävelykatuosuutta on tarkoitus laajentaa niin, että se ulottuu lopulta Kyttälänkadulta etelään Suvantokadulle ja Sorin aukiolle asti.

Tuomiokirkonkadun ja Hämeenkadun kulmassa on Stockmannin tavaratalo, joka sijoittuu osittain kävelykadun päälle.

Kadun nimi
----------

Katu on saanut nykyisen nimensä vuonna 1936, jolloin kaupungissa toteutettiin suuri kadunnimiuudistus. *Tuomiokirkonkatu* viittaa Tampereen tuomiokirkkoon, joka sijaitsee kadun varrella. Aikaisempi nimi *Viinikankatu* oli asemakaavassa vuosina 1886–1936. Vanhasta nimestä luovuttiin, koska sitä pidettiin harhaanjohtavana; asemakaavamuutosten jälkeen katu ei enää johtanut Viinikan kaupunginosaan.

Rakennuksia
-----------

Tuomiokirkonkadulla on useita rakennustaiteen, kulttuurihistorian ja kaupunkikuvan kannalta tärkeitä kohteita. Valtakunnallisesti merkittävän Tampereen tuomiokirkon (1906) lisäksi kadun varrella kohoaa Ortodoksinen kirkko (1898), joka oli Kyttälän ensimmäinen kirkkorakennus. Muita huomattavia arvorakennuksia ovat Klassillinen koulu (1907) ja Tuomisen kivimuuri (1910).

Lähteet
-------

1. ↑  Keskustan pyörätiet ja -parkit (PDF) Tampere:  Tampereen kaupunki, 2018. Viitattu 31.8.2019.
2. ↑  Tampereen keskustan rakennettu kulttuuriympäristö 2012 (PDF)  s. 60. Tampere:  Tampereen kaupunki & A-Insinöörit Suunnittelu Oy, 2012. Viitattu 31.8.2019.
3. ↑  Tampereen ajantasa-asemakaava (Avoindata.fi)  28.8.2019. Tampere:  Tampereen kaupunki.  Arkistoitu 9.10.2018. Viitattu 31.8.2019.
4. ↑  Keinänen, Elina: Tuomiokirkonkadun uusi kävelykatuosuus on viittä vaille valmis – terassit mahtuvat kadulle pian entistä paremmin *Aamulehti*.  28.6.2018. Viitattu 31.8.2019.
5. ↑  Vikman, Matti: Tampereen Tuomiokirkonkatu muuttuu kävelykaduksi – "Jalankulkija on kuningas"  12.4.2016. Yle Uutiset. Viitattu 31.8.2019.
6. ↑  Louhivaara, Maija: *Tampereen kadunnimet*, s. 85, 116. Tampere: Tampereen museot, 1999. ISBN 951-609-105-9.
7. ↑  *Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998*, s. 13, 145, 147, 157, 171. Tampere: Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö, 1998. ISBN 951-609-076-1.
8. ↑  Tampereen tuomiokirkko *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Helsinki:  Museovirasto, 2009. Viitattu 31.8.2019.
9. ↑  Helen, Olli & Seppänen, Jouko: *Tampere kartalla*, s. 84. Tampere: Tampere-Seura, 2015. ISBN 978-952-5558-23-4.
**m-Nitrobentsaldehydi** eli **3-nitrobentsaldehydi** (C7H5NO3) on orgaaninen yhdiste ja bentsaldehydin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa väriaineita ja lääkkeitä. Se on o- ja p-nitrobentsaldehydien isomeeri.

Ominaisuudet
------------

m-Nitrobentsaldehydi on huoneenlämpötilassa keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin huonosti veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin. Yhdisteen nitroryhmä voidaan pelkistää, jolloin tuotteeksi muodostuu m-aminobentsaldehydiä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

m-Nitrobentsaldehydiä voidaan valmistaa nitraamalla bentsaldehydiä väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella 10 °C:n lämpötilassa. Näin muodostuu tuotteiden seos, joka sisältää noin 80 % m-nitrobentsaldehydiä ja noin 20 % o-nitrobentsaldehydiä. Tuotteet voidaan erottaa toisistaan muodostamalla niistä bisulfiittijohdannaiset, joiden ominaisuudet poikkeavat toisistaan. Toinen valmistusmenetelmä on m-nitrotolueenin hapetus elektrolyyttisesti.

m-Nitrobentsaldehydiä käytetään valmistettaessa väriaineita ja lääkkeitä. Siitä saatavia lääkeaineita ovat muun muassa jopaanihappo, nitrendipiini ja rosoksasiini.

Lähteet
-------

1. ↑  3-nitrobenzaldehyde – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 19.9.2014.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 272. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. ↑  Physical properties:3-Nitorbenzaldehyde NLM Viitattu 19.9.2014
4. 1 2 3  Robert D. Ashford: *Ashford's Dictionary of Industrial Chemicals*, s. 798. 2nd Edition. Wavelength Publications, 2001. ISBN 0-9522674-2-X. (englanniksi)
5. 1 2 3  Friedrich Brühne & Elaine Wright: *Benzaldehyde, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 19.9.2014
6. ↑  Markus Dugal: *Nitrobenzene and Nitrotoluenes, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 19.9.2014
**Risto Oikarinen** (s. 17. maaliskuuta 1978] Kajaani) on suomalainen runoilija. Oikarinen voitti vuonna 2003 Eino Leinon juhlavuoden kunniaksi järjestetyn nuorten runokilpailun. Vuonna 2005 hän sai Kalevi Jäntin palkinnon. Oikarinen opettaa kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa ja Laajasalon opistossa.

Oikarinen on taustaltaan muusikko. Hän on soittanut klarinettia ja saksofonia ja opiskeli musiikkia Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa kunnes siirtyi Helsingin yliopistoon lukemaan teologiaa.

Teokset
-------

* Puupuhaltaja, 2005 (Otava)
* Katumusharjoituksia, 2008 (Gummerus)
* Värioppi, 2012 (Otava)
* Nälkämaan laulu, 2016 (Otava)
* Piispa, 2021 (Otava)
* Kiitos tästä yötä, 2023 (Otava)

Lähteet
-------

1. ↑  Oikarinen, Risto *Kirjasampo.fi*. Viitattu 31.5.2023.
2. ↑  Risto Oikarinen Otava. Viitattu 31.5.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Närpiönjoki** (ruots. *Närpes å*, yläjuoksulla suom. *Närvijoki*) on Närpiönjoen vesistön Selkämereen laskeva joki Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnissa Kurikan ja Närpiön kuntien alueella. Joki saa alkunsa Kivi- ja Levalammen tekojärvestä Laihian ja Kurikan rajalta entisen Jurvan kunnan alueella ja virtaa Jurvassa Rannankylän, Kestin, Järvenpään ja Närvijoen kylien sivuitse. Närpiössä joki virtaa Pirttikylän ja Ylimarkun kirkonkylien ja Närpiön keskustaajaman kautta ja laskee Västerfjärdenin säännöstelyaltaaseen lähellä Kaskisten kaupunkia. Joen pituus on noin 75 kilometriä, valuma-alue 992 km² ja korkeusero noin 80 metriä.

Närpiönjoen suurin sivujoki on Teuvan puolelta alkunsa saava Lillån, joka on yläjuoksulla nimeltään Itäjoki. Myös Pirttikylässä jokeen laskee pohjoisesta toinen Lillån-niminen joki. Kivi- ja Levalammen tekojärven ohella toinen vesistöalueen järvistä on Säläisjärvi Jurvassa. Aiemmin on joen laajentumana ollut myös nykyään kuivattu Jurvanjärvi Jurvan Järvenpään kylän pohjoispuolella. Vesistö on säännöstelty. Säännöstelyn tarkoituksena on ollut turvata raakaveden saanti Metsä-Botnian Kaskisten sellutehtaalle.

Lähteet
-------

* Närpiönjoesta *Närpes River*. Närpiönjoki-hanke.  Arkistoitu 5.5.2006. Viitattu 12.2.2009.
* Närpiönjoen toimintaohjelma (Sivut 9–10)  21.9.2009. Länsi-Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.5.2014.
* Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 12.2.2009.

### Viitteet

1. 1 2  Ekholm, Matti: *Suomen vesistöalueet*. Vesi- ja ympäristöhallinnon julkaisuja – Sarja A 126. Helsinki: Vesi ja Ympäristöhallitus, 1993. ISBN 951-47-6860-4.
2. ↑  Närpiönjoen vesistöalue (39) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 9.2.2023.
**Hans Adam II** (koko nimi *Johannes Adam Ferdinand Alois Josef Maria Marco d’Aviano Pius Fürst von und zu Liechtenstein*, s. 14. helmikuuta 1945 Zürich, Sveitsi) on Liechtensteinin ruhtinas. Hän on ruhtinas Frans Joosef II:n ja ruhtinatar Ginan vanhin poika. Nimen Hans Adam hän sai toimiakseen yhteytenä menneisyyden ja tulevaisuuden välillä. Ruhtinas Hans Adam I, joka hallitsi 1699–1712, oli ruhtinaskunnan perustaja.

Elämäkerta
----------

Hans Adam kasvoi sisarustensa kanssa Vaduzin linnassa. Hän kävi kansakoulunsa Vaduzissa, jossa hän toimi myös partiolaisena. Isänsä tavoin prinssi Hans Adam meni *Schottengymnasium*in kouluun Wieniin 1956. Vuonna 1960 hän siirtyi opiskelemaan Zuoziin, missä hän valmistui sekä sveitsiläisestä että saksalaisesta lukiosta ylioppilaaksi. Myöhemmin Hans Adam toimi harjoittelijana pankissa Lontoossa. Äidinkielensä saksan lisäksi hän puhuu englantia, ranskaa ja italiaa. Syksyllä 1965 Hans Adam aloitti taloustieteen opintonsa St. Gallenin yliopistossa Sveitsissä. Hän valmistui taloustieteen lisensiaatiksi 1969.

### Perhe

Vuonna 1967 prinssi Hans Adam meni naimisiin serkkunsa, kreivitär Marie Kinsky von Wchinitz und Tettaun (1940–2021) kanssa. Parilla on neljä lasta:

* Kruununprinssi Alois (s. 11.6.1968)
* Prinssi Maximilian (s. 16.5.1969)
* Prinssi Constantin (s. 15.3.1972)
* Prinsessa Tatjana (s. 10.4.1973)

Vuonna 1984, 45 hallitusvuoden jälkeen, Hans Adamin isä, ruhtinas Frans Joosef II nimitti hänet pysyväksi edustajakseen hoitamaan mm. ruhtinaskunnan ulkopolitiikkaa. 13. marraskuuta 1989 ruhtinas Frans Joosef II kuoli, ja Hans Adam tuli ruhtinaaksi ottaen käyttöönsä järjestysluvun II.

Ruhtinas Hans Adam II:n hallituskaudella Liechtenstein on liittynyt Yhdistyneisiin kansakuntiin 1990 ja Euroopan talousalueeseen 1995.

Elokuussa 2004 Hans Adam II siirsi vastuun päivittäisten päätösten tekemisestä pojalleen kruununprinssi Aloisille valmistautuen näin vallan siirtymiseen uudelle sukupolvelle. Hans Adam II on kuitenkin edelleen muodollinen valtionpäämies.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  H.S.H. Prince Hans-Adam II *Princely House of Liechtenstein*.  Arkistoitu 27.6.2013. Viitattu 20.3.2016.
2. ↑  Marie, Princess of Liechtenstein has died at the age of 81 *Royal Central*.  21.8.2021. Viitattu 21.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hans Adam II** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Liechtensteinin lippu | Edeltäjä:**Franz Josef II** | **Liechtensteinin ruhtinas**1989– | Seuraaja:**–** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* IdRef

 |

 |
**Suomen Diabetesliitto ry** on kansanterveys- ja potilasjärjestö, joka toimii diabeteksen ja siihen liittyvien lisäsairauksien ehkäisemiseksi sekä näiden hoidon kehittämiseksi. 

Diabetesliitto on valtakunnallinen keskusjärjestö, johon kuuluu yli sata paikallista diabetesyhdistystä, kolme valtakunnallista yhdistystä ja neljä ammatillista diabetesyhdistystä. Diabetesliiton jäsenjärjestöissä on yhteensä noin 53 000 jäsentä. 

Diabetesliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.

Diabeetikoiden järjestötoiminta Suomessa alkoi vuonna 1948, jolloin perustettiin ensimmäinen Sokeritautisten Yhdistys Helsingissä. Vuonna 1955 kuusi yhdistystä perusti valtakunnallisen Sokeritautisten Liiton. Vuonna 1957 järjestön nimi muutettiin Sokeritautiliitoksi. Vuonna 1975 nimeksi vaihdettiin Suomen Diabetesliitto.

Diabetesliitto julkaisee *Diabetes*-lehteä, *Diabetes ja lääkäri* -lehteä sekä nuorten *Inspis*-verkkolehteä. Lisäksi järjestö tuottaa erilaisia opasaineistoja diabeetikoille, heidän läheisilleen ja ammattilaisille.

Lähteet
-------

1. ↑  Arjen asiantuntijat – Diabetesliiton viisi vuosikymmentä, Kirjapaino Hermes Oy, 2005

Aiheesta muualla
----------------

* Diabetesliiton verkkosivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
	+ 2
* Yhdysvallat

 |

 |
**Educa-messut** on opetusalan valtakunnallinen koulutustapahtuma. Educa järjestetään vuosittain tammikuussa Helsingin Messukeskuksessa. Tapahtuman järjestää Suomen Messut yhteistyökumppaneinaan Opetusalan Ammattijärjestö OAJ, Suomen Rehtorit ry, Opetushallitus, Opsia ry sekä pedagogiset opettajajärjestöt. Messujen kävijäkohderyhmänä ovat opetus-, kasvatus- ja koulutusalan ammattilaiset, rehtorit, kunta- ja koulutusalan johtajat, opettajat ja opettajaksi opiskelevat. Tapahtuma esittelee näyttelyssään eri opetusalojen oppimateriaalit, opetusvälineet, tietotekniikkaratkaisut sekä alan palvelut. Seminaariohjelmasta vastaa Opetusalan ammattijärjestö. Vuonna 2009 Educa-messuilla vieraili 11 654 alan ammattilaista ja näyttelyyn osallistui 229 yritystä. 

Tammikuussa 2019 Suomen Messut ja Opetusalan ammattijärjestö peruivat Aito avioliitto ry:n osallistumisen messuille näytteilleasettajana. Aiemmin Educa-messut oli perustellut messuille osallistumista moniarvoisuudella.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Educamessut.fi
**Belizen kasvitieteellinen puutarha** (engl. *Belize Botanic Gardens*) on Macaljoen varrella Belizeen kuuluvalla Cayon hallintoalueella sijaitseva kasvitieteellinen puutarha. Se toimii San Ignacion kaupungin ulkopuolella. Sen päätehtäviä ovat Belizen biodiversiteetin suojeleminen ja tiedon lähteenä toimiminen yhteisölle, hallinnolle, liike-elämälle ja tieteen käyttöön.

Kasvien viljely nykyisen Belizen kasvitieteellisen puutarhan alueella alkoi Ken duPlooyn ostettua vaimonsa Judy duPlooyn kanssa tätä käyttöä varten 45 eekkerin suuruisen maatilan vuonna 1993. Vuonna 1997 Belizeen saapui orkideoita keräämään Brendan Sayers Irlannin National Botanic Gardensista. Hän ehdotti duPlooyille alueen aseman virallistamista kasvitieteelliseksi puutarhaksi. Tämä toteutui ja Belizen kasvitieteellisestä puutarhasta tuli maan ensimmäinen kasvitieteellinen puutarha. Se on yhä Belizen suurin kasvitieteellinen puutarha. Ken duPlooy kuoli elokuussa 2001, mutta toiminnan kehittämistä on jatkettu aktiivisesti.

Belizen kasvitieteellisessä puutarhassa on monia vierailijoille avoimia kulkuteitä ja erikoistuneita reittejä, muun muassa omansa sademetsän kasvillisuudelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  About Belize Botanic Gardens, viitattu 25.11.2023
2. 1 2  Belize Botanic Gardens Belize Botanic Gardens, viitattu 25.11.2023
**Alex Len** (ukr. Олексій Лень, *Oleksi Len*; s. 16. kesäkuuta 1993 Antrаtsyt) on ukrainalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa NBA-liigan Sacramento Kingsiä.

Phoenix Suns varasi Lenin vuonna 2013 NBA:n varaustilaisuuden viidentenä varauksena.

Ura
---

Len pelasi Ukrainan pääsarjatasolla kaudella 2010–2011. Sen jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin Marylandin yliopistoon, jossa hän pelasi yliopistokoripalloa. Kauden alussa hän joutui istumaan kymmenen ottelun ajan, koska oli pelannut ennen yliopistouraansa ammattilaiskoripalloa. Ensimmäisellä kaudellaan Len teki keskimäärin 6,0 pistettä ja otti 5,4 levypalloa ottelua kohden. Toisella yliopistokaudellaan hän paransi tilastojaan tekemällä 11,9 pistettä sekä ottamalla 7,8 levypalloa ottelua kohden. Huhtikuussa 2013 Len ilmoitti osallistuvansa NBA:n vuoden 2013 varaustilaisuuteen. Varaustilaisuudessa Phoenix Suns varasi hänet koko tilaisuuden viidentenä pelaajana.

Elokuussa 2018 Alex Len siirtyi Atlanta Hawksiin.

Elokuussa 2021 Len allekirjoitti kahden vuoden mittaisen sopimuksen Sacramento Kingsin kanssa ja on siitä asti pelannut joukkueessa sentterin pelipaikkaa .

Lähteet
-------

1. ↑  Haraway, Brandon: Alex Len, 7-1, 255, 20 years old, Maryland 1istheloneliestnumber.com. Viitattu 27.6.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Coro, Paul: Phoenix Suns select Alex Len with the 5th pick in the NBA draft  27.6.2013. azcentral.com.  Arkistoitu 1.7.2013. Viitattu 28.6.2013. (englanniksi)
3. ↑  Atlanta Hawks Sign Alex Len  3.8.2018. NBA. Viitattu 17.11.2018. (englanniksi)
4. ↑  Kings officially sign Len to be primary backup to Holmes *RSN*. Viitattu 19.1.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA Draft (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Mediakasvatusseura** on valtakunnallinen, kaksikielinen yhdistys, joka edistää mediakasvatuksen monitieteistä tutkimusta ja käytäntöjä Suomessa. Seuran tärkeitä tehtäviä on tiedottaa, järjestää tapahtumia, harjoittaa julkaisutoimintaa, toteuttaa kehittämis- ja yhteistyöhankkeita, tehdä aloitteita mediakasvatuksen edistämiseksi ja kehittää alan toimijoiden kansallisia ja kansainvälisiä yhteyksiä. Yhdistys on perustettu vuonna 2005. Mediakasvatusseura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen. 

Mediakasvatusseuran puheenjohtajat:

1. 2005-1/2008 professori (mediakasvatus), FT Sirkku Kotilainen
2. 2/2008-1/2009 lehtori, musiikin tohtori Sara Sintonen
3. 1/2009-1/2011 tutkija, kasvatustieteen tohtori Reijo Kupiainen
4. 1/2011 - tohtori, opetusneuvos emerita Ritva-Sini Merilampi

Jäseninä on mm. opettajia, lapsi- ja nuoristyöntekijöitä, median edustajia, tutkijoita, alan opiskelijoita sekä yhteisöjäseninä kansalaisjärjestöjä, lehtitaloja, korkeakouluja ja elokuvakeskuksia. Vuoden 2011 lopussa seuraan kuului yhteensä 199 henkilö- ja opiskelijajäsentä sekä 50 yhteisöjäsentä.

Talous
------

### Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | 162 000 € | - | 62 000 € | 57 000 € | 50 000 € | 50 000 € |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Avustukset valtakunnallisten nuorisoalan järjestöjen toimintaan  23.5.2018. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 24.5.2018. Viitattu 23.5.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* www.mediakasvatus.fi
* www.mediakasvatus.fi/seura