recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kiinalainen Type 85 taistelupanssarivaunu (MBT).
**Type 85** on kiinalainen Norincon valmistama taistelupanssarivaunu. Sitä on käyttänyt Kiinan Kansanvapautusarmeija (PLA). Vaunutyypin edeltäjään Norinco Type 80:een verrattuna Type 85:een tehtiin monia edistyksellisiä muutoksia. Philip Trewhittin mukaan se ei siltikään ollut täysin vertailukelpoinen vastaavan kokoisten länsimaalaisten vaunujen kanssa. Aiempaan vaunuun verrattuna Type 85:ssä oli vahvempi panssarointi, joka myöhemmissä versioissa oli komposiittia, ja paremmat viestintälaitteet. Vaunun torni oli valuteräksen sijasta kokonaan hitsattua.

V12-dieselmoottori on mekaanisesti ahdettu, ja se on 730 hv (544 kW) tehoinen. Enimmäinen maantienopeus on 57,3 km/h. Vaunukanuuna on 125 mm vahvuinen, ja automaattilatauksen myötä miehistömäärä on supistunut neljästä kolmeen. Apuaseina ovat 7,62 mm ja 12,7 mm konekiväärit, joista jälkimmäinen on ilmatorjuntaa varten. Suojasavunheittimiä on 2x6 kappaletta. 41 tonnin taistelumassan omaavan vaunun toimintasäde on 500 km.

Kiinassa se on pysynyt palveluskäytössä 2010-luvulle tultaessa. 

Panssarivaunumallin muunnoksia olivat ainakin: Type 88C-MBT, Pakistanissa valmistettu Type 85-IIMBT, Type 85-IIIMBT ja Type 654 Armoured Repair and Recovery Vehicle.

Lähteet
-------

* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo ISBN 978-951-23-5145-9 (s. 91)

### Viitteet

1. ↑  Arkistoitu kopioType 85 Main Battle Tank *sinodefence.com via archive.org*.  11.2.2008 (last update).  Arkistoitu 1.6.2013. Viitattu 30.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Trewhitt: s. 91
3. ↑  Christopher F. Foss: Mbts And Medium Tanks, p.13 (pdf) *IHS Jane’s Land Warfare Platforms: Armoured Fighting Vehicles 2013-2014*.  2013. Viitattu 30.12.2020 (linkin päivitys arkistolinkiksi). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Type 85-II *army-guide.com*.  (englanniksi)
* NORINCO Type 80 / Type 85 / Type 88 (englanniksi) (militaryfactory.com)
* NORINCO Type 85-II (englanniksi) (militaryfactory.com)
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kartellivirasto** oli Suomessa vuosina 1958–1964 toiminut valtion virasto, jonka tehtävänä oli valvoa talouselämässä esiintyneitä kilpailunrajoituksia. Kartellivirastona toimi patentti- ja rekisterihallituksen kartelliosasto. Kartellivirasto korvattiin 1964 elinkeinovapausvirastolla. Yhtiöt ja elinkeinonharjoittajat olivat velvollisia kehotuksesta ilmoittamaan kartellivirastolle kartellisopimuksen tai muun kilpailua rajoittavan järjestelyn, jossa nämä olivat mukana. Kehotuksesta oli myös ilmoitettava yksinoikeudesta jonkin toiminnan harjoittamiseen ja määräävästä asemasta jollakin elinkeinotoiminnan alalla. Ilmoitusvelvollisuus koski myös yrittäjien yhdistyksiä ja muita yhteisöjä, jos tällainen yhteisö oli saanut kilpailunrajoituksen aikaan tai pannut sen toimeen.

Kartellivirastoon ei tarvinnut ilmoittaa sopimuksista ja järjestelyistä, jotka koskivat työmarkkinoita, vientituotteiden tarjontaa ulkomailla, tuontitavaroiden hankintaa ulkomailta tai suomalaisten laivakuljetusten tarjontaa kansainvälisillä rahtimarkkinoilla. Selvittämistään kilpailunrajoituksista kartellivirasto piti kartellirekisteriä ja kartelliviraston yhteydessä toimi kartelliasiain neuvottelukunta.

Patentti- ja rekisterihallituksen kartelliosastoa johti valtioneuvoston määräämä lainopillisen koulutuksen saanut osastopäällikkö. Muut toimen haltijat otti tehtäviinsä patentti- ja rekisterihallituksen ylijohtaja. Kartelliosastossa käsiteltävät asiat ratkaisi yleensä osastopäällikkö, mutta ylijohtajalla oli valta ottaa vireillä ollut asia käsiteltäväkseen ja ratkaistavakseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Laki talouselämässä esiintyvien kilpailunrajoitusten valvonnasta, 47/1957
2. ↑  Kartelliasetus, 50/1958
Pierre Harvey vuonna 2012
**Pierre Harvey** (s. 24. maaliskuuta 1957 Rimouski, Quebec, Kanada) on kanadalainen maastohiihtäjä ja pyöräilijä.

Harvey edusti Kanadaa kaksissa kesä- ja talviolympialaisissa. Montréalissa 1976 hän sijoittui maantieajossa 24:nneksi. Los Angelesissa 1984 hän keskeytti maantieajon ja kuului 14:nneksi sijoittuneeseen Kanadan joukkueeseen 100 kilometrin joukkueajossa. Hän voitti maantieajon Kanadan mestaruuden 1976 ja sai Kansainyhteisön kisoissa hopeaa 1978.

Harvey sijoittui Sarajevon talviolympialaisissa 1984 20:nneksi 50 kilometrillä sekä 21:nneksi 15 ja 30 kilometrillä. Calgaryssä 1988 hän oli 30 kilometrillä neljästoista, 15 kilometrillä seitsemästoista, 50 kilometrillä 21:s ja viestijoukkueen jäsenenä yhdeksäs. Hän voitti kolme maailmancupin vapaan hiihtotavan osakilpailua: Falunin 30 kilometriä 1987 ja 1988 sekä Holmenkollenin 50 kilometriä 1988. Lisäksi hän sijoittui kolmanneksi Castelrotton 30 kilometrillä joulukuussa 1987. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 1985–1986 yhdeksäs, kaudella 1986–1987 seitsemäs ja kaudella 1987–1988 kuudes.

Myös Pierre Harveyn poika Alex Harvey on maastohiihtäjä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pierre Harvey *sports-reference.com*.  Arkistoitu 8.11.2012. Viitattu 22.11.2009. (englanniksi)
2. ↑  Results Pierre Harvey *cyclingarchives.com*. Viitattu 22.11.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Pierre Harvey Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
4. ↑  Inspired Winter Olympian: Alex Harvey *vancouver2010.com*.  19.8.2008.  Arkistoitu 17.11.2009. Viitattu 21.11.2009. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |

 |
Persianlahden yhden rupian setelin erottaa tavallisesta Intian rupiasta punainen väri ja sarjanumeroa edeltävä Z-kirjain.
**Persianlahden rupia** (arab. روبية خليجية‎, *rūbiyya ḫalījī*) on Persianlahden alueella vuosina 1959–1970 käytetyn Intian rupian nimitys. Se toimi rahayksikkönä nykyisissä Kuwaitissa, Bahrainissa, Qatarissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa ja Omanissa.

Intian rupiaa oli käytetty Persianlahden brittiläisten protektoraattien valuuttana 1800-luvulta lähtien. 1950-luvun lopulla ongelmaksi muodostuivat Intiasta Persianlahdelle salakuljetetut rupiat, joilla ostettiin kultaa salakuljetettavaksi Intiaan. Persianlahden maiden pankit vaihtoivat salakuljetetut rupiat Intiassa Englannin punniksi, mikä verotti maan valuuttavarantoa.

Intia, Persianlahden maat ja Britannia sopivat vuonna 1959 järjestelystä, jossa Intia laski liikkeelle aluetta varten Persianlahden rupioiksi tai ulkomaanrupioiksi kutsutut 1, 5, 10, ja 100 rupian setelit, jotka poikkesivat ulkonäöltään jonkin verran tavallisista intialaisista seteleistä. Vanhat setelit vaihdettiin uusiin Persianlahden alueen pankeissa touko-kesäkuussa 1959. Samaan aikaan julkaistiin Mekkaan matkustavia pyhiinvaeltajia varten erilliset 10 ja 100 ruplan setelit, joilla estettiin salakuljetetun rahan päätyminen Intiaan Saudi-Arabian kautta.

Persianlahden rupian ohella alueella käytettiin vanhaan tapaan muita rahoja, varsinkin Maria Teresian taalereita ja brittiläisiä kultasovereigneja. Rupioista luopui ensimmäisenä Kuwait, joka otti käyttöön dinaarin vuonna 1961. Bahrain siirtyi omaan dinaariin vuonna 1965. Intia devalvoi rupian vuonna 1966, mikä sai loputkin maat luopumaan sen käytöstä. Qatar ja Dubai ottivat käyttöön yhteisen rialin ja Abu Dhabi siirtyi käyttämään Bahrainin dinaaria. Oman vaihtoi rupiat omiksi rialeikseen vuonna 1970.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Peter Symes: Gulf Rupees – A History *Peter Symes*. Viitattu 16.4.2023.
**Pierre Jonquères d'Oriola** (1. helmikuuta 1920 Corneilla-del-Vercol – 19. heinäkuuta 2011 Corneilla-del-Vercol) oli ranskalainen esteratsastaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän oli lajinsa menestyneimpiä urheilijoita.

Jonquères d'Oriola osallistui esteratsastajana viisiin kesäolympialaisiin. Helsingissä 1952 hän voitti yksilökilpailun kultaa ja sijoittui Ranskan joukkueessa viidenneksi. Melbournessa 1956 hän oli yksilökilpailun kuudes ja joukkuekilpailun kahdeksas, ja Roomassa 1960 yksilökilpailun 18:s ja joukkuekilpailun viides. Tokiossa 1964 Jonquères d'Oriola saavutti toisen yksilökilpailun olympiavoittonsa, minkä lisäksi hän saavutti Ranskan joukkueessa olympiahopeaa. Viimeisissä olympiakisoissaan, Méxicossa 1968 hän saavutti toisen joukkuekilpailun olympiahopean ja oli yksilökilpailun 17:s.

Neljän olympiamitalin lisäksi Jonquères d'Oriola voitti maailmanmestaruuden Buenos Airesissa 1966, kaksi muuta MM-mitalia ja yhden EM-mitalin. Maailmanmestaruutensa myötä hänestä tuli tuolloin Hans Günter Winklerin ja Raimondo D’Inzeon ohella yksi kolmesta kolmeen henkilökohtaiseen olympiavoittoon tai maailmanmestaruuteen yltäneestä esteratsastajasta. Jonquères d'Oriolan serkku Christian d’Oriola oli kaikkien aikojen menestyneimpiä florettimiekkailijoita.

Jonquères d'Oriola menehtyi 91-vuotiaana kotonaan 19. heinäkuuta 2011.

Lähteet
-------

* Pierre Jonquères d'Oriola Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Pierre Jonquères d'Oriola Biography and Olympic Results (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC. (englanniksi)
2. ↑  Double Olympic equestrian champion d'Oriola dies France24 (englanniksi)
3. ↑  French show jumping great d'Oriola dies at 91 USA Today (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Johannes Dyba Bambergissa vuonna 1995.
**Johannes Dyba** (15. syyskuuta 1929 Berliini – 22. heinäkuuta 2000 Fulda) oli saksalainen roomalaiskatolisen kirkon arkkipiispa ja diplomaatti. Hänet tunnettin kiihkeänä abortin ja homoseksuaalisuuden vastustajana.

Ennen papiksi ryhtymistään Dyba opiskeli lakia Bambergin yliopistossa sekä Yhdysvalloissa Duken yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi Kölnissä vuonna 1959. Pian hän siirtyi opiskelemaan Roomaan ja toimi sittemmin Vatikaanin diplomaattina Argentiinassa, Alankomaissa, Kongossa ja Egyptissä.

Dyba nimitettiin Fuldan hiippakunnan piispaksi vuonna 1983. Saksan asevoimien katoliseksi piispaksi hänet nimitettiin vuonna 1990.

Konservatiivinen Dyba oli katolistenkin keskuudessa voimakkaasti kiistelty henkilö. Hän kutsui aborttia "lasten joukkoteurastukseksi".

Dyba kuoli sydänvaivoihin 70-vuotiaana heinäkuussa 2000.

Lähteet
-------

* Konservatiivi oli kiistelty katolinen hahmo.  *Helsingin Sanomat*, 25.7.2000, s. A10.

Aiheesta muualla
----------------

* Archbishop Johannes Dyba Catholic-hierarchy.org -sivustolla.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Nykyisen Bauskan kunnan sijainti Latvian kartalla.
**Kreevinin murre** (latv. *krieviņu dialekts*) oli Latviassa Bauskan ympäristössä asuneiden vatjalaisten kreevinien puhuma vatjan murre. Murre kuoli 1800-luvun aikana, mutta se jätti jälkiä paikalliseen latvian murteeseen.

Historia
--------

Kreevinit tulivat Latvian Bauskan alueelle sotavankeina Vinke von Overbergin Inkeriin vuosina 1444–1447 Inkeriin tekemän sotaretken jälkeen. Vatjalaisia tuotiin sotavankeina rakentamaan Bauskan linnaa. Kreevinit tulivat tieteelliseen tietoon varsin myöhään. Vuonna 1810 paikallinen pappi Karl Lutzau arvioi alueella olevan vielä 12–15 kreeviniä osaavaa henkilöä. Suomalainen Anders Johan Sjögren teki alueelle tutkimusmatkan vuonna 1846 ja arvioi kreevinin kielen jo lähes hävinneen alueelta. Tämän jälkeen kreevineistä ei enää saatu tietoja. Kielitieteilijä Ferdinand Johan Wiedemann yhdisti ensimmäisenä vuonna 1871 kreevinit Inkerin vatjalaisiin.

Vaikutus latviaan
-----------------

Kreevinin kieltä tutkittiin vain vähän ja yhteensä siitä tallennettiin vain 113 sanaa, joista on noin 1 300 erilaista muotoa. Kreevinin vaikutusta latvian paikalliseen murteeseen on tutkittu vähän, mutta muutamia kreevinistä lainattuja murresanoja tiedetään. Tällainen on esimerkiksi nuijaa tarkoittava sana *kurika*, jonka vastaava sana on vatjan kielessä *kurikka*. Toinen esimerkkisana on *ṇirmināt*, joka tarkoittaa siivottomasti tai rumasti syömistä. Vastaava sana vatjassa on *nirttši* tai *nirkko*, eli nirso. Murresanojen käyttö rajoittuu Bauskan ympäristöön, mikä todistaa sanojen vatjalaisperäisyyden puolesta.

### Kielinäyte

"Isä meidän" -rukous kreevinin murteella:  

*Meģģi ise taiwâs!*  

*jadku elka śiwu śenna*  

*tulap meģģi tiwi śivu riikki!*  

*Śiwu meelle se iggau ka kui taiwâs ni kans ma bēli!*  

*Meģģi arma leipe anna meli tennawa.*  

*Ġedde meggi padudd, kui me jattim umili nisi meli jad!*  

*Elas meite kurja sad.*  

*Śewon wodse kurģe miusse erre*  

*Jo siula kalpap śiwu kikki śiwu appi un śiwu üwiwi śewonśe śewonśe.*  

*Amen!*

Lähteet
-------

1. ↑  Mauno Jokipii: *Itämerensuomalaiset – Heimokansojen historiaa ja kohtaloita*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1995. ISBN 951-39362-80.
2. ↑  Marjo Mela ja Lembit Valba: *Latvian historiaa ja kulttuuria*. Rozentāls-seura, 2005. ISBN 951-986-71-1-2.
3. ↑  Enn Ernits: *Ein neuer rekonstruktionsversuch der kreewinischen texte*, s. 182–184. Linguistica Uralica XXXIII 1997 3: Teaduste Akadeemia Kirjastus, 1997. Google kirjat. (saksaksi) (venäjäksi)
Pierre Isacssonin nimi Estonian uhrien muistomerkissä Tukholmassa.
**Pierre Einar Isacsson** (1. joulukuuta 1947 – 28. syyskuuta 1994) oli ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuin kappaleensa on *Då går jag ner i min källare* vuodelta 1974. Isacssonin yhtye Family Four voitti Ruotsin Eurovision laulukilpailun karsintoina toimivan Melodifestivalenin kaksi kertaa peräkkäin vuosina 1971–1972 ja sijoittui varsinaisissa Eurovision laulukilpailuissa samoina vuosina sijoille 6. ja 13. 1980-luvulla Isacsson näytteli teatterissa ja toimi ääninäyttelijänä muun muassa Disneyn tuotannoissa.

Viimeisenä elinvuotenaan Isacsson työskenteli esiintyjänä ja risteilyisäntänä M/S *Estonialla*. Hän kuoli laivan jouduttua onnettomuuteen 28. syyskuuta 1994. Eloonjääneiden kertomusten mukaan Isacsson auttoi monia matkustajia ulkokannelle ennen hukkumistaan. Hänet on haudattu Bromman kirkon hautausmaalle Tukholmaan.

Levytyksiä
----------

* *Family Four* (1971)
* *Pierre!* (1974)
* *En sommarsaga* (1975)
* *Hemma* (1976)
* *Igen* (1977)

Lähteet
-------

1. 1 2  Hitta graven *etjanster.stockholm.se*. Viitattu 2.7.2019. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  iltasanomat.fi: Estonia vei euroviisumuusikon (Arkistoitu – Internet Archive) 28.9.2014


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kirjailijaa. Kansanedustaja Matti Hokkasesta on eri artikkeli.*
**Matti Hokkanen** (s. 1940 Pylkönmäki) on suomalainen kirjailija. Pientilalla syntynyt Hokkanen on työskennellyt muun muassa metsätyömiehenä ja rajavartiostossa.

Hokkanen sai ensimmäisen palkinnon WSOY:n *Lukijan ääni* -kirjoituskilpailussa ja hänen voittanut kirjoituksensa julkaistiin *Vuosirengas 78* -kirjassa. Kirjojen ohella Hokkanen on kirjoittanut myös eräkertomuksia muun muassa Eränkävijä- ja Metsästys ja kalastus -lehtiin.

Teoksia
-------

* *Rajaloikkari*, romaani. Weilin & Göös, 1981.
* *Rajavääpelin syksy*, romaani. Weilin & Göös, 1982.
* *Nuoruuden hanhet*, eräkertomuksia. Weilin & Göös, 1983.
* *Isänsä poika*, romaani. Weilin & Göös, 1984.
* *Haltti-Reinon hirvenlihat*. Gummerus, 1989.
* *Työkirja: kirjoituksia työttömän arjesta, työttömyydestä ja sen poistamisesta*, toimittaneet Esko-Juhani Tennilä, Matti Hokkanen, Asta Ahlroth. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä, Helsinki 1994.

Lähteet
-------

* Helsingin kaupunginkirjasto: Kysy mitä vain[vanhentunut linkki]
Johannes Falk
**Johannes Daniel Falk** (28. lokakuuta 1768, Danzig, Saksa – 14. helmikuuta 1826, Weimar, Saksa) oli saksalainen filantrooppi, kirjailija ja runoilija.

Falk pääsi opiskelemaan 1791 Halleen, ja hän opiskeli klassista kirjallisuutta ja teologiaa. Hän toimi yksityisopettajana. Hän asettui 1798 Weimariin, jossa hän tutustui mm. runoilija Johann Götheen, Johann Herderiin ja Christoph Martin Wielandiin ja saavutti kuuluisuutta kirjoittamalla satiirikirjoituksia.

Vuonna 1806 Jenassa käydyn Napoleonin sotaan liittyvän taistelun jälkeen hän alkoi toimia hyväntekeväisyystyössä perustamalla kenttäsairaalan ja sodan jälkeen lastenkodin kotikaupunkiinsa Weimariin. Hän keskittyi sairaiden, köyhien ja lasten auttamiseen. Kun sotavuonna 1813 riehunut kulkutauti oli vienyt hänen perheestään neljä lasta, hän otti omakseen orpolasten asian ja perusti silloiseen kotikaupunkiinsa Weimariin orpokodin.

Hän on kirjoittanut myös joitain runoja ja lauluja, joista tunnetuin on joululaulu "O du fröliche, o du seilige". Hän on kirjoittanut laulunsa orpokotinsa lapsille 1816.

Falkin laulu tunnetaan myös Suomessa ja siitä on useita käännöksiä eri virsi- ja laulukirjoissa, esim. "Oi sä riemuisa" sekä "Joulu riemukas" (Suomen ev. lut. kirkon virsikirjan virsi 35).

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 191. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2  Johann Daniel Falk *hymnary.org*. Viitattu 2.3. 2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Göran Krister Petersson** (s. 4. heinäkuuta 1942) on ruotsalainen lakimies ja urheilujohtaja. Hän on toiminut Kansainvälisen olympiakomitean ruotsalaisedustajana ja Kansainvälisen Purjehtijaliiton puheenjohtajana.

Elämäkerta
----------

Petersson suoritti juristin tutkinnon Lundin yliopistossa vuonna 1967 ja toimi lakimiehenä vuodesta 1977 lähtien. Hän työskentelee suuressa ruotsalaisessa lakitoimistossa Vingessä Göteborgissa.

Göran Petersson on kokenut kilpapurjehtija ja purjehdustuomari. Hän saavutti 505-luokassa useita mitaleja ja myöhemmin tuomarina mm. America’s Cupissa ja olympiapurjehduksissa tuomariston jäsenenä vuosien 1980, 1984 ja 1988 ja tuomariston puheenjohtajana 1992 ja 1996 kisoissa. Vuosien 2000 ja 2004 kesäkisoissa hän toimi olympiapurjehduksen teknisenä delegaattina. 2000-luvulla hän on toiminut urheilun kansainvälisissä järjestötehtävissä. Petersson on toiminut Ruotsin Purjehdusliitossa ja Kansainvälisen Purjehtijaliiton sääntökomiteassa 1970-luvun lopulta lähtien. Vuonna 1990 hänestä tuli Kansainvälisen Purjehtijaliiton sääntökomitean puheenjohtaja, vuonna 1994 kansainvälisen liiton varapuheenjohtaja ja vuonna 2004 hänet valittiin Kansainvälisen Purjehtijaliiton puheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi kahdeksan vuoden ajan vuoteen 2012. Tunnustuksena pitkäaikaisesta panoksesta kilpapurjehduksen hyväksi hänelle myönnettiin vuonna 2013 ISAF Beppe Croce-kunniapalkinto.

Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) on lisännyt lajiliittojen edustajia KOK:n jäsenistössä. Niinpä vuonna 2009 Göran Petersson valittiin Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi. Näin KOK:ssa oli peräti neljä ruotsalaista edustajaa eli Arne Ljungqvist ja Gunilla Lindberg henkilökohtaisella mandaatilla sekä Pernilla Wiberg urheilijoiden valitsemana edustajana.  Petersson oli KOK:n vuoden 2016 kesäkisojen arviointikomiteassa. Peterssonin KOK-kausi päättyi vuonna 2012 hänen täytettyään 70 vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  Vinge: Göran Petersson (Arkistoitu – Internet Archive), accessed on Toukokuu 30, 2015
2. ↑  Svensk president i den internationella seglingsvärlden *Svenska Seglarförbundet*.  13.11.2004.  Arkistoitu 29.5.2015. Viitattu 29.5.2015. (ruotsiksi)
3. ↑  Göran Petersson Awarded ISAF Beppe Croce Trophy *The International Sailing Federation (ISAF)*.  9.2.2013. Viitattu 29.5.2015. (englanniksi)
4. ↑  IOK kan få fyra svenskar *Svenska Dabladet*.  3.10.2009. Viitattu 29.5.2015. (ruotsiksi)
5. ↑  Madrid håller OS-drömmen vid liv *Sydkusten*.  5.6.2009. Viitattu 29.5.2015. (ruotsiksi)
6. ↑  IOC Mitglieder *Reinhardt-Consult*.  4.1.2015.  Arkistoitu 7.3.2012. Viitattu 31.5.2015. (saksaksi)
**Stig Göran Karl Käck** (s. 5. huhtikuuta 1941 Kirkkonummi) on suomenruotsalainen taidemaalari, näyttelijä ja puuartesaani. Käckin kuva- ja puutaideteoksissa inspiraation lähteenä on toistuvasti ollut suomalainen luonto, erityisesti Pohjois-Karjalan erämaat..

Uransa keskeisimpään materiaaliin, puuhun, Käck pääsi kosketuksiin jo nuorena. Hänen perheensä perustama puuteollisuuden yritys, Lappböle Hemslöjd AB, jonka toiminnassa Göran oli mukana nuoresta pitäen, valmisti muun muassa Kirkkonummen kirkon penkit sekä ikkunalaudat. Myöhemmin taiteilijan urallaan Käck kehitti suhdettaan puuhun, ja teki useita tilataideteoksia luonnosta löytämäänsä puuta hyödyntäen. Puu on materiaalina ollut tärkeässä osassa myös Käckin maalauksissa, joissa luonnosta löytynyttä puuta on hyödynnetty teosten kehyksissä. .

Göran Käckin teoksia hankittiin vuosina 2011 ja 2014 Kirkkonummen Porkkalassa sijaitsevaan Villa Hummerheimiin .

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. 1 2 3
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Göran Käck**.
* Göran Käck (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*. Museovirasto.
* Kirkkonummen kirkon virtuaaliesittely
**Maria Epple-Beck** (o.s. **Epple**, s. 11. maaliskuuta 1959 Seeg, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan TSV Seeg -seuraa. Hän on pituudeltaan 167 cm. Myös hänen sisarensa Irene Epple on ollut huipputason alppihiihtäjä.

Maria Epple voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden Garmisch-Partenkirchenissa 1978 viiden sadasosasekunnin erolla Lise-Marie Morerodiin. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän sijoittui samassa lajissa kahdeksanneksi ja Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 pujottelussa kuudenneksi. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli pujottelussa kahdestoista ja suurpujottelussa kolmastoista, Bormion MM-kilpailuissa 1985 suurpujottelussa seitsemäs.

Epple sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1981–1982, seitsemänneksi 1977–1978 ja yhdeksänneksi 1982–1983. Suurpujottelun maailmancupissa hän oli toinen kaudella 1981–1982 sekä kolmas 1977–1978 ja 1982–1983. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui viidenneksi kaudella 1984–1985.

Epple voitti viisi maailmancupin osakilpailua, sijoittui kolmetoista kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Hän voitti viisi Länsi-Saksan-mestaruutta, ja hänet valittiin Länsi-Saksan vuoden naisurheilijaksi 1978.

Maailmancupin osakilpailuvoitot
-------------------------------

Lähde:FIS

| Päivä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 4. helmikuuta 1981 | Saksa Zwiesel | suurpujottelu |
| 9. helmikuuta 1982 | Saksa Oberstaufen | suurpujottelu |
| 27. helmikuuta 1982 | Yhdysvallat Aspen | suurpujottelu |
| 25. maaliskuuta 1982 | Italia San Sicario | suurpujottelu |
| 25. tammikuuta 1985 | Sveitsi Arosa | pujottelu |

Lähteet
-------

1. 1 2  Maria Epple *sports-reference.com*.  Arkistoitu 19.5.2011. Viitattu 25.10.2015. (englanniksi)
2. ↑  Garmisch-Partenkirchen (GER) 04.02.1978 FIS World Ski Championships - Ladies' Giant Slalom *fis-ski.com*. Viitattu 25.10.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Maria Epple Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
Montjuïc Güellin puistosta nähtynä.
**Montjuïc** on laaja kukkula Barcelonassa, Espanjassa. Se sijaitsee kaupungin keskustan lounaispuolella Sants-Montjuïcin alueella. Kukkulan itäreuna on lähes pystysuora ja siltä avautuu näköala kaupungin satamaan. Kukkulan laella on sijainnut useita linnoituksia, joista nykypäivään on säilynyt 1600- ja 1700-luvuilla rakennettu Castell de Montjuïc. Linnoitus toimi vankilana aina Espanjan sisällissodan aikoihin asti. Katalaanien nationalistijohtaja Lluís Companys teloitettiin linnoituksessa vuonna 1940. Nykyisin linnoituksen tiloissa toimii sotamuseo (Museo Militar).

Castell de Montjuïc.
Montjuïcin metsäisiä rinteitä on käytetty maanviljelyyn ja eläinten laiduntamiseen. 1890-luvulla osa metsistä raivattiin puistoalueeksi. Alueella järjestettiin vuoden 1929 maailmannäyttely, jota varten rakennettiin useita uusia rakennuksia, kuten kansallismuseo Museu Nacional d'Art, Montjuïcin stadion ja Font Màgican suihkulähteet. Kukkulan länsiosassa sijaitseva Poble Espanyol (suom. *espanjalainen kylä*) esittelee nimensä mukaisesti arkkitehtuuria Espanjan eri osista.

Museu Nacional d'Art de Catalunya.
Montjuïcin kaupunginpuoleisilla rinteillä sijainneella Montjuïcin moottoriradalla ajettiin Formula 1 -sarjan Espanjan Grand Prix neljästi 1960- ja 1970-luvuilla. Kilpailut saivat traagisen lopun, kun vuoden 1975 kilpailussa Rolf Stommelenin auto ajautui takasiiven hajottua turvakaiteeseen ja kaiteen yli yleisöön tappaen neljä katsojaa.

Montjuïc oli useiden kilpailutapahtumien näyttämönä vuoden 1992 kesäolympialaisissa. Montjuïcin stadion kunnostettiin ja nimettiin uudelleen Estadi Olímpic Lluís Companysiksi. 65 000 -paikkaisella stadionilla järjestettiin kilpailujen avajaiset ja päättäjäiset sekä yleisurheilun kilpailutapahtumat. Vuodet 1997–2009 olympiastadion toimi Espanjan jalkapallon pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavan Espanyolin kotikenttänä. Stadionin ympäristöön rakennettuun "olympiarenkaaseen" (Anella Olímpica) kuuluu myös muun muassa urheiluoppilaitos Institut Nacional d'Educació Física de Catalunya, 17 000 -paikkainen urheiluhalli Palau Sant Jordi ja Picornellin uima-altaat sekä 136-metrinen televisioantenni Torre Telefónica, joka on yksi Barcelonan maamerkeistä.

Montjuïcin huipulle pääsee maksullisella köysiradalla. Noin puoleen väliin pääsee Funicular de Montjuïc -funikulaarilla, joka on osa Barcelonan metrojärjestelmää. Paikallisbussilla voi jatkaa huipulle saakka. Metroasemat Paral·lel, Poble Sec ja Espanya sijaitsevat Montjuïcin reunamilla.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Montjuïc**.
* Tietoa Montjuïcista Barcelonan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Montjuïc Google Mapsin satelliittikuvassa (englanniksi)
**Lehtikangas** on Kajaanin taaja-alueella sijaitseva kaupunginosa. Se sijaitsee keskustan ja radan eteläpuolella ja valtatien 6 itäpuolella. Lehtikankaan kaupunginosaan kuuluvia alueita ovat Ala-Lehtikangas, Asemantaus, Vanha-Lehtikangas, Vesitorninmäki, Ylä-Lehtikangas, Soidinrinne, Soidinsuo, Laajankangas ja Kylmä. Vuoden 2014 lopussa Lehtikankaalla oli 6 865 asukasta.

Alue on kasvanut etelään päin voimakkaasti sotien jälkeen. Tästä syystä paikalliset käyttävät alkuperäisestä alueesta nimeä Vanha Lehtikangas.

Valtatien 6 (Sotkamontien) ja Sudensuun risteys Tornitien suunnalta katsottuna.
Soidinrinteellä sijaitsee S-market, sen yhteydessä toimiva postin toimipiste, apteekki, Lehtikankaan terveysasema ja R-kioski. Nämä kaikki palvelut ovat keskittyneet Soidinkadun alkupäähän. Kajaanin Planeetta ry:n tähtitorni sijaitsee Lehtikankaan vesitornin huipulla, Mäkikadulla.

Laajankangas rakentuu Laajankankaankadun varteen rajautuen koillisessa Soidinsuohon, kaakossa Kehräämöntiehen, lounaassa Sotkamontiehen ja luoteessa Rinnekatuun. Alueella sijaitsee huoltoasema, Ratamon päiväkoti, kauppa ja Lehtikankaan kirjasto. Laajankankaan luoteisosassa on enimmäkseen kerrostaloasutusta, kun taas kaakossa on omakoti- ja rivitaloja.

Lehtikankaan alueella on kaksi koulua. Lehtikankaan koulussa on luokat 1–9 ja Soidinsuon koulussa luokat 1–6.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kajaanin alueiden väkiluku 31.12.2014 ikäryhmittäin (PDF) (s. 1) Kajaanin kaupunki.  Arkistoitu 20.6.2017.
2. ↑  Lehtikangas Kajaanin karttapalvelussa (Lehtikankaaseen kuuluu alueet 103120, 103121, 103130, 103140, 103150, 103160, 103170, 103180 ja 103190.) Kajaanin kaupunki. Viitattu 18.7.2023.
3. ↑  Peruskoulut ja hallinto Kajaanin kaupunki. Viitattu 18.7.2023.

Kajaani

|  |  |
| --- | --- |
| Kaupunginosat | Hetteenmäki · Hoikankangas · Kettu · Komiaho · Kuurna · Lehtikangas · Lohtaja · Nakertaja · Onnela · Puistola · Purola · Teppana · Variskangas |
| Kylät | Jormua · Koutaniemi · Kuluntalahti · Lahnasjärvi · Lehtovaara · Linnantaus · Mainua · Murtomäki · Paltaniemi |
| Vuolijoen suuralue | Itäranta · Kuusiranta · Kytökoski · Käkilahti · Ojanperä · Otanmäki · Saaresmäki · Vuolijoki · Vuottolahti |
**Ketoosi** eli **asetonitauti** on märehtijöiden, erityisesti hyvätuottoisten lypsylehmien aineenvaihduntasairaus. Sitä esiintyy lehmillä yleensä pari viikkoa poikimisen jälkeen ja johtuu verensokerin laskusta. Lisääntynyt maidontuotanto kuluttaa elimistön hiilihydraattivarastoja ja kun elimistö täyttää vajetta rasvakudoksista, vapautuu verenkiertoon ns. ketoaineita. Niistä tulee hengitykseen, maitoon ja virtsaan selvä asetonin haju. Maidontuotos laskee ja joskus sairauteen liittyy jopa hermosto-oireita.

Ketoosia eli asetonitautia hoidetaan antamalla sokeriliuosta suoneen ja propionaattiliuosta suun kautta. Propionaatti imeytyy pötsin seinän läpi ja elimistö voi käyttää sitä rypälesokerin valmistamiseen. Joskus tukihoitona käytetään kortisonia, jonka katabolisen vaikutuksen seurauksena valkuaisaineistakin muodostetaan sokereita. Sairaus menee yleensä hoidettuna ohi muutamassa päivässä ja lehmän kyky syödä riittävästi rehua lisääntyneeseen maidontuotantoon vakiintuu. Uuhella ja kutulla vastaava sairaus voi syntyä jo ennen poikimista. Se liittyy usein kaksos- ja kolmostiineyksiin. Tiine kohtu vie niin paljon tilaa, että eläin ei pysty syömään riittävästi ja potee energianvajausta.

Lähde
-----

* Alasuutari Sakari et al.(2006): Lypsylehmän ruokinta ja hoito. ISBN 952-13-2967-X
**Lakeuden Ursa** ry on Etelä-Pohjanmaan alueella aktiivisesti toimiva tähtitieteellinen yhdistys, jonka tarkoituksena on paitsi yhdistää alan harrastajia maakunnan alueella, myös edistää tähtitieteen harrastusta, tehdä tunnetuksi tähtitaivaan ja ilmakehän ilmiöitä sekä tarjota tietoa aiheesta kiinnostuneille.

Yhdistys
--------

Lakeuden Ursa ry. on perustettu vuonna 1986 ja yhdistyksen jäsenmäärä on noin 150 jäsenen paikkeilla. Suurimmillaan Lakeuden Ursan jäsenmäärä oli vuoden 2009 alkupuolella, jolloin yhdistyksellä oli lähes 250 jäsentä. Lakeuden Ursan kotipaikka on Seinäjoki.

Lakeuden Ursalle valmistui syksyllä 2006 tähtitieteellinen havaintokeskus eli observatorio Honkakylän lähellä sijaitsevan Sahannevan laitamille. Observatorion nimenä on *Sahannevan observatorio* (engl. *″SawFen Observatory″*). Sahannevan observatorion päähavaintovälineenä toimii toistaiseksi Meaden valmistama 14-tuumainen LX200GPS Schmidt-Cassegrain -teleskooppi. 
Päähavaintovälineen rinnalle hankittiin vuoden 2008 keväällä laajakenttäiseksi kuvauskaukoputkeksi Sky-Watcher Equinox 100 Pro 2 -linssiteleskooppi.

Kerhoiltoja vietetään joka toinen keskiviikko ja niiden yhteydessä pidetään tähti- tai aurinkonäytös, jotka ovat myös yleisölle avoimia (näytösmaksu).

Jäsenlehti Kassiopeja
---------------------

Lakeuden Ursa on julkaissut omaa jäsenlehteä jo 1980-luvun lopusta lähtien, joskin alkuaikoina lehti oli lähinnä parisivuinen A5-kokoinen tiedotuslehtinen. Tuolloin "lehden" nimenä oli *Tähtitaivas*. Vuonna 1998 lehden nimeksi vaihtui *Kassiopeja*, ja lehden sivumäärä kasvoi kahdeksaan.

Tärkein muutos *Kassiopeja*-lehden julkaisussa tapahtui vuonna 2004, kun lehden fyysiset mitat kasvoivat A4-kokoon ja sivumääräkin lisääntyi lähemmäs kahtakymmentä, jolloin lehti muistutti enemmän oikeaa lehteä kuin pelkkää tiedotuslehtistä.

Viime vuosina jäsenlehden julkaiseminen on kuitenkin jäänyt väliin, sillä sähköiset tiedotuskanavat ovat paljolti korvanneet paperilla julkaistavat aineistot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tietoa *Lakeuden Ursa ry*. Viitattu 24.11.2021.
2. ↑  Hallitus *Lakeuden Ursa ry*. Viitattu 24.11.2021.
3. 1 2 3  Toimintamuotoja *Lakeuden Ursa ry*. Viitattu 24.11.2021.
4. ↑  Havaintolaitteisto *Lakeuden Ursa ry*. Viitattu 15.02.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Lakeuden Ursa ry
* Lakeuden Ursa - Tiedostot
**Keltaviirumullo** (*Mulloidichthys flavolineatus*) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Sitä kalastetaan ruoaksi joissain maissa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kaksi keltaviirumulloa
Keltaviirumullo kasvaa yleensä noin 25 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 43 senttimetrin mittaiseksi. Se voi painaa korkeintaan 423 grammaa. Lajilla on selkäevässään kahdeksan piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on yksi piikkiruoto ja seitsemän pehmeää ruotoa.

Keltaviirumullon selkäpuolen väritys vaihtelee harmaasta oliivinväriseen. Vatsa ja kyljet ovat vaaleat. Kyljissä on 1–2 pitkittäistä keltaista juovaa. Ensimmäisen selkäevän alapuolella on tumma täplä.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Keltaviirumulloa tavataan indopasifiselta merialueelta. Sen levinneisyys ulottuu Punaiseltamereltä, Persianlahdelta ja Itä-Afrikasta Havaijille, Marquessaarille ja Pitcairnsaarten Ducie Islandille. Lajin levinneisyys rajoittuu pohjoisessa Riukiusaarille sekä Ogasawasaarille ja etelässä Lord Howen saarelle sekä Rapan saarelle. Keltaviirumullo on yleinen koko levinneisyysalueellaan, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen vuonna 2016 elinvoimaiseksi lajiksi.

Keltaviirumullo käyttää ravinnokseen nilviäisiä, äyriäisiä, matoja, merisiilejä ja huokoseläimiä. Lajin elinympäristöä ovat hiekkapohjaiset laguunit ja riutat. Se muodostaa toisinaan parvia. Keltaviirumullo saavuttaa sukukypsyyden Mariaaneilla hieman yli kymmenen senttimetrin mittaisena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith-Vaniz, W.F. & Williams, I.: *Mulloidichthys flavolineatus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 4.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  Varjo, Markku; Koli, Lauri ja Dahlström, Harri: *Maailman kalojen nimet*, s. 81. Suomen Biologian Seura Vanamo, 2004. ISBN 951-9108-13-0.
3. 1 2 3 4 5  *Mulloidichthys flavolineatus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 4.1.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2400284
* Wikispecies: Mulloidichthys flavolineatus
* ADW: Mulloidichthys\_flavolineatus
* AFD: Mulloidichthys\_flavolineatus
* BOLD: 84512
* CoL: 742Y3
* FishBase: 5983
* GBIF: 2396835
* iNaturalist: 123346
* IRMNG: 11455313
* ITIS: 169409
* IUCN: 50903119
* NCBI: 652446
* WoRMS: 218647

 |

 |
**Arn Magnusson** on ruotsalaisen kirjailijan ja toimittajan Jan Guilloun luoma kuvitteellinen, keskiaikainen hahmo, joka kuuluu Folkunga-sukuun. Arn päätyy ristiretkelle Jerusalemiin ja ottaa osaa keskiaikaiseen Sverker-, Erik- ja Folkunga-sukujen väliseen valtataisteluun, jota käytiin nykyisen Ruotsin alueella 1200-luvulla. Arnista kertovassa romaanissa suuressa osassa on myös Arnin ja Cecilian rakkaustarina. Cecilia päätyy Varnhemin luostariin samaan aikaan kun Arn on ristiretkellä.

Historiallinen tausta
---------------------

Arn Magnusson on fiktiivinen hahmo, mutta historiallinen tausta on osittain todellinen. Kirjassa hänen isänsä Magnus Minneskiöld ja setänsä Birger Brosa elävät keskiajalla ja kuuluvat Bjälbo-sukuun, joka tunnettiin myös Folkungan sukuna. Isä Magnuksen historiallisesti todelliset pojat olivat muun muassa Eskil, Birger Jarl ja piispat Karl ja Bengt Magnusson, jotka kävivät Pohjoisen ristiretkillä ja taistelivat Ruotsin vallasta Erikin suvun kanssa Sverkereiden sukua vastaan. Isä Magnuksen uskotaan kuolleen Lenan taistelussa Sverkereita vastaan ja piispa Karl kuoli pohjoisen ristiretkellä Virossa. Temppeliritarit taistelivat Jerusalemissa samoihin aikoihin, mutta ei ole tietoa että heidän järjestössään on ollut ruotsalaisia. Temppeliritarit taistelivat samoihin aikoihin Jerusalemissä sulttaani Saladinia vastaan, joka esiintyy myös kirjassa.

Arn seikkailee ristiretkitrilogiassa, johon kuuluu kirjat *Tie Jerusalemiin*, *Temppeliherra* ja *Pohjoinen valtakunta*. Lisäksi Guillou kirjoitti sarjalle itsenäisen jatkoteoksen *Arnin perintö, joka on fiktiivinen tarina Birger Jarlista.*

Kirjasarjasta on tehty myös kaksi elokuvaa. Vuonna 2007 ensi-iltansa saanut *Arn – Temppeliritari* käsittää sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa, ja kolmatta kirjaa käsittelee vuonna 2008 ensi-iltansa saanut *Arn – Pohjoinen valtakunta*. Elokuvan budjetti oli 210 miljoonaa kruunua.

Arnia käsittelevät kirjat
-------------------------

* *Tie Jerusalemiin*. (Vägen till Jerusalem, 1998.) Suom. Tapio Koivukari. Like, 2000 (5. painos 2008). ISBN 951-578-768-8.
* *Temppeliherra*. (Tempelriddaren, 1999.) Suom. Tapio Koivukari. Like, 2001. ISBN 951-578-879-X.
* *Pohjoinen valtakunta*. (Riket vid vägens slut, 2000.) Suom. Pirkko Talvio-Jaatinen. Like, 2002. ISBN 952-471-007-2.
* *Arnin perintö*. (Arvet efter Arn, 2001.) Suom. Arvi Tamminen. Like, 2003. ISBN 952-471-166-4.
**José Rodríguez Martínez** (s. 16. joulukuuta 1994 Villajoyosa) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónin Deportivo La Coruñaa lainasopimuksella saman sarjan Real Madridista. Oikeajalkainen Rodríguez on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Etniseltä taustaltaan hän on romani.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Rodríguezin kasvattajaseura on Real Madrid. Hän on pelannut seuran kakkosjoukkueessa Real Madrid Castillassa 60 ottelua onnistuen maalinteossa neljästi. Seuran edustusjoukkueen paidassa Primera Divisiónissa hän pelasi toistaiseksi ainoan ottelunsa joulukuussa 2012 Atlético Madridia vastaan. Muutaman päivän päästä tästä hän debytoi Mestareiden liigassa AFC Ajaxia vastaan Real Madridin historian nuorimpana pelaajana.

Kaudeksi 2014–2015 Rodríguez siirtyi lainalle Primera Divisióniin nousseeseen Deportivo La Coruñaan. Hän teki avausmaalinsa liigassa elokuussa 2014 Rayo Vallecanon verkkoon. Rodríguez pelasi kauden aikana 25 ottelua tehden kaksi maalia.

### Maajoukkueura

Rodríguez on edustanut monia Espanjan nuorten maajoukkueita. Vuodesta 2015 lähtien hän on kuulunut Espanjan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3
Parkki Sovinto ennen Suomeen ostamista *County of Dumfries* -nimisenä.
County of Dumfries fregatiksi takiloituna, Intian Kalkutassa asuneen kiinalaisen taidemaalarin Lai Fongin (s. 1869) öljymaalaus.
**Sovinto** oli suomalainen nelimastoinen rautaparkki (takiloitu alun perin fregatiksi), joka oli rakennettu 1878. Fregatti oli raumalaisten laivanvarustajien omistuksessa 1905–1906. Laiva haaksirikkoutui myrskyssä 5. marraskuuta 1906 Kanadassa Prinssi Edwardin saaren rannikolla jolloin miehistöstä 10 hukkui ja 11 pelastui.

Sovinnon rakensi Barclay, Curle & Co. Glasgow’ssa Skotlannissa vuonna 1878 saman kaupungin R. & J. Craig -varustamolle alun perin nimellä **County of Dumfries**. Laivan vetoisuus oli 1 718 bruttorekisteritonnia ja 1 615 nettorekisteritonnia. Laivan pituus oli 81,1 metriä, leveys 11,82 metriä ja syväys 7,19 metriä. Fregatti oli pääasiassa Itä-Intian juuttireitillä Kalkutan ja Iso-Britannian välillä. Se takiloitiin parkiksi ennen kuin se ostettiin Suomeen.

Suomeen parkki ostettiin R. & J. Craig -varustamolta Glasgow’sta vuonna 1905 ja se sai uudeksi nimekseen **Sovinto**. Ensimmäisen matkansa suomalaisomistuksessa se teki superfosfaattilastissa Lontoosta Australian Wallaroohon marraskuun 1905 ja helmikuun 1906 välillä. Puutavaralastissa Kanadan Campbelltonista kohti Australian Melbournea matkannut parkki Sovinto haaksirikkoutui myrskyssä Kanadassa East Pointin lähellä Prinssi Edwardin saaren rannikolla 5. marraskuuta 1906. Laiva kallistui pahoin kansilastin alettua liikkua, mastot menivät myrskyssä yli laidan mereen ja runko katkesi kahtia. Miehistöstä 10 hukkui ja 11 pelastui. Hukkuneista seitsemän oli suomalaisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkolan Suurten purjelaivojen bibliografia : Sovinto ex County of Dumfries (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia : Parkki Sovinto (Arkistoitu – Internet Archive)
**José Oscar Bernardi** (s. 20. kesäkuuta 1954 Monte Siao) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Oscar debytoi Brasilian maajoukkueessa 1978. Hän kuului Brasilian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1978, 1982 ja 1986. Hän on pelannut 59 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  National Football Teams

Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1978
1 Leão |
2 Toninho |
3 Oscar |
4 Amaral |
5 Toninho Cerezo |
6 Edinho |
7 Zé Sergio |
8 Zico |
9 Reinaldo |
10 Rivelino |
11 Dirceu |
12 Carlos |
13 Nelinho |
14 Abel |
15 Polozzi |
16 Rodrigues Neto |
17 Batista |
18 Gil |
19 Jorge Mendonça |
20 Roberto Dinamite |
21 Chicão |
22 Valdir Peres |
Valmentaja Coutinho

Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Valdir Peres |
2 Leandro |
3 Oscar |
4 Luizinho |
5 Cerezo |
6 Júnior |
7 Paulo Isidoro |
8 Sócrates |
9 Serginho |
10 Zico |
11 Éder |
12 Paulo Sérgio |
13 Edevaldo |
14 Juninho |
15 Falcão |
16 Edinho |
17 Pedrinho |
18 Batista |
19 Renato |
20 Dinamite |
21 Dirceu |
22 Carlos
Valmentaja: Telê Santana

Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1986
1 Carlos |
2 Edson |
3 Oscar |
4 Edinho |
5 Falcão |
6 Júnior |
7 Müller |
8 Casagrande |
9 Careca |
10 Zico |
11 Edivaldo |
12 Paulo Vitor |
13 Josimar |
14 Júlio César |
15 Alemão |
16 Mauro Galvão |
17 Branco |
18 Sócrates |
19 Elzo |
20 Silas |
21 Valdo |
22 Leão
Valmentaja: Telê Santana
**SMS Tb 91F** oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1920 Portugalille, joka nimesi sen *NRP Mondegoksi*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tb 82F -luokka*
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1914. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1915 ja valmistui 11. heinäkuuta 1916.

Palvelus
--------

Alus myytiin 1920 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa vuonna 1921 nimellä *NRP Mondego*. Aluksen suunniteltu aseistus oli yksi Skodan valmistama 66 millimetrin tykki, mutta myöhemmin alukselle asennettiin lisäksi yksi Hotckissin 57 millimetrin tykki ja neljä 18 tuuman torpedoputkea. Alus kuului lämmittäjien ja torpedohenkilöstön kouluttamiseksi koottuun laivueeseen.

Alus poistettiin alusluettelosta 1938.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Greger, René: *Austro-Hungarian Warships of World War I*. Lontoo, Englanti: Ian Allan Limited, 1976. ISBN 0-7110-0623-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Greger, René s. 60
2. 1 2  Gardiner 1985 s. 373
**Andrei Florin Rațiu** (s. 20. kesäkuuta 1998 Aiud) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Huescaa. Hän on pelannut Romanian maajoukkueessa vuodesta 2021.

Rațiu pelasi jo juniorina Espanjassa. Hän on pelannut Villarrealin reservijoukkueissa ja päässyt edustusjoukkueessa pelaamaan vain yhden Eurooppa-liigan ottelun huhtikuussa 2019; tuolloin toisessa puolivälieräottelussa oli vastustajana toinen espanjalaisseura Valencia, ja Rațiu pelasi koko ottelun. Elokuusta 2020 tammikuuhun 2021 hän oli lainalla alankomaalaisseura ADO Den Haagissa, jossa hän pelasi kymmenen Eredivisien ottelua. Hän siirtyi elokuussa 2021 Huescaan ja pelasi kaudella 2021–2022 Segunda Divisiónissa 34 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Rațiu on pelannut Romanian alle 21- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Kesällä 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa hän pelasi kaksi ottelua. Hän pelasi Romanian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2021 MM-karsintaotteluissa Islantia ja Pohjois-Makedoniaa vastaan. Hän on pelannut helmikuun 2023 loppuun mennessä kymmenen maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen A-maaottelumaalinsa syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andrei Rațiu Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**SMS Tb 83F** oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus luovutettiin 1920 Versailles’n rauhansopimuksen mukaisesti Romanialle, joka nimesi sen *NMS Smeuliksi*.

Valmistus
---------

Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta Porto Réstä, missä köli laskettiin 17. marraskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1914 nimellä *SMS Tb 83F* ja valmistui 7. elokuuta 1915.

Palvelus
--------

*SMS Tb 83F* luovutettiin Romanialle 1920. Vuonna 1939 aluksen toinen 66 millimetrin tykki vaihdettiin 37 millimetrin tykkiin ja keskilaivaan asennettiin 20 millimetrin tykki. Toisen maailmansodan aikana alukselle asennettiin pääaseiksi kaksi 88 millimetrin tykkiä ja niiden lisäksi kaksi 20 millimetrin tykkiä, mutta torpedoputket jouduttiin poistamaan. Aluksen etukannen tykki poistettiin myöhemmin ja se korvattiin 20 millimetrin tykillä ja konekiväärillä. Alus palveli sodan aikana saattuetehtävissä 1941-1942 Mustanmeren länsirannikolla sekä Krimillä. Toisinaan alus suojasi miinoitusoperaatioita.

Romanian antauduttua alus siirrettiin Neuvostoliiton Mustanmeren laivastoon nimettynä *Torokseksi*. Se palautettiin 22. syyskuuta 1945 Romanialle, jonka laivastossa se palveli vuodesta 1948 alkaen oltuaan lokakuusta 1945 alkaen modernisoitavana Galatzissa. Alus poistettiin alusluettelosta 1959-1960.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Whitley, M. J. s. 226
Mirmanden kylää.
**Mirmande** on kunta Ranskan Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Drômen departementissa. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 532. Kunta kuuluu Loriol-sur-Drômen kantoniin Valencen arrondissementissa ja sijaitsee Rhône-joen itäpuolella Valencen ja departementin pääkaupungin Montélimarin puolessavälissä. Kunnan länsipuolelta kulkee Pariisista Marseilleen johtava A7-moottoritie.

Mirmande on kauneimpien ranskalaiskylien järjestön *Les Plus Beaux Villages de France* jäsen. Drômen departementissa on kolme muutakin järjestön jäsenkylää: La Garde-Adhémar, Montbrun-les-Bains ja Le Poët-Laval.

Lähteet
-------

1. ↑  List of The Most Beautiful Villages of France (Arkistoitu – Internet Archive), Les plus beaux villages de France. Viitattu 5.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mirmande** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Mirmande