recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kari Maurits Takko** (s. 23. kesäkuuta 1962 Uusikaupunki) on ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.

Pelaajaura
----------

### Seuratasolla

Hän aloitti uransa pelaamalla seitsemän kautta Porin Ässissä, josta siirtyi kuudeksi kaudeksi NHL:ään. Quebec Nordiques varasi hänet vuonna 1981 10. varauskierroksella, mutta sopimusta ei syntynyt. Takko varattiin uudelleen vuoden 1984 varaustilaisuudessa, tällä kertaa Minnesota North Stars -joukkueeseen. Minnesotassa Takko oli suomalaisittain erikoisessa tilanteessa kun hän kilpaili kakkosmaalivahdin paikasta toisen suomalaismaalivahdin, Jarmo Myllyksen kanssa. Hän pelasi NHL-uransa aikana sekä Minnesotassa että Edmonton Oilersissa. Oilersiin Takko myytiin yllättäen kesken kautta 1990–91. NHL-uran jälkeen Takko siirtyi takaisin Porin Ässiin, jossa pelasi seitsemän kautta. Takko profiloituikin suureksi Ässä-fanien suosikiksi pelaajauransa aikana. Jääkiekkomaalivahtiuransa Takko päätti Ruotsissa HV71:n riveissä vuosina 1997–2000.

### Maajoukkueessa

Takko pelasi Suomen jääkiekkomaajoukkueessa 104 maaottelua. Niihin sisältyi muun muassa kolmet MM-kisat vuosina 1983, 1985 ja 1991, Sarajevon olympialaiset vuonna 1984 sekä 1987 Kanada-cup- ja vuoden 1996 maailmancupturnaus. 1990-luvulla Kari Takko oli pitkään poissa maajoukkueesta, mutta teki paluun vuoden 1996 maailmancupturnaukseen.

Pelaajauran jälkeen
-------------------

Peliuransa jälkeen Takko on toiminut Dallas Starsin kykyjenetsijänä ja HC Ässät Pori Oy:n hallituksessa. Hän lähti Ässien hallituksesta syyskuussa 2008, kun Pentti Matikainen valittiin Ässien pelaajakoordinaattoriksi. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Takon Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 179.

Takon poika, Karri oli myös jääkiekkoilija.

Saavutukset
-----------

* kolme SM-hopeaa ja pronssi
* SM-liigan paras maalivahti 1985 ja 1994
* SM-liigan tähdistökentällinen 1985
* Lynces Academicin patsas parhaalle maalivahdille 1985 ja 1993

Lähteet
-------

1. ↑  Kari Takko Bio, Stats, and Results *Sports-Reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 16.11.2017. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Kiekkolegendan poika voitti kultaa Koivun ja Ruudun rinnalla, ura päättyi loukkaantumiseen - kertoo nyt Ylellä hurjasta elämänmuutoksesta

Aiheesta muualla
----------------

* HockeyGoalies – Kari Takko (englanniksi)
* Kari Takko Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
* Kari Takko nhlfinns.com:ssa (englanniksi)
* Takon tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Hannu KamppuriTimo Lehkonen** | **Urpo Ylönen -palkinnon voittaja**19851994 | Seuraaja:**Markus MattssonBoris Rousson** |

Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 1991
1 Takko |
2 Numminen |
3 Henriksson |
5 Jutila |
6 Ruotanen |
8 Selänne |
9 Sirén |
13 Kivelä |
14 Järvinen |
15 Nieminen |
16 Järvenpää |
17 Kurri |
18 Tuomisto |
19 Lindfors |
20 Kurkinen |
21 Ruuttu |
22 Tirkkonen |
23 Virta (**C**) |
25 Summanen |
26 Keskinen |
27 Peltomaa |
29 Lumme |
30 Ketterer |
Valmentaja Pentti Matikainen
**Bến Tren taistelu** oli Vietnamin sodan Tet-hyökkäyksen aikana käyty taistelu Bến Tren kaupungin hallinnasta etelävietnamilaisten, yhdysvaltalaisten ja vietkongin joukkojen välillä 31. tammikuuta – 2. huhtikuuta 1968.

Tausta
------

Tuolloin noin 18 000 asukkaan Bến Tre oli Bến Tren maakunnan keskus Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonin eteläpuolella Mekongin suistolla. Ympäröivä seutu oli riisi- ja kookospuuviljelmiä. Tuleva taistelu oli osa kommunistien toteuttamaa laajamittaista Tet-hyökkäystä. Tiedustelu oli paljastanut vietkongin joukkojen alkaneen soluttautua Bến Tren alueelle noin kuukautta ennen hyökkäyksen alkua ja puolustajat tiesivät olla varuillaan.

Taistelu
--------

Yöllä 30–31. tammikuuta noin 2 500 vietkongin taistelijaa alkoi soluttautua Bến Tren kaupunkiin. Yhteenotot alkoivat noin kello 4.00 aamulla 31. tammikuuta. Alkanutta tulitusta käsiasein seurasi kranaatinheittimin ja käsiasein tehty isku etelävietnamilaisten hallinnollista linnoitettua asemaa vastaan. Ankarien taistelujen jälkeen etelävietnamilaisten joukkojen oli kuitenkin onnistunut varmistaa kaupungin sairaalan ja radioaseman alue. Ne saivat vahvistuksina myös Yhdysvaltojen 9. jalkaväkidivisioonan kaksi pataljoonaa, jotka tuotiin alueelle ilmateitse. Joukkojen yrittäessä työntää vietkongin taistelijoita edelleen pois kaupunkialueelta niitä tuettiin ilmavoimien ilmaiskuilla. Lopulta taistelut olivat päättyneet 2. helmikuuta.

Seuraukset
----------

Etelävietnamilaiset ja yhdysvaltalaiset olivat yhdessä menettäneet 101 miestä kaatuneina ja 242 haavoittuneina. Vietkongin tappioiksi arvioitiin noin 300. Itse kaupunki kärsi mittavia vaurioita. Arviolta 50 % kaupungista tuhoutui ja 1 000 siviiliä sai surmansa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Spencer C. Tucker: *The Encyclopedia of the Vietnam War*, s. 101–102. Toinen painos. ABC-CLIO, 2011. ISBN 978-1-85109-960-3. (englanniksi)
**European League of Football** on amerikkalaisen jalkapallon Euroopassa pelattava ammattilaissarja. Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2021. Sarjassa pelaa 17 joukkuetta eri puolilta Eurooppaa.

ELF pelaa NFL-liigan säännöillä, mikä on Euroopassa poikkeuksellista. Eurooppalaiset sarjat ja kansainväliset ottelut pelataan yleensä college-säännöillä.

Historia
--------

Euroopassa ei ole ollut monikansallista ammattilaissarjaa NFL Europan lopettamisen jälkeen, seurajoukkueiden monikansallisia turnauksia ja sarjoja kylläkin. European League of Football perustettiin vuonna 2020 ja liiga hankki vanhojen NFL Europa -joukkueiden oikeudet. Siten useat historialliset ammattilaisseurat perustettiin uudelleen uuteen liigaan. Aluksi sarjalla ei ollut sopimusta lajin maailmanliiton kanssa, mikä vaikeutti muun muassa pelaajasiirtoja. Maailmanliitto ja ELF pääsivät yhteisymmärykseen vuonna 2022.

Lajin toinen eurooppalainen ammattilaissarja, Saksan kansallinen GFL, on nähnyt ELF-liigan uhkana sarjojen kilpaillessa samoista pelaajista, sponsoreista ja katsojista.

Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2021. Sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta ja ensimmäisen mestaruuden voitti itävaltalainen Raiders Tirol. Toiseksi kaudeksi joukkueita oli jo 12 ja ne jaettiin kolmeen konferenssiin. Mestaruuden vuonna 2022 voitti Vienna Vikings. Kaudella 2023 joukkueita oli 17. Mestaruuden voitti saksalainen Rhein Fire.

Joukkueet 2024
--------------

Sarjassa pelaa 17 joukkuetta, jotka on jaettu kolmeen konferenssiin:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Läntinen konferenssi* Espanja Madrid Bravos
* Saksa Cologne Centurions
* Saksa Frankfurt Galaxy
* Saksa Rhein Fire
* Ranska Paris Musketeers
* Saksa Hamburg Sea Devils
 | Keskinen konferenssi* Espanja Barcelona Dragons
* Sveitsi Helvetic Guards
* Itävalta Raiders Tirol
* Saksa Munich Ravens
* Saksa Stuttgart Surge
* Italia Milano Seamen
 | Itäinen konferenssi* Unkari Fehervar Enthroners
* Tšekki Prague Lions
* Puola Panthers Wroclaw
* Saksa Berlin Thunder
* Itävalta Vienna Vikings
 |

Mestarit
--------

* 2023: Rhein Fire
* 2022: Vienna Vikings
* 2021: Raiders Tirol

Lähteet
-------

1. 1 2  ELF SAJL. Viitattu 22.6.2023.
2. ↑  European League of Football announced for June 2021 SportsPro. Viitattu 22.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  Comeback für Sea Devils und Galaxy! NFL Europe-Brands sind zurück RAN. Viitattu 22.6.2023. (saksaksi)
4. ↑  An ELF shaped shadow looms over the GFL American Football International. Viitattu 22.6.2023. (englanniksi)
5. ↑  ELF 2021 Football-Aktuellt. Viitattu 22.6.2023. (saksaksi)
6. ↑  ELF 2022 Football-Aktuellt. Viitattu 22.6.2023. (saksaksi)
7. ↑  ELF 2023 Football-Aktuellt. Viitattu 20.2.2024. (saksaksi)
8. ↑  Standings European League of Football. Viitattu 20.2.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **European League of Football** Wikimedia Commonsissa

* Liigan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* ELF GamePass Liigan oma suoratoistopalvelu (englanniksi)
**Oona Koukkula** (s. 22. elokuuta 2003 Riihimäki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Hämeenlinnan Pallokerhoa.

Koukkula on kotoisin Riihimäeltä. Hän pelasi SM-liigassa ensimmäisen kautensa 2017–2018 keskiuusmaalaisen KJT:n joukkueessa. Tämän jälkeen hän edusti neljä kautta Team Kuortanetta ja on vuodesta 2022 pelannut HPK:ssa. Hän on pelannut liigassa seitsemän kauden aikana runkosarjassa ja alemmassa jatkosarjassa yhteensä 187 ottelua, joissa hän on tehnyt 13 maalia ja antanut 55 maalisyöttöä, sekä pudotuspeleissä 32 ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja saanut kuusi syöttöpistettä. Hänet valittiin kausilla 2021–2022 ja 2023–2024 liigan kakkostähdistökentälliseen.

Koukkula pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2020. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2021–2022. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen MM-kilpailuihin 2024.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Oona Koukkula *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2  HPK:n Oona Koukkula toivoo edustavansa Suomea myös olympiajäillä  13.3.2024. Yle. Viitattu 2.4.2024.
3. ↑  Seppä, Lassi: Nuori Oona Koukkula kasvoi Kuortaneella urheilijaksi ja teki debyyttinsä Naisleijonissa tällä kaudella − "Täytyy kehittyä nopeammassa eteenpäin pelaamisessa" *Jatkoaika*.  11.3.2022. Viitattu 2.4.2024.
4. ↑   Sippola, Joel & Holma, Joel: Tässä on Naisleijonien joukkue kevään MM-kisoihin – tähtipelaaja Susanna Tapani mukana  12.3.2024. Yle. Viitattu 2.4.2024.
**Eeva Moilanen** (s. 29. kesäkuuta 1960) on suomalainen lääkäri ja farmakologian professori Tampereen yliopistossa. Lisäksi hän toimii Tampereen yliopiston konsistorin puheenjohtajana.

Moilanen johtaa Suomen ainoaa immunofarmakologiaan keskittyvää tutkimusryhmää. Hän on tutkinut erityisesti tulehdussairauksia sekä ylipainoon liittyvää elimistön matala-asteista tulehdusta. Moilanen on toiminut useissa farmakologian alan luottamustoimissa niin Suomessa kuin kansainvälisesti. Hän on ensimmäinen nainen, joka on toiminut Euroopan farmakologijärjestön EPHARin presidenttinä. Lisäksi Moilanen on toiminut Professoriliiton varapuheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Eeva Moilanen *Tampereen korkeakouluyhteisö*. Viitattu 10.2.2023.
2. ↑  Tampereen yliopiston uusi konsistori järjestäytyi *Visiiri-lehti*.  27.1.2022. Viitattu 10.2.2023.
3. ↑  Tampereen yliopisto sai rokotteisiin ja immunologiaan keskittyvän tutkimuskeskuksen *Yle Uutiset*.  25.1.2022. Viitattu 10.2.2023.
4. ↑  Eeva Moilanen: "Tutkijana minua kiehtoo liikkuminen tunnetun ja tuntemattoman rajapinnassa" *Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim*.  2009. Viitattu 10.2.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* ORCID

 |

 |
**Breconin katedraali** (kymriksi *Eglwys Gadeiriol Aberhonddu*) on Breconissa sijaitseva tuomiokirkko. Kirkko on Walesin anglikaanisen kirkon Swansean ja Breconin hiippakunnan pääkirkko.

Historia
--------

Normannit perustivat vuonna 1093 paikalle Johannekselle pyhitetyn benediktiiniluostarin. Nykyinen kirkko on pääosin rakennettu 1200- ja 1300-luvuilla ja rakennus edustaa early English -tyyliä ja gotiikkaa. Kirkolla tiedetään olleen useita pyhäinjäännöksiä. Myöhäiskeskiajalla kirkko tunnettiin Pyhän Ristin kirkkona, sillä kirkossa säilytettiin Pyhän Ristin palasta. Luostaritoiminta lakkautettiin vuonna 1538 Englannin uskonpuhdistuksen yhteydessä ja rakennukset otettiin maalliseen käyttöön.

Kirkko sai katedraalin aseman vuonna 1923 Walesin kirkon muodostamisen jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Introduction Brecon Cathedral.  Arkistoitu 29.10.2017. Viitattu 25.12.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Brecon: Cathedral Church of St John the Evangelist Powys Local History Encyclopedia. Viitattu 25.12.2017. (englanniksi)
3. ↑  David Ross: Brecon Cathedral Britain Express. Viitattu 26.12.2017. (englanniksi)
**Määränpäänä tähdet** (*The Stars My Destination* tai *Tiger! Tiger!*) on Alfred Besterin vuonna 1956 kirjoittama science fiction -romaani. Kirjoittaja sai idean aiheeseen luettuaan toisen maailmansodan aikana haaksirikkoutuneesta merimiehestä nimeltä Poon Lim, joka ajelehti Tyynellä valtamerellä ennätykselliset 133 päivää, koska ohikulkeneet laivat eivät uskaltaneet pysähtyä pelastustoimiin, peläten mahdollista sukellusvenehyökkäystä. Tuosta kasvoi tarina avaruuteen haaksirikkoutuneesta Gully Foylesta, joka haluaa kostaa ohi lentäneelle alukselle hänen hylkäämisensä avaruusaluksen hylkyyn. *Määränpäänä tähdet* jäi Besterin viimeiseksi kirjaksi 19 vuoteen.

*Määränpäänä tähdet* ennakoi myöhempää kyberpunkkia. Sen universumissa megakorporaatiot ovat yhtä voimakkaita kuin valtiot, joskus voimakkaampiakin. Aurinkokunta on jakautunut kahteen sotivaan leiriin, sisä- ja ulkoplaneettoihin. Teleportaatio kuuluu ihmisten jokapäiväiseen elämään, ja kirjan alussa kerrotaankin kuinka tiedemies nimeltä Jaunte keksii sen ja kuinka teleportaatio nimetään hänen mukaansa "jauntaukseksi". Ainoa hankaluus on että ihminen voi jauntata vain paikkoihin joissa on jo käynyt, eikä avaruudessa voi jauntata - huolimatta lukuisista (epäonnistuneista) yrittäjistä. Telepaatit ovat harvinaisia, mutta olemassa olevia ihmisiä, heitä on vain puoli tusinaa koko aurinkokunnassa. Yksi päähenkilö voi lähettää ajatuksiaan, muttei vastaanottaa.

Kirjaa on kuvattu Dumas'n *Monte-Criston kreivin* scifi-sovitukseksi. Päähenkilö Gully Foyle on kirjan alussa "täydellisesti epäonnistunut yksilö", jolla olisi kyllä potentiaalia, muttei lainkaan motivaatiota. Hän huomaa olevansa 170 päivää avaruusaluksen hylyssä, kuolemassa hitaasti, mutta yhä elossa. Aina hapen ollessa lopussa hän joutuu poistumaan suojapaikastaan etsimään uutta happipulloa ja ruokaa ilman mitään varmuutta onnistumisesta. Kaikki muuttuu kun ohikulkeva alus huomaa hänet, mutta jättää hänet jälkeensä, silloin hän päättää pelastaa itsensä kostaakseen alukselle.
**Fish Creekin taistelu** (tunnetaan myös nimellä: **Battle of Tourond's Coulee**) oli yksi Saskatchewanin kapinan taisteluista. Se käytiin 24. huhtikuuta 1885, ja siinä kapinoitsijat saivat tärkeän voiton hallituksen joukoista. Voitto ei kuitenkaan ollut tarpeeksi merkittävä muuttamaan kapinan lopputulosta, mutta kapinoitsijat onnistuivat pysäyttämään kenraali Frederick Middletonin joukot ja hidastamaan heidän etenemistään Batocheenm jossa métisit kohtasivat hallituksen joukot lopullisessa taistelussa.

Taistelu
--------

Middleton johti 10. huhtikuuta Fort Qu'Appellen kaupungista lähetettyä sotilasosastoa, joka eteni Saskatchewanjokea pitkin. Joukko-osasto joutui 24. huhtikuuta Dumontin johtamien intiaanien yllättämäksi. Jokainen métisi ampui yhden laukauksen, minkä jälkeen he piiloutuivat metsän ja jokilaakson suojaan. Koko Saskatchewanin kapinan aikana vallinnut ammusten vähäisyys pakotti heidät turvautumaan tarkkuusammuntaan.

Middletonin joukot olivat hajaantuneet molemmin puolin jokea, minkä takia hän ei pystynyt hyödyntämään määrällisesti suurempaa joukkoansa. Middleton sijoitti kanuunansa joen vastarannalle. Tykistötulella ei ollut suurta vaikutusta vihollisen joukkoihin, koska he olivat hajaantuneet laajalle alueelle. Middletonin joukkojen kärsimistä tappioista (6 kuollutta ja 49 haavoittunutta) johtuen hän päätti peräytyä ja jatkaa matkaansa Batochen kylään, jossa kapinan lopullinen taistelu käytiin.

Kapinoitsijat kärsivät myös tappioita taistelussa. He menettivät useita hevosia, mikä rajoitti heidän liikkumistaan, ja käyttivät suuren osan jäljellä olevista ammuksistaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Government of Canada: Famous 1885 Battle Site Gains New Name Canada Newst Centre.  Arkistoitu 5.8.2009. Viitattu 3.12.2009. (englanniksi), (ranskaksi)
2. 1 2  Desmond Morton: MIDDLETON, Sir FREDERICK DOBSON University of Toronto. Viitattu 3.12.2009. (englanniksi)
3. ↑  Roderick C. Macleod: DUMONT, GABRIEL University of Toronto. Viitattu 3.12.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fish Creek The Virtual Museum of Métis History and Culture.  (englanniksi)
Theater des Westens Berliinissä
**Theater des Westens** (sananmukaisesti *Lännen teatteri* tai *Länsiteatteri*) on yksi Berliinin tunnetuimmista musikaali- ja operettinäyttämöistä. Se sijaitsee Kantstraßella Charlottenburgin kaupunginosassa Berliinin läntisessä keskustassa.

Historia
--------

Teatteri rakennettiin vuosina 1895–1896 historismin tyyliin arkkitehti Bernhard Sehringin suunnitelmien pohjalta. Se avattiin 1. lokakuuta vuonna 1896 Holger Drachmannin näytelmällä *Tausendundeine Nacht* (Tuhat ja yksi yötä). Tulipalo vahingoitti teatteria 25. elokuuta vuonna 1912 ja se oli rakennettava uudelleen. Vuonna 1922 talo muutettiin oopperataloksi ja sille annettiin nimi *Große Volksoper* (Suuri kansanooppera). Ooppera kuitenkin suljettiin vuonna 1924. 

Vuonna 1933 teatteri avattiin uudelleen nimellä *Volksoper* kansallissosialistisen *Kraft durch Freude* -ohjelman tuloksena. Teatteri suljettiin toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1944 ja se vaurioitui myöhemmin Berliinin ilmapommituksissa. Sodan jälkeen talo jälleenrakennettiin ja sinne muutti *Städtische Oper Berlin* eli Berliinin kaupunginooppera (nykyinen Deutsche Oper Berlin). Kaupunginoopperan oma rakennus Bismarckstraßella oli tuhoutunut sodassa täysin. Vuonna 1961, uuden rakennuksen valmistuttua Bismarckstraßelle, Kaupunginooppera muutti sinne takaisin.

Kaupunginoopperan muutettua pois Theater des Westensistä tuli jälleen musikaali- ja operettiteatteri. Ensimmäinen vuonna 1961 teatterissa esitetty musikaali oli Frederick Loewen *My Fair Lady*. Vuonna 1962 rakennusta uudistettiin ja laajennettiin. Vuonna 1978 restauroitiin teatterisali Sehringin alkuperäisiä suunnitelmia mukaillen. 1980-luvulla oli rakennuksen muiden osien vuoro saada takaisin alkuperäisilmeensä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Theater des Westens**.
* Theater des Westens
**Fort Stevensin taistelu** (engl. *Battle of Fort Stevens*; joissakin lähteissä myös **Washingtonin taistelu**) oli Washington D.C.:n laitamilla 11.–12. heinäkuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa olivat vastakkain unionin kenraalimajurien Horatio G. Wrightin ja Alexander McD. McCookin sekä Konfederaation kenraaliluutnantti Jubal Earlyn joukot. Taistelu päättyi Unionin voittoon.

Unionin presidentti Abraham Lincoln seurasi henkilökohtaisesti taistelun kulkua Fort Stevensista käsin.

Taustaa
-------

Ennen Fort Stevensin taistelua Earlyn joukot olivat käyneet 9. heinäkuuta Monocacyn taistelun Unionin joukkoja vastaan. Vaikka Earlyn joukot periaatteessa olivatkin voittaneet taistelun, niin taistelu viivästytti Earlyn joukkojen etenemistä kohti Washingtonia niin paljon, että Unioni ehti lähettää Washingtoniin vahvistusjoukkoja.

Tapahtumien kulku
-----------------

11. heinäkuuta 1864 Jubal Earlyn väsyneet joukot saapuivat Washington D.C.:n laitamille. Earlyn joukot ryhmittyivät asemiin lähelle kaupunkia puolustaneita linnoituksia, joiden puolustuksesta vastasivat tuolloin järjestäytyneiden sotilasjoukkojen sijaan erilaiset puolisotilaalliset joukot ja sairauksista toipumassa olleet sotilaat.

Seuraavana yönä osa Unionin 6. armeijakunnan sotilaista saapui vahvistamaan linnoitusten puolustusta. Early aloitti hyökkäyksensä kunnolla 12. heinäkuuta, mutta 6. armeijakunnan joukot torjuivat hyökkäyksen. Iltapäivällä Unionin joukot lähtivät vastahyökkäykseen, jonka yhteydessä he ajoivat Konfederaation joukot pois asemistaan. Early päätti vetäytyä taistelusta seuraavana yönä.

Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä 874 miestä.

Seuraukset
----------

Taistelun jälkeen Early luopui yrityksistään vallata Washington itselleen. Early veti joukkonsa Potomacjoen toiselle puolelle, mikä samalla lopetti Earlyn joukkojen invaasion Marylandiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Battle Summary: Fort Stevens, DC *The American Battlefield Protection Program (NPS)*. Viitattu 20.12.2018. (englanniksi)
2. ↑  "Monocacy, Battle of." Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.
3. ↑  The Battle of Monocacy: Aftermath (arkistoitu versio) *National Park Service*. Viitattu 20.12.2018. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Ilona Marjaana Rauhala** (s. 16. kesäkuuta 1972 Turku) on suomalainen psykologi, tietokirjailija, yritysvalmentaja ja toimitusjohtaja.

Hän asui lapsuudessaan Ruotsissa, Uppsalassa vuosina 1974–1981 ja Yhdysvalloissa Colorado Springissä vuosina 1987–1988. Hän pääsi jo lapsesta asti matkustamaan paljon vanhempiensa työn mukana ympäri maailmaa ja näkemään erilaisia kulttuureita ja tutustumaan erilaisiin ihmisiin. 

Rauhala on koulutukseltaan psykologian maisteri, joksi hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1999, laajana sivuaineena puheoppi. Rauhala on toiminut yrittäjänä vuodesta 2003 lähtien. Vuonna 2007 hän perusti valmennusyritys Ilona Rauhala Oy:n, mitä ennen hän toimi valmentajana ja osakkaana Novetos Consulting Oy:ssä. Hän on työskennellyt myös muun muassa opintoneuvontapsykologina Helsingin taidekorkeakouluissa. Rauhala on erikoistunut huippusuoriutujien valmentamiseen, valmentavaan psykologiaan ja onnistumiskeskeisen asenteen kehittämiseen organisaatioissa. Hän on ollut tuomassa coaching-työmuotoa ja -liiketoimintaa ja toiminut muun muassa Suomen Coaching-yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana..

Vuodesta 2012 lähtien hän on tuonut Suomeen yhdessä kollegansa Makke Leppäsen kanssa psykologisen pääoman käsitettä ja viitekehystä ja kirjoittanut aiheesta kaksi kirjaa. 

Rauhala toimi vuosina 2007–2008 omaa nimeään kantaneen keskusteluohjelman juontajana Yle TV1 -kanavalla. Vuonna 2009 häneltä ilmestyi tietokirja nimeltä *Kokonaiseksi*. Tämän jälkeen hän on esiintynyt ja valmentanut useissa tv-ohjelmissa, toiminut kolumnistina ja kirjoittanut lehtien palstoilla ja ollut käytetty kommentaattori, kun tarvitaan psykologin näkemyksiä arkipäiväisiin asioihin.

Rauhala toimii vuonna 2022 perustetun OK5 Oy:n toimitusjohtajana.

Rauhalalla on kaksi aikuista lasta, molemmat poikia. Hänellä on kaksi sisarta, joista toinen on laulaja Elina Vettenranta.

Teokset
-------

* Rauhala, Ilona: *Kokonaiseksi*. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-23514-9.
* Rauhala, Ilona: *Uskalla! Nainen työelämässä*. Otava, 2011. ISBN 9789511247319.
* Rauhala, I – Leppänen M.: *Johda ihmistä – psykologiaa johtajille.* Talentum, 2012. ISBN 9789521417450.
* Rauhala, I. – Leppänen M. – Heikkilä A.: *Pääasia – organisaation psykologinen pääoma.* Talentum, 2013. ISBN 9789521420290.
* Rauhala, Ilona: *Eron keskellä.* Otava, 2014. ISBN  9789511279440.
* Rauhala, Ilona: *Keskustelun voima.* Otava, 2020*.* ISBN 978-951-1-36228-9.

LähteetViitteet
---------------

1. 1 2 3 4  Nyman, Marja: Rakas, rakkaampi, sisar.  *Apu*, 2010, nro 44, s. 34–37.
2. ↑  Ilona Marjaana Rauhala (PDF) *ilonarauhala.fi*. Viitattu 7.11.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Miettinen, Helena: Ilona Rauhala - Kokonaiseksi *savonsanomat.fi*.  15.11.2009.  Arkistoitu 17.11.2009. Viitattu 7.11.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Psykologinen pääoma
* Ilona Rauhalan verkkosivut
* Kuusi kuvaa psykologi Ilona Rauhalan elämästä, Yle Radio 1, 8.4.2023
Krakovan voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
**Krakovan voivodikunta** (puol. *województwo krakowskie*) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Krakova. Krakovan voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Vähä-Puolan voivodikuntaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Krakowskie województwo *Encyklopedia Internautica*. Viitattu 24.10.2020. (puolaksi)
2. ↑  Dz.U. z 1975 r. nr 16, poz. 91.
3. ↑  Wykaz Nowych Deskryptorów Geograficznych (151) (1-13.04.2017)

Puolan voivodikunnat 1975–1998
Biała Podlaska • Białystok • Bielsko-Biała • Bydgoszcz • Chełm • Ciechanów • Częstochowa • Elbląg • Gdańsk • Gorzów • Jelenia Góra • Kalisz • Katowice • Kielce • Konin • Koszalin • Krakova • Krosno • Legnica • Leszno • Lublin • Łomża • Łódź • Nowy Sącz • Olsztyn • Opole • Ostrołęka • Piła • Piotrków • Płock • Poznań • Przemyśl • Radom • Rzeszów • Siedlce • Sieradz • Skierniewice • Słupsk • Suwałki • Szczecin • Tarnobrzeg • Tarnów • Toruń • Wałbrzych • Varsova • Włocławek • Wrocław • Zamość • Zielona Góra
Raatin liikuntakeskus vuonna 2014.
**Raatin liikuntakeskus** on Oulun kaupungin liikuntakeskus Oulussa Koskikeskuksen kaupunginosaan kuuluvalla Raatinsaarella. Siihen kuuluvat Raatin stadion ja Raatin uimahalli.

Raatin stadion
--------------

*Pääartikkeli: Raatin stadion*
Raatin stadion on yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1953. Vanha stadion purettiin vuonna 2009 ja uusi stadion valmistui osana Raatin liikuntakeskuksen perusparannusta vuonna 2011. Stadion toimii Ykkösessä pelaavan AC Oulun kotikenttänä ja sen kapasiteetti on 4 392 katsojaa. Raatin stadion on toiminut OTP:n, OPS:in ja FC Oulun kotikenttänä jalkapallon Mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa. AC Oulun kotikenttänä stadion on toiminut kaudesta 2011. Yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut Kalevan Kisat stadionilla on järjestetty kuusi kertaa vuosina 1964, 1971, 1981, 1990, 1998 ja 2016.

Raatin uimahalli
----------------

Raatin vanhan uimahallin suunnitteli Oulun kaupunginarkkitehti Martti Heikura vuonna 1956, ja se valmistui vuonna 1959. Raatin uimahallin peruskorjaus valmistui 2010 ja se avattiin yleisölle elokuussa 2010.

Uimahallissa on lasten allas, opetusallas, kaksi 25 metrin allasta sekä pieni kylmäallas. Hallissa on hyvin varustettu kuntosali ja liikuntasali. Liikuntasalissa pelattavat lajit ovat koripallo, lentopallo, salibandy ja sulkapallo.

Lähteet
-------

1. ↑  Raatin uimahalli avataan maanantaina Kaleva 4.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raatin liikuntakeskus**.
* Raatin liikuntakeskus Oulun kaupungin sivuilla

Oulun urheilu

|  |  |
| --- | --- |
| Liikuntapaikat | 
* Castrenin kenttä
* Heinäpään jalkapallohalli
* Heinäpään urheilukeskus
* Iinatin moottoriurheilukeskus
* Kisakangas
* Linnanmaan jäähalli
* Linnanmaan liikuntahalli
* Lintulan urheilukeskus
* Ouluhalli
* Oulun jäähalli
* Oulun uimahalli
* Oulun urheilutalo
* Äimäraution ravirata
* Raatin liikuntakeskus
* Raatin stadion
* Raksilan pesäpallostadion
* Sankivaaran golfkenttä
* Virpiniemi

 |
| Urheiluseurat | 
* AC Oulu
* Laser HT
* Merikoski SBT
* Northern Lights
* Oulun Kärpät
* Oulun Lippo
* Oulun Luistinseura
* Oulun Merenkävijät
* Oulun NMKY
* Oulun Työväen Palloilijat
* Oulun Palloseura
* Oulun Purjehdusseura
* Oulun Pyrintö
* Oulun Tarmo
* Oulun Työväen Pursiseura
* Oulun Uinti
* RB-Oulu
* SK Pohjantähti
* Tervarit
* Ylikiimingin Nuijamiehet

 |
| Urheilutapahtumat | 
* Oulu Ocean Race
* Oulun Tervahiihto

 |
**Jussi Teittinen** (s. 1966 Mikkeli) oli Heinolan kaupunginjohtaja maaliskuusta 2014 lokakuuhun 2017. Hän ehti toimia Seutukaupunkiverkoston puheenjohtajana toukokuusta 2017 Heinolan kaupunginjohtajan virasta irtisanotumiseensa asti. 

Aiemmin Teittinen oli Mäntyharjun ja sitä ennen Tuusniemen kunnanjohtaja. 
Hän oli Pälkäneen kunnanjohtaja maaliskuusta 2019 tammikuun 2021 loppuun, joskin viimeiset puoli vuotta hän oli pääosin virkavapaalla. Hän on toiminut myös Orimattilan seudun kansanterveystyön kuntayhtymän hallintojohtajana. Heinolan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan marraskuussa 2013 hän sai 30 ääntä 43:sta. Valitusten vuoksi hän joutui aloittamaan Heinolan kaupunginjohtajana väliaikaisessa virkasuhteessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Huovinen, Jorma: Pälkäne saa johtoonsa lupsakan eteläsavolaisen Jussi Teittisen *aamulehti.fi*.  11.3.2019. Viitattu 1.8.2023.
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Ylönen, Jorma: Jussi Teittinen lähtee Pälkäneeltä *Kuntalehti*.  7.12.2020. Viitattu 23.1.2021.
7. ↑
8. ↑
**British Interplanetary Society**, **BIS** eli "brittiläinen planeettainvälinen seura" on vuonna 1933 perustettu avaruusmatkoja tukenut yhdistys, joka on vanhimpia alallaan. Yhdistyksen perusti herra P.E. Cleator. Yhdistys tunnetaan muun muassa siitä, että tunnettu tieteiskirjailija, keksijä ja tieteen kansantajuistaja Arthur C. Clarke on toiminut pitkään yhdistyksen puheenjohtajana.

1930-luvun lopuilla yhdistys julkaisi suunnitelman kuulennosta, jossa kuuhun laskeutuva alus muistutti jalustaltaan melkoisesti toteutunutta kuumodulia, vaikka siinä kuvattu kuualus toimi lukuisilla pienillä kiinteäpolttoaineisilla raketeilla, toteutuneen nesterakettisysteemin sijasta. Yksi suunnitelman virhe oli se, että lämpökilpi oli kuualuksessa nousua, ei paluuta varten. BIS kehitti kuitenkin kuviteltuun avaruusalukseen ensimmäisen suunnistusjärjestelmän. 1978 BIS esitti fuusiovoimalla toimivan tähtienvälisen, jopa 12% valonnopeudella kulkevan raketin ohjelmassa "Project Daedalus". Suunnitelmassa oli kohtuullisiksi katsottuja ennusteita tekniikan kehityksestöä, esimerkiksi laserilla sytytettävä ydinfuusio. Viimeisiä BIS:n arvioita on Marsin napa-alueelle sijoitettava tutkimusasema "Project Boreas".

BIS julkaisee tieteellistä julkaisua *Journal of the British Interplanetary Society* ja aikakauslehteä *Spaceflight*. BIS:iä edelsivät maailmalla muun muassa Yhdysvalloissa vuonna 1930 perustettu *American Interplanetary Society*, saksalainen *VfR* ja pari Neuvostoliiton rakettitutkimusryhmää.

Aiheesta muualla
----------------

* BIS Homepage (Arkistoitu – Internet Archive)
**Parasosiaalinen suhde** tarkoittaa sosiaalista suhdetta, joka on yksipuolinen. Yksi henkilö käyttää aikaa ja energiaa toiseen henkilöön, joka on täysin tietämätön toisen olemassa olosta. Parasosiaaliset suhteet ovat pääasiassa julkisuuden henkilöihin, organisaatioihin (kuten urheilujoukkueisiin) tai televisiotähtiin kohdistuvia. Parasosiaaliset suhteen liittyvät fanikulttuureihin. Esimerkiksi yleisön jäsen voi uskoa tuntevansa henkilökohtaisesti esiintyjän, jonka ovat nähneet massamediassa. Psykologista vaikutusta kuvataan samanlaiseksi, kuin kasvokkaiseksi keskusteluksi. Esiintyjä voi myös johdattaa yleisön jäseniä tämänlaisen suhteen muodostomiseen. Termi on peräisin yhdysvaltalaisten sosiologien Donald Hortonin ja R. Richard Wohlin vuoden 1956 artikkelista *Mass Communication and Para-Social Interaction: Observations on Intimacy at a Distance*.

Lähteet
-------

1. ↑  Parasocial Relationships: The Nature of Celebrity Fascinations *findapsychologist.org*. Viitattu 24.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Angela Haupt: In Defense of Parasocial Relationships *time.com*.  13.7.2023. Viitattu 24.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  parasocial interaction *britannica.com*. Viitattu 24.3.2024. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo radio-ohjelmasta. Samannimisestä musiikkikappaleesta on oma artikkelinsa.*
**Puhelinlangat laulaa** on Yle Radio Suomessa suorana lähetettävä puhelintoivekonsertti. Ohjelma lähetettiin ensimmäisen kerran vuonna 1972. Ohjelma kuullaan perjantai-iltaisin kello 18.06–21.00, ja konserttia tauottavat tasatunnein kolmen minuutin uutiset ja urheiluradio sekä kello 18.50 Merisää.

Konsertin toimittavat yleensä kaksi Yle Radio Suomen kanavajuontajaa. Lisäksi studioon kutsuttiin joskus kutsuttiin vieras, joka saattoi olla tunnettu iskelmälaulaja, muu taiteilija tai poliitikko. Vieras esiteltiin ennen ohjelman alkua *Suomi Tänään* -lähetyksessä kello 17.25. Illan kanavajuontajista toinen on toivekonsertin tuottaja, joka myös lukee lähetyksen aikana mahdolliset liikennetiedotteet.

Ohjelmassa soitetaan monipuolisesti kappaleita iskelmän, laulelman, melodisen rockin ja nostalgiapopin alueilta.

Joulu- ja juhannusviikkoa edeltävinä perjantai-iltoina kuullaan perinteisesti *Puhelinlangat laulaa* -toivekonsertti Sveriges Radio Finskan ja Yle Radio Suomen yhteislähetyksenä. Ohjelmassa kuuntelijat voivat lähettää musiikkitoiveiden kera terveisiä Ruotsiin ja Suomeen.

Huhtikuussa 2012 ohjelma palkittiin radio- ja tv-viihteen seura Studio Kympin radioviihteen Kymppi-mitali-palkinnolla. 

Ohjelman nimi tulee Katri Helenan tunnetuksi tekemästä, Pentti Viherluodon säveltämästä hittikappaleesta *Puhelinlangat laulaa*.

**Entisiä ja nykyisiä juontajia**:

* Olli Haapakangas
* Soili Houkuna
* Sanna Kojo
* Marjatta Leppänen
* Raimo Lintuniemi
* Iris Mattila
* Jaakko Salonoja
* Harald Sundberg
* Ismo Waronen

Lähteet
-------

1. ↑  Ylen vuosikymmenet *yle.fi*. Viitattu 26.1.2017.
2. 1 2  Puhelinlangat laulaa kesäterveisiä perjantaina 10. kesäkuuta 2022 *Sveriges Radio*.  5.5.2022. Viitattu 27.3.2024.
3. ↑  Yleisradio: Puhelinlangat lauloivat levytoiveita ja kertoivat kuulumisia maan ääriltä *yle.fi*.  2.10.2012. Yle. Viitattu 6.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Areena: Puhelinlangat laulaa
* Ylen Elävä arkisto: Puhelinlangat lauloivat levytoiveita ja kertoivat kuulumisia maan ääriltä
Kuivataipaleen kanava
**Kuivataipaleen kanava** on Suonenjoella sijaitseva vuonna 1996 uudelleen avattu museokanava, joka yhdistää Vuoksen vesistön ja Kymijoen vesistön. Tämä niin sanotulla *Savonselällä* sijaitseva sulkukanava on ainut kahta vesistöä yhdistävä kanava Suomessa. 

Alun perin tämän 300 metriä pitkän Paasveden ja Kuvansin välisen vesiyhteyden rakensi 1860-luvulla Hackman-yhtiö puunuittoa varten, "tukkiränniksi". Vuosina 1890–1891 kanavaan lisättiin Hackmanin kauppahuoneen tilauksesta sulut, jotka olivat käytössä aina vuoteen 1951. Sulut mahdollistivat laivaliikenteen Hackmanin Sorsakosken tehtailta rautatien varteen Suonenjoen keskustaan.

Kanavan käyttö loppui kokonaan 1960-luvulla. Museovirasto kunnosti ja entisöi kanavan yhdessä Järvi-Suomen merenkulkupiirin kanssa vuosina 1994–1996, minkä jälkeen se otettiin uudelleen vesiliikenteen käyttöön. Nykyinen sulkukammio on 19 metriä pitkä ja viisi metriä leveä, ja sulkuporttien käyttö tapahtuu käsin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkistoitu kopioKuivataipaleen museokanava Suonenjoen kaupunki, suonenjoki.fi.  Arkistoitu 3.8.2021. Viitattu 4.8.2021.
2. 1 2  Museovirasto restauroi: Kuivataipaleen sulkukanava, Suonenjoki Museovirasto, nba.fi. Viitattu 4.8.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuivataipaleen kanava** Wikimedia Commonsissa

* Pohjois-Savon muisti: Kuivataipaleen museokanava
* Kanava Pohjois-Savon opaskartassa
* Retkipaikka.fi – Kuivataipaleen kanava
* Suomen kanavat – Kuivataipale

Vuoksen vesistön kanavat

|  |  |
| --- | --- |
| Heinäveden reitti | Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava |
| Iisalmen reitti | Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava |
| Juojärven reitti | Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava |
| Leppävirran reitti | Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava |
| Nilsiän reitti | Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava |
| Pielisen reitti | Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava |
| Muita kanavia | Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava |
**Matvey "Matti" Butkovskiy** (s. 20. maaliskuuta 2006 Petroskoi, Venäjä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Butkovskiy pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa.

Ura
---

### Seuraura

Butkovskiy syntyi Venäjän Petroskoissa, mutta kasvoi Mikkelissä. Hän on Mikkelin Jukurien kasvatti. Butkovskiy oli kaudella 2022–2023 seuran U18-joukkueen paras pistemies tehoilla 22+24=46.

Kaudella 2023–2024 Butkovskiy debytoi Jukurien SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 15. joulukuuta 2023 Tapparaa vastaan, kun Jukureilla oli kuusi hyökkääjää sivussa terveydellisistä syistä ja maajoukkuekomennusten myötä. Butkovskiy merkittiin Jukurien kakkosketjun vasempaan laitaan Ottoville Leppäsen sekä toisen debytantin, Kalle Heleniuksen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.06 minuuttia.

### Maajoukkueura

Butkovskiy edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2022 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2023, joista molemmat turnaukset päättyivät pronssiin. Yhteensä hän on pelannut 16 poikien maaottelua.

Tilastot
--------

|   |   | Runkosarja |   | Pudotuspelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | Joukkue | Liiga | O | M | S | Pist. | RM | O | M | S | Pist. | RM |
| 2022–2023 | Jukurit | U20-SM | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 2023–2024 | Jukurit | U20-SM | 42 | 17 | 12 | 29 | 39 | – | – | – | – | – |
|  | Jukurit | SM-liiga | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |
| 1 kausi | yhteensä | SM-liiga | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | – | – | – |

Lähteet
-------

* Matti Butkovskiy Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
* Matti Butkovskiy *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Tilastot - Matvey Butkovskiy *liiga.fi*. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 16.12.2023.
2. 1 2 3  Matti Butkovskiy *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. ↑  Elite Prospects - Jukurit *eliteprospects.com*. Everysport Media Group AB. Viitattu 16.12.2023. (englanniksi)
4. ↑  Miettinen, Miska: Jukurien ja Tapparan maalikarkeloista oli sivussa liki 20 pelaajaa – "Poissaolot taisivat mennä aika tasan" *ess.fi*.  15.12.2023. Hämeen Media Oy. Viitattu 16.12.2023.
5. ↑  Jukurit - Tappara, 15.12.2023 *liiga.fi*.  15.12.2023. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 16.12.2023.
6. ↑  Jukurit - Tappara, 15.12.2023 *liiga.fi*.  15.12.2023. Jääkiekon SM-liiga Oy. Viitattu 16.12.2023.

Jukurit – SM-liiga
6 Nordsäter |
7 Engebråten |
8 Soini |
10 Butkovskiy |
11 Leppänen |
15 Arkko |
15 Ka. Helenius |
17 Mäkinen |
18 Sandvik |
19 Häkkilä |
20 Puistola |
23 Nässén (**A**) |
25 Jormakka (**C**) |
26 Immonen (**A**) |
28 Peltomäki |
29 Frilander |
32 Hynninen |
34 O. Kovařčík |
36 Ruusu |
40 Korhonen |
41 Pasanen |
54 Piitulainen (**A**) |
60 Lundgren (**A**) |
71 Romppanen |
77 Mäkiaho |
87 M. Kovařčík |
88 Huuhtanen |
91 Ko. Helenius |
92 Salonen |
95 Batņa |
98 Larsen  

Valmentajat Jokinen – Lydman – Helenius – Hyvärinen – Forssell – Mäntylä
**Niccolò da Perugia** oli italialainen säveltäjä, joka vaikutti 1300-luvun jälkipuoliskolla.

Da Perugia syntyi todennäköisesti 1300-luvun alkupuoliskolla Perugiassa. Hänet on oletettu Perugian hallinnon korkean virkamiehen pojaksi. Da Perugia oli yksi Franco Sacchettin läheisimmistä yhteistyökumppaneista ja teki tämän sanoihin monesti musiikkia. Lukuisat da Perugian sävellykset on oletettu Firenzessä vuosien 1354–1373 välillä sävelletyiksi. Hänen on vuoden 1362 asiakirjassa mainittu toimineen Gherardello da Firenzen kanssa Santa Trinita -kirkossa.

Da Perugian kappaleista on säilynyt 41–46. Näiden joukossa on ballatoja, madrigaaleja ja caccioita. Monet kappaleista ovat säilyneet ainoastaan Squarcialupin koodeksissa. Franco Sacchetti nimesi da Perugian teoksiksi myös kolme ballataa ja kaksi madrigaalia, jotka ovat sittemmin kadonneet. Da Perugia sävelsi madrigaalin *La fiera testa* mahdollisesti vuoden 1400 paikkeilla. Bartolino da Padova sävelsi madrigaalin samoihin sanoihin, ja säveltäjien välillä on katsottu olleen yhteyden. Da Perugian madrigaaleissa ja caccioissa kuuluvat Giovanni da Cascian ja Jacopo da Bolognan vaikutteet. Da Perugian tuotannon on puolestaan katsottu vaikuttaneen Francesco Landinin työhön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laura Kuhn, Dennis McIntire, Niccolò da Perugia Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 26.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3  Galliano Ciliberti, Niccolò del Preposto da Perugia Treccani, viitattu 26.3.2024 (italiaksi)
**Konstantin Solomonovitš Saradžev** (ven. Константин Соломонович Сараджев; 8. lokakuuta 1877 Derbent – 22. heinäkuuta 1954 Jerevan) oli armenialainen kapellimestari ja musiikkipedagogi.

Saradžev opiskeli Moskovan konservatoriossa viulunsoittoa Jan Hřímalýn johdolla ja valmistui vuonna 1898. Hänen opettajiaan konservatoriossa olivat myös Sergei Tanejev, Vasili Safonov, Nikolai Kaškin, Georgi Konjus ja Mihail Ippolitov-Ivanov. Saradžev lähti Prahaan suorittamaan täydentäviä opintoja Otakar Ševčíkin johdolla. Hän aloitti vuonna 1900 työskentelyn konserttimestarina Savva Mamontovin yksityisessä venäläisessä oopperassa. Hän aloitti pian myös toimintansa kapellimestarina ja sai orkesterinjohdossa opetusta Arthur Nikischiltä Leipzigissä. Saradžev palasi Venäjälle ja jatkoi työskentelyä viulusolistina, kamarimuusikkona sekä kapellimestarina.

Saradžev erikoistui kapellimestarina neuvostosäveltäjien teosten tulkintaan ja edisti uutta neuvostomusiikkia. Hän oli aktiivinen sekä oopperan että sinfonisen ohjelmiston kapellimestarina. Vuosina 1922–1935 Saradžev oli Moskovan konservatorion orkesterinjohdon opettaja. Vuonna 1935 hän muutti Jerevaniin. Hän oli vuosina 1935–1939 Armenian ooppera- ja balettiteatterin taiteellinen johtaja ja pääkapellimestari. Saradžev työskenteli lisäksi Armenian filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina vuosina 1941–1944. Vuodesta 1936 hän oli opettaja ja vuodesta 1940 johtaja Jerevanin konservatoriossa. Saradževin johdolla opiskelivat muiden muassa Georgi Budagjan, Leo Ginzburg, Sergei Gortšakov, Mark Paverman, Boris Haikin ja Vasili Tselikovski. Saradžev sai Työn sankarin arvonimen vuonna 1921. Hän sai myös Armenian sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1946.

Saradžev meni vuonna 1898 naimisiin N. N. Filatovan kanssa. Hänen tyttärensä Kira Saradževa tuli tunnetuksi harpistina ja hänen poikansa Konstantin Konstantinovitš Saradžev kellonsoittajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Nicolas Slonimsky, Laura Kuhn, Dennis McIntire, Saradzhev, Konstantin Baker’s Biographical Dictionary of Musicians, viitattu 21.3.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Сараджев Константин Соломонович Московская консерватория, viitattu 21.3.2024 (venäjäksi)
**Užokin arkkienkeli Mikaelin kirkko** (ukr. Церква святого Михайла в селі Ужок) on Užokissa Užhorodin piirissä Taka-Karpatian alueella Ukrainassa sijaitseva vuonna 1745 rakennettu puukirkko, joka yhdessä muiden vastaavien Ukrainassa ja Puolassa sijaitsevien kirkkojen kanssa kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon yhteisnimellä Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat.

Historia
--------

Arkkienkeli Mikaelille omistetun kirkon rakensivat mestari Pavel Toniv läheisestä Bitljan kylästä sekä mestari Ivan Tsyhanyn Tyh’yin kylästä. Kirkko valmistui 11. kesäkuuta 1745. Kerrotaan, että kylän kirkko olisi aiemmin sijainnut vuorenrinteellä, mutta vanhusten oli vaikea kävellä sinne ja siksi kirkko siirtyi alemmas lähelle tietä. Vuonna 1751 piispanvierailun yhteydessä mainitaan Užokin uudesta kirkosta, jolla oli kaksi kelloa.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkarin hallinto takavarikoi kirkonkellot sotilaallisiin tarkoituksiin. Vuonna 1927 lähelle kirkkoa rakennettiin kaksikerroksinen kellotorni.

Vuonna 2013 kirkko lisättiin yhdessä muiden samankaltaisten kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Arkkitehtuuri
-------------

Kirkko on yksi noin 50 Boiko-tyyliä edustavasta puukirkosta, jotka sijaitsevat Ukrainassa Lvivin ja Ivano-Frankivskin alueilla sekä Puolassa. Kirkolla on kolme tornia, hallitseva keskuskupoli, pieni kupoli alttarin päällä sekä pieni suorakaiteen muotoinen torni kirkon länsiosan yläpuolella. Tässä se on jossain määrin omintakeinen verrattuna edellä mainittujen alueiden vastaaviin kirkkoihin.

Kuvia kirkosta
--------------

* Kirkon vuonna 1927 valmistunut kellotorni.Kirkon vuonna 1927 valmistunut kellotorni.
* Kirkon sisäkattoa.Kirkon sisäkattoa.
* Kirkon ikonostaasi.Kirkon ikonostaasi.
* Kirkko vuonna 1919.Kirkko vuonna 1919.
* Kirkon länsipääty.Kirkon länsipääty.
* Kirkon itäpääty sekä kellotapuliKirkon itäpääty sekä kellotapuli

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Uzhok Sights | Wooden Church of Synaxis of Archangel Michael (1745) | UNESCO World Heritage Individual and group tours to Uzhok Special Ukraine Tours. Viitattu 23.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Užokin arkkienkeli Mikaelin kirkko**.
Miesbachin sijainti Miesbachin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Baijerin osavaltiossa.
**Miesbach** on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa.

Maantiede
---------

Miesbach sijaitsee ylänkömaalla Schlierach-joen laaksossa Baijerin eteläisimmässä osassa noin 40 kilometriä Münchenistä eteläkaakkoon.

Historia
--------

Miesbach mainitaan asiakirjassa ensi kerran vuonna 1114. Seuraavana vuosisatana paikkakunta sai markkinaoikeudet. Keskiaikana Miesbachia hallinnut Waldeckerin suku menetti valtansa Maxlrainin aatelissuvulle, joka yritti edistää reformaatiota alueella. Herttua Wilhelm V pakotti Miesbachin alueen takaisin katoliseen uskoon 1580-luvulla. 1600-luvun lopulla Miesbachista tuli pyhiinvaellusten kohde, vaihetta kesti noin sata vuotta. 1800-luvulla Miesbach oli edelleen maatalousvaltainen, vaikka sieltä kokeiltiin onnistuneesti sähkönsiirtoa Müncheniin 57-kilometrisellä linjalla. 1900-luvun suursodissa Miesbachissa toimi varuskunta. Vuonna 1918 sille annettiin kaupunkioikeudet. Miesbach säilyi vähin vahingoin toisesta maailmansodasta antautumalla yhdysvaltaisille sotilaille toukokuussa 1945. Vuonna 1978 Miesbachiin liitettiin maalaiskunnat Hausham, Niklasreuth, Parsberg ja Wies.

Miesbachin merkittävä nähtävyys on vanhakaupunki kokonaisuudessaan. Siellä sijaitsee muun muassa kirkko Mariä Himmelfahrt, joka edustaa klassismin arkkitehtuuria.

Talous ja liikenne
------------------

Miesbachin talous painottuu valmistavaan teollisuuteen ja maatalouteen. Kaupungissa on lääketeollisuutta ja ilmailualan yrityksiä. Miesbachin pohjoispuolitse kulkee moottoritie BAB 8, joka on yhdistetty kaupungin katuverkkoon maantiellä 472.

Lähteet
-------

1. ↑  Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), Federal Statistical Office (viitattu 10. maaliskuuta 2019). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  (de) Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2022, Federal Statistical Office, 21. syyskuuta 2023View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Entfernung zwischen Miesbach und München, Bayern *Entfernungberechnen.com*. Viitattu 14.3.2024. (saksaksi)
4. 1 2 3 4  Miesbach *Merkur.de*. Viitattu 14.3.2024. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Miesbach, Baijeri, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Miesbach**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Miesbach) 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz area

 |

 |