recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Protestantismi |
| Latin version of the Christian cross which is used by virtually all Protestant denominations |
| Aiheet
* Suuret herätykset
* Uskonpuhdistus

 |
| Teologia
* Viisi pääperiaatetta
* Adiafora
* Pelastusvarmuus
* Uskovien kaste
* Protestanttinen kirkko-oppi
* Yleinen pappeus

 |
| Pääsuuntaukset
* Adventismi
* Anabaptismi
* Anglikanismi
* Baptismi
* Helluntaiherätys
* Kalvinismi
* Luterilaisuus
* Metodismi
* Vapaat suunnat

 |
| Alasuuntaukset
* Herrnhutilaisuus
	+ Hussilaisuus
	+ Valdolaisuus
* Kveekarit
* Katolis-apostolinen kirkko
* Pietismi
	+ Suomen herätysliikkeet
* Plymouthin veljet
* Pyhitysliike
* Raamatuntutkijat
* Seitsemännen päivän adventismi
* Schwenckfeldiläisyys

 |
| * Yleiskristilliset liikkeet

* Karismaattinen liike
	+ Uskon Sana
* Evankelikalismi
* Uuskarismaattisuus

 |
| Muut liikkeet
* Arminiolaisuus
* Fundamentalismi
* Liberaaliteologia
* Puritanismi
* Radikaalipietismi
* Uusprotestantismi

 |
| Lisää aiheesta
* Kotikirkot

 |
| * n
* k
* m
 |

**Plymouthin veljet** (engl. *The Plymouth Brethren*, tunnetaan myös nimellä **darbyismi**) on evankelinen kristillinen liike, joka syntyi 1820-luvulla. Liikkeen ensimmäinen alullepanija oli irlantilainen hammaslääkäri Edward Cronin, mutta koska ensimmäinen seurakunta perustettiin Plymouthiin vuonna 1831, on heitä kutsuttu Plymouthin veljiksi. Itse he käyttävät mieluummin nimityksiä 'veljet' tai 'kristityt veljet'. Liike otti käyttöön uskovien kasteen, ja he halusivat palata järjestäytymisessä ja jumalanpalveluselämässä yksinkertaisimpiin alkukristillisiin muotoihin. Palkattuja pastoreita ei ole, vaan jokainen jäsen voi halutessaan toimia saarnaajana. Kulttuurielämään liike suhtautui ainakin alussa melko vieroksuvasti. Ryhmä kasvoi nopeasti, huomattavimpana johtajanaan John Nelson Darby (1800–1882), jonka mukaan liikettä toisinaan kutsutaan darbyismiksi.

Darbyn jyrkkien johtotapojen vuoksi liike jakautui 1840-luvulla kahtia Darbyn johtamiin 'suljettuihin veljiin' ja 'avoimiin veljiin', joitten yhdeksi johtajaksi tuli George Müller (1805–1898), joka rakennutti ja ylläpiti suuria lastenkoteja, sekä harjoitti juutalaislähetystyötä. Avoimet veljet käyttävät uskovien kastetta eivätkä he hyväksy ammattijulistajia. Pääosa suljetuista veljistä hyväksyy lapsikasteen. Liike perusti ryhmiä muun muassa myös Venäjälle, Saksaan ja Puolaan. Lisäksi voidaan mainita Färsaarten veljesyhteisöt, jotka syntyivät skotlantilaisen William Gibson Sloanin tultua saarelle saarnaamaan keväällä 1865. Häneltä kului viisitoista vuotta ennen kuin yksikään färsaarelainen tuli kasteelle, ja vuonna 1901 veljeskuntaan kuului vain muutama sata 15 000 asukkaasta. Nykyään saarten noin 50 000 asukkaasta noin kymmenesosa kuitenkin kuuluu Plymouthin veljiin.

Lähteet
-------

* Westin, Gunnar: *Vapaan kristillisyyden historia*. Tikkurila: Ristin Voitto, 1975. ISBN 951-605-288-6.

### Viitteet

1. 1 2  Gunnar Westin, *Vapaan kristillisyyden historia*, s. 331.
2. 1 2  Juhani Kuosmanen, *Herätyksen historia*, s. 159-160.
3. ↑  Pilvi Riikka Taipale, *Sankarimatkailijan Färsaaret*, s. 231-232.
4. ↑  Pilvi Riikka Taipale, *Sankarimatkailijan Färsaaret*, s. 228.
**Konstantin Airich** (s. 4. marraskuuta 1978) on saksalainen raskaansarjan nyrkkeilijä, joka on syntynyt Astanassa, Kazakstanissa. Airichin nykyinen kotipaikka on Hampuri.

Airichin ensimmäinen tappio oli Danny Williamsia vastaan kiistanalaisessa ottelussa. Kuudennessa erässä Williams osui iskuillaan vahvasti, ja näytti siltä, että hän tyrmää Airichin, mutta erä keskeytettiin kun sitä oli jäljellä 1.28. Ottelu loppui seuraavassa erässä, koska Airich luovutti.

Hänen kärsi toisen tappionsa hajaäänituomiolla Ondrej Palastelle 6. maaliskuuta 2009.

Airich osallistui kansainväliseen Prizefighter-turnaukseen vuonna 2011. Voitettuaan avausottelussa Lucian Botin, Airich karsiutui välierässä ensimmäisen erän tyrmäyksellä Tye Fieldsille.

Airichista tuli IBF Inter-Continental tittelin haltija, kun hän tyrmäsi saksalaisen Varol Vekiloglun maaliskuussa 2012. Airich voitti ensimmäisessä tittelin puolustuksessaan Ondrej Palan ja säilytti IBF Inter-Continental -tittelin ja samalla voitti Palalta WBO:n raskaansarjan Euroopan mestaruustittelin. Airich voitti Palan teknisellä tyrmäyksellä 9. erässä.

19. toukokuuta 2012 hän kohtasi Odlanier Solisin ja hävisi ottelun tuomarien yksimielisellä päätöksellä.

Syyskuussa 2014 Airich kohtasi Lontoon 2012 olympialaisten kultamitalistin, Anthony Joshuan 8-eräisessä ottelussa. Joshua tyrmäsi Airichin ottelun kolmannessa erässä. 

Airich hävisi suomalaiselle Robert Heleniukselle 10. syyskuuta 2016 Maarianhaminassa tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, ajassa 0.49.

Ottelutilastot ammattilaisena
-----------------------------

*

Lähteet
-------

1. ↑  Tyrmäys! Robert Helenius iski voiton alle minuutissa! *mtv.fi*.  Arkistoitu 13.9.2016. Viitattu 10.9.2016.
**Pulamiesten vaaliliitto** oli lähinnä muhoslaisten talonpoikien perustama yhteenliittymä vuoden 1933 eduskuntavaaleihin osallistumista varten. 

Pulamiesten vaaliliitto syntyi Oulussa ilmestyneen *Kansan Pula* -lehden (1932–1936) ympärille järjestäytyneiden joulukuussa 1932 perustaman **Pulatoimikuntien keskustoimikunnan** aloitteesta. Kyseisen toimikunnan perustamisessa keskeistä roolia näytteli *Muhoksen pulatoimikunta*, mutta pulatoimikuntia ja -kerhoja oli muuallakin ja Kansan Pula levisi eri puolille maata. Suomen kommunistisella puolueella (SKP) oli myös vahvasti näppinsä pelissä, sillä kommunistit etsivät toimintavaihtoehtoja julkisten vasemmistolaisten järjestöjen lakkauttamisten jälkeen. SKP rahoitti Kansan Pulaa ja puolueen jäseniä, kuten Yrjö Leino, osallistui toimikuntien työskentelyyn.

Pulamiesten vaaliliitto sai vuoden 1933 vaaleissa 645 (0,06%) ääntä Oulun läänin eteläisessä vaalipiirissä, jossa listan johtava nimi oli radikaali pienviljelijä Väinö Mustonen, pulaliikkeen keskus- ja vaalitoimikuntien puheenjohtaja. Pulamies Oulun läänin pohjoisessa vaalipiirissä, Edvin Mäkinen, sen sijaan hylättiin kommunistina ja kannattajien oli tyytyminen "villiin" listaan. Seuraaviin vaaleihin alettiin valmistautua hyvissä ajoin, mutta ehdokasasettelusta muodostui vaaliliiton kannalta katastrofi. Oulun eteläisessä vaalipiirissä pulamiehet hylättiin vaaliasiakirjoissa esiintyneiden puutteellisuuksien vuoksi samalla kun pohjoisessa asiakirjat myöhästyivät. Pulamiesten vaaliliitolla oli siten vain kaksi villiä listaa ja ehdokasta, Mustonen ja Arvid Oukka, jotka saivat yhteensä noin 750 ääntä.

Pulamiesten menestys kunnallisvaaleissa oli huomattavasti eduskuntavaaleja parempaa. Vaaleissa 1933 pulamiehet nousivat Muhoksen valtuuston suurimmaksi ryhmittymäksi 7 valtuutetulla ja saivat lisäksi kaksi paikkaa Alatorniolla. Seuraavissa vaaleissa oli tyytyminen viiteen paikkaan Muhoksella.

Loppuvuodesta 1936 pulamiehet liittyivät perustettuun Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueeseen ja käytännössä lopettivat omat organisaationsa. Tämä ei kuitenkaan estänyt jo aiemmin pulamiesten toimintaa epäilyksellä katsonutta Etsivää keskuspoliisia toimimasta ja pulamiesten johtohenkilöt pidätettiin kesällä 1937.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matti Lackman: Taistelu talonpojasta. Suomen Kommunistisen Puolueen suhde talonpoikaiskysymykseen ja talonpoikaisliikkeisiin 1918-1939 (Pohjoinen 1985), sivut 209–252 (*Muhoksen pulaliike [1931–1936]*).
**Suomen Kansan Järjestö** (SKJ) (ruots. *Finlands Folkorganisation*, FFO) oli jääkärikapteeni Arvi Kalstan perustama kaksikielinen kansallissosialistinen puolue. Liikkeen kannattajia kutsuttiin myös perustajansa mukaan *kalstalaisiksi*.
Järjestön perustava kokous pidettiin maaliskuussa 1933 ja siihen osallistui noin 500 jäsentä. SKJ julkaisi lehtiä *Herää Suomi* (1933–1934), *Hakkorset* (1933–1934, ruotsinkielinen, toimittaja Thorvald Oljemark) ja *Hakaristi* (1934–1937, toimittaja Yrjö Raikas). Omien lehtien lisäksi järjestöllä oli oma kustantamo Vasara. Järjestö käytti ruskeaa univormua Saksan natsipuolueen Sturmabteilung-järjestön tapaan, ja tervehdyshuutoja *Herää Suomi! - Hell Finland!* 

Kalsta pyrki tuloksetta yhteistyöhön pulaliikkeiden johtohahmon V. F. Johansonin kanssa. Yhteistyö Yrjö Ruudun Suomen Kansallissosialistisen Liiton ja Isänmaallisen kansanliikkeen kanssa kaatui kieliriitoihin: kalstalaiset suhtautuivat myönteisesti kaksikieliseen Suomeen, ja käyttivät tilaisuuksissaan molempia kieliä. Puolue saikin hieman kannatusta Uudenmaan ruotsinkielisissä pitäjissä.

Järjestön toiminta hiipui vuonna 1936, kun Kalsta siirtyi Rovaniemelle Hotelli Pohjanhovin johtajaksi. SKJ:n johtoon nousi Yrjö Raikas, joka ei kuitenkaan onnistunut pitämään puoluetta kasassa ja liike hajosi kilpaileviin ryhmiin. Raikas kannattajineen perusti loppuvuonna 1936 Suomen Työrintama -puolueen, jota tutkija Henrik Ekberg on pitänyt SKJ:n legitiimeimpänä perillisenä. Vuonna 1940 Kalsta palasi politiikkaan ja hän, yhdessä muun muassa Raikkaan kanssa, perusti uuden Kansallissosialistien Järjestön. KSJ omaksui SKJ:n vanhan ohjelman.

Järjestö ei missään vaiheessa noussut kovin merkittävään asemaan, vaikka sen jäsenmäärä oli suurimmillaan jopa 20 000. Vuoden 1933 eduskuntavaaleissa SKJ:n listat saivat 2 733 ääntä, joista 2 103 annettiin Uudellamaalla ja 630 Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä (lista Jaakko Seise).

Järjestön vähäisesti merkityksestä huolimatta Etsivä Keskuspoliisi seurasi Kalstan toimintaa tarkasti.

Lähteet
-------

* Hanski Jari: *Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918–1944*, s. 37. Diss. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2006. ISBN 952-10-3015-1. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kielletyt poliittiset tunnukset.  *Laatokka*, 28.04.1934, nro 48, s. 1. Kansalliskirjasto. Viitattu 27.11.2018.
2. 1 2 3  Aapo Roselius, Oula Silvennoinen, Marko Tikka: *Suomalaiset fasistit*. WSOY, 2016. ISBN 9789510417058.
3. ↑  Ekberg, Henrik: *Führerns trogna följeslagare: Den finländska nazismen 1932–1944*, s. 92, 99–101. Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1.
4. ↑  Ekberg, Henrik: *Führerns trogna följeslagare: Den finländska nazismen 1932–1944*, s. 188–194. Schildts, 1991. ISBN 951-50-0522-1.
**Juhana Helmenkalastaja** (alkujaan **Mikko Juhana Närhi**, s. 1975 Turku) on suomalainen julkisuuden henkilö, vähittäiskaupan ja palvelualan kouluttaja sekä myynti- ja asiakaspalveluvalmentaja. LinkedIn-profiilinsa mukaan hän on kouluttanut yli 25 000 vähittäiskaupan, palvelualan ja myynnin ammattilaista.  Hän on toiminut Turo Tailor -yhtiön kouluttajana vuoden 2009 alkuun ja vastannut Stockmannin ja Sokoksen kaltaisille asiakasyrityksille suunnatuista tuote-, asiakaspalvelu- ja myyntikoulutuksista. Lisäksi Helmenkalastaja on työskennellyt yritysvalmennuskeskus Start Now'ssa.

Helmenkalastaja kävi koulua Valtimolla. Hän muutti sukunimensä Helmenkalastajaksi vuonna 1997 ja on rekisteröinyt sen tavaramerkiksi.

Helmenkalastaja osallistui Jari Sarasvuon juontamaan tosi-tv-sarja *Diilin* suomalaiseen versioon vuonna 2005. Hän nousi ohjelman ansiosta julkisuuteen, vaikka ei voittanutkaan. Hän esiintyi vuonna 2005 lukuisissa televisio-ohjelmissa, muun muassa ohjelmissa *Ruben & Joonas*, *W-tyyli*, *Hyppönen Enbuske Experience*, *Uutisvuoto*, *Se on siinä* ja *Kymppitonni*. MTV3:n mukaan Helmenkalastaja sekä ihastutti että vihastutti ja hänen persoonansa herätti tunteita kansalaisten keskuudessa. Mediatutkija Veijo Hietala vertasi Helmenkalastaja-ilmiötä jopa Marilyn Monroeen.

Elokuussa 2009 Helmenkalastaja kertoi vetäytyneensä eläkkeelle. Toukokuussa 2011 hän voitti Trondheimissa Norjassa pidetyissä World Beard and Moustache Championships -kilpailussa Dali-viiksien maailmanmestaruuden.

Helmenkalastaja osallistui uudelleen televisiosarja *Diiliin* kaudella 2013. Tuolloin julkisuuden henkilöt kilpailivat Hjallis Harkimon johdolla. Helmenkalastaja oli mukana Nelonen-kanavan Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018.

Lähteet
-------

1. ↑  Pelkonen, Päivi: Helmenkalastaja pitää Hjalliksen suorapuheisuudesta *Iltalehti*.  16.9.2009. Viitattu 3.1.2011.
2. 1 2  Diili-Helmenkalastaja: Täsmähaku tuo työpaikan (Internet Archivessa, tallennettu 7.4.2008) *Tekniikka & Talous*.  15.2.2007. Viitattu 3.1.2011.
3. ↑  Juhana Helmenkalastaja LinkedIn -profiili. *linkedin.com*.
4. 1 2 3  Ilkka Kariso: Vapaaherran elämää. (Missä hän on nyt) *Kuukausiliite*, elokuu 2009, s. 66.  Helsingin Sanomat.
5. ↑  Taloussanomat
6. ↑  Juuso Määttänen: Nyt.fi: Näin Juhana Helmen­kalastajasta tuli Suomen tv-viihteen vihatuin tyyppi täsmälleen samasta syystä kuin 15 vuotta aiemmin *Helsingin Sanomat*.  16.4.2018. Viitattu 18.4.2018.
7. ↑  Juhana Helmenkalastaja Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
8. ↑  Aino Antin: Juhana Helmenkalastajaa on verrattu Marilyn Monroeen *MTV3.fi*.  7.12.2007. Viitattu 11.10.2010.
9. ↑  Dali-viiksien MM-voitto Suomen Helmenkalastajalle.  *Turun Sanomat*, 18.5.2011, s. 22.
10. ↑  Iltalehti: Diili-kilpailijan verot ulosotossa
11. ↑  Selviytyjät Suomi *Ruutu*. Viitattu 9.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Helmenkalastaja Oy
* Juhana Helmenkalastaja Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Juhana Helmenkalastaja LinkedIn -profiili
Alvar Aallon suunnittelema pöytä ja tuolit.
**Huonekalutehdas Korhonen** on 1910 perustettu Kaarinan Littoisissa toimiva huonekalutehdas, joka tunnetaan erityisesti Alvar Aallon suunnittelemien Artek-kalusteiden valmistajana.

Tehtaan perusti Turussa 1910 Otto Korhonen yhdessä kolmen muun puusepän kanssa. Nimellä Oy Huonekalu- ja Rakennustyötehdas Ab toiminut yritys valmisti Turun Nummenmäellä aluksi kirveiden ja muiden työkalujen varsia Venäjän armeijalle ja sisusti Crichton-Vulcan-telakan tekemiä sukellusveneitä ja panssarilaivoja. 

1920-luvulla tehdas aloitti yhteistyön Turkuun toimistonsa perustaneen Alvar Aallon kanssa ja on siitä pitäen valmistanut Aallon suunnittelemia huonekaluja. Niitä on tehtaan tuotannosta 75 prosenttia. Suurin yksittäinen Korhosen ja Aallon hanke oli Paimion parantola.

Yrityksen tuotanto siirtyi Turusta Littoisiin vähittäin vuosina 1965–1982.

Yritys on saanut Fennia-palkinnon vuonna 2007 Heikki Ruohon muotoilemista Flip-tuolista ja -pöydästä.

Korhosen tytäryhtiö on Mobel, joka kehittää ja markkinoi julkisten tilojen kalusteita. Mobelin malliston pääsuunnittelija ja yrityksen taiteellinen johtaja on sisustusarkkitehti Jouko Järvisalo

Sveitsiläisen Vitran omistukseen siirtynyt Artek osti Korhosen liiketoiminnan vuonna 2014.

Samasta sukuhaarasta on irronnut raisiolainen huonekaluvalmistaja P. O. Korhonen, jonka toiminta päättyi 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  Korhonen, historia *hkt-korhonen.fi*. Viitattu 5.9.2009.
2. ↑  Kupila, Sanna: *Sisua, siloa ja sinappia: merkkituotteita Turusta*, s. 37. Turku: Turun maakuntamuseo, 2004. ISBN 951-595-090-2.
3. ↑  Fennia Prize -palkinnot 2007 (Arkistoitu – Internet Archive), Design Forum Finland. Viitattu 9.8.2015.
4. ↑  Mobel Tukholman huonekalumessuilla 2009 *mobel.fi*. Viitattu 5.9.2009. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Turun Sanomat 31.1.2014
6. ↑  Enkvist, Liisa: Artek osti myös Littoisten Korhosen huonekalutehtaan (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 1.2.2014, viitattu 12.5.2015.
7. ↑  Konkurssi edessä: P.O Korhonen lopettaa Raisiossa (Arkistoitu – Internet Archive), Rannikkoseutu 4.2.2014, viitattu 12.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Korhosen verkkosivusto [vanhentunut linkki]
* Mobel (Arkistoitu – Internet Archive)
**Loncin Motor Co Ltd** (kiin.: 隆鑫; pinyin: *Lóngxīn*) on kiinalainen yritys, joka valmistaa ajoneuvoja, ajoneuvojen moottoreita sekä yleismoottoreita koneisiin. Yritys on listattu Shanghain pörssiin vuonna 2012. 
Konsernissa on kokonaisuudessaan noin 30 000 työntekijää. Loncinin tuotteita myydään yli 100 maassa.

Historia
--------

Loncin yrityksenä on perustettu vuonna 1983 ja se aloitti metalliosien valmistuksella ajoneuvoteollisuudelle. Vuonna 1993 yritys aloitti valmistamaan kokonaisia moottoreja ja vaihtoi samalla nimensä Loncin Motor Co Ltd:ksi. Vuonna 1999 alkoi kokonaisten ajoneuvojen valmistus. 

2005 Loncin aloitti yhteystyön BMW:n moottoripyöräosaston BMW Motorradin kanssa aloittaen osavalmistuksesta ja siirtyen myös kokonaisten BMW moottorien valmistamiseen.
Vuonna 2018 Loncin lanseerasi uuden Voge-moottoripyörämerkin, jonka alla kaikki Loncin moottoripyörät ja skootterit nykyisin myydään. Italialainen moottoripyörämerkki MV Agusta tekee myös yhteystyötä Loncinin kanssa kehittäen yhteisiä moottoreita ja malleja.

Loncin Suomessa
---------------

Loncinin ensimmäinen tuleminen Suomeen tapahtui vuonna 2003, kun Modularbox aloitti Loncin-merkkisten mönkijöiden maahantuonnin. Mönkijät myytiin tällöin Rally USA -tuotemerkin alla. 

Sittemmin Loncinin moottoreista on tullut yleinen työlaitteiden apumoottori Suomessa. Moottoreja käytetään laajalti muun muassa ruohonleikkureissa, mopoissa, lumilingoissa, hakettimissa sekä muissa pienkoneissa. Loncin pienkonemoottoreilla ei ole keskistettyä maahantuojaa Suomessa.
Nykyisin Loncinin mönkijöitä myydään Suomessa omalla merkillä. Mönkijöiden maahantuojana toimii edelleen Modularbox Oy Espoossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Loncin Motor Co Ltd perustamisvuosi *motorcycle-logos.com*.
2. ↑  Liikevaihto *wsj.com*.
3. ↑  Viittaus työntekijämääriin ja valmistettaviin artikkeleihin *loncinindustries.com*.
4. ↑  Voge moottoripyörämerkin englanninkieliset kotisivut *vogeglobal.com*.
5. ↑  Viitaus alkuperäiseen perustamisvuoteen *motorcycle-logos.com*.
6. ↑  Viittaus paalumerkkeihin vuosilukujen takana *chinamotorworld.com*.
7. ↑  Artikkeli Loncinin sekä MV Agustan yhteistyöstä *moottori.fi*.
8. ↑  Tietoa Loncin merkistä Suomessa *rally.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut
*Gomortega keule* -lajin hedelmiä
**Gomortegaceae** on kasviheimo koppisiemenisten Laurales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on laakerikasvit (Lauraceae). Heimon ainoa laji on *Gomortega keule*.

Tuntomerkit
-----------

Laji on aromaattinen ja kookkaaksi kasvava puu, jonka lehdet ovat vastakkain, korvakkeettomat ja ehytlaitaiset. Kukinto on terttumainen, mutta päättyy kukkaan. Kukat ovat pieniä ja niiden osat kiinnittyvät pohjukseen osin kierteisesti, osin kiehkuroina; pohjus ei ole maljamainen hypanthium. Kehälehtien määrä vaihtelee 5–9 välillä, tavallisesti niitä on viisi, kuusi tai seitsemän. Heteitä on 7–13, ja ne ovat melko ohutpalhoisia; hetiön ulkopuolella on joutoheteitä. Sikiäin on kehänalainen ja yhdislehtinen eli synkarppinen ja koostuu tavallisesti kahdesta tai kolmesta emilehdestä, harvoin neljästä tai viidestä. Vartalo on tukeva, pystyhaarainen ja luottipintainen. Siemenaihe kiinnittyy kärki-istukkaan, on riippuva ja lähes suora. Hedelmä on luumarjamainen ja tavallisesti yksisiemeninen.

Levinneisyys
------------

Laji kasvaa harvinaisena Keski-Chilessä.

Luokittelu
----------

Lähin sukulaisheimo on Atherospermataceae, jonka kanssa muodostuu Laurales-lahkon evoluutiopuuhun yhteinen haara. Sen ominaisuuksiin ajatellaan kuuluvan muun muassa suomujen peittämät silmut, ainoastaan uloimpien heteiden toimimattomuus (ovat siis joutoheteitä) ja lyhyt emiön vartalo.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001, viittaus 26.1.2015
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* kuva ja video, jossa saksankielinen selostus:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13771283
* Wikispecies: Gomortegaceae
* CoL: 623LT
* EoL: 2497099
* EPPO: 1GOMF
* Fossilworks: 55389
* GBIF: 2717
* GRIN: 489
* iNaturalist: 71522
* IPNI: 77126702-1
* IRMNG: 113185
* ITIS: 18137
* NCBI: 63796
* Open Tree of Life: 386620
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126702-1
* Tropicos: 42000013
* Watson & Dallwitz: gomorteg
* WFO: wfo-7000000254

 |

 |
**İrfan Değirmenci** (s. 3. marraskuuta 1977 Ankara, Turkki) on turkkilainen tv-juontaja, poliitikko ja toimittaja.

Elämäkerta
----------

Opiskeltuaan yksityisessä TED-lukiossa Ankarassa, sitten journalismin valmistelevassa luokassa Ankarassa vuonna 1995, hän opiskeli vuosina 1995-1999 Ankaran yliopistossa journalismin osastolla. İrfan Değirmenci aloitti ammattiuransa vuonna 1996 paikallisen radioaseman toimittajana Ankarassa. Myöhemmin hän työskenteli kirjeenvaihtajana Ankarassa ATV:ssä, Kanal D:ssä, CNN Türkissä ja STAR TV:ssä.

Vuonna 2007 İrfan Değirmenci palkkasi turkkilaiselle FOX TV:lle, jossa hän esitti aamu-uutisia vuoteen 2010 asti. Vuonna 2010 hän muutti Mehmet Ali Birandin ehdotuksesta Kanal D:lle, jossa hän esitti jälleen aamu-uutiset luopuen paikastaan. FOXissa ystävälleen Fatih Portakalille. Vuonna 2017 İrfan Değirmenci erotettiin Kanal D:stä poliittisista syistä. Hän asettui ehdolle Tasavaltalainen kansanpuolue varajäsenenä Eskişehirissä vuonna 2018. Samasta vuodesta hän työskenteli myös *Bir Gün* -sanomalehden kolumnistina. 1. huhtikuuta 2019 lähtien İrfan Değirmenci valmistelee ja esittelee tärkeimmät uutiset Halk TV:stä.

Aiheesta muualla
----------------

* İrfan Değirmenci Twitterissä
**Societas Sanctæ Birgittæ** (**SSB**) on korkeakirkolliseen liikkeeseen kuuluva tertiaarisääntökunnan luonteinen veljistö ja sisaristo sekä papeille että maallikoille Ruotsin kirkossa.

Societas Sanctæ Birgittæ on perustettu 1920 ja sillä on nykyään noin 200 jäsentä. Sitä johtavat konfessori, joka valitaan SSB:n pappien joukosta, sekä superior, joka valitaan sisarten joukosta. SSB:n piispallisena visitaattorina toimi pitkään Bertil Gärtner.

SSB:n pyrkimyksenä on sekä yksilöiden että seurakuntien toteuttama rukouselämän ja ehtoollisenvieton lisääminen ja uudistuminen, saarna ja opetus kuuliaisena Jumalan sanalle ja kirkon tunnustukselle sekä sielunhoidon ja ripin lisääntynyt käyttö. SSB:llä on hyvät suhteet roomalaiskatoliseen Birgittalaissääntökuntaan.

Societas Sanctæ Birgittæ kokoontuu vuosittain yleiskapituliin Vadstenaan, mikä huipentuu pontifikaalimessuun Pyhän Birgitan "taivaallisena syntymäpäivänä" 23. heinäkuuta Vadstenan luostarikirkossa. Lisäksi SSB kokoontuu konventteihin kolme kertaa vuodessa eri puolille maata ja joskus ulkomaille. Sekä yleiskapitulin että konventtien jumalanpalvelukset ovat avoimia kaikille.

SSB:llä on ollut pitkään jäseniä paitsi Tanskassa, Isossa-Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa, myös Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa. Jo kaksi vuotta SSB:n perustamisen jälkeen, vuonna 1922, suunniteltiin yhteisön suomalaisen haaran perustamista. Asiaa ajoivat tuolloin Amos Anderson ja turkulainen lehtori Julius Finnberg. He järjestivät Naantalissa vuosittain Birgitta-vesperin vuodesta 1921 vuoteen 1930, kunnes paikallinen kirkkoherra kielsi tilaisuuksien järjestämisen pitäen niitä katolisina. Myös muun muassa Helsingin Olaus Petri församlingenin kirkkoherra Folke Palmgren ja kanttori Torsten Stenius olivat SSB:n jäseniä. Vuonna 2007 SSB:n kevätkonventti pidettiin Suomessa Nauvossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Päikki Priha: Pyhä kaunistus : kirkkotekstiilit Suomen Käsityön Ystävien toiminnassa 1904-1950. Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja A : 11. Helsinki. 1991. ISBN 951-9384-46-4, s. 125-126
2. ↑  Bengt Ingmar Kilström: *Högkyrkligheten i Sverige och Finland under 1900-talet*, s. 260-261
3. ↑  
	* Nagu Bladet, 2007 toukokuu[vanhentunut linkki]

Kirjallisuutta
--------------

* "Gör också våra kalla hjärtan brinnande." Societas Sanctæ Birgittæ 1920-2020. Ed. by Oloph Bexell, Gunilla Gren-Eklund, Fredrik Samtell and Andreas Wejderstam. Skelleftea: Artos 2020, 550 pages. ISBN 978-91-7777-152-4.
	+ Fredrik Santell, "SSB:s medlemmar; Utländska kopplingar", p. 271–272.
* *Societas Sanctæ Birgittæ 1920-1970. Festskrift.* 1970
	+ Sigtrygg Serenius: *Societas Sanctae Birgittae och kyrkolivet i Finland*. s. 65-67
* *Societas Sanctæ Birgittæ 1971-1995. Festskrift.* 1995
* Bengt Ingmar Kilström: *Högkyrkligheten i Sverige och Finland under 1900-talet*. Helsingborg 1990, ISBN 91-7830-052-5

Aiheesta muualla
----------------

* Societas Sanctae Birgittae
* Kuvia SSB:n yleiskapitulista 2007
Nacra 17
**Nacra 17** on purjeveneluokka, jota käytetään olympiapurjehduksessa. 

Nacra 17
Nacra 17 -luokan joukkue on kaksihenkinen ja siihen täytyy kuulua mies ja nainen. Kaikki joukkueet käyttävät saman valmistajan rakentamia identtisiä veneitä. Valmistaja on hollantilainen yritys Nacra.

Vene
----

Nacra 17 -luokan vene on katamaraani, jonka rungon pituus on 5,25 metriä (eli noin 17 jalkaa) ja leveys 2,59 m. Sääntöjen mukaan veneen täytyy painaa vähintään 164 kg. Joukkueen molemmat jäsenet käyttävät trapetsia. Vene maksaa noin 35 000 euroa. 

Nacra on kehittyvä veneluokka, ja nykyään yksi kolmesta täysin foilaavasta olympialuokasta (Nacra 17, Formula Kite ja iQFoil). 

Veneen suunnittelivat vuonna 2011 Gino Morrelli ja Pete Melvin täyttämään World Sailingin monirunkoisille veneille asettamat kriteerit. Arviointipaneelin purjehtijat pitivät Nacra 17:ää parhaana vertailluista veneistä ja siitä tuli yksi paneelin kahdesta suosituksesta.

Arvokilpailut
-------------

Nacra 17 -luokassa kilpailtiin ensimmäisen kerran olympiatasolla Riossa 2016. Tokion 2020 olympialaisia varten Nacra 17 muutettiiin foilaavaksi veneluokaksi, jolloin veneiden runko nousee kantosiipien avulla ilmaan.

Suomalaisista Nacra 17 -luokassa ovat menestyneet Sinem Kurtbay yhdessä Akseli Keskisen kanssa. Kurtbay purjehti Suomelle maapaikan Tokion olympialaisiin Janne Järvisen kanssa. Tokiossa Suomea edusti Kurtbay ja Keskinen, heidän sijoitus oli 13:s.

### Suomalaiset arvokisamitalistit

| Kilpailut | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 EM | Italia Ruggero Tita / Caterina Banti | Suomi **Sinem Kurtbay / Akseli Keskinen** | Italia Gianluigi Ugolini / Maria Giubilei |
| 2022 MM | Italia Ruggero Tita / Caterina Banti | Italia Gianluigi Ugolini / Maria Giubilei | Suomi **Sinem Kurtbay / Akseli Keskinen** |

Aiheesta muualla
----------------

Kansainvälinen Nacra 17 -liitto

Suomen purjehdusmaajoukkue

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  World Sailing - Nacra 17 *World Sailing*. Viitattu 4.9.2022. (englanniksi)
2. 1 2
3. ↑  Purjehdus | Sinem Kurtbay ja Akseli Keskinen kiitävät meren pinnalla kaksinkertaisella tuulen nopeudella – "Minä olen pieni ja ketterä, Akseli vahva ja voimakas" *Helsingin Sanomat*.  19.9.2022. Viitattu 10.10.2022.
4. ↑
5. ↑  Purjehdus | MM-mitali karkasi suomalaisilta purjehtijoilta Omanissa: "Olemme supertyytyväisiä neljänteen sijaan" *Helsingin Sanomat*.  21.11.2021. Viitattu 4.9.2022.
6. ↑  Kansainvälinen olympiakomitea: Nacra 17 -lopputulokset, Tokio 2020 Kansainvälinen olympiakomitea. Viitattu 1.12.2022.
**BTR-70** on neuvostoliittolainen kahdeksanpyöräinen miehistönkuljetuspanssariajoneuvo (ven. бронетранспортёр, *bronetransportjor*; lyhenne BTR). Ajoneuvo kehitettiin alun perin 1960-luvun lopulla. BTR-70 otettiin palveluskäyttöön Neuvostoliitossa vuonna 1972 ja sitä vietiin Varsovan liiton maihin sekä muihin Neuvostoliiton liittolaisiin. BTR-70 on hyvin samantapainen BTR-60PB:n kanssa. Eroavaisuuksiin kuuluvat raskaampi panssarointi sekä kestävämmät renkaat. BTR-70:ssä on myös tehokkaampi moottori. BTR-70 on edelleen yli 20 valtion käytössä.

Kuten edeltäjänsä BTR-70 on uintikykyinen ilman suurempia valmisteluja. Vedessä BTR-70 liikkuu vesisuihkupropulsion avulla. Aseistuksena on raskas 14,5 mm:n KPVT-konekivääri, jolle on 500 ammusta, sekä 7,62 mm:n konekivääri, johon on 2 000 ammusta.

Taistelua BTR-70 on nähnyt Afganistanin sodassa sekä useissa pienemmissä konflikteissa Itä-Euroopassa. Kylmän sodan jälkeen BTR-70:iä käytettiin YK:n operaatioissa Jugoslavian hajoamissodissa. 

Ukrainan asevoimat on ollut Venäjän jälkeen toisiksi suurin BTR-70-vaunujen käyttäjä. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen sillä oli niitä varastossa 1600, sittemmin luku oli 1026 ja vuonna 2022 ennen Venäjän täysimittaista suurhyökkäystä Ukrainaan oli maalla ajoneuvoja 215 kappaletta. Sotateollisuustuotteiden suurena vientimaana Ukraina myi paljon BTR-70-ajoneuvoja ulkomaille. Esimerkiksi vuosina 2005-2010 Ukraina oli maailman suurin miehistönkuljetusvaunujen vientimaa ja se myi ulkomaille 180 BTR-70 ajoneuvoa, joista Azerbaidžanille meni 132 ja Georgialle 30.

Ukraina on päivittänyt ajoneuvosta neljä versiota: BTR-70D, BTR-70M, BTR-70SM ja BTR-70DI (BTR-7), joka on eniten nykyaikaistettu ja tehty enemmän Nato-vastaavaksi. Helmikuusta 2022 lähtien Ukraina on menettänyt todennetusti ainakin 25 BTR-70-vaunua, seitsemän BTR-70M-vaunua ja 26 BTR-7-vaunua. Ennen helmikuuta 2022 BTR-70 oli käytössä Donbasin sodassa, jossa Ukraina menetti niitä venäläisille muutaman.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BTR-70** Wikimedia Commonsissa

1. ↑
2. ↑  IISS: The Military Balance 2021, s. 209. Routledge, 2021. ISBN 978-1-032-01227-8.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**Suomen kansallinen rukousaamiainen** on vuosittain järjestettävä kristillinen aamiaistilaisuus, joka kokoaa yhteen politiikan ja elinkeinoelämän edustajia. Tapahtuman tarkoitus on rakentaa yhteistyöverkostoja ja kontakteja kansallisiin ja kansainvälisiin yhteistyöryhmiin, henkilöihin ja organisaatioihin kristillisen maailmankuvan pohjalta. Tilaisuuden järjestää Suomen Kansallinen Rukousaamiainen ry yhdessä Eduskunnan Raamatturyhmän kanssa.

Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2015. Vuonna 2016 tapahtuma järjestettiin Kalastajatorpan Hilton-hotelissa, jolloin tapahtumaan osallistui yli 150 osallistujaa jotka edustivat liike-elämän johtajia ja yhteiskunnallisia vaikuttajia. Rukousaamiainen on kutsuvierastilaisuus, johon osallistuu myös ulkomaalaisia vieraita. Tapahtuman pääpuhujia ovat mm. olleet Pekka Huokuna ja Tapio Luoma.

Suomen kansallinen rukousaamiaisen suunnittelu sai alkunsa Sauli Ahvenjärven ja Antero Laukkasen toimesta, jotka kokosivat yhteen toimijoita eduskunnasta ja kristillistä järjestöistä. Tapahtuman taustalla on ohjausryhmä, yhdistyksen johtokunta ja joukko vapaaehtoisia.

Katso myös
----------

* Kansallinen rukousaamiainen

Lähteet
-------

1. ↑  Rukousaamiainen: Päättäjien ja vaikuttajien vuorovaikutusta yhteiskunnan parhaaksi *Rukousaamiainen.fi*. Viitattu 11.11.2021.
2. ↑  Tällainen oli 120 euroa maksanut eliitin rukousaamiainen – järjestettiin luksushotellissa Helsingissä *Ilta-Sanomat*.  16.3.2016. Viitattu 11.11.2021.
3. ↑  Yhdysvalloista mallia saanut Suomen Kansallinen Rukousaamiainen järjestetään viidettä kertaa *Seurakuntalainen.fi*.  1.3.2019. Viitattu 11.11.2021.
4. ↑  Suomen Kansallinen Rukousaamiainen järjestetään kolmannen kerran 16.3.2017 *Seurakuntalainen.fi*.  15.3.2017. Viitattu 11.11.2021.
5. ↑  ICCC Suomi News 1/2020: "Haluamme nostaa Jeesuksen opetukset yhteiskunnalliseen keskusteluun" *ICCC Suomi*.  2020. Viitattu 11.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansallisen rukousaamiaisen verkkosivusto
Oulangan luontokeskus vuonna 2006.
Oulas-nalle Oulangan luontokeskuksessa
**Oulangan luontokeskus** sijaitsee Oulangan kansallispuistossa, Kuusamossa. Luontokeskusta lähin nähtävyys on Kiutaköngäs, jonne on noin kilometrin kävelymatka. Oulangan luontokeskus palvelee Oulangan kansallispuiston kävijöitä. Keskukseen tehtiin vuonna 2019 81 700 käyntiä. Oulangan luontokeskuksen palveluihin kuuluu muun muassa pysyvä luontonäyttely, opastukset ja retkeilyneuvonta sekä erilaiset tapahtumat.

82 kilometrin mittainen vaellusreitti Karhunkierros kulkee luontokeskuksen kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Luontokeskusten ja muiden asiakaspalvelupisteiden käyntimäärät 2019  15.2.2020. Metsähallitus. Viitattu 11.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Luontoon.fi: Oulangan luontokeskus

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Oulangan luontokeskus (Q28721244)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | luontokeskus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Kuusamo |
|  |
| katuosoite | Liikasenvaarantie 132 |
|  |
|  |

 |
**Callum James Hudson-Odoi** (s. 7. marraskuuta 2000 Wandsworth, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka edustaa Chelseaa.

Seurajoukkueura
---------------

Hudson-Odoi on Chelsean kasvatti. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa 28. tammikuuta 2018 EFL Cup -ottelussa Newcastle Unitedia vastaan tultuaan kentälle 81. minuutilla. Kolme päivää myöhemmin 31. tammikuuta 2018 hän esiintyi ensi kerran Valioliigassa. Hän pelasi kahdessa ottelussa Chelsean voittaessa FA Cupin 2018. Seuraavalla kaudella hän pelasi Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, joissa teki neljä maalia, Chelsean voittaessa sarjan mestaruuden. Valioliigassa hän teki ensimmäisen maalinsa 11. tammikuuta 2020 kotiottelussa Burnleya vastaan. Hän pelasi seitsemän ottelua ja teki kaksi maalia Chelsean voittaessa Mestarien liigan kaudella 2020–2021. Hän ei kuitenkaan päässyt neljännesvälierien jälkeen kentälle. Hän voitti samana vuonna UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Hän on kauden 2021–2022 loppuun mennessä pelannut Valioliigassa 72 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä ja syöttänyt 12 maalia. Chelseassa pelaamissaan 17 Mestarien liigan ottelussa hän on sekä tehnyt että syöttänyt kolme maalia.

Hudson-Odoi pelasi kaudella 2022–2023 Bayer Leverkusenissa lainalla 14 ottelua Bundesliigassa. Mestarien liigassa pelaamissaan kuudessa ottelussa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun.

Maajoukkueura
-------------

Hudson-Odoi pelasi kaikki ottelut Englannin saavuttaessa vuonna 2017 alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja saman ikäluokan EM-hopeaa. Ensimmäisen ottelunsa Englannin A-maajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan maaliskuussa 2019 ja toisen kolme päivää myöhemmin Montenegroa vastaan. Jälkimmäisen ottelun hän pelasi kokonaan. Kolmannen maaottelunsa Hudson-Odoi pelasi marraskuussa 2019 EM-karsinnassa Kosovoa vastaan.

Lähteet
-------

* Callum Hudson-Odoi Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Chelsea – Englannin Valioliiga
1 Sánchez |
2 Disasi |
3 Cucurella |
5 Badiashile |
6 Thiago Silva |
7 Sterling |
8 Fernández |
10 Mudryk |
11 Madueke |
13 Bettinelli |
14 Chalobah |
15 Jackson |
16 Ugochukwu |
17 Chukwuemeka |
18 Nkunku |
19 Broja |
20 Palmer |
21 Chilwell |
23 Gallagher |
24 James |
25 Caicedo |
26 Colwill |
27 Gusto |
28 Petrović |
29 Maatsen |
31 Sarr |
33 Fofana |
36 Washington |
45 Lavia |
47 Bergström |
Manageri Pochettino
**International Federation of Match Poker** (IFMP) on voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tarkoituksena on "toimia Match Pokerin maailmanlaajuisena hallintoelimenä". IFMP on perustettu oikeushenkilönä Sveitsin siviililain 60–79 §:n mukaisesti, ja sen pääkonttori sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä.

Historia
--------

IFMP perustettiin Lausannessa 29. huhtikuuta 2009. IFMP on rakenteeltaan kansainvälinen urheiluliitto, ja urheilun välitystuomioistuin on tunnustanut sen.

Turnaukset
----------

Osana ensimmäistä UK Mind Sports Festival -tapahtumaa IFMP järjesti marraskuussa 2011 ensimmäiset turnauksensa Lontoon County Hallissa: IFP Duplicate Poker Nations Cup (nykyisin Match Poker Nations Cup), IFMP:n jäsenliittojen välinen joukkuekilpailu, ja IFMP:n maailmanmestaruuskilpailu, jota kutsutaan myös nimellä "The Table" ja jossa yksittäiset pelaajat kilpailevat maailmanmestarin tittelistä. IFMP on ainoa järjestö, joka järjestää kansainvälisiä turnauksia, joissa käytetään Duplicate Pokeria, sen omaa versiota, joka tunnetaan nimellä Match Poker, ja IFMP järjesti vuoden 2011 IFMP Nations Cupin avajaiset Lontoon silmän kapseleissa.

Jäsenyys
--------

IFMP:n jäsenistö koostuu kansallisista pokeriyhdistyksistä ja -liitoista eri puolilta maailmaa. IFMP:llä on tällä hetkellä 60 kansallista jäsenliittoa, mukaan lukien alkuperäiset seitsemän jäsenmaata.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  "International Federation of Poker: About the IFP" *int.pokerfed.org*.  Arkistoitu 15.4.2012. Viitattu 9.5.2023.
2. ↑  "Poker Federation seeks global role". Nic Szeremeta, *Poker Europa* (June 2009)
3. ↑  "International Federation of Match Poker established in Lausanne, Switzerland" Lou Krieger, *Keep Flopping Aces* (June 10, 2009)
4. ↑  "New International Poker Governing Body Established" Brendan Murray, *Card Player* (June 10, 2009).
5. ↑  "International Federation of Poker: Events" *int.pokerfed.org*.  Arkistoitu 15.4.2012. Viitattu 9.5.2023.
6. ↑  "International Federation of Poker: Member Nations" *int.pokerfed.org*.  Arkistoitu 2.4.2012. Viitattu 9.5.2023.
Hassane Bandé ottelussa Senegalia vastaan Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022.**Hassane Bandé** (s. 30. lokakuuta 1998 Ouagadougou) on burkinafasolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Veikkausliigan Helsingin Jalkapalloklubia.

Seurajoukkueet
--------------

Bandé siirtyi burkinafasolaisesta Salitasista Belgian Pro Leaguen Mecheleniin kesällä 2017. Bandé teki 11 ensimmäisessä ottelussaan kahdeksan maalia, minkä vuoksi hänestä tuli haluttu nimi siirtomarkkinoilla. Joulukuussa 2017 Bandé allekirjoitti viiden vuoden sopimuksen Ajaxin kanssa, jonne hän siirtyi kauden 2017–2018 päätteeksi.

Bandé loukkaantui vakavasti heti ensimmäisessä harjoitusottelussaan Ajaxin paidassa, eikä hän lopulta päässyt debytoimaan virallisissa otteluissa Ajaxin edustusjoukkueessa. Hän pelasi lainasopimuksella sveitsiläisessä FC Thunissa tammikuusta 2020 lokakuuhun 2020, ja kroatialaisessa Istra 1961:n joukkueessa helmikuusta 2021 kesään 2022. 

Elokuussa 2022 Bandé siirtyi Ajaxista Ligue 2 -seura Amiensin riveihin. Amiensissa Bandé sai tililleen 19 liigaottelua, joissa onnistui kerran maalinteossa. 

Elokuussa 2023 Bandé siirtyi HJK:n riveihin kesäkuun loppuun 2025 asti ulottuvalla sopimuksella. Bandé teki loppukauden aikana kolme maalia seitsemässä liigaottelussa. HJK voitti kauden päätteeksi Veikkausliigan mestaruuden.

Maajoukkueet
------------

Bandé debytoi Burkina Fason maajoukkueessa Kap Verdeä vastaan marraskuussa 2017. Hän on pelannut Burkina Fason maajoukkueessa 23 peliä, joissa hän on onnistunut kahdesti maalinteossa. Toisen maajoukkuemaalinsa Bandé teki Kap Verden verkkoon Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022.

Saavutukset
-----------

**HJK**

* Suomen mestaruus: 2023

Lähteet
-------

1. ↑   Bandén seuratilastot Transfermarkt-sivustolla
2. ↑   Bandén maajoukkuetilastot Transfermarkt-sivustolla
3. 1 2  Hassane Bandé Transfermarkt-sivustolla *transfermarkt.com*.
4. 1 2  Pekka Mäntylä: Hyökkääjä Hassane Bandé vahvistamaan HJK:ta *HJK Helsinki*.  11.8.2023. Viitattu 16.8.2023.
5. ↑  Robin Pascoe: Ajax signs 19-year-old and rising star Boureima Hassane Bandé *DutchNews.nl*.  5.12.2017. Viitattu 16.8.2023. (englanniksi)
6. ↑  Cape Verde Islands 0-1 Burkina Faso (13 Jan, 2022) Game Analysis *ESPN*. Viitattu 16.8.2023. (englanniksi)
Voss-vesipullo
**Voss** on norjalainen pullotetun veden tuotemerkki, jonka ovat kehittäneet Ole Christian Sandberg ja Christopher Harlem. He päättivät tehdä Ivelandin kunnan vedestä ylellisyysjuoman, joka olisi yhtä tavoiteltua kuin kalleimmat samppanjamerkit. Entinen Calvin Kleinin palveluksessa työskennellyt suunnittelija Neil Kraft palkattiin suunnittelemaan lasipullo, jossa vesi myydään.

Markkinointikanavina käytettiin samppanjaa maahan tuovia yrityksiä. Strategiaan kuuluu se, ettei tavallinen kuluttaja voi ostaa Voss-vettä, vaan tuote on tarkoitettu vain niille, joilla on varaa juoda samppanjaakin. Vettä on markkinoitu varsinkin Yhdysvaltoihin, jossa siitä on tullut kuuluisa brändi.

Norjan television TV2:n esittämän dokumenttiohjelman mukaan Vossin vesi on peräisin samasta pohjavesikaivosta kuin Ivelandin kunnan vesiyhtiön talousvesi. Yrityksen markkinointia sanotaan ohjelmassa harhaanjohtavaksi, koska se antaa ymmärtää veden olevan poikkeuksellisen puhdasta ja peräisin koskemattomasta luonnosta. Yritys harkitsi oikeustoimia ohjelmassa esitettyjen tulkintansa mukaan virheellisten väitteiden johdosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Voss water *kraftworksny*.  Arkistoitu 20.7.2013. Viitattu 26.3.2013. (englanniksi)
2. ↑  Kiista luksusvedestä Norjassa - "Tavallista hanavettä", Iltalehti, 5.10.2010, viitattu 6.10.2010

Aiheesta muualla
----------------

* Voss-kotisivut
**Leonid Robertovitš Stjernvall** (26. huhtikuuta 1872 Moskova – 2. huhtikuuta 1938 Satteville, Ranska) oli suomalais-venäläinen kollegiasessori ja lääkäri. Hän on kansainvälisesti tunnettu armenialais-kreikkalaisen mystikon G. I. Gurdjieffin uskollisena ja ensimmäisiin kuuluneena oppilaana. 

Stjernvallin isä oli suomalainen kenraalimajuri Gustav Alexander Robert Stjernvall ja äiti venäläinen Anna Oldecopp. Leonid Stjernvall opiskeli Moskovan yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa, ja hänestä tuli laillistettu lääkäri vuonna 1898. Hän toimi Venäjän sisäministeriön lääketieteellisen osaston virkamiehenä vuodesta 1902, ja sai nimineuvoksen virka-arvon ja kollegiassessorin virka-arvon vuonna 1906. Hänet erotettiin virasta vuonna 1907, jonka jälkeen hän toimi lääkärinä Pietarissa ja kaupungin sähköstimulaatiohierontaa ja vesihoitoja tarjonneen parantolan johtajana.

Stjernvall tutustui Gurdjieffiin Pietarissa vuonna 1914, ja pysyi tämän uskollisena oppilaana kuolemaansa saakka, ollen Gurdjieffin pitkäaikaisin seuraaja. Stjernvallin vaimo kertoi myöhemmin, että hänen miehensä oli fanaattisesti, "melkein orjamaisesti", omistautunut Gurdjieffille, ja oli P. D. Uspenskin ohella paras Gurdjieffin uusien oppilaiden värvääjä. Venäjän vallankumouksen jälkeen Stjernvall perheineen asettui lopulta Ranskaan Gurdjieffin perässä.

Stjernvallin ja hänen vaimonsa Elisabet Feodosjevin poika, myöhemmin Sveitsissä asunut Nikolai de Stjernvall (myöhemmin Nicholas de Val, 1917–2010) oli Gurdjieffin biologinen lapsi. Nikolai kirjoitti ranskaksi muistelmateoksen *Daddy Gurdjieff: Quelques souvenirs inédits* (1997), joka ei anna Gurdjieffistä kovinkaan mairittelevaa kuvaa, vaikkei se ollut myöskään täysin kielteinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stjernvall nr 1810 - Adelsvapen-Wiki *www.adelsvapen.com*. Viitattu 2022-15-6. (ruotsiksi)
2. ↑  Leonid Robertovitš Stjernvall *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 15.6.2021)
3. 1 2 3  Iitti, Vesa. "The Fourth Way in Finland." Scripta Instituti Donneriani Aboensis 20 (2008): 78-87.

Aiheesta muualla
----------------

Gurdjieff.fi: Leonid Stjernvall (1872 – 1938) Gurdjieffin matkassa Suomesta Pariisiin (Viitattu 22.10.2023)
**Juhani Tanski** (s. 8. tammikuuta 1947 Punkalaidun) on poliitikko, joka toimi Suomen Työväenpuolueen (STP) puheenjohtajana. STP poistettiin puoluerekisteristä vuonna 2015. Vuonna 2016 puolueen liittokokous päätti, ettei se lähde järjestämään enää kannatusilmoituskeräystä, joten toiminta puolueena päättyi.

Tanski on ammatiltaan ATK-suunnittelija. Hän toimi 1970-luvulla aktiivisesti Suomen maolaisessa liikkeessä.

Juhani Tanski oli vuonna 1969 perustamassa *Tampereen marxilais-leniniläistä seuraa* (TMLS), jossa hän toimi sihteerinä ja myöhemmin puheenjohtajana. TMLS oli tamperelaisten maolaisten järjestö, joka vuonna 1973 oli perustamassa maolaisten maanlaajuista Marxilais-leniniläiset ryhmät (MLR) -järjestöä. MLR:n keskeisin järjestö oli Helsingin marxilais-leniniläinen seura (HMLS), jonka toimintaan Tanski siirtyi vaihdettuaan kaupunkia 1973. 1970-luvun loppupuolella Tanski toimi Suomi-Albania -seuran hallituksen sihteerinä.

Tanski etääntyi kommunismista 1980-luvulla. 1985 hän muutti Leppävirran Oravikoskelle, jossa hän oli mukana kyläyhdistystoiminnassa. Vuonna 1992 Tanski oli perustamassa *Leppävirran vihreiden* paikallisyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi yhdistyksen ensimmäiset viisi vuotta. Tanski kuului myös Kuopion läänin vihreiden hallitukseen (1993–1997). Tanski jätti vihreät 1998 puolueen asetuttua tukemaan EMU-rahaliittoa. 

Keväällä 1999 Juhani Tanski oli perustamassa Vaihtoehtoväkeä (VEV), jonka ensimmäiseksi puoluesihteeriksi hänet valittiin. Hän oli mukana myös Muutosvoimat Suomen (MVS) johtotehtävissä VEV:n kuuluessa siihen vuosina 2002–2004. Tanski oli VEV:n puheenjohtaja, kun puolue kesällä 2006 päätti muuttaa nimensä Suomen Työväenpuolueeksi ja syksyllä hänet valittiin STP:n puheenjohtajaksi.

Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Tanski oli ehdolla SKP:n sitoutumattomana ehdokkaana.

Lähteet
-------

1. ↑  Kommunistien Liitto arvioi STP:n tilannetta 20.6.2016 (PDF) *kommunistienliitto.com*.  2016. Kommunistien liitto. Viitattu 13.8.2020.
2. 1 2 3  Katajaranta, Reijo & Männikkö, Heikki: STP:n aktivisteja miehen iässä.  *Kansan ääni*, 2006, nro 6, s. 10. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 21.2.2011.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Albania-tiedote 2/1977, s. 5.
4. ↑  4 Tanski Juhani *Eduskuntavaalikone 2003*. Helsingin Sanomat. Viitattu 21.2.2011.
5. ↑  125 JUHANI TANSKI (SIT.) *skp.fi*. Viitattu 19.3.2023.
**Australian geologia** käsittää Australian kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.

Kallioperä
----------

Australian länsipuolella on ylänkö, jonka kallioperä koostuu vanhoista kivilajeista. Alueeseen kuuluu luoteisosan Hamersleyvuoristo, jonka alueelta löytyy rautapitoisia kivilajeja. Myös Australian itäpuolella on ylänkö, joka alenee kohti Australian keskiosaa. Keskiosissa on paljolti eroosioituneita kallioita, tasankoja ja painanteita. Keskiosissa sijaitsevat myös McDonnellvuoret ja Musgravevuoret. Keskiosassa sijaitsevalla alangolla on iso arteesinen allas ja useat jokien altaat, kuten Carpentarian, Eyren ja Murrayn altaat. Australian pohjoiosassa on Kimberleyn laakio ja Arnheminmaa.

Seisminen toiminta
------------------

Australian mantereella ei ole ollut tulivuorenpurkauksia eurooppalaisperäisen asutuksen aikana. Heard ja McDonaldinsaarilla on aktiivisia tulivuoria.

Kaivannaiset
------------

Australia on yksi maailman johtavista rautamalmin tuottajista. Kullan tuotanto oli huipussaan 1900-luvun alussa. Vuonna 1979 Kimberleyn läheltä löytyi suuri määrä timantteja.

Arvio öljyliuskeen potetniaalisista alueista vuonna 1987.
Queenslandin ja Etelä-Australian osavaltioissa sekä Tasmaniassa on öljyliusketta. Sen kokonaismääräksi on arvioitu 58 miljardia tonnia, mistä helposti hyödynnettävissä on noin 3 miljardia tonnia öljyä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ray Hudson: *Geologica, maailmankartasto, maanosat, maat, kansat*, s. 111-112. Suomentanut Jorma Hannula, Outi Kaskinen, Janne Kostamo, Mikko Lantz, Olli Ruth, Heikki Seppä, Mika Tammilehto, Allan Tiitta, Matti Tikkanen, Sanna Vaalgamaa. H.F.Ullmann, 2008. ISBN 978-3-8331-4130.
2. ↑  Heard and McDonald Islands *Australian Government*.  23.7.2023. Viitattu 5.9.2023.
3. ↑  Power and resources *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 4.9.2023.
4. ↑  Geology and Resources of Some World Oil-Shale Deposits (s. 5) *USGS*.  2005. Viitattu 5.9.2023.
**Gay Gambrini** oli Helsingin Isolla Roobertinkadulla sijainnut homobaari ja yökerho. Se oli Suomen ensimmäinen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöille tarkoitettu ravintola. Gay Gambrini avautui heinäkuussa 1984 ja se suljettiin vuonna 1993.

Gay Gambrinin perusti Forssasta Helsinkiin muuttanut ravintoloitsija Tuomo Isotalo (1950–2022). Ravintolassa oli 250 asiakaspaikkaa. Suurin osa ravintolan asiakkaista oli miehiä, jotka tulivat nauttimaan alkoholia, tapaamaan tuttuja ja etsimään seksiseuraa. Ravintolassa järjestettiin tavallisen baaritoiminnan lisäksi muun muassa drag-esityksiä ja stripteasea ja ravintolan toisen omistajan Setan pyynnöstä myös naisteniltoja. 

Hotelli- ja ravintolamuseon verkkosivujen mukaan aluksi naisteniltana toimi maanantai, jolloin miehille oli Club Triangle Bottalla. Myöhemmin päivä vaihtui torstaiksi, joka oli muuten hiljainen ilta, ja kun huomattiin, että lesbot tuovat rahaa taloon niin naiset saivat kerran kuussa myös viikonloppuillan. Asiakkaiden toivomuksesta naisten illoissa pyrittiin siihen, että myös henkilökunta oli portsari mukaanlukien naisia.

Ravintolakonseptin vanhentuessa Annankadulle perustettiin modernimpi Don’t Tell Mama -yökerho.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami Mollgren: Kolme vuosikymmentä homobaareja Suomessa ranneliike.net
2. ↑  Valokuvakatsaus homokulttuurin yöelämän sydämestä 80-luvulta Helsingin Sanomat 26.6.2015
3. ↑  Helsinki LGBTQ+: Change over a generation MyHelsinki
4. ↑  Erika Mäkelä: Helsingin gay-yöelämän pioneerin kuolema koskettaa laajasti Helsingin Sanomat
5. 1 2 3  Tästä alkoi suomalaisten homoravintoloiden tarina qx.fi