recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jonne Valtonen** (s. 1976) on suomalainen säveltäjä, joka on laatinut musiikkia esimerkiksi näytelmiin ja tietokonepeleihin.

Valtonen tuli tunnetuksi demoscene -harrastajien piirissä nimellä **Purple Motion**. Hän kuului Future Crew -nimiseen ryhmään. Tunnetuimpia töitä demoscenessä olivat Assembly 93 demopartyillä menestystä saaneen *Second Reality* demon musiikit (Peter Hajban kanssa). Muita tunnettuja demoscene-kappaleita ovat esimerkiksi "Satellite One" ja "Starshine". Nimimerkki Purple Motion juontuu rock-yhtye Deep Purplesta.

Future Crew'n hajottua 1990-luvun puolivälissä Valtonen jatkoi säveltämistä, työskenteli tietokonepelien parissa ja kirjoitti musiikkia useisiin näytelmiin. Vuonna 2004 hän julkaisi ensimmäisen ammattimaisesti tuotetun musiikki-CD:nsä nimeltä Musicdisk. Vuosina 2005 ja 2006 hän sovitti musiikkia Play! A Video Game Symphony -kiertueelle.

Valtonen on osallistunut Merregnonin konsertteihin ja ollut pääsovittajana *Symphonic Shadesille*, joka koostui Chris Hülsbeckin säveltämästä musiikista.

Musiikkia peleihin
------------------

* Death Rally
* Albion Online
* Alien Incident
* Insaniquarium
* Rampage Puzzle Attack
* Project S-11
* Rally Trophy
* Wonderland-sarja
* Cities: Skylines

Lähteet
-------

1. ↑  Jonne Valtonen Interview: Finnish Demoscene Musician *vgmonline.net*. Viitattu 20.12.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jonne Valtosen musiikkituotantoyhtiö, Valtone Oy.
* Virallinen Purple Motion -sivusto
* Jonne Valtonen (Arkistoitu – Internet Archive) MobyGamesissa
* Jonne Valtonen VGMdb-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kimpisen urheilukeskus** on Lappeenrannan Kimpisen kaupunginosassa sijaitseva kaupungin pääasiallinen jalkapallon ja yleisurheilun kilpailujen näyttämö. Se on lappeenrantalaisen amerikkalaisen jalkapallon joukkueen Rajaritareiden kotikenttä. Kenttää käyttää myös jalkapallojoukkue PEPO.

Urheilukeskuksen ominaisuudet
-----------------------------

Kimpisen yleisurheilustadionilla on mondo-pinnoitteiset juoksuradat ja 100 × 60 metrin suuruinen nurmikenttä jalkapalloa ja heittolajeja varten. Stadionin valaisinpylväät valaisevat kenttää 500 luksin vahvuisesti.

Varsinaisen yleisurheilustadionin lisäksi urheilukeskukseen kuuluu myös toinen nurmijalkapallokenttä, 3 massa ulkotenniskenttää, 2 kestopäällyste ulkotenniskenttää, ulkokoripallokenttä, 3 ulkolentopallokenttää, sekä noin kilometrin mittainen valaistu lenkkipolku. Talvella Kimpisessä on kiekkokaukalo, kaksi luistelualuetta ja valaistu noin kilometrin mittainen latu.

Historiaa
---------

Kimpisen urheilukenttä valmistui lähelle Saimaan rantaa kesällä 1939. Areenasta tuli heti suosittu. Kesäisin siellä on järjestetty jalkapallo-otteluja ja yleisurheilukilpailuja ja talvella jääpallopelejä (vuoteen 1988 saakka). Kesällä 1975 juoksuradat ja suorituspaikat saivat ensimmäistä kertaa kestopäällysteen. Lemminkäisen uusi pinnan vuonna 1989 Novotan-polyuretaanipäällysteellä.

Peruskorjaus
------------

Kimpisen peruskorjauksen ensimmäinen vaihe aloitettiin 2006. Vanhan pääkatsomon katos purettiin keväänä 2007, ja tilalle pääkatsomoon ja C-katsomoon rakennettiin kesällä 2007 yhtenäinen katos. Vuoden 1997 Kalevan kisoihin väliaikaiseksi rakennettu päätykatsomo purettiin, ja sen tilalle rakennettiin keväällä 2007 uusi rinnekatsomo. Lehdistökatsomon paikat sijoitettiin C-katsomoon katoksen alle. Kesänä 2007 uusittiin myös kentän valaisinpylväät ja niihin asennettiin 500 luxin valaistus, joka riittää jalkapallossa Ykkösen tasolle. Veikkausliigaan vaadittavaa 800 luksin valaistusta ei tässä vaiheessa asennettu. Peruskorjauksen kustannusarvio oli noin 1,5 miljoonaa euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  Gosaimaa.fi
2. ↑  Lemminkäinen[vanhentunut linkki]
3. ↑  Etelä-Saimaa (Internet Archive)
4. ↑  Etelä-Karjalan toteuttamissuunnitelma 2007-2008

Aiheesta muualla
----------------

* Kimpisen urheilukeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
**Osteri ja helmi** on Yleisradion Televisioteatterin vuonna 1965 ensiesittämä televisionäytelmä. Se on Marja Rankkalan suomennos ja Sirppa Sivori-Aspin ohjaus yhdysvaltalaisen William Saroyanin televisionäytelmästä *Oyster and the Pearl* vuodelta 1953.
Pääosia näyttelevät Lasse Pöysti, Harri Hyttinen, Åke Lindman ja Birgitta Ulfsson.

Juoni
-----

Harry Van Dusen (Pöysti) on pienen merenrantakaupungin parturikampaaja, jonka elämänohjeena on ottaa rennosti. Tätä filosofiaansa hän pyrkii levittämään asiakkailleen, jotka tuntuvat tulemaan hänen liikkeeseensä pikemminkin jutellakseen kuin leikkauttaakseen hiuksensa. Vivian McCutcheon (Ulfsson) on uusi tiukka opettajatar, joka palvoo sääntöjä ja yrittää elää sovinnaisesti. Nuori poika Clay Larrabee (Hyttinen) löytää rannalta osterin ja uskoo sen sisältä löytyvän helmen. Kaikki muut paitsi parturi Harry vähättelevät löytöä ja sanovat ettei sen sisällä ole helmeä. Harry kuitenkin näkee että poika on onnellisempi uskoessaan helmeen.

Muunkielisiä tv-tuotantoja
--------------------------

Tanskassa Saroyanin tv-näytelmästä tehtiin vuonna 1955 versio *Østersen og Perlen*, ohjaus Søren Melson. Samalla nimellä tehtiin tv-versio Norjassa 1961, kääntäjänä ja ohjaajana Pål Løkkeberg. Ranskankielinen *L’huître et la perle* ensiesitettiin 1964, ohjaajana Lazare Iglesis.

Lähteet
-------

1. ↑  William Saroyan: Oyster and the Pearl, Schoolwork Helper. Viitattu 11.10.2014.
2. ↑  Østersen og Perlen, Det Danske Filminstitut. Viitattu 11.10.2014.
3. ↑  Liste over norskproduserte oppsetninger i Fjernsynsteatret, no.wikipedia.org. Viitattu 11.10.2014.
4. ↑  William Saroyan, authorscalendar.info. Viitattu 11.10.2014.
**FC Aarau** on sveitsiläinen vuonna 1902 perustettu jalkapalloseura Aaraun kaupungista Aargaun kantonista. Seura pelaa kotiottelunsa Stadion Brügglifieldillä ja pelaa kaudella 2013/14 korkeimmalla sarjatasolla.

Historia
--------

FC Aarau on historiansa aikana voittanut Sveitsin mestaruuden kolmesti. Ensimmäinen menestyksen jakso ajoittuu 1910-luvulle, jolloin sveitsiläinen jalkapallo otti ensiaskeliaan. Seura pelasi pääsarjatasolla vuosina 1907-1933 kaikkiaan 25 vuotta, kunnes putosi divisioonaan useiksi vuosikymmeniksi. Lopulta kaudella 1980/81 Paul Stehrenbergerin luotsaamana Aarau palasi pääsarjatasolle. 1980-luvun jälkipuoliskolla Aarau nautti menestyksestä Ottmar Hitzfeldin johdolla ja juhli 1985 Sveitsin cupin voittoa.

1992/93 itävaltalainen Rolf Fringer luotsasi Aaraun seurahistorian toistaiseksi viimeiseen mestaruuteen. Seura on pelannut pääsarjatasolla enemmän ja vähemmän menestyksekkäästi lähes 30 vuoden ajan. Vuonna 2002 taloudelliset vaikeudet olivat tuhota seuran, mutta seura onnistui selättämään pahimmat ongelmat ja vältti konkurssin. Seura onkin saanut sitkeästä pääsarjassa pysyttelystään lempinimen *Die Unabsteigbaren*, *Putoamattomat*. Lopulta Aarau putosi kauden 2009/10 jälkeen sarjajumbona liigasta.

Meriitit
--------

* Sveitsin mestaruus (3): 1912, 1914, 1993
* Sveitsin cup: 1985
* Sveitsin liigacup: 1982

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Kannattajien sivusto
* Szene Aarau
* Naisten joukkueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Soccerway profile

Raiffeisen Super League 2019–2020
FC Basel | FC Lugano | FC Luzern | Neuchâtel Xamax | Servette FC | FC Sion | FC St. Gallen | FC Thun | BSC Young Boys | FC Zürich
*Tämä artikkeli käsittelee kuluttajille maksettavaa bonusta tai alennusta. Samannimisestä verkkopalvelusta katso Ostohyvitys.fi.*
**Ostohyvitys** on kuluttajille maksettava, ostotapahtumaan sidottu rahapalautus, jota pidetään verotuksellisesti jälkikäteen maksettavana alennuksena.

Kauppojen, kuten S-ryhmän, Keskon ja Suomen Lähikaupan, maksamat bonukset ovat ostohyvitystä. Ostohyvitys voidaan maksaa esimerkiksi etusetelinä, tavarana tai rahana. Ostohyvitys on kuluttajalle verovapaata tuloa silloin, kun se muodostuu kuluttajan itse tekemistä ja maksamista yksityistalouden ostoista.

Ostohyvitys markkinoinnissa
---------------------------

Ostohyvityspohjaiset markkinointikampanjat (engl. *rebate*) ovat suosittuja erityisesti Yhdysvalloissa. Suomen lainsäädännön mukaan tällaisten tarjousten on oltava selvästi tunnistettavissa myynninedistämiseksi, niiden saamista koskevien ehtojen on oltava helposti saatavilla ja ehdot on esitettävä selkeästi ja ymmärrettävästi.

Suomessa kilpailu- ja kuluttajavirasto valvoo ostohyvityksen ja kylkiäisten käyttöä yritysten myynninedistämisessä. Perusperiaate on, että etu ei voi olla markkinoinnin pääviestinä silloin, kun markkinointi tavoittaa yleisesti kaikki kuluttajat.

Lähteet
-------

1. ↑  Bonus ja muut edut SOK.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 29. tammikuuta 2013.
2. ↑  Verohallinnon ohjeet - Bonusten verotus  23. maaliskuuta 2012. Verohallinto. Viitattu 1. tammikuuta 2013.
3. ↑  Hallituksen esitys 79/2000  16. kesäkuuta 2000. Finlex.fi. Viitattu 1. tammikuuta 2013.
4. ↑  Kanta-asiakasmarkkinointi ja kanta-asiakasohjelmat  syyskuu 2008. Kuluttajavirasto. Viitattu 1. tammikuuta 2013.
**Olli Hartikainen** (s. 18. kesäkuuta 1968 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti pääsarjaurallaan Sotkamon Jymyä ja Hyvinkään Tahkoa. Hartikainen saavutti urallaan kolme SM-kultaa kaudella 1990, kaudella 1992, kaudella 1993 ja kolme SM-hopeaa kaudella 1991, kaudella 1994 ja kaudella 1996. Hartikainen pelasi urallaan kuusi Itä-Länsi-ottelua vuosina 1990-1995. Hän pelasi ulkokentällä lukkarina. Hartikainen valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi vuonna 1993. Vuoden lukkariksi Hartikainen valittiin kolme kertaa vuosina 1990, 1992 ja 1993. Vuonna 1993 Hartikainen voitti myös parhaalle ulkopelaajalle jaettavan Kultaisen räpylän. Hartikainen pelasi urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 280 runkosarjaottelua. Näissä hän löi kymmenen kunnaria ja 205 tavallista juoksua, toi 201 juoksua ja keräsi 1185 kärkilyöntiä. Hartikainen pelasi urallaan 64 ylempää loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 38 tavallista juoksua, toi 32 juoksua ja keräsi 250 kärkilyöntiä. Hartikainen pelasi urallaan kaksi alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän keräsi viisi kärkilyöntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
**Félicien Courbet** (25. helmikuuta 1888 Ixelles – 1967) oli belgialainen vesipalloilija ja uimari. Hän sai vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa pronssia vesipallossa. Lisäksi hän kilpaili siellä ja vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä sekä 200 että 400 metrin rintauinnissa. Vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa hän oli kilpaillut 200 metrin rintauinnissa.

Courbet ui vuonna 1909 maailmanennätyksen 100 metrin rintauinnissa. Hänen aikansa 1.22,6 paransi András Baronyin edellistä ennätystä 1,4 sekunnilla. Ennätys pysyi voimassa seuraavaan vuoteen saakka. Vuonna 1910 hän paransi Robert Anderssonin 200 metrin rintauinnin maailmanennätystä peräti 7,5 sekuntia ajallaan 3.00,8. Ennätys rikottiin vasta 1924, kun Robert Skelton alitti kolme minuuttia ajalla 2.52,6.

Lähteet
-------

1. ↑  Félicien Courbet Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 372. Otava, 1970.
**Féchain** on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Senséejoen varrella, noin 16 kilometriä Douain kaupungista kaakkoon.

Ilmakuva kunnasta
Kunnan historia ulottuu tuhansien vuosien taakse. Vuosina 879–884 viikingit ryöstelivät aluetta. ja tuhosivat alueen luostarit. Ludvig III yritti estää viikinkien hyökkäyksiä tkemällä linnoja. Vuonna 1200 englantilaiset tuhosivat Féchainin ja vuonna 1521 Frans I tuhosi Bouchainin kaupungin ja sen ympäristön, mukaan lukien Féchainin kunnan. Vuonna 1705 hurrikaani tuhosi Féchainin ja keväällä 1834 Féchainiin iski koleraepidemia. Ensimmäisen maailmansodan seuraukset kunta tuhoutui 80 prosenttisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 1.7.2022. (ranskaksi)
2. ↑  L’histoire du village Mairie de Féchain. Viitattu 1.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Lille Métropole > Arenberg Porte du Hainaut Tour de France 2022. Viitattu 1.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Féchain** Wikimedia Commonsissa
Cornwallilainen cream tea tarjoiltuna devonilaiseen tapaan kerma hillon alla.
**Cream tea** on devonilaiseen ja cornwallilaiseen ruokaperinteeseen kuuluva kevyt ateria, joka muodostuu teestä sekä mansikkahillolla ja paksulla kermalla *(clotted cream)* täytetyistä leivonnaisista, yleensä skonsseista. Devonissa skonssi halkaistaan kahtia, minkä jälkeen molemmille puoliskoille levitetään kermaa ja lopuksi päälle lusikoidaan hilloa. Cornwallissa on skonssien tilalla käytetty perinteisesti *Cornish split* -nimisiä vehnäsämpylöitä, joille levitetään ensin hilloa ja vasta sitten kermaa.

Kreivikunnat ovat kiistelleet vielä 2000-luvulla siitä, kumman alueella cream tea alun perin keksittiin. Historiantutkijoiden mukaan Devonissa toimineessa Tavistockin luostarissa syötiin jo 1000-luvulla leipää kerman ja hillon kanssa.

Historia
--------

Solmittuaan avioliiton kuningas Kaarle II:n kanssa vuonna 1662 portugalilainen Katariina de Bragança otti Englannin hovissa käyttöön tavan nauttia teetä. Tapa levisi myös hovin ulkopuolelle ja Lontooseen perustettiin 1700-luvulla lukuisia teesalonkeja.

Englannin iltapäiväteeperinteen kerrotaan saaneen alkunsa, kun Bedfordin herttuatar Anna Russell ei jaksanut odottaa päivällistä lounaan jälkeen ja nautti iltapäivisin huoneessaan teetä ja leivonnaisia. 1850-lukuun mennessä iltapäiväteestä oli tullut yleinen ilmiö – tavallisesti teen kanssa nautittiin voileipiä, kakkua, skonsseja, kermaa ja hilloa, mikä vastasi jo melko tarkkaan nykyistä cream tean määritelmää.

Varsinainen cream tea syntyi kuitenkin 1850-luvulla Lounais-Englannin lomakohteissa, joissa iltapäiväteen ja leivonnaisten kera tarjoiltiin poikkeuksetta mansikkahilloa ja paikallista erikoisuutta *clotted creamia* – paksua kermaa, joka valmistetaan kuumentamalla raakamaitoa miedolla lämmöllä ja kuorimalla pinnalle kertyviä kermakokkareita.

Lähteet
-------

1. ↑  Cream Tea *Foods of England*. Viitattu 16.4.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  The Cream Tea Story The Cream Tea Society.  Arkistoitu 16.4.2019. Viitattu 16.4.2019. (englanniksi)
3. 1 2  Devon and Cornwall battle over true home of the cream tea *The Guardian*. Viitattu 17.4.2019. (englanniksi)
4. ↑  Clotted Cream *Merriam-Webster’s Unabridged Dictionary*. Viitattu 16.4.2019. (englanniksi)
Sora-aavikko Adrarin alueella
Adrarin tasanko sijaitsee Mauritanian keskiosissa.  
Adrarin tasanko sijaitsee Mauritanian keskiosissa.Adrarin tasankoAdrarin tasanko sijaitsee Mauritanian keskiosissa ja siihen liittyy matala keskimassiivi.
**Adrarin tasanko** tai **Ardar** (berberikielellä Adrar tarkoittaa ’vuori’) on Mauritanian keskiosissa, läntisessä Saharassa oleva alue.

Siellä on matala keskimassiivi, jossa on jyrkkäreunaisia, noin 240 metriä kohoavia jyrkänteitä. Maaperä on kuivaa ja miltei kelvotonta sadon tuottamiseksi. Alueen ylänköjen juurella on kuitenkin riittävästi vettä taaltelipalmuille ja kosteampaan vuodenaikaan kanjoneissa kasvatetaan hirssiä, durraa, meloneja ja vihanneksia. Alueella on sora-aavikoita ja hiekkadyynejä.

Aiemmin Ardarin väestö oli paimentolaisia. Alueen tärkein kaupunki on Atar. 
Seudun historiallisia paikkakuntia ovat esimerkiksi Quadune, aiempi karavaanireitin ja kultakaupan keskus.

Kun Sahara oli neoliittikaudella vihreä, sinne rakenneltiin muun muassa kivisiä ympyröitä. Myöhemmin almoravidit perustivat tänne suuren valtakunnan pienen pääkaupungin Azouguin, joka hylättiin, kun alue kuivui.

* Kalliopiirroksia.Kalliopiirroksia.
* Adrarin alueen jyrkkäreunaisia harjanteita. Adrarin alueen jyrkkäreunaisia harjanteita.
* kameli Adrarin hiekka-aavikolla kameli Adrarin hiekka-aavikolla
* Atar, keidaspaikkakunta. Atar, keidaspaikkakunta.
* Atar (vuonna 1967).Atar (vuonna 1967).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Adrar.Plateau, Mauritania (Huom. tietosanakirjan artikkelin morghum on tulkittu painovirheeksi, vastaavissa ilmastoissa pärjäävä, todennäköisesti tarkoitettu viljelykasvi on sorghum (durra)) *Encyclopædia Britannica*. britannica.com. Viitattu 30.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adrarin tasanko** Wikimedia Commonsissa

* Introducing The Adrar (englanniksi) (lonelyplanet.com)
**Heidi Elma Maria Sinda** (s. 20. maaliskuuta 1973 Espoo) on suomalainen valjakkoajaja ja hevoskasvattaja. Hän on valmistunut agrologiksi Hämeen ammattikorkeakoulusta vuonna 2000.

Kilpaura
--------

Sinda on kilpaillut suomenhevosilla kenttäratsastuksessa ja valjakkoajossa. Hän voitti suomenhevosten kenttämestaruuden kultaa vuonna 1992 Pehtolla ja pronssia vuonna 1996 Vahtolla.

Valjakkoajon suomenmestaruuksissa Sinda voitti Jehun Viimalla hopeaa vuosina 1999 ja 2001 sekä kultaa 2000 ja Pikku-Pedolla kultaa 2003 ja 2004. Vuonna 2005 hän sai ponisarjan pronssia Ukkosen Pojalla ja vuonna 2008 hevossarjan pronssia KWPN-hevosella Nelson III.

Pohjoismaiden mestaruuksissa Sinda sijoittui Jehun Viimalla vuosina 1999 ja 2001 henkilökohtaisesti viidenneksi ja joukkuehopealle, Pikku-Pedolla henkilökohtaisesti neljänneksi 2003, Nelson III:lla joukkuehopealle 2008 ja parivaljakkojoukkuehopealle 2009 Jorrikilla ja Jorrik M:lla.

Maailmanmestaruustasolla Sinda ajoi Ranskan Contyn kisoissa 2002 joukkuehopeaa Jehun Viimalla.

Kasvatus
--------

Urheilu-uransa ohella Sinda kasvattaa omistamallaan Hessi-tallilla suomenhevosia. Hän on myös ollut mukana kehittämässä Suomenratsujen kuninkaallisia ja muita suomenhevosten kasvattajakilpailuita. Sindan kasvatteja ovat muiden muassa I palkinnolla ratsusuunnalle jalostusarvioitu ja suomenhevosten kouluratsastusmestaruuksissa useita kertoja sijoittunut ja voittanut ori Hessin Leevi sekä kuusinkertainen suomenhevosten valjakkoajomestaruus- ja nelinkertainen poniyksiköiden suomenmestaruusvoittaja ruuna Hessin Vihtori.

Lähteet
-------

1. ↑  *Agrologimatrikkeli 2011*, s. 342. Helsinki: Agrologien Liitto, 2011.
2. 1 2  Koivula, Jutta: Urjalassa tehdään eikä meinat -- Niina ja Heidi kasvattavat ratsuja.  *Ratsastus*, 2008, nro 1, s. 64-67. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  *Agrologimatrikkeli 2011*, s. 342.
4. 1 2 3 4  Hessi-Talli esittäytyy /esittelyjä & taustatarinoita... Hessi-talli. Viitattu 28. tammikuu 2012.
5. ↑  MM-kilpailujen lyhyt, mutta suomalaisittain menestyksekäs historia *ratsastus.fi*.  Arkistoitu 19.10.2011. Viitattu 26. tammikuu 2012.
6. ↑  Hessin Leevi sukuposti.net-tietokannassa
7. ↑  Hessin Vihtori sukuposti.net-tietokannassa
**Portugalin meri-ilmavoimat** (port. *Aviação Naval Portuguesa*) on Portugalin laivaston alainen ilma-ase, jonka virallinen nimitys on Esquadrilha de Helicópteros da Marinha eli vapaasti suomennettuna laivaston helikopterilaivue. Laivue vastaa aluksilla toimivista helikoptereista.

Historia
--------

Portugalin meri-ilmavoimien historia alkaa vuodesta 1916, jolloin kaksi meriupseeria lähetettiin Ranskaan lentokoulutukseen. Komennuksen perusteena oli vuonna 1913 alkanut pyrkimys luoda ilmasotakoulu maa- ja merivoimien lentäjien kouluttamiseksi. Meriupseerit saivat alkeislentokoulutuksen Chartresissa ja lentovenekoulutuksen Saint-Raphaëlissa Varissa. Toisella meriupseerilla oli lisäksi velvoite selvittää mahdollisuus lentokoneiden hankintaan Ranskasta.

Upseerien palattua Portugaliin heidät nimitettiin lennonopettajiksi Vila Nova da Rainhan lentosotakouluun (port. *Escola de Aviação Militar de Vila Nova da Rainha*), joka oli laivaston osa maavoimien lentosotakoulussa (port. *Escola de Aeronáutica Militar, EAM*).

Laivaston meri-ilmavoimat (port. *Serviço de Aviação da Armada*) perustettiin 28. syyskuuta 1917, jolloin henkilöstö, materiaali ja ilmasotakoulu irrotettiin maavoimien EAM:stä. Toiminta keskitettiin Bom Sucesson merilentotukikohtaan Lissabonin telakalle. Kaksi maaliskuussa 1917 vastaanotettua ja EAM:n varastoimaa FBA lentovenettä siirrettiin Bom Sucessoon joulukuussa, mitä pidetään itsenäisen toiminnan aloittamisena.

Vuonna 1958 sukellusveneidentorjunta- ja merivalvontalaivueet siirrettiin täysin ilmavoimien alaisuuteen ja meri-ilmavoimat lakkautettiin. 

### Laivaston helikopterilaivue

Laivaston helikopterilaivue perustettiin, kun laivasto hankki Vasco da Gama -luokan fregatit. Fregattien varustukseen kuului helikopteri, jonka tehtävänä oli sukellusveneidentorjunta. Laivue perustettiin 2. kesäkuuta 1993 tehtävänään huoltohenkilöstön kouluttaminen ja miehistöjen koulutus alusten kannella tapahtuvaan toimintaan, laivaston tukemiseen. Laivue aktivoitiin 8. kesäkuuta 1993 Montijon lentotukikohdassa. Laivue vastaanotti kaksi ensimmäistä helikopteriaan 29. heinäkuuta.

Kalusto
-------

Laivueen kalustona on viisi AgustaWestland Super Lynx Mk.95 helikopteria.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Portuguese Naval Aviation
**Juho Vihko** (ven. Иван Андреевич Вихко, *Ivan Andrejevitš Vihko*; 1890 Vihonkylä, Tyrö – 15. huhtikuuta 1938 Voronež) oli inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija.

Vihko syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän valmistui opettajaksi Kolppanan seminaarista, palveli armeijassa ja opiskeli Pietarin kansanvalistusinstituutissa vuosina 1920–1923. Sen jälkeen hän työskenteli koulutarkastajana ja ammattiliittojen kulttuuriosastossa. Vuonna 1925 Vihko lähetettiin Neuvosto-Karjalaan, jossa hän toimi valistusasiain kansankomissariaatin osastopäällikkönä ja vuosina 1927–1929 valistusasiain kansankomisaarin sijaisena. Vuosina 1929–1931 hän suoritti jatko-opintoja Moskovan tieteellisen pedagogiikan instituutissa.

Vihko työskenteli Karjalan pedagogisen instituutin ensimmäisenä rehtorina vuosina 1931–1932 ja Karjalan valistusasiain kansankomissaarina vuosina 1932–1936. Hänen aikanaan tasavallassa siirryttiin alkeiskouluista vajaakeski- ja keskikouluihin, toteutettiin aikuisväestön lukutaitokampanjaa ja perustettiin karjalaiset osastot Leningradin metsä- ja maatalouskorkeakouluihin.

Vihko erotettiin virastaan Neuvosto-Karjalan suomalaisjohdon syrjäyttämisen jälkeen, ja hänet siirrettiin opettajaopiston rehtoriksi Voronežiin. Hänet pidätettiin tammikuussa 1937 ja tuomittiin vastavallankumouksellisen porvarillis-nationalistisen järjestön jäsenenä, mutta sitä ennen hän kuoli sairaalassa sydänvikaan. Vihko rehabilitoitiin vuonna 1957.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Karelija: entsiklopedija, tom 1*, s. 214. Petrozavodsk: PetroPress, 2007. ISBN 978-58430-0123-0.
2. 1 2 3  Vihko Ivan Andrejevitš *Karelskaja gosudarstvennaja pedagogitšeskaja akademija*. Viitattu 16.6.2022.
3. ↑  Neuvosto-Karjalan venäläistyttämistyö jatkuu.  *Itä-Karjala*, 9–10/1936, s. 139. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Vihko Ivan Andrejevitš *Informatsija o repressijah finnov v SSSR*. Viitattu 16.6.2022.
**Heidi Maria Walli** (s. 20. maaliskuuta 1962 Helsinki) on suomalainen nykyaikainen viisiottelija. Hän on voittanut kaksi hopeaa nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestaruuskilpailuissa yli 40-vuotiaiden sarjassa. Hopeat ovat vuosilta 2012 ja 2013. Ammatiltaan hän on fysioterapeutti sekä orgaanisen kemian kandidaatti  Helsingin Yliopisto ja hän johtaa perheyritystä, jonka toimialaa ovat mm. terveydenhoito palvelut, orgaaninen kosmetiikka. Vuonna 2008 hän perusti yksityisen saattohoitoyksikön. Hän toimi pitkään Helsingin nykyaikaisten viisiottelijoiden puheenjohtajana, kansainvälisen viisitteluliiton liiton (UIPM) alaisen masters-komitean johtokunnan jäsenenä ja vuodesta 2012 UIPM:n alaisen Masters komitean puheenjohtajana, jossa tehtävässä hän on ensimmäinen nainen. Suomen miekkailu- ja 5-otteluliiton hallituksen jäsenenä 2010-2014. Hänellä on kolme lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Riitta Koivuranta: Takaisin radoille 20 vuoden jälkeen *Helsingin Sanomat*.  24.11.2012. Viitattu 28.4.2016.
2. ↑  Suomen miekkailu- ja 5-otteluliitto: Arvokisamenestys 5-ottelussa *fencing-pentathlon.fi*. Viitattu 29.4.2016.
**Länsitoukki** eli **Länsi-Tonttu** (ruots. *Västra Tokan*) on saari Helsingin edustan Itäsaarten osa-alueella, noin 13 kilometriä Kauppatorilta ja 7 km Santahaminasta kaakkoon. Saaren pinta-ala on 3,2 hehtaaria. Maasto on avokalliota, jonka notkopaikoissa kasvaa matalaa ulkoluotojen kasvillisuutta. Puita ei kasva ja harvat pensaatkin ovat matalia. Aiemmin saarella oli vain ruotsinkielinen nimi. Sotien aikana se sai suomalaisen nimen Länsi-Tonttu. Jostain syystä nimi vuonna 1969 muutettiin Länsitoukiksi. Merikartoilla nimi Länsi-Tonttu on kuitenkin säilynyt niin, että uusimmissakin painoksissa se yhä on.

Historia
--------

Nykyään saari on asumaton, mutta 1890-luvulta 1940-luvulle siellä asui vakituisesti kalastajia. Toisen maailmansodan aikana saaren korkeimmalle kohdalle rakennettiin merivartioparakki, joka sodan jälkeen luovutettiin metsästysseuran käyttöön. Parakki paloi 1970-luvulla. Kalastajien rakennukset olivat tuhoutuneet jo aikaisemmin. Nykyisin saaren ainoa rakennelma on tutkaheijastin. Syksyisin saari on linnustajien suosiossa. Saaren omistaa Suomen valtio. Maihinnousu on retkeilijöille sallittu.

Rusalkan uppoaminen
-------------------

20. syyskuuta 1893 venäläinen panssarilaiva *Rusalka* upposi jonkin matkan päähän Länsitoukista vieden koko miehistönsä, 177 henkeä, meren pohjaan. Saaressa tuolloin asunut kalastaja Poppo Sjöholm on kertonut kuulleensa myrskyn pauhun keskeltä huudon tapaista ääntä, mutta "luuli aistiensa pettävän tai paholaisen olevan irti". Vasta seuraavana päivänä hänelle selvisi, että huudot olivat olleet todellisia ihmisääniä.

Lähteet
-------

1. ↑  Strang, Jan: *Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia*. Sivut 358–361. Helsinki: Antiikki-Kirja, 2016. ISBN 978-951-98135-2-3 (koko alkuperäisen Wikipedia-artikkelin lähde)..
Adrarin alue Mauritanian kartalla.

Adrarin ylängön maisemia.
**Adrar** on hallintoalue Mauritaniassa. Se on saanut nimensä maan luoteisosassa sijaitsevasta samannimisestä ylätasangosta. Alueen pinta-ala on 215 000 neliökilometriä. Sen hallinnollinen keskus on Atarin kaupunki. Asukkaita on 69 500 henkeä (vuonna 2000).

Adrarin alue rajoittuu pohjoisessa Länsi-Saharaan ja Mauritanian Tiris Zemmourin alueeseen, idässä Maliin ja Hodh El Charghin alueeseen, etelässä Tagantin ja Trarzan alueisiin sekä lännessä Inchirin alueeseen. Se on etupäässä kuivaa Saharan autiomaata, jonka kasvillisuus on hyvin vähäistä. Alue käsittää neljä departementtia ja 11 kuntaa:

* Atarin departementti
	+ Aïn Ehel Taya
	+ Atar
	+ Choum
	+ Tawaz
* Aoujeftin departementti
	+ Aoujeft
	+ El Medah
	+ Maaden
	+ N’Terguent
* Chinguettin departementti
	+ Aïn Savra
	+ Chinguetti
* Ouadanen departementti
	+ Ouadane

Adrarin ylängön kanta-asukkaita ovat berberit ja keitaiden mustat maanviljelijät. Lamtuna-heimon berberit valtasivat sen 900-luvulla. Kolmesataa vuotta myöhemmin makil-heimon arabit alistivat berberit. Ouadanen ja Chinguettin keitaat toimivat keskiajalla Marokon Sijilmasasta ja Marrakechista Senegal ja Niger -joille suuntautuneen karavaanikaupan pysähdyspaikkoina. 1700-luvulla alueelle syntyi Adrarin emiirikunta. Sen yhteiskuntarakenteen huipulla olivat hasan-arabiryhmään kuuluvat soturit, heidän alapuolellaan karjanhoitoa harjoittavat zenaga-berberit ja alinna maata viljelevät orjat. Ranskalaiset valloittivat alueen vuonna 1909, mutta Adrarin emiiri kapinoi heitä vastaan vielä 1930-luvun alussa. Nykyään berberit ovat sulautuneet arabeihin ja väestön enemmistön muodostavat mustien orjien jälkeläiset.

Seudun elinkeinoja ovat paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito, taateleita, viljaa ja vihanneksia tuottava keidasviljely sekä perinteiset käsityöammatit. Atarissa on myös elintarviketeollisuutta. Suurin osa väestöstä on asettunut kuivuuden takia kaupunkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pazzanita, Anthony G.: *Historical Dictionary of Mauritania, 3rd edition*, s. 24. Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5596-0.
2. 1 2 3 4  *Encyclopédie Berbère II*, s. 153–155. Aix-en-Provence: Edisud, 1985. ISBN 2-85744-209-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 23.8.2014).
3. 1 2  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume I*, s. 211. Leiden: E.J. Brill, 1986. ISBN 90-04-08114-3.
4. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski spravotšnik, tom 1*, s. 221. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
5. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski spravotšnik, tom 2*, s. 93. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adrar (Mauritania)** Wikimedia Commonsissa

Mauritanian alueet

* Adrar
* Assaba
* Brakna
* Dakhlet Nouadhibou
* Gorgol
* Guidimaka
* Hodh El Gharbi
* Hodh El Charghi
* Inchiri
* Nouakchott-Nord
* Nouakchott-Ouest
* Nouakchott-Sud
* Tagant
* Tiris-Zemmour
* Trarza
**Heike Sinaki** (ent. **Warnicke**, o.s. **Schalling**, s. 1. kesäkuuta 1966 Weimar, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikaluistelija, joka aktiiviurallaan edusti myös DDR:ää. Hän on olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä kaksinkertainen 3 000 & 5 000 metrin maailmancupin kokonaisvoittaja. Hän edusti ESC Erfurtia.

Warnicke saavutti Albertvillen olympialaisissa 1992 hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.22,88 ja 5 000 metrillä ajalla 7.37,59 sekä sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Lillehammerissa 1994 hän oli 3 000 metrillä 15:s ja 1 500 metrillä 26:s, Naganossa 1998 5 000 metrillä 14:s.

Warnicke saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa 1991 ja pronssia 1993, sijoittui viidenneksi 1990, 1992 ja 1995, kuudenneksi 1985, kahdeksanneksi 1987 ja 1989, kymmenenneksi 1996 sekä 11:nneksi 1994. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä neljäs 1997 ja seitsemäs 1996.

Warnicke sai EM-kilpailuissa hopeaa 1991 ja 1993 sekä pronssia 1990 ja 1992. Lisäksi hän oli viides 1987, kuudes 1989 sekä yhdeksäs 1994 ja 1996.

Warnicke voitti yhdistetyn 3 000 ja 5 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1988–1989 ja 1990–1991, sijoittui toiseksi kaudella 1992–1993 sekä kolmanneksi kausilla 1989–1990 ja 1991–1992. 1 500 metrin maailmancupissa hän oli kolmas kaudella 1992–1993. Hän voitti yhteensä viisi maailmancupin osakilpailua 3 000 metrillä. Lisäksi hän sijoittui eri matkoilla kaikkiaan 18 kertaa toiseksi ja 16 kertaa kolmanneksi.

Kotimaansa mestaruuskilpailuissa hän sai yhdeksän kultaa, 16 hopeaa ja kolme pronssia.

Hän muutti vuonna 1999 Kaliforniaan puolisonsa George Sinakin kanssa.

Ennätykset
----------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 42,41 | Heerenveen | 22. tammikuuta 1993 |
| **1 000 m**  | 1.24,57 | München | 13. maaliskuuta 1991 |
| **1 500 m** | 2.03,40 | Hamar | 13. joulukuuta 1997 |
| **3 000 m** | 4.12,92 | Hamar | 13. joulukuuta 1997 |
| **5 000 m** | 7.17,05 | Heerenveen | 22. tammikuuta 1993 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Heike Warnicke *sports-reference.com*.  Arkistoitu 30.6.2009. Viitattu 23.5.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Skater business card of Heike Warnicke *speedskatingnews.info*. Viitattu 23.5.2015. (englanniksi)
**Ylikylänjärvi** on kulttuurimaiseman ympäröimä järvi Ylikylässä Nurmeksen keskiosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 120 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Ylikylänjärvi koostuu varsinaisesta Ylikylänjärvestä ja sen itäpuolisesta Roukkajanjärvestä, jonka luoteisosan muodostaa Talvilahti. Ylikylänjärveä ja Roukkajanjärveä yhdistää noin 50 metriä leveä Niemisalmi. Ylikylän viljelysmaisema sijaitsee suurelta osin järvenosia erottavalla niemimaalla. Noin kymmenesosa Ylikylänjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue sijaitsee Roukkajanjärvellä.

Ylikylänjärven länsiosassa sijaitsee noin kymmenen aarin laajuinen Papinsilmä, jota ympäröi matala vesialue. Roukkajanjärven pääaltaan ja Talvilahden välissä sijaitsee noin viisihehtaarinen Aaronsaari, joka on piirretty karttaan niemimaana. Järvikokonaisuuden länsipuolella kohoavan Kurkivaaran laki on noin 200 metriä merenpinnan yläpuolella.

Ylikylänjärveen virtaa Saramojoki koillisesta. Vedet laskevat Ylikylänjärvestä Hirvikoskea etelään Ylikylänjokeen, joka laskee Lautiaiseen. Lautiainen on osa Pielistä (93,7 metriä mpy). Talvilahteen virtaa Sulkusalmi pohjoisesta Sulkujärveltä (95,0 metriä mpy).

Ylikylänjärven vesitilavuus on 4 216 000 kuutiometriä.

Ylikylänjärvi (04.471.1.001) kuuluu Ylikylän alueeseen (04.471), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saramojoen valuma-alue (04.47) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Ylikylänjärvi on laajin Ylikylän alueen seitsemästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kuusi muuta ovat Lehmilampi, Sulkujärvi, Peräjärvi, Kolmisoppi, Hoikanlampi ja Kuikkalampi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ylikylänjärvi, vakavesi, Nurmes
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.6.2022.
3. ↑  Ylikylänjärvi. Järviwiki. Viitattu 18.6.2022.
4. ↑  Ylikylän alue (04.471). Järviwiki. Viitattu 18.6.2022.
**Kalastushoitoyhdistys** oli kalaveden omistajien muodostama yhdistys vesialueella, jossa kalastuksen hoito oli määrätty yhteiseksi. Kalastushoitoyhdistyksiä säätelevä lainsäädäntö oli voimassa 1903–1951, ja yhdistykseen kuuluminen oli pakollista eli ne olivat pakollisia yhtymiä.

Yhdistyksen tuli alueellaan laatia määräyksiä kalanpyydyksistä, kalastusajoista, kalastustavoista sekä rauhoituspiirien ja kalaväylien muodostamisesta. Yhdistyksen asioista päättivät osaksi jäsenet kuntakokouksessa, osaksi jäsenten valitsema hallintokunta. Yhdistyksen laatimat määräykset tuli alistaa senaatin talousosaston tutkittaviksi ja vahvistettaviksi. Senaatin vahvistamat määräykset julkaistiin asetuskokoelmassa.

Yhdistyksellä oli oikeus pakkolunastaa arvokkaiden kalalajien kutupaikkoja ja muodostaa niistä rauhoituspiirejä. Jos yhdistys ei oikeuttaan käyttänyt, voitiin rauhoituspiiriksi määrätä enintään kymmenesosa vesialueen pinta-alasta. Rauhoituspiiriin ei kuitenkaan saanut ottaa järvimalmia sisältävää vesialuetta eikä savenottoon tarvittavaa paikkaa.

Yhdistyksen tuli itse tai muille siitä maksamalla harjoittaa kalanviljelystä, kunnossapitää kalateitä sekä huolehtia siitä, että määräysten rikkojat joutuivat syytteeseen. Yhdistyksen tuli myös palkata yksi tai useampia kalastuskaitsijoita silmälläpitämään määräysten noudattamista.

Lähteet
-------

* Laki, joka säätää rakennuskaaren 17 ja 18 luvun toisin kuuluvaksi, 31/1902 s. 197–203
* Keisarillisen majesteetin armollinen kalastussääntö, 31/1902 s. 234
* Kalastuslaki 503/1951 kumosi edellä olevat säädökset
**Vernell Eufaye "Bimbo" Coles** (s. 22. huhtikuuta 1968 Covington, Virginia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pelintekijänä NBA:ssa 14 kautta ja saavutti olympialaisissa pronssia.

Coles pelasi yliopistosarjoissa Virginia Techin joukkueessa. Sacramento Kings varasi hänet NBA:han 40. varausvuorolla vuoden 1990 varaustilaisuudessa mutta myi hänet saman tien Miami Heatille.

Coles edusti NBA:ssa Miami Heatia 5,5 kautta ja siirtyi kesken kevätkauden 1996 Golden State Warriorsiin. Siellä hän pelasi 3,5 kautta ja jatkoi vuonna 1999 Atlanta Hawksiin ja vuonna 2000 Cleveland Cavaliersiin. Kesken kauden 2002–2003 hän siirtyi Boston Celticsiin, ja uransa viimeisen kauden 2003–2004 hän pelasi jälleen Miami Heatissa. Coles pelasi NBA:ssa kaikkiaan 852 runkosarjaottelua 23,8 minuutin keskimääräisellä peliajalla. Pudotuspeleihin hän pääsi mukaan vain kolmena kautena yhteensä 11 otteluun, joissa keskimääräinen peliaika oli 17,6 minuuttia. Runkosarjassa hän teki ottelua kohden 7,8 pistettä, otti 2,1 levypalloa, antoi 3,9 koriin johtanutta syöttöä ja teki 0,9 pallonriistoa. Pudotuspeleissä hänen tilastolukemansa olivat 8,4 pistettä, 2,0 levypalloa, 2,3 syöttöä ja 0,9 pallonriistoa.

Coles saavutti olympiapronssia Soulin kisoissa 1988 joukkueen hävittyä välierissä Neuvostoliitolle. Coles pelasi turnauksessa joukkueensa kaikki kahdeksan ottelua ja teki niissä kussakin 5–10 pistettä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bimbo Coles *Basketball Reference*.  Arkistoitu 8.1.2012. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Bimbo Coles *Sports Reference*.  Arkistoitu 6.2.2012. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 10*, s. 99. Sporttikustannus Oy, 1989. ISBN 951-8920-07-9.
Sagueany-Lac-Saint-Jean Quebecissä.
**Saguenay-Lac-Saint-Jean** on hallinnollinen alue Québecin provinssissa Kanadassa. Sen pinta-ala on 98 708 neliökilometriä, joten se on kolmanneksi suurin Quebecin alueista Nord-du-Québecin ja Côte-Nordin jälkeen. Alueen väkiluku on 272 610 ja väentiheys 2,8 asukasta neliökilometrillä. 

Saguenay-Lac-Saint-Jean on osa vuoristoista Kanadan kilpeä. Sen tärkeimmät vesistöt ovat Saint-Jeanin järvi ja Saguenayjoki, joilla on ollut tärkeä merkitys sen historiassa. Se on myös suosittu lomakohde sekä Quebecin itsenäisyysliikkeen vahvinta tukialuetta.*lähde?*

Aluejako
--------

Aluekunnat:

* Le Fjord-du-Saguenay
* Lac-Saint-Jean-Est
* Le Domaine-du-Roy
* Maria-Chapdelaine

Itsenäinen kaupunki:

* Saguenay

Intiaanireservaatti:

* Mashteuiatsh

Kaupunkeja ja kyliä
-------------------

* Alma
* Chambord
* Desbiens
* Dolbeau-Mistassini
* Hébertville-Station
* Métabetchouan-Lac-à-la-Croix
* Normandin
* Roberval

* Saguenay
* Saint-Ambroise
* Saint-Bruno-du-Lac-Saint-Jean
* Saint-Félicien
* Saint-Honoré
* Sainte-Jeanne-d'Arc

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saguenay-Lac-Saint-Jean**.
Portail du Saguenay-Lac-Saint-Jean (Arkistoitu – Internet Archive) Alueen viralliset Internet-sivut

Québecin hallinnolliset alueet

* Abitibi-Témiscamingue
* Bas-Saint-Laurent
* Capitale-Nationale
* Centre-du-Québec
* Chaudière-Appalaches
* Côte-Nord
* Estrie
* Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine
* Lanaudière
* Laurentides
* Laval
* Mauricie
* Montérégie
* Montreal
* Nord-du-Québec
* Outaouais
* Saguenay-Lac-Saint-Jean
**Ylimmäinen** on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen metsäjärvi Joensuussa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 4,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 31 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Ylimmäisen pituus kaakosta luoteeseen on 4,9 kilometriä. Järven pohjoisosa on eteläosaa leveämpi. Huomattavia lahtia ovat järven keskivaiheilla sijaitseva Kalliolahti ja järven läntisimmän osan muodostava Jokilahti. Noin viidesosa Ylimmäisestä on enintään metrin syvä ja noin kahdeksasosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvintä aluetta on järven pohjoisosan Lokkiselkä, jossa sijaitsee myös järven syvin kohta, 24 metriä. Myös järven keskiosassa on kymmenestä viiteentoista metriä syviä vyöhykkeitä. Järven eteläisimmän osan Ylimmäisenluhta on erittäin matalaa vesialuetta ja se rajautuu suohon.

Ylimmäisen saariluku on 32. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Viisi saarta on yli hehtaarin laajuisia. Laajin saari on noin seitsenhehtaarinen Suurisaari järven keskiosassa, sen kaakkoispuolella sijaitsee noin kaksihehtaarinen Mäntysaari. Järven eteläosassa sijaitsee usean hehtaarin laajuiset Ukonsaari ja Saunasaari, länsiosassa sijaitsee Ruissaari, jonka tuntumassa on useita pieniä saaria. Ylimmäisen rannat ovat metsä- ja suomaata, ranta-alueella on jonkin verran pientaloja.

Ylimmäiseen laskee Mäntylamminpuro luoteesta Suuri-Mainin (127,9 metriä mpy) kautta. Lisäksi järveen laskee useita suo-ojia. Ylimmäisen luusua sijaitsee järven länsikolkassa, josta alkaa länteen kohti Sarvinginjokea virtaava lasku-uoma. Sarvinginjoki jatkuu Pohjanjokena ja Vääräjokena luoteeseen ja päätyy Pielisjokeen.

Ylimmäisen vesitilavuus on 18 677 000 kuutiometriä.

Ylimmäinen (04.348.1.004) kuuluu Vääräjoen valuma-alueeseen (04.348), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisjoen yläosan alue (04.34) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Ylimmäinen on Vääräjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Pieni Mäntylampi ja kolmanneksi laajin on Tuomijärvi. Alueeseen kuuluu 23 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista vain Ylimmäinen on yli neliökilometrin laajuinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Ylimmäinen, vakavesi, Joensuu
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.7.2022.
3. ↑  Ylimmäinen. Järviwiki. Viitattu 1.7.2022.
4. ↑  Vääräjoen valuma-alue (04.348). Järviwiki. Viitattu 1.7.2022.
Seuran logo
**Aurora Pro Patria 1919** (usein vain **Pro Patria**) on italialainen vuonna 1919 perustettu jalkapalloseura. Sen kotipaikka on Busto Arsizio Lombardian alueella lähellä Milanoa.

Pro Patria pelaa Italian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Serie C:ssä. Se on pelannut nykymuotoisessa Serie A:ssa yhteensä 12 kautta, joista viimeisin oli 1955–1956.

Historia
--------

Nykyistä seuraa edelsi 1881 perustettu yleisseura *Ginnastica Pro Patria et Libertate*. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1919, perustettiin varsinainen jalkapalloseura *Pro Patria et Libertate*, johon kerättiin sodasta selvinneet kaupungin eri joukkueiden pelaajat. Pro Patria nousi 1927 ensimmäisen kerran päärjatasolle, josta se putosi kauden 1932–1933 päätteeksi. Vain muutamaa vuotta myöhemmin seura putosi Serie B:stä Serie C:hen. Toisen maailmansodan jälkeen Pro Patria nousi takaisin Serie A:han, jossa se pelasi yhtä kautta lukuun ottamatta vuosina 1947–1956.

Pääsarjasta putoamisen jälkeen alkoi Pro Patria vajosi nopeasti Serie C:hen. Se kävi 1960-luvulla vielä Serie B:ssä, mutta tämän jälkeen seura taantui. Pahimmillaan se oli 1990-luvun alussa Eccellenzassa, Italian kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla. Pro Patria palasi takaisin ammattilaisseuraksi 1995, kun läheisessä Gallaratessa pelannut seura nousi Serie C2:een. *Gallaratesella* ei ollut ehdot täyttävää kenttää, minkä vuoksi se yhdistyi Pro Patriaan, jolla taas oli oma stadion. Uuden seuran nimeksi tuli *Pro Patria Gallaratese G.B.*. Kaudella 2001–2002 Pro Patria nousi Serie C1:een.

Nykyisen nimensä, *Aurora Pro Patria 1919*, seura otti käyttöön vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. ↑  Italian Clubs Divisional Movements 1929-1996 RSSSF. Viitattu 24.11.2009. (englanniksi)
2. 1 2  A brief history of Pro Patria football club *bustocco.it*. Viitattu 24.11.2009. (englanniksi)
**Bahadur Šah I** oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija vuosina 1707–1712.

Elämäkerta
----------

Bahadur Šah syntyi 14. lokakuuta 1643 Burhanpurissa ja hän oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija Aurangzebin poika. Hänen alkuperäinen nimensä oli Mu'azzam. Vuodesta 1663 hän edusti isäänsä Deccanissa Keski-Intiassa ja vuosina 1683–1684 hän johti sotaretkeä maratheja vastaan Portugalin siirtokunta Goaan. Ilman Portugalin tukea sotaretki päättyi tuhoisaan tappioon. Aurangzeb kuoli vuonna 1707 ja koska Suurmogulit eivät tavallisesti nimittäneet seuraajaansa, edellisen hallitsijan kuolema johti usein veriseen valtakamppailuun. Mu'azzam toimi isänsä kuollessa Kabulin kuvernöörinä ja joutui taistelemaan veljeänsä Azam Šahia vastaan ennen nousuaan valtaistuimelle hallitsijanimellä Bahadur Šah.

Bahadur Šah päätyi taistelemaan uhkia vastaan useilta eri tahoilta. Häntä vastustivat Jaipurin ja Udaipurin rajputihallitsijat ja sikhit Punjabissa. Sikhien kymmenes ja viimeiseksi jäänyt guru Gobind Singh sai surmansa vuonna 1708 ja vaikka uutta gurua ei enää ilmaantunut, Banda Bahadur jatkoi sikhien vastarintaa myöhemmin. Marathit olivat puolestaan uhanneet valtakuntaa jo Bahadur Šahin isän valtakaudella. Aurangzeb oli ottanut Shivajin pojanpojan Šahun panttivangiksi hoviinsa ja Bahadur Šah pyrki parantamaan välejään maratheihin nimittämällä Šahin Sataran radžaksi. Šahu palveli virassaan valtakuntaa uskollisesti, mutta hän nimitti Punen peshwaksi Chitpavan Brahman Balaji Vishvanathin, jonka pojasta Baji Raosta tuli myöhemmin Suurmogulien valtakunnan voimakkain vastustaja. Bahadur Šah vaikutti näin tietämättään oman valtakuntansa myöhempään heikentymiseen. Bahadur Šah kuoli Lahoressa 27. helmikuuta 1712 ja hänen jälkeensä valtaan nousi hänen poikansa Jahandar Šah.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bahādur Shah I Encyclopædia Britannica. Viitattu 16.10.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Stanley A. Wolpert: *Encyclopedia of India*, s. 90–91. Volume 1. Thomson Gale, 2006. ISBN 0-684-31512-2. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
**Kalastusalue** oli vuoden 2018 loppuun asti kalastuslain nojalla toiminut yhteistoimintaelin, jonka tehtävänä oli kalatalouden edistäminen ja kehittäminen. Kalastusalueita oli Suomessa 223. Vuoden 2019 alusta kalastusalueet korvattiin laajemmilla kalatalousalueilla, jotka muodostuvat kalataloudellisesti riittävän suuresta yhtenäisestä alueesta. 

Kalastusalueeseen voi kuulua yhden tai useamman kunnan alueella olevia vesiä, jotka muodostavat kalataloudellisesti yhtenäisen alueen ja joiden kalastusoloja järjestettäessä on asianmukaista soveltaa yhtenäisiä toimenpiteitä. Kalastusalueen jäseniä olivat osakaskunnat, vesialueiden omistajat, alueella toimivat ammattikalastajien järjestöt sekä virkistyskalastajien eduista huolehtivat järjestöt. Kalastusoikeuden omistajien jäsenyys on pakollinen. Kalastuslaissa kalastusalueelle osoitetut tehtävät olivat luonteeltaan julkisoikeudellisia, minkä takia mm. kalastusalueen toimihenkilö toimi hallinto- ja valvontatehtävissä virkamiehen vastuulla. Tässä työssä heitä sitoivat hallintolain määräykset. Kalastusalueet voivat saada hoitaakseen myös kalavesien omistajille kuuluvia tehtäviä. Ylintä päätösvaltaa käytti kalastusalueen kokous ja käytännön hallintotehtäviä hoiti kokouksen valitsema hallitus. Juoksevien asioiden hoitamista varten kalastusalueella oli isännöitsijä, joka voi olla palkattu henkilö.

Kalastusalueen ja nyttemmin kalatalousalueen tärkein instrumentti käytännön asioiden linjaamisessa on käyttö- ja hoitosuunnitelma. Tässä asiakirjassa sovitaan yhteisesti ne pääperiaatteet, joiden mukaan kalavesiä käytetään ja hoidetaan. Asiakirjan määräykset olivat kalastusalueiden aikana ohjeellisia, nyttemmin pakottavia. Kalavesien osakaskuntien oli aikoinaan tarpeen mukaan otettava huomioon nämä linjaukset omia päätöksiä tehdessään.

Lähteet
-------

* Kalastusaluetoiminnan käsikirja, kirjoittajina Risto Vesa, Mikko Poskiparta, Kari Kilpinen, Juha Regelin, Eero Liekonen, Markku Myllylä, ISBN 0783-3954 ja ISBN 952-9614-74-8

Katso myös
----------

* Kalatalousalue

Aiheesta muualla
----------------

* Kalastuslaki 10.4.2015/379
* Kalatalousalueet Kalatalouden keskusliitto.

### Viitteet

1. ↑  Maa- ja metsätalousministeriö: Kalatalousalueet[vanhentunut linkki]
2. ↑  Kalastuslaki (23§, 41§ ja 13§) *finlex.fi*.