recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Koillis-Suomi** koostuu Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsevista Kuusamon kaupungista ja Taivalkosken kunnasta sekä Lapissa sijaitsevista Kemijärven kaupungista, Pelkosenniemen, Posion, Sallan ja Savukosken kunnista. Koillis-Suomen alue on luonut Koillis-Suomen elinkeinostrategian vuosille 2011-2015 Euroopan unionin parasta alueellista ennakointikäytäntöä ensimmäisenä elinkeinostrategian luomiseen soveltaen. Lisäksi Koillis-Suomen elinkeinostrategia on tiettävästi ensimmäinen maakuntien rajat ylittävä seudullinen elinkeinostrategia Suomessa. Elinkeinostrategian vision mukaan Koillis-Suomi on vuonna 2025 "Pohjoisen luottamuksen, luonto-osaamisen ja perheyrittäjyyden menestystarina" Elinkeinostrategia on toteutettu osana Koillis-Suomen koheesio- ja kilpailukykyohjelmaa. Koillis-Suomi toimii myös yhtenä keskeisenä porttina (mm. Sallan kansainvälinen raja-asema) merkitystään logistiikan ja energiateollisuuden keskuksena kasvattavalle Murmanskin ja Luoteis-Venäjän alueelle sekä Koillisväylälle.

Lähteet
-------

1. ↑  Koillis-Suomen elinkeinostrategian vuosille 2011-2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Futuuri 3/2011, s. 3[vanhentunut linkki]
3. ↑  Tulevaisuuden tutkimuksen seuran kesäseminaari 18.8.2011
4. ↑  Kollis-Suomen elinkeinostrategia (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Koillis-Suomen Koheesio- ja kilpailukykyohjelma (Arkistoitu – Internet Archive)

Alueesta muualla
----------------

* Koillis-Suomen Koheesio- ja kilpailukykyohjelma (Arkistoitu – Internet Archive) Naturpolis Oy:n kotisivut
* Koillis-Suomen aluekeskusohjelma[vanhentunut linkki] Kuusamo Regionin kotisivut
	+ Kuusamon kotisivut
	+ Kemijärven kotisivut
	+ Pelkosenniemen kotisivut
	+ Posion kotisivut
	+ Sallan kotisivut
	+ Savukosken kotisivut
	+ Taivalkosken kotisivut
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Kouroulla voidaan viitata myös avaruuskeskukseen.*

  

  

  

  

  

  

  

  

**Kourou** on kaupunki Ranskan Guayanassa noin 60 kilometriä Cayennesta luoteeseen. Kourou sijaitsee Kourou-joen suulla Atlantin rannikolla.

Kaupungissa on runsas 25 000 asukasta (2013). Monet sen asukkaista, toisin kuin guayanalaiset, ovat ranskalaisia, josta kaupunki on saanut kutsumanimen *White City**lähde?*.

Guayanan avaruuskeskus
----------------------

Ranskan avaruusjärjestön CNESin ja Euroopan avaruusjärjestön Guyanan avaruuskeskus on ollut 1960-luvulta alkaen kaupungin pääelinkeino. Vuonna 1970 avaruuskeskuksesta laukaistiin Diamant-raketti, mikä oli ensimmäinen sieltä aloitettu avaruuslento. Ranskan muukalaislegioona ja ranskalaiset sotilaat suojelevat avaruuskeskusta.

1990-luvun lopulta alkaen myös turismia on pyritty kehittämään osin avaruuskeskuksenkin avulla.

Entinen portti vankileireille
-----------------------------

1940-luvulle asti Kourou oli Ranskan pakkotyöhön karkotettujen rangaistusvankien viimeinen reittipiste matkalla Ranskasta mantereen työleireille tai Pelastuksen saarten (Îles du Salut) vankisiirtokuntaan. Saarista kuuluisin on Pirunsaari, jossa juutalainen upseeri Alfred Dreyfus oli internoituna.

Nykyään rangaistuslaitoksen rauniot ovat turistinähtävyys.

* Atlantin rantaa.Atlantin rantaa.
* Vihannes- ja hedelmätoria.Vihannes- ja hedelmätoria.
* Erään Ariane-5 -kantoraketin lennon alkuosa (ATV-4 Albert Einstein).Erään Ariane-5 -kantoraketin lennon alkuosa (ATV-4 Albert Einstein).

Lähteet
-------

1. 1 2  Baert, Xavier: Arkistoitu kopioRecensement de la population en Guyane. 244 118 habitants au 1er janvier 2013 (pdf-julkaisu ja/tai xls-taulukko)  2016-01. Insee Antilles-Guyane, insee.fr.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 26.1.2017. (ranskaksi)
2. ↑  Alpha-2 name: GF. Short name lower case: French Guiana iso.org. Viitattu 26.1.2017. (englanniksi), (ranskaksi)
3. ↑  Mäkinen, Jari: Karibianmeren rannalla sijaitseva Ranskan Guayana on Euroopan portti avaruuteen – ovi olisi avoinna myös suomalaisille *yle.fi*. yle. Viitattu 29.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kourou** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungintalo (engl.)
* *Centre Spatial Guyanais (CSG)* (Arkistoitu – Internet Archive)
* *Blada*, Guianan tiedotuslehti (ranskaksi).
Raasepori Festival/ Raseborg Festival
**Raasepori Festival** on Raaseporissa järjestettävä musiikkitapahtuma. Vuonna 2023 se järjestettiin 18.-19. elokuuta Stallörinpuistossa Tammisaaren keskustassa. Raasepori Festival on täysin kaksikielinen tapahtuma, jonka ohjelmistossa nähdäänkin suomalaisia, ruotsalaisia kuin myös ulkomaisia tähtiartisteja. Luvassa on myös korkealaatuista juoma- ja ruokatarjontaa sekä entistä viihtyisämpi tapahtuma-alue.*kenen mukaan?* 

Raasepori Festival on järjestetty ensimmäisen kerran vuonna 2019. Tuolloin pääesiintyjänä nähtiin Europe. Ensimmäinen Rasepori Festiaali keräsi noin 5 000 kävijää. Festivaalin on perustanut tapahtuma-alan yritys Loud n Live. Festivaali vaihtoi omistajaa ja järjestäjää vuonna 2022, joka on Nordic Live Productions. Nordic Live Productions Oy on tunnettu myös heidän muista festivaaleista, kuten Aura Fest, Solar Sound Festival ja Vaasa Festival. Vuoden 2022 festivaali järjestettiin Bulevardin puistossa Karjaalla ja keräsi noin 7 000 kävijää.*lähde?*

Vuoden 2022 artistit
--------------------

* Erin
* Smith&Thell (SE)
* Ida Paul & Kalle Lindroth
* Molly Sanden (SE)
* Ressu Redford
* Haloo Helsinki!
* Arttu Wiskari
* Icona Pop (SE)
* The Rasmus
* Maija Vilkkumaa
* Apocalyptica
* The Sounds

Vuoden 2023 artistit
--------------------

* Gyllene Tider (SE)
* Sanna Nielsen (SE)
* KAJ
* Bonnie Tyler (UK)
* One Desire
* Svea (SE)
* Carola (SE)

Lähteet
-------

1. ↑  Raasepori Festival - 18.-19.8.2023 Tammisaaressa *Raasepori Festival*. Viitattu 6.5.2023. *lähde tarkemmin?*
2. 1 2  Europe ensimmäistä kertaa järjestettävän Raasepori festivaalin pääesiintyjäksi
3. ↑  Europe veti puiston täyteen yleisöä Karjaalla
4. ↑  LAUANTAI 2.7.2022 RAASEPORI FESTIVAL K-18
Islannin Lakagigarin rakotulivuoren kraatteririviä.
Kīlauean itärinteillä toukokuussa 2018 syntynyt uusi halkeama purkautumassa.
**Rakotulivuori** tai **purkaushalkeama** on tulivuorityyppi, jossa purkaus tapahtuu keskuskraatterin sijaan pitkänomaisesta maankuoren halkeamasta. Halkeamat ovat yleensä muutamia metrejä leveitä, mutta ne voivat olla useita kilometrejä pitkiä.

Islannissa rakotulivuoret ovat usein pitkiä halkeamia, jotka kulkevat litofäärilaattojen repeämävyöhykkeiden suuntaisesti. Rakotulivuorten purkaukset eivät ole yleensä räjähdysmäisiä, vaan niissä laava valuu varsin rauhallisesti maanpinnalle. Laavaa voi kuitenkin purkautua valtavasti, ja niistä voi kasautua paksuja laavatasankoja. Historiallisen ajan suurin tunnettu purkaus oli vuonna 939 tapahtunut Eldgján purkaus, joka vapautti 19,6 kuutiokilometriä laavaa.

Rakopurkauksia tapahtuu myös suurten tulivuorten rinteiltä. Joidenkin tulivuorten, kuten Etnan, Mauna Loan ja Kīlauean huipulta lähtee säteittäin magmaa täynnä olevia halkeamia. Tällaisista halkeamista syntyy usein niin sanottuja "tuliverhoja", kun joltain osuudelta purkautuu laavasuihkuja. Halkeaman reunoille muodostuu basalttisesta roiskeesta valleja, mutta yksittäisistä purkausaukoista kehittyy halkeaman suuntaisesti kulkevia kraatteririvejä sekä tuhka- ja heittelekartioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Cataldo V. Taylor J. Hargitai H. Kereszturi : Teoksessa "Fissure Vent"*Encyclopedia of Planetary Landforms*. New York, NY: Springer, 2014. ISBN 978-1-4614-9213-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 22.5.2021). (englanniksi)
2. 1 2 3  fissure vent *Illustrated Volcano Glossary*. Volcano Discovery. Viitattu 22.5.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3  Decker, Barbara B. & Decker, Robert W: Volcano: Fissure vents *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 22.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  About Eldgjá Vatnajökull National Park.  Arkistoitu 22.5.2021. Viitattu 22.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  Fissure Eruptions *How Volcanoes Work*. Vic Camp.  Arkistoitu 21.4.2021. Viitattu 22.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rakotulivuori** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee väriä. Syaani on myös syaaniyhdisteissä esiintyvä atomiryhmä -CN*

**Syaani** (Cyan = C) tai sinivihreä on näkyvän valon spektrillä sinisen ja vihreän välissä. Tämä väri nähdään silloin, kun silmän siniseen (B) ja vihreään (G) valoon herkät tappisolut ovat aktiivisia. Syaanin aallonpituus on noin 490 nanometriä. Syaani on punaisen **käänteisväri**. Syaania ja joitakin sen lähellä olevia värisävyjä kutsutaan myös **turkoosiksi**.

Syaani on yksi  subtraktiivisen eli valoisuutta vähentävän värinmuodostuksen pääväreistä (CMYK).

Etymologia
----------

Nimi *syaani* tulee kreikan kielen sanasta κυανός (kyanós) = sininen .

Värikoordinaatit
----------------

Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen syaanin maksimiarvot skaalalla 0–255 ovat seuraavat:

* **RGB**:
	+ R: 0
	+ G: 255
	+ B: 255
	+ (heksadesimaalimuodossa #00FFFF)

Lähteet
-------

1. ↑  κύανος,
Henry George Liddell, Robert Scott, *A Greek-English Lexicon*, on Perseus

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Syaani** Wikimedia Commonsissa

* coloria.net – turkoosi

Sähkömagneettinen säteily

**Sähkömagneettinen spektri:** gammasäteily • röntgensäteily • ultraviolettisäteily • valo • infrapunasäteily • alimillimetrisäteily • mikroaallot • radioaallot

---

**Radiotaajuusalueet**: THF • EHF • SHF • UHF • VHF • HF • MF • LF • VLF • ULF • SLF • ELF

---

**Valo**: violetti • sininen • syaani • vihreä • keltainen • oranssi • punainen
**Thure Johannes Larjo** ent. Laaksonen (26. huhtikuuta 1903 Turku – 11. syyskuuta 1989 Kuopio) oli suomalainen upseeri, joka sotilasarvoltaan oli everstiluutnantti.

Thure Larjo kävi Kadettikoulun 1923-1925 ja palveltuaan opetusupseerina mm. Porin Rykmentissä hän oli ennen Talvisotaa palvellut kuusi vuotta yleisesikuntaupseerina Kuopion sotilaspiirin esikunnassa. Talvisodassa hän oli 13. Divisioonan esikunnassa Laatokan koillispuolella.

Talvisodan jälkeen Larjo siirtyi järjestelytoimiston päälliköksi Länsi-Pohjan suojeluskuntapiiriin. Jatkosodan hyökkäysvaiheessa kesällä 1941 hän toimi majuriksi ylennettynä operatiivisen osaston päällikkönä 6. Divisioonan esikunnassa. Syyskuussa 1941 hänet määrättiin Perä-Pohjolan sotilasläänin komentajaksi ja keväällä 1942 Pohjolan suojeluskuntapiirin komentajaksi.

Tornion kaappaus oli Lapin sodan alkuvaiheessa lokakuun alussa 1944 tapahtunut saksalaisten ja suomalaisten joukkojen välinen pienimuotoinen taistelu Tornion kaupungin ja Tornionjoen ylittävän Hannulan sillan hallinnasta. Operaation päällikkönä toimi majuri Larjo, joka organsioi toimintaa Suensaaren alueella. Suomalaisjoukot koostuivat pääasiassa paikallisista suojeluskuntalaisista. Samaan aikaan suomalaisjoukot hyökkäysjoukot nousivat maihin Röytän satamassa. Taistelut päättyivät saksalaisten antautumiseen maihinnousujoukkojen saavuttua Tornioon.

Sodan jälkeen Larjo jatkoi järjestelytoimiston päällikkönä Kemin sotilaspiirin esikunnassa 1945-1946 ja hoiti hoiti sotilaspiirin päällikön tehtäviä 1946-1947. Sen jälkeen hän toimi JR 1:n esikuntapäällikkönä ja pataljoonankomentajana 1947-1949 sekä Raahen sotilaspiirin päällikkönä 1949-1958.

Thure Larjo ylennettiin everstiluutnantiksi 1948. Hän kuoli Kuopiossa syyskuussa 1989.

Teokset
-------

* Larjo, Thure: *Tornion kaappaus 1944*. Jyväskylä: K. J. Gummerus, 1969.

Katso myös
----------

* Tornion kaappaus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Uola, Mikko: *Maa ponteva Pohjolan äärilllä on*, s. 458-459. Lapin sotilasläänin perinneyhdistys ry, 2005.
2. ↑  Larjo 1969, s. 26.
3. ↑  Larjo 1969, s. 139–156.
Karl Olivecrona
**Karl Olivecrona** (1897 – 1980) oli ruotsalainen oikeusteoreetikko, joka kuului skandinaavisen realismin eli Uppsalan koulukunnan merkittävimpiin edustajiin. Hän toimi prosessioikeuden professorina Lundin yliopistossa.

Olivecronan opettajana toimi Axel Hägerström, jolta hän sai paljon vaikutteita. Hän itse käsitteli etenkin oikeuden olemassaoloon liittyviä kysymyksiä. Olivecronan mukaan oikeudellisia ja ylipäätänsä normatiivisia ilmitöitä, kuten omistusoikeus ja raha, ei ole todellisuudessa olemassa vaan niissä on kyse pelkästään kielellisistä ilmauksista, psykologisista ilmiöistä ja ulkoisista teoista. Oikeusnormit ovat vapaita imperatiiveja (ruots. *fristående imperativer*), jotka erottaa tavallisista käskyistä se, ettei niiden takana ei ole mitään tiettyä käskijää tai tahtoa. Nämä vapaat imperatiivit ovat tehokkaita, jos ne herättävät ihmisten mielessä mielteitä ja ideoita siitä, että pitää toimia imperatiiveissa tarkoitetulla tavalla. Oikeudessa on siis Olivecronan mukaan kyse esitieteellisessä yhteiskunnassa vallitsevaan kuvitelmaan maagisten käytäntöjen tehokkuudesta verrattavasta suuresta illuusiosta. Olivecronan mukaan oikeuden tehokkuus perustuu organisoituun pakkoon, jonka käyttöä oikeus sääntelee, mutta tämän pakon vaikutus on pääsääntöisesti vain epäsuora, ihmisten alitajuntaan kätketty.

Olivecrona oli poliittiselta kannaltaan oikealla, ja toisen maailmansodan aikana hänestä tuli yksi Natsi-Saksan politiikan merkittävimpiä puolustajia Ruotsissa. Sodan jälkeen hän luonnehti saksalaismyönteisyyttään pelkästään taktiseksi.

Teoksia
-------

* *Law as Fact* (1. painos 1939, 2. painos 1971)
* *Om lagen och staten* (1940)
* *Lagens imperativ* (1942)
* *The Problem of Monetary Unit* (1957)

Lähteet
-------

* Laakso, Seppo: *Lainopin teoreettiset lähtökohdat*. Tampere: Tampereen yliopisto, 2012.
* Lagerspetz, Eerik: *Oikeusajattelun vuosisata*. Turku: Aeropagus-kustantamo, 2009.

### Viitteet

1. ↑  Lagerspetz 2009, s. 11.
2. ↑  Laakso 2012, s. 78–80.
3. ↑  Lagerspetz 2009, s. 12–20.
4. ↑  Lagerspetz 2009, s. 28–31.
5. ↑  Lagerspetz 2009, s. 12.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Ikaalisten Urheilijat r.y.** on vuonna 1922 perustettu ikaalislainen urheiluseura. Seura on yleisseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat maastohiihto, yleisurheilu, jalkapallo, koripallo, salibandy ja taekwondo. Seuran puheenjohtaja on Kalle Mäkelä. Ikaalisten Urheilijoiden edustajat ovat menestyneet parhaiten hiihdossa ja yleisurheilussa. Seuran jäsenmäärä on noin 950.

Historia
--------

Ikaalisten Urheilijat perustettiin vuonna 1922, mutta se rekisteröitiin ja liittyi SVUL:oon vuonna 1928. Seuran suunnistusjaosto muodosti oman seuransa, Ikaalisten Nouseva-Voiman vuonna 1973. Seuran pesäpalloilijat taasen eriytyivät omaksi seurakseen, Ikaalisten Tarmoksi vuonna 1976.

Hiihto
------

Ikaalisten Urheilijoiden hiihtojaosto on yksi sen menestyneimmistä. Hiihtojaoston, ja samalla koko seuran, paras saavutus on moninkertaisen arvokisamitalisti Krista Pärmäkosken kolme olympiamitalia Pyeongchangin talviolympialaisista 2018 sekä 4 × 5 kilometrin viestin olympiahopea Sotšin talviolympialaisista vuodelta 2014. Pärmäkosken lisäksi seuran edustajista Matti Pitkänen on tuonut talviolympialaisista kulta- ja pronssimitalit viestistä sekä MM-hopeaa niin ikään viestistä.
Pärmäkoski ja Maaret Pajunoja ovat voittaneet kahdesti parisprintin SM-kultaa.

Pesäpallo
---------

### Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit |
| --- |
| Joukkue | Mitalit | Vuodet | Yhteensä |
| A-pojat |
| Pronssia **Pronssia** | 1975 | 1 |
| Yhteensä: | **1** |

Yleisurheilu
------------

Ikaalisten Urheilijat on perinteinen yleisurheiluseura, joka on tuottanut lukuisia SM-tason mitalisteja. Yksi seuran parhaista saavutuksista on pikajuoksija ja pituushyppääjä Eero Haapalan neljäs sija vuoden 2013 EM-hallikisoissa Göteborgissa tuloksella 805 ja samana vuonna hypätty sisäratojen Suomen ennätys 811 Porissa. Seurahistorian toinen kova saavutus on Samuli Samuelssonin 100 metrin Suomen Ennätys 10,12s, jonka hän juoksi kesäkuussa 2023 Kuortaneella.

Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista mitalin ovat seuran edustajista voittaneet Pietari Skyttä, Timo Sinervo ja Samuli Samuelsson. Lisäksi Samuli Samuelsson sijoittui vuonna 2015 alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuskisoissa 200 metrillä kuudenneksi ja vuonna 2017 100 metrillä neljänneksi. Ikaalisten Urheilijoista neljä urheilijaa ovat voittaneet SM-kultaa Kalevan kisoissa. He ovat Timo Sinervo, Jouni Waldén, Eero Haapala ja Samuli Samuelsson.*lähde?*

Jalkapallo
----------

Ikaalisten Urheilijoiden jalkapallon edustusjoukkue nousi kaudeksi 2021 Kolmoseen. Seuran kakkosjoukkue pelaa 6. divisioonassa ja lisäksi seuralla on juniorijoukkueet P14 Nelosessa, P12 Kakkosessa, P10 Kakkosessa ja P8 Kolmosessa..

Lähteet
-------

1. ↑  Ikaalisten Urheilijat r.y. *Yhdistysrekisterin tietopalvelu*. Helsinki:  Patentti- ja rekisterihallitus. Viitattu 10.2.2022.
2. ↑  Jalkapallo – Ikaalisten Urheilijat *www.ikaalistenurheilijat.fi*. Viitattu 29.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut
Eino Tulikari
**Eino Ilmari Tulikari** (vuoteen 1935 **Tofferi**, 28. helmikuuta 1905 Halsua – 19. marraskuuta 1977 Jyväskylä) oli suomalainen kanteleensoittaja, pelimanni, opettaja ja rehtori.

Hän kuului Halsuan tunnettuun Tofferin soittajasukuun. Hän alkoi näppäillä kannelta jo viisi-kuusivuotiaana, ja ollessaan vasta 10-vuotias hän osallistui ensimmäisiin soittokilpailuihin, joissa sijoittui toiseksi veljensä Oskari Tofferin jälkeen. Samoihin aikoihin aloitti myös viulunsoiton ja kulki pelimannina häissä ja iltamissa. 

Hän lähti opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan, mutta siirtyi sieltä vuoden opintojen jälkeen syksyllä 1926 Jyväskylän seminaariin, jossa valmistui kansakoulunopettajaksi 1931. Tässä tehtävässä hän toimi Jyväskylässä yli 30 vuotta, josta suurimman osan rehtorina.

Jyväskylän seminaarin ilmapiiri oli omiaan vauhdittamaan hänen kanteleharrastuksiaan. Esiintymisiä tarjoutui seminaarin piirissä hänen itsensä mukaan liikaakin.

Hän esiintyi ensimmäisen kerran radiossa 1932, aluksi kymmenen vuotta A.O.Väisäsen ohjelmassa "Puoli tuntia kansanmusiikkia" ja sen jälkeen säännöllisesti muissakin ohjelmissa. Vuonna 1937 hän osallistui Saksassa järjestettyihin kansantanhu- ja kuoropäiviin. Hän sai tilaisuuden levittää kanteleen ja kantelemusiikin tuntemusta Saksassa, jossa kanteletta ei lainkaan tunnettu. Myöhemmin 1950-luvulla hän esiintyi Kreeta Haapasalon muistomerkin paljastustilaisuudessa 1954 ja Sibelius-viikon kansanmusiikkikonsertissa 1957. Tämän jälkeen hän soitti kanteletta vain kotioloissa ja pienemmissä tilaisuuksissa.

Tulikari käytti Perhonjokilaakson tyypillistä kanteleensoittotyyliä: lyhyet kielet ovat soittajaan päin, jolloin oikea käsi on kanteleen lyhyessä päässä ja vasen käsi viritystappien puolella. Oikea käsi soittaa melodiaa ja vasen toimii säestäjänä. Tätä soittotyyliä hän on itse kehitellyt säestys- ja korukuvioin .

Lähteet
-------

* Heikki Laitinen & Simo Westerholm (toim): Paimensoittimista kisällilauluun, Tutkielmia kansanmusiikista 1 (ss. 29-56), Kansanmusiikkii-instituutti, 1976, ISBN 951-05410-0-4

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Ranskalainen viittomakieli** (ranskaksi *langue des signes française*) on Ranskan kuulovammaisten käyttämä viittomakieli. Ranskan lisäksi sitä käytetään myös Sveitsin ranskankielisissä kantoneissa. Viittojia kielellä on arviolta noin 100 000. Kielen katsotaan olevan elinvoimainen.

Ranskalainen viittomakielen katsotaan saaneen alkunsa 1700-luvulla ja se on toiminut esikuvana amerikkalaiselle viittomakielelle. Kieli on yksi Euroopan vanhimmista. Kielen kehittäjäksi mainitaan yleensä Charles Michel de l’Épée, sillä hän loi yhteiset säännöt Pariisissa käytetyille lukuisille viittojille. Lisäksi hän avasi koulun, jossa hän opetti ilmaiseksi kehittämäänsä viittomakieltä, mikä auttoi juuri tämän viitotun version leviämisessä..

Vuonna 2005 Ranskan parlamentti hyväksyi lain, jossa se tunnusti ranskalaisen viittomakielen omaksi kielekseen. Lain nojalla mm. viittomakieltä käyttävillä oppilailla on oikeus saada opetusta viittomakielellä..

Ranskalaisen viittomakielen akatemia (ran. *Académie de Langues des Signes Française*) perustettiin vuonna 1979 ja sen tehtävä on edistää viittomakielen käyttöä sekä toimia kielen kielenhuollosta vastaavana instituutiona.

Lähteet
-------

1. 1 2  Different Types of Sign Language Used Around the World *Asian Absolute Ltd, UK*.  19.5.2020. Viitattu 6.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Glottolog 4.3 - French Sign Language *glottolog.org*. Viitattu 6.5.2021.
3. ↑  French Sign Language *Ethnologue*. Viitattu 6.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  A Guide to the Different Types of Sign Language Around the World *K International*.  10.5.2018.  Arkistoitu 7.5.2021. Viitattu 6.5.2021. (englanniksi)
5. ↑  Article L312-9-1 - Code de l'éducation - Légifrance *www.legifrance.gouv.fr*. Viitattu 6.5.2021.
6. ↑  Comment est née l'académie de la langue des signes française  2021. Académie de Langues des Signes Française. Viitattu 6.5.2021. (ranskaksi)
Kreikan vaakuna.
**Kreikan vaakuna** (kreik. Εθνόσημο της Ελλάδας, *Ethnósimo tis Elládas*) on Kreikan kansallistunnus. Se koostuu sinisestä kilvestä, jossa on valkoinen kreikkalainen risti. Vaakunaa reunustavat laakerinlehdet.

Historia
--------

Kreikan ensimmäisessä vaakunassa vuonna 1822 oli kuvattuna Athene ja pöllö. Kreikan kuningaskunta otti vuonna 1833 käyttöön vaakunan, jossa oli valkoinen risti sinisessä kilvessä nykyisen tavoin. Lisäksi se oli varustettu kruunulla. Kuningas Oton baijerilaisessa virallisessa valtiovaakunassa kilpeä reunustivat leijonat. Kuningas Yrjö I:n aikana otettiin käyttöön tanskalaismallinen valtiovaakuna. Kreikan nykyinen vaakuna otettiin käyttöön 7. kesäkuuta 1975.

* Kreikan väliaikaishallinto (1822–1828).Kreikan väliaikaishallinto (1822–1828).
* Kreikan ensimmäinen tasavalta (1828–1832).Kreikan ensimmäinen tasavalta (1828–1832).
* Kreikan kuningaskunta (1833–1923, 1935–1941 ja 1944–1973).Kreikan kuningaskunta (1833–1923, 1935–1941 ja 1944–1973).
* Kuningas Oton vaakuna.Kuningas Oton vaakuna.
* Kuningas Yrjö I:n ja tämän seuraajien vaakuna vuoteen 1936.Kuningas Yrjö I:n ja tämän seuraajien vaakuna vuoteen 1936.
* Kreikan toinen tasavalta (1924–1935).Kreikan toinen tasavalta (1924–1935).
* Kreikan sotilasjuntta (1973–1974)Kreikan sotilasjuntta (1973–1974)
* Nykyinen vaakuna vuodesta 1975 lähtien (värillisenä, epävirallinen).Nykyinen vaakuna vuodesta 1975 lähtien (värillisenä, epävirallinen).

Lähteet
-------

1. 1 2  Νόμος 48/108 : Περί Εθνικής Σημαίας, Εμβλήματος Δημοκρατίας, Όρκου Υπαλλήλων, Τύπου σφραγίδων Υπηρεσιών  7.6.1975. Ανεξάρτητη Αρχή Δημοσίων Εσόδων (ΑΑΔΕ). Viitattu 2.9.2019.
2. 1 2  Εθνόσημο της Ελληνικής Διμοκρατίας Προεδρία της Ελληνικής Δημοκρατίας. Viitattu 2.9.2019.
3. ↑  [Tekijä=de Vries, Hubert Hellas] Viitattu 2.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kreikan vaakuna** Wikimedia Commonsissa

Euroopan valtioiden vaakunat
Alankomaat  ·  Albania  ·  Andorra  ·  Armenia¹  ·  Azerbaidžan¹  ·  Belgia  ·  Bosnia ja Hertsegovina  ·  Bulgaria  ·  Espanja  ·  Georgia¹  ·  Islanti  ·  Irlanti  ·  Italia  ·  Itävalta  ·  Kazakstan¹  ·  Kroatia  ·  Kreikka  ·  Kypros¹  ·  Latvia  ·  Liechtenstein  ·  Liettua  ·  Luxemburg  ·  Malta  ·  Moldova  ·  Monaco  ·  Montenegro  ·  Norja  ·  Pohjois-Makedonia  ·  Portugali  ·  Puola  ·  Ranska  ·  Romania  ·  Ruotsi  ·  Saksa  ·  San Marino  ·  Serbia  ·  Slovakia  ·  Slovenia  ·  Suomi  ·  Sveitsi  ·  Tanska  ·  Tšekki  ·  Turkki¹  ·  Ukraina  ·  Unkari  ·  Yhdistynyt kuningaskunta  ·  Valko-Venäjä  ·  Vatikaanivaltio  ·  Venäjä¹  ·  Viro

¹ Myös Aasiaan kuuluvaksi tulkittava valtio
**Tom's Hardware** on englanninkielinen verkkosivusto, joka julkaisee uutisia tietokonelaitteistoista ja suorituskykytestejä.

Sivuston perusti saksalainen lääkäri Dr. Thomas Pabst nimellä "Tom’s Hardware and Performance Guide" vuonna 1996, jolloin se oli yksi ensimmäisiä teknologiasivustoja Internetissä.

Yksi sivuston merkittävimpiä varhaisia artikkeleita oli Pabstin artikkeli vuodelta 2000 Intelin 1,13 GHz:n Pentium III -prosessorista, joka ei edes bootannut Windowsiin tai pystynyt ajamaan Quake 3 -testejä kaatumatta. Kaatumisongelmia oli myös HardOCP.com:n Kyle Bennettilla, vaikka AnandTechin Anand Lal Shimpi pystyi käyttämään saamaansa prosessoria ongelmitta.

Sivuston artikkeleita on myös käännetty toisille kielille ranskaksi, saksaksi ja italiaksi.
Suomessa sivuston sisältöä on lisensoinut ja kääntänyt AfterDawn.
Pabst jätti sivuston ylläpidon vuonna 2008, jolloin sen osti TechMediaNetwork (myöhemmin Purch Group). Purch myi sivuston Future plc:lle 2018.

Nykyisenä päätoimittaja on Avram Piltch.

Viitteet
--------

1. ↑  About Tom’s Hardware: Our Staff, Ratings and History *Tom's Hardware*.  23.3.2022. Viitattu 16.1.2023. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Thomas Pabst published: Revisiting Intel's New Pentium III at 1.13 GHz *Tom's Hardware*.  1.8.2000. Viitattu 16.1.2023. (englanniksi)
4. ↑  AfterDawn starts publishing Tom's Hardware in Nordic countries *AfterDawn*. Viitattu 16.1.2023. (englanniksi)
5. 1 2
**Rantamuodostuma** on rantavoimien vaikutuksesta syntynyt geomorfologinen muodostuma. Veden pinnan päällisiä rantamuodostumia ovat rantatörmä, hiekkaranta, pallekivikko ja rantavalli. Vedenalaisia rantamuodostumia ovat rantatasanne ja jyrkänparras. Rantatörmä syntyy aaltojen aiheuttaman eroosion myötä. Itse asiassa ensin kallioon syntyy onkalo ja myöhemmin kallio onkalon ympäriltä romahtaa. Aaltojen vaikutuksesta syntyneitä muodostumia ovat myös kivipaadet eli raukit ja holvikaaret sekä joskus myös luolat. Rantatasanne syntyy aaltojen kasaamasta aineksesta. Meren rantaan aaltojen kasaamasta hiekasta syntyy joskus hiekkasärkkiä, joiden muotoutumiseen vaikuttaa myös tuuli. Hiekkasärkkien yhtyessä voi syntyä haffeja, joita ovat esimerkiksi Kuurin kynnäs ja Venetsian laguuni. Jos veden virtaus ei kasaa hiekkaa kauas hiekkasärkän läheiselle vesialueelle, veden syvyys jyrkkenee nopeasti ja paikalla on jyrkänparras. Maa-ainesta kulkeutuu rantaan myös talvisten jäiden mukana. Esimerkkejä aaltojen vaikutuksesta syntyneistä raukeista ja luolista löytyy Puulaveden järven rannalta Hirvensalmelta, missä sijaitsevat Kynsikaivonniemen luolat.Pallekivikko koostuu rantaan kasaantuneista lohkareista. Tällaisia muodostumia voi syntyä muun muassa harjumaisemaan muinaisrantojen seudulle. Rantavalli syntyy hiekan huuhtouduttua rantaan, kun osa siitä huuhtoutuu hieman takaisin ulapalle päin. Tähän vaikuttaa myös tuuli ja etenkin myrskytuuli voi kuljettaa hiekkaa voimakkaasti.

Lähteet
-------

1. ↑  Harri Kutvonen: Rantakerrostumia *GTK*. Viitattu 6.4.2023. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Rantavoimat *Emaantieto 7*. Viitattu 6.4.2023.
3. ↑  Aimo Kejonen, Tuomo Kesäläinen, Sakari Kielosto, Seppo I. Lahti, Veli-Pekka Salonen: *Suomen luolat*, s. 190-191. Salkirjat, 2015. ISBN 978-952-5774-80-1.
4. ↑  Varisvuoren rantakerrostumat *d.ymparisto.fi*. Viitattu 6.4.2023. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Kurkistus rantavalliin Harjureitti. Viitattu 6.4.2023.
| Tennisolympialaisissa 2024 |
| --- |
| Kaksinpelit |
| Miehet  Naiset |  |
| Nelinpelit |
| Miehet Naiset Seka |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2020 | 2028 > |

 |

**Tenniksessä** kilpaillaan **Pariisin 2024 kesäolympialaisissa** 17. kerran. Ottelut pelataan 27. heinäkuuta – 4. elokuuta 2024. Tennisottelut pelataan Stade Roland Garros’lla. Olympialaisissa pelataan viidessä muodossa: naisille ja miehille on kaksin- ja nelinpelit, joiden lisäksi pelataan sekanelinpeli.

Areena
------

Roland Garros.
Stade Roland Garros, jossa pelataan vuosittain Ranskan avoin tennisturnaus, isännöi tennistapahtumat Pariisin 2024 olympialaisissa. Tämä tarkoittaa sitä, että turnaus pelataan massakentällä ensimmäistä kertaa sitten Barcelonan vuoden 1992 olympialaisten.

Aikataulu
---------

Lähde: 

|  |  | La 27 | Su 28 | Ma 29 | Ti 30 | Ke 31 | To 1 | Pe 2 | La 3 | Su 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaksinpeli | Miehet | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 2. kierros | 3. kierros | Puolivälierät | Välierät | Pronssiottelu | Loppuottelu |
| Naiset | 1. kierros | 1. kierros | 2. kierros | 3. kierros | Puolivälierät | Välierät | Pronssiottelu | Loppuottelu |  |
| Nelinpeli | Miehet | 1. kierros | 1. kierros | 2. kierros | Puolivälierät | Välierät |  | Pronssiottelu | Loppuottelu |  |
| Naiset | 1. kierros | 1. kierros | 2. kierros | 2. kierros | Puolivälierät | Välierät |  |  | Mitaliottelut |
| Seka |  |  | 1. kierros | 1. kierros | Puolivälierät | Välierät | Mitaliottelut |  |  |

Mitaliyhteenveto
----------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten kaksinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Naisten kaksinpeli*tiedot* |  |  |  |
|  |
| Miesten nelinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Naisten nelinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Sekanelinpeli*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

TennisTennis olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928–1964 •
1968 *(näytöslaji)* •
1972–1980 •
1984 *(näytöslaji)* •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Timo Sakari Lindström** (14. maaliskuuta 1948 Helsinki – 12. elokuuta 2022) oli suomalainen muusikko ja äänilevytuottaja. Hän soitti 1960-luvulla bassokitaraa The Islanders -yhtyeessä ja toimi 1970-luvun puolivälistä 2010-luvulle äänilevytuottajana ensin PSO:ssa ja sitten Finnlevyssä ja Warner Music Finlandissa.

Lindström varttui Helsingin Alppilassa yksinhuoltajan ainoana poikana, kävi keskikoulun ja harrasti telinevoimistelua piirinmestaruustasolle asti. Muusikon uransa Lindström aloitti sähköurkurina, mutta vaihtoi pian bassokitaraan. Hän pääsi soittamaan Kirkan ja Dannyn taustalla The Islanders -yhtyeessä, ja keikkoja oli kolmatta sataa vuodessa.

Levytuotannon pariin hän pääsi ensi kertaa, kun Anki Lindqvist tuotti vuonna 1974 Lindströmin silloisen vaimon Irina Milanin ensimmäistä sooloalbumia *Milankolia* ja tarvitsi apulaistuottajaa. Äänitebisnes eli kulta-aikaansa sekä levyjen että c-kasettien myötä, ja Lindström sai jäädä vakituisesti PSO-levy-yhtiön leipiin ensimmäisinä yhteistyökumppaneinaan Matti Esko ja Paula Koivuniemi. Vuonna 1979 hän siirtyi Finnlevyyn tuottamaan varsinaisten artistilevytysten ohella Tenavatähti-kokoelmia ja Finnkaraoke-sarjan karaokelevyjä, kiihkeimmän kysynnän aikana 1990-luvulla 40 laulun viikkotahtia ja kaikkiaan noin 1 300 laulua. Häntä pidettiin myös Dingon ja Miljoonasateen löytäjänä. Lindström oli keskeinen hahmo myös Finnlevyn Dig It -levymerkin tuotannoissa.

Lindström jäi eläkkeelle 2010-luvun alussa, mutta jatkoi töitä osa-aikaisena osallistuen muun muassa Warner Music Finlandin suureen digitointihankkeeseen. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin elämäntyöstään Erikois-Emma. Lindström menehtyi 74-vuotiaana sairastettuaan lyhyen aikaa. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.

Katso myös
----------

* Luokka:Timo Lindströmin tuottamat albumit

Lähteet
-------

1. 1 2  Timo Sakari Lindström 1948-2022 *Hautahaku*. Viitattu 27.11.2023.
2. 1 2  Riihinen, Eleonoora: Merkittävän uran suomalaisessa musiikissa ja viihteessä tehnyt tuottaja Timo Lindström on kuollut: Löysi Dingon ja oli luomassa karaoke-ilmiötä *HS.fi*.  17.8.2022. Viitattu 17.8.2022, 27.11.2023.
3. 1 2 3 4  Uusitorppa, Harri: Iskelmätuottaja Timo Lindström löysi Dingon ja Miljoonasateen ja oli vaikuttamassa karaoken suosioon Suomessa – hän laskee tuottaneensa 1 300 karaokekappaletta *Helsingin Sanomat*.  11.3.2018. Viitattu 15.6.2018.  (Tilaajille.)
4. ↑  Heikkilä, Martti: Finnkaraokesta hevikaraokeen  20.10.2013. Suomen musiikintekijät. Viitattu 15.6.2018.
5. ↑  Nissilä, Pekka: Fazer Finnlevy: DigIt *Suomalaisen musiikin historia*. Warner Music Finland (Internet Archive).  Arkistoitu 12.11.2017. Viitattu 15.6.2018.
6. ↑  Suomen musiikkiala palkitsi viime vuoden parhaimmat - katso kuvat gaalasta *Radio Nova*.  4.3.2013. Viitattu 15.6.2018.
**Burman liiton sosialistinen tasavalta** (vuosina 1962–1974 **Burman liitto**) oli Ne Winin johtama sotilasdiktatuuri nykyisen Myanmarin alueella vuosien 1962 ja 1988 välillä. Vuonna 1962 tapahtuneen vallankumouksen jälkeen sen toteuttanut *Liiton vallankumouksellinen neuvosto* julisti valtion uuden ideologian, "Burman tien sosialismiin". 

Ne Win perusti Burman sosialistisen ohjelman puolueen, josta tuli Burman ainoa sallittu puolue.

Historia
--------

Burmassa tapahtui vallankaappaus vuonna 1962, jonka jälkeen Ne Win ryhtyi johtamaan valtiota diktaattorina. Tämän lisäksi hän toimi myös Burman sosialistisen ohjelman puolueen pääsihteerinä ja maan pääministerinä. 

Vuonna 1988 monet burmalaiset ryhtyivät protestoimaan demokratian puolesta. Heidän painostuksensa takia Win ja muut puolueen jäsenet erosivat vallastaan ja uusi monipuoluejärjestelmä otettiin käyttöön. Kuitenkin pian tämän jälkeen maan armeija kaappasi vallan johtavalta puolueelta, lopetti protestit verisesti ja perusti uuden sotilasjuntan.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert Taylor: *General Ne Win: A Political Biography*. Institute of Southeast Asian Studies, 2015-05-25. ISBN 978-981-4620-13-0. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.12.2022). en
2. ↑  U Ne Win | Myanmar general and dictator | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 17.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Was Burma's 1988 uprising worth it? *news.bbc.co.uk*.  6.8.2008. Viitattu 17.12.2022. (englanniksi)
**Heikki Saaristo** (s. 9. helmikuuta 1983) on suomalainen entinen koripalloilija. Saaristo on pituudeltaan 190 cm. Hänen piste-ennätyksensä Korisliigassa on 22, jonka hän teki 12. maaliskuuta 2010 Namika Lahtea vastaan. Hänen isänsä on entinen pääsarjatason koripalloilija Erkki Saaristo.

Pelaajaura
----------

UU-Korihait nosti Saariston miesten SM-Koriksessa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudella 2000–01, jolloin hän pelasi joukkueessa 7 ottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Kaudella 2001–02 Saaristo teki Korihaissa pisteitä 0,2 keskiarvolla pelaamassaan 32 ottelussa. Korihaiden pudottua SM-Koriksesta I-divisioonaan kaudeksi 2002–03, Saaristo sai joukkueessaan enemmän vastuuta ja hän teki kauden aikana keskimäärin 9,0 pistettä ottelua kohti. Yhden divisioonakauden jälkeen Korihait nousi takaisin SM-Korikseen ja Saaristo jatkoi uraansa Korihaissa. Kaudet 2003–04 ja 2004–05 hän pelasi Korihaissa 3,2 ja 1,0 pisteen keskiarvolla.

Kaudeksi 2005–06 Saaristo siirtyi omasta aloitteestaan miesten I-divisioonaa pelaavaan Kauhajoen Karhuun. Kaudet 2005–06 ja 2006–07 Saaristo pelasi Karhussa I-divisioonaa 11,7 ja 8,6 pisteen keskiarvoilla. Karhu nousi Korisliigaan kaudeksi 2007–08 ja Saaristo teki vuoden jatkosopimuksen nousijajoukkueeseen. Saaristo oli kauden aikana joukkueensa paras kotimainen pistemies 8,6 pisteen keskiarvolla. Karhu putosi kauden päätteeksi kuitenkin takaisin I-divisioonaan ja Saaristo siirtyi kaudeksi 2008–09 takaisin kasvattajaseuraansa UU-Korihaihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Salmi, Pentti: *Koripallokirja 2007/08*. Suomen Koripalloliitto, 2007.
2. ↑  Karhu lähes valmiina tulevaan kauteen  16.9.2005. Kauhajoen Kunnallislehti. Viitattu 3.6.2008.
3. ↑  Heikki Saaristo palaa Korihaiden paitaan  28.4.2008. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 7.10.2011.
Linkin Park esiintymässä Jämsässä 31. elokuuta 2015 osana kiertuetta.
**The Hunting Party Tour** on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Linkin Parkin yhdestoista konserttikiertue
 Se käynnistettiin yhtyeen kuudennen studioalbumin, *The Hunting Party* (2014), tukemiseksi. Kiertue julkistettiin virallisesti 23. marraskuuta 2014. Sen ensimmäinen osa nimellä *European Tour* alkoi 30. toukokuuta 2014 Lissabonissa, Portugalissa, ja päättyi 14. kesäkuuta Castle Doningtonissa, Englannissa, jossa he soittivat *Hybrid Theory* -albumin kokonaisuudessaan. Kiertueella esiintyi vierailevia jäseniä yhtyeistä Of Mice & Men ja Rise Against. 15. tammikuuta 2015 yhtye aloitti *The Hunting Partyn* maailmankiertueen, jonka ensimmäinen osa oli Pohjois-Amerikassa. Indianapolisissa kesken esiintymisen Chester Bennington loukkasi jalkansa, joka johti Pohjois-Amerikan kiertueen perumiseen. Yhtye jatkoi esiintymisiä 9. toukokuuta 2015 esiintyen Rock in Riossa, Las Vegasissa.

Linkin Park esiintyi Himoksella, Jämsässä 31. elokuuta 2015 osana kiertuetta.

Lähteet
-------

1. ↑  THE HUNTING PARTY TOUR – NORTH AMERICA 2015 (Arkistoitu – Internet Archive) *Linkin Park* 3.11.2014
2. ↑  Linkin Park Announce The Hunting Party Tour with Rise Against and Of Mice & Men *Revolver* 3.11.2014
3. ↑  THE HUNTING PARTY TOUR - CANCELLED *Linkin Park*, 20.1.2015
4. ↑  Linkin Park Cancel 'Hunting Party' Tour Following Injury (Arkistoitu – Internet Archive) *Rolling Stone* 21.1.2015
5. ↑  Linkin park cancel remaining Hunting Party tour dates *Kerrang!*
6. ↑  Linkin Park cancels tour *Dunk in Donut*
7. ↑  Jämsä sekosi Linkin Parkista: "Jengi on aivan pähkinöinä" *Keskisuomalainen*.  Arkistoitu 13.9.2015. Viitattu 17.9.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
Anna-LIisa Suurpää Kuhmossa vuonna 1994
**Auvo Anna-Liisa Suurpää** (o.s. Kärki, 20. marraskuuta 1937 Turku – 23. marraskuuta 2016 Helsinki) oli kielenkääntäjä, pedagogi ja oppikirjailija. Hänen isänsä oli säveltäjä Toivo Kärki (1915–1992) ja äitinsä Tuulikki Kärki (o.s. Leikas, 1913–2001). Syntymäpaikaksi sattui Turku, koska Toivo soitti noina vuosina turkulaisessa Ramblers-yhtyeessä. Sota-ajan Anna-Liisa vietti veljensä Pekan kanssa Tuulikin kotitalossa Laihialla, Toivon taistellessa Syvärin rintamalla. Sodan jälkeen perheen asetuttua Helsinkiin hän aloitti vuonna 1947 oppikoulun Helsingin SYK:ssa, josta kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 1956. Hän oli 1956–1957 vuoden ajan stipendiaattina Yhdysvalloissa Bard Collegessa New Yorkin lähellä. Suomeen palattuaan hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineena englantia muun muassa Auvo Kurvisen johdolla, sivuaineina ranskaa ja latinaa, ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1965.

Työura
------

Suurpää käänsi englannista useita kirjoja, kuten Jean Merrill: *Suuri kärrysota* (Tammi 1970) ja Erich Segal: *Love Story* (Tammi 1971). Opettajanuransa hän aloitti englannin ja ranskan vanhempana lehtorina Käpylän iltaoppikoulussa vuonna 1965 ja jatkoi Yhtenäiskoulussa vuodesta 1973 alkaen. Vuonna 1992 hän siirtyi Sibelius-lukioon ja pääsi sieltä eläkkeelle vuonna 2001. Opettajantyönsä ohella hän toimi aktiivisesti työryhmässä toimittamassa useita englannin oppikirjasarjoja kuten *Action*, *You too* ja *English Update*.

Suurpää sai vuonna 1998 WSOY:n tunnustuspalkinnon ansiokkaasta urasta.

Musiikkiyhteydet
----------------

Toivo Kärki sävelsi vuonna 1947 9-vuotiaan tyttärensä kunniaksi tangon *Anna-Liisa*, jonka sanoitti Kerttu Mustonen ja lauloi levylle Henry Theel. Samana vuonna Anna-Liisa myös lauloi Kärjen-Mustosen kappaleella *Santtu Sammakoisen soittokunta*.

Vuonna 1959 hän käänsi proosana englanniksi useiden Toivo Kärjen-Reino Helismaan kappaleiden sanoja, jotka amerikkalainen Thelma M. Parker sitten kirjoitti iskelmäteksteiksi.

Suurpää oli suojelijana Maarit Niiniluodon vetämässä Toivo Kärki -teemasarjassa Vääksyssä vuosina 1999–2005. Niiniluoto ideoi ansioituneelle naislaulajalle myönnettävän Anna-Liisa -palkinnon, jonka saivat eri vuosina Paula Koivuniemi, Annikki Tähti, Katri Helena, Marion Rung ja Eila Pienimäki.

Vuonna 2000 Suurpää oli haastatteluvieraana Vexi Salmen 8-osaisen televisiosarjan *Liljankukka* ensimmäisessä osassa.

Yksityiselämä
-------------

Vuonna 1961 Anna-Liisa Kärki meni naimisiin kustannustoimittaja Matti Suurpään kanssa, ja avioliitto kesti edellisen kuolemaan saakka. Heille syntyi kolme lasta, ensimmäisenä Johanna Suurpää (1962).

Lähteet
-------

1. ↑  Kalervo Kärki: *Sydämeni sävel - Toivo Kärki ja hänen musiikkinsa*, s. 50. Tampere: Mediapinta, 2015. ISBN 978-952-235-888-2.
2. 1 2 3  Jaana Ikonen: Anna-Liisa Suurpää 1937-2016 Helsingin Sanomat 19.12.2016
3. ↑  Kärki 2015, s. 198
4. ↑  Kärki 2015, s. 199
5. ↑  Kärki 2015, s. 454
6. ↑  Kärki 2015, s. 885
7. ↑  Kärki 2015, s. 890
8. ↑  Kärki 2015, s. 488
**Sähkölaite** On mikä tahansa laite, joka toimii sähköllä ja saa tarvitsemansa energian siitä.

Arvokilpi
---------

Kaappipakastimen arvokilpi kompressorin kyljessä.
Sähkölaitteen tärkeimmät tiedot on yleensä merkitty laitteeseen kiinnitettyyn *arvokilpeen*, joko voi olla laitteen kotelon taustaan tai pohjaan kiinnitetty pieni laatta tai tarra, tai suoraan kotelon seinämään painettu tai puristettu teksti.

Arvokilvessä voi olla seuraavia tietoja:

* laitteen valmistaja tai tuotenimi
* laitteen malli- tai tyyppimerkintä (tarvitaan varaosia tai huoltoa tilattaessa)
* jännite (V)
* nimellistaajuus (Euroopassa 50 Hz, mm. Pohjois-Amerikassa 60 Hz)
* virrankulutus (A)
* teho (W tai kW)
* IP-kotelointiluokkatunnus
* testauslaboratorion merkki
* mahdolliset varoitukset laitteen käyttöön liittyvistä rajoituksista ja riskeistä.

Suojausluokka
-------------

Sähkölaitteet jaetaan neljään ryhmään sen mukaan, millä tavalla laitteen käyttäjä on suojattu laitteen vikaantumisen aiheuttamalta vaaralta. Kotitalouksissa käytetään kaikkien neljän ryhmän eli suojausluokan sähkölaitteita.

Tavallisella pistotulpalla varustetut sähkölaitteet ovat ns. peruseristettyjä ja ne kuuluvatkin suojausluokkaan 0. Näitä ovat esimerkiksi vanhemmat seinä-, pöytä- ja jalkalamput. Suojamaadoitetulla pistotulpalla varustetut laitteet kuuluvat suojausluokkaan I. Näitä ovat esimerkiksi monet kodinkoneet. Näissä laitteissa kosketeltavat metalliosat on kytketty suojajohtimen kautta maadoitukseen, joten ne ovat turvallisempia käyttää kuin peruseristetyt laitteet.

Suojaeristetty sähkölaite eroaa edellisestä siinä, että jännitteelliset osat ovat ikään kuin kahden kuoren alla. Tällä on varmistettu se, ettei laitteen kuori tule koskaan jännitteiseksi. Näitä ovat esimerkiksi partakoneet ja ainakin monet uudemmat kodinkoneet. Suojaeristetyn laitteen suojausluokka on II. Suojajännitteinen sähkölaite (suojausluokka III) on aina turvallinen, sillä laitteelle tuleva jännite on muuntajalla alennettu vaarattomaksi. Näitä ovat esimerkiksi verkkovirtaa käyttävät lasten sähkölelut, pienoisvalosarjat ym.

Sähkölaitteiden käyttö
----------------------

Sähkölaitteita löytyy lähes kaikkialta ja niitä ovat muun muassa tietokone, televisio, sähkölamppu, sähköhammasharja ja pesukone. Sähkölaitteet saavat energiansa muun muassa akuista, paristoista tai verkkovirrasta riippuen niiden tarvitsemasta energiamäärästä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sähkölaitteen merkinnät (Arkistoitu – Internet Archive), Tukes Turvatekniikan keskus. Viitattu 21.8.2015.
**Viskisota** (tunnettu myös nimellä **Liköörisota**) oli Tanskan ja Kanadan välinen rajakiista Hansinsaarella siitä, kummalle saari kuului. Kesäkuussa 2022 julistettiin, että maiden hallitukset olivat sopineet rajasta, joka kulkisi saaren läpi, ja joka jakaisi sen Kanadan territorion Nunavutin ja Tanskan itsehallinnollisen alueen Grönlannin kesken.

Tausta
------

Hansinsaari sijaitsee Kennedyn kanaalissa Ellesmerensaaren ja Grönlannin välissä. Tanskan ja Kanadan välinen raja kulkee teoriassa kanaalin läpi, mutta ne eivät pystyneet sopimaan Hansinsaaren statuksesta vuonna 1973 solmitun rajasopimuksen jälkeen.

Konflikti
---------

Vuonna 1984 kanadalaiset sotilaat rantautuivat saarelle, jolloin he pystyttivät Kanadan lipun saarelle ja jättivät pullon kanadalaista viskiä. Myöhemmin samana vuonna Tanskan Grönlannin asiain ministeri meni itse saarelle Tanskan lipun, snapsipullon ja kirjeen kanssa, johon oli kirjoitettuna lause "Tervetuloa tanskalaiselle saarelle" (*Velkommen til den danske ø*). Samankaltaiset tapahtumat toistuivat, joissa maat jättivät lippujaan ja alkoholipulloja saarelle.  *lähde?*

Molemmat maat sopivat kiistan ratkaisemisesta vuonna 2005, ja ne pääsivät lopulta yhteisymmärrykseen vuonna 2022.

Lähteet
-------

1. ↑  Jeremy Bender: 2 countries have been fighting over an uninhabited island by leaving each other bottles of alcohol for over 3 decades *Business Insider*. Viitattu 11.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Steven Chase: Canada and Denmark reach settlement over disputed Arctic island, sources say *The Globe and Mail*.  10.6.2022. Viitattu 11.12.2022. (englanniksi)
3. ↑  Amber Healy: Why Canada Keeps Leaving Bottles of Whiskey on a Remote Island *INSH*.  14.10.2018.  Arkistoitu 17.6.2020. Viitattu 11.12.2022. (englanniksi)
4. ↑  Dan Levin: Canada and Denmark Fight Over Island With Whisky and Schnapps *The New York Times*.  7.11.2016. Viitattu 11.12.2022. (englanniksi)
5. ↑  Canada and Denmark end decades-long dispute over barren rock in Arctic *the Guardian*.  14.6.2022. Viitattu 11.12.2022. (englanniksi)
Kuningas Ramathibodin patsas
**Ramathibodi I** (myös **Rama Tiboti** ja **Ramadhipati**, k. 1369) oli Ayutthayan kuningaskunnan perustaja ja ensimmäinen koko Siamia hallinnut kuningas. Hän laati lakikokoelman, joka oli voimassa Thaimaassa kuningas Chulalongkornin (k. 1910) hallituskaudelle saakka.

Ramathibodin syntyperästä ei ole varmaa tietoa. Hänen arvellaan olleen legendan mukaan Chiang Saenista kotoisin oleva thai-prinssi, joka meni naimisiin Lopburin hallitsijan U Thongin tyttären kanssa ja nousi Lopburin valtaistuimelle noin vuonna 1347.

Valtaan tullessaan Ramathibodi siirsi pääkaupunkinsa itään Chao Phraya -joen saareen, mihin perusti Ayutthayan. Vuonna 1351 hän hallitsi jo koko jokisuistoa. Liittoutumalla Sukhothain kuningaskunnan kanssa kuningas pyrki ehkäisemään Angkorin kuninkaiden valtapyrkimyksiä.

Kuninkaan kuoltua hänen vävynsä Borommaraja I (Paramaraja I) ja poikansa Ramesuan taistelivat vallasta.

Lähteet
-------

* *The New Encyclopaedia Britannica*. Volume 9. USA: The University of Chicago, 1986. [ISBN 0-85229-434-4 Teoksen verkkoversio]. (englanniksi)
* Heikkilä-Horn, M, Miettinen, J.O: *Kaakkois-Aasia*. Historia ja kulttuurit. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2000. ISBN 951-1-15771-X.
* Petersen, K.: *Ihmiskunnan ajantieto*. Suomeksi toimittanut Antero Manninen ja Pentti Papunen. Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1965.

### Viitteet

1. ↑  Petersen, s.337
2. 1 2  The New Encyclopaedia Britannica, s.920
3. ↑  Heikkilä-Horn, s.119
4. ↑  Heikkilä-Horn, s.120


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |