recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ruoholahden yhteissuoja**, puhekielessä myös **Ruoholahden viinatunneli**, on noin 600 metriä pitkä tunneli Helsingin Ruoholahdessa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1973, ja se avattiin vuonna 1978.

Tunneli rakennettiin alun perin Oy Alkoholiliike Ab:n käyttöön. Tunnelin toinen pää oli Alkon pullottamossa Salmisaaressa, nykyisen Helsingin oikeustalon kohdalla. Tunnelin toinen pää taas oli Alkon silloisen varaston kohdalla, missä nykyisin sijaitsee Kauppakeskus Ruoholahti. Tunnelissa kuljetettiin automatisoidusti alkoholia pullottamosta varastolle.

Tunnelin käyttö lopetettiin vuonna 1993, kun Alkon toiminta Salmisaaressa lakkasi. Nykyisin tunneli toimii väestönsuojana.

Galleria
--------

* 
* 
* 
* 
* 

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruoholahden yhteissuoja**.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruoholahden yhteissuoja - Viinatunneli *Open House Helsinki*.  Arkistoitu. Viitattu 19.5.2019.
2. 1 2 3  Vuorio, Jukka: Ruoholahden alle rakennettiin 1970-luvulla jotain, josta harva tietää nykyäänkään: Viinatunneli *Helsingin Sanomat*.  8.5.2019. Viitattu 19.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauppila, Olli: *Viinejä ja väkeviä - Salmisaaren tehtaan 50-vuotishistoriikki*, s. 119–125. Gummerus, 1990.
* Sinkko-Westerholm, Pipsa: Ruoholahden viinatunnelin ovet avautuivat ja väkeä riitti.  *Ruoholahden Sanomat*, 2019, nro 6-7, s. 11. Artikkelin verkkoversio.
**Néa Lámpsakos** (kreik. Νέα Λάμψακος) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Euboian saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chalkídan kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Lilántian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chalkídan kunnan Lilántian kunnallisyksikköön. Néa Lámpsakos muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Νέας Λαμψάκου, *Topikí Koinótita Néas Lampsákou*). Kaupungin väkiluku on 2 196 (vuonna 2011).

Néa Lámpsakoksen pieni kaupunki sijaitsee Lilántion tasangolla lähellä Eteläisen Euboianlahden rantaa, noin neljä kilometriä kaakkoon Chalkídan kaupungin keskustasta. Kaupungin nimi, suomeksi "Uusi Lámpsakos", viittaa historialliseen Lampsakoksen kaupunkiin Propontisessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Asutus nykyisen kaupungin paikalla syntyi, kun sinne muutti kreikkalaisevakkoja kyseiseltä seudulta Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  ΝΕΑ ΛΑΜΨΑΚΟΣ (VAK), Κωμόπολη, ΧΑΛΚΙΔΑ *Greek Travel Pages*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Νέα Λάμψακος *Evia Greece*. Viitattu 20.5.2019.
Boris Blacher, valokuva on hänen passikuvansa vuodelta 1922.
**Boris Blacher** (6. tammikuuta 1903 Niutšvang – 1975) oli virolaissyntyinen saksalainen säveltäjä, jonka tuotantoon kuuluvat mm. kamarioopperat *Fürstin Tarakanowa*, *Die Flut (Tulva)*, *Romeo und Julia*, *Abstrakte Oper n:r 1* ja *Rosamunde Floris*, monta balettia, kolme pianokonserttoa ja yksi sinfonia. Alussa hän sävelsi uusklassiseen tyyliin, sittemmin itse kehittämällään variaabelilla tekniikalla. On sanottu, että hänen sävellyksilleen on tyypillistä selkeys, ironinen sävy ja naseva rytmiikka. Toisen maailmansodan jälkeen hän alkoi käyttää kaksitoistasäveltekniikkaa ja järjestelmällisiä rytminvaihdoksia. Hän kutsui tätä variaabeliksi metriikaksi. Blacher kuului tšekkiläissyntyisen Ernst Křenekin ja saksalais-yhdysvaltalaisen Kurt Weillin ohella oopperasäveltäjiin, jotka pyrkivät sävellyksissään sosiaaliseen tendenssiin. Hän teki myös piano- tai orkesterisovituksia Niccolò Paganinin konserttoihin. Blacherin keksimässä muuntuvassa metriikassa tahtilaji jatkuvasti vaihtuu. Hän tutkikin sävellyksissään varsinkin tahtia. Blacher oli Länsi-Berliinin musiikkikorkeakoulun professori vuodesta 1948 ja johtaja vuosina 1953–1970.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otavan Iso tietosanakirja, osa 1 vuodelta 1960, palsta 1294
2. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 8292
3. ↑  Factum, osa 1 vuodelta 2003, s. 255
4. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 4879
5. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 4989
6. ↑  Spectrum tietokeskus, osa 14 vuodelta 1981, s. 143.
7. ↑  Spectrum tietokeskus, osa 14 vuodelta 1981, s. 143

Aiheesta muualta
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Boris Blacher** Wikimedia Commonsissa

* Boris Blacher *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 4.8.2018.
* Boris Blacher *Boosey & Hawkes*. Viitattu 4.8.2018.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Flindersinsaari

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Flinders, TasmaniaAustralia |
| Saariryhmä | 
Furneauxsaaret |
| Vesialue | 
Bassinsalmi |
| Merialue | 
Tasmaninmeri |
| Korkein kohta | 
Strezelecki, 756 m |
| Pinta-ala | 
1 330 km² |

Väestö| Asukasluku | 
900 |
| Suurin kaupunki | 
Whitemark |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Flindersinsaari** (engl. *Flinders Island*) on suurin Furneauxsaarten yli 60 saaresta. Muodoltaan Flindersinsaari on pitkä, kapea saari. Sen pituus on 75 km ja leveys 40 km. Se sijaitsee Bassinsalmella, Australian Victorian osavaltion rannikon ja Tasmanian välissä.

Tasmanian aboriginaalit ovat asuttaneet Flindersinsaarta jo yli 35 000 vuotta sitten. Tuntemattomasta syystä, noin 4 000–9 000 vuotta sitten, aboriginaalit hylkäsivät Furneuauxsaaret, joihin Flindersinsaarikin kuuluu, kokoaikaisena asuinpaikkanaan. Nykyisin hieman yli 16 % saaren väestöstä on Tasmanian aboriginaaleja. Flindersinsaarella on noin 900 pysyvää asukasta (2015).

Lähteet
-------

1. ↑  Flindersinsaari *Eksonyymit*. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 9.1.2021.
2. 1 2  Living on Flinders *visitflindersisland.com.au*. Viitattu 1.10.2016. (englanniksi)
3. ↑  Map of Flinders Island *flindersislandtravel.com.au*. Viitattu 1.10.2016. (englanniksi)
4. ↑  History-Culture *visitflindersisland.com.au*.  Arkistoitu 17.10.2016. Viitattu 1.10.2016. (englanniksi)
**Satu Marjatta Sippola-Nurminen** (s. 19. lokakuuta 1959 Orivesi) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.

Sippola-Nurminen opiskeli muiden muassa Gunni Granbergin johdolla. Hän voitti vuonna 1983 Timo Mustakallio -laulukilpailun. Vuonna 1984 hän sijoittui neljänneksi kansainvälisessä Mirjam Helin -laulukilpailussa ja voitti Lappeenrannan valtakunnallisen laulukilpailun. Sippola-Nurminen esiintyi vuosina 1983 ja 1985 Suomen kansallisoopperassa Kreivitär Almavivan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa *Figaron häät*. Hän on esiintynyt lisäksi muun muassa Tatjanan (*Jevgeni Onegin*), Donna Annan (*Don Giovanni*), Amelian (*Naamiohuvit*) ja Toscan (*Tosca*) rooleissa Tampereella. Hän on esiintynyt muissakin Suomen kaupungeissa.

Sippola-Nurminen on oopperatyönsä ohella esiintynyt konserttilaulajana ja orkesterisolistina. Hän on opettanut Tampereen konservatoriossa ja Ylä-Satakunnan musiikkiopistossa. Vuonna 1995 hän sai työstään laulupedagogina Rafael Ahlströmin rahaston musiikkipalkinnon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Otavan Musiikkitieto A–Ö, toim. Keijo Virtamo, uudistetun laitoksen 1. painos. Helsinki: Otava 1997 ISBN 951-1-14518-5
2. ↑  Lappeenrannasta lyhyt tie maailmalle Helsingin Sanomat 5.1.2004, viitattu 19.1.2023
3. ↑  Satu Sippola-Nurminen Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta, viitattu 19.1.2023
4. ↑  Sopraano Satu Sippola- Nurminen palkittiin Helsingin Sanomat 30.12.1995, viitattu 19.1.2023
**Satukallio** on Järvenpään 20. kaupunginosa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Keskustasta itään ja se rajoittuu idässä Lahdenväylään ja oikorataan, etelässä Tuusulaan, lännessä Pohjoisväylään sekä pohjoisessa Vanhaan yhdystiehen ja Sipoontiehen. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosan väkiluku oli 889.

Satukallion voi jakaa karkeasti kahteen alueeseen; vanhaan Satukallioon, joka sijaitsee Sipoontien eteläpuolella ja Oinasmäkeen, joka taas on Sipoontien pohjoispuolella. Oinasmäen puolella sijaitsee myös K-Market Satukallio, Oinaskadun koulu sekä päiväkoti Lampaanpolska. Satukallion alueella on myös kaupungin lumenkaatopaikka, jossa paikalliset ihmiset käyvät muun muassa ulkoiluttamassa koiriaan. Satukalliossa on pääasiassa omakoti- ja rivitaloasuntoja.

Satukalliossa toimii kaupunginosan asukasyhdistys, joka pyrkii edistämään toiminta-alueensa asumisviihtyvyyttä, liikenne- ja asumisturvallisuutta sekä alueen asukkaiden yhteenkuuluvaisuuden tunnetta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tilastotietoja Järvenpäästä 2014 (xls (Excel-tiedosto)) (Tiedoston välilehti Väestö ja väestömuutokset, Taulukko 3.4. Väestö kaupunginosittain iän mukaan 31.12.2014) Järvenpään kaupunki.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 20.7.2017.
2. 1 2  Järvenpään karttapalvelu (Layer list -valikosta "Kaupunginosat") Järvenpään kaupunki, Paikkatietopalvelut. Viitattu 20.7.2017.
3. ↑  Arkistoitu kopioSatukallion asukasyhdistys, Satukallio, Järvenpää Satukallion asukasyhdistys, satukallionasukasyhdistys.fi.  Arkistoitu 11.6.2017. Viitattu 20.7.2017.

Järvenpään kaupunginosat

* Haarajoki
* Isokytö
* Jamppa
* Kaakkola
* Keskus
* Kinnari
* Kyrölä
* Lepola
* Loutti
* Mikonkorpi
* Mylly
* Nummenkylä
* Pajala
* Peltola
* Pietilä
* Pöytäalho
* Ristinummi
* Satukallio
* Satumetsä
* Saunakallio
* Sorto
* Terhola
* Terioja
* Vanhakylä
* Wärtsilä
Largo di Torre Argentina
**Largo di Torre Argentina** on arkeologinen alue Rooman keskustassa. Sieltä on löydetty neljä Rooman tasavallan aikaista temppeliä neljänneltä vuosisadalta eaa. toiselle vuosisadalle jaa. sekä jäänteitä Pompeiuksen teatterista. Aukio on osa muinaista Mars-kenttää eli Campus Martiusta.

Nimi "Argentina" tulee ilmeisesti Strasbourgin kaupungin latinankielisestä nimestä *Argentoratum.* Paikalle oli 1920-luvulla tarkoitus rakentaa liiketalo, mutta esiin tulleiden raunioiden takia Benito Mussolini pyhitti alueen muinaismuistoille.

Kaivausalueelle pääsevät vapaasti vain Rooman kulkukissat, joita hyväntekeväisyysyhdistys hoitaa.

Neljä temppeliä
---------------

Alueen kartta. A on Juturnan temppeli, B on "Tämän päivän onnen temppeli", C on luultavasti hyvin vanha hedelmällisyyden temppeli ja D *Lares permarinin* temppeli. Numero 3 on osa Pompeiuksen kuuriaa, 4–5 ovat käymälöitä keisariajalta ja numerossa 6 oli toimistoja.Temppeli A on kolmannelta vuosisadalta eaa, ja mahdollisesti omistettu Juturnalle, lähteiden jumalattarelle. Muodoltaan pyöreä temppeli B on useimpien tutkijoiden mukaan "Tämän päivän onnettaren temppeli" *(Fortuna huiusce diei),* joka olisi rakennettu kimbreistä Viterbossa saadun voiton kunniaksi. Temppeli C on vanhin ja peräisin neljännen vuosisadan lopulta eaa. Se on omistettu luultavasti jumalatar Feronialle, jota sabiinit palvoivat. Toisen vuosisadan alussa rakennettiin temppeli D, suurin kaikista ja omistettu nymfeille tai *pemarini-*kotijumalille *(lares),* jotka suojelivat merenkulkijoita. Luultavasti vuonna 111 eaa. tapahtuneen tulipalon jälkeen luotiin uusi tuffilattia, joka nosti koko aukiota yli metrin.

Julius Caesarin murhapaikka
---------------------------

Temppeleiden B ja C välissä on karkea tuffikivestä tehty kellari, joka kuului Pompeiuksen teatterin kuuriaan eli paikkaan, jossa Rooman senaatti kokoontui 15. maaliskuuta vuonna 44 eaa. Tässä kokouksessa Julius Caesar murhattiin puukottamalla.  Senaatilla ei tuolloin ollut vakituista kokoontumispaikkaa, vaan se kokoontui eri osoitteissa.

Lähteet
-------

* Polkunen, Marja-Liisa: *Suomalainen matkaopas: Rooma*. Otava, 2007. ISBN 978-952-9715-32-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Area Sacra di largo di Torre Argentina *Roma. Sito turistico ufficiale*. Viitattu 5.5.2023.
2. 1 2  Polkunen 2007, s. 236
3. ↑  Anniina Wallius: Julius Caesarin puukotuspaikka löytyi Rooman keskustasta  10.10.2012. Yle. Viitattu 5.5.2023.
**Tapestry** on laulaja-lauluntekijä Carole Kingin popalbumi vuodelta 1971. Sen tuottajana toimi Lou Adler. *Tapestry* oli Yhdysvaltain albumilistan ykkösenä 15 viikkoa ja se pysyi listoilla yli kuusi vuotta. Albumia myytiin maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta. Albumi sai myös neljä Grammy-palkintoa (vuoden albumi, paras naispoplaulajan esitys, vuoden levytys "It's Too Latesta" ja vuoden laulu "You've Got a Friendistä").

Carole King kirjoitti kaikki levyn kappaleet. Useat niistä olivat olleet jo hittejä aiemmin toisten esittäjien laulamina (Aretha Franklinin "(You Make Me Feel Like) A Natural Woman" ja The Shirellesin "Will You Love Me Tomorrow"). Kolme albumin kappaleista on kirjoitettu yhdessä Kingin entisen aviomiehen Gerry Goffinin kanssa. James Taylor, joka rohkaisi Kingiä sooloalbumin tekoon ja joka myös soittaa Tapestrylla, sai ykköshitin ja Grammy-palkinnon versioituaan Kingin "You've Got a Friendiä".

Vuonna 2003 Tapestry oli sijalla 36 *Rolling Stone* -lehden 500 kaikkien aikojen albumin listalla. Samana vuonna Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi albumin kansalliseen ääniterekisteriin (National Recording Registry). Heinäkuussa 2017 Yhdysvaltojen julkisen palvelun radioyhtiö NPR nimesi *Tapestryn* kymmenen merkittävimmän naisen tekemän musiikkialbumin joukkoon.

Vuonna 1995 julkaistiin useiden eri esittäjien tribuuttialbumi *Tapestry Revisited*, jolla alkuperäisen *Tapestry*-albumin kappaleita esittävät muun muassa Bee Gees, Céline Dion, Aretha Franklin ja Rod Stewart.

Kappaleet
---------

Ellei toisin mainita sävel ja sanat Carole King. Tämä on alkuperäisen vinyylijulkaisun kappalelistaus.

1. "I Feel the Earth Move" – 2:58
2. "So Far Away" – 3:55
3. "It's Too Late" (sanat Toni Stern) – 3:53
4. "Home Again" – 2:29
5. "Beautiful" – 3:08
6. "Way Over Yonder" – 4:44
7. "You've Got a Friend" – 5:09
8. "Where You Lead" (sanat Stern) – 3:20
9. "Will You Love Me Tomorrow?" (Gerry Goffin, King) – 4:12
10. "Smackwater Jack" (Goffin, King) – 3:41
11. "Tapestry" – 3:13
12. "(You Make Me Feel Like) A Natural Woman" (Goffin, King, Jerry Wexler) – 3:49

Lähteet
-------

1. ↑  Super Seventies Rocksite!
2. ↑  The RS 500 Greatest Albums of All Time  18.11.2003. Rolling Stone.  Arkistoitu 17.4.2010. Viitattu 11.2.2009.
3. ↑  The Full National Recording Registry *The National Recording Registry*. The Library of Congress. Viitattu 11.2.2009.
4. ↑  The 150 Greatest Albums Made By Women *NPR*.  24.7.2017.  Arkistoitu 26.9.2020. Viitattu 17.7.2022.
5. ↑  Kotirinta, Pirkko: Tapestry Revisited.  *Helsingin Sanomat*, 23.12.1995, s. 26. Näköislehti (maksullinen).
Yleinen esimerkki Barbier-reaktiosta
**Barbier-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa alkyylihalidi reagoi karbonyyliyhdisteen kuten aldehydin ja ketonin kanssa metallin läsnä ollessa. Tuotteena muodostuu sekundäärinen tai tertiäärinen alkoholi. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran ranskalainen kemisti Philippe Barbier vuonna 1899 ja se on nimetty hänen mukaansa.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Barbier-reaktiossa yksi lähtöaineista on alkyylihalidi, tyypillisimmin alkyyli, allyyli tai aryylihalogenidi. Halogeeniatomi on kloori, jodi tai bromi. Metallina reaktiossa toimii magnesium, sinkki, alumiini, tina, indium, samarium tai niiden suolat. Samarium(II)jodidi on erityisen usein käytetty reagenssi Barbier-reaktioissa. Useat aldehydit ja ketonit reagoivat Barbier-reaktiolla. Barbier-reaktio muistuttaa huomattavasti Grignard-reaktiota. Philippe Barbier oli Grignard-reaktion kehittäjän Victor Grignardin väitöstyön ohjaaja. Barbier-reaktio eroaa Grignard-reaktiosta siten, että Barbier-reaktiossa kaikki lähtöaineet reagoivat yhdessä vaiheessa keskenään, kun Grignard-reaktiossa muodostetaan ensin Grignard-reagenssi, joka lisätään karbonyyliyhdisteen liuokseen. Liuottimena on yleensä tetrahydrofuraani, mutta eräitä Barbier-reaktioita voidaan tehdä myös käyttäen vettä tai orgaanisen liuottimen ja veden seoksia.

Barbier-reaktion mekanismi ei ole täysin selvillä. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa alkyylihalidi reagoi metallin tai metallisuolan kanssa muodostaen organometalliyhdisteen. Tämä tapahtuu todennäköisesti radikaalireaktiona. Seuraava vaihe on additio karbonyyliryhmään. Additio voi tapahtua joko niin sanotulla ionimekanismilla, jolloin organometallireagenssi on nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa. Toinen vaihtoehto on radikaalimekanismi.

Lähteet
-------

1. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-5. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
2. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1108–1109. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
3. 1 2  László Kürti, Barbara Czakó: *Strategic applications of named reactions in organic synthesis*, s. 38. Elsevier, 2005. ISBN 978-0-12-429785-2. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.1.2019). (englanniksi)
4. 1 2  Jie Jack Li: *Name Reactions*, s. 21. Springer, 2014. ISBN 978-3-319-03979-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 9.1.2018). (englanniksi)
Vihreää ja mustaa tapenadea.
**Tapenade** on provencelainen maustetahna, joka pääasiassa koostuu hienonnetuista oliiveista, sardelleista, kapriksista ja oliiviöljystä. Nimi tapenade juontuu provensaalin kielisestä sanasta tapéno, joka tarkoittaa kaprista. Tapenade on suosittua Etelä-Ranskassa, ja sitä syödään siellä usein hors-d'œuvre (alkupalana) levitettynä canapélle, patongille tai ciabattalle, tai sitä käytetään dippikastikkeena kasvissuikaleiden kanssa. Tapenade voi myös käyttää fileen täytteenä.

Historia
--------

Ensimmäisen kerran tapenadea valmisti kokki Meynier vuonna 1880 Maison Doréen ravintolassa Marseillessa. Silloin pohjana oli kapris, 30 prosenttia mustia oliiveja ja makua antamassa tonnikalaa, sardellia, rommia, sinappia ja muskottipähkinää.

Ainekset
--------

Tapenaden perusaines on oliivi. Oliivit, yleensä mustat, ja kapris murskataan morttelissa tai silputaan pieneksi. Oliiviöljyä sekoitetaan hitaasti, kunnes seoksesta tulee tahnaa. Tapenade voidaan maustaa esimerkiksi lisäämällä puristettua sitruunamehua, valkosipulia, sardellia, valkopippuria, yrttejä (esimerkiksi basilikaa, timjamia, rosmariinia, oreganoa) ja konjakkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Turtia, Kaarina: *Gastronomian sanakirja*, s. 572. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 2009. ISBN 978-951-1-18546-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tapenade** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Tapenade
**Tapaus Wilt** (*Wilt*) on Michael Tuchnerin ohjaama brittiläinen rikoskomedia vuodelta 1989. Sen ovat käsikirjoittaneet Tom Sharpen romaanin pohjalta Andrew Marshall ja David Renwick. Pääosia näyttelevät television komediasarjoista tuttu parivaljakko Griff Rhys-Jones ja Mel Smith.

Juoni
-----

Kiltti collegen yhteiskuntaopin opettaja Henry Wilt (Rhys-Jones) on haluttomien opiskelijoidensa masentama ja kotona taistelulajeista ja juppielämästä innostuneen vaimonsa (Alison Steadman) tossun alla. Hän fantasioi vaimostaan eroon pääsemisestä, ja seksinukesta alkunsa saaneiden väärinkäsitysten vuoksi joutuu poliisin (Smith) epäilemäksi tämän murhasta.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Griff Rhys-Jones  | … |  Henry Wilt
  |
|  Mel Smith  | … |  Russel Flint
  |
|  Alison Steadman  | … |  Eva Wilt
  |
|  Diana Quick  | … |  Sally
  |
|  Jeremy Clyde  | … |  Hugh
  |

Vastaanotto
-----------

*Tapaus Wilt* julkaistiin Suomessa VHS-videona, ja MTV3-televisiokanava esitti sen elokuussa 1996. *Helsingin Sanomien* tv-sivulla Mikael Fränti kutsui elokuvaa tuolloin onnettomaksi ja tympeäksi farssiksi, joka hieman paranee loppupuolen kirkkokohtauksissa. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Esko Rautakorpi kuvailee *Tapaus Wiltiä* puisevaksi ja keskinkertaiseksi komediaksi, jonka pohjana oleva kirja on parempi. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
2. 1 2  Fränti, Mikael: Päivän elokuvat.  *Helsingin Sanomat*, 23.8.1996, s. 51. Näköislehden aukeama (tilaajille).
**Nintendo Power** -lehti oli Yhdysvalloissa kuukausittain ilmestyvä Nintendon uutis- ja strategialehti. Ensimmäinen numero ilmestyi heinä/elokuussa 1988 käsitteli erityisesti Nintendo Entertainment System -peliä *Super Mario Bros. 2*. Lehdestä on ilmestynyt tähän mennessä yli 200 numeroa. Lehden viimeinen numero on ilmestynyt joulukuussa 2012.

Historia
--------

Nintendo Power aloitti muutaman sivun mittaisena Nintendo Fun Clubin uutislehtenä, mutta muuttui pian nykyiseen muotoonsa. Ensimmäisen numeron painos oli 3.6 miljoonaa kappaletta, ja jokainen Fun Clubin jäsen sai sen ilmaiseksi. Noin kolmasosa jäsenistä aloitti tilaamisen.

Lehteä toimitti aluksi Fun Clubin "toimitusjohtaja" Howard Philips, joka oli pelaaja itsekin. Nintendo Powerin maskotti 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alkupuolella oli Philipsin luoma sarjakuvahahmo Nester. Philipsin lähdettyä yrityksestä maskotiksi tuli "teini-ikäisempi" Nester. Varhaisissa numeroissa oli kaksi sivua *Howard and Nester* -sarjakuvaa, joka sitten vaihdettiin kahden sivun *Nester's Adventure* -sarjakuvaan, ja lopulta sekin kuihtui pois. Siitä seurauksena Mario tuli Nesterin tilalle lehden maskotiksi. 

1990-luvun alkupuolella lehti käytti kallista markkinointimenetelmää antamalla jokaiselle uudelle tilaajalle ilmaisen NES-pelin *Dragon Warrior*.

Super Nintendo Entertainment Systemin julkaisun jälkeen lehdessä nähtiin pitkiä ja jatkuvia sarjakuvia, jotka perustuivat peleihin *Super Mario World* ja *The Legend of Zelda: A Link to the Past*. Kun nämä sarjakuvat loppuivat, ne korvattiin uusilla Star Fox ja *Super Metroid* -peleihin perustuvilla sarjakuvilla, kuten myös sarjakuvilla, jotka perustuivat animaatio-sarjoihin *Pokémon* ja *Kirby: Right Back At Ya!*. Myöhemmin sivuilla on nähty *Custom Robo* ja *Metal Gear Solid* -peleihin perustuvia sarjakuvia.

Vuonna 2001 Nintendo Power julkaisi spin-off -lehden Nintendo Power Advance joka keskittyi Game Boy Advanceen. Lehdestä painettiin yhteensä neljä numeroa, joista viimeinen keskittyi *Super Mario World: Super Mario Advance 2*:n strategiaoppaaseen.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (englanniksi)
**Nintendo Research and Development 2** (R&D2) oli tiimi Nintendon sisällä joka kehitti videopelejä ja oheislaitteita. Ensimmäisellä vuosikymmenellään R&D2 ei kuitenkaan kehittänyt yhtään peliä.

Masayuki Uemura, joka aiemmin työskenteli Sharp Electronicsille, johtama ryhmä kehitti Sharpin valokennoteknologiaa hyödyntävän *Nintendo Beam Guns* -pelin, joka myi yli miljoona kappaletta. 

Kazuhiko Taniguchi otti Uemuran paikan vuonna 2004. R&D2 sulautettiin myöhemmin Nintendon EAD-jaostoon.

Kehitetyt pelit
---------------

### BS-X: Satellaview (Super Famicom)

* *BS Sutte Hakkun*

### Nintendo Entertainment System

* *NES Open Tournament Golf*

### Super Nintendo Entertainment System

* *Marvelous: Another Treasure Island*
* *Sutte Hakkun*
* *Sutte Hakkun Event Version*

### Game Boy Color

* *Kirby's Tilt 'n' Tumble*
* *Super Mario Bros. Deluxe*

### Game Boy Advance

* *Super Mario Advance*
* *Super Mario Advance 2: Super Mario World*
* *Super Mario Advance 3: Yoshi's Island*
* *Super Mario Advance 4: Super Mario Bros. 3*
* *The Legend of Zelda: A Link to the Past the Four Swords*

### Nintendo DS

* *Jam With The Band*

Aiheesta muualla
----------------

* IGN:n lista R&D2:lle (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Cilli, Georg Matthäus Vischer, *Topographia Ducatus Stiriae*, Graz 1681
**Celje** (saks. *Cilli*, unk. *Cille*) on kaupunki Slovenian Štajerskan alueella Savinja-, Loznica- ja Voglajnajokien yhtymäkohdassa. Celjen kunnassa on 50 039 asukasta (vuonna 2008) ja sen pinta-ala on 94,9 neliökilometriä.

Roomalaiskaudella paikalla oli keisari Claudiuksen aikana kaupunkioikeudet saanut *Municipium Claudia Celeian* nimellä tunnettu kaupunki. Se tuhoutui kansainvaellusajalla, mutta heräsi jälleen eloon keskiajalla ja mainitaan ensimmäisen kerran nimellä *Cylie* 1100-luvun alussa. Celjen kreivit hallitsivat aluetta myöhäiskeskiajalla ja Celje sai kreivi Frederik II:lta kaupunkioikeudet vuonna 1451. Myöhemmin kaupunki joutui Habsburgien haltuun ja siitä tuli yksi Slovenian tärkeimmistä renessanssikeskuksista. Celje liitettiin rautatieverkkoon vuonna 1846. Toisen maailmansodan jälkeen siitä kehittyi teollisuuden ja kaupan keskus.

Tunnettuja paikkakuntalaisia
----------------------------

* Alma Karlin, maailmanmatkaaja
* Ferdo Livadić, kroatilainen säveltäjä

Lähteet
-------

1. ↑  Key figures Celjen kaupunki.  Arkistoitu 9.9.2011. Viitattu 2. toukokuuta 2009.
2. ↑  History and background Celjen kaupunki.  Arkistoitu 3.2.2012. Viitattu 2.5.2009.
3. ↑  Pekka Valtonen, Alma Karlin oli 1920-luvun Madventure-matkailija. Parnasso no 4/2020 s. 56–59
4. ↑  Ferdo Livadić, buja.tripod.com, viitattu 14.9.2020

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Celje** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin kotisivut
Sisäänkäynti S-Bahnin ja paikallisjunien asemalle
Metroaseman sisäänkäynti
**Potsdamer Platzin rautatieasema** on keskeinen maanalainen asema Berliinin joukkoliikenneverkolla. Se on nimetty sijaintipaikkanaan olevan aukion, Potsdamer Platzin, mukaan. Kyseinen aukio on yksi Berliinin tärkeimmistä keskuksista.

Asemalta kulkee metrolinja U2 sekä Berliinin pohjois-etelä-suuntainen rautatietunneli. Kaukojunat eivät pysähdy asemalla, joten vain kaupunkiratalinjat S1, S2 ja S25 sekä paikallisjunat pysähtyvät rautatieasemalla. Rautatieasema on esteetön, mutta metroasemalle ei ole hissejä. Pikabussilinjat M41 ja M48 risteävät aukiolla.

Rautatieasema avautui alkujaan maan päällä 1838 ja oli tuolloin Berliinin ensimmäinen. Berliinin kehärata (Ringbahn) kulki asemalta vuosien 1891 ja 1944 välillä. Ringbahn-liikenteestä on jäänyt asemalle käyttämätön asemalaituri. Aseman maanalainen eteläinen osa, jossa oli neljä raidetta ja kaksi laituria avattiin 1939. Berliinin muurin ollessa pystyssä vuodesta 1961 vuoteen 1989 asema sijaitsi suoraan sen alla. Tällöin junat eivät pysähtyneet asemalla lainkaan.

Vaikka Potsdamer Platzille tulee vain yksi metrolinja, on asemia ollut jo kolme. Berliinin metron vanhimman osan auetessa 18. helmikuuta 1902 asema oli linjan viimeinen. Vuonna 1907 asema suljettiin metron laajentuessa. Vuonna 1928 uusi tunneli ja asema rakennettiin alueelle. Berliinin jaon aikana asema ei sijaintinsa vuoksi ollut käytössä lainkaan. 1993 linjan U2 puoliskot yhdistettiin jälleen ja Potsdamer Platzin asema otettiin taas käyttöön. Alueella on myös kolmas asematila suunnitellulle linjalle, jonka toteuttamisesta ei ole tietoa. Nykyisin aseman tiloissa järjestetään taidenäyttelyitä.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Potsdamer Platzin rautatieasema**.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema:**Mendelssohn-Bartholdy-Park** | **U2** | Seuraava asema:**Mohrenstraße** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema:**Unter den Linden** | **S1** | Seuraava asema:**Anhalter Bahnhof** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema:**Unter den Linden** | **S2** | Seuraava asema:**Anhalter Bahnhof** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema:**Unter den Linden** | **S25** | Seuraava asema:**Anhalter Bahnhof** |
**Máximoksen huvila** (kreik. Μέγαρο Μαξίμου, *Mégaro Maxímou*; myös *Megaro Maksimou*) on Kreikan pääministerin virka-asunto. Se sijaitsee Iródou Attikoú -kadulla Anáktoran kaupunginosassa Ateenan keskustassa. Sen lähellä sijaitsevat Presidentinpalatsi, Parlamenttitalo sekä Kansallispuutarha.

Huvila edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Sen on suunnitellut Anastásios Chélmis ja sen alkuperäinen omistaja oli Aléxandros Michalinós. Huvilan rakentaminen aloitettiin vuonna 1912 ja se valmistui vuonna 1921. Rakennus on saanut nimensä Dimítrios Máximoksesta, joka saattoi rakentamisen loppuun ja asui huvilassa 1920-luvun alusta lähtien. 1940-luvun alun saksalaismiehityksen aikana rakennus toimi Saksan Egeanmeren amiraalin asuntona ja sodan jälkeen jonkun aikaa Yhdysvaltain suurlähettilään asuntona.

Máximos toimi itse Kreikan pääministerinä vuonna 1947. Vuonna 1952 hän myi rakennuksen huokeaan hintaan Kreikan valtiolle. Se jäi kuitenkin käyttämättä vuoteen 1982, jolloin se kunnostettiin pääministerin virka-asunnoksi. Rakennuksessa toimii myös pääministerin kanslia.

Kreikkalaisessa kielenkäytössä esimerkiksi mediassa termi *Mégaro Maxímou* viittaa yleisesti pääministeriin tai koko hallitukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pietilä-Castrén, Leena: *Kävelyretkillä Ateenassa*, s. 110–111. Otava, 2013. ISBN 9511219499.
2. 1 2  Δαμιανός, Γιώργος: Μέγαρο Μαξίμου. Ο Δημήτριος Μάξιμος ήταν ευεργέτης *Ιστορίες της Αθήνας. 24grammata.com*. Viitattu 23.2.2015.
**The news boys – Lehtipojat** (*Newsies tai The News Boys*) on Kenny Ortegan ohjaama ja Alan Menkenin säveltämä yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1992. Väljästi tositapahtumiin perustuvassa Disneyn perhe-elokuvassa 1900-luvun taitteen New Yorkin kaduilla sanomalehtiä myyvät teinipojat ryhtyvät lakkoon lehtimoguli Joseph Pulitzerin pienentäessä heidän myyntipalkkiotaan. Pulitzeria näyttelee Robert Duvall ja lehtipoikien johtajaa Christian Bale. Elokuva on koreografina toimineen Kenny Ortegan esikoisohjaus.

Elokuva menestyi huonosti teatteriohjelmistossa, mutta paremmin videojulkaisuna. Se sai pääosin kielteisiä arvioita ja Golden Raspberry -palkinnon vuoden huonoimmasta alkuperäislaulusta ("High Times, Hard Times"). Huonoimmuusehdokkuuksia tuli kolme muutakin, mutta nuorten näyttelijöiden ensemble oli ehdolla Young Artist -palkintoon*lähde?*. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä ja kirjoittaa: "Tosipohjainen teinisatu on auttamattomasti vanhentunut sekä tyyliltään että roolihahmoiltaan. Oscareita kahmineen siirappimies Alan Menkenin musiikki ei taaskaan sytytä."

2010-luvun alussa Disney tuotti elokuvan pohjalta teatterimusikaalin *Newsies*, joka oli paljon suurempi menestys ja sai kaksi Tony-palkintoa kahdeksasta ehdokkuudestaan. Uuden libreton kirjoitti Harvey Fierstein, mutta musiikkinumeroina käytettiin Alan Menkenin ja Jack Feldmanin elokuvaan kirjoittamia lauluja.

Lähteet
-------

1. 1 2  "News boys, The – Lehtipojat", *Video-opas 95*, WSOY 1995.
2. 1 2  Jones, Kenneth: Harvey Fierstein Is Librettist for Newsies Musical, With Songs by Menken and Feldman. *Playbill.com*.  21.9.2010.  Arkistoitu 18.10.2012. Viitattu 21.12.2021.
3. ↑  Matt Wells & David Cote: Tony awards 2012: Once scoops eight gongs on night of upsets *The Guardian*. Viitattu 21.12.2021.
**Christopher Carl Albin Alesund** (taiteilijanimi *GeT\_RiGhT*, s. 29. toukokuuta 1990 Tukholma) on ruotsalainen tietokonepelaamisen ammattilainen. Hän pelaa Counter-Strike: Global Offensivea. Alesund kuului yhteen maailman tunnetuimmista CS:GO -joukkueista, Ninjas in Pyjamasiin, jossa hän on pelasi vuodesta 2012 vuoteen 2019. Nykyään Alesund pelaa ruotsalaisjoukkue Team Dignitaksessa.

Historia ja pelityyli
---------------------

Alesund siirtyi NiPiin vuonna 2012 saksalaisesta SK Gamingista. NiPin riveissä hän on voittanut muun muassa kahdesti DreamHack-turnauksen. Entisen joukkueensa fnaticin, jota Alesund edusti vuodet 2009-2010, riveissä hän voitti kerran DreamHackin. Vuosina 2013 ja 2014 Alesund on valittu maailman parhaaksi CS:GO -pelaajaksi ja häntä pidetään myös yhtenä kaikkien aikojen parhaista CS:GO:n pelaajista. GeT\_RiGhT:illa on äärettöman taidokas tähtäys sekä täydellinen peliäly joukkueensa sisällä. Hänen pelityylinsä useasti estää vihollisjoukkueen strategiat, joka auttaa NiP:iä.

Saavutukset
-----------

Counter-Strike Global Offensive pelissä Christopher voitti yhdessä Ninjas in Pyjamasin kanssa vuonna 2014 pelatun ESL One Cologne major turnauksen. Vuonna 2016 hän saavutti joukkueensa kanssa voiton DreamHack Malmö-turnauksessa. NiP voitti myös vuoden 2015 Summer Assembly-tapahtuman CS:GO-turnauksen.

Ammattilaisura
--------------

Cristopher aloitti pelaamisen lapsena isoveljensä Robinin avustuksella. Hän pelasi Quakea, Doomia, AQ2:ta, Quake2:a. Myöhemmin Alesund tutustui Counter-Strikeen, josta tuli hänen intohimonsa. 

Cristopherin ensimmäinen kunnon voitto oli Fnatic-joukkueen kanssa vuonna 2009 IEM III Global Finaalissa. Se oli hänen ensimmäinen turnauksensa ja Fnaticia pidettiin altavastaajana koko turnauksen ajan. Hän sanoi: "Olimme olleet yhdessä joukkueena 2-3 kuukautta ja kävelimme turnauksesta ulos kainalossa 50 000$ ensimmäisestä sijasta oli mahtava tunne erityisesti, koska olin vasta 18-vuotias." Hänen toinen mahtava hetkensä oli, kun hänet julistettiin vuoden Counter-Strike pelaajaksi vuosina 2013 ja 2014 ja vuoden eUrheilu-pelaajaksi toisena vuonna. Hänen lempitapahtumansa oli vuoden 2009 e-Stars Soulissa, Etelä-Koreassa. "Se tapahtuma oli enemmänkin vierailemista Koreassa ja käymässä läpi Soulia. Christopherin toiseksi mieluisin tapahtuma oli vuoden 2014 ESL One Katowice. "Yleisö oli paras ja kiihkein mitä olen ikinä nähnyt.", sanoo Christopher.

Alesund valittiin maailman toiseksi parhaaksi pelaajaksi vuosina 2010 ja 2011 ja maailman parhaaksi pelaajaksi vuosina 2013 ja 2014. Vuonna 2015 hän oli sijalla 11.

Varusteet
---------

| Varusteet: |
| --- |
| **Hiirimatto**: Xtrfy XTP1-L4-GT-1 |
| **Monitori**: **BenQ XL2411T** 144Hz |
| **Näppäimistö**: Xtrfy XG-K2-RGB |
| **Kuulokkeet**: XTRFY H1 |
| **Hiiri**: ZOWIE GEAR EC1-A |

Lähteet
-------

* GeT\_RiGhT

### Viitteet

1. 1 2 3
**Kamelikastike** (engl. *cameline sauce, galandine sauce, galantine sauce*) oli keskiajan tunnetuimpia kastikkeita. Kastikkeen nimen arvellaan tulleen kanelista (*cannelier de Ceylan*), joka yleensä on yksi kastikkeen ainesosista. Muita aineksia ovat viinietikka, korppujauho sekä mausteet. Yleensä italialaisissa kamelikastikkeissa on hieman sokeria ja ranskalaisista se taas puuttuu.

Resepti
-------

Ainekset

```
 3 viipaletta limppua
 2 dl punaviiniä
 0,7 dl punaviinietikkaa
 1 tl kanelia
 1 tl inkivääriä
 ½ tl mausteneilikkaa
 1 rl sokeria
 hyppysellinen sahramia
 1 tl suolaa
```

### Valmistus

Leikkaa leipä paloiksi kulhoon ja kastele viinillä sekä etikalla. Anna liota välillä sekoittaen, kunnes leipä on mössöä.

Painele siivilän läpi kastikekattilaan kaikki neste. Lisää mausteet ja kuumenna matalassa lämpötilassa, kunnes seos paksuuntuu.

Tarjoile lämpimänä.

Lähteet
-------

1. ↑  Cameline Sauce Survey *home.earthlink.net*.  Arkistoitu 2.1.2019. Viitattu 02.10.2018.
2. ↑  Medieval Cookery - Cameline Sauce *medievalcookery.com*. Viitattu 02.10.2018. englanti

Aiheesta muualla
----------------

* Dar Anahita: Cameline Sauce & Variations *home.earthlink.net*.  Arkistoitu 2.1.2019. Viitattu 1.1.2017.
**Edenred Finland Oy** on työsuhde-etujen, kuten lounasedun, liikunta- ja kulttuuriedun sekä työmatkaedun, maksuratkaisuja tarjoava yritys.

Edut toimivat Edenredin Mastercard-pohjaisella maksukortilla (aiemmin Ticket-kortti). Muita yrityksen tarjoamia ratkaisuja ovat perinteiset etusetelit sekä mobiilimaksuvälineet Apple Pay, Google Pay ja yrityksen oma Edenred Pay. Suomessa Edenredin maksuvälineiden piiriin kuuluu noin 15 000 lounasedun ja 9 000 liikunta- ja kulttuuriedun käyttöpaikkaa. Edenred Finland tarjoaa myös Delicard-lahjakortteja. Lahjakortin vastaanottaja valitsee haluamansa lahjan etukäteen määritellystä valikoimasta itse.

Yritys
------

Edenred Finland Oy (ent. Delicard Oy) on toiminut Suomessa vuodesta 2005, jolloin sen päätuote oli yrityslahjana toimiva Delicard. Nykyään Edenred tunnetaan työsuhde-eturatkaisuistaan, joiden parissa yritys on toiminut vuodesta 2011. Edenred Finland nousi Suomen suurimmaksi työsuhde-etuihin keskittyvien maksuvälineiden tarjoajaksi vuonna 2014, kun Edenred osti lounas- sekä liikunta- ja kulttuurietujen maksuvälineet Lounassetelin ja Virikesetelin sekä näiden korttivastineet Nets Oy:ltä.

Suomen Edenred toimii Helsingin Vallilassa. Se on osa Pariisin Euronext-pörssiin listattua Edenred-konsernia, jolla on noin 10 000 työntekijää 46:ssa maassa. Konsernin toimialaan kuuluvat työsuhde-etuihin, kulujen hallinnointiin sekä motivointi- ja palkitsemisohjelmiin tarkoitetut ratkaisut. Sillä on maailmanlaajuisesti lähes 850 000 asiakasta yksityiseltä ja julkiselta sektorilta, 2 miljoonaa palveluntarjoajaa ja 50 miljoonaa edunsaajaa.

Edenred Finlandin liikevaihto vuonna 2020 oli noin 21 miljoonaa euroa ja tilikauden tulos 3,9 miljoonaa euroa. Yrityksellä oli 55 työntekijää.

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑  Edenred ostaa Nets Oy:n prepaid-liiketoiminnan Suomessa – Edenredistä henkilöstöetujen Suomen markkinajohtaja. Epressi 9.12.2013.
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Edenred Finland Oy - taloustiedot, Y-tunnus ja päättäjät - Finder.fi *www.finder.fi*. Viitattu 1.9.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Edenred Finland Oy
**Brønnøysunds Avis** on norjalainen lehti, joka ilmestyy Brønnøysundissa Nordlandin läänissä. Lehden päätoimittaja on ollut vuodesta 2012 Matti Riesto. Hänen edeltäjänsä oli Anita Gustavsen. Lehden suurin osakkeenomistaja on Harstad Tidende Gruppen.

Brønnøysunds Avis oli ensimmäinen norjalainen sanomalehti, joka perusti verkkolehden. Verkkolehti alkoi ilmestyä 6. maaliskuuta 1995. Dagbladet aloitti verkkolehden kahden päivän kuluttua. Vastuu verkkolehden perustamiseta on Petter Stephan Krokaan, joka on hyvin kiinnostunut tietotekniikasta.

Levikki
-------

Mediebedriftenes Landsforeningin ilmoittamat vahvistetut nettolevikit ovat

* 2006: 4 450
* 2007: 4 472
* 2008: 4 516
* 2009: 4 306
* 2010: 4 035
* 2011: 3 955
* 2012: 3 922
* 2013: 3 874
* 2014: 3 781
* 2015: 3 621
* 2016: 3 442

Lähteet
-------

1. ↑  BANett: Ny redaktør ansatt (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Andreas Budalen: I dag feirer Norges første nettavis 19 år  6.3.2014. NRK.no. Viitattu 26.7.2017. (norjaksi)
3. ↑  Opplag for Norske aviser 2016, Mediebedriftenes Landsforening, (Arkistoitu – Internet Archive) viitattu 26.7.2017
Korkeasaari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Högholm |
| Sijainti | 
60°9′12.16″N, 24°49′47.34″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,065 km²  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Korkeasaari** on yksi Espoon kaupungin ulkoilusaarista. Se sijaitsee Linholmsfjärdenin merialueella. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Korkeasaari kuuluu Westendiin, jonka manneralue sijaitsee runsaan kilometrin Korkeasaaresta länteen. Korkeasaaren itäpuolella sijaitsee Niittysaaret, joiden itäpuolitse kulkee Espoon ja Helsingin välinen raja. Korkeasaaren läheisyydessä on useita venesatamia, kuten Koivusaari noin kilometri koillisen suuntaan.

Korkeasaaren pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Nimensä mukaisesti se kohoaa lähisaariaan korkeammalle, erityisesti pohjoisosastaan. Luontonsa puolesta Korkeasaari kuuluu välisaaristoon. Runsaan kilometrin verran suhteellisen vilkasliikenteisestä Länsiväylästä etelään sijaitseva saari on metsäinen ja sen rannoilla on kapea rantaniittyvyöhyke. Rantakallioita on lähinnä saaren länsiosassa. Saaren koillisosassa on hienohiekkainen ranta, jonne aurinko ei juuri paista, paitsi varhain kesäaamuina. Korkeasaaresta muutama kymmenen metriä lounaaseen sijaitsee Korkeasaaren nurmiluoto eli Högholms Gräsgrund ja muutama sata metriä länteen Korkeasaarenkupu eli Högholmskobben, joka on pienehkö kallioluoto.

Högholm-nimensä saari on saanut 1600-luvulla, kenties aiemminkin. Suomenkielinen, kirjaimellisesti käännetty nimi saarelle annettiin 1900-luvun alkupuolella. Myös Espoon Suvisaaristossa Moisöfjärdenin merialueella on Högholmen-niminen saari. Kaikkiaan vastaavannimisiä saaria on Suomenlahdessa kymmenittäin.

Korkeasaaren lähisaaria ovat muun muassa Tvijälp, Vehkasaari, Niittysaaret ja Käärmesaari.

Lähteet
-------

* Hentman, Raija: "Espoo ja Kauniainen", *Pääkaupunkiseudun retkeilyopas*. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5429-5.

1. ↑  Saaristo-opas (pdf) (s. 33) *Espoo.fi*. Espoo:  Helsingin kaupungin liikuntavirasto, merellinen osasto 2014.  Arkistoitu 27.2.2015. Viitattu 9.4.2018.
2. ↑  Korkeasaari Espoon opaskartalla
3. ↑  Hentman, s. 153
4. ↑  Espoon ulkoilusaaret (html) (Korkeasaari) *Espoo.fi*. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 10.3.2018. Viitattu 9.4.2018.
5. ↑  Hagerlund, Tony: Espoon saaret: Korkeasaari (html) *Hagerlund.net*.  16.8.2017. Tony Hagerlund. Viitattu 9.4.2018.
6. ↑  Suviranta, Sami: Westend (html) (Korkeasaari – Högholm) *Espoo.fi*.  2007. Espoo:  © Espoon kaupunki.  Arkistoitu 1.1.2018. Viitattu 10.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Venelehti: Espoo, Korkeasaari (2008)
**Valo Radev** (1. tammikuuta 1923 Lesidren, Bulgaria – 28. maaliskuuta 2001 Sofia) oli bulgarialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvaaja.

Ura
---

Radev valmistui kameramieheksi moskovalaisesta oppilaitoksesta vuonna 1953. Hän oli tehnyt ensimmäisen dokumenttielokuvansa jo 1952 ja työskennellyt siitä alkaen kameramiehenä useissa elokuvatuotannoissa. Radevin ensimmäinen elokuvaohjaus oli *Kradetzat na praskovi* (1964), joka edustaa psykologista realismia. Myös hänen seuraava ohjauksensa *Tzar i general* kuuluu samaan tyylilajiin. Radevin kolmas ohjaus oli *Nay-dalgata nosht* (1967). Seuraavat ohjaustyöt olivat toisen maailmansodan aikaan sijoittuva *Chernite angeli* (1970) ja Espanjan sisällissodan aikaan sijoittuva *Osadeni dushi* (1975). Radev päätti elokuvaohjaajan uransa teoksella *Adaptatziya* (1981), joka kertoo nuoren psykiatrin kokeilusta sopeuttaa potilaitaan yhteiskuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Въло Радев Valo Radev *Rateyourmusic.com*. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
2. 1 2  IL CINEMA BULGARO - VALO RADEV *Bulgaria-italia.com*. Viitattu 17.2.2023. (italiaksi)
3. ↑  Vulo Radev Internet Movie Databasessa (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fdb.cz: Valo Radev
**Rangel Valchanov** (12. lokakuuta 1928 Krivina, Bulgaria – 30. syyskuuta 2013 Sofia) oli bulgarialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi lähes 20 elokuvaa.

Ura
---

Valchanov valmistui teatteri- ja elokuva-alan oppilaitoksesta 1953 ja aloitti uransa apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen oma elokuvaohjauksensa oli *Na malkiya ostrov* (1958). Valchanovin huomattavia ohjauksia ovat *Aurinkoa ja varjoa* (1962), *Inspektorat i noshtta* (1963), *Valchitsata* (1965), *Sledovatelyat i gorata* (1975), *Tuntemattoman sotilaan kiiltonahkasaappaat* (1979), *Mihin olet matkalla?* (1986) ja *A sega nakade?* (1988).

Valchanov äänestettiin Bulgarian parhaaksi 1900-luvun elokuvaohjaajaksi.

Valchanov työskenteli myös teatterinäyttelijänä. Hänen roolejaan oli muun muassa talonpoika Yordan Radichkovin kirjoittamassa näytelmässä *Lazaritza*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eminent Bulgarian Film Director Rangel Vulchanov Dies at 84 *Novinite.com*. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Film maker Rangel Valchanov passed away *Radio Bulgaria*. Viitattu 17.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  Rangel Vulchanov Internet Movie Databasessa (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fipresci.org: Rangel Vulchanov
**Reformaattorit** eli **uskonpuhdistajat** olivat reformaatiota ajaneita ihmisiä, jotka pääsääntöisesti toimivat katolista kirkkoa kritisoineiden tahojen johdossa tai vain muuten arvostelivat voimakkaasti kirkon oppia. Reformaattorit levittivät mielipiteitään esimerkiksi kirjoittamalla kirjoja, joissa nostettiin esiin katolisen kirkon opin epäkohtia.

Uskonpuhdistuksen katsotaan alkaneen varsinaisesti Martti Lutherin toiminnasta vuonna 1517, mutta jo tätä ennen niin kutsutut *esiuskonpuhdistajat,* kuten englantilainen John Wycliffe ja böömiläinen Jan Hus, kritisoivat katolisen kirkon virallista oppia.

Historia
--------

Keskiajan lopulla pitkään uskonnollista ja myös maallista valtaa käyttäneen paavin asema alkoi heikentyä. Käytössä ollut feodaalijärjestelmä alkoi rakoilla ja maalliset hallitsijat alkoivat eri puolilla Eurooppaa irtautua paavin vallasta tavoitteenaan luoda omia valtioita. 1300-luvulta lähtien Euroopassa oli syntynyt kristillisiä liikkeitä, jotka arvostelivat katolisen kirkon ja ennen kaikkea paavin taloudellista valtaa ja rikkautta. Lopulta 1500-luvulla katolista kirkkoa kritisoineet tahot irtautuivat siitä ja perustivat omia kirkkojaan. Tämän Länsi-Euroopasta alkunsa saaneen, katolisen kirkon epäkohtien korjaamiseen pyrkivän liikkeen toimintaa kutsutaan reformaatioksi tai joskus uskonpuhdistukseksi.

Tunnettuja reformaattoreita
---------------------------

* John Wycliffe
* Jan Hus
* Martti Luther
* Philipp Melanchthon
* Mikael Agricola
* Ulrich Zwingli
* Jean Calvin

Lähteet
-------

1. ↑  Katri Hanki, Outi Könni ja Seppo Nyyssönen: *Verso 2, Maailmanlaajuinen kristinusko*. Sanoma Pro Oy, Helsinki, 2016, 1. painos.
**Eva Samková** (s. 28. huhtikuuta 1993) on tšekkiläinen lumilautailija, joka kilpailee lumilautakrossissa.

Nuorten MM-kilpailuissa 2010 Samková saavutti kultaa lumilautakrossissa. Hän uusi mestaruutensa sekä vuonna 2011 että 2013. La Molinan MM-kilpailuissa 2011 Samková sijoittui lumilautakrossissa viidenneksi ja Stonehamin MM-kilpailuissa 2013 seitsemänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Samková voitti kultaa lumilautakrossissa. Hän sijoittui Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 samassa lajissa kuudenneksi. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän oli lumilautakrossissa kahdestoista ja joukkuekilpailussa viides. Hän saavutti olympiapronssia lumilautakrossissa Pyeongchangissa 2018. Hän voitti lumilautakrossin henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Park Cityssä 2019. Idre Fjällin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti lumilautakrossissa pronssia ja oli joukkuekilpailussa viides.

Lumilautailun maailmancupissa Samková kilpaili ensimmäisen kerran Valmalencossa maaliskuussa 2010 sijoittuen 12:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Stonehamissa helmikuussa 2011 oltuaan kuudes. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Valmalencossa maaliskuussa 2011 oltuaan toinen. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa Samková saavutti Blue Mountainilla helmikuussa 2013. Seuraavat voittonsa hän saavutti Montafonissa joulukuussa 2013 ja Vallnord-Arcalísissa tammikuussa 2014. Kaikkiaan hän on voittanut 18 maailmancupin osakilpailua (tilanne 23.2.2022). Hän voitti lumilautakrossin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2016–2017, 2018–2019 ja 2020–2021 sekä sijoittui toiseksi kaudella 2015–2016.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eva Samková Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eva Samková**.
* Eva Samkován kotisivut
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia Yhdysvalloissa Wyomingissa. Muista merkityksistä katso Fort Laramie.*

**Fort Laramie** on kaupunki Goshenin piirikunnassa Wyomingin osavaltiossa osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 230. Kaupunki on nimetty historiallisen Fort Laramien mukaan, joka oli aikanaan tärkeä pysähdyspaikka, sekä tunnettu linnoitus ja paikka sopimusten allekirjoittamiselle. Linnoituksen jäänteet sijaitsevat kaupungin lounaispuolella North Platte-joen toisella puolella Laramie-joen suulla.

Fort Laramien kaupunki sijaitsee koordinaateissa 42°12′48″N, 104°31′2″W  (42.213233, -104.517123).

Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 0,7 km2 (0,27 sq mi).

Kuvia
-----

* Kuva kaupungistaKuva kaupungista
* Kyltti Fort Laramieen johtavalla tielläKyltti Fort Laramieen johtavalla tiellä

Lähteet
-------

1. 1 2  (en) Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto, 2010 U.S. Gazetteer Files, Washington, Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto, 2010 (viitattu 9. heinäkuuta 2020)View and modify data on Wikidata. Arvo on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Yhdysvaltain vuoden 2020 väestönlaskenta (viitattu 1. tammikuuta 2022)View and modify data on Wikidata. Arvo on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto (US Census Bureau): Gazetteer Files *Census.gov*. Viitattu 3.7.2022.
4. ↑  Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto (US Census Bureau): US Gazetteer files 2010 *census.gov*.  Arkistoitu 2.7.2012. Viitattu 3.7.2022.