recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SMS Tb 82F** oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus luovutettiin 1920 Versailles’n rauhansopimuksen mukaisesti Romanialle, joka nimesi sen *NMS Nălucaksi*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tb 82F -luokka*
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta Porto Réstä, missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1913. Alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1914 nimellä *SMS Tb 82F* ja valmistui 16. elokuuta 1916.

Palvelus
--------

*SMS Tb 83F* luovutettiin Romanialle 1920. Vuonna 1939 aluksen toinen 66 millimetrin tykki vaihdettiin 37 millimetrin tykkiin ja keskilaivaan asennettiin 20 millimetrin tykki. Toisen maailmansodan aikana alukselle asennettiin pääaseiksi kaksi 88 millimetrin tykkiä ja niiden lisäksi kaksi 20 millimetrin tykkiä, mutta torpedoputket jouduttiin poistamaan. Aluksen etukannen tykki poistettiin myöhemmin ja se korvattiin 20 millimetrin tykillä ja konekiväärillä. Alus palveli sodan aikana saattuetehtävissä 1941-1942 Mustanmeren länsirannikolla sekä Krimillä. Toisinaan alus suojasi miinoitusoperaatioita.

Alus upotettiin 20. elokuuta 1944.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Greger, René: *Austro-Hungarian Warships of World War I*. Lontoo, Englanti: Ian Allan Limited, 1976. ISBN 0-7110-0623-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Greger, René s. 60
**SMS Zenta** oli Itävalta-Unkarin laivaston Zenta-luokan panssarikansiristeilijä, joka upposi 16. elokuuta 1914 Antivarin taistelussa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Zenta-luokka*
Insinööri J. Kuchinkan suunnittelema alus tilattiin Polan laivastontelakalta (nyk. Pula), missä köli laskettiin 8. elokuuta 1896. Alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1897 ja liitettiin laivastoon 28. toukokuuta 1899.

Palvelus
--------

Alus lähti 10. marraskuuta 1899 Kaukoitään. Se osallistui 2. kesäkuuta 1900 Takunlahdella käytyyn taisteluun, jolloin maihin lähetettiin merisotilaita. Seuraavan vuoden alun alus oli Itä-Aasian laivueessa, kunnes se lähti 7. heinäkuuta kotimatkalle. Alus saapui Polaan lokakuussa.

Alus lähti 15. lokakuuta 1902 Afrikkaan ja Etelä-Amerikkaan, mistä se palasi 10. lokakuuta 1903 Polaan. Vuodesta 1904 alus oli "kesälaivueessa" eli torpedokoulutuslaivueessa, kunnes se siirrettiin 1908 reservilaivueeseen. Alus oli reservissä vuoteen 1912.

Alus lähetettiin 28. heinäkuuta 1914 kuuden torpedoveneen ja hävittäjän kanssa saartamaan Montenegron rannikkoa. Alus kohtasi 16. elokuuta *SMS Ulanin* kanssa ympärysvaltojen laivasto-osaston, mistä seuranneessa Antivarin taistelussa se upotettiin tunnin taistelun jälkeen. *Ulan* pääsi vaurioituneena pakenemaan.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Greger, René: *Austro-Hungarian Warships of World War I*. Lontoo, Englanti: Ian Allan Limited, 1976. ISBN 0-7110-0623-7. (englanniksi)
* Spark, James D.: Austrian Light Cruiser Zenta. (Marine-Gestern, Heute, Sept. 1976, p. 58) *F.P.D.S. Newsletter*, 1981, IX. vsk, nro 3, s. 22-23. Akron, OH:  F.P.D.S..   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 2012 s. 278
2. 1 2 3  Spark 1981 s. 22-23

*Zenta*-luokan panssarikansiristeilijät

|  |
| --- |
| *SMS Zenta* – *SMS Aspern* – *SMS Szigetvár* |
| Edeltäjä: Kaiser Franz Joseph I -luokka – Seuraaja: Admiral Spaun -luokka |
**Bejeweled** on PopCap Gamesin kehittämä pulmapeli, joka julkaistiin selainpelinä vuonna 2001. Sittemmin peli on käännetty useille muille alustoille. Pelin jakelussa on käytetty PopCapin muiden pelien tapaan "kokeile ennen käyttöä" -periaatetta. Pelin rajoitetun version saa siis ladattua ilmaiseksi, mutta täydet ominaisuudet saa käyttöön vasta, kun pelistä on maksanut. Peliä on ladattu yli 150 miljoonaa kertaa. Maksullista versiota puolestaan on myyty yli 25 miljoonaa kappaletta.

Pelille on julkaistu kaksi jatko-osaa, *Bejeweled 2* vuonna 2004 ja *Bejeweled Twist* vuonna 2008. Lisäksi pelin suosio on poikinut useita samantyyppisiä pelejä, joista tunnetuimpia ovat muun muassa *Jewel Quest*, roolipelielementtejä sisältävä *Puzzle Quest: Challenge of the Warlords* sekä eläinteemainen *Zoo Keeper*.

Pelaaminen
----------

Pelaajan on tarkoitus siirrellä pelilaudalla olevia jalokiviä siten, että ne muodostavat kolmen tai useamman samanvärisen kiven sarjoja. Yhdistetyt jalokivet katoavat ja pelilaudan yläosasta tulee tilalle uusia. Peli jatkuu niin kauan, kunnes uusia siirtoja ei voi enää tehdä.

Lähteet
-------

1. ↑  Ward, Mark: Casual games make a serious impact  18.3.2008. BBC. Viitattu 16.3.2009. (englanniksi)
2. ↑  French, Michael: PopCap toasts Bejeweled's 25m sales (Internet Archive) *Casualgaming.biz*.  20.8.2008.  Arkistoitu 20.11.2008. Viitattu 12.6.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Bejeweled* PopCapin sivuilla (englanniksi)
Kuvan SOKO G-2 Galeb on Pariisin ilmailunäyttelyssä vuonna 1963.
**SOKO G-2 Galeb** (suom. *Lokki*) on ensimmäinen Jugoslaviassa omana tuotantona valmistettu suihkumoottorikäyttöinen sotilaslentokone. Konetyyppi on koulutuslentokone, jota voidaan rajoitetusti käyttää kevyenä tukikoneena rynnäköintitoimintaan, ei niinkään hävittäjäkoneena ilmataisteluihin. Kehittelytyöt aloitettiin jo vuonna 1957. Koneen ensilento oli toukokuussa 1961 ja tuotantoon se saapui vuonna 1963. Konetta valmistettiin arviolta 250 koneyksilön verran Soko-tehtaalla Mostarissa. Suorasiipisen lentokoneen moottori on lisenssivalmisteinen Armstrong-Siddeley, myöhemmin Rolls-Royce *Viper*.

SOKO G-2 Galeb-koneesta tehtiin edelleen kehiteltyjä konetyyppejä: J-21 Jastreb sekä 1980-luvulla esitelty G-4 Super Galeb, joka on nuolisiipinen. G-2 Galeb on edelleen rajoitetussa käytössä joissakin entisen ja hajonneen Jugoslavian alueen maissa. Konetta myytiin myös joihinkin Afrikan maihin, ainakin: Libyaan, Zambiaan ja Zaireen. Vientiversion eli vientiin suunnatun alatyypin, G2A-E:n tuotanto päättyi vasta vuonna 1983.

SOKO G-2A Galeb.

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&010.034000010,34 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.07300009,73 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.02800003,28 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&019.043000019,43 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&02620.&&&&002 620 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&04300.&&&&004 300 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Rolls-Royce Viper 11 Mk.226 -suihkuturbiini; &&&&&&&&&&&&&011.034000011,34 kN

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0812.&&&&00812 km/h Ei käytetyn kirjalähteen mukaan, mutta eri verkkoviitteet vahvistavat tiedon.
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&01240.&&&&001 240 km ei mahdollisuutta lisätankkien (drop-tanks) käyttöön
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&012000.&&&&0012 000 m

**Aseistus**  

* 2x 12,7 mm konekiväärit, tyyppiä Colt-Browning M3 (joihin 80 ammusta) +4x ripustuspisteet ulkopuoliselle aseistukselle, max. 300 kg (voi sisältää rypälepommeja, pommeja, 127 mm raketteja, taikka 55 mm rakettikasetteja)

G-2A Galebin kolmitahokuvat.

Lähteet
-------

* Sharpe, Michael: *Attack and interceptor jets*, Grange Books, Lontoo Englanti, 2002. (s. 253) ISBN 1-84013-335-X.

### Viitteet

1. ↑   (Viitattu 12.2.2015)
2. ↑   (Viitattu 12.2.2015)
3. 1 2 3  Sharpe M. 2002: s. 253

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* (tšekiksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Jenni Hiltunen** (s. 1981 Hollola) on suomalainen, Helsingissä asuva ja työskentelevä nykytaiteilija. Hän valmistui Turun taideakatemiasta vuonna 2004 ja Kuvataideakatemiasta 2007.

Hiltunen työskentelee sekä öljyvärimaalauksen että videotaiteen keinoin. Hänen teoksensa käsittelevät aikaansa: internetiä ja sen loputonta kuvatulvaa, muotimaailmaa outoine ja banaaleine kuva-aiheineen sekä blogien, foorumien ja sosiaalisen median omituisia ja absurdeja puheenaiheita. Saamelaistaiteilijat Marja Helander ja Outi Pieski kritisoivat Hiltusen videoteosta *Grind* (2011) ja sen kokoelmiinsa hankkinutta Kiasmaa kulttuurisesta omimisesta. Kesällä 2014 Hiltunen oli mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä nimeltä Kimpassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bio *Jennihiltunen.com*. Viitattu 19.8.2022. (englanniksi)
2. ↑  Jenni Hiltunen: Endless nameless Galerie Forsblom.  Arkistoitu 4.3.2014. Viitattu 4.3.2014.
3. ↑  Paltto, Anni-Saara: Kiasmaa arvostellaan feikkisaamenpukuvideon ostamisesta *Yle Uutiset*.  10.5.2016. Viitattu 19.8.2022.
4. ↑  Kimpassa Kiasma. Viitattu 6.3.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Tuomas Tahko** (s. 1982) on vakituinen *Professor of Metaphysics of Science* Bristolin yliopistossa Englannissa ja teoreettisen filosofian dosentti sekä entinen Akatemiatutkija ja yliopistonlehtori Helsingin yliopistossa. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tieteenfilosofia, tietoteoria, metafilosofia, mielen filosofia, filosofinen logiikka ja filosofian metodologia. Tahko väitteli filosofian tohtoriksi Durhamin yliopistossa vuonna 2008, ohjaajanaan Professori E.J. Lowe. Tahko on julkaissut kymmeniä artikkeleja kansainvälisissä lehdissä kuten *Mind* ja *Philosophical Quarterly* sekä lukuisia artikkeleita toimitetuissa teoksissa. Lisäksi hän on toimittanut useita teoksia ja kirjoittanut kaksi kirjaa. Vuonna 2017 Tahko voitti liki kahden miljoonan euron rahoituksen Euroopan tiedeneuvostostolta (Consolidator Grant) projektilleen tieteen metafyysisestä ykseydestä.

Teoksia
-------

* Tahko, Tuomas E.: *Unity of Science*. Cambridge: Cambridge University Press, 2021. ISBN 9781108581417.
* Tahko, Tuomas E.: *An Introduction to Metametaphysics*. Cambridge: Cambridge University Press, 2015. ISBN 978-1-107-07729-4.
* Tahko, Tuomas E. (toim.): *Contemporary Aristotelian Metaphysics*. Cambridge: Cambridge University Press, 2012. ISBN 978-1-107-00064-3.

Lähteet
-------

1. ↑  University of Bristol: Professor Tuomas Tahko - School of Arts *www.bristol.ac.uk*. Viitattu 4.3.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Helsingin yliopisto: Tuomas Tahko (Arkistoitu versio)
3. 1 2  Tuomas Tahkon kotisivu
4. ↑  Euroopan tiedeneuvosto: The Metaphysical Unity of Science, European Commission *cordis.europa.eu*.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Tahkon kotisivu
* Tuomas Tahkon sivu yliopistolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Elvis-osasto** oli suomalainen 1990-luvulla radiossa esitetty viihdeohjelma. Ohjelmassa esitettiin erilaisia sketsejä ja välissä soitettiin musiikkia.

Radio-ohjelman aloittivat alun perin Jope Ruonansuu ja Jari Vesa Radio Perämeressä. Myöhemmin ryhmään tuli mukaan kemiläinen Tommi Reponen. Jari Vesan mukaan ensimmäinen ohjelma tehtiin täysin ilman käsikirjoitusta. Ensimmäisessä ohjelmassa soitettiin levyjä, ja Ruonansuu esitti eri roolihahmoja. Ohjelman alkuperäinen työnimi oli Herjojen herkut, mutta ensimmäisen lähetyksen jälkeen ohjelman nimeksi päätettiin Elvis-osasto.

Suosion myötä ohjelma laajeni pian valtakunnalliseksi. Ryhmäkolmikko julkaisi vuonna 1992 albumin *Elvis-osasto*, joka myi kultalevyyn oikeuttavan määrän. Samana vuonna julkaistiin toinen albumi *Täällä Washington*, joka on myös myynyt kultalevyn verran. Ryhmä piti myös live-esityksiä yleisölle.

Ohjelman sketsihahmoja
----------------------

* Oula Mälkättäjä (Jari Vesan esittämä lappalainen)
* Talonmies Jansson
* "Vironperän Jussi" eli Johannes Virolainen

Lähteet
-------

1. 1 2  Koskela, Alina: Jope Ruonansuun 90-luvun soittokaverit liikuttuivat poismenosta: "Soitin Tommille, joka kävi ostamassa yhden tähden Jaloviina-pullon" *Ilta-Sanomat*.  19.7.2020. Viitattu 21.7.2020.
2. ↑  YLE 90: Muistatko vielä Elvis-osaston radiohuvittelun talonmies Jansson ja ruotsalaispakolainen (1992) *Yle Kemi Facebook*. Viitattu 21.7.2020.
**Neighborhood unit** on yhdysvaltalaisen Clarence A. Perryn 1900-luvun alkupuolella esittelemä kaupunkisuunnittelumalli, joka vaikutti epäsuorasti Suomessa 1940-luvulla lähiöaatteen muodostumiseen. Riitta Hurme on kääntänyt termin *kaupunkilähiöksi*, Anneli Junton käännöksiä ovat **naapurustoyksikkö** ja **naapuruusyksikkö**.

Tausta ja konsepti
------------------

Neighbourhood unit esitettynä New Yorkin aluesuunnitteluun liittyvässä monografiassa vuodelta 1929.
Perryn konseptin taustalla vaikuttivat sosiologinen kaupunkitutkimus sekä Chicagossa järjestetty suunnittelukilpailu, jossa kiinnitettiin huomiota asuinalueiden integroitumiseen kaupunkiin sekä niiden palveluiden järjestämiseen. Perry esitteli lähiöideansa virallisesti vuonna 1929 artikkelissaan *The Neighborhood Unit*, joka julkaistiin New Yorkin aluesuunnitteluun liittyvässä monografiassa. Idean olennainen sisältö avattiin jo kirjoituksen alaotsikossa: "suunnitelma perheiden yhteisön järjestelemiseksi" (engl. *a scheme of arrangement for the family-life community*). Perryn ajatuksena oli estää anonyymin massayhteiskunnan muodostuminen jäsentämällä kaupunki toiminnallisiksi yksiköiksi, joiden väestörakenne olisi homogeeninen. Perry halusi ympäristön olevan yksilön kodin laajentuma.

Perryn mukaan lähiön koon tuli perustua ala-asteen oppilasmäärään. Pinta-ala oli riippuvainen asukastiheydestä. Lähiön tuli rajautua joka sivulta katuihin, jotka mahdollisivat ohikulun. Lisäksi lähiössä tuli olla virkistysalueita ja keskustasta etäämpänä kaupallisia palveluita. Instituutioiden, kuten koulun, tuli sijaita keskeisellä paikalla. Katuverkon tehtävänä oli palvella ensisijaisesti lähiön sisäistä liikennettä ja tehdä läpikulusta hankalaa. Työpaikkoja ei lähiöön tulisi luoda omaa palveluntarvetta enempää. Perryn lähiö kiinnittyi olemassaolevaan kaupunkirakenteeseen kiinteästi, ja sen suositeltu asukasmäärä oli 5 000–6 000 ja pinta-ala noin 65 hehtaaria.

Vaikutus Suomessa
-----------------

*Katso myös: Lähiöperiaate*
Suomeen lähiöaatteen tuonut Otto-Iivari Meurman ei *Asemakaavaoppia* (1947) kirjoittaessaan tuntenut Perryn kirjoituksia, mutta Perryn vaikutus on Riitta Hurmeen mukaan kulkeutunut Meurmanin ajatuksiin epäsuorasti. Perryn ajatusten vaikuttamina rakennettiin muun muassa Radburn, jonka Meurman mainitsee kirjassaan esimerkkinä "uusimmista puutarhakaupungeista", ja myös Heikki von Hertzen viittaa siihen (välitettynä Lewis Mumfordilta) kirjassaan *Koti vaiko kasarmi lapsillemme* (1946).

Katso myös
----------

* Lähiö
* Puutarhakaupunki

Lähteet
-------

* Hurme, Riitta: *Suomalainen lähiö Tapiolasta Pihlajamäkeen*. Tammisaari: Suomen Tiedeseura, 1991. ISBN 951-653-228-4.
* Juntto, Anneli: *Asuntokysymys Suomessa Topeliuksesta tulopolitiikkaan*. Helsinki: Valtion painatuskeskus, 1990. ISBN 951-9228-16-0.

### Viitteet

1. ↑  Juntto 1990, s. 220
2. ↑  Hurme 1991, s. 32–33
3. ↑  Hurme 1991, s. 33–35
4. ↑  Hurme 1991, s. 35–36
Sallinen keskustelee Kristiina Mäkelän kanssa vuoden 2018 Kalevan Kisoissa Jyväskylässä.
**Tuomas Sallinen** (s. 25. elokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija ja urheiluvalmentaja. Hänen päälajinsa omalla urheilu-urallaan oli kolmiloikka. Hän edusti Riihimäen Kiskoa, Turun Rientoa ja Kosken Kaikua.

SUL:n kolmiloikan lajivalmentajana Sallinen toimi vuosina 1991–1998. Henkilökohtaisia valmennettavia ovat olleet muun muassa Markku Rokala, Janne Kinnunen, Johan Meriluoto, Toni Huikuri, Teija Hannila, Topias Koukkula, Kristiina Mäkelä ja Ella Junnila.

Sallinen toimi 2012–2016 Suomen miesten lentopallomaajoukkueen fysiikkavalmentajana. Lentopallon seurajoukkuetasolla Sallinen on vastannut muun muassa Raision Loimun, LP Viesti Salon, Leka Volleyn, Perttelin Peikkojen, Salon Viestin, Piivolleyn ja Korson Vedon fysiikkavalmennuksesta. 

Sallinen voitti kolmiloikan Suomen-mestaruuden Turussa 1989. Hän saavutti SM-pronssia vuosina 1985, 1987 ja 1988. Sisäratojen SM-pronssia hän saavutti vuonna 1989. Korkeushypyssä hän sijoittui Kalevan kisoissa parhaimmillaan yhdeksänneksi vuonna 1983.

Sallinen edusti Suomea kahdeksassa ulkoratojen ja yhdessä sisäratojen maaottelussa vuosina 1985–1992. Hänen ennätyksiään ovat 16,26 m kolmiloikassa vuodelta 1989, 216 cm korkeushypyssä vuodelta 1982 sekä 702 cm pituushypyssä vuodelta 1986.

Vuosittainen kehitys kolmiloikassa
----------------------------------

| Vuosi | Tulos | Kalevan kisat |
| --- | --- | --- |
| 1977 | 14,37 (14,61 w) | 15. (14,23) |
| 1978–1979 ei osallistunut Kalevan kisoihin |
| 1980–1984 osallistui Kalevan kisoihin korkeushypyssä |
| 1985 | 15,78 | pronssia (15,61) |
| 1986 | 15,45 | 10. (14,71) |
| 1987 | 15,75 (15,88 w) | pronssia (15,88) |
| 1988 | 15,99 (16,34 w) | pronssia (16,34 w) |
| 1989 | 16,26 | kultaa (16,26) |
| 1990 | 15,73 | 4. (15,73) |
| 1991 | 15,73 | 7. (15,62) |
| 1992 | 16,19 | 5. (15,91) |
| 1993 | 15,25 | 9. (14,92) |
| 1994 | 15,50 | 9. (14,78) |

w = myötätuulitulos

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuomas Sallinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2 3 4 5 6  Kolmiloikkaaja Kristiina Mäkelä löysi uuden valmentajan – "En ole hämmästynyt, että päätyi minuun" *Ilta-Sanomat*.  21.3.2018. Viitattu 5.8.2021.
3. ↑  Janne Kinnunen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
4. ↑  Topias Koukkula Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
5. ↑  Ella Junnila vaihtaa valmentajaa vain viikkoja ennen kauden pääkilpailua – "Valmentaja ja fyssari samassa paketissa, siitä voi olla hyötyä" *Yle Urheilu*.  17.6.2021. Viitattu 5.8.2021.
**Hilda Amanda Rintanen**, kirjailijanimi **Elvi Mela**, (17. joulukuuta 1887 Kokemäki – 12. syyskuuta 1969 Kokemäki) oli suomalainen kirjailija, joka julkaisi kaksi romaania. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli kokki.

Elämä
-----

Rintanen syntyi rengin perheeseen Kokemäen Sonnilan kylässä. Hän muutti jo nuorena Helsinkiin työnhakuun päätyen lopulta palvelijattareksi ja keittäjäksi. Rintanen oli Bakussa Kaspianmeren öljyteollisuudessa työskennelleiden suomalaisperheiden palveluksessa ja hänestä kehittyi nopeasti taitava ruuanlaittaja. Myöhemmin Rintanen oli muun muassa von Frenckellin ja Thesleffin sukujen palveluksessa. Diplomaattiperheiden mukana hän työskenteli myös Suomen ulkopuolella muun muassa sotaministeri Wilhelm Thesleffin palveluksessa Norjassa.

Rintasen esikoisromaani *Helga* julkaistiin vuonna 1920. Kyseessä on traaginen rakkaustarina, joka sijoittuu sisällissodan aikaiseen Helsinkiin. Kirja sai hyvät arvostelut ja oli myös kohtalainen myyntimenestys. *Helgan* ilmestyttyä Rintanen ryhyi kirjoittamaan uutta romaania, jonka aihe tuli hänen omasta lapsuudestaan. Rintanen oli tuolloin arkkitehti Eliel Saarisen huvilassa asuneen liikemies Allan Hjeltin palveluksessa. Romaanin käsikirjoitus tuhoutui Hvitträskin tulipalossa heinäkuussa 1922, eikä hän kirjoittanut sitä uudestaan. Rintasen toinen romaani *Äyriälän emäntä* ilmestyi syksyllä 1930. Kirja kertoo synkän tarinan maalaistalosta ja sen asukkaista, joiden elämää leimaa muun muassa runsas alkoholinkäyttö. Tolstoilaisuudesta kiinnostunut Rintanen oli mukana myös Tulenkantajissa, muttei kuulunut ryhmän keskeisiin hahmoihin.

Rintasen kirjoittamia lyhyitä novelleja julkaistiin 1930-luvulla useissa sanomalehdissä. Vuosikymmenen vaihteessa alussa hän jätti keittäjän työnsä ja rakensi pienen mökin Järvenpään Satukalliolle elättäen itsensä palstaviljelyllä. Rintasen naapurina asui muun muassa kirjailija Tyyni Tuulio, jonka luona pidettyihin Satakuntalaisen osakunnan kirjallisuuspiirin kokoontumisiin hän usein osallistui. 1960-luvun puolivälissä Rintanen muutti Vampulaan, jossa asui hänen sukulaisiaan, mutta asettui pian Kokemäelle saatuaan paikan vanhainkodista. Viimeisinä vuosinaan Rintanen kirjoitti muistelmiaan, jotka kuitenkin jäivät kesken hänen kuoltuaan 81-vuotiaana syyskuussa 1969. Rintanen on haudattu Koomankankaan hautausmaalle. Hänen muistelmansa ja muut käsikirjoituksensa ovat kadonneet.

Teokset
-------

* *Helga*. Porvoo: WSOY, 1920.
* *Äyriälän emäntä*. Porvoo: WSOY, 1920.

Lähteet
-------

* Elvi Mela SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)

### Viitteet

1. 1 2 3  Simula, Timo: Hilda Rintasesta kasvatettiin piikaa, mutta hänestä tulikin kirjailija (vain tilaajille)  8.11.2020. Sydän-Satakunta. Viitattu 5.2.2023.
**Lohjan Saaren työväentalo** oli Lohjan kaupungissa Lohjansaaressa sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Saaren työväenyhdistys perustettiin vuonna 1913, ja vuoden loppuun mennessä siihen oli liittynyt 53 jäsentä. Kesällä kokoukset pidettiin ulkona. Päätökset lyötiin suurella kokkarenuijalla kallion kylkeen. Saarenpään kartanon vaihtuvat isännät eivät suostuneet myymään tonttia työväentaloa varten, ja talohanke siirtyi. Yhdistyksen toimintaa käynnistettiin uudelleen vuonna 1929. Samalla asetettiin talotoimikunta taloasiaa hoitamaan. Hermalan kylästä ostettiin 2 300 m²:n tontti 4 000 markalla. Työväentaloa alettiin rakentaa talkoilla, ja sen vihkiäiset olivat kesäkuussa 1930. Juhlasalin pinta-ala oli 106 m². Talossa oli lisäksi näyttämö pukuhuoneineen, ravintolatilat, pukusäilö ja vahtimestarin asunto. Työväentalo paloi 1.1.1934, palon arveltiin syttyneen muurin halkeamasta. Työväentalon tontti luovutettiin vuonna 1989 Virkkalan työväenyhdistykselle.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla järjestettiin iltamia ja arpajaisia, harjoiteltiin näytelmiä ja ohjattua voimisteluakin. Suosittu laulaja Rafu Ramstedt kävi esiintymässä talolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
**Lohja järv**  on Virossa Harjumaalla  Kuusalun kunnassa sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järvi sijaitsee Kolgan kylän pohjoispuolella ja Loksasta etelään, Lohjan suon ja Suomenlahden välissä. Järven pinta-ala on 56 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. 
Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 5,8 m meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee kymmenen metsä- ja pelto-ojaa, joista Ämmoja, Tölli oja ja Ristoru kraavi ovat huomattavimmat. Sen laskuoja on Lohja oja, joka lähtee järven pohjoispäästä ja laskee 2,5 kilometrin pituisena Suomenlahden Haran lahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 12,3 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys 3,7 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0012 kuutiokilometriä eli 1,2  miljoonaa kuutiometriä .
Järven rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä ja järven pohjois- ja luoteisrannat ovat hiekkapohjaiset. Järven eteläpuolella on peltoa, jonka kuivatusvedet laskevat järven eteläpäähän.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (vir. *pehme- ja tumedaveeline järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. *pehmeveeline miksotroofne tai pehmeveeline segatoiteline*, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää särki ja ahven, mutta siellä esiintyy myös karppi, suutari ja hauki.

Järvi kuroutui erilleen Suomenlahdesta 2500 vuotta sitten. Sen jälkeen kävi Kalevipoik jättämässä jalanjälkensä järvellä olevalle isolle kivelle, joka löytyy edelleen järven etelärannalla.

* Lohja järv ilmasta kuvattuna lounaastapäin elokuussa 2015Lohja järv ilmasta kuvattuna lounaastapäin elokuussa 2015

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Lohja järv (vee2001000) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
3. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
4. 1 2 3  Eesti Entsüklopeedia: Lohja järv(viroksi), viitattu 3.4.2017
5. ↑  Kalaportaal.ee: Eesti järved L-O(viroksi), viitattu 3.4.2017
6. ↑  Kalevipoeg: 125. INIMESE VÕI LOOMA JÄLJED KIVIL, viitattu 3.4.2017
**Elvis Forde** (s. 18. marraskuuta 1959) on barbadoslainen entinen pikajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu. Hän osallistui 1984 Los Angelesin olympiakisojen 400 metrin kilpailuun, jossa selvisi välieriin maansa ennätysajalla 45,32. Tulos oli Barbadosin ennätys aina vuoteen 2019 asti. Forde oli mukana myös maansa 4x400 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui loppukilpailussa kuudenneksi.

1987 Forde juoksi neljänneksi Yhdysvaltain Indianapolisissa Pan-American Gamesien 400 metrin juoksussa jääden ennätyksestään 24 sadasosan päähän.

Soulin olympialaisisten avajaisissa 1988 Forde toimi joukkueensa lipunkantajana.

Urheilu-uransa jälkeen Forde on toiminut yleisurheiluvalmentajana Yhdysvalloissa muiden muassa Illinoisin valtion yliopistossa sekä Pennsylvanian Temple-yliopistossa.

Saavutukset
-----------

* Kultaa 1987 Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailut
* Pronssia 1985 Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailut

Ennätykset
----------

### ulkona

* **200 m**: 20,89
* **300 m**: 32,68
* **400 m**: 45,32

### sisällä

* **400 m**: 46,34
* **500 m**: 61,29
* **600 m**: 1.19,21

Lähteet
-------

1. ↑  400 Metres - men - senior - outdoor *www.worldathletics.org*. Viitattu 3.8.2021.
2. ↑  Elvis Forde - Head Women's Track & Field Coach - Staff Directory *Temple University Athletics*. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)
3. ↑  Elvis FORDE | Profile | World Athletics *www.worldathletics.org*. Viitattu 3.8.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Roberto Gagliardini toukokuussa 2016.
**Roberto Gagliardini** (s. 7. huhtikuuta 1994 Bergamo) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Interiä.

Gagliardini pelasi Atalantan junioreissa ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2013 Italian cupin ottelussa. Seuraavina kausina hän pelasi myös lainalla Serie B:ssä Cesenassa, Speziassa ja Vicenzassa. Tammikuussa 2017 Gagliardini siirtyi lainalle Interiin, joka osti hänet omakseen kesällä 2017. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Interissä 91 Serie A -ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Kaudella 2019–2020 hän on pelannut Mestarien liigassa neljä ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua.

Gagliardini pelasi Italian alle 20- ja alle 21--vuotiaiden maajoukkueissa. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut kuusi ottelua vuosina 2017–2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Roberto Gagliardini Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Internazionale – Serie A
1 Handanovič |
2 Dumfries |
5 Gagliardini |
6 De Vrij |
8 Gosens |
9 Džeko |
10 Martínez |
11 Correa |
12 Bellanova |
14 Asllani |
15 Acerbi |
20 Çalhanoğlu |
21 Cordaz |
22 Mkhitarjan |
23 Barella |
24 Onana |
32 Dimarco |
33 D’Ambrosio |
36 Darmian |
37 Škriniar |
45 Carboni |
46 Zanotti |
47 Fontanarosa |
77 Brozović |
90 Lukaku |
95 Bastoni |
Valmentaja Inzaghi
**Milica Mandić** (serb. Милица Мандић, s. 6. joulukuuta 1991 Belgrad) on serbialainen taekwondoin, kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Mandić voitti olympiakultaa yli 67 kg:n painoluokassa Lontoossa 2012. Hän kukisti puolivälierässä hallitsevan olympiavoittajan meksikolaisen María Espinozan, välierässä venäläisen Anastasija Baryšnikovan pistein 11-3 ja loppuottelussa ranskalaisen maailman- ja Euroopan-mestarin Anne-Caroline Graffen pistein 9-7. Hän oli itsenäisen Serbian ensimmäinen olympiavoittaja. Neljä vuotta myöhemmin Rion olympialaisissa 2016 Mandić voitti ensimmäisessä ottelussa norjalaisen Tina Skaarin, mutta hävisi puolivälierissä Bianca Walkdenille 5–0. Tokion olympialaisissa Mandić voitti ensimmäisellä kierroksella kenialaisen Faith Ogallon ja toisessa ottelussa puolalaisen Aleksandra Kowalczukin 11–4. Loppuotteluun hän eteni voittamalla välierissä ranskalaisen Althéa Laurinin 7–5. Uransa toisen olympiakullan Mandić varmisti voittamalla loppuottelussa eteläkorealaisen Lee Da-binin 10–7.

Mandić voitti maailmanmestaruuden alle 73 kg:n painoluokassa Mujussa 2017 kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Oh Hye-Rin pistein 17–13. Hän saavutti MM-pronssia alle 73 kg:n sarjassa Gyeongjussa 2011. EM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa samassa painoluokassa 2012, 2014, 2016 ja 2021. Euroopan kisoissa 2015 hän saavutti yli 67 kg:n sarjassa hopeaa. Junioreiden MM-kilpailuissa hän sai alle 68-kiloisissa pronssia 2008 ja opiskelijoiden MM-kilpailuissa yli 73 kg:n painoluokassa pronssia 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Milica Mandić *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2014. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
2. ↑  Taekwondo at the 2012 London Summer Games: Women's Heavyweight *sports-reference.com*.  Arkistoitu 15.12.2014. Viitattu 25.4.2015. (englanniksi)
3. ↑  Maiden ensimmäiset olympiamitalistit ja olympiavoittajat Suomen urheilutietäjät ry. Viitattu 25.4.2015.
4. ↑  Rio 2016 - Heavyweight (>67 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 29.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Results - Taekwondo - Women +68 kg (pdf) Kansainvälinen olympiakomitea.  Arkistoitu 29.7.2021. Viitattu 29.7.2021. (englanniksi)
6. ↑  Milica Mandić Olympedia. Viitattu 29.7.2021. (englanniksi)
7. ↑  Mandic, Milica *taekwondodata.com*. Viitattu 18.4.2021. (englanniksi)
**Cogumelo Records** on brasilialainen levy-yhtiö, joka on keskittynyt underground metal ja punk -levyjen julkaisemiseen. Tunnetuimpia yhtiölle levyttäneitä yhtyeitä ovat Sepultura, Sarcófago ja Holocausto. Levy-yhtiön nimi *cogumelo* tarkoittaa suomeksi sientä.

Historia
--------

Cogumelo aloitti rocklevyjä myyneenä kauppana vuonna 1980. Vuonna 1985 se aloitti myös levy-yhtiönä ja toimi nimellä Cogumelo Records. Ensimmäinen levymerkin nimen alla tehty levy oli samana vuonna julkaistu Overdosen ja Sepulturan split-albumi *Século XX*. Splitin sisältämät Sepulturan kappaleet on myöhemmin julkaistu Bestial Devastation -nimellä. Seuraavana vuonna Cogumelo julkaisi Sepulturan Morbid Visionsin ja toisen split-albumin Warfare Noise I:n joka sisälsi Sarcófagon, Chakalin, Holocauston and Mutilatorin kappaleita. Vuoden loppuun mennessä levy-yhtiö oli saanut vankan aseman Brasilian underground-metalliskenessä, kriitikoiden ylistämän Sepulturan toimiessa sen lippulaivana.

Cogumelo Records on tuottanut paitsi albumeja myös musiikkivideoita. Lisäksi se on aloittanut vanhojen vinyylilevyjen uudelleenjulkaisun CD-muodossa. Yhdysvalloissa sen julkaisemia levyjä levittää Relapse Records.

Cogumelolle levyttäneitä yhtyeitä
---------------------------------

Luettelo sisältää Cogumelon sivuilla listatut yhtyeet. Listan täydellisyydestä ei ole tietoa.

|  |  |
| --- | --- |
| * Absolute Disgrace
* Akerbeltz
* Amen Corner
* Camos
* Chakal
* Cirrhosis
* Drowned
* Headhunter D.C.
* Holocausto
* Impurity
* Kamikaze
* Lethal Curse
* Lustful
* Mutilator
 | * Overdose
* Pathologic Noise
* Perpetual Dusk
* Sarcasmo
* Sarcófago
* Scourge
* Sepultura
* Sextrash
* Siecrist
* Siegrid Ingrid
* Sociedade Armada
* Thespian
* Vulcano
* Witchhammer
 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Cogumelo Records – The Label (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
2. ↑  Cogumelo Records – Bands :: Sarcófago (Arkistoitu – Internet Archive) (Bands-linkki ohjaa automaattisesti Sarcófagon sivulle) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Cogumelo Recordsin kotisivut (portugaliksi) (englanniksi)
**Coelophysis** oli ensimmäisiä hirmuliskoja, joka eli triaskaudella 222–215 miljoonaa vuotta sitten. Se oli pieni, noin kolme metriä pitkä ja pystyssä lantion kohdalta metrin korkea lihaa syövä hirmulisko, jonka epäillään painaneen noin kolmekymmentä kiloa. *Coelophysiksen* hampaat olivat sahalaitaisia ja kooltaan ne olivat muutaman millimetrin pituisia. Nimi tarkoittaa "onttoa luuta" tai "muodoltaan onttoa".

Löytäminen ja ravinto
---------------------

Fossiileista päätellen *Coelophysis* oli hyvin yleinen triaskaudella. Ensimmäisen *Coelophysiksen* fossiilin löysi paleontologi Edward Drinker Copelle työskennellyt amatööri fossiilien etsijä David Baldwin vuonna 1881 New Mexicon osavaltiosta Yhdysvalloista. Ne olivat puutteellisia. Vuonna 1947 tutkijat saivat tietää *Coelophysiksesta* enemmän kuin saattoivat toivoakkaan: Ghost Ranch-nimisestä paikasta löydettiin satoja *Coelophysiksen* fossiileja. Niiden uskotaan jääneen äkillisen tulvan aiheuttaman maavyörymän alle.
Joissakin fossiileissa oli pieniä *Coelophysiksia* täysikasvuisen sisällä. Aluksi ajateltiin, että *Coelophysikset* olisivat synnyttäneet eläviä poikasia, mutta jatkotutkimuksen avulla todettiin, että ainakin jotkin fossiilit täysikasvuisten sisällä kuuluivat eräälle varhaiselle arkosaurille, *Hesperosuchukselle*. Kuivina kausina *Coelophysikset* saattoivat käyttää ravinnokseen lajitovereitaan, mutta se on varsin epätodennäköistä. Normaalisti *Coelophysis* saalisti pieniä eläimiä ja laumoissa haavoittuneita tai muuten huonokuntoisia eläimiä. *Coelophysis* oli myös haaskansyöjä.

Lähteet
-------

↑ Haines, Tim & Chambers, Paul: Esihistoriallinen eläinmaailma, s. 181. Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7276-7.

### Viitteet

1. ↑  Lucas, Spencer G.: *Dinosaur Century*, s. 4–6. New Mexico Museum of Natural History and Science, 2014. ISBN 9780615932484. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.1.2018). (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q309392
* Wikispecies: Coelophysis
* Fossilworks: 38520
* GBIF: 4822867
* IRMNG: 1010439

 |

 |
1930-luvun ilmakuva paperitehtaasta Vargönin rannalta.
**Wargöns Bruk** eli Wargonin paperitehdas oli ruotsalaiseen Holmen Paper -konserniin kuulunut paperitehdas Vänersborgissa Götajoen rannalla Länsi-Ruotsissa. 13.8.2008 Holmen Paper ilmoitti sulkevansa tehtaan vuoden 2008 joulukuussa ja tehdas suljettiin 16.12.2008. Tuotantoa ei siirretty toisille tehtaille, vaan tehtaan valmistamat tuotteet poistuivat kokonaan Holmen paperin valikoimista. Tehtaalla oli 340 työntekijää.

Tehtaan historia alkaa vuodesta 1874. 1900-luvun alussa tehdas oli eräs Pohjois-Euroopan suurimmista metsäteollisuusyrityksistä. Holmen hankki Wargönin tehtaat vuonna 1969. 1970-luvulla tehtaan vanhimmat neljä paperikonetta suljettiin ja paperikone 5 uudistettiin.

1970-luvun alussa Wärtsilä toimitti Wargön tehtaaseen paperinpäällystyskoneen.

Tehtaan paperikoneet
--------------------

Tehtaalla oli sulkemisvaiheessa yksi paperikone ja arkittamo. Arkittamon kapasiteetti oli noin 30 000 t vuodessa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Kone** | **Valmistaja** | **Toiminnassa vuosina** | **Viiraosa** | **Viiraleveys** | **Puristinosa** | **Nopeus** | **Kapasiteetti** | **Muuta** |
| Paperikone PM1 |  ? | 1xxx-197x |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? | poistettu |
| Paperikone PM2 |  ? | 1xxx-197x |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? | poistettu |
| Paperikone PM3 |  ? | 1xxx-197x |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? | poistettu |
| Paperikone PM4 |  ? | 1xxx-197x |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? | poistettu |
| **Paperikone PM5** |  ? | 1960-16.12.2008 (uusittu vuonna 1972, suljettu joulukuussa 2008) |  ? | 4 690 mm |  ? |  ? | 145 000 t/a, MWC- ja LWC-paperit |  ? |

Tuotteet
--------

* Holmen Ideal Gloss
* Holmen Ideal Matt
* Holmen Ideal Volume

Lähteet
-------

1. ↑  Wärtsilä vie Ruotsiin 24 mmk:n arvoiset koneet.  *Helsingin Sanomat*, 27.3.1970, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Holmen[vanhentunut linkki]
* Tvåstads Tidnings artikkeli (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
**John Roberts** (1932 tai 1933 – 2017) oli walesilaisen Milford Havenin (kymriksi *Aberdaugleddau*) kaupungin pormestari ja kunnanvaltuuston jäsen. Hänen väitetty palvelusaikansa Kuninkaallisessa laivastossa paljastui valheelliseksi vuonna 2013. Roberts oli käyttänyt itsestään titteliä "komentajakapteeni John Roberts RNR RD", missä kirjaimet *RNR* merkitsevät laivaston reserviä ja *RD* reservin upseerin mitalia.

Roberts kävi omien sanojensa mukaan koulunsa Milford Grammar Schoolissa. Hän liittyi Yhdistyneen kuningaskunnan kauppalaivastoon 24. toukokuuta 1956 ja työskenteli sen palveluksessa yli 30 vuotta vuoteen 1987 asti. Vuosina 1987–1992 hän toimi Pembrokeshiren kreivikunnan Punaisen Ristin johtajana. Roberts itse sanoi, että nimitys "komentajakapteeni" syntyi tänä aikana, mutta että hänellä itsellään ei ollut asian kanssa tekemistä. Roberts väitti myös, että hänet oli kutsuttu vierailulle Buckinghamin palatsiin 18. heinäkuuta 1991 ja palkittu pitkästä urastaan kauppalaivastossa.

2000-luvulla Roberts toimi Milford Havenissa kunnanvaltuutettuna kahdentoista vuoden ajan alkaen huhtikuusta 2000 ja pormestarina vuodesta 2008 vuoteen 2009. Pormestarina Roberts oli mukana tarkastamassa uutta Qatariin perustettua Milford Havenin sataman kautta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan toimitettavan maakaasun varastointikeskusta huhtikuussa 2008. Milford Havenin pormestarina vuosina 1993–1994 toimineen ja entisen laivaston upseerin John Leen kuollessa marraskuussa 2009 Roberts väitti käyneensä laivaston oppiaikansa Davenportissa 1950-luvulla yhdessä Leen kanssa.

Kun paikallislehti *The Milford Mercury* alkoi saada paikallisilta yhteydenottoja Robertsin laivastouraa koskien tämä ilmoitti, ettei ollut tosiasiassa koskaan ollut laivaston palveluksessa. Myöskään Kuninkaallisella laivastolla ei ollut arkistoissaan merkintöjä Robertsin väitetystä palvelusajasta. Roberts ei suostunut kommentoimaan sitä, mistä hänen laivaston univormunsa oli peräisin. Hän jätti tehtävänsä kunnanvaltuutettuna 17. tammikuuta 2013 vedoten terveyssyihin ja kuoli vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Gye, Hugo: Phoney ahoy! The town's Royal Navy 'commander' who never was *Daily Mail*.  1.2.2013. Viitattu 8.12.2017. (englanniksi)
2. ↑  Chapman, John: Mayor faked post as Navy commander *express.co.uk*.  2.2.2013. Viitattu 8.12.2017. (englanniksi)
3. 1 2  Tributes pour in for former town mayor *The Milford Mercury*.  5.11.2009. Viitattu 8.12.2017. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Young, Elizaveta: Former mayor of Milford Haven known as 'Commander' admits he had never served in the Royal Navy *Western Telegraph*.  1.2.2013. Viitattu 8.12.2017. (englanniksi)
5. ↑  Inauguration of LNG facility in Qatar *Western Telegraph*.  5.4.2009. Viitattu 8.12.2017. (englanniksi)
6. ↑  "6th July - Funeral of Mr. John Roberts, former Mayor of Milford Haven", *Mayor's Engagements for FC - 13th July 2017 (Cllr Colin Sharp)*, Milford Haven Town Council.
**Asseco Resovia S. S.A. Rzeszów**  on puolalainen urheiluseura Rzeszówin kaupungista. Sen lajeja ovat jalkapallo, koripallo ja lentopallo. Tunnetuin lajeista lienee lentopallo, jossa joukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Puolan liigassa. Resovian seura on yksi Puolan urheiluhistorian vanhimmista. Lentopallossa Resovia Rzeszów on tällä hetkellä mestaruuksissa mitattuna Puolan liigan viidenneksi menestynein joukkue neljällä mestaruudella ja Puolan cupissa se on kolmella mestaruudellaan jaetulla viidennellä sijalla.

Lentopallo
----------

Lentopallossa seuran edustusjoukkue pelaa Puolan korkeimmalla sarjatasolla, jossa se lukeutuu yhdeksi kärkijoukkueista. Kotimaansa liigan lisäksi joukkue pelaa Euroopan Challenge Cupissa, jossa se sijoittui kaudella 2007–2008 neljänneksi. Puolan liigan parhaimmat ajat joukkue koki 1970-luvulla, kun se eteni peräti neljä kertaa peräkkäin maan mestaruuteen vuosina 1971, 1972, 1974, 1975.

Suomalaispelaajista Mikko Oivanen pelaa Resovia Rzeszówissa kaudella 2008–2009. Hänen sopimuksensa Resovia Rzeszówin kanssa on 2+1-vuotinen, joten hänet nähdään joukkueessa myös kaudella 2009–2010.

Saavutukset
-----------

* Puolan mestari 1971, 1972, 1974, 1975
* Puolan Cup 1975, 1978, 1983, 1987
* Mestareiden liigan hopeaa 1974
* Challenge Cupin pronssia 1974
* Challenge Cupin 4. sija 1987, ja 2008

Aiheesta muualla
----------------

* Lentopallojaoston sivusto
**Cogne Acciai Speciali** (CAS) on italialainen terästuotteiden valmistaja. Yrityksen tehdas sijaitsee Pohjois-Italian Aostassa, johon se perustettiin 1900-luvun alulla.

Historia
--------

Aostan terästehdas kesäkuussa 2015.
Cognen perusti belgialainen liikemies Charles Van der Straten Pontoz, joka perusti "Società Anonima Miniere di Cogne" nimisen yrityksen vuonna 1909 Ansaldon osaperustaja Carlo Bombrinin kanssa. Aostaan perustetun sähkökäyttöisen rauta- ja terässulaton perustamisesta vastasi Pio Perrone italialaisten ja ruotsalaisten insinöörien kanssa. Laitos sai rautamalmin Cognen kaivoksista ja sähkön Aymavillesin, Chavonnen ja Champagnen voimalaitoksista. Teollinen toiminta alkoi vuonna 1911. Veljesten Pio ja Mario Perrone omistama Ansaldo hankki lähes kaikki Miniere di Cogne -yhtiön osakkeet keväällä 1916, ja yritykset fuusioituivat lopullisesti 22. syyskuuta 1917. Kaivosten ja terästehtaan väille rakennettiin vuosina 1916–1922 köysirata ja kapearaiteinen rautatie.

1930-luvun puolivälin jälkeen valtaan noussut italian fasistihallinto alkoi korostaa kansallisen puolutuksen tärkeyttä, mikä vahvisti terästeollisuuden asemaa. Cognen tehtaat siirtyvät valtion alaisuuteen, ja jatkavat kasvuaan italian fasistihallinnon romahdukseen heinäkuussa 1943 saakka, tuotannon ollessa korkeimmilla vuodenvaihteessa 1941–1942. Aostan tehtaat jäivät syyskuussa 1943 saksalaisten haltuun, ja vapautuivat huhtikuussa 1945.

1970 ja 1980-luvuilla Cognen terästehdas joutui italian valtiojohtoisen terästeollisuuden mukana ongelmiin, ja tehdasta hallinnoineet Egam ja Finsider lakkautettiin, ja tehtaasta tuli osa Ilva Groupia.

Ilva alkoi pudottaa tuotantoaan markkinoille tulleen Kaukoidässä tuotetun teräksen takia, minkä seurauksena se alkoi sulkemaan terästehtaitaan ja uudelleenorganisoimaan toimintaansa. Ilva päätti 1990-luvun alulla keskittyä merkittävimpään tuotealueeseensa, lattaterästankoihin, minkä seurauksena Aostan terästehtaan tuotteet eivät olleet enää yritykselle läheskään yhtä tärkeitä. Vuonna 1993 Aostan tehtaan osti yksityinen taho, joka uudelleenorganisoi sen toiminnan. Uusi yritys aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1994 nimellä Cogne Acciai Speciali. Yritys tuottaa nykyisin pitkiä terästuotteita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Moretto, Luca: Cogne Ferriere. Storia *storiaindustria.it*.  Joulukuu 2007. CSI-Piemonte. Viitattu 21.7.2015. (italiaksi)
2. 1 2 3 4  Our historyArkistoitu kopio *cogne.com*. Cogne Acciai Speciali S.p.a..  Arkistoitu 7.9.2015. Viitattu 20.7.2015. (englanniksi)
3. ↑  About CogneArkistoitu kopio *cogne.com*. Cogne Acciai Speciali S.p.a..  Arkistoitu 7.9.2015. Viitattu 20.7.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen verkkosivut
Barouélin piiri Malin kartalla.
**Barouélin piiri** (ransk. *Cercle de Barouéli*) on paikallishallintoalue Malin Ségoun alueella. Sen pinta-ala on 4 170 neliökilometriä. Asukkaita on 203 600 henkeä.

Barouélin piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun ja idässä Blan piireihin sekä etelässä ja lännessä Koulikoron alueeseen. Pohjoisrajalla virtaa Nigerjoki. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa: Barouéli, Boidié, Dougoufié, Gouendo, Kalaké, Konobougou, N’Gassola, Sanando, Somo, Tamani ja Tesserla. Hallinnollinen keskus on Barouéli. Kyliä on yhteensä 231. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, miniankoja, somonoja ja soninkeja. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra ja maissi sekä myytäväksi menevät maapähkinä, puuvilla ja vesimeloni. Kotieläimiä ovat naudat, aasit, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Synthèse des Plans de Sécurité Alimentaire des Communes de Cercle de Barouéli 2008–2012 *csa-mali.org*.  2008. Viitattu 16.6.2012. (ranskaksi)
2. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 16.6.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Loi N°99-035 du 10 Aout 1999 Portant Création des Collectivités Territoriales de Cercles et de Régions *matcl.gov.ml*.  Arkistoitu 9.3.2012. Viitattu 16.6.2012. (ranskaksi)
Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksen toiminta-alue
Espoon pääpoliisiasema Kilossa.
**Länsi-Uudenmaan poliisilaitos** on väkiluvultaan Suomen neljänneksi suurin poliisilaitos Helsingin, Pirkanmaan ja Varsinais-Suomen poliisilaitosten jälkeen. Se perustettiin vuoden 2009 alussa yhdistämällä Espoon, Vihdin, Lohjan ja Raaseporin kihlakuntien poliisilaitokset. Kun vuoden 2014 alussa poliisin hallintorakenneuudistuksia poliisilaitoksia vähennettiin kahteentoista, vain Helsingin ja Länsi-Uudenmaan poliisilaitokset säilyivät ennallaan.

Länsi-Uudenmaan poliisilaitos toimii Espoon, Kauniaisten, Kirkkonummen, Vihdin, Karkkilan, Lohjan, Siuntion, Inkoon, Raaseporin ja Hangon alueella. Alueella asuu noin 430 000 asukasta, joista ruotsinkielisiä on noin 59 500. Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksessa työskentelee noin 560 henkilöä, joista poliiseja on noin 420.

Poliisilaitokseen kuuluvat Espoon pääpoliisiasema, Lohjan ja Kirkkonummen poliisiasemat sekä Raaseporin poliisiasema Tammisaaren taajamassa.

Espoon pääpoliisiasema
----------------------

Espoon pääpoliisiasema vastaa poliisilaitoksen talous- ja henkilöstöhallinnosta ja muista tukitoiminnoista sekä paikallispoliisille kuuluvien operatiivisten tehtävien koordinoinnista ja ohjauksesta Espoon, Kauniaisten, Kirkkonummen ja Siuntion alueilla.

Pääpoliisiasema huolehtii lisäksi erikseen määrättyjen tehtävien hoitamisesta koko poliisilaitoksen alueella.

Lähteet
-------

1. ↑  Länsi-Uudenmaan poliisilaitos - Palvelupisteet Poliisi. Viitattu 9.2.2014.

Suomen poliisilaitokset

|  |
| --- |
| Ahvenanmaa (Maarianhamina) ·
Helsinki ·
Häme (Lahti) ·
Itä-Suomi (Kuopio) ·
Itä-Uusimaa (Vantaa) ·
Kaakkois-Suomi (Kouvola) ·
Lappi (Rovaniemi) ·
Lounais-Suomi (Turku) ·
Länsi-Uusimaa (Espoo) ·
Oulu ·
Pohjanmaa (Vaasa) ·
Sisä-Suomi (Tampere) |
**Kokonaistyöaika** tarkoittaa työsopimusta, johon ei sovelleta työaikalakia. Työntekijällä ei tällöin ole työajanseurantaa eikä erillistä loma-aikaa, vaan työntekijällä on vapaus itse sovittaa työaikansa ja lomansa työtehtäviensä mukaisesti. Työntekijälle ei myöskään makseta erillisiä työaikalaissa mainittuja korvauksia kuten ylityö-, varallaolo- tai sunnuntaityökorvauksia.

Kokonaistyöaikaa voi soveltaa vain yrityksen ylimpään johtoon ja heidän välittömiin alaisiinsa*selvennä*, jotka johtavat yritystä tai sen itsenäistä osaa tai heidän työtehtävänsä on siihen rinnastettavissa. Kokonaistyöaikaa ei voi soveltaa muihin työntekijöihin edes näiden suostumuksella.

Kokonaistyöaika on myös tilastollinen käsite, joka kuvaa työntekijän palkanmaksun perusteena olevaa kuukausittaista työaikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Enkö ole oikeutettu ylityökorvauksiin, kun työsopimuksessa on sovittu kokonaistyöaika? Akavan Erityisalat. Viitattu 11.3.2019.
2. 1 2  Johtajan työsopimus Tekniikan Akateemiset TEK.  Arkistoitu 11.11.2017. Viitattu 11.3.2019.
3. ↑  Kokonaistyöaika Tilastokeskus. Viitattu 11.3.2019.