recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Doorilainen aarrekammio** oli antiikin aikainen aarrekammio Athene Pronaian pyhäkköalueella Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Athene Pronaian pyhäkköalueella, joka on osa Delfoin arkeologista aluetta ja Unescon maailmanperintökohdetta.

Doorilaisen aarrekammion ja Massalialaisten aarrekammion raunioita, taustalla Tholos.
Niin kutsuttu Doorilainen aarrekammio rakennettiin arkaaisen kauden lopulla tai klassisen kauden alussa noin vuonna 490–460 eaa. Sen rakennuttanutta kaupunkia ei tunneta.

Aarrekammio sijaitsi Athene Pronaian pyhäkköalueella Massalialaisten aarrekammion länsipuolella sen ja vanhemman Athene Pronaian temppelin välissä. Se oli aarrekammioille tyypillisesti pieni antatemppelin mallinen rakennus, jossa oli cella ja pronaos. Sen julkisivussa pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Rakennus on saanut nimensä siitä, että se edusti doorilaista tyyliä. Sen cella avautui etelään päin.

Aarrekammiossa oli doorilaistyylinen friisi, joka koostui triglyfeistä ja metoopeista. Metooppien veistoksista on säilynyt joitakin osia, joiden perusteella ne edustavat aikakauden niin kutsuttua ankaraa tyyliä ja ovat saattaneet esittää jotakin taistelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delphi, Doric Treasury (Building) *Perseus*. Viitattu 18.1.2021.
2. 1 2  The treasuries of the sanctuary of Athena Pronaia and their sculptural decoration. Opastaulu Delfoin arkeologisessa museossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Doorilainen aarrekammio** Wikimedia Commonsissa
**Eleutherai** (m.kreik. Ἐλευθεραί, lat. *Eleutherae*) oli antiikin aikainen linnoitettu kaupunki Attikan ja Boiotian rajalla Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Mándra-Eidyllían kunnassa noin kilometri pohjoiskoilliseen Vílian Profítis Ilíaksen kylästä ja noin neljä kilometriä länsiluoteeseen Oinóista.

Maantiede
---------

Eleutherai sijaitsi Kithairon-vuoren (nyk. Kithairónas) rinteellä solassa, josta johti tie Attikan rannikon Eleusiista Boiotian Thebaan. Paikka tunnetaan nykyisin nimellä *Gyftókastro* (Γυφτόκαστρο). Kaupunki oli rakennettu kukkulalle.

Historia
--------

Eleutherain raunioita.
Eleutherai kuului alun perin Boiotian alaisuuteen. 500-luvun eaa. loppupuolelta se kuului Ateenan alaisuuteen ja Attikaan, mutta siitä ei kuitenkaan koskaan tullut yhtä sen demoksista. Kaupunki linnoitettiin alun perin suunnilleen 400-luvun eaa. puolessa välissä, ja linnoitusta laajennettiin sen nykyiseen mittaan noin 330–300 eaa. Se oli osa Ateenaa ympäröinyttä puolustuslinnoitusten ketjua.

Kreikkalaisessa mytologiassa Eleutheraita pidettiin Dionysoksen synnyinpaikkana. Kaupungista oli peräisin Dionysos Eleuthereuksen kultti ja kulttipatsas, joka siirrettiin Peisistratoksen käskystä Ateenan Akropoliin etelärinteeseen Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköön kaupungin tultua Ateenan alaisuuteen. Eleutheraista oli kotoisin kuvanveistäjä Myron. Kaupunki säilyi asuttuna varhaiskristilliselle kaudelle saakka.

Eleutherain alueella on suoritettu melko vähän arkeologisia kaivauksia, mutta aluetta on siivottu kasvillisuudesta.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Kaavakuva Eleutherain linnoituksesta.
Kaupunki oli ympäröity muurilla, jota on säilynyt nykyaikaan suhteellisen hyvin. Muurin kokonaispituus on noin 860 metriä, ja se ympäröi alueen, jonka pituus on noin 300 metriä ja leveys noin 100 metriä. Muurin paksuus on noin 2,6 metriä. Siinä oli useita torneja, jotka olivat kolmikerroksisia ja joissa oli ampuma-aukot katapulteille. Kuusi pohjoissivun kahdeksasta tornista on säilynyt parhaiten. Muurissa oli myös neljä porttia, joista pääportti sijaitsi länsisivulla, yksi portti itäsivulla ja kaksi pohjoissivulla.

Kaupungin alueelta on löydetty Dionysos Eleuthereukselle omistetun temppelin rauniot. Temppeli oli rakennettu 300-luvulla eaa. ja sen pohjan koko on noin 16,6 x 8,8 metriä. Muihin löydöksiin kuuluu asuinrakennusten jäänteitä arkaaiselta varhaiskristilliselle kaudelle, sekä kahden varhaiskristillisen basilikakirkon perustukset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Gyphtokastro ("Eleutherai") Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Eleutherai: History Ministry of Culture and Sports. Viitattu 21.8.2017.
3. ↑  Eleutherai *Pleiades*. Viitattu 21.8.2017.
4. 1 2 3  Eleutherai *Brill’s New Pauly*. BrillOnline Reference Works. Viitattu 21.8.2017.
5. 1 2 3  Eleutherai: Description Ministry of Culture and Sports. Viitattu 21.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eleutherai** Wikimedia Commonsissa
**Apurímac** ("*apu*"= jumaluus "*rimac*"=oraakkeli, puhuja) on joki Perussa. Se saa alkunsa Arequipan maakunnasta maan eteläosassa 5 597 metriä korkean Nevado Mismin harjanteilla olevan jäätikön sulamisvesistä. Joen alkulähde on 10 kilometriä Caylloman kylästä ja vain 160 kilometriä Tyynenmeren rannikolta. Apurímac on yksi maailman suurimman jokisysteemin, Amazonin lähteistä.

Se virtaa pääosin luoteeseen ohi Cuzcon kapeissa, jopa 3 000 metriä syvissä kanjoneissa, jotka ovat kaksi kertaa syvempiä kuin Yhdysvaltain Grand Canyon. Joen kulkua muokkaavat kosket ja putoukset. Vain kaksi kuudesta yrityksestä laskea koko joki on onnistunut.

730 kilometrin jälkeen Apurímac yhtyy Mantarojokeen ja muuttuu Enejoeksi 440 metriä merenpinnan yläpuolella. Ene ja Perené yhdistyvät 330 metriä merenpinnan yläpuolella Tambojoeksi, josta tulee Ucayali liityttyään Urubambaan 280 metriä merenpinnan yläpuolella. Ucayali on Amazonin pääuoma. Joskus koko jokea sen alkulähteiltä Ucayaliin kutsutaan nimellä Apurímac, jolloin joen pituus on 1069,80 kilometriä. *lähde?*
**Anja Harteros** (s. 23. heinäkuuta 1972 Bergneustadt) on saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Elämä ja ura
------------

Harteros syntyi kreikkalaiselle isälle ja saksalaiselle äidille, ja hänellä on kaksi sisarusta, Alexia ja Georgios. Lapsuudessaan Anja Harteros sai vanhemmiltaan kannustusta kohti uraa taidemusiikin ja laulamisen parissa. Hänen musiikinopettajansa Wüllenweber-lukiossa Bergneustadtissa, August Wilhelm Welp, panikin merkille hänen poikkeuksellisen lahjakkuutensa ja suositteli ammattimaisia lauluopintoja hänelle. 14-vuotiaana Harteros aloitti laulamisen opiskelun Astrid Huber-Aulmannin johdolla Gummersbachissa.

Vuonna 1990 Harteros siirtyi Wolfgang Kastorpin opetukseen Kölnin oopperaan. Kastorp myös säesti häntä konserttisarjassa. Valmistuttuaan lukiosta vuonna 1991 Harteros jatkoi laulamisen opiskelemista Kölnin musiikkikorkeakoulussa opettajanaan Liselotte Hammes. Myös Huber-Aulmann opetti häntä aina vuoden 1996 alkupuolelle asti; Harteros kiersikin Huber-Aulmannin kanssa konsertoimassa vuosina 1993 ja 1994 Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Ennen valmistumistaan Harteros sai vakituisen kiinnityksen Gelsenkirchenin ja Wuppertalin Schillertheaterin musiikkiryhmään. Valmistuttuaan vuonna 1996 Harteros sai vakituisen työpaikan oopperasta Bonnista.

Kesällä 1999 Harteros voitti BBC Cardiff Singer of the World -kilpailun ensimmäisenä tämän saavuttaneena saksalaisena henkilönä. Tämä oli hänen urallaan suuri läpimurto.

Sittemmin Harteros on esiintynyt merkittävissä oopperataloissa eri maanosissa. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Richard Wagnerin ja Giacomo Puccinin oopperoiden rooleja. Lisäksi hän on esiintynyt kansainvälisesti resitalistina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Bach-Cantatas.com: Anja Harteros


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Hinaaja Louhi** oli suomalainen *Mikkelin Puutavara Oy*:n hinaaja joka upposi aamuyöllä 9. kesäkuuta 1923 Juvan Rantuisissa. Hinaaja oli matkalla Lauritsalasta Juvan Saarivedenpäähän, kun se kaatui kovassa tuulessa ns. Luonterin selällä. Onnettomuudessa hukkui hinaajan kahdeksan hengen miehistö. Onnettomuus paljastui vasta kun rannoille ajautui erilaista hinaajan irtaimistoa. Hinaaja upposi Pihlajasalon ja Papinsalon välille noin 30 metrin syvyyteen ja uppoamispaikka löytyi vasta pintaan nousseen öljyn ansiosta. Hinaaja saattoi kallistua, koska sen kannelle oli kasattu runsaasti polttopuuta hinaajan höyrykonetta varten.

Louhi nostettiin ylös heinäkuun alussa 1923 ja kunnostettiin. Miehistön ruumiita ei löydetty ja nostetun hinaajan pelastusvene oli paikallaan. Louhi toimi sitten hinaajana vuoteen 1930 saakka, oli sitten pitkään käyttämättömänä ja palasi liikenteeseen 1940-luvun puolivälissä Grahn Oy:n vaneeritehtaan hinaajana nimellä *Kalso III*. Hinaaja oli sitten käytössä Mikkelin lähivesillä vuoteen 1953 saakka.

Hinaaja Louhi oli 9 tonnin kantoinen rautainen hinaaja joka oli 15 metriä pitkä ja 3 metriä leveä. Hinaaja oli kunnostettu perin pohjin onnettomuutta edeltäneenä talvena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Ahdelma : Lauritsalasta lähteneen Louhen haaksirikko on yhä täysi mysteeri — kahdeksan miestä hukkui, eikä ketään koskaan löydetty, Etelä-Saimaa 24.6.2017
2. 1 2  Kamala haaksirikko Saimaalla. Hinaajalaiva "Louhi" uponnut miehistöineen, Länsi-Savo 11.06.1923, nro 67, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Hinaaja "Louhi" nostettu pohjasta, Länsi-Savo, 04.07.1923 nro 78, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Anja Eržen
**Anja Eržen** (s. 26. lokakuuta 1992 Jesenice) on slovenialainen maastohiihtäjä ja ampumahiihtäjä.

Eržen kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Beitostølenissä marraskuussa 2009 sijoittuen Slovenian viestijoukkueen mukana yhdeksänneksi. Maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 46:nneksi Otepään sprintissä tammikuussa 2012. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli Slovenian viestijoukkueen mukana 14:s ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 59:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Eržen sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 44:nneksi ja Slovenian viestijoukkueen mukana seitsemänneksi.

Eržen sai nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa 2012 pronssia 4 × 3,3 kilometrin viestissä, oli neljäs 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja kahdeksas 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän oli neljäs 5 kilometrin perinteisen kilpailussa 2009.

Kaudeksi 2013–2014 Eržen siirtyi ampumahiihtäjäksi. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 45:nneksi Hochfilzenin pikakilpailussa joulukuussa 2013. Hän sijoittui neljänneksi rulla-ampumahiihdon MM-kilpailujen nuorten pikakilpailussa 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anja Eržen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. 1 2  Anja Eržen IBU. Viitattu 16.12.2013. (englanniksi)
3. ↑  Anja Eržen interview  20.8.2013. Biathlon Fans Hungary. Viitattu 28.11.2013. (englanniksi)
**Rey Vargas** (s. 25. marraskuuta 1990) on meksikolainen nyrkkeilijä ja hallitseva ylemmän kääpiösarjan WBC-liiton maailmanmestari.

Amatööriura
-----------

Amatöörinä Vargas otteli 134 ottelua joista voitti 128.

Ammattiura
----------

Vargas siirtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2010. Ensi vuodet Vargas kohtasi lähinnä tuntemattomampia iskijöitä vastustajien tason noustessa hiljalleen. Vuonna 2016 Vargas kohtasi Alexis Kaboren jonka voitti kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisen ottelun jälkeen. Tämän jälkeen Vargas raivasi tieltään Alexander Mundozin tyrmäämällä tämän viidennessä erässä. Vuonna 2017 Vargas kohosi WBC-liiton mestariksi voittamalla haastaja Gavin McDonnellin edellisen mestari Hozumi Hasegawan lopetettua uransa.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Vargasin ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa

|  |  |
| --- | --- |
| Edeltäjä:**Hozumi Hasegawa (luopui mestaruudesta)** | **WBC liiton ylemmän kääpiösarjan maailmanmestari**25. helmikuuta 2017 -

 |
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Islam maittain |
|  |
| Afrikka |
| * Egypti
* Marokko
 |
| Aasia |
| * Afganistan
* Indonesia
* Intia
* Kiina
 |
| Eurooppa (Lähi-Itä) |
| * Albania
* Espanja
* Kreikka
* Ruotsi
* Saksa
* Suomi
* Sveitsi
* Tanska
* Ukraina
* Viro
 |
| Pohjois-Amerikka |
| * Yhdysvallat
 |
| Oseania |
| Etelä-Amerikka |
| * n
* k
* m
 |

Kiovan Al-Rahma -moskeija vuonna 2019.
**Islam** on vähemmistöuskonto Ukrainassa. Merkittävin islamin kannatusalue on perinteisesti ollut Krimin niemimaa, jolla asuu Krimin tataareja. Krimin lisäksi Ukrainan muslimeja asuu maan isoissa kaupungeissa. Yhteensä muslimeja on arvioilta noin miljoona.

Historia
--------

Islam saapui Ukrainaan tataarien mukana 1400-luvulla. Krimin kaanikunta itsenäistyi 1449, mutta jo 1470-luvulla siitä oli tullut Ottomaanivaltakunnan vasalli. Kun Krim päätyi Venäjän alaisuuteen ensimmäisen kerran vuonna 1783, Krimin tataarit joutuivat venäläisten vainon kohteeksi.

Krimin tataarien karkotus 1944 aiheutti Krimillä muslimien väestön merkittävän vähenemisen. Krimin tataarit saivat palata Krimille vasta 1980-luvun lopulla.

Krimin vuoden 2014 kansanäänestyksessä Krimin tataarit pelkäsivät joutuvansa samanlaisen vainon kohteeksi kuin neuvostoaikana, ja merkittävä osa muslimiväestöstä boikotoi kansanäänestystä. Krimin valtauksen jälkeen arviolta noin kymmenen prosenttia Krimin tataareista on muuttanut muualle Ukrainaan. Krimin valtaus on myös paikallisten islamilaisten yhteisöjen mukaan katkaissut välit Krimin ja muun Ukrainan muslimien välillä.

Nykyään
-------

Vuoden 2009 arvion perusteella Ukrainassa on 445 erilaista muslimiyhteisöä. Maassa on yli 160 moskeijaa, joista tunnetuimpia ovat Kiovan Al-Rahma, Harkovan katedraalimoskeija, Harkovan Al-Barok ja Mariupolin moskeija.

Venäjän hyökkäys Ukrainaan on iskenyt myös muslimiväestöön. Mufti Sajid Ismahilov arvioi, että Ukrainan noin miljoonasta muslimista 750 000 asuu sellaisilla alueilla, jotka eivät enää ole Ukrainan hallinnassa. Näillä alueilla muslimien kerrotaan joutuneen syrjinnän kohteeksi asettuessaan Kremliä vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Muslims in Ukraine keep faith despite challenges  4.6.2018. Anadolu Agency. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Crimean Tatars  2014. Encyclopedia of Ukraine. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  Crimean Tatars: ’Religious persecution made us more strong and united’ *TRT World*.  19.4.2019. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  Nils Adler: Ukraine: Rising tensions put Crimean Tatar Muslims at risk again  10.2.2022. Al Jazeera. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
5. 1 2  Ukrainian Muslims root for Ukraine *KyivPost*.  11.2.2016. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
6. ↑  Духовное Управление мусульман Украины islamyat.org.  Arkistoitu 2009. Viitattu 8.3.2022. (ukrainaksi)
7. ↑  Mosques in Ukraine. Read about the most interesting ones *Укр-Прокат*.  26.1.2021. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
8. ↑  Ukrainian mufti fears for his country's Muslim community *The National*.  4.3.2022. Viitattu 8.3.2022. (englanniksi)
*Hakusana "Siegfried-linja" ohjaa tänne. Myös Saksan länsirajalle 1930-luvulla rakennettu Länsivalli tunnetaan samalla nimellä.*
**Hindenburg-linja** eli **Siegfried-linja** (saks. *Siegfriedstellung* tai saks. *Siegfriedlinie*) oli Saksan armeijan ensimmäisessä maailmansodassa länsirintamalle syyskuun 1916 ja maaliskuun 1917 välillä rakentama puolustuslinja. Koillis-Ranskassa kulkenut linja oli 160 kilometriä pitkä ja ulottui Arrasin läheltä Lensistä Aisnejoelle Soissonsin lähelle. Saksalaiset kutsuivat sitä Siegfried-linjaksi tarusankari Siegfriedin mukaan, englantilaiset Hindenburg-linjaksi Saksan yleisesikunnan päällikön Paul von Hindenburgin mukaan.

Hindenburg-linja Bullecourtissa.
Brittiläisiä Mark V-panssarivaunuja. Hindenburg-linjan esteiden ylittämiseen tarkoitettu laitteisto vaunujen katolla. Bellicourt, 29. syyskuuta 1918.
Marsalkka Hindenburg ja kenraali Erich Ludendorff päättivät rakentaa linjan 10–50 kilometriä silloisen rintaman taakse. Linja rakennettiin, koska haluttiin välttää vuoden 1916 Verdunin ja Sommen tyyppisten taistelujen suuria miestappioita. Linjassa oli monia peräkkäisiä puolustusvyöhykkeitä konetuliaseineen. Juoksuhauta oli viisi metriä syvä ja neljä metriä leveä, ja sen edessä oli 20 metriä leveä piikkilanka-aitavyöhyke. Linjan rakensivat viidessä kuukaudessa pakkotyöhön määrätyt siviilit ja venäläiset sotavangit.

Varsinaisen teräsbetonilinnakkeen edustassa kolmen kilometrin päässä oli kevyesti puolustettu linja, jonka tarkoitus oli hajottaa ja kuluttaa hyökkääjien joukkoja konetuliaseilla. Sen takana oli vyöhyke, jota voitiin tulittaa konekiväärein ja tykein, ja eliminoida vihollisen jalkaväkihyökkäys. Myöhemmin panssarien yleistyessä tehtiin panssarintorjuntakaivantoja.

Hindenburg-linjan sektorit oli nimetty germaanisen mytologian hahmojen mukaan, ja ne olivat nimeltään Wotan, Siegfried, Alberich, Brunhilde ja Kriemhilde.

Saksalaiset vetäytyivät juoksuhaudoista tarkoituksella Nivellen offensiivin aikana 1917 ja ampuivat konetuliaseilla ja tykistöllä ansaan houkuteltuja brittejä. Ympärysvaltojen hyökkäys melkein sodan lopussa syys–lokakuussa 1918 eli Meusen–Argonnen taistelu mursi Hindenburg-linjan lokakuun 10. päivään mennessä. Ratkaiseva läpimurto tapahtui 29. syyskuuta – 2. lokakuuta käydyssä Saint-Quentinin kanavan taistelussa.

Siegfried-linjaksi sanotaan myös Saksan 1930-luvulla rakentamaa Länsivallia (Westwall), joka oli Ranskan Maginot-linjaa vastannut 630 kilometriä pitkä puolustuslinja.

Lähteet
-------

1. ↑  Hindenburg Line Encyclopedia Britannica. Viitattu 23.1.2013. (englanniksi)
2. 1 2  The Hindenburg Line CWGC. Viitattu 10.2.2014. (englanniksi)
3. 1 2  The Hindenburg Line *remembereance Trails*. Viitattu 18.3.2013.
4. ↑  St Quentin Canal CWGC. Viitattu 10.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hindenburg-linja**.
Itä-Saksan presidentin Wilhelm Pieckin entinen asuintalo osoitteessa Majakowskiring 29.
**Majakowskiring** on Berliinin Pankowin piiriin kuuluvassa Niederschönhausenin kaupunginosassa sijaitseva renkaanmuotoinen katu, jonka varrella olevissa huviloissa Itä-Saksan puoluejohto asui 1950-luvulla.

Neuvostoliiton miehityshallinto oli takavarikoinut alueen huvilat pian toisen maailmansodan päättymisen jälkeen elokuussa 1945. Neuvostoliitosta palanneet saksalaiset kommunistijohtajat majoitettiin huviloihin. DDR:n perustamisen jälkeen vuonna 1949 kadun varren taloihin muutti myös muita maan poliittiseen johtoon kuuluneita. Samoihin aikoihin noin neljännesneliökilometrin käsittänyt alue myös suljettiin ulkopuolisilta. Puoluejohto eli suljetulla ja tarkoin vartioidulla alueella eristäytyneinä tavallisesta väestöstä. Lähellä sijainnut Schönhausenin linna toimi DDR:n presidentin virka-asuntona. Varsinkin Länsi-Saksassa Itä-Saksan johtoon viitattiin 1950-luvulla usein "Pankowin hallituksena", millä haluttiin korostaa kommunistijohtajien etääntymistä tavallisesta kansasta. Majakowskiringin varrella asuivat muun muassa Walter Ulbricht (talo nro 28) Wilhelm Pieck (29), Otto Grotewohl (46–48), Willi Stoph (64) ja Johannes R. Becher (34). Lähikaduilla asuivat myös mm. Erich Mielke, Heinz Hoffmann, Friedrich Ebert nuorempi, Wilhelm Zaisser, Markus Wolf ja Erich Honecker.

Vuoden 1953 Itä-Berliinin kansannousun ja vuoden 1956 Unkarin kansannousun jälkeen DDR:n johtajat eivät tunteneet oloaan enää turvalliseksi edes Majakowskiringin suljetulla alueella. Lisäksi kylmän sodan tilanteen kiristyessä alueen sijainti lähellä Länsi-Berliinin rajaa tuntui turvattomalta. Vuonna 1958 alettiin Berliinin ulkopuolelle Wandlitziin rakentaa Waldsiedlung-nimistä uutta suljettua puoluejohdon asuinaluetta, josta tehtiin vielä eristyneempi. Ylimmän puoluejohdon muutettua sinne 1960-luvun alussa Majakowskiringin suljetulle alueelle jäi asumaan muita ministereitä ja korkeita virkamiehiä. Myöhemmin osa huviloista muutettiin valtion vierastaloiksi ja ulkomaisten diplomaattien asunnoiksi. Kommunistisen järjestelmän kaaduttua syksyllä 1989 alue menetti suljetun luonteensa. Walter Ulbrichtin leski Lotte Ulbricht asui yhdessä huviloista aina vuonna 2002 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.

Majakowskiring sai nimensä vuonna 1950 neuvostoliittolaisen runoilijan Vladimir Majakovskin mukaan. Sitä ennen kadun pohjoinen puolisko oli nimeltään Kronprinzestrasse ja eteläinen puolisko Viktoriastrasse.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Die Pankower Machthaber: Majakowskiring (saksaksi) Viitattu 7.9.2014.
2. ↑  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 149. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.
3. ↑  Die Pankower Machthaber: Biographien (saksaksi) Viitattu 7.9.2014.
4. ↑  Majakowskiring (saksaksi) Lexikon von A-Z zur Berlingeschichte und Gegenwart. Viitattu 7.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Majakowskiring** Wikimedia Commonsissa
Isla de la Juventud

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Isla de la JuventudKuuba |
| Saariryhmä | 
Isot Antillit |
| Korkein kohta | 
Loma La Cañada, 310 m |
| Pinta-ala | 
2 200 km² |

Väestö| Asukasluku | 
84 751 |
| Suurin kaupunki | 
Nueva Gerona |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Isla de la Juventud** (engl. *Isle of Youth*) on Kuubaan kuuluva saari Karibianmeressä. Pinta-alaltaan se on seitsemänneksi suurin Länsi-Intian saarista, ja vuoteen 1978 asti se tunnettiin nimellä *Isla de Pinos* (engl. *Isle of Pines*). Isla de la Juventud sijaitsee 50 kilometriä etelään Kuuban pääsaaresta ja sen pinta-ala on 2 200 km². Se on Kuuban keskushallinnon alainen erityishallintoalue, eikä kuulu mihinkään provinssiin.

Isla de la Juventud on suurin Canarreosin saaristoon kuuluvista saarista ja sen asukasluku on noin 85 000.*lähde?* Saaren suurin kaupunki ja samalla pääkaupunki on pohjoisessa sijaitseva Nueva Gerona. Vanhin ja toiseksi suurin kaupunki on sisämaassa sijaitseva Santa Fe.

Historiaa
---------

Satelliitikuva saaresta
Saaren historiasta ennen Kolumbuksen aikaa tiedetään varsin vähän. Luolastosta läheltä Punta del Esten rantaa on löydetty 235 alkuasukkaiden tekemää kalliomaalausta. Eurooppalaisten tietoisuuteen saari tuli vuonna 1494 Kolumbuksen toisen löytöretken myötä. Kolumbus antoi saarelle nimen *La Evangelista* ja julisti sen Espanjan kruunun omaisuudeksi. Myöhemmin saari tunnettiin myös nimillä *Isla de Cotorras* (Papukaijasaari) ja *Isla de Tesoros* (Aarresaari). Jälkimmäinen nimitys juontanee juurensa alueen merirosvotoimintaan ja siitä kertovaan englantilaiseen kirjallisuuteen.*lähde?*

Espanjan ja Yhdysvaltain välisen sodassa kärsimänsä tappion ja Pariisin rauhansopimuksen nojalla Espanja luopui kaikista vaateistaan Kuubaan. Isla de la Juventudin asema jäi avoimeksi koska rauhansopimukseen liittyvä Plattin lisäys ja sen kuudes pykälä, joka määritti itsenäisen Kuuban rajat, ei säätänyt mitään saareen liittyen. Tämä johti aluevaateisiin sekä Yhdysvaltain että Kuuban taholta. Vuonna 1907 Yhdysvaltain korkein oikeus päätti tapauksen Pearcy vs. Staranahan yhteydessä, että kysymys saaren omistusoikeudesta ei ole juridinen, vaan poliittinen.

Vuonna 1904 laadittu Hay-Quesada sopimus, jonka Yhdysvaltain senaatti ratifioi 1925 joidenkin siirtokuntalaisten ja kauppiaiden vastustuksesta huolimatta, tunnusti saaren kuuluvan Kuuballe.

Lähteet
-------

1. ↑  The Isle of pines.  *New York Times*, 16.11.1905.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Isla de la Juventud** Wikimedia Commonsissa

Kuuban provinssit

|  |  |
| --- | --- |
| Provinssit | 
* Artemisa
* Camagüey
* Ciego de Ávila
* Cienfuegos
* Ciudad de La Habana
* Granma
* Guantánamo
* Holguín
* Isla de la Juventud
* Las Tunas
* Matanzas
* Mayabeque
* Pinar del Río
* Sancti Spíritus
* Santiago de Cuba
* Villa Clara

 |
| Entiset provinssit | 
* La Habana
* Santa Clara
* Oriente

 |
G. Bussiere: *Brunhilde*.
**Brunhilde** (myös **Brynhild** tai **Brynhildr**) on skandinaavisessa ja germaanisessa mytologiassa esiintyvä henkilöhahmo. 

Skandinaavisessa mytologiassa hän on kilpineito ja valkyria, joka on Volsunga-saagan ja muutamien Edda-runojen päähenkilö. Joissakin taruissa Brunhilde on valkyria, jonka Odin vaivuttaa uneen rangaistukseksi tottelemattomuudesta. Sankari Sigurd herättää kuitenkin hänet.

*Nibelungein laulussa* hän on voimakas naissoturi, jonka Siegfried voittaa valepuvussa, esiintyen Burgundin kuningas Guntherina. Myöhemmin Brunhilde menee naimisiin Guntherin kanssa. Brunhilde kostaa julmasti saatuaan selville, että hänet onkin voittanut Siegfried.

Richard Wagnerin *Nibelungin sormus* -oopperasarjassa Brunhilde esiintyy nimellä **Brünnhilde**. Hän on valkyria ja ylijumala Wotanin tytär sekä Siegfriedin rakastettu. 

Mytologian Brunhilden yhtenä esikuvana on saattanut toimia Austrasian kuningatar Brunhilde (noin 534–613), alun perin visigoottiprinsessa, joka meni naimisiin merovingikuningas Sigebert I:n kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Brunhild Encyclopædia Britannica. Viitattu 6.4.2009.
**Islam Ilijasuly Bairamukov** (kaz. Ислам Ілиясұлы Байрамуков; s. 12. kesäkuuta 1971 Lugovoje, Jambılin alue) on kazakstanilainen entinen vapaapainija, Aasian mestari ja olympiahopeamitalisti. 

Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, vuoden 1993 Aasian-mestaruuskilpailuissa Ulan-Batorissa Bairamukov saavutti 90-kiloisten sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Iranin Rasu Khadem Azghadille. Samana vuonna Toronton MM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 1994 Istanbulin MM-kisoissa tuli 11. sija, mutta samana vuonna Aasian kisoissa Hiroshimassa Bairamukov saavutti pronssia. 1995 Atlantan MM-kisoissa Bairamukov paini 100-kiloisten sarjassa ja sijoittui kolmanneksitoista. Samana vuonna hän voitti kultamitalin Keski-Aasian kisoissa Taškentissa. 

1996 Bairamukov palasi 90-kiloisten sarjaan. Aasian-mestaruuskisoissa Kiinan Xiaoshaninssa hän saavutti jälleen hopeaa hävittyään jälleen finaalissa Rasu Khadem Azghadille. Samana vuonna Atlantan olympialaisissa hänen sijoitukskseen jäi 11. 1997 Aasian-mestaruuskisoissa Iranissa hän sijoittui 97-kiloisten sarjassa pronssille, samoin kuin toukokuussa Pusanissa käydyissä Itä-Aasian kisoissa. 1997 Krasnojarskin MM-kisoissa hän oli neljäs, ja voitti samana kultamitalin Bangkokissa järjestetyssä Asia Oceania Cupissa. 1998 Teheranin MM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi ja samana vuonna Aasian kisoissa Bangkokissa neljänneksi. 1999 hän voitti jälleen Aasian-mestaruushopeaa, tällä kertaa kärsittyään loppuottelutappion iranilaiselle Alireza Heydarille. Seuraavana vuonna Kiinan Guilinissa mitali kirkastui kullaksi kun Aasian-mestaruusloppuottelussa Bairakumov voitti uzbekistanilaisen Soslan Frajevin. Syksyllä Sydneyn olympialaisissa Bairamukov saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Venäjän Sagid Murtazalijeville.

Toukokuussa 2001 Bairamukov voitti kultaa Itä-Aasian kisoissa Osakassa voitettuaan loppuottelussa isäntämaan Kiyotaka Kodairan. 2002 Aasian kisoissa Busanissa hän oli kuudes. Bairamukovin viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuiksi jäivät 2004 Ateenan kesäolympialaiset, joissa hän sijoittui kymmenenneksi.

Lähteet
-------

* FILA:n tietokanta

Aiheesta muualla
----------------

* Haastattelu (venäjäksi)
LGH Junior ja Neptunus -uistimia, Neptunus uistimet oikealla
LGH Muikku -uistimia
LGH Peukaloinen -uistimia
**LGH-uistin** on Leo Gunnar Hacklinin alkuaan kehittämä lähinnä lohen ja taimenen kalastukseen tarkoitettu uistin.

Alkuperäisten uistimien malleina olivat:

1. *Junior* (2 kokoa, 2 ja 3 koukkuiset)
2. *Neptunus* (2 kokoa, 2 ja 3 koukkuiset)
3. *Muikku* (useita kokoja)
4. *Peukaloinen* ja *Ukko-Peukaloinen*

Sittemmin malleina on ollut myös *Ahti*, *Akka-Peukaloinen*, *Gunnar* ja *Hai*. Yleisimmät LGH-vaaput ovat Muikku sekä Peukaloinen ja Ukko-peukaloinen. Leo Gunnarin jäätyä eläkkeelle liiketoimintaa jatkoi Tapani Ahonen. Sittemmin liiketoiminta on siirtynyt Jarmo Rapalan haltuun, joka jatkaa LGH-uistinten tekemistä. Jarmo on Lauri Rapalan pojanpoika ja Esko Rapalan poika.

Vanhat Leon tekemät vaaput ovat keräilykappaleita, hyväkuntoisia vanhoja vaappuja ei juuri näy myynnissä, joten hinnan määrittäminen näille on varsin vaikeaa. Uusia uistimia myy Jarmo Rapala vielä LGH tuotemerkillä.. 

Vanhoissa Leon tekemissä uistimissa on käytetty ainakin kolmea erilaista foliopintaa. Niin sanottu kohokuvio, painannekuvio ja tähtikuvio. Ensimmäisissä vaapuissa on ollut myös muunlaisia foliopinnotteita.

Lähteet
-------

1. ↑  LGH (Arkistoitu – Internet Archive)
Auringonlasku.
**Auringonlasku** on hetki, jolloin Auringon kiekon yläreuna koskettaa horisonttia. Aivan täsmällistä auringonlaskun aikaa on mahdotonta ennustaa, sillä valon taittuminen ilmakehässä (refraktio) vääristää auringonsäteitä ja sen suuruus vaihtelee säätilasta riippuen.

Almanakoissa auringon nousu- ja laskuajat on laskettu käyttämällä refraktiolle vakioarvoa 35 kaariminuuttia, joka vastaa keskimääräistä refraktiota normaaliolosuhteissa merenpinnan tasolla. Kun tähän lisätään Auringon näennäinen säde, 15′, saadaan tulokseksi, että Auringon keskipisteen on oltava 50′ horisontin alapuolella, jotta sen yläreuna näkyisi horisontissa.

Auringonlaskun aikaan taivaalla näkyy usein iltarusko. Auringonlaskun jälkeen on kolmenasteista hämärää: porvarillinen hämärä (aurinko korkeintaan 6 astetta horisontin alapuolella), nauttinen hämärä (6–12 astetta) ja astronominen hämärä (12–18 astetta).

Suomalaisissa almanakoissa auringon nousu- ja laskuajat ilmoitettiin ennen auringon keskipisteen, nykyään (vuodesta 1975 lähtien) yläreunan mukaan.

Katso myös
----------

* Auringonnousu

Lähteet
-------

Auringonlasku Marsissa.
* 

### Viitteet

1. ↑  Oja, Heikki: *Aikakirja*, s. 11. Helsinki: Otava, 1999. ISBN 951-1-16334-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Auringonlasku** Wikimedia Commonsissa
**Isla de Cuba** oli Espanjan laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu Isla de Luzón -luokan panssarikansiristeilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Isla de Luzón -luokka*
Alus tilattiin Armstrongilta Elswickistä, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1886 telakkanumerolla 498. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 11. joulukuuta ja koeajot päättyivät 22. syyskuuta 1887. Aluksen valmistuskustannukset olivat 2,4 miljoonaa pesetaa.

Palvelus
--------

Espanja vastaanotti aluksen 16. marraskuuta 1987 ja se lähti 6. tammikuuta 1888 sisaraluksensa kanssa Tynestä Espanjaan. Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Espanjan laivaston manner-Eurooppaan sijoitettuun laivastoon. Alus osallistui Riffi sotaan vuosina 1893-1894 tulittaen riuttaa Melillan ja Chafarinosin välillä. Filippiinien vallankumouksen 1896-1898 alkaessa alus lähetettiin kontra-amiraali Patricio Montojo de Pasaron johtamaan laivueeseen Filippiineille.

Alus oli edelleen Montajon laivueessa, kun Espanjan-Yhdysvaltain sota alkoi huhtikuussa 1898. Alus oli laivueen mukana ankkurissa Cañacaon lahdella, kun 1. toukokuuta Yhdysvaltain laivaston kommodori George Deweyn johtama Aasian laivue yllätti ankkurissa olleen laivueen. Seurannut Manilanlahden taistelu oli sodan ensimmäinen varsinainen yhteenotto.

Montojon lippulaivan *Reina Christinan* tultua liikuntakyvyttömäksi amiraali siirsi lippunsa *Isla de Cuballe*. Taistelun lopulla aluksen miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumisen Yhdysvaltain laivastolle. Uponnut alus jäi osittain veden pinnan yläpuolelle ja tykkivene *USS Petrelin* miehistö sytytti hylyn tuleen.

Yhdysvaltain vallattua Filippiinit hylky nostettiin 2. joulukuuta 1898 ja alus siirrettiin korjattavaksi Hong Kongiin telakalle. Alus liitettiin vuonna 1900 kunnostuksen jälkeen Yhdysvaltain laivastoon tykkiveneenä *USS Isla de Cuba*.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Brook, Peter: *Warships for Export Armstrong Warships 1867–1927*. Kent, Englanti: World Ship Society, 1999. ISBN 0-905617-89-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Brook, Peter s. 65
2. ↑  Brook, Peter s. 66-67
3. 1 2 3  Brook, Peter s. 67

*Isla de Luzón* -luokan panssarikansiristeilijät

|  |
| --- |
| *Isla de Luzón* - *Isla de Cuba* - *Marqués de la Ensenada* |
| Edeltäjä: Velasco-luokka – Seuraaja: Alfonso XII -luokka |
Amiibo-logo
Amiiboja hyllyllä.
**Amiibo** on Nintendon tuotesarja figuriineille ja keräilykorteille. Esineissä on mukana NFC-kommunikaatio, jolla niissä olevan tiedon voi lukea niitä tukevaan peliin. Amiiboja voi käyttää Nintendo 3DS, Nintendo Switch ja Wii U konsoleilla niitä tukevien pelien kanssa. Figuriineissa on mukana tekniikkaa, jonka avulla konsoli tunnistaa figuriinin. Toiminnot riippuvat pelistä ja eräissä tapauksissa Amiiboihin voidaan tallentaa pelaajan omia tietoja, jonka voi kuljettaa mukana toiseen konsoliin. Useimmat Amiibot ovat vain luettavia, jolloin ne kertovat konsolille mitä ne ovat, mutta niihin ei tule muutoksia.

Marraskuuhun 2018 mennessä Amiibo-hahmojen kokoelma on myynyt noin 50 miljoonaa kappaletta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. 1 2 3  Jeremy Laukkonen: What Are Nintendo Amiibo? *lifewire.com*.  23.7.2021. Viitattu 8.4.2022. (englanniksi)
4. ↑  Nintendo amiibos, 50 million units sold before Ultimate *tweaktown.com*.  1.11.2018. Viitattu 8.4.2022. (englanniksi)
**Dermatobia hominis** on trooppisessa Amerikassa esiintyvä kiiliäiskärpänen. Se on ainoa kiiliäislaji, jonka toukat elävät erityisesti ihmisen ihossa, joskin isännäksi kelpaa myös koko joukko muita nisäkkäitä ja jopa lintuja. Kärpäsen toukka tunnetaan nimellä *torsalo*.

Aikuinen *D. hominis* on tumma, sinertävä kärpänen, jolla on kellertävä pää. Pituudeltaan se on 10–15 millimetriä. Laji on verraten tavallinen trooppisessa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Muiden kiiliäislajien tapaan aikuisen kärpäsen suuosat ovat surkastuneet, eikä se syö enää mitään. Aikuinen kärpänen elääkin vain runsaan viikon, jona aikana se parittelee ja munii.

*D. hominis* käyttää muita hyönteisiä vektorina. Parittelun jälkeen naaras sieppaa itseään pienemmän kärpäsen tai hyttysen ja munii sen vatsapuolelle 20–30 kappaleen rykelmän pitkulaisia munia. Kun munakuorman saanut hyönteinen laskeutuu ihmisen tai muun nisäkkään iholle imemään verta tai hikeä, *Dermatobian* toukka pudottautuu munasta – mahdollisesti lämmön tai kemiallisen houkuttimen vaikutuksesta – ja kaivautuu uhrin ihoon 5–10 minuutissa. Ihoon tunkeuduttuaan se syö isännän kudosta noin kahdeksan viikon ajan ja kasvaa runsaan kahden senttimetrin pituiseksi. Toukka ei vaella muualle elimistöön vaan pysyy paikoillaan. Kohdassa, jossa toukka sijaitsee, on ihossa kipeä, muutaman senttimetrin läpimittainen kyhmy, jonka keskellä on pieni reikä. Reiän kautta toukka hengittää ja siitä se on myös mahdollista poistaa. Jos toukka saa olla ihossa koko kehityksensä ajan, se lopulta pudottautuu maahan koteloitumaan. Kotelovaihe kestää 4–11 viikkoa.

Toukka
Toukan aiheuttama haava tulehtuu hyvin harvoin; yleensä vain jos toukkaa on yritetty poistaa väkivalloin ja sen osia on jäänyt haavaan. Tulehtumattomuus johtuu luultavasti toukan erittämistä antimikrobisista aineista. Mikäli kiiliäistoukan sattuu saamaan, paras tapa poistaa se on teipin tai paksun vaseliinikerroksen levittäminen toukan ilmanottoaukon päälle. Kun toukka ei saa happea se yrittää kaivautua itse ulos kolosta, jolloin poistaminen on helpompaa.

Katso myös
----------

* *Cordylobia anthropophaga*
* *Cochliomyia hominivorax*

Lähteet
-------

1. ↑  Dermatobia hominis, The Diptera Site, sel.barc.usda.gov (Archive.org) (englanniksi)
2. ↑  Pubmedcentral.nih.gov (englanniksi)
3. ↑  icb.usp.br (englanniksi)
4. ↑  over.com.ar (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
5. ↑  ambergriscaye.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Tapauskertomus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Tapauskertomus (espanjaksi)
* Video toukan poistamisesta (englanniksi)
* Kuva

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q941965
* BioLib: 222977
* BOLD: 27764
* CoL: 34WV4
* EoL: 754996
* EPPO: DEMTHO
* GBIF: 1587436
* iNaturalist: 346227
* NBN: NBNSYS0100027603
* NCBI: 115427

 |

 |
**Ville Iho** (s. 1969) on suomalainen yritysjohtaja. Iho on toiminut Terveystalon toimitusjohtajana vuoden 2019 lopusta alkaen. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Finnairin operatiivisena johtajana sekä Nurminen Logistics Oyj:n toimitusjohtajana.

Iho toimi Finnairin palveluksessa vuodesta 1998 vuoden 2016 loppuun. Ihon työsuhde loppui vuodenvaihteessa 2017. Hän toimi aiemmin Finnairin resurssienhallinnasta vastaavana johtajana ja Finnair Reittiliikenteen eri tehtävissä, joista viimeksi tuotannonohjauksesta vastaavana johtajana. Finnairilta Iho siirtyi Royal Brunei Airlinesin operatiiviseksi johtajaksi.

Ville Iho nimitettiin 8. maaliskuuta 2019 Nurminen Logistics Oyj:n toimitusjohtajaksi.

Ville Iho aloittaa Terveystalon toimitusjohtajana viimeistään 8. helmikuuta 2020.

Lähteet
-------

1. ↑  Konserni / johto / Finnair-konsernin johtoryhmä Finnair. Viitattu 3.11.2014.
2. ↑  Terveystalon liikevaihto kasvoi yli kolmanneksen – taustalla Attendo-kauppa *Yle Uutiset*. Viitattu 10.9.2020.
3. ↑  Nurminen Logistics Oyj:n toimitusjohtajaksi on nimitetty Ville Iho *www.nurminenlogistics.fi*. Viitattu 9.4.2019. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Ville Iho siirtyy Terveystalon toimitusjohtajaksi – aloitti edellisessä pestissään vasta maaliskuussa *Taloussanomat*.  8.8.2019. Viitattu 9.8.2019.
Heiskanen vastaanottamassa aloitussyöttöä kaudella 2008
**Ville Heiskanen** (s. 7. toukokuuta 1985) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2015-2016 Pielaveden Sampon riveissä lentopallon mestaruusliigassa. Hän on pelannut urallaan myös VaLePan, Riennon kuin myös MuurLen riveissä. 

Ville tunnetaan lähimmässä ystäväpiirissä nimellä Majesteetti.

Ura
---

Heiskanen aloitti lentopallon harrastamisen tosimielellä vasta 18-vuotiaana; aiemminkin hän oli toki ottanut tuntumaa lajiin. Hän opiskeli vuosina 2001–2003 Kuortaneen urheilulukiossa, josta yleensä saadaan tämän päivän lentopallotähdet Suomesta maailmalle. 

Kuortaneelta hänen tiensä vei Joensuun Rientoon, josta kaudeksi 2006-2007 Keski-Savon Pateriin. Paterissa Heiskanen nousi joukkueen runkopelaajaksi nopeasti. Vuonna 2007 Heiskanen teki sopimuksen Vammalan Lentopallon kanssa, tavoitteenaan kehittää itseänsä entistä paremmaksi pelaajaksi huippuseuran avulla. Kausi 2008 oli lopullinen läpimurtokausi Heiskasella, kun hän pääsi VaLePan aloituskuusikkoon, sekä yhdeksi liigan parhaimmista yleispelaajista. Kausi huipentui VaLePan historian toiseen saavutettuun SM-mitaliin, joka oli pronssia. Heiskanen jatkoi edelleen Vammalan Lentopallossa kaudella 2008-2009, mutta tämän jälkeen hän piti välivuoden korkeimmalta sarjatasolta pelatessaan Haukivuoren Kisailijoissa.

Kaudeksi 2011-2012 Heiskanen teki sopimuksen Muuramen Lentopallon kanssa ja palasi Mestaruusliigaan vuoden tauon jälkeen. MuurLen kausi oli seurahistorian paras: Heiskanen teki joukkueensa kanssa historiaa sijoittumalla MuurLen kanssa runkosarjassa peräti neljänneksi. Pudotuspeleissä MuurLe tippui PerPolle jo puolivälierissä.

Tämän jälkeen muutaman ykkössarjassa (Mikkelin passarit) vietetyn vuoden jälkeen Heiskanen palasi liigaan Pielaveden Sampon paidassa.

Muuta
-----

Heiskanen opiskelee liikunnanopettajaksi. Hänen muita harrastuksiaan ovat kalastus ja frisbeegolf.

Saavutukset
-----------

### Saavutukset lentopallossa

* SM-pronssia 2008
* 43 maaottelua junioreissa
* 2 SM-kultaa nuorissa
* SM-hopeaa nuorissa 2008

### Saavutukset beach volleyssa

* SM-pronssia junioreissa
* Suomen edustus junioreiden EM-kisoissa
* SM-pronssia miehissä 2012

Joukkueet
---------

2004-2006 Joensuun Riento

2006-2007 Keski-Savon Pateri

2007-2009 Vammalan Lentopallo

2011-2012 Muuramen Lentopallo

2013-2015 Mikkelin Passarit

2015-2016 Pielaveden Sampo

2018-2019 Akaa-Volley
Platonia esittävä roomalainen marmoriveistos 1. vuosisadalta jaa. Berliini.
**Amicus Plato, sed magis amica veritas** on latinankielinen lause, joka tarkoittaa "Platon on minulle rakas, mutta vielä rakkaampi on totuus". Lauseen on katsottu olevan peräisin Aristoteleelta (384–322 eaa.), sillä *Nikomakhoksen etiikassa* hän toteaa, että filosofille on toivottavaa ja jopa pakollista uhrata jopa läheisimmät henkilökohtaiset siteensä totuuden puolustamiseksi. Aristoteles kirjoitti, että "molemmat ovat meille rakkaita, mutta velvollisuutemme on pitää parempana totuutta".

Vastaava ajatus esiintyi jo Platonin (427–347 eaa.) dialogissa *Faidon*, missä Sokrates sanoo: "Pyydän teitä vähät välittämään Sokrateesta, mutta sitä enemmän totuudesta". Lähimmäs nykyistä aforismia lauseen muotoili fransiskaanimunkki ja filosofi Roger Bacon (n. 1214–1294), joka Platoniin ja Aristoteleeseen viitaten kirjoitti: "*Nam Plato dicit: 'Amicus est Socrates, magister meus, sed magis est amica veritas.' Et Aristotelis dicit se magis velle consentire veritati, quam amicitiae Platonis, doctoris nostri*".

Lause esiintyy Jyväskylän yliopiston sinetissä lyhennetyssä muodossa "*Amica veritas*".

Lähteet
-------

* Aristoteles: *Nikomakhoksen etiikka*. Kääntänyt ja selitykset laatinut Simo Knuuttila. 2. tarkistettu painos. Teokset VII. Helsinki: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-941-5.
* Platon: *Faidon. Teoksessa: Platon. Teokset III*. Otava, 1999. ISBN 951-1-15894-5.

### Viitteet

1. ↑  Aristoteles, 2005, 1096a11–15
2. ↑  Platon, 1999, s. 48 (91b–c)
3. ↑  Bacon, Roger: "Capitulum VII", *The Opus majus of Roger Bacon, vol.1*, s. 16. Williams and Norgate, 1900. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Palmen, Ernst ja Oksala, Teivas: Platon on ystävä, mutta totuus sydänystävä.  *Tiedonjyvä*, 2010, nro 4, s. 28. Artikkelin verkkoversio.
**Kyrsyänjärvi** on keskikokoinen humusjärvi Sulkavan luoteisosassa Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 6,5 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelistä on 49 kilometriä itäkoilliseen ja Savonlinnasta 34 kilometriä länteen.

Maantiede
---------

Kyrsyänjärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen ja lännestä itään on 4,9 kilometriä. Järvi levenee kaakosta luoteeseen. Järven eteläisen rannan tuntumassa aivan Kärkiharjunmäeltä (140 metriä mpy) pohjoiseen sijaitsee noin kolmen kilometrin mittainen, melko kapea vähintään kymmenen metriä syvä alue, jonka sisällä on järven syvin kohta, 21 metriä. Järven kaakkoisosassa on 14 metrin syvänne. Kyrsyänjärvestä yhdeksäsosa on vähintään kymmenen metriä syvä ja neljäsosa korkeintaan kaksi metriä syvä.

Kyrsyänjärven keskiosassa sijaitsee neljä isoa saarta: Niittysaari, Kangassaari, Hautasaari ja Huuhtsaari. Kangassaari ja Huuhtsaari ovat yli 20 hehtaarin laajuisia. Kaikkiaan Kyrsyänjärvellä on kolmetoista saarta, joista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Saarten yhteispinta-ala on 70 hehtaaria. Järven länsirannan ilmettä hallitsevat niemimaat ja lahdet.

Kyrsyänjärven luusua sijaitsee järven pohjoiskolkassa, josta lähtee puolentoista kilometrin mittainen Kyrsyänjoki luoteeseen Hattulainen-järveen (84,2 metriä mpy). Kyrsyänjärveen laskee muun muassa Kaitajärvi (87,7 metriä mpy) Kissakoskea pitkin.

Kyrsyänjärven rannoilla on peltoaukeita. Pääosin ranta on metsää, jonne on siroteltu pientaloja. Kyrsyän kylä sijaitsee luusuan koillisrannalla.

Kyrsyänjärven ekologinen tila määriteltiin vuonna 2016 hyväksi, vesitilavuus on 33 065 000 kuutiometriä.

Kyrsyänjärvi (04.175.1.002) kuuluu Kyrsyänjoen alueeseen (04.175), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kyrsyänjärven-Tuusjärven valuma-alue (04.17) ja ensimmäinen Suur-Saimaan alue (04.1). Kyrsyänjärvi on laajin Kyrsyänjoen alueen 49:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Hattulainen, Kalajärvi ja Souru-Riemiö.

Kyrsyänjärvi on Sulkavan toiseksi laajin järvi. Lohijärvi on sitä hieman laajempi, Kulkemus jonkin verran pienempi ja Saajuu-Palovesi selvästi pienempi. Edellä mainittujen ohella Sulkavalla sijaitsee kymmenen vakavettä, joiden pinta-ala on yli neliökilometrin. Suur-Saimaan Sulkavalla sijaitsevia osia ei ole huomioitu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kyrsyänjärvi, vakavesi, Sulkava
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 25.8.2021.
3. ↑  Kyrsyänjärvi Järviwikissä. Viitattu 25.8.2021.
4. 1 2  Kostiainen, Ulla-Maija: Kyrsyänjärvi *JÄRVIKALOJEN VIERASAINEPITOISUUDET ETELÄ-SAVOSSA – TARVITAANKO ALUEELLISIA SYÖNTISUOSITUKSIA*. Viitattu 25.8.2021.
5. ↑  Kyrsyänjoen alue (04.175) Järviwikissä. Viitattu 25.8.2021.
6. ↑  Sulkava (kunta) Järviwikissä. Viitattu 25.8.2021.
|  |
| --- |
| **Qaa hieroglyfein** |
| **Horus-nimi** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Qaa* |
| **nimi kuningasluetteloissa** |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

 |  |

 |
| *Qebehu* |
| **Nebty-nimi** |
| *Qaa* |

**Qaa** oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan vuoden 2890 eaa. tienoilla hallinnut faarao.

Qaa on Manethon dynastiajaottelun mukaan ensimmäisen dynastian viimeinen faarao. Manetho ei kuitenkaan anna tälle jaottelulle mitään perustetta ja hänen dynastiajaotteluaan ei voida pitää tässä tapauksessa luotettavana.

Qaan hallituskaudesta ei tiedetä juuri mitään lukuun ottamatta kahta steelaa, jotka on ajoitettu hänen hallituskaudelleen. Nämä steelat ovat kuuluneet Merka- ja Sabef-nimisille virkamiehille. Steeloissa oleva hieroglyfikirjoitus on huomattavasti monimutkaisempaa ja tarkemmin toteutettua kuin aikaisemmin.

Qaa on luultavasti haudattu Abydoksessa sijaitsevaan hautaan (hauta Q), josta on löytynyt kaksi kuninkaallista hautasteelaa, joissa on Qaan nimi. Hautaa on tutkittu moneen otteeseen. Ensimmäisinä kaivauksia suoritti Emile Amelineau 1890-luvulla ja hänen jälkeensä perusteellisempia tutkimuksia teki William Flinders Petrie vuonna 1902. Viimeisimpänä hautaa ovat tutkineet Günter Dreyer ja Werner Kaiser vuonna 1991. Tämä saksalaisryhmä löysi haudasta monia esineitä, joita aiemmat egyptologit eivät olleet huomanneet tai olivat pitäneet niitä merkityksettöminä. Näihin esineisiin kuuluu mm. kirjoituksia, joissa kuvataan öljyn tuomista todennäköisesti Palestiinan alueelta.

Haudasta on löytynyt Qaan seuraajan Hetepsekhemwyn nimellä varustettuja esineitä ja sinettejä, mikä viittaisi siihen, että Hetepsekhemwy rakennutti edeltäjänsä haudan loppuun tämän jo kuoltua. Tämä edelleen viittaisi siihen, että ensimmäinen dynastia ei missään välissä vaihtunut vaan asetettu raja olisi keinotekoinen ja jälkeenpäin keksitty.

Neljä Sakkarassa olevaa hautaa on myös ajoitettu Qaan hallituskaudelle. Yhdestä näistä haudoista löytyi puisen patsaan alaosa. Hautaa on saatettu käyttää palvontapaikkana. Monet egyptologit pitävätkin tätä rakennelmaa mahdollisesti pyramidikompleksien kuolintemppeleiden kehityksen ensimmäisenä askeleena.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Semerkhet** | **Egyptin faarao**1. dynastia | Seuraaja:**Hetepsekhemwy** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |