recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maaherrantalo** on Vaasan läänin maaherran virka-asuntona vuosina 1895–1997 toiminut uusgoottilainen kivipalatsi Vaasassa. Rakennus valmistui vuonna 1865 ruukinpatruuna Gustaf August Wasastjernalle kaupunkiasunnoksi. Talon suunnitteli Vaasan lääninarkkitehti Carl Axel Setterberg. Kolmekerroksinen palatsi on tiilirakenteinen, rapattu ja siinä on kulmatornit. Talo oli rakennuttajansa perheen käytössä vuoteen 1870 asti, jolloin talousongelmiin joutunut Wasastjerna joutui myymään sen. Rakennus vaihtoi omistajaa useaan kertaan, kunnes valtio osti rakennuksen vuonna 1895. Maaherrantaloa kutsutaan rakennuttajansa mukaan myös **Wasastjernan taloksi** ja **Wasastjernan palatsiksi**.

Valtio sijoitti kivipalatsiin kuvernöörin virka-asunnon ja Vaasan teollisuuskoulun, joka toimi rakennuksessa vuoteen 1938 saakka. Kuvernöörin eli myöhemmin maaherran virka-asunto oli palatsin toisessa kerroksessa Vaasan läänin lakkauttamiseen 1997 saakka. Teollisuuskoulun tiloissa toimi niiden vapauduttua muun muassa lääninhallituksen osastoja. Lääninuudistuksen jälkeen rakennus kävi valtiolle tarpeettomaksi ja Vaasan kaupunki osti sen vuonna 1998. Nykyään entisessä maaherran virka-asunnossa on kaupungin edustustiloja. Ensimmäisessä ja kolmannessa kerroksessa ja kellarikerroksessa on Pohjanmaan museon käytössä olevia tiloja. Toisessa kerroksessa on Mannerheimin muistohuone – rakennuksessa oli Vaasan senaatin aikaan hallituksen joukkojen päämaja ja joukkojen komentaja Mannerheim asui toisen kerroksen huoneessa. Tontilla on myös puurakenteinen piharakennus ja edustussauna pienessä kivirakennuksessa.

Maaherrantalo on suojeltu ja se kuuluu "Vaasan rantapuistovyöhyke julkisine rakennuksineen ja Vaasan Höyrymylly" -nimiseen Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin kuuluvaan alueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Maaherrantalo (Wasastjernan talo) (rakennusperintörekisteri) *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  30.1.2014. Museovirasto. Viitattu 13.8.2018.
2. 1 2 3  Hietikko, Salli & Reinikainen, Eva: Kaupungin julkiset rakennukset: Maaherrantalo Vaasan kaupunki.  Arkistoitu 14.7.2019. Viitattu 12.8.2018.
3. ↑  Vaasan rantapuistovyöhyke julkisine rakennuksineen ja Vaasan Höyrymylly *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 13.8.2018.
**Marja Kallio** (o.s. **Hänninen**, s. 1945 Laukaa) on suomalainen agronomi, joka toimi vuosina 1994–2002 Maa- ja kotitalousnaisten puheenjohtajana. Hän sai ensimmäisenä naisena maanviljelysneuvoksen arvon vuonna 2008.

Maataloustutkija, agronomi Pentti Hännisen tyttäreksi syntynyt Marja Kallio kirjoitti ylioppilaaksi Laukaan yhteiskoulusta vuonna 1964 ja aloitti maatalousopinnot Helsingin yliopistossa. Vuonna 1967 hän avioitui maanviljelysteknikko Kyösti Kallion kanssa, ja nuoripari asettui Keski-Suomeen. Marja Kallio valmistui agronomiksi Marja 1978 ja toimi sitten opettajana. Vuosina 1977–1979 hän edusti Keskustapuoluetta Toivakan kunnanhallituksessa Keskustapuolueen edustajana ja jatkoi kuntaliitoksen jälkeen Laukaan valtuustossa. Vuosina 1993–2000 hän toimi Laukaan kunnanhallituksen puheenjohtajana.

1980-luvulla Marja Kallio oli maatilan emännyyden ohella maatalousalan opettajana Jyväskylän ammatillisessa kurssikeskuksessa. 1990-luvulla Marja ja Kyösti Kallio alkoivat panostaa tilallaan maatilamatkailuun niin, että vuonna 2012 jo seuraavalle sukupolvelle siirtynyt tila valittiin Maaseutumatkailun Kellokkaaksi.

Toimittaja Anna-Kaisa Hermunen oli Marja Kallion sisar.

Lähteet
-------

1. ↑  Manninen, Kirsti: Marja Kallio – Suomen ensimmäinen naispuolinen maanviljelysneuvos *Naisten ääni -tietokanta*. Suomalainen Naisliitto ry. Viitattu 16.11.2017.
2. ↑  Maanviljelysneuvos Marja Kallio (1945–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
**Laiševo** (ven. Лаи́шево) eli **Layış** (tat. Лаеш) on Venäjän federaatioon kuuluva kaupunki Tatarstanin lounaisosassa Kaman ja sen muodostaman Kuibyševin tekojärven rannalla, noin 60 km pääkaupunki Kazanista kaakkoon. Laiševo kuuluu Laiševon piiriin ja on sen hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluku oli 7 735; maaseutuasukkaat mukaan luettuna kaupunkikunnassa asui 9 417 ja koko piirissä 36 516 henkeä (2010). Laiševo on perustettu vuonna 1557, ja kaupunki siitä tuli 9. syyskuuta 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, Rosstat (viitattu 23. tammikuuta 2019). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 28.7.2014. (venäjäksi)

Tatarstanin vaakuna**Tatarstanin tasavallan kaupungit**
Tatarstanin lippuTatarstanin lippu
**Pääkaupunki: Kazan (Qazan)**  
  

Agryz (Ägerce) |
Almetjevsk (Älmät) | 
Arsk (Arça) |
Aznakajevo (Aznaqay) |
 Bavly (Bawlı) |
Bolgar (Bolğar) |
Bugulma (Bögelmä) | 
Buinsk (Bua) |
Jelabuga (Alabuğa) | 
Laiševo (Layış) |
Leninogorsk |
Mamadyš (Mamadış) |
Mendelejevsk (Mendeleyev) |
Menzelinsk (Minzälä) |
 Naberežnyje Tšelny (Yar Çallı) | 
 Nižnekamsk (Tübän Kama) |
Nurlat |
Tetjuši (Täteş) |
 Tšistopol (Çístay) | 
Zainsk (Zäy) |
Zelenodolsk (Yäşel Üzän)
**Veikko Kalervo Viljo Olavi Valavuori** (14. kesäkuuta 1921 Tampere – 31. elokuuta 1992) oli suomalainen taidemaalari ja keramiikkataiteilija. Hänen töitään oli ensimmäistä kertaa julkisesti näytteillä vuonna 1948.

Valavuori opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1943–1949. Lisäopintoja hän hankki *Istituto degli Arti Ornamentali* -taidekoulussa Roomassa vuonna 1956 ja *Accademia di Belle Arti* -taidekoulussa Ravennassa vuonna 1957. Valavuori valittiin vuonna 1953 Imatran Taideyhdistyksen piirustuskoulun ensimmäiseksi opettajaksi, ja hän toimi samalla Imatran taidemuseon intendenttinä vuoteen 1955. Sen jälkeen Valavuori toimi opettajana Teknillisessä korkeakoulussa 1956, Suomen Taideakatemian koulussa 1957–1965 ja Taideteollisessa korkeakoulussa 1968–1987.

Vuonna 1956 Valavuori voitti kilpailun, joka oli järjestetty mosaiikkiteoksen hankkimiseksi Pyynikin uimahallin itäiselle päätyseinälle. Valavuoren toteuttama teos koostuu kolmesta noin neljän metrin korkuisesta naisfiguurista, joissa on vaikutteita antiikin ajan etruskien ja roomalaisten taiteesta. Keramiikkateoksen pinta-ala on noin 10 m2 ja sitä varten tarvittiin mosaiikkia noin 200 kg. Valavuoren muihin julkisiin töihin kuuluvat muun muassa Helsingin Myllykallion koulun freskomaalaus vuodelta 1957, Espoon Leppävaaran uimahallin konstruktivistinen, punahehkuinen mosaiikkiteos *Spektri* vuodelta 1972 ja Suomen Kaupunkiliiton Kaupunkien talon 16 m2:n mosaiikkiteos vuodelta 1983 Helsingin Kalliossa. Kaupunkien talon mosaiikkityössä on peräti 16 000 keramiikkapalaa ja 160 eri värisävyä.

Valavuori maalasi muun muassa paljon muotokuvia ja hän toimi myös muotokuvamaalauksen opettajana. Hän piti 1950-luvun lopulta lähtien Suomessa noussutta abstraktin informalismin suuntausta aluksi nihilistisenä äärimmäisyysilmiönä, mutta muutti sittemmin kantojaan nähtyään Ars 1961 näyttelyn, jossa hän näki modernismin kykenevän murtamaan aiemman välinpitämättömyyden muurin ja saamaan koskettavan yhteyden katsojaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuvataiteilijamatrikkeli
2. ↑  Imatran Taideyhdistys: Yhdistyksen historia
3. ↑  Koskesta voimaa: Asukkaat ja kulttuuri. Tampereen yliopisto
4. ↑  Tampereen kaupungin tiedotuslehti 1/2010
5. ↑  Espoon kaupunkipolut: Vallikallio, Leppävaaran urheilupuisto
6. ↑  Helsinki, Helsingfors (compuline.fi)
7. ↑  Kaakkuri – Kaakkois-suomen taidemuseoiden tiedotuslehti 2011.
8. ↑  Heittäydy vapauteen: Avantgarde ja Kauko Lehtisen taiteen murros 1961–1965
Lajos Asztalosin hautakivi.**Lajos Asztalos** (1889 – 1956) oli unkarilainen shakinpelaaja, kansainvälinen mestari ja International Arbiter. Vuonna 1913 Asztalos voitti shakin unkarinmestaruuden Gyula Breyerin ja Richard Rétin edellä. Maailmansotien välisen ajan hän asui Jugoslaviassa ja opetti filosofian professorina. Asztalos pelasi Jugoslavian joukkueessa kaksissa shakkiolympialaisissa: 1927 ja 1931. Vuonna 1942 hän palasi Unkariin ja ryhtyi journalistiksi. Asztalos toimi myös FIDE:n organisaatiossa ja Unkarin Shakkiliiton presidenttinä.

Asztalosille myönnettiin kansainvälisen mestarin arvonimi vuonna 1950 ja International Arbiterin arvonimi vuonna 1951.

Lähteet
-------

### Kirjallisuuslähteet

* Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 17. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lajos Asztalos ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Origenes Pakana** (m.kreik. Ὠριγένης, *Ōrigenēs*; 200-luku) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka eli ja vaikutti Aleksandriassa. Origenes oli Ammonios Sakkaksen oppilas ja Plotinoksen aikalainen Ammonioksen Aleksandriassa pitämässä filosofikoulussa. Hän oli myös paljon kuuluisamman kaimansa, kristityn Origeneen, aikalainen. Lisänimi *Pakana* on annettu myöhemmin, jotta nämä kaksi henkilöä voitaisiin erottaa toisistaan.

Origenes mainitaan kolme kertaa Porfyrioksen teoksessa *Plotinoksen elämä*. Hän saa paljon paremman kohtelun kuin kristitty Origenes, josta Porfyrios ei pitänyt. Myös Proklos mainitsee hänet useamman kerran. Vaikuttaa, että Origeneen opiskelutoverit Plotinos ja Kassios Longinos suhtautuivat häneen kunnioituksella.

Origeneen omasta ajattelusta tunnetaan ainoastaan se, ettei hän katsonut todellisuuden ensimmäisen prinsiipin olevan *Yksi*, joka on järjen ulottumattomissa ja olevan ulkopuolella, niin kuin Plotinos katsoi. Sen sijaan Origenes katsoi, että ensimmäinen prinsiippi oli korkein järki ja ensimmäinen oleva. Tästä voi päätellä, että hänen näkemyksensä olivat lähempänä perinteistä keskiplatonismia kuin Plotinoksen uusplatonismia.

Lähteet
-------

* Armstrong, A. H.: *The Cambridge History of Later Greek and Early Medieval Philosophy*, s. 198–199. Cambridge University Press, 1967.

### Viitteet

1. ↑  Porfyrios: *Plotinoksen elämä*, luvut iii, xiv ja xx.
2. ↑  Proklos: *In Platonis Theologiam*, ii. 4

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Origen the Pagan 

Antiikin filosofia – Platonismi

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akatemia | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Vanha: | Platon · Speusippos · Ksenokrates · Menedemos · Eudoksos · Filippos · Polemon · Krantor · Krates |
|  Keskimmäinen: | Arkesilaos · Lakydes · Euandros · Telekles · Hegesinos |
|  Uusi: | Karneades · Kleitomakhos · Kharmadas · Metrodoros Stratonikeialainen · Filon Larissalainen |

 |
| Keskiplatonismi | Antiokhos Askalonlainen · Aristos Askalonlainen · Eudoros Aleksandrialainen · Theomnestos · Filon Aleksandrialainen · Plutarkhos Khaironeialainen · Onasandros · Albinos · Alkinoos · Maksimos Tyroslainen · Apuleius · Attikos · Numenios · Kassios Longinos · Origenes Pakana |
| Uusplatonismi | Ammonios Sakkas · Plotinos · Amelios · Porfyrios · Iamblikhos · Marius Victorinus · Sopatros · Sosipatra · Aidesios · Deksippos · Khrysanthios · Salustios · Maksimos · Eusebios · Plutarkhos Ateenalainen · Hypatia · Macrobius · Hierokles · Syrianos · Hermias · Aidesia · Proklos · Marinos · Asklepigenia · Asklepiodotos · Isidoros · Ammonios Hermias · Kalkidios · Damaskios · Simplikios · Priskianos · Eulalios · Olympiodoros |
**Olavi Tammimies** (s. 17. syyskuuta 1950 Rovaniemi) on jalkapallon parissa toiminut rovaniemeläinen. Hän on toiminut kahteen otteeseen Veikkausliigajoukkue Rovaniemen Palloseuran päävalmentajana.

Jalkapallossa Olavi Tammimiehen pelipaikka oli omalla jalkapallouralla maalivahti. Lukiolaisena hän oli mukana Rovaniemen lyseon joukkueessa, joka voitti kaksi kertaa oppikoulujen Suomen mestaruuden 1960-luvun lopulla. Oma peliura kulki alasarjoissa, silloisessa Maakuntasarjassa, Rovaniemen Pallon ja Rovaniemen Reippaan riveissä.

Vuonna 1978 alkoi Olavi Tammimiehen valmentajaura. Ensimmäisenä valmentajatehtävänä oli Rovaniemen Reippaan kakkosvalmentajuus. Ensimmäinen päävalmentajuus ol 1980-luvun alussa kemijärveläisessä Isokylän Pallo-Pojissa (IPP). Sen jälkeen hän jatkoi Kolmosen Rovaniemen Lapissa. Lappi-kauteen liittyi erikoinen tapahtuma, kun Tammimies kävi Britanniassa pelaajahankintamatkalla ja sai sopimuksen nuoren englantilaisen Tony Finniganin pelaajaksi Kolmosen seuraansa.

> »Yhteyshenkilönä Englanissa toimi lähes 60 peliä ammattilaisena pelannut Gordon Taylor. Gordon kertoi, että tarjolla olisi nuori ja nopea kaveri, joka tarvitsisi paikan kehittyä. Finnigan oli loistava. Se on varmasti ainoa kerta, kun pelaaja siirtyy suomalaisesta kolmosdivarin seurasta suoraan Englannin pääsarjan Crystal Palacen avaukseen.»   
> (Olavi Tammimies)
> 
> 

Syksyllä 1991 Olavi Tammimies joutui yllättäen pääsarjaseura-RoPS:n päävalmentajaksi, kun valmentajana toiminut Graham Williams ei tullutkaan seuraan. Valmentaminen jäi kauden mittaiseksi. Sen jälkeen hän toimi 1990-luvulla RoPS:n valmennuspäällikkönä, viisi vuotta Kakkosessa pelanneen kemiläisen Visan Pallon päävalmentajana. Sen jälkeen vuonna 1999 hän toimi toisen kemiläisseuran eli Ykkösessä pelanneen KPT-85:n päävalmentajana. Sen jälkeen hän toimi vielä kauden 2000 RoPS:n päävalmentajana.

Peruskoulunopettajakoulutuksen saanut Tammimies siirtyi opetustehtäviin, ja valmentaminen jäi sivutoimiseksi. Toki senkin jälkeen hän on toiminut RoPS:ssa muissa valmentamiseen liittyvissä tehtävissä.

Veikkausliiga palkitsi syksyllä 2018 Olavi Tammimiehen Respect-palkinnolla ansiokkaasta 40-vuotisesta valmentajaurasta.

Viitteet
--------

1. 1 2 3 4  Poissa parrasvaloista: Olavi Tamimies - "Tammi-Olli" lensi kolmosdivarin koutsina Englantiin etsimään pelaajia..  *Urheilulehti*, 2022, nro 43, s. 50.
2. ↑  Olavi Tammimies *Rovaniemen Palloseura*. Viitattu 13.12.2022.
3. ↑  Olavi Tammimies *Veikkausliiga*.  24.9.2018. Viitattu 13.12.2022.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Graham Williams** | **Rovaniemen Palloseuran päävalmentaja**1992 | Seuraaja:**Keith Armstrong** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Kari Virtanen** | **Rovaniemen Palloseuran päävalmentaja**2000 | Seuraaja:**Mauri Holappa** |
**Ei kukkia neiti Blandishille** on James Hadley Chasen rikosromaani vuodelta 1939. Ilmestymisensä aikaan teoksen kuvaamaa väkivaltaa ja seksuaalisuutta pidettiin shokeeraavina. Tarina kertoo yhdysvaltalaisista rikollisryhmistä, niiden tekemästä kidnappauksesta sekä rikoksen selvittelemisestä ja kidnapatun naisen etsinnästä. Kirjailija Chase julkaisi vuonna 1962 teoksesta nykyaikaistetun version, mutta suomenkieliset painokset perustuvat alkuperäiseen vuoden 1939 tekstiin.

Tapahtumat alkavat Riley-nimisen gangsterin päätöksestä ryöstää neiti Blandishin jalokivikoru. Ryöstötilanteessa neidin poikaystävä saa surmansa ja rikollisryhmä ottaa naisen panttivangiksi. Vahvempi Grissonin gangsteriryhmä ryöstää kuitenkin itselleen sekä korun että panttivangin, jonka takia poliisi ei pääse tutkimuksissaan tuloksiin. Yksityisetsivä Dave Fenner onnistuu paremmin. Kidnappauksen aikana väkivaltainen Slim Grisson ottaa neiti Blandishin tyttöystäväkseen tämän vastarinnasta huolimatta.

Chasen vuonna 1948 julkaisemaa teosta *The Flesh of the Orchid* voi pitää teoksen jatko-osana, vaikkakaan sen roolihenkilöissä ei ole paljoakaan yhteistä aikaisemman romaanin kanssa. Jatko-osa on suomennettu nimellä *Lähtöjuhlat, neiti Blandish*.

Teoksen pohjalta on tehty sekä näyttämöversioita että elokuvia. Vuoden 1948 brittiläinen filmi on nimeltään *No Orchids for Miss Blandish* (ohjaus St. John Legh Clowes) ja vuoden 1971 yhdysvaltalainen elokuva on Grissomin jengi (*The Grissom Gang*, ohjaus Robert Aldrich).

Lähteet
-------

1. ↑  Ei kukkia neiti Blandishille. Kirjasampo. Viitattu 1.5.2019.
2. ↑  Pas d'orchidées, Gallimard, Série Noire 719, sivu 7.
3. ↑  Lähtöjuhlat, neiti Blandish. Kirjasampo. Viitattu 1.5.2019.
**Dispilió** (kreik. Δισπηλιό) on neoliittisen kauden aikaisen asutuksen arkeologinen kohde Länsi-Makedoniassa pohjoisessa Kreikassa. Se sijaitsee Kastorián kunnassa lähellä nykyistä Dispilión kylää (976 asukasta vuonna 2011), josta kohde on saanut nimensä. Asutuksen muinaista nimeä ei tunneta.

Dispilión asutuspaikka sijaitsee nimellä Nisí ("Saari") tunnetussa paikassa Orestiáda- eli Kastoriá-järven etelärannalla. Paikka on ollut asuttu varhaiselta neoliittiselta kaudelta noin 6000 eaa. myöhäiselle helladiselle kaudelle (pronssikaudelle) noin 1200 eaa. saakka. Keskisellä ja myöhäisellä neoliittisella kaudella noin 5470–4850 eaa. paikalla on ollut suhteellisen suurikokoinen asutus, ja se on yksi merkittävimpiä tunnettuja aikakauden kohteita. Asutuksen rakennukset oli tehty puusta ja kaislasta. Elinkeinoina ovat olleet maanviljely, karjankasvatus, metsästys ja kalastus. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa useaa eri tyyppiä olevaa keramiikkaa sekä nuolenkärkiä ja luusta tehtyjä koukkuja. Merkittävimpiin löytöihin kuuluu mahdollisesti varhaista kirjoitusta sisältävä niin kutsuttu Dispilión puutaulu, joka on ajoitettu noin vuoteen 5260 eaa.

Asutus löydettiin vuonna 1932 järven pinnan laskettua, kun puisia rakenteita tuli näkyviin. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1992. Järvenrantakaivaukset ovat vaatineet erityisiä menetelmiä. Paikalle on nykyisin rakennettu rekonstruktio osasta kylää.

* Asutuksen rekonstruktio.Asutuksen rekonstruktio.
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  Archaeological Site of Dispilio *Greek Travel Pages*. Viitattu 21.8.2017.
2. 1 2 3  Dispilio *Foundation of the Hellenic World*. Viitattu 21.8.2017.
3. ↑  Facorellis, Yorgos & Sofronidou, Marina & Hourmouziadis, Giorgos: Radiocarbon Dating of the Neolithic Lakeside Settlement of Dispilio, Kastoria, Northern Greece University of Arizona. Viitattu 21.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dispilió** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Ruotsin merivoimien Visby-luokan korvetista. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Helsingborg** (runkonumero K32) on Ruotsin laivaston Visby-luokan korvetti. Sen rakenne perustuu häiveteknologiaan, joka vähentää aluksen näkyvyyttä tutkassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Visby-luokan korvetti*
Puolustusvoimien materiaalilaitoksen suunnittelema alus tilattiin 17. lokakuuta 1996 Kockumsin Karlskronan telakalta, jossa valmistus aloitettiin kesäkuussa 1997. Se laskettiin vesille 27. kesäkuuta 2003.

Alus teki materiaalialaitoksen alaisena 12. elokuuta – 11. syyskuuta 2006 Välimeren-matkan, jonka tarkoituksena oli testata aluksen merikelpoisuutta ja häiveteknologian toimivuutta erilaisessa ympäristössä. Paluumatkalla alus vieraili kummikaupungissaan Helsingborgissa 9.–11. syyskuuta. *Helsingborg* aloitti palveluksensa merivoimissa 16. joulukuuta 2009, mutta se palautetaan 2012 materiaalilaitokselle ja edelleen valmistajalle järjestelmien päivitystä varten. Aluksen pitäisi palata laivastolle vuoden 2013 lopulla.

Lähteet
-------

Toremans, Guy: Sweden's Visby Class Corvettes - Stealth At All Level.  *Seaforth World Naval Review*, 2011, s. 149-165. Barnsley:  Seaforth Publishing. ISBN 978-1-84832-120-5.   (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Toremans, Guy s. 150

*Visby*-luokan korvetit

|  |
| --- |
| *HMS Visby* - *HMS Helsingborg* - *HMS Härnösand* - *HMS Nyköping* - *HMS Karlstad* - *HMS Uddevalla* |
| Edeltäjä: *Göteborg*-luokka – Seuraaja: ei seuraajaa |
**Tampere Klubi** oli tieteentekijöiden kansainvälinen keskustelufoorumi, jossa pohdittiin demokratian tilaa ja tulevaisuutta. Klubi toimi vuosina 2002–2017.

Tampere Klubi perustettiin professori Aulis Aarnion ajatuksesta vuonna 2000. Ajatuksena oli Rooman Klubin kaltainen, mutta mahdollisimman monta eri tieteenalaa yhteen tuova keskustelufoorumi. Ensimmäinen tilaisuus oli Tampereella kesällä 2002. Ensimmäisen Tampere-luennon esitti talousnobelisti James M. Buchanan. Kaikkiaan vuosien aikana Klubin jäsenistössä oli viisi nobelistia. Muut nobelistit olivat taloustieteilijät Thomas Schelling, Elinor Ostrom ja Bengt Holmström sekä Nobelin rauhanpalkinnon saanut presidentti Martti Ahtisaari. Klubin perustamisen alkuvuosina sen kunniapuheenjohtajana oli filosofi Georg Henrik von Wright.

Tampere Klubilla oli Tampere-talon seminaarien lisäksi myös muita tapahtumia. Keskusteluja käytiin myös Helsingin, Turun, Jyväskylän ja Lapin yliopistoissa. Lisäksi Tampere Klubi järjesti yli 40 seminaari- tai esitelmätilaisuutta.

Tampere Klubin viimeinen luento pidettiin helmikuussa 2017. Viimeisen luennon esitti ministeri Raimo Sailas. Aulis Aarnio toimi Klubin pääsihteerinä koko sen toiminta-ajan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mörttinen, Martti: Jopa Nobel-voittaja kehui: Näin syntyi 17 vuotta sitten Tampere Klubi – nyt toiminta loppuu  8.2.2017. Aamulehti.  Arkistoitu 23.2.2017. Viitattu 22.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Tampere Klubi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Human League** on brittiläinen vuonna 1977 perustettu yhtye, joka on yksi ensimmäisiä suuren yleisön suosioon kohonneita synthpop-yhtyeitä*lähde?*.

Yhtyeen ensiaskeleet otettiin Sheffieldissä, Englannissa, kun kosketinsoittajat Martyn Ware ja Ian Craig Marsh muodostivat duon nimeltä Dead Daughters. Nimi Human League otettiin käyttöön, kun laulaja Philip Oakey liittyi mukaan.

Alkutaipalellaan Human League panosti musiikin lisäksi visuaalisuuteen, ja tätä puolta hoitamaan yhtyeeseen liittyi diakuvilla live-esityksiä höystänyt Philip Adrian Wright.

Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia eivät olleet suuria kaupallisia menestyksiä, ja sisäisten ristiriitojen ajamina perustajajäsenet Ware ja Marsh jättivät yhtyeen vuoden 1980 lopulla perustaakseen British Electric Foundationin ja myöhemmin Heaven 17 -yhtyeen.

Waren ja Marshin tilalle yhtyeeseen liittyivät basisti Ian Burden sekä laulajattaret Susan Ann Sulley ja Joanne Catherall. Uudella kokoonpanolla uutta *Dare!* -nimistä albumia työstämään lähtenyt Human League sai ensimmäisen UK top-10 -hittinsä kappaleella "Love Action", joka nousi singlelistalla kolmanneksi. Itse albumista on tullut yksi synthpopin merkittävimpinä pidettyjä julkaisuja*lähde?*. Levyltä julkaistiin lisää singlehittejä: "Open Your Heart" nousi brittilistalla kuudenneksi, ja kappaleesta "Don't You Want Me" tuli yksi vuoden suurimpia hittejä*lähde?*. Se nousi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa listaykköseksi. 

Levyn julkaisun jälkeen yhtyeeseen liittyi kitaristi Jo Callis, ja Human Leaguen menestys jatkui 1980-luvun puoleen väliin saakka. Sen jälkeen yhtye on tehnyt vaihtelevasti menestyneitä comebackeja supistetulla kokoonpanolla. Human Leaguen toistaiseksi viimeinen alkuperäistä materiaalia sisältänyt julkaisu on albumi *Credo* vuodelta 2011.

Valikoitu diskografia
---------------------

### Albumit

* *Reproduction* (1979)
* *Travelogue* (1980)
* *Dare!* (1981)
* *Hysteria* (1984)
* *Crash* (1986)
* *Romantic?* (1990)
* *Octopus* (1995)
* *Secrets* (2001)
* *Credo* (2011)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **The Human League** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Neiphiu Rio** (s. 11. marraskuuta 1950) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Nagalandin pääministerinä neljättä kauttaan vuodesta 2018 alkaen. Aikaisemmin hän on toiminut samassa tehtävässä vuosina 2003–2014. Hän edusti Nagalandin osavaltiota Lok Sabhassa 2014–2018.

Rio valittiin ensimmäistä kertaa Nagalandin osavaltioparlamenttiin vuonna 1989, minkä jälkeen hän toimi osavaltiohallituksessa valtioministerinä vuoden. Intian kongressipuolueeseen kuuluessaan hän oli Nagalandin sisäministeri vuosina 1998–2002. Hän erosi tehtävästään pettyneenä osavaltiopääministeri S. C. Jamiriin, joka ei pystynyt käsittelemään nagojen ja Intian välistä kiistaa. Hän siirtyi Naga People’s Front -puolueeseen, jonka edustajana hänet valittiin Nagalandin pääministeriksi 2003. Hänen ensimmäinen kautensa keskeytyi vuonna 2008, jolloin Intian hallitus julisti Nagalandiin poikkeustilan. Samana vuonna järjestetyssä osavaltiovaalissa hän saavutti voiton, jonka seurauksena hänen kautensa pääministerinä jatkui. Hän jätti perustamansa Naga's People Frontin vuonna 2018 liittymällä Nationalist Democratic Progressive Partyyn, jonka ehdokkaana hänet valittiin pääministeriksi neljännen kerran.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sixteenth Lok Sabha: Members Bioprofile: Rio, Shri Neiphiu *loksabhaph.nic.in*. Viitattu 21.6.2020.
2. ↑  Who is Neiphiu Rio? *Indian Express*.  4.3.2018. Viitattu 21.6.2020.
3. ↑  Meet Neiphiu Rio – the man who made Nagaland elections interesting *Financial Express*.  3.3.2018. Viitattu 21.6.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Neiphiu Rio** Wikimedia Commonsissa

* Neiphiu Rion tiedot Lok Sabhan verkkosivuilta

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Emma Pullola Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.**Emma Eveliina Pullola** (s. 18. joulukuuta 1996 Rauma) on suomalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä. Hän edustaa Vaasan Vasamaa ja häntä valmentaa Mikael Bäck, aiemmin myös Natalia Bäck.

Pullola sijoittui kolmiloikassa 11:nneksi Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kolmanneksi 2019 ja hallimaaottelussa toiseksi 2020.

Sisäratojen SM-kilpailuissa Pullola on saavuttanut kolmiloikassa kultaa vuonna 2019, hopeaa vuosina 2020 ja 2021 sekä pronssia vuonna 2018. Pituushypyssä hän voitti kultaa 2022. Kalevan kisoissa hän saavutti kolmiloikassa hopeaa vuosina 2019 ja 2020. Hänen kolmiloikkaennätyksensä ulkoradoilla on 13,62 metriä (2020) ja sisäradoilla 13,43 metriä (2020). Pituutta hän on hypännyt ulkona 628 cm (2022) ja hallissa 613 (2022).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Emma Pullola Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Mannervaara** on kylä Joensuun kaupungin itäosassa Pohjois-Karjalassa lähellä valtakunnan rajaa noin 70 kilometriä Joensuun keskustasta ja noin 25 kilometriä Tuupovaaran kirkonkylästä kaakkoon. Mannervaara kuului Korpiselän kuntaan vuoteen 1946 asti ja sitten Tuupovaaran kuntaan vuoteen 2005 asti. Mannervaaran naapurikyliä ovat Luutalahti, Ruhovaara, Saaroinen ja Hoilola sekä Korpiselän luovutetulle alueelle jäänyt nykyisin autio Korpiselän kirkonkylä. Mannervaaran postinumero on 82880.

Mannervaaran halki kulkee seututie 500, joka on osa Runon ja Rajan tie -nimistä matkailutietä. Mannervaaran kohdalla seututie 500:sta erkanee maantie 4980 Luutalahteen ja Ruhovaaraan vievä tie, joka päättyy nykyisin valtakunnan rajalle, mutta joka ennen alueluovutuksia jatkui Korpiselän kirkonkylään. Mannervaaralla on naapurikylän Luutalahden kanssa yhteinen kylätoimikunta. 

Ennen 1940-luvun alueluovutuksia Mannervaaran ja Ruhovaaran kylät kuuluivat Korpiselän kirkonkylän koulupiiriin, jonka koulu jäi luovutetulle alueelle. Koulupiirin Suomen puolelle jääneestä osasta muodostettiin Manneravaaran koulupiiri, joka toimi aluksi vuokratiloissa, kunnes oma koulurakennus valmistui vuonna 1949.

Lähteet
-------

1. ↑  Tynkä-Korpiselkä Karjalan Liitto ry.  Arkistoitu 17.5.2011. Viitattu 4.12.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Luutalahti–Mannervaara[vanhentunut linkki]

Korpiselän kylät
Haukivaara • Hoilola • Hominvaara • Karali • Keskijärvi • Kilpijärvi • Kitilänselkä • Kokkari • Korpiselkä (kirkonkylä) • Kruununpuisto • Lehmivaara • Mannervaara • Meriinaho • Ruhovaara • Saarivaara • Saaroinen • Tolvajärvi • Tšiipakka • Tšikki • Tšokki • Vieksinki • Yläjärvi • Ägläjärvi
Averbah *Bolševistskaja vesna* ("Bolševistinen kevät") -teoksensa kannessa.
**Leopold Leonidovitš Averbah** (*Auerbach*, ven. Леопо́льд Леони́дович Аверба́х, 1903 Saratov – 14. elokuuta 1937) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja kirjallisuusvaikuttaja.

Leopold Averbah syntyi juutalaisen höyrylaivayhtiön omistajan perheeseen. Hänen äitinsä oli Jakov Sverdlovin sisar. Averbahin vaimo oli Vladimir Bontš-Brujevitšin tytär ja hänen sisarensa oli naimisissa NKVD:n päällikön Genrih Jagodan kanssa.

Lukion kesken jättäneestä Averbahista tuli lokakuun vallankumouksen jälkeen yksi komsomolin johtajista ja VKP(b):n jäsen vuonna 1920. Hän työskenteli jonkin aikaa ulkomailla kommunistisen nuorisointernationaalin tehtävissä.

Venäjälle palattuaan Averbah toimitti *Molodaja gvardija* (1922–1924) ja *Na literaturnom postu* (1926–1932) -kirjallisuuslehtiä. Hän oli Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen pääsihteeri ja yksi aikansa dogmaattisimmista kirjallisuuskriitikoista. RAPP:in lakkauttamisen jälkeen vuonna 1932 Averbah osallistui neuvostokirjailijoiden liiton perustamiseen. Myöhemmin häntä alettiin syyttää muun muassa trotskilaisuudesta.

Sverdlovskin alueella NKP(b):n piirikomitean sihteerinä toiminut Averbah pidätettiin huhtikuussa 1937, tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin. Hänet on haudattu Moskovaan Donskoin luostarin hautausmaalle. Averbah todettiin syyttömäksi vuonna 1961.

Averbahia on pidetty yhtenä Mihail Bulgakovin *Saatana saapuu Moskovaan* -romaanin kirjallisuuskriitikko Berliozin esikuvista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sem 40: Pervyi rossijski mediamagnat Leopold Averbah *sem40.ru*. Viitattu 28.10.2012. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 28.10.2012. (venäjäksi)
3. 1 2  Kratkaja literaturnaja entsiklopedija *feb-web.ru*. Viitattu 28.10.2012. (venäjäksi)
4. 1 2  *Encyclopedia Judaica (second edition), volume 2*, s. 722. Farmington Hills: Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865930-5.
5. ↑  Žertvy polititšeskogo terrora v SSSR *lists.memo.ru*. Viitattu 28.10.2012. (venäjäksi)
6. ↑  Lesskis, G: Posledni roman Bulgakova. Teoksessa: Bulgakov, M. A.: *Sobranije sotšineni v pjati tomah. Tom pjatyi*, s. 631–632. Moskva: Hudožestvennaja literatura, 1990. ISBN 5-280-00982-2.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Timothy James "Tim" Rice-Oxley** (s. 2. kesäkuuta 1976 Oxford, Englanti) on brittiläisen rockyhtye Keanen pianisti. Hän soittaa pianoa ja bassokitaraa. Hän kirjoittaa myös kappaleiden sanat. Vuonna 2004 hän voitti Ivor Novello-palkinnon Vuoden Parhaana Säveltäjänä.

Rice-Oxley otti pianotunteja teini-ikäisenä, mutta ei pitänyt niistä, koska harjoiteltavat kappaleet olivat klassista musiikkia, jota hän piti tylsänä. Myöhemmin hän opiskeli itse pianonsoittoa. Vuonna 1995 hänen ystävänsä Dominic Scott ehdotti, että he perustaisivat yhtyeen. Yhtyettä kutsuttiin "The Lotus Eatersiksi". He pyysivät Richard Hughesia soittamaan rumpuja. Tom Chaplin soitti bassoa. Rice-Oxley ja Chaplin olivat kavereita lapsesta asti. Vuonna 1997 Rice-Oxley pyysi Chaplinia laulamaan. Yhtyeen nimi muutettiin "Keaneksi". Kun Scott lähti yhtyeestä vuonna 2001, Rice-Oxley alkoi soittaa pianoa ja bassoa erikseen. Hän tekee tätä edelleen. Rice-Oxley avioitui helmikuussa 2005.

Luettelo laitteista
-------------------

* Yamaha CP70 (Piano)
* Nord Lead 3 (Syntetisaattori)
* Fender Precision (Basso)
* Apple Tietokone Powerbook G4
* Apple Powermac G5

Aiheesta muualla
----------------

* Keanemusic Keanen omat kotisivut. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Villa Solin** sijaitsee Turussa Katariinanlaaksossa entisen Ispoisten kartanon mailla. Vuonna 1926 palsta lohkottiin varatuomari Matti Solinille ja hänen puolisolleen, jotka ostivat sen kesähuvilakäyttöön. *Villa Solin* on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema.

Bryggmanin piirustukset lähtivät ensin käyntiin klassistisina, mutta suunnitelmia yksinkertaistettiin pian ja rakennus sai funktionalistisia piirteitä. Pääpiirustukset hän laati vuoden 1927 kuluessa ja rakennus valmistui 1929. Villa Solin myytiin nopeasti valmistumisensa jälkeen ja uudelleen vuonna 1936. Turun kaupunki osti huvilan 1963 ja vuokrasi sitä yhdistyksille kesänviettopaikaksi. Huvila korjattiin Turun kaupungin edustustilaksi 1990-1991 ja sen yhteyteen suunniteltiin Kimmo Salmelan ja Pia Helinin toimesta rantasauna.

Päärakennus on kaksikerroksinen. Pihan puolella on funktionalismia edustava tasakattoinen veranta, jonka kattoa voi käyttää oleskelutilana. Edustustilat ovat alakerrassa: olohuone, ruokasali, keittiö ja kolme huonetta. Yläkerrassa on kaarevakattoinen halli, jossa on Elsa Arokallion Turun kaakelitehtaan vuoden 1929 mallistoon suunnittelema takka.

Huvilan suunnittelussa rakennusmestarina toimi V.A. Lahti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nikula, Riitta: *Erik Bryggman 1891-1955 : arkkitehti = arkitekt = architect*, s. 134-149. Suomen rakennustaiteen museo, 1991. ISBN 951-9229-70-1.
2. ↑  Laaksonen, Mikko ja Nummelin Juri: *Turun seudun arkkitehtuuriopas*, s. 229. Bookwell Oy, 2013. ISBN 978-952-5805-55-0.
3. 1 2 3  Laaksonen Mikko: *Erik Bryggmanin arkkitehtuuri*, s. 41-43. Meedia Zone OÜ, 2016. ISBN 978-952-267-152-3.
**Emma Nuutinen** (s. 7. joulukuuta 1996 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 172 cm.

Nuutinen siirtyi Kiekko-Vantaan juniorijoukkueesta SM-sarjaseura Espoo Bluesiin kauden 2011–2012 aikana. Seuraavalla kaudella hänet valittiin SM-sarjan kauden tulokkaaksi ja pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 2013−2014 hänet valittiin All Stars -kentälliseen. Hän pelasi Bluesissa kevääseen 2016 saakka. Kauden 2016–2017 hän pelasi Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa ja kausilla 2017–2020 Mercyhurstin yliopistossa. Lokakuussa 2020 Nuutinen teki tammikuun 2021 loppuun ulottuvan sopimuksen Kiekko-Espoon kanssa. Välivuoden jälkeen hän edusti PHF-seuraa Buffalo Beautsia kaudella 2022–2023.

Nuutinen on pelannut 92 SM-sarjan runkosarjan ottelua, joissa on tehnyt 85 maalia ja antanut 92 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 38 ottelussa 24 maalia ja antanut 22 maalisyöttöä. NCAA:n sarjassa hän on pelannut 121 runkosarjan ottelua, joissa hän on tehnyt 55 maalia ja antanut 45 maalisyöttöä. PHF:n 24 ottelussa hän on viimeistellyt neljä ja syöttänyt kuusi maalia.

Nuutinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012, 2013 ja 2014. Vuoden 2013 kisoissa hänet valittiin all stars -hyökkääjäksi. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa Japania vastaan elokuussa 2013. Hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen Sotšin olympialaisissa 2014 sekä Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa Ruotsissa 2015 ja Yhdysvalloissa 2017. Pyeongchangissa 2018 hän saavutti olympiapronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa.

Hän on pelannut 27.5.2023 mennessä 102 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 14+18=32. Olympialaisissa hän on tehnyt 12 ottelussa kaksi maalia ja antanut yhden maalisyötön, MM-kilpailuissa hän on antanut 18 ottelussa yhden maalisyötön..

Nuutinen on pelannut myös jalkapalloa naisten Ykkösessä Tikkurilan Palloseurassa. Hän edusti Suomea jalkapallon alle 17-vuotiaiden EM-karsintaturnauksessa Ranskassa keväällä 2013.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Emma Nuutinen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2  Emma Nuutinen *Eurohockey.com*. Viitattu 16.4.2015. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Emma Nuutinen Suomen Olympiakomitea.  Arkistoitu 23.1.2014. Viitattu 24.1.2014.
4. ↑
5. ↑  Emma Nuutinen *sports-reference.com*.  Arkistoitu 25.12.2014. Viitattu 16.4.2015.
6. ↑  Tämä joukkue palautti Naisleijonat mitalikantaan arvokisoissa! *leijonat.fi*.  4.4.2015.  Arkistoitu 16.4.2015. Viitattu 16.4.2015.
7. ↑  Parkkinen, Jaakko: Naisleijonat taisteli pronssia! Rädyn päälle ajettiin, Hiirikoski sai mailasta päähän  21.2.2018. Yle. Viitattu 21.2.2018.
8. ↑  Finland IIHF. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
9. ↑  Vainikka, Jussi: Yle seurasi hetki hetkeltä: Naisleijonien ennenaikaiset voitonjuhlat vaihtuivat katkeraan tappioon, Yhdysvallat vei maailmanmestaruuden uskomattomien käänteiden jälkeen Yle. Viitattu 14.4.2019.
10. ↑  Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2018*, s. 350. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.
**Kresfontes** (m.kreik. Κρεσφόντης, *Kresfontēs*; lat. *Cresphontes*) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristomakhoksen poika ja yksi herakleideista, Herakleen lapsenlapsi neljännessä polvessa.

Herakleidit, Herakleen jälkeläiset, olivat yrittäneet paluuta Peloponnesokselle joka sukupolven ajan heille annetun ennustuksen perusteella, mutta kaikki yritykset olivat päättyneet surkeasti. Lopulta Kresfontes veljiensä Temenoksen ja Aristodemoksen kanssa kyseenalaistivat oraakkelin antaman ennustuksen, jolloin oraakkeli tarkensi heille sen merkityksiä. Näiden neuvojen perusteella Herakleidien paluu, joka tunnetaan nimellä doorilaisten invaasio, vihdoin onnistui, ja veljekset kukistivat taistelussa Teisamenoksen.

Seuranneessa jaossa Kresfontes sai hallittavakseen Messenian. Hän meni naimisiin Meropen kanssa, ja he saivat ainakin yhden pojan, Telefonin, tai Aipytoksen. Pian tämän jälkeen Kresfontes kuitenkin surmattiin; tämän tekivät joko kaksi hänen omaa poikaansa tai Polyfontes. Joka tapauksessa Polyfontes nousi valtaistuimelle, kunnes Kresfonteen poika vartuttuaan surmasi tämän ja otti vallan Messeniassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Pausanias, *Kreikan kuvaus 2.18.7* (engl. käännös)
2. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.8.1–4 (engl. käännös)
3. 1 2  Hyginus, *Fabulae cxxxvii* (engl. käännös)
4. 1 2  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.8.5 (engl. käännös)
Euroopan komission **Tutkimuksen puiteohjelma** (Framework Programme, lyhenne englanniksi FP) on Euroopan unionin tärkein väline, jolla ohjataan ja rahoitetaan eurooppalaista tutkimus- ja kehitystoimintaa. Tavoitteena on Euroopan tutkimusalueen (European Research Area, ERA) kehittäminen ja maanosan kilpailukyvyn edistäminen.

Rahoitusta myönnetään kansainvälisille hankkeille, jotka toteutetaan puiteohjelman eri ohjelmien tarkemmin määrittelemillä aihealueilla. Rahoitettavat hankkeet valitaan ilmoitettuina hakuaikoina komissioon saapuneista hanke-ehdotuksista. Komission nimeämät eri alojen asiantuntijat arvioivat ehdotukset.

Puiteohjelmat
-------------

* 1. puiteohjelma; 1984–1987 (yhteensä 3 750 miljoonaa ecua)
* 2. puiteohjelma; 1987–1991 (yhteensä 5 396 miljoonaa ecua)
* 3. puiteohjelma; 1991–1994 (yhteensä 6 600 miljoonaa ecua)
* 4. puiteohjelma; 1994–1998 (yhteensä 13 215 miljoonaa ecua)
* 5. puiteohjelma; 1998–2002 (yhteensä 14 960 miljoonaa euroa)
* 6. puiteohjelma; 2002–2006 (yhteensä 17 883 miljoonaa euroa)
* 7. puiteohjelma; 2007–2013 (yhteensä 50 521 miljoonaa euroa)
* 8. puiteohjelma (Horizon 2020); 2014–2020 (yhteensä noin 70 000 miljoonaa euroa)
* 9. puiteohjelma (Horisontti Eurooppa); 2021–2027 (noin 100 000 miljoonaa euroa)

7. puiteohjelma
---------------

Komissio jakaa seitsemännen puiteohjelman neljään osaan, jotka on tiivistetty sanoiksi yhteistyö, ideat, ihmiset ja valmiudet. Tietoa tutkimuksen puiteohjelmasta ja neuvontaa osallistumisessa Suomen EU-T&K-sihteeristöstä:  (Arkistoitu – Internet Archive) Siitä rahoitetaan yritysten, yliopistojen ja tutkimuslaitosten kansainvälistä t&k&i-yhteistyötä, verkottumista sekä tutkijoiden koulututusta sekä liikkuvuutta.

Katso myös
----------

* Euroopan komission yhteinen tutkimuskeskus (YTK)
* European Research Council (ERC)
* European Institute of Technology (EIT)
* European Research Advisory Board (EURAB)
* TAFTIE

Lähteet
-------

1. ↑   How is FP 7 structured? from FP7 in Brief, European Commission, 31 July 2011
2. ↑   Grove, Jack "'Triple miracle' sees huge rise in EU funds for frontier research", Times Higher Education, 28 July 2011

Aiheesta muualla
----------------

* EU Research web site
* Fourth Framework Programme
* Fifth Framework Programme
* Sixth Framework Programme
* Seventh Framework Programme
* FP7 Proposal Assistance
* New OSH era
* OSH Research
**Kolilemppaus**, virallisesti hiilensiirto tai hiilenlastaus, on höyrylaivojen aikakauden väistyttyä jo käytöstä poistunut laivatyön muoto.

Historia
--------

Höyrylaivojen tärkein polttoaine oli kivihiili. Laivojen koon kasvaessa myös polttoaineen kulutus kasvoi ja suuremmat hiilivarastot synnyttivät uuden ammatin. Hiilenlastaajan eli hiilensiirtäjän, puhekielessä *trimmarin*, *kolilempparin* tai *hiilikuskin* tehtävänä oli yleensä työntökärryjen avulla siirtää hiiltä kaukaisemmasta varastosta lämmittäjille tai tarvittaessa muutenkin siirtää hiiliä laivan hiilivarastosta toiseen jos aluksen vakaus sitä vaati. 

*Trimmari* toimi myös lämmittäjän apumiehenä kaikissa tämän töissä, erityisesti höyrykattiloiden puhdistuksessa ja kuonanpoistossa. Joillakin laivoilla ei konemiehistöllä ollut erillistä messipoikaa vaan *trimmarit* hoitivat näiden tehtävät eli ruuan tarjoilun, tiskauksen ja siivouksen. Lisäksi trimmarit huolehtivat nestehukan täydennykseen käytetyn kylmän kauraliemen valmistuksesta. Tätä käytettiin suuria määriä työvuoron mittaan, koska pelkkä vesi olisi vienyt voimat. Jäänmurtajilla tarkoitukseen käytettiin kotikaljaa, kylmää teetä tai puolukkamehua.

Sotalaivoilla hiilensiirtoa kattilahuoneessa käytettiin pitkään kurinpitorangaistuksena. Iso-Britannia oli tässä ensimmäinen. Royal Navyn perinteinen kurirangaistus, julkinen ruoskiminen, korvattiin Krimin sodan aikana tällä työllä. Menettely osoittautui toimivammaksi kuin ruoskiminen, koska vuorokaudenkin raataminen lapionvarressa vahingoitti miestä ruumiillisesti ja henkisesti paljon vähemmän kuin selän nahattomaksi ruoskiminen. Lisäksi saatiin hyöty työstä, joka oli tarpeen, sillä esimerkiksi dreadnoughtit polttivat vuorokaudessa 100–120 tonnia hiiltä taloudellisimmalla nopeudellaan ja seistessäänkin jopa 90 tonnia. Kurinpidon kannalta tärkeä pelotusvaikutuskin osoittautui ajan myötä paremmaksi.

### Ammatin loppu

Trimmarin ammatti hävisi hiilipolton mukana. Viimeiset trimmarit saivat uuden ammattinimen *vaippari* (engl. wipe = pyyhkiä, puhdistaa) ja toimivat eräänlaisina yleisapumiehinä öljypolttoisten höyrylaivojen konehuoneissa. 

Tämäkin ammatti katosi lopulta höyrylaivojen myötä.

Kolilemppaus Suomessa
---------------------

Suomen laissa on voimassa oleva määräys siitä, että höyrylaivan lämmittäjäksi tai hiilenluojaksi ei saa palkata alle 18-vuotiasta henkilöä. Määräys oli jo vuoden 1924 merimieslaissa, joka tuli voimaan vuoden 1925 alussa. Sama ikäraja oli kansainvälisen työjärjestön sopimuksessa, joka vahvisti alimman ikärajan hiilenkantajina tai lämmittäjinä aluksella käytettäville nuorille henkilöille. Sopimus tuli Suomessa voimaan 1925.

Suurissa laivoissa, kuten s/s **Kotka**ssa, trimmareita saattoi olla jopa kymmenkunta.

Lähteet
-------

* Rosén - Ohrelius: Laivojen kirja
* Erkki Riimala: Suomalaisia höyrylaivoja 150 vuotta

### Viitteet

1. ↑  Merimieslaki 423/1978 § 5
2. ↑  Merimieslaki 87/1924 § 10
3. ↑  Asetuskokoelma 280/1925

Kirjallisuutta
--------------

* B Traven: Kuolemanlaiva
* Eino Koivistoinen: Hiililasti Chileen
* Erkki Savolainen: Villi linja
Villa de Balbianello
**Villa del Balbianello** on Comojärven rannalla Italiassa sijaitseva huvila. Se sijaitsee Tremezzinan kunnassa olevassa Lennon kylässä.

Historia
--------

Villa del Balbianello on valmistunut vuonna 1787, ja sen rakennutti kardinaali Angelo Maria Durini entisen fransiskaaniluostarin paikalle. Kardinaalin kuoltua huvilan peri hänen pojanpoikansa kreivi Luigi Porro Lambertenghi. Sittemmin huvilan osti markiisi Giuseppe Arconati Visconti, jonka luona vierailivat runoilijat Alessandro Manzoni, Giovanni Berchet ja Giuseppe Giusti. Markiisin poika Gianmartino Arconati Visconti teki parannuksia huvilan puutarhoihin ja loggiaan. Perheen varallisuus kuitenkin hupeni ja vuonna 1919 Villa del Balbianellon osti amerikkalainen sotilas ja liikemies Butler Ames, joka myös palautti huvilan alkuperäiseen loistoonsa. Hänen perillisensä lahjoittivat huvilan vuonna 1974 kuuluisalle italialaiselle yrittäjälle ja tutkimusmatkailijalle Guido Monzinolle. Hän sisusti huvilan retkillään hankkimilla esineillä. Vuonna 1988 Monzino kuoli iilman perillisiä ja hän lahjoitti Villa del Balbianellon Italian ympäristörahastolle Fondo Ambiente Italianolle (FAI).

Nykyaika
--------

Nykyään huvila ja sen puutarha ovat yleisölle avoinna. Huvila on myös suosittu häidenpitopaikka, ja se oli monen suomalaisen seurapiiriartikkelin aiheena Kiira Korven mentyä siellä naimisiin vuonna 2018. Lisäksi huvilassa on filmattu elokuvia kuten Casino Royale ja Tähtien sota: Episodi II – Kloonien hyökkäys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Villa Balbianello, Tremezzina Lake Como Travels. Viitattu 5.6.2018. (englanniksi)
2. ↑  Laitinen, Vesa: Romanttinen hääsuudelma kauniin Como-järven rannalla, upea hääpuku ja kaunis kimppu – Katso uusi yhteiskuva Kiira Korvesta ja tämän sulhasesta  30.4.2018. Aamulehti. Viitattu 5.6.2018. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Villa del Balbianellon kotisivut

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Villa del Balbianello** Wikimedia Commonsissa