recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Powerviolence** (joskus myös **power violence**) on raivokas ja epäsointuinen hardcore punkin alalaji. Powerviolence on läheistä sukua thrashcoren ja grindcoren kanssa, ja sitä voidaankin pitää näiden kahden jonkinlaisena välimuotona, sillä powerviolence on meluisampaa, riitasoituisampaa ja usein raskaampaa kuin thrashcore mutta vähemmän teknistä ja metallista kuin grindcore, ja usein powerviolencesta puuttuvatkin metallivaikutteet täysin.

Historia
--------

Powerviolence-termi syntyi powerviolencen pioneerin, Man Is The Bastardin kappaleen nimestä "Hispanic Small Man Power (H.S.M.P.)". Lopullisen muodon powerviolencelle muodosti hardcore punk-yhtye Infest, joka sekoitti nuoren hardcore punkin elementtejä noiseen ja sludgeen ja otti vaikutteita yhtyeiltä Lärm ja Siege. Tyylilajin kehityksessä vaikuttivat merkittävästi 1990-luvun alulla yhtyeet Man Is The Bastard, Crossed Out, No Comment, Capitalist Casualties ja Manpig. Powerviolence-yhtyeet ottivat inspiraatiota yhtyeiltä Siege, Deep Wound, Cryptic Slaughter, Septic Death, Dirty Rotten Imbeciles ja aikaisemmalta Corrosion of Conformityltä. Nämä yhtyeet soittavat enemmän tai vähemmän crossover thrashia, thrash metallia ja/tai thrashcorea.

Spazz-yhtyeen vokalisti ja basisti Chris Dodgen levy-yhtiö Slap-a-Ham Records on keskittynyt vahvasti powerviolenceen. Levy-yhtiöllä ovat käyneet esimerkiksi yhtyeet Neanderthal, No Comment, Crossed Out, Infest ja Spazz. Levy-yhtiö Fiesta Grande järjesti powerviolence-festivaaleja vuosina 1992–2000. Spazzin rumpali Max Wardin levy-yhtiö 625 Thrashcore aloitti myös omat festivaalinsa, Super Sabado Gigantet. Vaikka powerviolence-festivaaleilla oli paljon thrashcore-yhtyeitä, myös thrash metal -yhtyeille löytyi omat tilansa.

Merkittäviä powerviolence-yhtyeitä
----------------------------------

* Man Is The Bastard
* Infest
* Crossed Out
* No Comment
* Capitalist Casualties
* Manpig
* Spazz
* Charles Bronson
* Hellnation
* Dropdead
* Lärm
* Code 13
**Afrikan tähti: Retkikunnat** on lisäosa *Afrikan tähti* -pelille. Pelin kehittivät Joonas Tupala ja Aleksi Michelsson, ja sen julkaisi Peliko vuonna 2014. Lisäosa tekee alkuperäisestä Afrikan tähdestä monipuolisemman. Afrikan tähti: Retkikunnat -pelistä löytyy samat kiekot kuin alkuperäisessä Afrikan tähdessä paitsi tyhjiä. Pelissä on myös kahta uutta kiekkoa, vaaratilanne- ja retkikuntakiekot.

Säännöt
-------

### Perussäännöt

Pelin perussäännöt ovat lähes samat kuin alkuperäisessä Afrikan tähdessä. Ainoa ero on se, että jos Afrikan tähdessä saa tyhjän Slave Coastilta, joutuu jäämään sinne orjaksi kolmen vuoron ajaksi, mutta koska Afrikan tähti: Retkikunnat -pelissä ei ole tyhjiä, sinne joutuu jäämään vaaratilanne- tai rosvokiekosta. Kuitenkaan jos Slave Coastilta saa vaaratilanne- tai rosvokiekon, ei joudu nostamaan vaaratilannekorttia tai menettämään rahojaan.

### Muut säännöt

Pelaajien pitää valita tai arpoa pelihahmot, jotka antavat pelaajille ominaisuuden (esim. Merikapteenilla saa ilmaiset merimatkat) ja 1–3 retkikuntakorttia, joista saa tarvittavasta retkikunnasta jo kolmasosan. Retkikuntakorteilla saa kykyjä. Retkikuntakortteja voi myös menettää. Pelissä on kiekkoja kaksi kerrosta. Alempia kiekkoja saa avata, kun pelaajalla on retkikunta kasassa tai kun kaikki ylemmät kiekot on avattu. Pelissä nostetaan myös tapahtumakortteja, joista voi saada käsikortteja, joilla voi sabotoida muita pelaajia. Tapahtumakortteja pitää nostaa aina, kun osuu kohteeseen tai menee sellaisen läpi paitsi jos tapahtumakortti liikuttaa pelaajaa. Kun pelaaja löytää Afrikan tähden, toinen pelaaja voi hevosenkengän etsimisen lisäksi hyökätä Afrikan tähden löytäneen pelaajan kimppuun ja yrittää ryöstää siltä pelaajalta Afrikan tähden. Pelin voittaa pelaaja, joka ehtii ensimmäisenä Kairoon tai Tangieriin Afrikan tähden tai Afrikan tähden jälkeen löydetyn hevosenkengän kanssa aivan kuten alkuperäisessä Afrikan tähdessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Saari, Mikko: Afrikan tähti: Retkikunnat -lautapelin arvostelu *Lautapeliopas*.  8.9.2014. Viitattu 19.3.2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Tupala, Joonas & Michelsson, Aleksi: *Afrikan Tähti - Retkikunnat*. Peliko & Martinex, 2014. VASTAA TIMANTIN KUTSUUN. Säännöt.
**Eulerin karakteristika** on eräs algebrallisen topologian invariantti, joka kuvastaa topologisen avaruuden rakennetta.

Eulerin karakteristika määriteltiin alun perin monitahokkaalle ja sitä käytettiin todistamaan monia monitahokkaita koskevia lauseita, kuten esimerkiksi kaikkien säännöllisten monitahokkaiden karakterisoimiseen. Alkuaikoina erityisesti Leonhard Euler tutki Eulerin karakteristikaa. Nykymatematiikassa Eulerin karakteristika esiintyy homologiateoriassa ja sillä on yhteyksiä moniin muihin algebrallisen topologian invariantteihin.

Monitahokas
-----------

**Eulerin karakteristika** \chi  määritellään monitahokkaalle kaavalla

{\displaystyle \chi =V-E+F,\,\!}
missä *V*, *E* ja *F* ovat kärkien, särmien ja tahkojen lukumäärä. Karakteristikan merkitys on siinä, että se riippuu vain monitahokkaan topologisista ominaisuuksista. Voidaan osoittaa, että karakteristika riippuu vain monitahokkaan muodostaman pinnan genuksesta ja suunnistuksesta. Merkitään genusta kirjaimella g (g on aina positiivinen kokonaisluku tai nolla). Jos pinta on suunnistettu, niin

{\displaystyle \chi =V-E+F=2-2g.\,\!}

Jos monitahokas on homeomorfinen pallon kanssa, niin g=0, joten tällöin

{\displaystyle \chi =V-E+F=2.\,\!}
Erityisesti jos monitahokas on konveksi, niin g=0. Tämä tulos tunnetaan **Eulerin monitahokaslauseena**.

### Esimerkkejä konvekseista monitahokkaista

Konveksin monitahokkaan Eulerin karakteristika on siis 2. Tätä voidaan käyttää sen osoittamiseen, että on olemassa vain viisi säännöllistä monitahokasta:

| Nimi | Kuva | *V* (kärjet) | *E* (särmät) | *F* (tahkot) | Eulerin karakteristika: *V* − *E* + *F* |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tetraedri |  | 4 | 6 | 4 | **2** |
| Heksaedri eli kuutio |  | 8 | 12 | 6 | **2** |
| Oktaedri |  | 6 | 12 | 8 | **2** |
| Dodekaedri |  | 20 | 30 | 12 | **2** |
| Ikosaedri |  | 12 | 30 | 20 | **2** |
**Roberto Román Triguero** eli **Tito** (s. 11. heinäkuuta 1985 Madrid, Madridin alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Rayo Vallecanoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Tito pelasi kaudella 2002–2003 Alcalássa kaksi Segunda División B:n ottelua. Seuraavalla kaudella hän sai enemmän vastuuta pelaten putoamiskarsinta mukaan lukien 36 ottelua, joissa teki yhden maalin. Kaudeksi 2004–2005 Tito siirtyi Mallorca B:hen, jossa pelasi 26 Segunda División B:n ottelua. Mallorca B putosi seuraavaksi kaudeksi Tercera Divisióniin. Kaudeksi 2006–2007 Tito siirtyi Segunda División B:n Alcorcóniin, jossa pelasi yhdeksän ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 32 ottelua tehden yhden maalin ja kaudella 2008–2009 nousukarsinta mukaan lukien 34 ottelua.

Kaudeksi 2009–2010 Tito siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneeseen Rayo Vallecanoon, jossa pelasi ensimmäisellä kaudellaan 17 ottelua tehden yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi 10 ottelua ja teki jälleen yhden maalin, kun Rayo Vallecano nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012. Tito pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 28. elokuuta 2011 Athletic Bilbaota vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 7. huhtikuuta 2012 Osasunan verkkoon ja se olikin hänen kautensa ainoa, kun otteluja kertyi 36.

Tito pelasi Rayo Vallecanossa seitsemän kautta. Kesällä 2016 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Granadan kanssa. Hän pelasi Granadassa vuoden 2017 tammikuulle asti, jolloin Granada lainasi hänet loppukaudeksi Leganésiin. Lainasopimuksessa oli osto-optio, jonka Leganés käytti ja maksoi Granadalle 600 tuhannen euron siirtokorvauksen.

Leganésissa Tito pelasi vain kauden 2017-18, ja kaudeksi 2018-19 hän siirtyikin takaisin Rayo Vallecanoon.

Lähteet
-------

* Tito BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Tito Futbolme-sivustolla (espanjaksi)
* Tito Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Ignasi Salafranca: Oficial: Tito ficha por el Granada *Fichajes.net*.  4.7.2016. Viitattu 7.5.2017. (espanjaksi)
2. ↑  Granada CF loans Tito to CD Leganés  31.1.2017. Granada Club de Fútbol. Viitattu 7.5.2017. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee vuonna 1919 olemassa ollutta neuvostotasavaltaa. Vuosina 1919-1991 toimineesta Valko-Venäjän neuvostotasavallasta on erillinen artikkeli: Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta*
Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta (1919)
Valko-Venäjän SNT Puolan-Neuvosto-Venäjän sodassa.
**Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta** (valkoven. Савецкая Сацыялістычная Рэспубліка Беларусь (SSRB), ven. Социалистическая Советская Республика Белоруссия) oli lyhyen aikaa vuonna 1919 toiminut neuvostotasavalta Valko-Venäjän alueella. Neuvostotasavalta perustettiin Venäjän keisarikunnan hajoamisen ja lokakuun vallankumouksen seurauksena.

Historia
--------

Bolševikit perustivat Valko-Venäjän neuvostotasavallan 1. tammikuuta 1919 Smolenskissa Puna-armeijan miehitettyä vetäytyneen Saksan keisarikunnan ensimmäisen maailmansodan seurauksena hallitsemat Valko-Venäjän alueet. 

Valko-Venäjän SNT korvasi Valko-Venäjän kansallisen tasavallan. Bolševikit eivät aluksi olleet vastustaneet valkovenäläisten kansallista liikehdintää. Kun huomattiin, että valkovenäläiset haluavat ottaa kansansa kohtalon omiin käsiinsä, muuttui suhtautuminen. Valko-Venäjän kansallisen tasavallan julistettiin olleen pelkän porvarillisen juonen, jonka tarkoituksena oli irrottaa maa Venäjästä. Valkovenäläisten kansallinen liikehdintä oli kuitenkin pakko ottaa huomioon. Siksi Venäjän kommunistipuolueen keskuskomitea antoi 1. tammikuuta 1919 julistuksen Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan luomisesta. Uuden neuvostotasavallan rajoista ei aluksi ollut selvyyttä. Itäisimmät alueet liitettäisiin Venäjään ja Minskin alue tulisi liittää perusteilla olevaan Liettuan sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Valkovenäläisten mielipiteitä ei kuunneltu.

Koko toimikautensa ajan Valko-Venäjän neuvostotasavallan johtajana toimi Źmicier Žyłunovič. Vain kuukautta myöhemmin valtion perustamisesta, se yhdistettiin Liettuan neuvostotasavallan kanssa Liettualais-valkovenäläiseksi neuvostotasavallaksi. Liettualais-valkovenäläisen neuvostotasavallan hajottua Valko-Venäjän alueelle syntyi Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta, joka oli yksi Neuvostoliiton perustajavaltioista.

Lähteet
-------

* Ikonen, Susan: "Valko-Venäjän neuvostoaika: Tuhon ja menestyksen tarinat", *Tuntematon Valko-Venäjä*. Helsinki: Edita, 2009. ISBN 978-951-37-5445-7.

### Viitteet

1. 1 2  Ikonen 2009, s. 64.
2. ↑  Mawdsley, Evan: The Russian Civil War, s. 118. Pegasus Books, 2007. ISBN 1933648155. (Google Books (Arkistoitu – Internet Archive))
**William Paton Mackay** (13. toukokuuta 1839, Montrose, An­gus, Skotlanti - 22. elokuuta 1885, Portree, Skotlanti) oli skotlantilainen lääkäri, presbyteerikirkon pastori ja virsirunoilija.

Mackay opiskeli Edinburghin yliopistossa, josta hän valmistui lääketieteen tohtoriksi 1870. Hän työskenteli lääkärinä useita vuosia kunnes päätti tulla papiksi. Valmistuttuaan papiksi hän toimi Hullissa. Hän kirjoitti useita virsiä, joista tunnetuin on ylistyshymni "We praise Thee, O God, for the Son of Thy love" (1863 ja 1867). 17 hänen kirjoittamaansa virttä julkaistiin 1872 W. Reidin kirjassa Praise Book.

Mackayn laulu "We praise Thee" on käännetty myös suomeksi. Se on Hengellisen laulukirjan laulu 127 "Nyt ylistämme suurta Jumalaamme" (Suom. Paavo Virtanen, Seppo J. Järvinen) ja se on Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 10" Soi kiitoksemme, Isä, ystävämme", suom. Pekka Kivekäs 1994.

Virren melodia on englantilaisen, Amerikassa toimineen John Jenkins Husbandin sävellys.

Lähteet
-------

1. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 61. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
2. ↑  William Paton Mackay *hymntime.com*. Viitattu 18.2.2022. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |

 |
**Tito Lutwa Okello** (1914 – 3. kesäkuuta 1996) oli Ugandan presidentti puolen vuoden ajan 1985–1986. 

Okello liittyi nuorena Britannian Afrikan joukkoihin. Hän taisteli Britannian puolella Kenian Mau-mau-kapinassa. Ugandan itsenäistyttyä hän siirtyi sen armeijaan ja kohosi everstiksi. Kun idi Amin syrjäytti Oboten, Okello lähti maanpakoon Tansaniaan. Siellä hän osallistui niiden joukkojen valmisteluun, jotka syrjäyttivät Aminin 1979.

Ugandan armeijassa oli jännitteitä langojen ja atšolia puhuvien ryhmien välillä. Atšoliupseerien johtama ryhmittymä kaappasi vallan heinäkuussa 1985 ja nimitti pian Okellon presidentiksi.

Okello syrjäytettiin tammikuussa 1986. Hän lähti maanpakoon Keniaan, Tansaniaan ja Eurooppaan, ja kuoli vuonna 1996 82-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  President Tito Okello Lutwa (General) *State House of Uganda*.  Arkistoitu 7.3.2016. Viitattu 19.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Leonhard Euler.
**Euler-projekti** on internet-sivusto, jolla on tietokoneella ratkaistaviksi tarkoitettuja laskennallisia tehtäviä.

Sivusto on nimetty kuuluisan ja erittäin tuotteliaan sveitsiläisen matemaatikon ja fyysikon, Leonhard Eulerin (1707–1783) mukaan. Tehtävien vaativuustaso vaihtelee alkupään helpoista tehtävistä loppupään usein jo huomattavia ongelmanratkaisutaitoja ja teoreettista tietoakin vaativiin tehtäviin. Tehtävien ratkaisemiseen voi käyttää itse valitsemaansa ohjelmointikieltä. Tehtävät ovat sellaisia, että ne voi ratkaista tehokkaalla ohjelmakoodilla normaalissa kannettavassa tai pöytätietokoneessa yleensä alle yhdessä minuutissa.

Tehtäviä on 17.7.2012 kannassa 391 kappaletta. Tehtävään vastataan ilmoittamalla oikea vastaus, joka yleensä on yksi luku, tosin iso sellainen. Järjestelmä tarkastaa vastauksen automaattisesti ja jos se on oikea, kasvattaa käyttäjän pistetiliä. Tämän jälkeen ratkaisusta on mahdollista keskustella tähän tarkoitetulla keskustelupalstalla.

Projektin aloitti Colin Hughes vuonna 2001 mathchallenge.net-sivuston alaosiona. Käytännössä projekti pyörii siten, että käyttäjät voivat ehdottaa uusia tehtäviä. Näistä tietty matemaatikoiden ja ohjelmoijien ryhmä valikoi sopivat ja muuntaa ne ratkaistaviksi ongelmiksi. Uusia tehtäviä julkaistaan säännöllisesti. Yleensä tahti on yksi tehtävä per viikonloppu. Nykyisin (17.07.2012) projektilla on noin 240 000 ainakin yhden tehtävän ratkaissutta kirjautunutta käyttäjää eri puolilla maailmaa. Näistä noin 900 on suomalaisia. Projektin virallinen kieli on englanti, mutta projektista ylläpidetään muitakin kieliversioita.

Tyypillisesti Euler-projektin tehtävät liittyvät mm. logiikkaan, lukuteoriaan, kombinatoriikkaan, peliteoriaan tai geometriaan. Pelkällä raa’alla voimalla (brute force) ei ongelmia enää alkupään helpohkojen tehtävien jälkeen voi ratkaista. Vastauksen saaminen tavoitteeksi asetetussa minuutin laskenta-ajassa vaatii yleensä teoreettista tietoa, algoritmiosaamista ja ohjelmointitaitoa. Joukossa on kuitenkin myös sellaisia tehtäviä, joiden ratkaiseminen onnistuu pelkästään kynää ja paperiakin käyttäen tai jopa pelkästään päättelemällä.

Aiheesta muualla
----------------

* Euler-projektin kotisivu (engl.)
Euroopan valtiot, jotka hallitsivat eri Afrikan alueita vuonna 1913 (kartassa myös nykyisten afrikkalaisvaltioiden rajaviivat):   Belgian siirtomaat   Italian siirtomaat   Britannian siirtomaat   Portugalin siirtomaat   Ranskan siirtomaat   Espanjan siirtomaat   Saksan siirtomaat   itsenäinen
**Afrikan jako** tarkoittaa Afrikan mantereeseen kohdistunutta valloitusta, jakoa ja kolonisaatiota, jonka takana olivat Euroopan senaikaiset suurvaltiot uuden imperialismin aikakaudella 1881–1914. Afrikasta 10 % oli Euroopan vallan alla 1870, ja 1914 osuus oli noussut melkein 90 %:iin. Vain Etiopia (silloinen Abessinia) ja Liberia säilyivät itsenäisinä. Motivaationa valtaamiselle oli Euroopan valtioiden keskinäinen kilpailu, kansallinen maine, uskonnon levittäminen ja Afrikan sisäpolitiikka.

Eurooppalaisten kolonisaatiota ja tavarakauppaa sääteli vuoden 1884 Berliinin konferenssi, jonka luoma yleissopimus valtuutti osallistujat valtaamaan Afrikan alueita nimiinsä. Euroopan suurvaltojen poliittisista ja kaupallisista vastakkainasetteluista huolimatta 1800-luvun lopussa, Afrikan jako rauhoitti tilannetta. 1800-luvun viime vuosina eurooppalainen sotilaallinen määräysvalta ja talouden dominointi vaihtui suoraan määräysvaltaan.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Scramble for Africa
**Vihavuosi** on kylä Hauholla, joka kuuluu nykyään Hämeenlinnan kaupunkiin. Vakinaisia asukkaita on noin 30, joista 10 asuu vanhassa kylätaajamassa. Kesäisin asukasmäärä nousee 300:aan loma-asujien ansiosta.

Vihavuoden kosken itärannalla on entinen punatiilinen teollisuusrakennus, jossa on korkea savupiippu. Se toimii nykyään kahvilana, jossa on Internet-yhteys. Rakennuksen lähellä kosken lähistöllä on naurulokkeja, harmaalokkeja ja sorsia. Joesta perhokalastetaan taimenta. Alueella on myös kalastukselta rauhoitettuja vesistön osia.

Luopioistentien ja Vihavuoden tien risteyksen lounaispuolella on Suomen väestökeskipiste, johon keskimäärin jokaisella suomalaisella on ollut 191 kilometrin matka. Paikka on merkitty kivellä ja se näkyy hyvin Vihavuoden tielle. Lammin-Luopioisten tien varressa on lisäksi tien itäpuolella vuoden 1918 toverihaudan opaste, johon ei ole viitoitusta.

Historia
--------

Vihavuoden koski on tiettävästi mainittu ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1433 myllykoskena. Epäillään kuitenkin, että jo ennen roomalaiskatolisen kirkon aikaa olisi koskessa ollut mylly. Vihavuoden myllyn loistoaikoina kylässä asui 200–300 ihmistä ja vielä 1960-luvulla noin kaksisataa ihmistä.

Vuonna 1918 Heikki ja Väinö Maula ostivat puolet Vihavuoden Perttulan säteritilasta, minkä jälkeen vuonna 1923 kylään valmistui Maulan veljesten saha, josta tuli vientisaha. Se myytiin konkurssihuutokaupassa Vienti Export Ltd:lle, jolla oli liikesuhteita mm. Englantiin. Kylässä oli kolme kauppaa: Ilmosen kauppa, Etelä-Hämeen Osuuskauppa ja Niemen kauppa. Kylässä toimi lisäksi myös näytelmiä järjestävä nuorisoseura. Vuonna 1973 perustettiin urheiluseura Itu ja samana vuonna Yhtyneet Paperitehtaat tuli sahan omistajaksi. Puuta vietiin mm. Britanniaan, Lähi-itään ja Länsi-Saksaan. Saha lakkautettiin vuonna 1985. Toinen saha, Kettulan saha, suljettiin vuonna 1994.

Rekolan mylly oli Rekolan suvun omistuksessa neljäntoista sukupolven ajan, vuosina 1638–1938. Myllyn otti vuonna 1961 hoitaakseen Hauho-Seura, joka kunnosti alueen, johon kuuluvat lisäksi 1600-luvun myllypirtti, asuintalo 1800-luvulta ja aitta vuodelta 1849 sekä sauna. Alueella toimii Vihavuoden myllymuseo, joka on auki yleisölle kesäisin. 

Vihavuoden 115 hengen kirkkovene Vellamo on lahjoitettu Suomen kansallismuseolle ja se on nähtävänä Seurasaaressa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vihavuoden kylän historiaa Vihavuosi-yhdistys. Viitattu 28.2.2013.

Hauhon kylät

* Aikkola
* Alvettula
* Apoo
* Eteläinen
* Hahkiala
* Hakkala
* Hankala
* Hauhontausta
* Heinäkangas
* Hyvikkälä
* Hyömäki
* Ilmoila
* Joki
* Juntula
* Kalaila
* Keso
* Kirkonkylä
* Kokkala
* Kokkila
* Kukkola
* Kyttälä
* Lautsia
* Lehdesmäki
* Lehtelä
* Matkantaka
* Miehoila
* Mustila
* Okerla
* Pappila
* Porras
* Porsoo
* Rukkoila
* Saha
* Sappee
* Sotjala
* Torvoila
* Tuittula
* Tuulimylly
* Uusikylä
* Vihavuosi
* Villantila
* Vitsiälä
* Vuolijoki
**Johannes Wilhelm Schalin** (14. lokakuuta 1881 Uusikaarlepyy – 6. tammikuuta 1906 Turku) oli suomalainen valokuvaaja.

Schalinin vanhemmat olivat seminaarinjohtaja Zachris Schalin ja Alma Helena Montin. Hänen veljiään olivat kuvanveistäjä ja taidemaalari Teodor Schalin sekä kirkkoherra Arnold Schalin. Johannes Schalin sairastui Oulun lyseota käydessään tuberkuloosiin ja joutui keskeyttämään koulunkäynnin 7. luokalta. Schalin kouluttautui sitten pääasiassa omatoimisesti valokuvaajaksi ja hän toimi valokuvaajana vuodesta 1900 alkaen. Hän teki tilaustöitä pääasiassa Uudessakaarlypyyssä ja Turussa ja hän osallistui myös ulkomaisiin valokuvanäyttelyihin. Schalin kuvasi pääasiassa maisemia ja oman perheensä jäseniä. Hän otti myös stereoskooppikuvia.

Turun museokeskuksen valokuvakokoelmissa on noin 400 Johannes Schalinin lasinegatiivia ja noin 100 valokuvavedosta.

Lähteet
-------

1. ↑  Luoto - Larsmo : Kastetut (Hiski)
2. 1 2  Kuolleita, Tampereen Sanomat, 11.01.1906, nro 7, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Ville Kukkonen : Turun museokeskuksen Schalin-kuvakokoelma nyt Finnassa, Agricola Tietosanomat 16.10.2020

Aiheesta muualla
----------------

* Johannes Schalinin valokuvia Finnassa
**Johannes Teologin kirkko** (kreik. Ναός Αγίου Ιωάννη του Θεολόγου, *Naós Agíou Ioánni tou Theológou*) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.

Johannes Teologin kirkko.
Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun lopulla tai 1100-luvun alussa. Se on omistettu Johannes Teologille. Perimätiedon mukaan ne kaksi tykkiä, joilla Francesco Morosinin johtamat venetsialaiset ampuivat Parthenonia Akropoliin piirityksen aikaan vuonna 1687, oli sijoitettu kirkon pihalle. Nykyisin kirkko toimii Rangavaksen Pyhän Nikolaoksen kirkon alaisena kappelina.

Pieni kirkko sijaitsee Akropoliin pohjoispuolella Plákan vanhassakaupungissa Erotokrítou- ja Erechthéos-katujen kulmassa. Se on arkkitehtuuriltaan risti neliössä -kirkko, jossa on nartheks sekä tyypillistä keskibysanttilaista ateenalaista tyyliä edustava kahdeksankulmainen kupoli. Seinät edustavat cloisonné-tyyliä, jossa vaaleat kivet on ympäröity punaisilla tiileillä. Kirkon rakentamisessa on hyödynnetty antiikin aikaisten rakennusten, kuten mahdollisesti jonkun temppelin, pylväitä ja muita osia. Kirkon seinämaalaukset ovat mahdollisesti peräisin 1200-luvulta. Ne esittävät muun muassa valtaistuimella istuvaa Neitsyt Mariaa Kristus-lapsi sylissään, Kristuksen taivaaseenastumista sekä ratsastavaa pyhimystä, todennäköisesti Pyhää Yrjöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Churches in Athens: Agios Ioannis Theologos *Athens Info Guide*. Viitattu 2.12.2016.
2. ↑  Άγιος Ιωάννης Θεολόγος Πλάκας *Βυζαντινός Περίπατος στην Αθήνα*. Viitattu 2.12.2016.
3. ↑  Ι. Ν. Αγίου Ιωάννου Θεολόγου *Ιερά Αρχιεπισκοπή Αθηνών*. Viitattu 2.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Johannes Teologin kirkko** Wikimedia Commonsissa
***Bolocera tuediae*** on Actiniidae-heimoon kuuluva suuri merivuokko, joka elää Pohjois-Atlantin syvissä vesissä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*B. tuediaen* pehmeä runko on lyhyen lieriön muotoinen ja tyvestään enintään 25 senttimetriä leveä. Rungon yläpäässä on leveä suuaukko ja alapäässä tyvilevy, joka on kiinnittynyt kevyesti alustaan. Eläimen pinta on sileä ja tavallisesti joko oranssi, kellanruskea, vaaleanpunainen tai valkoinen. Suuaukko ja lonkerot ovat hieman läpikuultavat ja suuaukossa on joskus tummia kuvioita lonkeroiden juurella.

*B. tuediaella* voi olla jopa kaksisataa pitkää ja paksua lonkeroa, jotka ovat järjestäytyneet suuaukon ympärille samankeskisiksi kehiksi kuuden kerrannaisina: sisimmällä kehällä lonkeroita on 6 ja sitä seuraavilla 6, 12, 24 ja niin edelleen. Joskus merivuokko pudottaa lonkeronsa, mutta syytä tähän ei tunneta. Pudonnut lonkero säilyy elossa jonkin aikaa mutta siitä ei kasva uutta yksilöä, kuten joillakin muilla lajeilla.

Levinneisyys
------------

*B. tuediaeta* esiintyy Pohjois-Atlantissa aina pohjoiselle napapiirille asti.

Elinympäristö
-------------

*B. tuediae* elää avomeren alueella noin 20 metrin syvyydestä ainakin 2 kilometriin asti. Yleensä se kiinnittyy kovaan alustaan, kuten kallioon, kiveen tai nilviäisen kuoreen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Bolocera tuediae *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 11. elokuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Pizzolla, Paolo: Deeplet sea anemone – Bolocera tuediae *Marine Life Information Network*.  2002. Plymouth:  Marine Biological Association of the United Kingdom.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2199773
* BioLib: 454309
* BOLD: 599955
* CoL: 68NTJ
* EUNIS: 20817
* GBIF: 5711876
* iNaturalist: 459990
* IRMNG: 10902421
* ITIS: 52580
* NatureServe: 2.935141
* NBN: NBNSYS0000174160
* NCBI: 1163374
* Open Tree of Life: 449582
* SeaLifeBase: 89351
* WoRMS: 100817

 |

 |
**XQD** on muistikortti, jota käytetään kannettavissa elektroniikkalaitteissa. Tyypillisesti tallennusvälineenä käytetään flash-muistia. WQD PCI Express-väylää tiedonsiirtoon.

Korttityypin esittelivät marraskuussa 2010 SanDisk, Sony ja Nikon. Lopullinen määrittely julkistettiine joulukuussa 2011.

Uusi korttityyppi on suunniteltu HD-videoihin ja -kameroihin. Se tarjoaa luku- ja kirjoitusnopeudeksi yli 125 Mbyte/s ja tallennuskapasiteetiksi yli 2 TB.

Ensimmäinen korttia käyttävä kamera on Nikon D4.

Katso myös
----------

* CompactFlash
* Secure Digital

Lähteet
-------

1. ↑  Engadget: Sandisk, Sony, and Nikon propose 500MBps memory card with more than 2TB capacity
2. ↑  CompactFlash Association Announces XQD Card Format (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2  Engadget: CompactFlash Association readies next-gen XQD format, promises write speeds of 125 MB/s and up
4. ↑  CompactFlash Association Announces the Recently Adopted XQD(TM) Specification as a New Memory Card Format (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Nikon announces first camera to use new XQD cards

Aiheesta muualla
----------------

* CompactFlash Association

Muistikorttien standardeja
CompactFlash ● JEIDA ● Memory Stick ●  MultiMediaCard (MMC) ● PC card ● SmartMedia ● Secure Digital (SD) ● SxS ● XD-Picture Card
**Pekka Mäkelä** (27. tammikuuta 1913 Iitti – 23. maaliskuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen soitinalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1972.

Mäkelä menetti näkönsä muutaman vuoden ikäisenä. Hän kävi Helsingin sokeainkoulun ja hieromaopiston, ja työskenteli sitten muutaman vuoden hierojana. Mäkelä ja Olavi Martelius ostivat Kallion Kuljetus Oy:n. Sittemmin he perustivat Lahteen autotarvikeliikkeen ja tekivät autokauppaa käytetyillä ja uusilla autoilla. Mäkelä ja Martelius ostivat Hellas-piano Oy:n osakekannan 1949, luopuivat kuljetusliikkeestä ja autokaupasta ja keskittyivät pelkästään pianotuotantoon. Yrityksen tuotanto kasvoi voimakkaasti. Hellas-pianon tehdas Nurmijärvelle valmisti 1970-luvun alussa yli 3 000 pianon vuodessa ja työllisti 140 henkeä. Martelius toimi yrityksen toimitusjohtajana 1950–1977, Mäkelä teknillisenä johtajana 1950–1978 eläkkeelle jäämiseen saakka. Liiketoimintaa jatkoivat Mäkelän lapset.

Mäkelä vaikutti Näkövammaisten Keskusliitossa (aiemmin Sokeain Keskusliitto). Hänet valittiin 1937 liiton johtokuntaan, 1961 liiton varapuheenjohtajaksi, ja hän toimi liiton puheenjohtajana 1976–1983. Hän oli myös Sokeain Henkinen Työ ry:n varapuheenjohtajana 1956–1964 sekä Opaskoirayhdistyksen perustajajäsen 1948 ja varapuheenjohtajana vuodesta 1969 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tuomas Möttönen: Pekka Mäkelä *Biografiasampo*. Viitattu 11.7.2023.
2. ↑  Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut *Kansallisbiografia*. Viitattu 11.7.2023.
**Taghaza** on entinen suolakaivospaikkakunta Malin pohjoisosassa keskellä Saharaa. Se oli Länsi-Afrikan tärkeimpiä kivisuolan tuotannon keskuksia 1500-luvun puoliväliin saakka.

Noin 500-luvulla syntynyt Taghaza mainitaan ensimmäisen kerran 1200–1300-luvun arabialaisten maantieteilijöiden teoksissa. Aluksi se kuului massufa-nimiselle berberiheimolle, kunnes 1300-luvun alussa alue liitettiin keskiaikaiseen Malin valtakuntaan. Suola leikattiin 90 kiloa painaviksi harkoiksi, jotka kuljetettiin kamelikaravaaneilla Sidjilmasan, Oualatan ja Timbuktun kauppakeskuksiin. Kaivoksilla työskentelevien orjien olot olivat hirvittävät. Kaikki ruoka täytyi tuoda muualta, vesi oli suolaista ja suolaharkot toimivat ainoana rakennusmateriaalina.

Malin heikennyttyä Taghaza siirtyi 1400–1500-luvuilla Songhain valtakunnan hallintaan. 1500-luvulla Marokon Sad-dynastia vaati sitä omakseen. Marokkolaiset miehittivät Taghazan vuonna 1586, jolloin suolan tuotanto siirtyi todennäköisesti Taoudenniin. Jo tätä ennen 1400-luvun lopussa Taghazan suola oli alkanut ehtyä. Kiista suolakaupan verotuksesta johti lopulta marokkolaisten sotaretkeen, jonka seurauksena Songhai kukistui vuonna 1591.

Hylättyä kaivospaikkakuntaa käytettiin myöhemmin karavaanien pysähdyspaikkana. Arkeologisissa tutkimuksissa on löydetty kahden kylän, moskeijoiden ja linnoituksen rauniot. Asukasmäärän arvellaan olleen 1200–1800 henkeä.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Encyclopedia of African History and Culture, volume II*, s. 217. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5270-0.
2. 1 2 3 4 5  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume X*, s. 89. Leiden: E.J. Brill, 2000. ISBN 90-04-11211-1.
3. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume II*, s. 193–194, 217. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5270-0.
4. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume II*, s. 193. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5270-0.
Fred Phelps.
**Fred Waldron Phelps, Sr.** (13. marraskuuta 1929 Meridian, Mississippi, Yhdysvallat – 19. maaliskuuta 2014) oli Westboron baptistikirkon johtaja. Ääriliike tunnetaan varsinkin vihamielisestä suhtautumisestaan homoseksuaaleihin.

Phelps oli entiseltä ammatiltaan lakimies. Hänestä tehtiin virallinen valitus 8. marraskuuta 1977, ja hänen oikeutensa harjoittaa ammattiaan Kansasissa evättiin pysyvästi 20. heinäkuuta 1979. 

Hänellä oli kolmetoista lasta.

Phelps aloitti homoseksuaaleihin näkyvän vastustamisen 1980-luvun loppupuolella. Hänen liikkeensä on julkisuudessa syyttänyt muiden muassa Suomea, Ruotsia ja Irlantia homokulttuurin edistämisestä. Juuri tästä rangaistuksina liike piti Intian valtameren maanjäristystä ja tsunamia (2004) sekä Jokelan kouluammuskelutapausta (2007).

Phelps, joka oli demokraattisen puolueen jäsen, oli ehdolla Kansasin kuvernööriksi, puolueensa ehdokkaaksi Yhdysvaltain senaattiin ja Topekan pormestariksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Anti-gay Westboro Baptist Church leader Fred Phelps dies *BBC News*.  20.3.2014. Viitattu 20.3.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sweden Tsunami Monument *Godhatesfags.com*. Viitattu 12.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  Saarinen, Juhani: Pieni amerikkalaiskirkko iloitsee Jokelan verilöylystä *Helsingin Sanomat*.  9.11.2007. Viitattu 12.8.2009.
4. ↑  Tooley, Mark D.: The "God Hates Fags" Left *Frontpage Magazine*.  9.2.2006. Viitattu 12.8.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Kauppakorkeakoulu** on itsenäinen korkeakoulu tai yliopiston tiedekunta, joka keskittyy pääasiassa kauppatieteiden, liiketaloustieteiden ja kansantaloustieteen opetukseen ja tutkimukseen. Kauppakorkeakoulujen perustutkintoja ovat kauppatieteiden kandidaatin (KTK) ja kauppatieteiden maisterin tutkinnot (KTM). Kauppatieteiden maisterille voidaan myöntää ekonomin arvo. Jatko-opintojen kautta opiskelija voi suorittaa kauppatieteiden lisensiaatin (KTL) ja tohtorin tutkinnon (KTT). 

Suomessa oli 2000-luvun alkuun saakka kaksi erillistä suomenkielistä kauppakorkeakoulua, Helsingin kauppakorkeakoulu ja Turun kauppakorkeakoulu. Helsingin kauppakorkeakoulu on osa Aalto-yliopistoa (Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu) ja Turun kauppakorkeakoulu osa Turun yliopistoa. Vaasan kauppakorkeakoulu laajeni jo aiemmin monialaisemmaksi Vaasan yliopistoksi. Helsingissä toimii edelleen ruotsinkielinen kauppakorkeakoulu Svenska handelshögskolan, joka on Suomen ainoa itsenäinen kauppakorkeakoulu. Muut Suomen yhdeksän kauppakorkeakoulua toimivat osana monitieteistä yliopistoa. Syynä on poikkitieteellisen opiskelun ja tutkimuksen edistäminen, joka on nähty tärkeänä nykymaailmassa pärjäämiseksi.

ESCP Europe perustettiin Ranskassa vuonna 1819 ja on näin ollen maailman vanhin kauppakorkeakoulu.

Lisäksi useimmissa yliopistoissa on kauppatieteellinen tiedekunta. Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulu, Tampereen yliopiston johtamisen ja talouden tiedekunta ja Oulun yliopiston kauppakorkeakoulu ovat kehittyneet alusta lähtien osana suurta ja monialaista yliopistoa. Myös Åbo Akademin yhteydessä toimii ruotsinkielinen kauppakorkeakoulu. Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa on kahden teknillispainotteisen tiedekunnan lisäksi kauppakorkeakoulu.

Lisäksi kahden ulkomaisen yliopiston kauppakorkeakoulut tarjoavat opetusta Suomessa. Nämä ovat University of Readingin Henley Business School ja University of Northamptonin yhteistyökumppaninsa HELBUSin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaplan Andreas: A school is "a building that has four walls…with tomorrow inside": Toward the reinvention of the business school, Business Horizons, 2018 *doi.org*.  *tarvitaan parempi lähde*
2. ↑  Focus On - Generation Europe Foundation - Business schools and career opportunities *generation-europe.eu*.  Arkistoitu 21.9.2013. Viitattu 20.9.2013.
3. ↑  Kaplan A.: European Management and European Business Schools: Insights from the History of Business Schools, European Management Journal, 2014 *dx.doi.org*.
4. ↑  University of Northampton *Helbus*.  2.1.2019. Viitattu 3.1.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kauppakorkeakoulu** Wikimedia Commonsissa
**Quentin Bryce** (s. 23. joulukuuta 1942 Brisbane, Queensland) oli Australian kenraalikuvernööri 2008-2014 ja Queenslandin kuvernööri 2003-2008. Kenraalikuvernööri hoitaa valtionpäämiehen tehtäviä, kuten valtiovierailuja, hallitsijan puolesta. Bryce oli ensimmäinen nainen kenraalikuvernöörin virassa.

Bryce valmistui Queenslandin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1962 ja oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1965.

Kenraalikuvernöörinä Bryce kiinnitti paljon huomiota ihmisoikeusasioihin ja Australian alkuperäisväestön asemaan. Hän teki myös paljon valtiovierailuja ja kävi muun muassa yhdeksässä Afrikan maassa vuonna 2009.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hollar, Sherman: Quentin Bryce *britannica.com*. Viitattu 20.1.2019. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Quentin Bryce**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Quentin Bryce 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australian Women's Register

 |

 |
**Freddie** oli yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka loi sarjassa pääosaa näyttelevä Freddie Prinze Jr.. Sarja sai alkunsa Prinzen oikeasta elämästä, kun hän varttui talossa, jossa oli pelkästään naisia. Myös hänen pitkäaikainen ystävä Conrad Jackson oli mukana luomassa sarjaa yhdessä vastaavientuottajien Bruce Helfordin ja Bruce Rasmussenin kanssa. Sarjaa esitettiin yhdysvalloissa 5. lokakuuta 2005 ja 12. huhtikuuta 2006 välisenä aikana yhteensä 22 jakson verran. Suomessa sarja ilmestyi vuonna 2007 MTV3 esittämänä.

Juoni
-----

Sarjan päähahmo Freddie Moreno muuttaa pois pelkästään naisia täynnä olevasta talosta, jossa hän varttui. Saavutettuaan hieman menestystä pääkokkina trendikkäässä Chicagolaisessa ravintolassa, hän on valmiina rakkauteen ja kaikkeen mitä sinkku elämä tarjoaa. Mukaan lukien viettää aikaansa parhaan kaverinsa ja naapurinsa Chrisin kanssa. Ainut huono asia kuitenkin astuu esiin, kun hänen vanhemman veljensä kuoleman jälkeen, Freddie otti asuntoonsa sisarpuolensa, siskonsa ja hänen 13-vuotiaan tyttärensä, sekä isoäitinsä, joka ei suostu puhumaan englantia vaan puhuu pelkästään espanjaa, vaikka ymmärtääkin englantia täysin.

Vaikka kaikki nämä asukit koettelevat Freddien hermoja, he myös osaavat tukea häntä vaikeina aikoina. Freddien täytyykin selvittää miten ylläpitää kukoistava sinkkuelämäntyyli talossa, jossa estrogeeni on ylipursuavaa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Freddie Prinze Jr.  | … |  Freddie Moreno
  |
|  Brian Austin Green  | … |  Chris
  |
|  Jacqueline Obradors  | … |  Sofia
  |
|  Mädchen Amick  | … |  Allison
  |
|  Chloe Suazo  | … |  Zoey
  |
|  Jenny Gago  | … |  Isoäiti
  |
|  Tamara Braun  | … |  Rose
  |
|  Denise Quiñones  | … |  Denise
  |
|  Charles Fleischer  | … |  Adam
  |
|  Sarah Domin  | … |  Wendy
  |
|  Sonia McCullum  | … |  Hot Girl
  |
|  Mircea Monroe  | … |  Tammy
  |
|  Brittany Robertson  | … |  Mandy
  |
|  Mina Olivera  | … |  Vanessa
  |
|  Tom Bresnahan  | … |  Rick
  |
Kartta Patagonian kielistä espanjalaisvalloituksen alussa. Querandiet kartalla Buenos Airesin alapuolella.
**Querandiet** olivat Argentiinan alueella lähellä nykyistä Buenos Airesia elänyt intiaanikansa. He katosivat 1500−luvun loppuun mennessä.

Querandiet ilmestyivät kirjallisiin lähteisiin, kun heidän kerrottiin vastustaneen Pedro de Mendozan johtamien espanjalaisten yritystä perustaa siirtokunta Paranájoen suulle vuonna 1536. Mendozan mukana ollut saksalainen lähetyssaarnaaja Ulrich Schmidel kuvaili querandien elävän romanien tapaan ilman pysyviä asumuksia. Hän kertoi myös että kesäisin he joivat veden puutteessa metsästämiensä guanacojen ja muiden eläinten verta. Espanjalaisia vastaan he taistelivat jousin ja nuolin, sekä bolaa käyttäen. Espanjalaiset voittivat querandiet ja valloittivat näiden hylkäämän kylän, mutta intiaanit palasivat kuukauden sisällä mukanaan liittolaisia muista heimoista. Tuolloin he pystyivät ajamaan espanjalaiset pois. Joistakin querandeista säilyneistä lähteistä on päätelty, että heillä oli ehkä välikäsiasema kaupassa, joka liikkui guaranien ja pampan alueen metsästäjien välillä. Heidän aggressiivinen käytöksensä espanjalaisia kohtaan johtui ehkä tämän aseman suojelemisesta. Querandiet katosivat kuitenkin vain vähän myöhemmin.

Juan de Garayn tullessa perustamaan siirtokuntaa uudestaan vuonna 1580 hän kirjoitti suurimman osan querandeista hävinneen ja muutamien säilyneiden muuttaneen Rio Negrolle. Querandien entiset alueet olivat vallanneet intiaanit, jotka puhuivat samankaltaista kieltä etelämpänä pampalla eläneiden kansojen kanssa. Querandien häviämiseen vaikuttivat luultavasti espanjalaisten mukanaan tuomat taudit.

Lähteet
-------

1. 1 2  Frank Salomon ja Stuart B. Schwartz: *The Cambridge History of the Native Peoples of Americas Volume III Part 2*, s. 149−151. Cambridge University Press, 1999. ISBN 0-521-33393-8. (englanniksi)
**Adam Wodnicki** (s. 22. joulukuuta 1951 Przemyśl) on puolalainen pianisti.

Wodnicki opiskeli Krakovan musiikkiakatemiassa Jan Hoffmanin luokalla, sitten Sienassa Guido Agostin ja Indianan yliopistossa (Bloomington) György Sebőkin johdolla. Hän työskenteli Krakovan musiikkiakatemiassa ennen kuin sai kutsun opettamaan Texasin yliopistoon, Austiniin vuonna 1979. Vuonna 1980 hänestä tuli Pohjois-Texasin yliopiston professori.

Wodnicki on konsertoinut eri puolilla maailmaa ja palannut vuodesta 1991 myös säännöllisesti esiintymään Puolaan. Hän on tehnyt soololevytyksiä Ignacy Paderewskin teoksista ja levyttänyt sellisti Carter Enyeartin kanssa David Dzubayn, Robert Muczynskin ja Dmitri Šostakovitšin sonaatit. Hän on levyttänyt Muczynskilta myös kolme pianotrioa. Konserttoäänitteitä Wodnicki on tehnyt Kazimierz Serockin, Tadeusz Bairdin, Jan Krenzin ja Zygmunt Stojowskin teoksista. Lisäksi hän on laatinut editioita Paderewskin, Piotr Perkowskin, Stanisław Niewiadomskin ja Tadeusz Joteykon teoksista.

Wodnicki on pitänyt kansainvälisesti mestarikursseja ja toiminut tuomariston jäsenenä kansainvälisissä pianokilpailuissa. Hän on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Puolan Gloria Artis -mitalin vuonna 2014.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Adam Wodnicki Polskie Centrum Informacji Muzycznej
2. 1 2  Adam Wodnicki University of North Texas, College of Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hermostopiena** on alkion kehityksessä esiintyvä tilapäinen rakenne, josta erilaistuu monia soluja kehon eri osiin. Se sijaitsee epidermin ja hermostoputken välissä. Hermostopiena irtoaa ektodermistä ja muodostaa muun muassa ääreishermoston.

Alkuperä
--------

Neurulaatiossa tapahtuvan hermostoputken sulkeutumisen seurauksena muodostuu hermostopiena, joka sijaitsee selänpuoleisesti hermostoputkeen nähden. Hermostopienaa on lähes koko sikiön pituudelta, ja sen kehitys tapahtuu monessa eri osassa. Osa hermostopienaperäisitä soluista saa määrätyn tehtävän jo ennen irtautumistaan hermostopienasta. Tätä kutsutaan varhaiseksi määräytymiseksi.

Luokittelu ja erilaistuminen
----------------------------

Hermostopienan osat jaotellaan sijaintipaikan mukaan neljään pääryhmään:

* Kraniaalinen (päänpuoleinen) hermostopiena

Kraniaalisen hermostopienan solut kulkeutuvat nielukaariin, jossa solut erilaistuvat neuroneiksi, melanosyyteiksi, gliasoluiksi, odontoblasteiksi sekä kasvojen alueen luuta ja rustoa tuottaviksi soluiksi. Lisäksi osasta muodostuu kateenkorvan soluja.

* Vartalon hermostopiena

Vartalon hermostopienan solut vaeltavat kahta pääkulkureittiä. Pinnan epiteelin alla kulkevat solut muodostavat melanosyyttejä, kun taas hermostoputken ja somiittien välistä vaeltavat solut muodostavat useita rakenteita, kuten selkäydinhermosolmut, autonomisen ääreishermoston, selkäydinhermojen Schwannin solut, lisämunuaisytimen ja aorttaa ympäröivät hermosolut.

* Sydänhermostopiena

Sydänhermostopiena sijaitsee kraniaalisen ja vartalon hermostopienan välissä. Sydänhermostopienasta muodostuu aortan ja keuhkovaltimon välinen seinämä, sekä suurten valtimoiden alkuosan lihas-sidekudosseinämä.

* Vagaalinen ja sakraalinen hermostopiena

Täältä peräisin olevat solut muodostavat suoliston parasympaattiset gangliot.

Lähdeluettelo
-------------

* Gilbert, Scott, F .: Developmental Biology 7th Edition Sinawer Associates, 2003. ISBN 0-87893-258-5
* Sariola, Hannu (toim.): Kehitysbiologia - Solusta yksilöksi Duodecim, 2003. ISBN 951-9347-01-1
* Norden, Drew M. de Lahunta, Alexander: The Embryology of Domestic Animals Developmental Mechanismsand Malformations Williams & Wilkins, 1985. ISBN 0-683-06545-9
* L. R. Strachan, M. L. Condic (2007). Neural crest motility on fibronectin is regulated by integrin activation. PMID 18036522

alkionkehitys · alkio
hedelmöittyminen · tsygootti · vakoutuminen · morula (solurykelmä-aste) · blastula · alkiorakkula (blastokysti) · gastrulaatio · alkiolevy · ektodermi: neurulaatio · hermostopiena · endodermi · mesodermi: somiitti
Massimo De Vita vuonna 1990.
**Massimo De Vita** (s. 29. toukokuuta 1941 Milano) on italialainen Disney-sarjakuvapiirtäjä, Pier Lorenzo De Vitan poika. Tunnetuinta De Vitan tuotantoa ovat olleet hänen Taikaviitta-tarinansa ja Indiana Hopo -sarjat. Hän aloitti ensin isänsä sarjojen tussaajana, mutta pääsi pari vuotta myöhemmin Topolino-lehteen töihin. Aluksi hän suunnitteli ulkomaisten sarjojen taittoa, mutta sai pian piirrettäväksi ensimmäisen tarinansa.

Ura piirtäjänä
--------------

Massimo aloitti Disney-uransa 1960-luvun alussa, tussaamalla isänsä sarjoja. Hänen ensimmäinen tarinansa oli Paperon de Paperoni contro Mandracchio vuodelta 1962. Hän on tunnettu sarjasta Olipa kerran... Amerikka, jossa Mikki Hiiri seikkaili Yhdysvaltain historian käännekohdissa. Näyte De Vitan varhaisimmasta tyylistä on tarina *Roope setä näkee kaiken* (vuodelta 1963) taskukirjassa Rohkea rokan syö. Ensimmäinen Suomessa julkaistu De Vitan tarina on Voitto kotiin (Aku Ankan naurupommi). 

1970-luvulle tultaessa De Vita omaksui tyylin, joka oli hyvin lähellä Romano Scarpaa. 1970-luvun Scarpaa ja De Vitaa voi olla vaikea erottaa. Tärkeimmät erot ovat, että De Vitan viiva on paksumpi ja pehmeämpi ja hahmot hieman pyöreämpiä ja staattisempia kuin Scarpalla. Tällä tyylillä on piirretty suurin osa De Vitan klassisista Taikaviitoista.

1980-luvulla De Vita omaksui tyylin, joka oli lähempänä Giorgio Cavazzanoa. *Indiana Hopo* -tarinat edustavat tätä tyyliä. De Vita on luonut muun muassa Professori Zapotekin ja Marlinin. 1990-luvulla on julkaistu paljon hänen klassisia taikaviitta tarinoita ja hän on muutenkin ollut melkein alusta saakka Aku Ankan Taskukirjan kantava voima. Yksi De Vitan arvostetuimpia tarinoita on ollut hänen itse käsikirjoittama ja piirtämä Taikamiekka-fantasiasaaga.

2000-luvulla on julkaistu paljon hänen Mikki Hiiri ja Mik de Hiir tarinoita. De Vita piirsi mielellään enemmän Mikki Hiiri -tarinoita ja viimeisen ankkatarinansa "Aikapoliisit" hän piirsi vuonna 1996.
Aikoinaan internetissä oli myös adressi, jossa vaadittiin, että De Vitan pitäisi alkaa taas piirtämään ankka-sarjoja. Tämä ei enää koskaan toteutunut ja Massimo De Vita jäi eläkkeelle vuonna 2020. De Vitan piirtämään tuotantoon kuuluu 459 tarinaa, joista Suomessa julkaisemattomia on jäljellä yli 120 tarinaa.

Aiheesta muualla
----------------

* Esittely Comic creator -sivulla

Lähteet
-------

1. 1 2  Massimo De Vita INDUCKS-sivustollaViitattu 9.7.2023
2. 1 2 3 4 5  Hyyppä, Aki & Kastari, Anna & Ahonen, Kirsi: Olipa kerran Massimo De Vita.  *Roope-setä platina*, huhtikuu 2017, nro 448, s. 3-4.  Sanoma Media Finland Oy.
3. ↑  Massimo De Vita Disney Wikissä Viitattu 9.8.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Alexandra "Alex" Carpenter** (s. 13. huhtikuuta 1994 Cambridge, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä.

Carpenter on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuosina 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2021. Vuoden 2016 loppuottelussa Kanadaa vastaan hän teki jatkoajalla voittomaalin. Sotšin olympialaisissa 2014 ja Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011 sekä saavutti hopeaa vuosina 2010 ja 2012. Hänet valittiin vuoden 2011 turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.

Carpenter edusti yliopistourallaan vuosina 2011–2013 ja 2014–2016 Boston Collegea. Kaudella 2016–2017 hän edusti NWHL:ssä pelannutta Boston Pridea ja vuodesta 2017 CWHL:ssä Kunlun Red Staria, joka vuodesta 2018 on ollut nimeltään Shenzhen KRS Vanke Rays.

Lähteet
-------

1. 1 2  Alex Carpenter *Olympedia*.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Alex Carpenter *USA Hockey*. Viitattu 16.3.2022. (englanniksi)