recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Titta Heikkilä** (s. 2. heinäkuuta 1985 Valkeakoski *lähde?*) on joukkuevoimistelun ja rytmisen voimistelun valmentaja. Heikkilä on toiminut tamperelaisen Minetit-joukkueen valmentajana vuodesta 2010 lähtien. Heikkilä on voittanut valmentajana kaksi maailmanmestaruutta (2015 ja 2017) sekä lukuisia Suomen mestaruuksia. Vuodesta 2018 lähtien Heikkilä on valmentanut Tampereen Sisussa.

Ura valmentajana
----------------

Heikkilä aloitti päätoimisena valmentajana vuonna 2010 Tampereen Voimistelijoissa.

Heikkilän ja Teija Kukkalan valmentama Minetit-joukkue on ollut Suomen menestynein joukkuevoimistelujoukkue 2010-luvulla ja se on voittanut aikuisten sarjan Suomen mestaruuden kuusi kertaa peräkkäin vuosina 2015–2020. Joukkue voitti MM-kultaa 2015 ja 2017. Lisäksi joukkue on voittanut EM-kultaa 2016 ja MM-hopeaa vuosina 2016, 2018 ja 2019.

Heikkilän valmentama Jouki Tikkanen kilpaili maajoukkuetasolla koko 2010-luvun ja voitti useita Suomen mestaruuksia. Tikkanen päätti uransa vuonna 2019. 

Heikkilä on valittu vuonna 2015 Suomen voimisteluliiton Vuoden valmentajaksi. Vuonna 2017 hän sai Vuoden valmentaja -palkinnon yhdessä Teija Kukkalan kanssa.

Vuosien 2017–2018 taitteessa Minettien valmennustiimi ja urheilijat vaihtoivat seuraa Tampereen Voimistelijoista Tampereen Sisuun. Heikkilä julkaisi avoimen kirjeen, jossa valmennustiimi irtisanoutui seuran palveluksesta ja jossa kritisoitiin Tampereen Voimistelijoiden seurajohdon toimintaa. Tämän jälkeen seurajohto julkaisi vastineen, jossa Minettien valmennustiimiä kritisoitiin siitä, että heidän valmennuksensa ei noudattanut seuran arvoja. 

Vuoden 2018 syksyllä Ilta-Sanomien Urheilulehti julkaisi artikkelin, jossa Heikkilää syytettiin epäasiallisesta valmentamisesta Tampereen Voimistelijoissa. Artikkeli herätti laajalti keskustelua. Voimisteluliitto teetti selvityksen valmennuskulttuurista ja tilasi SUEKilta tutkinnan Heikkilän toiminnasta. Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajan Kalle Virtapohjan mukaan kyse oli Minettien seurasiirron kostamisesta. Hufvudstadsbladetin urheilutoimituksen esimies Filip Saxén erosi Urheilutoimittajain liitosta vastalauseena sille, että liitto nimesi Heikkilän ehdolle vuoden valmentajaksi Suomen urheilugaalaan. Hämeen Sanomien Petteri Sihvosen mukaan joukkuevoimistelu on varhaisen erikoistumisen laji, jossa menestyäkseen on jo lasten ja nuorten kanssa valmennettava siten, miten monissa muissa lajeissa valmennetaan vasta varhaisaikuisuudesta eteenpäin. 

Vuoden 2019 keväällä Voimisteluliiton kurinpitovaliokunta ilmoitti, että se ei määrää asiassa toimitsijakieltoa. Heikkilän mukaan hän ei saanut muutakaan seuraamusta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  Filip Saxén: Inlägget: Därför kan jag inte vara medlem i Sportjournalistförbundet *www.hbl.fi*. Viitattu 10.2.2021. (ruotsiksi)
10. ↑
11. ↑
**Titus Aurelius Fulvus** (ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen poliitikko ja Antoninus Piuksen isä. Fulvuksen isällä oli sama nimi kuin pojallaan, Titus Aurelius Fulvus. Tämä oli uransa aikana toiminut kaksi kertaa konsulina. Myös Aurelius Fulvus nuorempi oli konsulina vuonna 89.

Fulvuksen vaimo oli eräs Arria Fadilla, joka oli Arrius Antoninuksen tytär. Fulvus sai Fadillan kanssa pojan, Titus Aurelius Fulvus Boionius Arrius Antoninuksen, eli tulevan keisarin Antoninus Piuksen. Fulvus kuoli Antoninuksen ollessa vielä nuori, joten tämän kasvatuksesta huolehtivat hänen molemmat isoisänsä.

Lähteet
-------

* Bowman et al.: *The Cambridge Ancient History XI, The High Empire A.D. 70-192*, s. 150. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-26335-2. (englanniksi)
* Richard D. Weigel: Antoninus Pius (A.D. 138-161)  10. kesäkuuta 1998. An Online Encyclopedia of Roman Emperors.  (englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Imp. Caesar Domitianus Augustus XIV ja L. Minicius Rufus** | **Rooman konsuli**M. Asinius Atratinuksen kanssa vuonna 89 | Seuraaja:**Imp. Caesar Domitianus Augustus XV ja M. Cocceius Nerva II** |
**Titus the Fox** on Titus Interactiven kehittämä tasohyppely, joka on julkaistu vuonna 1992. Peli on julkaistu kuudelle alustalle, Amigalle, Atari ST:lle, DOS:ille, Amstrad CPC:lle, Game Boylle ja Game Boy Colorille. *Titus the Fox: To Marrakech and Back* on pelin kansainvälinen versio. 
*Lagaf': Les Aventures de Moktar - Vol 1: La Zoubida* on pelin aikaisempi versio, jossa ketun tilalta pelissä seikkailee arabimies.

Pelaaminen
----------

Titus the Fox on kaksiulotteinen tasohyppelypeli. Pelissä on viisi eri teemaa, joista jokainen sisältää kolme kenttää, kaksi mene maaliin- kenttää ja yhden bonustason, siis yhteensä 15 kenttää.
Peliä on mahdollista pelata kaksin (Game Boy Colorilla), jos molemmilla pelaajilla on kyseinen peli. Silloin Titusta auttamassa on hänen serkkunsa Zorro.
Jokaisen tason tavoite on päästä maaliin ja samalla kerätä bonus-neliöitä, joista saa elämiä. Pelissä ei ole tallennusmahdollisuutta, joten kaikki elämät menetettyään on peli aloitettava alusta.

Tarina
------

Titus-ketun morsian Suzy/Foxy (versiosta riippuen) lähtee Saharaan tutkimaan aavikolla elävää kettulajia. Tunnettu Fox Hits Magazine -lehti haluaa artikkelin lehteensä ja antaa käskyn Foxylle mennä valokuvaamaan kettuja. Sulttaani Rabys kidnappaa hänet. Kun Titus kuulee tästä, hän päättää pelastaa morsiamensa pahan sulttaanin kynsistä.

Lähteet
-------

1. ↑  http://www.gamespot.com/cpc/action/lagaflvol1lazoubida/index.html?tag=result;title;0 *gamespot.com*. Viitattu 20. helmikuuta 2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Titus the Fox Gamespotissa
* *Titus the Fox* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Lagaf': Les Aventures de Moktar - Vol 1: La Zoubida* MobyGamesissa (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Rooman keisari Antoninus Piuksen isoisästä. Fulvuksen pojasta katso Titus Aurelius Fulvus (vuoden 89 konsuli).*

**Titus Aurelius Fulvus** (ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen poliitikko ja Antoninus Piuksen isän puoleinen isoisä. Fulvuksen suku oli vanha ja rikas. Se oli aikoinaan muuttanut etelä-gallialaisesta Nemausuksen kaupungista Italiaan. Fulvus toimi legioonan komentajana (*legatus legionis*) Corbulon aikana ja tuki Vespasianusta. Flaviusten hallitsijasuvun aikana Fulvus toimi kaksi kertaa konsulina, ensin 70-luvulla ja myöhemmin vuonna 85 yhdessä keisari Domitianuksen kanssa. Samoihin aikoihin hän oli myös Rooman kaupunginprefekti. Fulvuksen poika oli myös nimeltään Titus Aurelius Fulvus. Tämä toimi konsulina vuonna 89 ja oli tulevan keisarin Antoninus Piuksen isä. Titus Aurelius Fulvus nuoremman kuoltua, Aurelius Fulvus vanhempi otti nuoren Antoninus Piuksen kasvatikseen.

Lähteet
-------

* Bowman et al.: *The Cambridge Ancient History XI, The High Empire A.D. 70-192*, s. 150. Cambridge University Press, 2000. ISBN 0-521-26335-2. (englanniksi)
* Richard D. Weigel: Antoninus Pius (A.D. 138-161)  10. kesäkuuta 1998. An Online Encyclopedia of Roman Emperors.  (englanniksi)

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Imp. Caesar Domitianus Augustus X ja C. Oppius Sabinus** | **Rooman konsuli**Imp. Caesar Domitianus Augustus XI:n kanssa vuonna 85 | Seuraaja:**Imp. Caesar Domitianus Augustus XII ja Ser. Cornelius Dolabella Petronianus** |
**Pimeäfermentaatio** on mikrobien aineenvaihduntaa, jossa ei ole valoa tai valo on saatu fotosynteesissä ja on siirrytty seuraavaan vaiheeseen, jossa saatu energia käytetään solun kasvuun.

Pimeäfermentaatiota tapahtuu käymisessä. Pimeäfermentaatiosta käytetään uudempaa nimitystä; Valosta riippumaton reaktio. 

Pimeäfermentaatiota tapahtuu nisäkkäillä ruoansulatuskanavassa sekä luonnossa mm. järven pohjasedimentissä. Nämä ovat esimerkkejä metanogeneesistä. Teollinen esimerkki on biokaasulaitos, jossa ilman happea ja valoa bakteerit syövät orgaanista ainetta metaaniksi ja hiilidioksidiksi 4:ssä eri vaiheessa.

Käytännön esimerkki on hiiva ja sen käyttäminen leivonnassa sekä kotikaljan sekä siman valmistuksessa.

Levien kasvussa ja yhteyttämisessä on fotosynteesivaihe sekä valosta riippumaton kasvuvaihe. Tällöin solujen toiminta on sekä valosta riippuvaa että riippumatonta vuorotellen. Levää voikin kasvattaa siten, että se saa valoa ja jatkaa kasvua esimerkiksi kasvunestettä sekoittamalla läpinäkyvän säiliön reunalle ja taas keskiosiin.

Lähteet
-------

* Tampereen teknillinen yliopisto: "Mikrobiologia I" , 2013, sivu 75.

Aiheesta muualla
----------------

* Vedyn tuottaminen säilöheinästä pimeäfermentaatiolla
Pont au Double.
Sillan alapuolta, taustalla Notre Damen katedraali.
**Pont au Double** on Pariisin keskustassa sijaitseva silta, joka ylittää Seinejoen eteläisen haaran Île de la Citén saaren kohdalla. Sillan pohjoispää on Île de la Citéllä Notre Damen katedraalin ja Notre Damen aukion kohdalla. Samassa katulinjassa Île de la Citén pohjoispuolella on Pont d’Arcole -silta. Siltoja yhdistää saaren poikki kulkeva katu Rue d’Arcole.

Pont au Doublen pituus on 38 metriä ja leveys 20 metriä. Se on valurautainen kaarisilta, jonka poikkipalkit ovat terästä. Silta on rakennettu vuosina 1881–1883 ja sen ovat suunnitelleet insinöörit Bernard ja Lax. Ensimmäisen sillan samalle paikalle rakennutti arkkitehti Gamard vuonna 1631 ja se rakennettiin 1700-luvulla kahdesti uudelleen. Vanha silta palveli läheistä Hôtel-Dieu-sairaalaa. Silta sai nimensä siitä, että sen ylittäjiltä perittiin siltamaksuna yksi *double tournois* eli Toursin kaksoisdenaari, joka oli Ranskassa tuolloin käytössä ollut kolikko.

Lähteet
-------

1. ↑  Le pont au Double - Paris 4e et 5e  (ranskaksi) Paris1900. Viitattu 21.11.2020.
2. ↑  Pont au Double (englanniksi) Parisinfo.com. Viitattuy 21.11.2020.
3. ↑  pont d'Arcole (4ème arrondissement) (ranskaksi) Les rues de paris. Viitattu 21.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pont au Double** Wikimedia Commonsissa
Camillo Pilotto vuonna 1939.
**Camillo Pilotto** (6. helmikuuta 1888 Rooma – 27. toukokuuta 1963 Rooma) oli italialainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.

Näyttelijäperheeseen syntyneen Pilotton teatteriura alkoi jo nuorena. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1916. Isokokoisesta ja karkeapiirteisestä Pilottosta tuli 1930-luvulla yksi italialaisen elokuvan parhaista luonnenäyttelijöistä, joka esitti yleensä rehellisia ja rohkeita henkilöhahmoja. Toisen maailmansodan jälkeen Pilotto jatkoi teatteriuraansa, mutta esiintyi myös useissa viihde-elokuvissa. Hän työskenteli myös radiossa ja televisiossa.

Elokuvia
--------

* *Tempo massimo*, 1934
* *Scipio Africanus, Afrikan valloittaja*, 1937
* *Abuna Messias*, 1939
* *La peccatrice*, 1940
* *I pirati della Malesia*, 1941
* *L’avventuriera del piano di sopra*, 1941

Lähteet
-------

1. ↑  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 28.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Camillo Pilotto (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pimeän pyöveli** on Ilkka Remeksen kirjoittama nuorille suunnattu jännitysromaani, joka julkaistiin vuonna 2005.

Juoni
-----

Porvoolaiset Aaro, 14, ja Niko, 18, pyörittävät laitonta ketjukirjebisnestä sähköpostin kautta. Eräänä päivänä he saavat kiristyskirjeen tuntemattomalta henkilöltä, jossa vaaditaan maksamaan kaksituhatta euroa tai kiristäjä ilmiantaa pojat poliisille. Pojat tapaavat kiristäjän eli Marco Harjun Helsingissä ja antavat rahat hänelle. Hetkeä myöhemmin he päättävät hankkia rahat takaisin. 

Kiristäjä osoittautuu vain Suomen välittäjäksi suuremmassa huumekaupassa, jota johtaa sveitsiläinen Antonio Mendel Genevenjärveltä käsin. Mendelin alaisena toimii Suomessa ryhmä kokeneita miehiä, jotka hoitavat operaatio Pimeän pyöveliä.

Pimeän pyöveli on myös elokuvaprojekti. Se on peiteoperaatio huumelastin salakuljetukselle Kotkassa. Vaikka pojat saavat ketjukirjebisneksestä jopa 400 euroa päivässä, silti Niko värväytyi elokuvaan 2 000 euron takaisin saamiseksi.

Kotkassa Aaro tajuaa, että kuvausryhmän työskentely on epätavallisen huonoa. Hän alkaa epäillä kuvausryhmää huijareiksi. Pojat seuraavat autoa, joka kuljettaa mukanaan laivasta saatua lastia. Se ajaa kalatehtaalle Venäjän rajan lähelle, jossa "purkitetaan" huumeita säilyketölkkeihin. Siellä pojat luulevat kyseessä olevan rahanväärennös, ja he lähtevät seuraamaan autoa, joka ajaa Norjan Lappiin Skibotniin. Miehet, joita Aaro ja Niko seuraavat, yöpyvät motelli Saanassa, jonne myös pojat menevät.

Matkalla Skibotniin Aaro ja Niko lähestyvät Norjan rajaa. Aaro jää pois kyydistä ja Niko ajaa tulliin. Niko jää kiinni huumeiden salakuljetuksesta, kun he olivat ottaneet huumepurkin rikollisilta. Kirjan lopussa salakuljettajat kaappaavat Aaron Norjan Lapissa. He lähtevät lentämään helikopterilla öljynporauslautalle tankkaamaan, jossa kuitenkin Aaro karkaa ja hälyttää apua. Lautan johtaja soittaa poliisit paikalle ja salakuljettajat jäävät kiinni.

Aiheesta muualla
----------------

* Maria Loikkanen: Pimeän pyöveli. Uusi Nainen nettikirjakahvila 7/2005.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ilkka Remes |
| --- |
|  |
| Romaanit | 
* *Pääkallokehrääjä* (1997)
* *Karjalan lunnaat* (1998)
* *Pedon syleily* (1999)
* *Ruttokellot* (2000)
* *Uhrilento* (2001)
* *Itäveri* (2002)
* *Ikiyö* (2003)
* *Hiroshiman portti* (2004)
* *Nimessä ja veressä* (2005)
* *6/12* (2006)
* *Pahan perimä* (2007)
* *Pyörre* (2008)
* *Isku ytimeen* (2009)
* *Shokkiaalto* (2010)
* *Teräsleijona* (2011)
* *Ylösnousemus* (2012)
* *Omertan liitto* (2013)
* *Horna* (2014)
* *Jäätyvä helvetti* (2015)
* *Kiirastuli* (2016)
* *Vapauden risti* (2017)
* *Perikato* (2018)
* *Kremlin nyrkki* (2019)
* *Kotkanpesä* (2020)

 |
|  |
| Nuorten romaanit | 
* *Piraatit* (2003)
* *Musta kobra* (2004)
* *Pimeän pyöveli* (2005)
* *Kirottu koodi* (2006)
* *Hermes* (2007)
* *Draculan ratsu* (2008)
* *Operaatio Solaris* (2009)
* *Riskiraja* (2010)

 |

 |
**Siniriutta** on suomalainen merivesiakvaarioihin erikoistunut akvaarioliike. Myymälän valikoimiin kuuluvat merivesikalat, -korallit ja -selkärangattomat. Tilauksesta Siniriutan kautta saa myös tekniikkaa ja akvaariota. Myymälätoiminnan ohella Siniriutta huoltaa ja suunnittelee akvaariokokonaisuuksia koteihin ja yrityksiin. Kivijalkamyymälän rinnalla toimii myös verkkokauppa.

Siniriutta avasi ensimmäisen vähittäismyymälän 16. marraskuuta 1991 Vantaan Hämeenkylään. Myymälä oli kooltaan 20 neliötä ja sijaitsi kukkaliikkeen sisätiloissa. Liiketila laajeni samoissa tiloissa moneen kertaan. Vuosina 1994–2002 oli myymälä noin 150 neliön kokoinen. Joulukuussa 2002 Siniriutta muutti Akvaariolinnaan Vantaan Petikkoon. Kiinteistössä sijaitseva asunto muutettiin myymäläksi ja samalla näyttelytilat remontoitiin. Näyttely lopetettiin 2006, ja vuonna 2007 koko tila muutettiin myymäläksi. Helmikuussa 2008 330 neliön myymälä myytiin.

Syksyllä 2009 toiminta alkoi uudelleen. Pääpainopisteenä oli akvaarioiden suunnittelu ja niiden huolto julkisiin tiloihin ja yksityisille. Maaliskuussa 2010 rakentui uudet karanteenitilat Vantaanpuiston ostoskeskuksessa, ja yritys alkoi tuoda taas merivesikaloja ja koralleja Suomeen.

Keväällä 2013 toiminta jatkui isoimmissa tiloissa Vihdissä Selkin kylässä.

Syksyllä 2022 avattiin uusi myymälä Helsingin Jätkäsaareen Livornonkadulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Kauppoja Merivesiakvaario-portaali
2. ↑  Tietoa meistä *siniriutta.fi*. Viitattu 20.11.2022.
3. ↑  Trooppisten eläinten maailma aukeaa Vantaalla (Arkistoitu versio) MTV3, 25.11.2005.
4. ↑  Vanha ostari sai uusia yrittäjiä[vanhentunut linkki] Vantaan sanomat 10.4.2010 (s. 3)

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen kotisivut
Viidentienristeys Hämeenkankaalla.
**Viidentienristeys** on Kankaanpäässä Hämeenkankaalla sijaitseva viiden maantien risteys, joka on noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Niinisalon varuskuntaan on matkaa vajaat kaksi kilometriä.

Risteyksessä kohtaavat kolmen pienemmän tien lisäksi Kankaanpään keskustasta tuleva Kivistönkankaantie sekä Kuninkaanlähteeltä kohti Niinisaloa kulkeva Kyrönkankaantie, jota kutsutaan myös Hämeenkankaantieksi. Kyrönkankaantie on vanha, jo keskiajalta lähtien tunnettu maantie, joka yhdisti Hämeen ja Korsholman linnat. Hämeenkankaan maastossa kulkee myös retkeily- ja kuntoilureittejä. Kankaanpään liikuntakeskuksesta johtaa Viidentienristeykseen valaistu kuntorata ja hiihtolatu. Alueelta löytyy myös useita laavuja sekä vuonna 2010 avattu frisbeegolfrata.

Viidentienristeys on tunnettu erityisesti Niinisalossa varusmiespalveluksensa suorittaneiden keskuudessa. Se toimii nykyäänkin juoksu- ja hiihtolenkkien sekä marssiharjoitusten etappina ja kääntöpaikkana. Kirjailija Mauri Sariola julkaisi 1964 omista armeijakokemuksistaan Niinisaloon sijoittuvan teoksen *Viiden tien risteys*. Hän suoritti varuskunnassa Reserviupseerikoulun jatkosodan aikana vuonna 1944. Kirjan kansiteksteissä Viidentienristeystä kutsutaan topografikartan pisteeksi 118, jonka pelkkä mainitseminenkin sai upseerioppilaiden hien kohoamaan.

Lähteet
-------

* Kyrönkankaantie (Arkistoitu – Internet Archive) Kankaanpään kaupunki.

### Viitteet

1. ↑  Frisbeegolf Kankaanpäässä Tomoottajat Disc Golf Ry. Viitattu 4.12.2012.
2. ↑  Liikuntapalvelut (Arkistoitu – Internet Archive) Kankaanpään kaupunki. Viitattu 4.12.2012.
3. ↑  Lukupiiri Mauri Sariola -seura ry. Viitattu 17.5.2014.
*Chlamydotis undulata*
**Lännenkaulustrappi** eli vanhalta nimeltään **kaulustrappi** (*Chlamydotis undulata*) on trappien heimoon kuuluva kurkilintu. Lajin kuvaili ja nimesi Nikolaus Joseph von Jacquin vuonna 1784.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 55–65 cm, siipien kärkiväli 125–151 cm ja paino 1,2–3,2 kg. Lännenkaulustrappi on kookas, pystyssä kulkeva, melko pitkäkaulainen lintu. Se on yläpuolelta hiekanruskea tummin raidoin ja alapuolelta valkoinen. Kaulan sivulla vanhalla linnulla on musta pitkittäisraita, joka puuttuu nuorilta linnuilta. Jalat ovat pitkät ja vahvat, harmaat. Soidintanssissa se pörhistää kaulan ja päälaen valkoiset höyhenet ikään kuin kaulukseksi ja tepastelee ympäriinsä. Lentää pöllömäisesti hieman nykivin, hitain siiveniskuin. Siipisulat ovat päältä mustat, käsisiivessä on suuri valkea laikku. Lännenkaulustrappi on lähes mykkä, vain poikaset pitävät piipittävää kutsuääntä.

Sukupuolet ovat lähes saman näköisiä, naaraan ollessa hieman pienempi ja harmaampi.

Esiintyminen
------------

Pesimäalue ulottuu Kanariansaarilta Pohjois-Afrikan kautta Egyptiin. Lajista tunnetaan 2 alalajia, *fuertaventurae* Kanariansaarilla ja nimialalaji *undulata* Pohjois-Afrikassa ja Egyptissä. Kanariansaarilla pesii noin 400 paria. Kolmas, Lähi-idästä itään esiintyvä lännenkaulustrapin alalajina aiemmin pidetty *macquenii* on nykyään erotettu omaksi lajikseen idänkaulustrappi. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi liiallisen metsästyksen takia. Lännenkaulustrappi on paikkalintu. Suomessa on tavattu idänkaulustrappi (*C. macqueenii*) 19. syyskuuta 1861, jolloin se ammuttiin Helsingissä.

Elinympäristö
-------------

Kuivat avomaat, arot ja tasangot, paikoin myös matalaa pensaikkoa kasvavilla alueilla.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on kuoppa maassa. Munia on 2 tai 3, joskus 4. Haudonta-aika on noin 24 päivää.

Ravinto
-------

Kaikkiruokainen. Syö kasvinosia, hedelmiä ja siemeniä, sekä hyönteisiä ja muita selkärangattomia sekä matelijoita.

Lähteet
-------

* Stamps of Israeli Birds (Arkistoitu – Internet Archive)
* Rariteettikomitea (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Chlamydotis undulata* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.1.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q290871
* Wikispecies: Chlamydotis undulata
* ADW: Chlamydotis\_undulata
* ARKive: chlamydotis-undulata
* Avibase: 5714C710ACE4DA8B
* BioLib: 8594
* BirdLife: 22728245
* CoL: 69X4V
* CMS: chlamydotis-undulata-0
* BOW: houbus1
* eBird: houbus1
* EUNIS: 964
* Euring: 4440
* Fauna Europaea: 96763
* Fauna Europaea (new): d85ed2eb-4268-4768-b907-3a33a014f331
* Fossilworks: 371834
* GBIF: 2474864
* iNaturalist: 204484
* IRMNG: 11250765
* ITIS: 176432
* IUCN: 22728245
* NBN: NHMSYS0000533011
* NCBI: 172680
* Species+: 6280
* Xeno-canto: Chlamydotis-undulata

 |

 |
Amanda Lightfoot vuonna 2009.
**Amanda Mary Lightfoot** (s. 30. tammikuuta 1987 Coventry, Englanti) on brittiläinen ampumahiihtäjä. Hän on pituudeltaan 172 cm.

Lightfoot on osallistunut kahdesti olympialaisiin ja yhdeksän kertaa MM-kilpailuihin. Parhaimmillaan hän on sijoittunut henkilökohtaisissa lajeissa 15 kilometrin normaalimatkalla 32:nneksi Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 ja 33:nneksi Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 sekä 7,5 kilometrin pikakilpailussa 36:nneksi Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017.

EM-kilpailuissa Lightfoot on ollut parhaimmillaan 19:s normaalimatkalla 2010. Maailmancupissa hän on sijoittunut 31:nneksi Östersundin normaalimatkalla marraskuussa 2017.

Lightfoot sijoittui rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa 2015 takaa-ajokilpailussa seitsemänneksi ja pikakilpailussa kahdeksanneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Amanda Lightfoot *sports-reference.com*.  Arkistoitu 12.9.2015. Viitattu 29.11.2017. (englanniksi)
2. 1 2 3  Amanda Lightfoot IBU. Viitattu 10.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amanda Lightfoot** Wikimedia Commonsissa
**Siniritariyökkönen** (*Catocala fraxini*) on ritariyökkösiin kuuluva, kookas perhoslaji. Se on Suomen kookkain yökköslaji ja muutenkin yksi suurikokoisimmista perhoslajeista.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Siniritariyökkönen on huomattavan kookas laji, ja sen siipienkärkiväli vaihtelee 86–96 mm. Siipien vaalean alapinnan ansiosta lennossa laji näyttää helposti tätäkin suuremmalta. Etusiipien harmaankirjava kuviointi naamioi kuitenkin lepäävän perhosen erinomaisesti ympäristöönsä. Etusiivet ovat kauttaaltaan harmaan eri sävyjen kuvioimat ja niissä on selvästi erottuva vaalea täplä sekä jyrkästi mutkitteleva ulompi poikkiviiru. Etusiiven keskiosa on siiven etureunan puolelta selvästi tummentunut ja siinä erottuu harmaankirjava munuaistäplä. Takasiivet, jotka jäävät perhosen levätessä etusiipien alle piiloon, ovat tummat ja niiden poikki kulkee leveä, vaaleansininen poikkiraita. Erityisesti takasiipien värityksen vuoksi siniritariyökköstä ei ole mahdollista sekoittaa muihin perhoslajeihin.

Lajista tunnetaan etusiiviltään vihertävän harmaa värimuoto f. *moerens*.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Laji esiintyy Euroopassa ja Aasian pohjoisosissa. Harhailijoita on tavattu Islannissa saakka. Suomessa se on sukunsa yleisin laji ja yleinen lähes koko maassa ja havaintoja on pohjoisinta Lappia myöten. Aikuiset perhoset lentävät yhtenä sukupolvena alkusyksyllä elokuun puolivälistä lokakuun alkuun, huipun ollessa elo-syyskuun vaihteessa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Siniritariyökkönen viihtyy lehdoissa sekä lehti- ja sekametsissä, mutta myös kulttuuriympäristöissä kuten puistossa ja puutarhoissa. Laji lentää öisin ja hakeutuu usein valolle. Ehkä helpoimmin siniritariyökkösen tapaakin ulkovalojen läheisyydestä. Aikuisia perhosia houkuttelee valoakin tehokkaammin ateriointi perhosbaareissa. Hyvinä vuosina laji voi olla erittäin runsaslukuinen, kun huonompina havaintoja tehdään vain harvakseltaan. Kookas ritariyökkönen on lepakoille mieluinen saalis.*lähde?*

Munat talvehtivat.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää pääasiassa metsähaavalla (*Populus tremula*), mutta myös monilla muilla lehtipuilla kuten koivuilla (*Betula*) ja lehtosaarnella (*Fraxinus excelsior*).

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3 4 5 6  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 119–120.
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Siniritariyökkönen
* Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
* Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q882809
* Wikispecies: Catocala fraxini
* BioLib: 53200
* BOLD: 126603
* CoL: 5XFJV
* EoL: 554998
* EPPO: CATLFR
* EUNIS: 311065
* Fauna Europaea: 446665
* Fauna Europaea (new): 483c56f5-0c12-490a-a24f-51515f7b64e7
* GBIF: 1797479
* iNaturalist: 128252
* IRMNG: 10318132
* LepIndex: 277381
* LoB: 5732
* NBN: NBNSYS0000006556
* NCBI: 423510

 |

 |
**Jiao Zhimin** (kiin. 焦志敏, s. 1. joulukuuta 1963) on kiinalainen pöytätennispelaaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. 

Jiao kilpaili urallaan kertaalleen olympialaisissa. Tämä tapahtui Soulin olympialaisissa. Kaksinpelissä hän voitti kaikki viisi alkulohkonsa ottelua. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella hän voitti japanilaisen Mika Hoshinon. Puolivälierissä hän voitti eteläkorealaisen Hong Cha-okin 3–0, mutta välierissä hän hävisi Li Huifenille samoin lukemin. Pronssiottelussa Jiao voitti tšekkoslovakialaisen Marie Hrachován. Nelinpeliin Jiao osallistui Chen Jingin parina. He voittivat kaikki kuusi alkulohkonsa ottelua. Puolivälierissä he voittivat Unkarin parin Csilla Bátorfi–Edit Urban erin 2–0. Välierissä he voittivat jugoslavialaiset Jasna Fazlićin ja Gordana Perkučinin 2–1. Loppuottelussa eteläkorealaispari Hyun Jung-hwa–Yang Young-ja voitti kiinalaisparin 2–1.

Maailmanmestaruuskilpailuissa Jiao saavutti viisi mitalia. Ainoan MM-kullan hän saavutti vuonna 1987 joukkuekilpailusta. Hän saavutti kahdesti MM-pronssia naisten sekanelinpelistä (1985 ja 1987) sekä MM-hopeaa (1987) ja MM-pronssia (1985) sekanelinpelistä. Aasian-mestaruuskilpailuista hän saavutti kahdeksan mitalia, joista kaksi kultaisia. Aasian-mestaruudet hän voitti vuosina 1984 ja 1986 joukkuekilpailusta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jiao Zhimin *Olympedia*. Viitattu 1.10.2021. (englanniksi)
2. ↑  JIAO Zhimin (CHN) ITTF.  Arkistoitu 16.6.2011. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
3. ↑  Jiao Zhimin Table Tennis Guide. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
Jia Sidao
**Jia Sidao** (kiin.: 賈似道; Wade–Giles: ***Chia Ssu-tao***, 1213 – 1275) oli Kiinan Eteläisen Song-dynastian kansleri dynastian loppuvuosina 1259–1275. Hänen siskonsa oli keisari Lizongin jalkavaimo, mistä oli poliittista hyötyä Jian uralle. Mongolien hyökkäykset johtivat Song-dynastian päättymiseen vuonna 1279, ja sitä ennen kiinalaiset hävisivät ratkaisevia taisteluita muun muassa Xiangyangissa ja Wuhussa. Sotilaalliset tappiot sekä epäonnistunut maareformi ja keisarillisen hovin sisäiset juonittelut heikensivät Jian valtaa, ja hänet surmattiin vuonna 1275.

Lähteet
-------

1. ↑  Twitchett, Denis & Fairbank, John K.: *The Cambridge History of China, Volume 5 Part One*, s. 891. Cambridge University Press, 2009. ISBN 978-0-521-81248-1. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |

 |
**Agía Triáda** (kreik. Αγία Τριάδα, kath.kreik. Αγία Τριάς, *Agía Triás*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Náfplion kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 1 151 (vuonna 2011).

Agía Triádan Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (*Koímisi tis Theotókou*) kirkko.
Agía Triádan kylä sijaitsee Argoliin tasangolla noin 10 kilometriä itään Árgoksen kaupungista ja noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen Náfplion kaupungista. Kylän vanha nimi oli *Mérmpakas* (Μέρμπακας). Nimen on selitetty joko tulevan Vilhelm Moerbekelaisesta, joka toimi koillisella Peloponnesoksella katolisena arkkipiispana 1200-luvulla neljännen ristiretken jälkeen, tai olevan arvaniittista alkuperää. Nykyinen nimi, suomeksi "Pyhä Kolminaisuus", on otettu käyttöön vuonna 1953.

Agía Triáda muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αγίας Τριάδας, *Topikí Koinótita Agías Triádas*). Vuodesta 1989 se kuului Midéan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náfplion kunnan Midéan kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Αγία Τριάδα *City of Nafplio*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  Mermpakas – Agia Trias *Name Changes of Settlements in Greece*. Institute for Neohellenic Researc. Viitattu 3.10.2022.
4. ↑  Μέρμπακας / Αγία Τριάς *Διοικητικές μεταβολές οικισμών*. ΕΕΤΑΑ. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Agía Triáda** Wikimedia Commonsissa
**Eugène Henri Brisson** (31. heinäkuuta 1835 Bourges – 11. huhtikuuta 1912 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi kahdesti Ranskan pääministerinä vuosina 1885–1886 ja 1898. Union républicaine -puolueeseen kuulunut Brisson tunnettiin vankkumattomana tasavaltalaisena sekä kirkon vallan vastustajana.

Brisson oli koulutukseltaan lakimies. Toisen keisarikunnan aikana hän kuului keisari Napoleon III:n vastaiseen oppositioon ja kirjoitteli tasavaltalaisten lehtiin. Keisarikunnan kukistuttua Brisson nimitettiin syyskuussa 1870 Pariisin apulaispormestariksi, mutta hänet valittiin jo seuraavan vuoden helmikuussa uuteen kansalliskokoukseen pääkaupungin edustajana. Hän oli edustajainkamarin jäsenenä vuodesta 1876 kuolemaansa saakka, viimeiset kymmenen vuotta edustaen Bouches-du-Rhônen departementtia. Hän toimi kamarin puhemiehenä vuosina 1881–1885, 1894–1898, 1904–1905 sekä 1906–1912.

Brisson tuli ensimmäisen kerran pääministeriksi maaliskuussa 1885 Jules Ferryn hallituksen kaaduttua. Brissonin ensimmäinen hallitus kesti kuitenkin vain saman vuoden loppuun. Myöhemmin hän toimi Panama-skandaaliin liittyneitä lahjussyytöksiä tutkineen toimikunnan puheenjohtajana. Brissonin toinen hallitus toimi heinäkuusta lokakuuhun 1898. Sen nopeaan kaatumiseen vaikutti Ranskaa kuohuttanut Dreyfus-skandaali sekä varsinkin sotaministerinä toiminut kenraali Jules Chanoine, joka muun hallituksen kannasta poiketen uskoi Alfred Dreyfusin syyllisyteen. Pääministerikausiensa jälkeen Brisson tuki voimakkaasti Ranskassa toteutettua kirkon ja valtion erottamista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henri Brisson (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 9.4.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Henri Brisson** Wikimedia Commonsissa

* Henri Brisson (ranskaksi) Assemblée Nationale

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Alexandre Henri Gabriel vicomte de Cassini** (9. toukokuuta 1781 Pariisi, Ranska – 1832) oli ranskalainen kasvitieteilijä, joka nimesi suuren määrän asterikasvien heimon (*Asteraceae*) kasveja.

Cassini syntyi kuuluisaan tähtitieteilijöiden sukuun. Kuuluisa tähtitieteilijä Giovanni Domenico Cassini, joka muun muassa määritti Jupiterin, Marsin ja Venuksen pyörähdysajat, oli hänen esi-isänsä neljännessä polvessa. Henri Cassini oli viidettä sukupolvea Cassineissa, ja hänestä käytettiin joskus sen vuoksi nimeä Cassini V. Hän ei jatkanut sukunsa työtä tähtitieteen parissa vaan ryhtyi lakimieheksi. Kasvitiede oli hänelle vain harrastus, mikä oli tuohon aikaan tavallista.

Cassini meni naimisiin serkkunsa kanssa, mutta avioliitto oli lapseton. Cassini kuoli koleraan viisikymmenvuotiaana vuonna 1832. Hän jäi sukunsa viimeiseksi Cassiniksi. Hänen isänsä eli vielä kolmetoista vuotta hänen jälkeensä.

Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhennettä **Cass.**

Lähteet
-------

1. ↑  Portrait of Alexandre Henri Gabriel de Cassini *Royal Society Picture Library*. Viitattu 7.8.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Alexandre de Cassini – The Sunflower Botanist *The Daily Gardener*.  9.5.2019. Viitattu 7.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  Jean-Dominique Cassini – astrology to astronomy *European Space Agency (ESA)*. Viitattu 7.12.2014. (englanniksi)
4. ↑  Cassini, Alexandre Henri Gabriel de (1781-1832) *International Plant Names Index (IPNI)*. Viitattu 7.8.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**S/S Coccolita** oli höyrylaiva, joka valmistui Oskarshamns Mekaniska Verkstad -telakalla Ruotsissa vuonna 1915. Sen nimi oli alkujaan **Heimdall**.

Käyttöhistoria
--------------

S/S Coccolita aloitti liikennöinnin Tukholman ja Riian välillä 1915. 1920-luvulla se kulki myös Turusta Tukholmaan. Alus ajoi karille Tukholman saaristossa ja upposi 8. helmikuuta 1929, minkä jälkeen se tuotiin Suomeen korjattavaksi. Korjattuna se oli 1930-luvulla käytössä kesäisin Tukholman ja Helsingin välisellä reitillä, talvisin taas Turun ja Tukholman välillä. Alus kuljetti Ruotsiin myös sotalapsia vuonna 1942. Alus peruskorjattiin 1948 ja muutettiin seuraavana vuonna öljykäyttöiseksi. Se ajoi kuitenkin karille Bogskärissä jo 20. tammikuuta 1950.

Alus oli vuonna 1952 jälleen liikenteessä Turku–Tukholma-välillä. Se myytiin Siljalle vuonna 1957, jolloin sen nimi muuttui Siljaksi. Alus liikennöi 1961–1964 Helsingin ja Travemünden välillä. Vuonna 1967 laiva myytiin Kokkolaan ja nimeksi annettiin Coccolita. Se liikennöi Kokkola–Skellefteå-välillä ja Oulu–Luulaja-välillä vuonna 1968. Vuonna 1970 liikennöitiin Maarianhamina–Tukholma-välillä nimellä Coccolita. Lokakuussa 1970 laiva myytiin romutettavaksi ja vuonna 1971 se romutettiin Katajanokalla.

Lähteet
-------

1. ↑  S/S HEIMDAL Fakta om Fartyg. Viitattu 4.4.2008. (ruotsiksi)
2. 1 2  Sjöström Lasse: HEIMDALL, SILJA Turkusteamers. Viitattu 4.4.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **S/S Coccolita** Wikimedia Commonsissa

* Turkusteamers – HEIMDALL, SILJA
* Fakta om Fartyg – S/S Heimdall (ruotsiksi)
**S/S Frixos** oli suomalainen turkulaisen Rederiaktiebolaget Argonautin omistama rahtilaiva, joka oli aikoinaan yksi Suomen suurimpia laivoja. Saksalainen sukellusvene U-30 upotti laivan ensimmäisen maailmansodan aikana 13. huhtikuuta 1917 Shetlandinsaarten vesillä. Aluksen 23 hengen miehistöstä pelastui vain yksi.

S/S Frixos oli rakennettu vuonna 1888 Richardson, Duck & Co:n telakalla Stockton-on-Teesissä Englannissa. Aluksen vetoisuus oli 2 447 bruttorekisteritonnia, pituus 90,6 metriä, leveys 12,2 metriä ja syväys 5,8 metriä. Laivan trippelihöyrykoneen teho oli 247 hevosvoimaa. Laivan omisti vuoteen 1898 saakka Carlisle & Co-varustamo ja sen nimenä oli *S/S Hawkhurst*. Tämän jälkeen laiva oli *S/S Fos* nimisenä norjalaisen Alf Monsenin omistuksessa vuoteen 1911 saakka ja sitten vuoteen 1914 *S/S Bosbon*-nimisenä norjalaisen T. Laurantzonin omistuksessa. Vuonna 1913 perustettu suomalaisvarustamo Rederiaktiebolaget Argonaut osti laivan vuonna 1914.

S/S Frixos pakko-otettiin venäläis-englantilaisen sopimuksen nojalla Britannian ja Venäjän väliseen likenteeseen. Saksalainen sukellusvene U-30 upotti laivan 13. huhtikuuta 1917 Shetlandinsaarten vesillä laivan ollessa matkalla Muurmannista Middlesbroughiin. Sukellusveneen torpedon osuttua keskilaivaan miehistö siirtyi pelastusveneisiin mutta veneet eivät päässeet kyllin nopeasti uppoavan laivan läheisyydestä ja joutuivat imupyörteeseen. Lähellä ollut norjalaislaiva onnistui pelastamaan vain laivan perämiehen Lindströmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Wrecksite.eu : Fos SS (1898~1911) Frixos SS (+1917)
2. 1 2  Täydentäviä yhtiötietoja : Rederiaktiebolaget Argonaut, Pörssitieto G. Kock
3. 1 2  Murhenäytelmä hyisellä merellä, Seura, 15.02.1939, nro 7, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*S/S Furst Menschikoff* oli Åbo Ångfartysbolagin vuonna 1836 valmistunut kuunaritakiloitu siipiratashöyrylaiva. Se oli ensimmäinen Suomessa valmistettu avomerihöyrylaiva.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Turusta Åbo Gamla Skeppsvarfilta. Runko oli tehty mäntylankuista ja vahvistettu kuparilevyin. Sen höyrykone asennettiin Motala Mekaniska Verkstadilla Norrköpingissä Ruotsissa.

Palvelus
--------

Laivan ensimmäisenä päällikkönä toimi oululainen J. W. Callmeijer. Alus saapui höyrykoneen asennuksen jälkeen Tukholman kautta Turkuun 20. lokakuuta 1836 tuoden samalla 13 matkustajaa. Syksyn aikana alus teki koe- ja huvimatkoja Airistolle. Seuraavana keväänä alus lähti 9. toukokuuta Turusta Degerbyn ja Furusundin kautta Tukholmaan, jonne se saapui 13. toukokuuta ahtojäiden ja heikon näkyvyyden hidastettua matkantekoa Ahvenanmerellä. Alus siirrettiin muutamaa vuotta myöhemmin reitille Tukholmasta Kronstadtiin, jonne matkattiin Turun, Helsingin ja Tallinnan kautta. Vuonna 1845 se palasi Turku Tukholma reitille.

Ruotsin viranomaiset kielsivät 1848 koleravaaran vuoksi matkat Turusta Tukholmaan, jolloin alus siirrettiin reitille Turusta Kronstadtiin. Seuraavana vuonna yhtiö ajautui konkurssiin, jolloin alus myytiin 22. elokuuta E. Julin & Co.:lle 59 000 ruplalla. Alus sijoitettiin perustettuun Åbo Nya Ångfartygsbolagetiin, jossa se oli aina romuttamiseensa saakka vuonna 1850.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  turkusteamers.com
2. ↑  Kovalainen, Pasi: "Laivuri Callmeijerin aikakausi", *Vihreä talo meren rannalla*, s. 27-28. Oulu: Kustannus Pohjoinen, 2000. ISBN 951-749-346-0.
**S/S Hohenhörn** oli Saksan laivaston kuljetusalus, joka kuljetti vuonna 1942 Suomen Saksalle luovuttamat kahdeksan juutalaista ja muita sotavankeja. Laivan mukaan nimesi tutkija Elina Sana Suomen juutalaisluovutuksista Saksaan kertovan kirjansa *Kuolemanlaiva S/S Hohenhörn – juutalaispakolaisten kohtalo Suomessa*.

Valmistus
---------

Laivan rakensi vuonna 1924 Ranskassa Le Havressa Ateliers & Chantiers de la Seine Maritime, ja se sai nimekseen *Vaccares*.

Palvelus
--------

Alus kuului Société de Navigation à Vapeur Daherille, jonka kotisatamana oli Marseille. Aluksen osti 1929 Société de Gérance et d'Armement (SAGA), jonka kotisatamana oli Dunkerque. Se myytiin edelleen maaliskuussa 1937 Panamaan rekisteröidylle Hanseatica Aschpurwis & Veltjens S.A.:lle, joka antoi alukselle nimen *Colon*.

Alus sai maaliskuussa 1939 Espanjan liikenteessä ollessaan peitenimen *Maravi* siihen asti, kunnes Hanseatica Aschpurwis & Veltjens nimesi aluksensa *Hohenhörniksi*. Samalla aluksen kotipaikaksi vaihtui Hampuri. Alus oli 20.–22. elokuuta Danzigin ja Riian välillä.

### Toinen maailmansota

Alus kuljetti 6. syyskuuta 1939 joukkoja Norjaan. Alus oli 16. huhtikuuta 1940 Oslossa, josta se lähti 20. huhtikuuta ja palasi viikkoa myöhemmin. Alus oli 5. toukokuuta 1. M-laivueen ja kahden 2. M-laivueen aluksen suojaamassa Aalborgista Osloon matkanneessa saattueessa, jonka muut alukset olivat *Muansa*, *Westsee* ja *Wiegand*. Saattue saapui Osloon seuraavana päivänä. Paluumatkalle *Hohenhörn* lähti 7. toukokuuta.

Elokuussa alus liitettiin osaksi operaatio Merileijonan kuljetusosastoa *A16*. Alus teki useita matkoja Norjan rannikkokaupunkeihin, kunnes se lokakuussa 1943 siirrettiin Itämerelle. Alus lähti Tallinnasta 11. lokakuuta Helsinkiin ja palasi 13. lokakuuta. Se teki vastaavan matkan 19.–20. lokakuuta. 6. marraskuuta Hohenhörn lähti Helsingistä Tallinnaan mukanaan kahdeksan juutalaista luovutettavaksi Saksaan. Joulukuussa alus oli jälleen Norjan rannikolla.

Ollessaan matkalla 21. lokakuuta Narvikista Emdeniin alus osui Britannian ilmavoimien pudottamaan miinaan. Se upposi Göteborgin edustalle (57°47′N, 11°22′E).

Katso myös
----------

* Suomen juutalaisluovutukset

Lähteet
-------

1. ↑  Tuolloin Elina Suominen
2. ↑  Hohenhörnin hylkytiedot[vanhentunut linkki] (saksaksi)
3. 1 2 3 4  Das Historische Marinearchiv
4. ↑  Kahdeksan natsi-Saksalle luovutettua, (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin juutalainen seurakunta

Aiheesta muualla
----------------

* vrag.dk (Arkistoitu – Internet Archive)
**S/S Frostvik** oli vuonna 1943 valmistunut Liberty-alus jonka oli suomalaisomistuksessa 1947–1965.  Muita suomalaisomistuksessa olleita Liberty-aluksia olivat S/S Tranvik (1947–1954) ja S/S Margrethe Paulin (1963–1968).

Laiva valmistui 6. syyskuuta 1943 Kaiser Shipyards, Permanente Metals Corporationin telakalta Richmondissä Kaliforniassa ja sai nimekseen *Emile Berliner* mikrofonin ja gramofonin keksijän, amerikansaksalaisen Emile Berlinerin mukaan. Laiva oli sitten United Fruit Companyn käytössä.

Vuonna 1947 laivan osti suomalainen Ab Benima Oy varustamo jonka osakkaina olivat Henry Nielsenin Helsingfors Steamship Co Ltd, Ab Wilh.Bensow Oy ja Curt Mattson. Vuonna 1949 laiva siirtyi Rederibolaget Re-Be varustamolle jonka omistivat Hans von Rettig ja Wilhelm Bensow. Laivan nimeksi tuli *Arneta* ja sen kotisatama oli ensin Turku vuoteen 1953 saakka ja sen jälkeen Hanko vuoteen 1957 saakka. Vuodesra 1957 alkaen laivan omisti Ab Wilh.Bensow Oy yksin ja sen kotisatama oli Helsinki. 

Vuonna 1963 laiva myytiin turkulaiselle Kommanditbolaget Ab Paulin Chartering & Co Oy:lle ja sen nimeksi tuli *Susan Paulin*. Laiva siirrettiin vuonna 1965 Liberian lipun alle ja nimeksi muuttui *Kyra*. Laiva romutettiin toukokuussa 1969 Bilbaossa Espanjassa. 

Laivan pituus oli 133,63 metriä, leveys 17,39 metriä ja syväys 8,45 metriä. Sen kuollut paino oli 10 865 tonnia ja höyrykoneen teho 2 500 hevosvoimaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  SS Frostvik (Äänimeri-sivusto)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia Emile Berlinerin vesillelaskusta vuonna 1943 (United States Maritime Commission 1936 thru 1950)
* Otteita S/S Arnetan laivapäiväkirjasta 1953-1954 (Äänimeri-sivusto)
**Yhdislehtinen** teriö on kukan teriön muoto, jossa terälehdet ovat osittain kasvaneet yhteen toisin kuin erillislehtisessä teriössä. Yhdislehtinen teriö voi olla joko säteittäinen tai vastakohtainen. Säteittäinen yhdislehtinen teriö voi olla kellomainen, kuten kellokasveilla, ratasmainen, ruukkumainen tai torvimainen. Vastakohtainen yhdislehtinen teriö voi olla huulimainen, kuten huulikukkaiskasveilla, esimerkiksi mintulla, tai kielimäinen, kuten mykerökukkaiskasvien kukinnoissa olevilla laitakukilla. Kielimäisessä teriössä yhteenkasvaneet terälehdet osoittavat samaan suuntaan. Sellaisia ovat esimerkiksi päivänkakkaran mykeröä ympäröivät laitakukat, joita usein sanotaan terälehdiksi, vaikka ne itse asiassa ovat pieniä kukkia, joissa jokaisessa on viisi yhteenkasvanutta terälehteä.

Kuvia
-----

* kellomainen(kissankello,Campanula rotundifolia, valkoinen värimuunnos)kellomainen  
(kissankello,  
*Campanula rotundifolia*,  
 valkoinen värimuunnos)
* huulimainen(kirjopillike,Galeopsis speciosa)huulimainen  
(kirjopillike,  
*Galeopsis speciosa*)
* kielimäinen;päivänkakkaran,Chrysantemum leucamthemum,mykerön laitakukatkielimäinen;  
päivänkakkaran,  
*Chrysantemum leucamthemum*,  
mykerön laitakukat
* torvimainen; päivänkakkaran,Chrysanthemun leucanthemum,mykerön kehräkukat ("terälehdet")torvimainen;  
 päivänkakkaran,  
*Chrysanthemun leucanthemum*,  
mykerön kehräkukat ("terälehdet")

Lähteet
-------

1. ↑  Antero Pankakoski: "Kuvia ja käsitteitä kasvien lajinmääritystä varten", *Puutarhurin kasvioppi*, s. 297. Helsinki: Edita, Opetushallitus, 1996. ISBN 951-37-1932-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Tieteen termipankki: Yhdislehtinen
**Yhdenillan pysäkki** oli Yle TV2 -kanavan vakava keskusteluohjelma, jota tuotettiin vuodesta 1993 vuoteen 1996. Sen juontajina ja haastattelijoina toimivat aluksi vuorotellen Maarit Tastula ja Jyrki Richt 1993–1994 , sitten Anne Flinkkilä ja Sinikka Hein ja loppuaikoina Eero Silvasti ja Pekka Manninen. Taustatoimittajana toimi muun muassa Elina Heino.

Ohjelmasarjaan tehtiin toistasataa jaksoa. Sen haastattelujen vieraina olivat muiden muassa Vivica Bandler, Rainer Friman, Helvi Hämäläinen, Heli Keinonen, Pentti Linkola, Pellervo Petäys, Ristomatti Ratia, Alpo Suhonen, Yrsa Stenius, Matti Wuori ja Jutta Zilliacus. Harvoja ulkomaisia haastateltavia olivat Marutei Tsurunen, Krzysztof Kieślowski ja Roger Moore.

Julkisuuden henkilötkin olivat *Yhdenillan pysäkissä* usein haastateltavina jonkin yksityiselämäänsä liittyvän vaikean kysymyksen, kuten lapsen sairauden, kiusatuksi tulemisen tai avio-ongelmien takia. Vieraina oli julkisuuden henkilöiden lisäksi välillä myös tavallisia ihmisiä, jotka olivat joutuneet henkilökohtaisia tragedioita, kuten insestisyytöksiä, harvinaisia sairauksia, taloudellisia menetyksiä tai huumeiden käyttöä. Aluksi ohjelmassa vieraili myös poliitikoita kuten Ulf Sundqvist, Sirpa Pietikäinen ja Paavo Väyrynen, mutta poliitikkohaastatteluista luovuttiin koska "poliitikkoa on mahdotonta saada puhumaan rehellisesti", kuten sarjan taustatoimittaja Elina Heino totesi tammikuussa 1995.

Muista ajankohtaisohjelmista poiketen *Yhdenillan pysäkin* katsojista enemmistö oli ainakin vuoden 1994 paikkeilla naisia.

Ohjelman tunnusmusiikkina kuultiin alku Sir Elwoodin Hiljaiset Värit -yhtyeen kappaleesta "Vanhoilta vaan". Kappale löytyy albumilta *Varjoissa vapaan maailman.*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Virtanen, Leena: Viihdettä vai asiaa. Poliitikot eivät pärjää Yhdenillan pysäkillä.  *Helsingin Sanomat*, 11.1.1995, s. 54. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. 1 2 3  Yhdenillan pysäkki, Ritva-tietokanta, Radio- ja televisioarkisto. Viitattu 6.12.2016.
3. ↑  Pentti Saarikosken ja Tuula-Liina Variksen kahdeksan myrskyisää vuotta – Ylen Elävä arkisto, 375 humanistia -sivusto. Helsingin yliopisto. Viitattu 6.12.2016.
4. ↑  Entinen mainosmies matkasaarnaa hyvästä palvelusta, Yle Elävä arkisto 20.12.2012. Viitattu 6.12.2016.
**Ninfa** oli Espanjan laivaston vuonna 1795 vesille laskettu 44-tykkinen fregatti.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Mahonista Menorcalta ja valmistettiin 1794–1795.

Palvelus
--------

Huhtikuussa 1797 *Ninfa* ja *Santa Elena* olivat hopealastissa matkalla Cádiziin. Alusten saatua tiedon Britannian kuninkaallisen laivaston saarrosta niiden lasti siirrettiin kalastusaluksiin maihin kuljetettavaksi. Fregatit pyrkivät satamaan purjehtimalla pitkin rannikkoa. *HMS Irresistible*, 74-tykkinen linjalaiva, ja 36-tykkinen fregatti *HMS Emerald* havaitsivat alukset 26. huhtikuuta ja aloittivat takaa-ajon. Heikommin aseistetut espanjalaisalukset pyrkivät suojaan Conilinlahteen, mikä ei kuitenkaan onnistunut. Puolentoista tunnin taistelun jälkeen kumpikin espanjalaisalus oli vaurioitunut. *Santa Elena* ajautui rantaan miehistön katkaistua ankkuriköyden.

### HMS Hamadryad

*Ninfa* siirrettiin Gibraltarille, missä amiraali St. Vincent lunasti toukokuussa aluksen laivastolle 9 191 punnalla ja kolmella pennyllä. Alus otettiin kesäkuussa palvelukseen Välimeren laivastossa nimellä *HMS Hamadryad* päällikkönään Thomas Elphinstone. Alus valtasi 30. kesäkuuta espanjalaisen kaapparin ja 3. heinäkuuta Gibraltarin salmessa toisen kaapparin 6-tykkisen *L'Actaeonin*. Alus upposi 25. joulukuuta pyrkiessään suojaan myrskyltä Algerinlahteen.

Lähteet
-------

* James, W. M.: *The Naval History of Great Britain Volume 2 1797-1799: During the French Revolutionary and Napoleonic Wars*. London: Conway Maritime Press, 2003. ISBN 0-85177-906-9. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  James 2003 s. 82-83
2. ↑  Winfield 2005 s. 211