**Helge Olof Halsti** (vuoteen 1944 **Hagman**; 29. kesäkuuta 1912 Porvoo – 5. elokuuta 1992 Lahti) oli suomalainen poliitikko, sosiaalineuvos ja sotainvalidien järjestötoiminnan vaikuttaja. Hän toimi Suomen Kansanpuolueen (KP) viimeisenä ja Liberaalisen Kansanpuolueen (LKP) ensimmäisenä puoluesihteerinä.

Helge Halstin veli oli eversti Wolf Halsti. Heidän vanhempansa olivat liikemies Hugo Hagman ja saksalainen Olga Jungclaus. Halsti kävi koulunsa Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa ja suoritti vuonna 1931 Reserviupseerikoulun. Hän palveli talvisodan aikana autokomppaniassa Lapin rintamalla ja jäi sen jälkeen puolustusvoimien palvelukseen rajajääkärien komppanianpäälliköksi. Halsti haavoittui Lapin sodan aikana lokakuussa 1944 astuttuaan Kemijärvellä saksalaisten miinaan, jolloin hän menetti vasemman kätensä, hänen vasen silmänsä sokeutui ja hänet määriteltiin 85-prosenttisesti työkyvyttömäksi. Hän oli vielä muutaman vuoden puolustusvoimien palveluksessa, ja toimi sen jälkeen kirjakauppiaana Lahdessa. Jättäessään palveluksen Halsti oli sotilasarvoltaan kapteeni, mutta sai myöhemmin reservissä majurin arvon.

Halsti oli KP:n puoluesihteerinä vuosina 1960–1965 ja sen seuraajaksi perustetun LKP:n puoluesihteerinä vuosina 1965–1968. Hän kuului Lahden kaupunginvaltuustoon vuosina 1955–1972 ja kaupunginhallitukseen 1970–1976 ja oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 vaaleissa. Lisäksi Halsti oli KP:n ja sittemmin LKP:n julkaiseman *Polttopiste*-lehden päätoimittaja ja kuului LKP:n edustajana vaalilakikomiteaan, joka valmisteli vuoden 1969 puoluelain. Hän osallistui K. J. Ståhlberg -säätiön perustamiseen ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 1985.

Halsti oli Lahden sotainvalidipiirin puheenjohtaja vuodesta 1949 alkaen yhteensä 43 vuotta. Hän kuului Sotainvalidien Veljesliiton liittovaltuustoon ja liittohallitukseen. Lahden sotainvalidipiiri rakennutti Halstin johdolla juhannusjuhlistaan tunnetun huvittelukeskuksen Vääksyn Kanavaniemeen. Piiri tunnettiin myös muun muassa Suomen Neito -kauneuskilpailun järjestämisestä kahtena vuonna 1950-luvulla.

Halstille myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi vuonna 1979.

Lähteet
-------

1. ↑  Helge Olof Halstin kuolinilmoitus (tilaajille) Helsingin Sanomat 23.8.1992, s. 6, HS Aikakone. Viitattu 16.4.2023.
2. ↑  Diverse (ruotsiksi) Östra Nyland 9.3.1944, s. 4. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 16.4.2023.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ina Ruokolainen: Sosiaalineuvos Helge Halsti: Sotilaasta puoluesihteeriksi (tilaajille) Helsingin Sanomat 13.8.1992. Viitattu 16.4.2023.
4. 1 2 3 4 5 6  Risto Halsti: "Lapsena sotainvalidien Lahdessa", *Sotainvalidi* 1/2022, s. 38–39. Lehden verkkoversio Viitattu 16.4.2023.
5. ↑  *Kuka kukin on 1978*, s. 177 (Runeberg.org). Viitattu 16.4.2023.
6. ↑  Kaupungit ja kauppalat: Lahdessa valitut (tilaajille) Helsingin Sanomat 7.10.1953, s. 10, HS Aikakone. Viitattu 16.4.2023.
7. ↑  Helge Halsti.. (tilaajille) Helsingin Sanomat 7.5.1968, s. 18, HS Aikakone. Viitattu 16.4.2023.
8. ↑  Sami Markus Outinen: *Puolueet juoniva itselleen lain – puoluelainsäädäntö poliittisen valmistelun alaisena 1967 – 1969*, s. 18, 27 Poliittisen historian pro gradu -tutkielma. Helsingin yliopisto 2000. Viitattu 16.4.2023.