recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tanssi** eli **La Danse** on Henri Matissen maalaus, josta on kaksi versiota, vuodelta 1909 ja 1910. Tanssivien hahmojen sommittelu muistuttaa Blaken Oberonia, Titaniaa, Puckia ja haltijoiden tanssia kuvaavaa akvarellia vuodelta 1786.

Matisse maalasi *Tanssin* ensimmäisen version luonnokseksi maaliskuussa 1909. Maalaus oli sommittelullinen tutkielma, sen värit ovat haaleampia ja yksityiskohtia on vähemmän kuin maalauksen varsinaisessa versiossa. Koko on kuitenkin suunnilleen sama. Nelson A. Rockefeller lahjoitti teoksen Museum of Modern Artille.

*Tanssi* oli Matissen jo pitkään tunteman venäläisen liikemiehen ja keräilijän Sergei Štšukinin tilaus. *Tanssin* ohella tilaukseen sisältyi toinen, musiikkia kuvaava maalaus. Lokakuun vallankumoukseen asti molemmat maalaukset oli ripustettu tilaajan Moskovan asunnon portaikkoon.

*Tanssi* kuvaa viittä voimakkaan punaisella maalattua tanssivaa figuuria, joiden taustana on pelkistetty vihreä maisema ja syvän sininen taivas. Matissen kiinnostus primitiivisen taiteeseen näkyy maalauksessa, samoin fauvistinen väripaletti. Intensiiviset lämpimät värit rinnastuvat kylmiin sinisiin ja vihreisiin sävyihin, Alastomien tanssijoiden rytminen asettelu tuovat esiin vapautuneisuuden ja nautinnonhalun tuntemuksia. Maalaus yhdistetään usein Igor Stravinskyn *Kevätuhrin* nuorten tyttöjen tanssiin.

*Tanssia* pidetään yleisesti ratkaisevana teoksena Matissen uran ja modernin maalaustaiteen kehityksessä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  John Elderfield. *Henri Matisse: A Retrospective*. The Museum of Modern Art, New York, 1992. Sivu 181.
3. ↑  Dance (I)
4. ↑  Eremitaasi[vanhentunut linkki]
5. ↑  Russell T. Clement. *Four French Symbolists*. Greenwood Press, 1996. Sivu 114.

Aiheesta muualla
----------------

* Dance (I), MoMA
* The dance, Eremitaasi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Eremitaasi Amsterdamin sivu *Tanssista* (teos oli lainassa Pietarista) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Matisse's Dance (I) (Arkistoitu – Internet Archive)
* BBC:n sivu Tanssista
**Ktinskoje** (ven. Ктинское оzеrо) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pljussan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,4 kilometriä pitkä, 0,65 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 84 hehtaaria. Sen ympärillä on osittain metsitettyä peltomaata ja harvalukuista haja-asutusta. Järvellä on kolme kylää, joista kaksi näkyvät ilmakuvissa: Zavod (Завод) ja Ktin (Ктины). Järven ympäri ja kylien läpi kiertää tie, joka tulee Aleksinosta ja menee Gnezdilova Goraan. Järven rannat ovat rinteisiä ja paikoin jyrkkiäkin. Matalassa rannassa on usein suota, kaatuneita puita ja rantavedessä on lietteistä järvenpohjaa. Muuten järven pohja on hiekkaa, silttiä ja savea. Järven pohjassa on lähteitä.

Luontoarvoja
------------

Järvessä on rehvää kasvillisuutta, jonka lajikirjo on monipuolinen. Sieltä tavataan järviruokoa, saraa, kaislaa, kortetta, keiholehteä, osmankäämiä, ulpukkaa, lummetta, vitaa, tatarta, sarpiota, ärviää, vesiruttoa, kalmojuurta, karvalehteä, raatetta ja calthaa (leinikki-heimo).

Järven kalalajisto on myös monipuolinen, koska siitä saadaan lahnaa, haukea, ahventa, kiiskeä, säynettä, suutaria, *Carassius*-suvun kalalajeja, mutakalaa, pasuria, sorvaa ja salakkaa, sekä joitakin *Rutilus*-suvun kalalajeja. Järvessä esiintyy myös rapua ja rantanuoliaista.

Historiaa
---------

Järven nimi oli keskiaikaisissa kirjoituksissa Htino (Хтино) ja niissä kuvailtiin alueen maaomistussuhteita ja asukkaiden elinkeinotoimintaa lyhyesti.

Vesistösuhteita
---------------

Ktinskoje sijaitsee Narvanjoen vesistöalueen Pljussan valuma-alueella, jonka valuma-alueen pääuoma on Pljussa. Järveen laskee sen kaakkoispäähän 13 kilometriä pitkä puro Ozvanka (О́званка). Ktinskojen lähellä sijaitsee kaksi pientä lampea Lukovka (Луковка) ja Gorjatino (Горятино). Muutama kilometri luoteeseen sijaitsee kolmas järvi Bereznenovoje (Березненовое). Ktinskojeen valuma-alueeksi esitetään sekä 56,1 että 40,02 neliökilometriä. Järvestä lähtee 4,8 kilometriä pitkä laskujoki Ktinka, joka on Janjan sivujoki. Se yhtyy Janjaan noin 15 kilometriä ennen Janjan yhtymistä Pljussaan.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Ктинское озеро, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
2. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
3. ↑  Järven tilavuus on saatu kertomalla pinta-ala järven keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ktinskoje оzеrо (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 22.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Ктинское озеро
Sulavaa jäätä Alaskassa
**Glasiologia** eli **kryosfäärin geofysiikka** tutkii jäätiköitä, jääpeitteitä, lunta, routaa ja jäätä sekä niihin liittyviä luonnonilmiöitä.

Se kuuluu geotieteisiin ja niveltyy läheisesti geofysiikkaan, geologiaan, klimatologiaan, meteorologiaan, hydrologiaan, biologiaan ja maantieteeseen. Kun Marsista, Kuusta ja muutamilta muilta taivaankappaleilta on löytynyt jäätä, glasiologia on saamassa uusia ulottuvuuksia.

Glasiologiassa tutkitaan muun muassa jäätiköiden historiaa ja muutoksia ilmastonmuutoksen yhteydessä, routaa ja ikiroutaa, jäätiköiden vaikutusta ilmastoon ja päinvastoin, jään virtausfysiikkaa, vesistöjen jääpeitteitä ja jäässä eläviä elämänmuotoja. Se voidaan jakaa mannerjäätiköiden ja vuoristojäätiköiden tutkimukseen.

Glasiologiaa voi opiskella Helsingin yliopistossa Matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan Fysikaalisten tieteiden laitoksella Geofysiikan osastolla.

Katso myös
----------

* Jäätikkö
* Lumi
* Kryosfääri

Lähteet
-------

1. ↑  Jäätutkimus[vanhentunut linkki] Arktinen keskus

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Glasiologia**.
* Glacial geology photos *Islannin yliopiston sivusto*.  Arkistoitu 4.10.2012. Viitattu 26.10.2012.
**Glasifluviaaliset ja fluviaaliset kulutusluolat** ovat luolia, jotka ovat syntyneet jäätikköjokien ja muiden jokien virtauksen aiheuttaman eroosion myötä. Nämä luolat voivat olla epätavallisen suuntaisia hiidenkirnuja. Ne voivat olla myös rakoluolia, joita veden virtaus on laajentanut. Ne voivat olla myös lippaluolia, jotka ovat syntyneet jäätikköjoen kuluttaessa kallion alaosaa, joka on jo aiemmin rakoillut tai rapautunut. Nämä luolat ovat pienikokoisia. Kirkkonummen Högbertin luola ja Vehmersalmen Kangasmäen Pirunpesä ovat syntyneet mannerjäätikön sulamisvesien vaikutuksesta kallioissa jo aikaisemmin olleisiin rakoihin. Juupajoen Matkusvuoren lippaluola on lippaluola, joka on syntynyt siten, että sekä mannerjäätikkö että myöhemmin jäätikön sulamisvedet ovat aiheuttaneet lippaan eroosiota. Kuusamon Halosen uuni on syntynyt ajoittaiset veden virtauksen aiheuttaman piping-eroosion myötä.

Lähteet
-------

1. ↑  Aimo Kejonen, Tuomo Kesäläinen, Sakari Kielosto, Seppo I. Lahti, Veli-Pekka Salonen: *Suomen luolat*, s. 23, 150, 237, 262, 282. Salakirjat, 2015. ISBN 978-952-5774-80-1.
Omaruru-joki.
**Omaruru-joki** on eräs Namibian huomattavimmista joista. Se kulkee Namibin autiomaan halki idästä länteen. Se saa alkunsa Etjo-vuorilta ja kulkee sitten Omarurun kaupungin ja Okombahen kylän läpi ja laskee Atlanttiin muutama kilometri Henties Bayn pohjoispuolella.

Omarurun sivujokia ovat vasemmalla puolella Otjimakuru, Goab, Spitzkop ja oikealla puolella Leeu ja Okandjou.

Omarurussa virtaa vettä vain ajoittain sadekaudella. Keskimääräinen virtaama on 40 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Sen paleokanava muodostaa maanalaisen suiston Namibin aavikolla. Sen valuma-alueen on arvioitu olevan 11579
–13100 km².

Viitteet
--------

1. 1 2  ELECTIONS 2010: Erongo regional profile.  *New Era*,. Windhoek: Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.11.2010.  (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Peter J. Jacobson, Kathryn M. Jacobson, Mary K. Seely: *Ephemeral rivers and their catchments: Sustaining people and development in western Namibia*, s. 136–137. Windhoek: Desert Research Foundation of Namibia, 1995. ISBN 9991670947. Teoksen verkkoversio (viitattu 2.1.2022). (englanniksi)
3. ↑  Strohbach, B.J.: Mapping the Major Catchments of Namibia.  *Agricola*, 2008, s. 63–73. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.1.2022.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Omaruru River
Jalkapallon **naisten SM-sarjakausi 2003** pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti Malmin Palloseura. Viimeiseksi sijoittunut FC Sport putosi suoraan Ykköseen ja toiseksi viimeinen joukkue FC Honka karsi sarjapaikasta Ykkösen FC Konnun kanssa. FC Honka säilytti SM-sarjapaikkansa.

Sarjanousijat kaudeksi 2003 olivat FC Honka ja KMF. Kauden 2002 jälkeen Atlantis Ladies luopui sarjapaikasta ja tilalle nostettiin FC Sport.

Sarjataulukko
-------------

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | MPS, Helsinki | 18 | 14 | 3 | 1 | 42–8 | 45 |
| 2. | HJK, Helsinki | 18 | 13 | 5 | 0 | 53–4 | 44 |
| 3. | SCR, Raisio | 18 | 11 | 2 | 5 | 30–25 | 35 |
| 4. | FC Espoo, Espoo | 18 | 10 | 3 | 5 | 47–24 | 33 |
| 5. | FC United, Pietarsaari | 18 | 9 | 5 | 4 | 32–15 | 32 |
| 6. | HJK-j (Junioriklubi), Helsinki | 18 | 5 | 4 | 9 | 39–35 | 19 |
| 7. | Ilves, Tampere | 18 | 5 | 3 | 10 | 18–57 | 18 |
| 8. | KMF, Kuopio | 18 | 4 | 3 | 11 | 17–38 | 15 |
| 9. | FC Honka, Espoo | 18 | 3 | 1 | 14 | 16–38 | 10 |
| 10. | FC Sport, Vaasa | 18 | 0 | 3 | 15 | 7–57 | 3 |

SM-nousukarsinta
----------------

* FC Kontu – FC Honka 1–0
* FC Honka – FC Kontu 3–1

FC Honka säilytti paikkansa SM-sarjassa yhteismaalein 3–2

Parhaat maalintekijät
---------------------

* 15 - Daniela Tjeder FC Espoo
* 13 - Minna Mustonen HJK
* 12 - Annina Åman HJK-j
* 11 - Annica Sjölund FC United
* 10 - Katri Lehtoranta SCR

Lähteet
-------

* Soininen, Heidi – Eskola, Jussi – Tamminen, Juha: *Jalkapallokirja 2004*. Helsinki: Suomen Palloliitto, 2004. ISSN 0787-7188.

  

Kansallinen Liiga -kaudet
1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979   
 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989   
 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999   
 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009   
 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019  
2020 | 2021 | 2022 | 2023

*(1971–1973 epävirallinen naisten SM-kilpailu, 1974–2006 Naisten SM-sarja, 2007–2019 Naisten Liiga)*
**く** hiraganalla tai **ク** katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan /kɯ/, ja ne ovat kana-aakkostojen kahdeksannella sijalla ki- ja ke-tavujen välissä.

Alkuperä
--------

Hiragana く ja katakana ク on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 久.

Tarkkeet
--------

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぐ ja グ, jotka lausutaan /gɯ/.

Latinisaatio
------------

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ku », ja niiden soinnilliset vastineet « gu ».

Kirjoitus
---------

Vetojen järjestys merkille く.
Hiragana く kirjoitetaan vain yhdellä vedolla:

1. Veto, joka alkaa diagonaalina ylhäältä alas ja oikealta vasemmalle ja kääntyy puolivälissä takaisin oikealle.

Vetojen järjestys merkille ク.
Katakana ク kirjoitetaan kahdella vedolla:

1. Diagonaalinen lyhyt veto ylhäältä alas ja oikealta vasemmalle.
2. Ensimmäisen vedon yläosasta alkava vaakaveto, joka kääntyy alas vasemmalle.

Tietotekniikassa
----------------

* Unicode-merkinnät:
	+ く: U+304F
	+ ク: U+30AF
	+ ぐ: U+3050
	+ グ: U+30B0

Lähteet
-------

* Japanese Hiragana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Japanese Katakana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Hiragana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Katakana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
Tiron merkkejä luettelevan sanalistan sivu 800-luvulta
Psalmi 68 Tiron merkeillä kirjoitettuna
**Tiron merkit** ovat kirjoitusmerkkejä, jotka muodostavat latinankielisen pikakirjoitusjärjestelmän. Järjestelmää alettiin käyttää Rooman valtakunnassa hiukan ennen ajanlaskun alkua, ja se säilyi käytössä 1000-luvun alkuun.

Synty ja kehitys Rooman valtakunnassa
-------------------------------------

Merkkien ensimmäisenä kehittäjänä pidetään Marcus Tullius Tiroa, joka oli Ciceron vapautettu orja ja toimi hänen sihteerinään. Varhaisin tieto järjestelmän käytöstä on vuodelta 63 eaa. jolloin sillä kirjoitettiin muistiin Cato nuoremman pitämä puhe senaatissa.

Tiron jälkeen merkkien kehittäjiksi mainitaan Isidorus Sevillalaisen 600-luvulta peräisin olevissa teksteissä Vipsanius, Philargius, Maecenaksen vapautettu orja Aquila sekä Seneca. Nykyisin pidetään kuitenkin todennäköisenä, että myös Vipsaniuksen ja Senecan osalta kyse on ollut heidän vapautetuista orjistaan. Antiikin ajalla merkit tunnettiin Senecan merkkeinä (*notae Senecae*), ja vasta vuonna 1550 ranskalainen tutkija Jacques Gohory nimesi ne Tiron merkeiksi (*Tyronis notae*).

Gallia ja frankkien valtakunta
------------------------------

Tiron merkit säilyivät käytössä Galliassa ja frankkien valtakunnassa, sekä luostareissa että kuninkaiden kanslioissa. Uusi kukoistuskausi koettiin karolingien hallitsijakausilla 700- ja 800-luvuilla.
800- ja 900-luvuilta peräisin olevien käsikirjoitusten perusteella merkkejä luotiin yhteensä n. 13 000.

Lähteet
-------

* Boge, Herbert: *Die Tironischen Noten – die römische Tachygraphie*. Teoksessa *Das Altertum, Band 12, Heft 1*. Berliini: Akademie Verlag, 1966.
* Johnen, Christian: *Allgemeine Geschichte der Kurzschrift*. 4. painos. Berliini: H. Apitz, 1940.
* Mentz, Arthur: *Die Tironischen Noten*. Walter de Gruyter & Co, 1944.
* Mentz, Arthur: *Geschichte der Kurzschrift*. Heckners Verlag, 1949.

### Viitteet

1. ↑  Boge, s. 39 ja 45
2. ↑  Boge, s. 43
3. 1 2  Boge, s. 45
4. ↑  Mentz 1949, s. 14
5. ↑  Mentz 1944, s. 236
6. ↑  Mentz 1949, s. 18–19
7. ↑  Johnen, s. 28–29
8. ↑  Boge, s. 47
**Mysterio Buffo** tai **Mysteerio Buffo** (ital. *Mistero buffo*) on italialaisen Dario Fon vuonna 1969 käsikirjoittama sarja monologinäytelmiä.

*Mysterio* tarkoittaa tässä Raamatusta aiheensa ottavia näytelmiä ja *buffo*, italian sana koominen tai hauska, paljastaa, että kyse on ironiasta ja komediasta. Dario Fo toi vanhoihin teksteihin nykyajan asioita mukaan. Ne perustuvat Raamattu-aiheisiin keskiajan kiertävien teattereiden näytelmiin. Katolinen kirkko, johon näytelmien pilkka syystäkin usein kohdistui, sai lopulta uuden ajan alussa 1400-luvulla toiminnan estettyä jopa teloittamalla esiintyjät.

Suomessa Mysterio Buffoa esitti vuonna 1987 KOM-teatteri ja Erkki Saarela näytteli puheroolin. Yleisradion TV-teatteri nauhoitti KOM-teatterin esityksen vuonna 1987.

Näytelmässä on neljä pienoisnäytelmää:

* *Kaanaan häät*, jossa arkkienkeli haluaa pitää pyhän näytelmän esipuheen ja juopunut mies kertoo tarinansa Kaanaan häistä.
* *Ilvelijän synty*, jossa kerrotaan miten alkuun onnellinen maanviljelijä vastoinkäymisten jälkeen kohtaa Jeesuksen ja saa häneltä esiintymisen ja puheen lahjan.
* *Lasaruksen kuolleista herääminen*, jossa kerrotaan mitä Lasaruksen kuolleista herättämistä kokoontuneen yleisön keskuudessa tapahtuu.
* *Bonifacius VIII tapaa Jeesuksen*. Bonifacius oli Danten aikainen paavi, joka oli tunnettu mädännäisyydestään ja väkivallan käytöstä (hän käytti kovia otteita muun muassa ranskalaisia ja saksalaisia munkkeja vastaan näiden mielipiteiden takia).
Michael Jackson vuonna 1997.
**Mystery** oli poptähti Michael Jacksonin virallinen energiajuoma, jota valmisti Saksalainen *Mystery Drinks GmbH* vuosien 1996 - 1999 välisenä aikana, suurelta osin mainostaakseen Jacksonin silloista HIStory World Tour -kiertuetta sekä HIStory: Past, Present and Future, Book I ja Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix -albumeita. Juomaa myytiin Aasiassa, Etelä-Afrikassa, Lähi-idässä ja Euroopassa, mukaan lukien myös Suomessa. HIStory -kiertueen sponsorin Udo Schaarin mukaan Jackson oli vaikuttamassa juoman reseptiin: "Michaelin pyynnöstä emme laittaneet siihen mitään keinotekoista." Väriltään juoma oli punertava ja maultaan persikanmakuinen. Jacksonin kuoleman jälkeen juomasta on tullut arvokasta ja parhaimmillaan siitä on pyydetty jopa 50 000 dollaria. Täten on arveltu, että juoma olisi kaikkien aikojen kallein energiajuoma.

Valmistusaineet
---------------

Vesi, sokeri, happamuudensäätöaineet, sitruunahappo ja omenahappo, persikkamehutiiviste, kalsiumlaktaatti, hedelmäuute, magnesiumkarbonaatti, guaranauute, kofeiini ja luonnolliset aromit.

Ravintosisältö
--------------

* Energiaa 114kJ (27kcal)
* Valkuaista alle 1,0g
* Hiilihydraattia 8,5g
* Josta sokeria 8,5g
* Natriumia alle 0,02g
* Kalsiumia 32mg (4%\*)
* Magnesiumia 12mg (4%\*)
* C-vitamiinia 9mg (15%\*)
* Niasiinia 2,7mg (15%\*)
* E-vitamiinia ?
* Pantoteenihappoa 0,9mg (15%\*)
* B6-vitamiinia 0,3mg (15%\*)
* A1-vitamiinia ?
* B12-vitamiinia 0,15µg (15%\*)
* Biotiinia 0,02mg (15%\*)
* Tiamiinia 0,03mg (15%\*)
* Niasiinia 2,7mg (15%\*)

* \* = suositellusta päiväannoksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Big Red Boots: Possibly the most expensive energy drink ever - Michael Jackson Energy Drink on Ebay examiner.com. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)
2. ↑  Michael Jackson Energy Drink for auction on eBay luxurylaunches.com. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)
3. ↑   elitechoice.org. Viitattu 2.9.2011. (englanniksi)
4. ↑  Michael Jackson Drink - Have You Tasted It? ifood.tv.  Arkistoitu 30.5.2012. Viitattu 3.9.2011. (englanniksi)
5. ↑  Flashes: May 30, 1997  30. toukokuuta 1997. ew.com. Viitattu 3.9.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (laukkautettu)
* Luettelo juoman valmistusaineista ja ravintosisällöstä (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Adele Emily Gouraguine** (o.s. **Sandé**, s. 10. maaliskuuta 1987 Sunderland, Tyne and Wear, Yhdistynyt kuningaskunta), taiteilijanimeltään **Emeli Sandé**, on brittiläinen soul-muusikko. Hän tuli suuren yleisön tietoisuuteen vieraillessaan lontoolaisen rap-artistin Chipmunkin kesällä 2009 julkaistulla singlellä "Diamond Rings". Sandén devyyttialbumi *Our Version of Events* julkaistiin 13. helmikuuta 2012 ja huhtikuussa 2013 se rikkoi The Beatlesin lähes viisikymmentä vuotta vanhan ennätyksen pisimpään (63 viikkoa) Brittien Top 10 -listalla pysyneenä albumina. Sandé oli Britannian ääniteteollisuuden vuoden 2012 BRIT Awards -kilpailussa kriitikkojen valinta. Vuonna 2013 hän voitti samaisessa kilpailussa itselleen sekä parhaan brittiläisen nais-sooloartistin että parhaan brittiläisen albumin palkinnot. Sandé esiintyi vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisissa sekä niiden avajais- että päätösseremoniassa.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *Our Version of Events* (2012)
* *Long Live the Angels (2016)*
* *Real Life* (2019)
* *Let's Say for Instance* (2022)

### Singlet

* "Heaven" (2011)
* "Daddy" (mukana Naughty Boy, 2011)
* "Next to Me" (2012)
* "My Kind of Love" (2012)
* "Clown" (2012)
* "Shine" (2019)

Lähteet
-------

1. ↑  the Guardian
2. ↑  the BRIT Awards

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Emeli Sandé** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Vitrimont** on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Lunévillen kaupungista länteen.

Léomontin muistomerkki
Vitrimontissa sijaitsevalla 377 metriä korkealla Léomontin kukkulalla käytiin ensimmäisen maailmansodan alussa rajuja taisteluja. Taisteluissa yksistään yhtenä yönä 25.–26. elokuuta 1914 kukkula vaihtoi omistajaa kahdeksan kertaa. Tappiot olivat huomattavia, mutta saksalaisjoukot eivät päässeet läpi Nancyyn tässä taistelussa, eikä myöhemminkään koko sodan aikana. Léomontin taistelu on Ranskan ensimmäinen voitto vuosina 1914–1918. Vuonna 1922 taistelulle pystytettiin muistomerkki, jonka veisti kuvanveistäjä Gaston Broquet. Saksalaiset tuhosivat sen vuonna 1940, ja se veistettiin uudelleen vuonna 1950.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 11.7.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Le monument du Léomont à Vitrimont *www.petit-patrimoine.com*. Viitattu 11.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  Tomblaine > La Super Planche des Belles Filles Tour de France 2022. Viitattu 11.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vitrimont** Wikimedia Commonsissa
Jalkapallon **naisten SM-sarjakausi 2006** pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti FC Honka. Viimeiseksi sijoittunut FC Espoo putosi suoraan Ykköseen ja toiseksi viimeinen joukkue Kuopion MimmiFutis karsi sarjapaikasta Ykkösen FC Kuusysin kanssa. KMF säilytti SM-sarjapaikkansa.

Sarjanousija kaudeksi 2006 oli Åland United.

Sarjataulukko
-------------

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FC Honka, Espoo | 18 | 15 | 2 | 1 | 67–9 | 47 |
| 2. | FC United, Pietarsaari | 18 | 13 | 3 | 2 | 62–8 | 42 |
| 3. | HJK, Helsinki | 18 | 12 | 5 | 1 | 50–9 | 41 |
| 4. | Åland United, Maarianhamina | 18 | 8 | 3 | 7 | 40–35 | 27 |
| 5. | Ilves, Tampere | 18 | 8 | 2 | 8 | 34–36 | 26 |
| 6. | TiPS, Vantaa | 18 | 6 | 4 | 8 | 31–32 | 22 |
| 7. | FC Sport, Vaasa | 18 | 5 | 2 | 11 | 23–40 | 17 |
| 8. | SCR, Raisio | 18 | 5 | 2 | 11 | 24–47 | 17 |
| 9. | KMF, Kuopio | 18 | 5 | 2 | 11 | 22–52 | 17 |
| 10. | FC Espoo, Espoo | 18 | 0 | 1 | 17 | 10–95 | 1 |

SM-nousukarsinta
----------------

* Kuusysi Lahti – KMF Kuopio 0–1
* KMF Kuopio – Kuusysi Lahti 2–0

KMF säilytti SM-sarjapaikkansa yhteismaalein 3–0

Lähteet
-------

* http://www.rsssf.com - List of Women League First Level Tables

Kansallinen Liiga -kaudet
1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979   
 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989   
 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999   
 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009   
 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019  
2020 | 2021 | 2022 | 2023

*(1971–1973 epävirallinen naisten SM-kilpailu, 1974–2006 Naisten SM-sarja, 2007–2019 Naisten Liiga)*
Vitold Polonski.
**Vitold Alfonsovitš Polonski** (ven. Вито́льд Альфо́нсович Поло́нский, 1879 Moskova – 5. tammikuuta 1919 Odessa) oli venäläinen näyttelijä.

Vitold Polonski opiskeli Tsarskoje Selon keisarillisessa lukiossa ja valmistui vuonna 1907 Moskovan teatteriopistosta. Hän työskenteli vuoteen 1916 saakka Malyi-teatterissa. Polonski oli myös yksi aikansa suosituimmista venäläisistä elokuvanäyttelijöistä. Hänen ensimmäinen roolinsa oli ruhtinas Andrei *Nataša Rostovassa* vuonna 1915. Polonski esitti elokuvissa yleensä ylhäisöön kuuluvia ensirakastajia.

Polonski oli naimisissa kahdesti, ensin näyttelijä Vera Pašennajan kanssa. Toisesta avioliitosta näyttelijä Olga Gladkovan kanssa syntyi tytär Veronika Polonskaja, josta myös tuli näyttelijä. Polonski kuoli ruokamyrkytykseen ollessaan muiden elokuvatähtien kanssa kuvausmatkalla Venäjän sisällissodan aikana Odessassa.

Elokuvia
--------

* *Kuoleman jälkeen*, 1915
* *Rakkauden korkea veisu*, 1915
* *Elämä elämästä*, 1916
* *Kangastuksia*, 1916

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kino-teatr.ru *kino-teatr.ru*. Viitattu 9.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Vitold Polonski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
**Ushki** eli Uški-järvi sijaitsee Kamtšatkan niemimaalla.
Sieltä on löydetty kivikautista jääkauden lopun aikaista metsästäjien asutusta, joka on kiinnostanut tutkijoita siksi, että näiden löytöjen ajatellaan kertovan jotain intiaanien muutosta Amerikkaan.*lähde?*

Uški-järveltä on löydetty nuolenkärkiä, jotka ovat 11 500 vuoden (noin 13 400 v)*selvennä* ikäisiä. Ne muistuttavat Alaskan ruotokärkiä ajalta noin 11 000 vuotta sitten eikä niitä ole tunnustettu nuolenkärjiksi. Ushkin missään kerrostumassa ei näy merkkejä routimisen aiheuttamasta kryoturbaatiosta.*lähde?* Siellä on säletyökaluja, veitsiä ja pieniä kannallisia kärkiä, jotka muistuttavat jossain määrin paleointiaanien tekemiä. Veitset ovat ellipsin muotoisia. Kärjet ovat pitkiä, kolmiomaisia tai lehtimäisiä ja niissä on takana kaulamainen kanta.

Ushkin "komponentti 7" on samassa ikähaarukassa kuin Alaskan Nenana-kompleksiin (n. 13 000–14 000) ja Yhdysvaltain Clovisin kulttuurin (13 600–12 600 vuotta sitten) kanssa.*lähde?* Uški VI:ssä 12 860–12 360 vuotta vanhoja mikroliitteja ja kaksipuolisesti iskettyjä veitsiä, sekä ihmisen ja koiran hauta. Tämä vaihe ei liittyne paleointiaaneihin. Se vastaa Alaskan Denali-komplaksia noin 12 800–11 000 vuotta sitten. Ushki 6 ja Denali osuvat nuoremman dryaksen kylmään kauteen 12 600–11 200 vuotta sitten.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* [vanhentunut linkki]
**Sylvia Eder** (s. 24. elokuuta 1965 Leogang, Salzburg) on itävaltalainen alppihiihtäjä, kolminkertainen MM-hopeamitalisti.

Eder sai nuorten MM-kilpailuissa hopeaa alppiyhdistetyssä 1982. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän sai hopeaa yhdistetyssä, oli kymmenes syöksylaskussa ja kahdestoista pujottelussa. Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 hän saavutti jälleen hopeaa alppiyhdistetyssä sekä oli lisäksi viides supersuurpujottelussa ja kuudes syöksylaskussa. Cagaryn olympialaisissa 1988 hän oli yhdistetyssä kahdestoista.

Eder sijoittui Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 supersuurpujottelussa seitsemänneksi ja suurpujottelussa 15:nneksi. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän sai hopeaa supersuurpujottelussa ja oli kolmastoista suurpujottelussa. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän sijoittui suurpujottelussa 14:nneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi.

Eder sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa toiseksi kaudella 1987–1988 ja viidenneksi kausilla 1991–1992 ja 1992–1993 sekä suurpujottelun maailmancupissa viidenneksi kaudella 1990–1991. Hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua: syöksylaskun Bad Gasteinissa tammikuussa 1982 ja supersuurpujottelun Vailissa joulukuussa 1994. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi.

Sylvia Ederin sisar Elfi Eder on alppihiihdon olympiamitalisti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sylvia Eder *Sports-reference.com*.  Arkistoitu 28.1.2010. Viitattu 24.10.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sylvia Eder Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Haiman pseudokysta** on haimassa sijaitseva nestekertymä, joka muistuttaa ulkomuodoltaan kystaa. Pseudokystan neste on haimanestettä, joka sisältää tyypillisesti haiman erittämiä entsyymejä, kuten amylaasia. Pseudokysta eroaa todellisesta kystasta siten, että kystan sisäpintaa verhoaa epiteeli, jota pseudokystan sisäpinnalla ei ole. Pseudokystan pinta voi muodostua esimerkiksi granulaatiokudoksesta ja sidekudoksesta. Todellinen kysta on useimmiten neoplastinen eli kasvainmainen, mutta se voi olla myös synnynnäinen tai liittyä johonkin sairauteen.

Haiman pseudokysta voi olla akuutti tai krooninen. Akuutti pseudokysta syntyy määritelmän mukaan akuutin haimatulehduksen seurauksena. Krooninen pseudokysta liittyy puolestaan krooniseen haimatulehdukseen. Tulehdus vaurioittaa haimakudosta ja haimatiehyitä, jolloin haimaneste pääsee hajottamaan kudosta ja muodostamaan nestekertymän.

Pseudokystan diagnoosi ja hoito
-------------------------------

Haiman pseudokystan diagnoosi tehdään yleensä kuvantamistutkimuksen perusteella. Käytettyjä tutkimuksia ovat esimerkiksi vatsan ultraäänikuvaus, tietokonetomografia tai magneettikuvaus. Haiman pseudokystan ICD-10-koodi on K86.3.

Pseudokysta voi olla pitkään oireeton ja oireilla vasta kasvettuaan riittävän suureksi, jolloin se vie tilaa vatsaontelossa. Oireina voivat olla muun muassa ylävatsakivut, täyttymisen tunne, pahoinvointi ja närästys. Vaarallisempia ovat pseudokystan komplikaatiot, kuten infektoituminen, verenvuoto tai repeäminen vatsaonteloon, keuhkopussiin tai suolistoon.

Haiman pseudokystan hoito on usein vain oireiden hoitoa, eikä oireetonta kystaa tarvitse välttämättä hoitaa. Jos kysta kasvaa liian suureksi, se voidaan kanavoida joko kehon ulkopuolelle tai maha-suolikanavaan, usein mahalaukkuun tai ohutsuoleen. Jos haimatiehyissä on ahtaumia, ne voidaan avata ERCP-tutkimuksen yhteydessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Isto Nordback: Haimakystat  12.1.2005. Kustannus Oy Duodecim. Viitattu 8.6.2007.
Ibrahim Maalouf vuonna 2014
**Ibrahim Maalouf** (s. 5. joulukuuta 1980 Beirut) on libanonilais-ranskalainen trumpetisti ja säveltäjä. Hän on soittanut sekä länsimaista taidemusiikkia että jazzia, johon yhdistyvät monien eri genrejen ja libanonilaisen musiikin vaikutteet.

Maalouf on trumpetisti-isä Nassim Maaloufin ja pianistiäidin poika. Hän pakeni perheineen Pariisiin Libanonin sisällissodan aikana. Hän aloitti 7-vuotiaana trumpetinsoiton ja perinteisen arabimusiikin opiskelun. Hän esitti teininä usein Antonio Vivaldin, Henry Purcellin ja Tomaso Albinonin teoksia Euroopassa ja Lähi-idässä. Hänen tulkintansa Johann Sebastian Bachin toisesta brandenburgilaisesta konsertosta sai hyvän vastaanoton. Maurice André rohkaisi häntä omistautumaan ammattimuusikon uralle. Maalouf opiskeli viiden vuoden ajan Pariisin konservatoriossa ja aluekonservatoriossa. Hän osallistui samalla kansainvälisiin kilpailuihin ja soitti esimerkiksi Matthieu Chédidin, Arthur H:n ja Vincent Delermin levytyksillä.

Vuonna 2006 Maalouf pääsi opettamaan trumpetinsoittoa Aubervilliers–La Courneuven aluekonservatorioon. Hän sai myös kutsuja pitämään resitaaleja ja mestarikursseja Yhdysvaltoihin. Maalouf julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa (*Diasporas*) vuonna 2007. Hän on sittemmin julkaissut uusia albumeita, päässyt Christophe Trahandin *Souffle!*-elokuvan aiheeksi ja soittanut Stingin levyllä *If on a Winter's Night* (2009). Hän on tehnyt yhteistyötä myös muiden muassa Elvis Costellon, Oxmo Puccinon, Amadou & Mariamin ja UMO Jazz Orchestran kanssa.

Maalouf on toiminut säveltäjänä myös taidemusiikin alalla. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteri- ja kuoromusiikkia, joiden lisäksi hän on esimerkiksi säveltänyt musiikin elämäkerralliseen elokuvaan *Yves Saint Laurent*. Maalouf on saanut monia palkintoja. Hänellä on Ordre National du Mériten ja Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin arvot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ibrahim Maalouf AllMusic
2. 1 2  UMO & Ibrahim Maalouf UMO Helsinki
3. ↑  Ibrahim Maalouf: Biographie Ibrahim Maalouf


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Betty Wright**, oikea nimi **Bessie Regina Norris**, (21. joulukuuta 1953 – 10. toukokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, sovittaja ja tuottaja.

Norris aloitti gospellaulajana ollessaan noin 3-vuotias. Hän vaihtoi rhythm and bluesiin ja souliin 1960-luvulla ja otti käyttöön taiteilijanimen Betty Wright.

Wrightin päälaulajana, duettoparina tai merkittävänä taustalaulajana laulamista singleistä kaksikymmentä sijoittui Billboardin Top 40 -listalle R&B-kategoriassa.

Esikoisalbumi *My First Time Around* ilmestyi 1968, kappale "Girls Can’t Do What the Guys Can Do" (1968) sijoittui Billboardin Hot 100 -listan sijalle 33. Vuonna 1971 julkaistu "Clean Up Woman" oli Wrightin läpimurtokappale. Kappale "Where Is the Love" (1975) voitti Grammy-palkinnon, Grammy-ehdokkaana hän oli kuudesti.

Wright teki yhteistyötä taustalaulajana Gloria Estefanin kanssa ja oli yksi kappaleiden kirjoittajista ja tuottajista Joss Stonen levyllä *Mind, Body & Soul* (2004). Snoop Dogg ja Lil Wayne olivat mukana Wrightin albumilla *Betty Wright: The Movie* (2011). Beyoncé käytti Wrightin tuotantoa samplauksessaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   *nytimes.com*. Viitattu 26.7.2021.
2. 1 2   *guardian.com*. Viitattu 26.7.2021.
3. ↑   *grammy.com*. Viitattu 26.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**John Dutton "Johnny" Frost** (31. joulukuuta 1912 Pune, Intia – 21. toukokuuta 1993 Sussex, Britannia) oli brittiläinen kenraalimajuri. Hän palveli toisessa maailmansodassa laskuvarjojoukoissa, ja hänet tunnetaan toiminnastaan Operaatio Market Gardenissa.

John Frostin isä oli brittiläisen Intian armeijan upseeri, joten perheen asuinpaikka vaihtui nuoruusvuosina usein. Frost opiskeli Englannissa sisäoppilaitoksissa ja Sandhurstin kuninkaallisessa sotakorkeakoulussa. Opintojen päätyttyä hänet nimitettiin vuonna 1932 upseeriksi cameronialaisjalkaväkirykmenttiin. Ennen toista maailmansotaa hän palveli Englannissa, Palestiinassa ja Irakissa.

Palattuaan Lähi-idästä Englantiin Frost palveli ensin 10. cameronialaispataljoonassa, mutta ilmoittautui sitten vapaaehtoiseksi laskuvarjojoukkoihin ja hänet siirrettiin 2. laskuvarjopataljoonaan. Frost osallistui komppanianpäällikkönä Operaatio Bitingiin, jossa laskuvarjojoukot hyökkäsivät Ranskassa sijaitsevalle saksalaisten tutka-asemalle ja onnistuivat sieppaamaan Würzburg-tutkan osia. Frost sai 2. laskuvarjopataljoonan komentajuuden juuri ennen yksikön siirtoa Pohjois-Afrikkaan, ja hänen pataljoonansa osallistui taisteluihin Tunisiassa, Sisiliassa ja Italiassa.

Operaatio Market Gardenissa syyskuussa 1944 Frost palveli everstiluutnanttina 1. laskuvarjodivisioonassa ja edelleen 2. laskuvarjopataljoonan komentajana johtaen noin 600 miehen osastoa, joka valtasi ja yritti pitää hallussaan Arnhemissa Reinjoen ylittävän sillan pohjoispäätä. Osasto piti siltaa hallussaan neljä päivää odottaen avuksi laskuvarjodivisioonaa lännestä ja panssaroituja joukkoja etelästä. Apua ei kuitenkaan tullut, ja Frost, joka oli haavoittunut, joutui miehineen antautumaan. Frost joutui sotavangiksi Spangenbergiin lähelle Kasselia ja myöhemmin sotavankisairaalaan Obermassfeldtiin. Hän vapautui, kun yhdysvaltalaiset joukot valtasivat alueen maaliskuussa 1945. 

Frost palasi sodan jälkeen 2. laskuvarjopataljoonaan ja toimi useissa eri tehtävissä urallaan edeten. Frost jäi armeijasta eläkkeelle 1968 kenraalimajurina, ja hänelle oli myönnetty useita kunniamerkkejä ja -osoituksia (CB, DSO kahdesti, MC).

Vuonna 1978 Arnhemissa Reinin ylittävä silta nimettiin hänen kunniakseen uudelleen John Frost -sillaksi, joskin hän suhtautui kunnianosoitukseen aluksi epäilevästi. Hänen osuutensa tuli tunnetuksi Cornelius Ryanin menestysteoksesta *A Bridge Too Far* (1974). Frost toimi sotilaskonsulttina Richard Attenboroughin tehdessä Ryanin teoksen pohjalta elokuvasovitusta *Yksi silta liikaa*. Elokuvassa Frostia näytteli Anthony Hopkins. Frost on kirjoittanut kaksiosaisen omaelämäkerran.

Lähteet
-------

1. ↑   Lyhyt elämäkerta (englanniksi)

Teokset
-------

* *A Drop Too Many* (1980) - omaelämäkerta (osa 1)
* *2 PARA Falklands: The Battalion At War* (1983)
* *Nearly There* (1991) - omaelämäkerta (osa 2)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Casu marzu -juustoa
**Casu marzu** (sardiniaksi "mätä juusto", tunnetaan myös nimellä *casu fràzigu*) on sardinialainen lampaan- tai lehmänmaidosta valmistettu juusto, jossa on eläviä *Piophila casei* -juustokärpäsen toukkia. 

Kärpästen toukkia käytetään juuston valmistuksessa Välimeren alueella esimerkiksi Korsikalla, Piemontessa ja Lombardiassa, mutta se on liitetty etenkin sardinialaisiin juustoihin. Sardiniassa kärpäsen saastuttamaa juustoa kutsutaan nimellä *casu marzu* tai *casu fràzigu*. Juuston makua on kuvailtu pistäväksi. Juusto syödään ennen toukkien koteloitumista. Jos toukat ehtivät koteloitua, juustoon muodostuu ammoniakkia ja hiilidioksidia sen sisällön samalla nesteytyessä ja hajun ja maun muuttuessa pahaksi. Joskus on tapana tappaa juustossa olevat toukat esimerkiksi pitämällä juustoa jääkaapissa tai tukehduttamalla ne muovipussilla. Usein juusto syödään kuitenkin elävine toukkineen – silmät kiinni, jotteivät ne pääsisi hyppäämään silmiin – mutta pureksimisesta elävinä selvinneet toukat ovat haitallisia terveydelle. Ne vahingoittavat suolistoa ja voivat aiheuttaa esimerkiksi kipua, pahoinvointia ja ripulia.

Euroopan unionin hygienialainsäädännön takia juustoa ei saa tuottaa kaupallisesti, mutta sitä myydään mustassa pörssissä usein kovaan hintaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 570. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
2. ↑  Caitlin Lewis ja Phillip E. Kaufman: Cheese skipper, Piophila casei Entomology and Nematology Department, University of Florida. Viitattu 1.12.2017. (englanniksi)
Lancasterin Catalina
**Catalina Lancasterilainen** oli Kastilian kuningatar naituaan kuningas Henrik III:n ja miehensä kuoleman 1406 jälkeen alaikäisen poikansa Juhana II:n sijaishallitsija. 
Catalinan isä oli englantilainen Juhana Gent ja äitinsä vuonna 1369 syrjäytetyn Kastilian kuninkaan Pietari I Julman tytär Constanza.

Vuonna 1406 kruununperijä Juhana II oli kaksivuotias, kun hallitusvalta jaettiin Catalinan ja Juhanan sedän Aragonian kuninkaan Ferdinand I:n kesken. Sijaishallitsijat sopivat 1407 keskinäisestä jaosta siten, että Catalina hallitsi pohjoisosia ja Ferdinand I Toledoa, Extremaduraa, Murciaa ja Andalusiaa. Ferdinandin kuoleman jälkeen Catalina jatkoi yksin poikansa sijaishallitsijana aina kuolemaansa 1418 saakka.

Catalina lähetti edustajansa Konstanzin kirkolliskokoukseen pohtimaan paavin asemaa. Vaikka hallitsijat sanoutuivat irti kuuliaisuudesta Avignonin paaville, Catalina antoi salaisen tukensa syrjäytetylle vastapaavi Benediktus XIII:lle.

Catalina pakotti muslimit kantamaan kirkkaankeltaista sinisellä kuulla koristeltua viittaa ja määräsi näille monia jokapäiväistä elämää vaikeuttaneita säädöksiä: muslimien tuli kaupungeissa elää omilla asuinalueillaan, heitä ei hyväksytty julkisiin virkoihin eikä moniin muihin tehtäviin. Hän myös ahdisti juutalaisia ja määräsi 1412 Valladolidissa juutalaiset kantamaan erityistä keltaista vaatetta sekä elämään getoissa, jotka oli öisin lukittu, jotta juutalaisten ja kristittyjen kanssakäyminen hankaloituisi. Kristittyjä kiellettiin asettumasta juutalaisten palvelukseen tai syömään juutalaisten kanssa. Vielä vuonna 1465 johtavat aateliset vaativat vuoden 1412 Vallodolidin säädösten hengessä inkvisitiota koetellakseen kristityiksi kääntyneiden juutalaisten oikeaa uskoa.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J. F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  O´Callaghan, s. 681
2. ↑  O´Callaghan, s. 534
3. ↑  O´Callaghan, s. 526
4. ↑  O´Callaghan, s. 541
5. ↑  O´Callaghan, s. 550
6. ↑  O´Callaghan, s. 551
7. ↑  O´Callaghan, s. 546
8. ↑  O´Callaghan, s. 605
9. ↑  O´Callaghan, s. 607
10. ↑  O´Callaghan, s. 609


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kukkien lasku onnettomuuden uhrien muistomerkille
**Kostamuksen linja-autoturma** tapahtui 20. maaliskuuta 1980 linja-auton törmätessä pysäköityyn kuorma-autoon. Onnettomuuspaikka oli Neuvostoliiton puolella Vartiuksen raja-asemalta Kostamukseen johtavalla tiellä kuusi kilometriä ennen Kostamusta. Törmäyksessä kuoli välittömästi kahdeksan ja loukkaantui 33 ihmistä, joista kaksi kuoli viikon sisällä sairaalassa.

Pohjolan Liikenteen linja-auton 43 matkustajaa olivat Kostamus-projektissa työskenteleviä kainuulaisia, jotka olivat aamulla palaamassa töihin kotona vietetyn illan ja yön jälkeen. Näkyvyys 30 asteen pakkasessa oli hyvä, mutta aurinko saattoi häikäistä kuljettajaa. Tie oli liukas, auton ikkunat huurussa, ja kuljettaja keskusteli matkustajien kanssa. Tiellä oli 90 km/h nopeusrajoitus, jota auto noudatti. Linja-auto oli vuoden 1969 mallia, sillä oli ajettu 500 000 kilometriä, ja sattumalta se oli katsastettu edellisenä päivänä. Uudempia linja-autoja ei voinut näillä matkoilla käyttää, koska niissä oli liian pieni maavara Kostamuksen teille.

Linja-auto törmäsi jarruttamatta pysäköityyn, soralastissa olevaan kuorma-autoon, jonka lava repäisi linja-auton oikean kyljen auki. Takana tullut linja-auto kuljetti osan loukkaantuneista Kostamukseen. Se ajoi Kostamuksen terveysaseman pihaan aamulla kello 6.34. Terveysasemalla oli töissä ainoastaan siivooja, joka hälytti paikalle terveysaseman vieressä asuneet sairaanhoitajat. Onnettomuuspaikalle lähetettiin sekä Kostamuksen että Kuhmon ambulanssit ja lääkäri. Onnettomuuden uhrit vietiin ensin Kostamukseen ja tuotiin sieltä autoilla rajalle, josta heidän matkansa jatkui Suomen sairaaloihin. Ambulansseille sallittiin poikkeuksellisesti läpikulku rajalla ilman tarkastuksia ja tullimuodollisuuksia.

Muistomerkki liikenneonnettomuudessa menehtyneille paljastettiin 20. maaliskuuta 2006 tien varteen.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 21.3.1980 s. 3, 9
* Helsingin Sanomat 22.3.1980 s. 3, 11
* Helsingin Sanomat 23.3.1980 s. 12
* Helsingin Sanomat 26.3.1980 s. 8

### Viitteet

1. ↑  Helsingin Sanomat 21.3.1980 s. 9
2. 1 2  Helsingin Sanomat 22.3.1980 s. 11
Randy Turpinin patsas Warwickshiressä.
**Randolph Adolphus "Randy" Turpin** (7. heinäkuuta 1928 Royal Leamington Spa, Warwickshire, Englanti – 17. toukokuuta 1966) oli englantilainen keskisarjan ammattinyrkkeilijä. Häntä on pidetty yhtenä sarjansa parhaista eurooppalaisista nyrkkeilijöistä kautta aikojen. Hänen lempinimensä oli "The Leamington Licker".

Randy Turpin aloitti ammattilaisuransa Lontoossa vuonna 1946. Hän aloitti voitolla Gordon Griffithistä ja takoi 16 voittoa kotimaassaan peräjälkeen kunnes hävisi Albert Finchille.

Randy Turpin sai tunnetuimman saavutuksensa 10. heinäkuuta 1951 voittamalla silloisen maailmanmestarin Sugar Ray Robinsonin pistein 15-eräisessä ottelussa, Turpin kyllä menetti Robinsonille maailmanmestaruutensa takaisin jo 12. syyskuuta samana vuonna.

Turpin palasi vielä kehiin vaihtelevalla, mutta suhteellisen hyvällä menestyksellä. Hänelle kertyi paidattomana 75 ottelua. Näistä 66 hän voitti ja peräti 48 tyrmäyksellä. Hän koki vain kahdeksan tappiota ja yhden ratkaisemattoman.

Randy Turpin teki ampumalla itsemurhan.
Gibson Girl
**Gibson Girl** viittaa Charles Dana Gibsonin 1890–1910-luvuilla julkaistujen piirrosten naisiin. Gibson Girlilla oli vaikutusta niin ajan naisten kuin miestenkin muotiin: naisten muoti matki Gibson Girlia ja miesten muoti hänen seurassaan piiroksissa olevaa Gibson-miestä. Gibson Girlia on myös kutsuttu ensimmäiseksi pin-upiksi. Kukaan todellinen henkilö ei ole Gibson Girlin taustalla, vaan kyse on fiktiivisestä hahmosta. 1890-luvulla Charles Dana Gibsonin mallina toimi kuitenkin hänen vaimonsa Irene Langhorne. Taiteilija käytti mallinaan myös näyttelijä Evelyn Nesbitia. Näyttelijä Camille Clifford tunnettiin nimellä "The Gibson Girl" ulkoisten ominaisuuksiensa vuoksi, vaikka hän ei tiettävästi Gibsonin piirrosten mallina olekaan ollut.*lähde?*

Suuri, muhkea kampaus, pitkä kaula, pystyssä oleva pää, kurvikas mutta kapeavyötäröinen s-figuurinen vartalo ja raukea katse ovat Gibson Girlin tunnusmerkkejä. Gibson Girl on myös itsenäinen, itsevarma ja urheilullinen, modernin ajan "uusi nainen". Charles Dana Gibson kuvaa piirroksissaan naiset usein humoristisesti miesten yläpuolelle, tilannetta johtamaan ja usein useammankin miehen ihailun kohteeksi. Gibson Girl on keskipisteenä piirroksissa, mutta hän ei kuitenkaan ole kevytkenkäisessä tai alistetussa roolissa.*lähde?*

Hahmo on ristiriitainen, sillä näennäisestä päätösvallastaan itsensä suhteen ja suoranaisesta ikonisesta ylemmyydestä huolimatta Gibson Girl ei voinut tehdä mitä tahansa. Charles Dana Gibson ei kuvannut häntä koskaan esimerkiksi feministisessä toiminnassa, vaikka monissa kuvissa hän onkin ainakin näennäisen hallitsevassa asemassa suhteessa miehiin. Gibson Girl olikin eräänlainen ajan uuden amerikkalaisen (nuoren) naisen kuva mutta samalla saavuttamaton täydellisyydessään.*lähde?*

Kun ensimmäinen maailmansota oli päättynyt, naisihanne muuttui ja muodikas vartalo suoristui. Gibson Girlkin menetti tämän myötä suosionsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Gibson Girl | Encyclopedia.com *www.encyclopedia.com*. Viitattu 12.9.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gibson Girl** Wikimedia Commonsissa
**Gibraltarinvuoren tunnelit** ovat Gibraltarinvuoren sisään kaivettuja luolia ja tunneleita. Ensimmäiset niistä tehtiin Gibraltarin piirityksen aikana 1700-luvun lopussa.

Gibraltarin suureksi piiritykseksi kutsutaan Ranskan ja Espanjan yritystä valloittaa Gibraltar Britannialta Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Piiritys jatkui heinäkuusta 1779 helmikuuhun 1783. Kenraali George Augustus Eliottin johtamat britit halusivat viedä tykkejä Gibraltarinvuoren jyrkälle pohjoisrinteelle. Ylikersantti Ince ehdotti että tämä tehtäisiin kaivamalla tunneli kalkkikiviseen vuoreen. Ince miehineen kaivoi tunnelia lähinnä lekoilla ja sorkkaraudalla, jonkun verran myös räjäyttäen kiveä ruutipanoksilla. Tunneli oli alun perin suunniteltu vain tykkien viemiseksi vuoren toiselle puolelle, mutta työn edetessä havaittiin että tykit voitiin jättää kallion suojaan ja puhkaista vain ampuma-aukot. Tykkien laukaiseminen samassa ahtaassa tilassa ruudin kanssa ei ollut turvallista, joten jokainen tykki suojattiin köyden varaan ripustetulla kostealla kankaalla, jonka piti estää kipinöiden lentäminen ruutivarastoihin.

Kenraali Elliot oli luvannut palkkion sille joka vie tykkejä vuoren toiselle puolelle. Ei ole tietoa saiko Ince tätä palkkiota. Tiedetään kuitenkin että hän sai tontin vuorenrinteeltä, paikasta joka edelleen tunnetaan nimellä Ince's Farm. Incen joukko-osastosta muodostettiin myöhemmin kuninkaalliset pioneerijoukot. Kenraali Elliot sai myöhemmin paronin arvonimen.

Piiritys päättyi vuonna 1783, mutta tunneleita on laajennettu myöhemmin, varsinkin toisen maailmansodan aikana.

Tunneleita on nykyään kaikkiaan yli 70 km, mutta vain pieni osa niistä on avoinna yleisölle.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gibraltarinvuoren tunnelit**.
1. 1 2 3  Great Siege Tunnels *gibraltar.gi*.  Arkistoitu 11.2.2012. Viitattu 5.9.2012. (englanniksi)
2. 1 2  Great Siege Tunnels *Gibraltar Travel Guide*.  Arkistoitu 14.8.2012. Viitattu 5.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  Military Heritage Centre and Great Siege Tunnels Lonely Planet. Viitattu 5.9.2012. (englanniksi)