recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SATB** eli neliääninen harmonia on musiikkitermistön lyhenne, joka kuvaa tapaa säveltää musiikkia etenkin kuoroille, mutta myös muille laulu- ja soitinyhtyeille. Lyhenne tulee äänityypien alkukirjaimista: S = sopraano, A= altto, T = tenori ja B = basso.

Kuoromusiikki
-------------

Neliääninen harmonia eli SATB käyttäen sopraanoa, alttoa, tenoria ja bassoa on yleinen äänenjako klassisessa musiikissa,  mukaan lukien koraalit ja useimmat Bachin kantaatit.

Kustantajat käyttävät lyhenteen kirjaimia myös kuvaamaan erilaisia solistien ja kuorojen stemmoja eli äänialoja, vaikka teos ei olisi neliäänistä harmoniaa. Esimerkiksi Bachin *Wachet auf, ruft uns die Stimme*, BWV 140 luettelo "STB-soolot, SATB-kuoro" osoittaa, että esitykseen tarvitaan kolme solistia: sopraano, tenori ja basso sekä neliääninen kuoro. "SATB/SATB"-merkintää taas käytetään silloin, kun tarvitaan kaksoiskuoro, kuten Pendereckin *Puolalaisessa sielunmessussa*, tai SSATB-lyhennettä, jolloin sopraanot on jaettu kahteen, mikä on tyypillinen Englannin kirkkomusiikin äänenjako. Bachin *H-mollimessun* luettelossa yhtye rajataan enimmillään SSATB-solisteihin ja SSAATTBB:n kahdeksanosaiseen kuoron. Luettelossa mainitaan myös, että se sisältää osia SATB-, SSATB-, SSATBB- ja SATB/SATB-kuoroille, aarioita yksittäisille solisteille sekä duettoja SS:lle, ST:lle ja SA:lle.

Viitteet
--------

1. ↑  SATB musiklexikon.info
2. 1 2 3 4  Shrock, Dennis: Choral Repertoire *Oxford University Press*, 2009, s. 298,  ISBN 978-0-19-532778-6
3. ↑  Polish Requiem Schott Music 2022
4. ↑  Te Deum in D / By Henry Purcell alfred.com

Aiheesta muualla
----------------

* Cargile, Kimberly Anne, "Analyyttisen kapellimestarin opas Arvo Pärtin SATB A Capella -teoksiin" (2008). *Väitöskirjat*. 1106.
**SBS Eno** on enolainen salibandyyn erikoistunut urheiluseura. SBS Eno on Enon Kisa-Poikien itsenäisesti toimiva alaseura.
2019 SBS-ENO palaa vuosien tauon jälkeen kaukaloon uudistuneella joukkueella. Siirsimme sarjatoiminnan FB Factor ry alaisuuteen, Factor tarjoaa meille parhaat olosuhteet lähteä kehittämään toimintaa vanhoja perinteitä kunnioittaen. Joukkueen nimi SFE (Salibandy Factor Eno) kertoo alkaneesta yhteistyöstä.

Historia
--------

SBS Enon juuret ovat Enon Kisa-Poikien vuonna 1992 aloittamassa ja Uimaharjun Taimen vuonna 1995 aloittamassa salibandytoiminnassa. SBS Eno perustettiin vuonna 1998 yhdistämällä kyseisten seurojen salibandytoiminnat itsenäisesti toimivaksi Enon Kisa-Poikien alaseuraksi. Heti kaudella 1998–1999 SBS Enon B-81-juniorit voittivat ikäluokkansa Suomen mestaruuden.

SBS Enon edustusjoukkue nousi kaudella 1999–2000 Salibandyn miesten I-divisioonaan. Kaudella 2000–2001 joukkue sijoittui neljänneksi ja kaudella 2001–2002 itälohkon kolmanneksi. SBS Enon parhaiden pelaajien siirtyessä liigajoukkueisiin seura tippui II-divisioonaan kaudella 2002–2003.

Kaudella 2010–2011 SBS Enon edustusjoukkue luopui III-divisioonan sarjapaikastaan pelaajapulan ja taustavoimien hiipumisen vuoksi. Seuralla ei ole muita joukkueita, joten seuran toiminta on toistaiseksi päättynyt.

Kaudelle 2011-2012 SBS-Eno Lähtee uusien taustavoimien takaamana jatkamaan Enon salibandy kulttuuria. Joukkue koostuu täysin samasta rungosta joka aiemmin luopui 3 Divisioona paikasta, Tavoitteena on tulevina vuosina nousu takaisin 2-Divisioonaan. Tällä hetkellä Joukkue pelaa 4-Divisioonaa. Nousu 4-divisioonaan kaudelle 2012-2013.

Seuran kasvatit
---------------

Parhaimmillaan SBS Enon entisiä pelaajia on pelannut SM-liigassa yhtä aikaa yhdeksän: Tatu ja Petri Väänänen, Jussi ja Antti Tahvanainen, Matti Turunen Jari Aromaa, Timo Tahvanainen, Jarkko Purmonen ja Henri Lomu. Menestynein on MM-kultaakin voittanut Tatu Väänänen. Yläsarjoissa on pelannut ja valmentanut muitakin SBS Enon kasvatteja.

Pelaajat kaudella 2011-2012

Hyökkääjät

Antti Räty, Joona Korhonen, Pasi Penttinen, Tuomo Marjola, Tatu Romppanen, Mikko Nevalainen, Roman Danilov, Lassi Tahvanainen

Keskushyökkääjät Lauri Aho , Petri Vanninen, Pekka Penttinen ( A )

Puolustajat

Hemmi Ryhänen, Miikka Kuivalainen, Riku Vuori, Tuomas Väänänen ( C ), Jere Räty, Pekka Ignatius

Maalivahti

Henri Vänskä ( MV )

Valmennus

Tommi Nevalainen

Joukkueen Johto

Hemmi Ryhänen,

Riku Vuori,

(Karri Vaakanainen)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Alpo Kukkonen: Menestystarina kesti "nuoruusajan".  *Pielisjokiseutu*, 16.9.2010, 47. vsk, nro 37, s. 14. ISSN 0357-6906.

Aiheesta muualla
----------------

* SBS Enon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Lydia Auster** (30. toukokuuta 1912 Petropavl, Kazakstan – 3. huhtikuuta 1993 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitoimittaja.

Auster opiskeli ensin Omskissa pianonsoittoa sekä sävellystä ja sitten vuosina 1931–1934 Leningradin konservatoriossa sävellystä Mihail Judinin johdolla. Vuonna 1938 hän valmistui Moskovan konservatoriosta opiskeltuaan sävellystä Vissarion Šebalinin johdolla. Hän täydensi opintojaan vielä vuosina 1938–1941 ja 1944–1945. Vuosina 1948–1984 Auster toimi Viron sosialistisen neuvostotasavallan televisio- ja radiokomitean musiikkijohtajana. Vuonna 1957 hän sai Viron sosialistisen neuvostotasavallan ansioituneen taidetyöläisen ja vuonna 1984 kansantaiteilijan arvonimen.

Auster sävelsi orkesteriteoksia, soololauluja, kamarimusiikkia ja näyttämöteoksia, kuten neljä balettia ja lyhyen oopperan. Hänen musiikissaan on runollista ilmaisua ja vahvoja kansanmusiikkivaikutteita. Hänen orkesteriteostensa esityksiä ovat johtaneet muiden muassa Rostislav Merkulov, Kirill Raudsepp, Roman Matsov, Vallo Järvi, Neeme Järvi ja Eri Klas. Austerin baletteja on esitetty Viron lisäksi Liettuassa ja Tšekissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lydia Auster Estonian Music Information Centre


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Von Gierken tauti** on tyypin I glykogeenin varastoitumissairaus. Se aiheuttaa entsyymipuutoksista johtuvaa glykogeenin haitallista kertymistä. Sairaus jaotellaan tyyppeihin Ia ja Ib, joista ensin mainitussa entsyymipuutos koskee glukoosi-6-fosfataasia ja jälkimmäisessä glukoosi-6-fosfaattitranslokaasia. Von Gierken tauti on perinnöllinen, ja sen kuvasi ensimmäisenä vuonna 1929 Edgar von Gierke, joka havaitsi liiallisen glykogeenin kertymisen maksaan ja munuaisiin kahden lapsen ruumiinavausraporteissa.

Osalla von Gierken taudista kärsivistä hypoglykemia ja laktaattiasidoosi voivat ilmetä jo vastasyntyneisyyskaudella. Yleisemmin kuitenkin 3–6 kuukauden iässä kehittyvät sairauden merkkeinä hepatomegalia ja hypoglykemia. Laboratoriolöydöksinä voidaan havaita hypoglykemia, laktaattiasidoosi, hyperurikemia, hyperkolesterolemia ja hypertriglyseridemia. Lisäksi von Gierken taudin tyypistä Ib kärsivillä potilailla ilmenee neutropenia, joka aiheuttaa toistuvia bakteeri-infektioita. Ilman hoitoa lapsen kasvu jää jälkeen normaalista ja ilmenee motorinen kehitysviive. Toistuvat hypoglykemiatilat voivat myös johtaa aivovaurion myötä kognitiivisen kehityksen häiriöön. Ruokavaliohoidolla ja elämäntavoilla voidaan ehkäistä hypoglykemiaa ja parantaa elinajanodotetta. Pitkäaikaiskomplikaatiot ovat kuitenkin mahdollisia. Niihin lukeutuvat munuaisten vajaatoiminta, maksan adenoomat ja hepatosellulaarinen karsinooma. Hepatosellulaarinen karsinooma eli maksasolusyöpä kehittyy todennäköisimmin adenooman pohjalta. Potilailla voi myös olla verenvuotohäiriöitä ja D-vitamiinin puutoksen seurauksina luunmurtumia sekä osteoporoosia. Vaikeat hyperlipidemia ja hypertriglyseridemia kasvattavat ksantoomien, akuutin haimatulehduksen ja varhaisen ateroskleroosin riskiä. Hyperurikemia voi aiheuttaa kihtiä. Naispuolisilla potilailla saattaa ilmetä menorragiaa ja munasarjojen monirakkulaoireyhtymää. Tyypin Ib von Gierken taudin on todettu kasvattavan Crohnin tautia muistuttavan enterokoliitin ja kilpirauhasen vajaatoiminnan riskiä.

Von Gierken taudin tyyppi Ia johtuu mutaatioista kromosomin 17q21 geenissä G6PC. Tyyppi Ib johtuu mutaatioista kromosomin 11q23.3 geenissä SLC37A4. Väestötasolla von Gierken taudin ilmaantuvuus on noin 1/100 000. 80 % tapauksista on tyypin Ia tauteja, 20 % tyypin Ib tauteja. Ashkenaasijuutalaisilla tautia on havaittu esiintyvän viisi kertaa yleisempänä kuin muissa väestöissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Nirzar S. Parikh, Rajni Ahlawat, Glycogen Storage Disease Type I National Library of Medicine, viitattu 21.7.2023
**Luidia sarsii** on punaruskea meritähti, joka elää Atlantin valtameren itäosissa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Täysikasvuisen *L. sarsiin* halkaisija voi olla jopa 34 senttimetriä – tavallisesti se on kuitenkin huomattavasti pienempi. Sillä on pieni keskiruumis, josta erkanee viisi solakkaa, keskipitkää *sädehaaraa*. Iho on nystyinen ja punaruskea, ja sädehaarojen sivuja koristavat tummat poikittaisraidat. Ihokidukset eli *papulat* ovat suhteellisen yksinkertaiset ja puuttuvat kokonaan keskiruumiista ja sädehaarojen keskeltä. Tähden alapinnalla on kaksileukaisia pihtipiikkejä eli *pedikellaarioita*. Hengitys- ja tarttumaeliminä toimivissa imujaloissa ei ole imulevyjä ja niihin liittyy kaksi ampullia. Ruoansulatuskanavasta puuttuvat suoli, umpipussit ja peräaukko.

Levinneisyys
------------

*L. sarsiita* tavataan Norjasta Välimerelle ulottuvalla vyöhykkeellä. Levinneisyysalueen eteläosissa se elää syvemmissä ja kylmemmissä vesissä kuin pohjoisosissa.

Elinympäristö
-------------

*L. sarsii* elää yleensä liejuisessa merenpohjassa 10 metrin syvyydestä aina 1,3 kilometriin asti, tosin 600 metriä syvemmällä vain satunnaisesti.

Lisääntyminen
-------------

*L. sarsiilla* on hyvin epätavallinen elinkierto. Sen hedelmöityneestä munasta kehittyy vedessä uiva toukka, *bipinnaria*, joka voi kasvaa jopa 1,4 senttimetrin mittaiseksi. Toukka ei muutu tähdenmuotoiseksi aikuiseksi, vaan sen sisälle kasvaa viisisakarainen lisäke, joka lopulta irtoaa ja vajoaa merenpohjaan, missä se kehittyy meritähdeksi. Vedessä uiva poikanen ei kuole heti muodonvaihdoksen jälkeen vaan jatkaa elämäänsä itsenäisenä eliönä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  World Register of Marine Species (WoRMS): *Luidia sarsii* (luettu 30.12.2020) (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Macrobenthos of the North Sea – Luidia sarsi *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 8.12.2022. Viitattu 6. elokuuta 2010. (englanniksi)
3. ↑  Zooplankton and Micronekton of the North Sea – Luidia sarsi *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics. Viitattu 6. elokuuta 2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q61468559
* BOLD: 220816
* CoL: 6QQD4
* GBIF: 2270638
* IRMNG: 10816005
* ITIS: 989969
* NBN: NHMSYS0021054083
* NCBI: 2723838
* SeaLifeBase: 166179
* WoRMS: 123922

 |

 |
Margariitti
**Margariitti** on mineraali, joka on tyypiltään hauraskiille. Nimi tullee kreikan helmeä tarkoittavasta sanasta. Kemiallinen kaava on CaAl2(Al2Si2)O10(OH)2.

Esiintyminen
------------

Margariittia esiintyy metamorfisissa kivilajeissa. Sitä esiintyy samoissa paikoissa joidenkin jalokivien kanssa, kuten smaragdi, korundi, turmaliini ja andalusiitti. Samoissa paikoissa esiintyviä mineraaleja ovat myös kloriitti ja kalsiitti. Margariittia on löydetty Itävallasta, Kreikasta, Turkista, Yhdysvalloista, Skotlannista ja Venäjältä.

Lähteet
-------

1. ↑  David C. Cook: "Margariitti", *Mineraalit ja jalokivet*, s. 274. Suomeksi julkaissut Gummerus Kustannus Oy. Suomentanut Kalle Taipale. Gummerus, 2009. ISBN 978-951-20-8083-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Margariitti**.
* Webmineral: Margarite Mineral Data (englanniksi)
* Mindat: Margarite (englanniksi)
* Handbook of Mineralogy: Margarite (englanniksi) (pdf)
**SB.TV Global Ltd**, tunnetaan myös nimillä **SB.TV** ja **SmokeyBarz**, on brittiläinen musiikki- ja audiovisuaalisen alan yritys, joka perustettiin vuonna 2006. SB.TV tuottaa ja jakaa erityisesti Lontoon underground-skeneen kuuluvien artistien ja yhtyeiden musiikkivideoita. Jakelukanavana toimii pääasiassa YouTube ja yhtiön omat internetsivut.

SB.TV:n ohjelmisto koostuu suurelta osin brittiläisestä hip hopista ja grimestä. Viime vuosina kanava on alkanut näyttää myös laajemman yleisön suosimien artistien videoita ja haastatteluja, kuten Jessie J:n, Nicki Minajin ja Pixie Lottin. Syksyllä 2013 lontoolainen Miroma Ventures -sijoitusyhtiö osti osuuden SB.TV:stä. Kaupan jälkeen yhtiön arvoksi ilmoitettiin kahdeksan miljoonaa puntaa.

Huhtikuussa 2014 SB.TV julkaisi Maya Jane Colesin *Come Home* -kappaleeseen tehdyn musiikkivideon, jolla esiintyy suomalainen näyttelijä Dana Mustajärvi.

Uudenvuoden aattona 2014 Britannian kuningatar myönsi SB.TV:n perustajalle Jamal Edwardsille Brittiläisen imperiumin jäsenen kunniamerkin (MBE).

Lähteet
-------

1. ↑  YouTube video channel SB.TV wins private equity backing *The Guardian*. 21.10.2013 (englanniksi)
2. ↑  Maya Jane Coles x Jonas Lord | Come Home /Fashion Film/: SBTV (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Music boss Jamal Edwards gets New Year Honours *BBC News*. 31.12.2014 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* SB.TV:n YouTube-kanava
* sbtv.co.uk
Syrtis Major
**Syrtis Major** tai **Syrtis Major Planitia** on tumma alue Marsin pohjoisten alankojen ja eteläisten ylänköjen välimaastossa. Syrtis Major sijaitsee 1 500 kilometriä Marsin päiväntasaajalta pohjoiseen, ja se on itä–länsi-suunnassa noin 1 000 kilometriä leveä. Alue on saanut nimensä Ison-Syrtin antiikin aikaisen nimen mukaan.

Syrtis Major on ensimmäinen maan ulkopuolisen planeetan pinnanmuoto, josta on tehty kirjallinen merkintä. Christiaan Huygens teki vuonna 1659 piirroksen, jossa alue mainitaan. Koska alueella tapahtuu eri vuodenaikoina näkyviä muutoksia, uskottiin aluksi, että Syrtis Major on meri. Myöhemmin oletettiin, että muutokset johtuivat kasvillisuudesta, joka vaihteli vuodenaikojen mukaan. Mariner- ja Viking-luotainten havainnot kuitenkin saivat tutkijat vakuuttumaan siitä, että muutokset johtuvat tuulen puhaltamasta hiekasta ja pölystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  A dark spot on Mars - Syrtis Major *www.marsdaily.com*.  Arkistoitu 21.9.2015. Viitattu 24.4.2023.
**Margaretha Erikintytär Florina** (K 1705)  oli suomalainen postimestari. 

Miehensä kuoleman jälkeen Margaretha Florina toimi tämän seuraajana postimestarina.

Margareta Florina oli tullimies Johan Wendellin leski. Wendell oli tullut Kokkolaan Oulusta tullitarkastaja Erik Tawastin valitsemana. Wendell kantoi vuodet 1668–1680 Kokkolan kaupungin pikkutullia. Johan Wendell valittiin 1694 Kokkolan postimestariksi. Hän ennätti hoitaa virkaa vain vuoden verran, sillä hän kuoli 1695. Oletettavasti Margareta Florina hoiti virkaa miehensä kuolemasta asti, vaikka hänet mainitaan ensimmäisen kerran vasta vuoden 1697 postimestareiden luettelossa. 

Tullimies, postimestari Johan Wendellin puoliso Margareta Erikintytär Florina oli viimeisiä naisia, jolle miehen kuoltua konservoitiin tämän virka.

Margareta Florina lopetti viranhoidon vuoden 1705 alussa. Posti siirtyi pois talosta, sillä Margareta Florinan seuraaja oli kaupungin pormestari Karl Forsman.

Hän kymmenvuotisen uran postin palveluksessa; näin pitkää valtakirjaa virkaan naiset eivät enää myöhemmin saaneet. Seuraavalla vuosisadalla postimestarien lesket saattoivat enää saada yhden tai kaksi armonvuotta järjestääkseen elantonsa jollakin tavalla.

Margareta Florinan isä oli Vaasan kirkkoherran Thomas Thomae Florinuksen poika Erik Florinus, joka toimi Uudenkaarlepyyn kappalaisena. Thomas Florinuksen tytär, siis Margareta Florinan täti, Margareta Tuomaksentytär Florina oli Vaasan postimestari 1650-luvulla kolmen vuoden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑  Pohls, Maritta: Florina, Margareta. Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Studia Biographica 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997– (viitattu 15.1.2023)
Julkaisun pysyvä tunniste ; artikkelin pysyvä tunniste 
(ISSN 1799-4349, verkkojulkaisu)
**SBC Levi** on kittiläläinen vuonna 2000 perustettu salibandyseura.

Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2021-2022 Pohjois-Suomen miesten 4-divisioonassa, naisten edustusjoukkue Pohjois-Suomen naisten 2-divisioonassa ja naisten kakkosjoukkue Pohjois-Suomen 3-divisioonassa. Lisäksi seuralla on juniorijoukkueet poikien ikäluokissa P13, P11, P9 ja P7 sekä tyttöjoukkueet ikäluokissa T11 ja T9. Junioripuolella toimii myös kerhoryhmät Sirkassa ja Kaukosessa sekä perhesähly Kittilässä ja Sirkassa.

Harrastajamäärät
----------------

Suomen Salibandyliiton tammikuussa 2018 julkaiseman tilaston mukaan SBC Levi on lisenssien määrissä mitattuna Pohjois-Suomen alueen 8. suurin salibandyseura. Seurassa on lisenssipelaajia noin 200, ja määrä on kasvanut vuosi vuodelta. Lisenssipelaajien ikäjakauma on noin kolmannes aikuisia ja kaksi kolmannesta junioripelaajia.

Tunnus
------

Seuran sarvipäisen logon on suunnitellut Markus Ylikoski/Duct Tape Solutions. Logo otettiin käyttöön vuonna 2010.

Peliasu
-------

Seuran virallisen kotipeliasun väri on sininen (paita, shortsit ja sukat) ja vieraspeliasun valko-sininen (paita valkoinen, shortsit ja sukat siniset). Seuralla on voimassa oleva yhteistyösopimus Oxdog-välinemerkin kanssa.

Kotihalli
---------

Seuran kotihallina toimii marraskuusta 2014 alkaen Kittilän urheiluhalli osoitteessa Havutie 6, 99100 Kittilä. Alustana on Taraflex-matto ja halliin mahtuu täysimittainen salibandykaukalo (40m x 20m). Hallin katsomokapasiteetti on noin 300.

Lähteet
-------

1. ↑  SBC Levi seurainfo SBC Levi ry. Viitattu 28.07.2016.
2. ↑  Tapanilan Erä on suurin salibandyseura - tässä kaikkien seurojen tiedot Suomen Salibandyliitto ry. Viitattu 15.01.2016. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivut
Fifen kunnan sijainti.
**RAF Leuchars** (IATA: **ADX**, ICAO: **EGQL**) on Yhdistyneen kuningaskunnan sotilaslentoasema Skotlannissa Fifen alueella ja Firth of Forth -vuonon pohjoisella rannalla. Britannian kuninkaalliset ilmavoimat oli lentoaseman pääkäyttäjä vuosina 1920–2015.

Leuchars oli alun perin vain koulutuskäyttöön tähtäävä lentotukikohta, mutta se otettiin 1950 hävittäjäkoneiden käyttöön. RAF:n ohella lentoasema palveli Britannian kuninkaallista laivastoa. Alueella on sijainnut myös NHS:n ylläpitämä varuskuntasairaala.

Lentokentältä ovat operoineet Supermarine Spitfiren sekä Lockheed Hudsonin jälkeen suihkuhävittäjät, kuten Hawker Hunter, English Electric Lightning, Panavia Tornado, F-4 Phantom II sekä Eurofighter Typhoon. Vaikka lentoasemalle jäi muuta sotilastoimintaan, niin suurelta osaltaan lentotoiminta on siirtynyt RAF Lossiemouthiin, Pohjois-Skotlannin rannikolle.

"Hyökkää ja suojele", on RAF Leucharsin tunnusmerkin tekstinä. Maisemakuva osoittaa merellisen sijainnin.

Lähteet
-------

* Haettu 2.7.2019.

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 3.7.2019.
2. ↑   Viitattu 3.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RAF Leuchars** Wikimedia Commonsissa

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Sellapan Ramanathan** (tamiliksi செல்லப்பன் ராமநாதன், *Sellappan Rāmanātaṉ*; 3. heinäkuuta 1924 – 22. elokuuta 2016) oli singaporelainen poliitikko ja Singaporen kuudes presidentti. Hän oli Singaporen pisimpään hallinnut presidentti. Hänen edeltäjänsä oli Ong Teng Cheong. Tony Tan Keng Yam seurasi Ramanathania virassa 1. syyskuuta 2011 alkaen.

Ramanathan oli tamilihindu. Lapsena hän asui Malesian Johorin osavaltiossa perheensä kanssa. Armeija oli käskenyt Ramanathanin isän malesialaiseen Muarin kaupunkiin työskentelemään asianajajan virkailijana kumiviljelmien hoidosta vastaavassa yrityksessä, mutta 1930-luvun lama ja kumin arvon romahdus syöksivät perheen vararikkoon. Ramanathanin isälle kertyi velkaa ja hän lopulta tappoi itsensä Ramanathanin ollessaan 8-vuotias.

Ramanathan palasi syntymäpaikkaansa Singaporeen, jossa hän kävi koulua. Japanin miehityksen aikana Singaporessa Ramanathan työskenteli Japanin sotilaspoliisi kenpeitain palveluksessa kääntäjänä. Sodan päätyttyä hän suoritti toisen asteen koulutuksensa työn ohella itseopiskelun kautta. Hän pääsi sitten tuolloin Singaporessa sijainneeseen Malayan yliopistoon opiskelemaan yhteiskuntaoppia, ja hän valmistui vuonna 1954.

Ramanathan aloitti uransa Singaporen valtion palveluksessa sosiaalityöntekijänä vuonna 1955. Hänet palkittiin kunniamerkillä vuonna 1964, 1967 ja 1974.

Hän oli naimisissa bengali Urmila (Urmi) Nandeyn kanssa ja heillä oli tytär, poika ja kolme lastenlasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Singapore’s 6th president S R Nathan dies, age 92 *Today*.  23.8.2016. Viitattu 23.8.2016. (englanniksi)
2. ↑  S.R. Nathan South Asian Diaspora.  Arkistoitu 23.6.2021. Viitattu 24.1.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ong Teng Cheong** | **Singaporen presidentti**1999–2011 | Seuraaja:**Tony Tan Keng Yam** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kehäsahausta.
Vanha piirros kehäsahasta, jonka terät ovat pystysuorassa.
**Kehäsaha**, **kehyssaha** eli **raamisaha** on puuntyöstökone, jolla on perinteisesti sahattu tukkeja teollisesti. Kehäsahan syrjäyttivät vannesaha ja sirkkelisaha.

Kehäsahan toiminta perustuu kiertokangen liikuttamaan kehään eli raamiin, jossa terät ovat kiinni. Varhaisissa kehäsahoissa oli yksi terä ja kehä oli raudalla vahvistettua puuta. Myöhemmin terien määrää kehässä lisättiin ja kehät valmistettiin esimerkiksi valuraudasta. Jo 1700-luvulla tavanomainen oli yhdeksänteräinen kehä. Sahalaitoksessa käytössä olevien kehien lukumäärän mukaan puhutaan esimerkiksi yksi- ja kaksiraamisista sahoista. Raamimäärä kuvaa sahan kapasiteettia.

Suomessa kehäsahoja on valmistanut esimerkiksi Kone ja Terä Oy Tampereella.

Kehäsahoja on vieläkin käytössä pienillä sahoilla, jotka sahaavat erikoistuotteita. Esimerkiksi Carl Rundberg Ab Önningebyssä Ahvenanmaalla käyttää raamisahaa. Parketin pintasäleiden halkaisuun käytetään pientä erikoiskehäsahaa, jossa terän paksuus voi olla alle 1 mm.

Sahausta vanhalla vesivoimaisella kehäsahalla Moran kunnassa, Ruotsissa.

Lähteet
-------

* Ahvenainen, Jorma: *Suomen sahateollisuuden historia*. Porvoo: WSOY, 1984. ISBN 951-0-12476-1.

### Viitteet

1. ↑  Ahvenainen 1984, 39-40
2. ↑  Ahvenainen 1984, 88
3. ↑  Matti Jalava ym. (toim.): *Metsäkäsikirja 2*, s. 848. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kivi, 1957.
4. ↑  Puu&tekniikka 9/2010, s.10

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kehäsaha** Wikimedia Commonsissa
**Mochós** (kreik. Μοχός) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Málian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Málian kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 825 (vuonna 2011).

Mochóksen keskusaukio.
Mochóksen kylä sijaitsee Kreetan pohjoisissa keskiosissa linnuntietä noin 3,5 kilometriä ja tietä pitkin noin yhdeksän kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta, ja noin 40 kilometriä itään Iraklionista. Mochós on monin tavoin perinteinen kylä, ja ollut olemassa jo bysanttilaisella ajalla. Kylän pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle (*Evangelismós tis Theotókou*) ja vanha pääkirkko Neitsyt Marialle (*Panagía*). Muut tärkeimmät kirkot on omistettu arkkienkeli Mikaelille (*Michaíl Archángelos*), Pyhälle Georgiokselle (Pyhä Yrjö, *Ágios Geórgios*) ja Pyhälle Panteleimonille (*Ágios Panteleímonas*). Kylän nähtävyyksiin kuuluu myös kansanperinnemuseo.

Mochós muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Μοχού, *Dimotikí Koinótita Mochoú*), johon kuuluu varsinaisen Mochóksen kylän lisäksi Stalídan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 062. Stalída on Mochóksen ranta-asutus ja kehittynyt turistikeskittymäksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Mochos village *Hersonisos*. Viitattu 20.5.2019.
3. ↑  Mochos village *Land of Experiences*. Viitattu 20.5.2019.
4. ↑  Stalida *Explore Crete*. Viitattu 20.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mochós** Wikimedia Commonsissa
**Syrjäsen mausoleumi** oli Tampereen Keskustorille viime sotien aikana tehty laatikkomainen rakennus, joka toimi maanalaisen väestönsuojan sisäänkäyntinä. Useita metrejä korkea, vaalea rakennus sijaitsi torin etelälaidalla Commercen ja Palanderin talon vieressä (nyk. Jugendtori). Tamperelaiset kutsuivat sitä "Syrjäsen mausoleumiksi", koska se rakennettiin K. V. Syrjäsen toimiessa kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Mausoleumi purettiin 1950-luvulla.

Useita Tampere-aiheisia teoksia kirjoittanut tietokirjailija Jari Niemelä on väittänyt, että Syrjäsen mausoleumi olisi kaupungin kaikkien aikojen rumin rakennus. Hän on kuvannut sitä "onnettoman näköiseksi kolossiksi" ja Lego-palikkaa muistuttavaksi "hirvitykseksi".

Lähteet
-------

1. 1 2  Niemelä, Jari: Tampereen rumin rakennus?.  *Suur-Tampere*, 2013, nro 17, s. 4.
2. ↑  Kunkun parkin asemakaava: Kaupunkikuva- ja kulttuuriympäristöselvitys (PDF)  s. 54. Tampere:  Tampereen kaupunki & WSP Finland, 2014. Viitattu 3.10.2020.
3. ↑  Wacklin, Matti & Hirvikallio, Seija: *Hämeenkatu – Tampereen sydän*, s. 154. Tampere: Tampere-Seura, 2010. ISBN 978-952-5558-10-4.
4. ↑  Niemelä, Jari: *Onks tiatoo? Puolentuhatta kysymystä ja vastausta Tampereesta*, s. 21. Tampere: Tampere-Seura, 1997. ISBN 951-9080-73-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Keskustori 360° (Keskustorin historiaa esittelevä kulttuuriraitti)
**Demoskene**

**Käsitteitä** 

* Demo
* Kompo
* Demoparty


**Verkkosivustoja** 

* Mod Archive
* Pouët.net
* Scene.org
* demoscene.info


**Nykyisiä partyja** 

* Abduction
* Alternative Party
* Assembly
* The Gathering


**Entisiä partyja** 

* Breakpoint
* The Party


**Mod Archive** on verkkosivusto tracker-musiikin moduulitiedostojen säilömiseen. 

Sivusto on perustettu vuonna 1996 tracker-musiikin tekijöille. Sivusto on sen jälkeen laajentunut artistien ja aiheesta kiinnostuneiden yhteisöksi.
Sivusto sallii kenen tahansa tallettaa moduuleja, mutta tiedostot tarkistetaan manuaalisesti laadun ja eheyden varmistamiseksi.

Sivusto mainittiin muun muassa *Sound on Sound* -lehden julkaisussa 2004 yhtenä laajimmista musiikkimoduulisivustoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Martin Walker: PC Music Freeware Roundup  heinäkuu 2004. Sound on Sound. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mod Archive
*Appeal to the Great Spirit*, Cyrus Edward Dallinin veistos vuodelta 1909 Bostonissa.
**Suuri Henki** on monien eri intiaanikansojen keskuudessa vallinnut käsitys mysteerisestä voimasta, joka vaikuttaa kaikkialla maailmassa. Suuri Henki käsitettiin alun perin persoonattomana voimana ja persoona omaksuttiin sen käsitykseen vasta kristinuskon vaikutuksen myötä.

Suuri Henki esiintyy englannin kielessä muodoissa Great Spirit, Supreme Being tai Great Mystery. Eri intiaanikansat ovat käyttäneet useita eri nimiä. Lakotat kutsuivat Suurta Henkeä nimellä *Wakhan Thanka*, osaget *Wakanda*, crow’t *Maxpa*, cheyennet *Maheo*, irokeesit *Orenda*, yurokit *Wohpekumew*, creekit *Ohfanka* ja seminolet *Hiliswa*. Algonkinkieliset kansat käyttivät nimitystä *Manitu*.

Suurta Henkeä ei alun perin käsitetty persoonana, vaan se oli pikemminkin ymmärryksen yläpuolella vaikuttanut voima, jolla ei ollut varsinaista hahmoa tai muotoa. Eroa luonnollisen ja yliluonnollisen maailman välillä ei tehty. Niinpä Suuri Henki kuului niin tähän maailmaan kuin henkimaailmaankin. Tämä ja henkimaailma saattoivat ylittää rajoja kumpaankin suuntaan, ja näin myös Suuren Hengen näkykokemukset olivat mahdollisia. Näyistä saatettiin saada voimaa esimerkiksi sodankäyntiin, metsästämiseen tai ennustamiseen. Voima saatettiin siirtää henkilöstä toiseen rohtokääröllä. Persoona alettiin yhdistää Suureen Henkeen vasta eurooppalaisten siirtolaisten mukanaan tuoman kristinuskon vaikutuksen myötä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rani-Henrik Andersson, Riku Hämäläinen ja Saara Kekki: *Intiaanikulttuurien käsikirja : Kulttuurin, historian ja politiikan sanastoa*, s. 132–133. Gaudeamus Helsinki University Press, 2013. ISBN 978-952-495-284-2.
John Moyer
**John Moyer** (s. 30. marraskuuta 1973) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa alternative metal -yhtyeessä Disturbed. Moyer on lisäksi yhtyeen taustalaulaja. Hän tuli yhtyeeseen mukaan kolmannella studioalbumilla *Ten Thousand Fists*. Moyer korvasi yhtyeen edellisen basistin Steve "Fuzz" Kmakin. Moyer on ollut mukana jo kolmella Disturbed-yhtyeen albumilla. Myös Adrenaline Mob on ilmoittanut kiinnittävänsä Moyerin kokoonpanoonsa.

### Historia

Moyer syntyi El Pasossa Teksasissa. Moyer soitti nuorempana Soak ja The Union Underground -nimisissä yhtyeissä. Hän opettaa Natural Ear Music -koulussa Austinin kaupungissa Teksasissa. Siellä hän työskentelee nuorien yhtyeiden kanssa. 

Aiemmin Moyerilla oli Trabenin kanssa endorsement-sopimus, mutta nykyään hän käyttää B. C. Richin bassoa ja Kustomin vahvistimia.

Diskografia
-----------

### Soak

* *Omniphonic Globalnova* (1995)
* *Self-Titled* (1997)
* *Flywatt* (1998)
* *2179* (1999)

### The Union Underground

* *An Education in Rebellion* (2000)

### Disturbed

* *Ten Thousand Fists* (2005)
* *Indestructible* (2008)
* *Asylum* (2010)
* *The Lost Children* (2011)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Wilkmanin ryhmä** oli valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmä Suomen sisällissodassa.

Komentaja: Karl Fredrik Wilkman

Wilkmanin ryhmässä palvelleet Saksan jääkärit
---------------------------------------------

Adjutanttina ja jääkäriprikaatin yhteysupseerina jääkäriyliluutnantti Gustaf Helsingius (saapui Wilkmanin ryhmään kenttälennätinpataljoonasta 31. maaliskuuta 1918), lähettiupseerina jääkärivänrikki Heikki Nurmio (21. huhtikuuta alkaen), esikunnan lääkärinä jääkärimajuri Yrjö Salminen (toimi aikaisemmin jääkäriprikaatin esikuntalääkärinä), räjähdyskomennuskunnan päällikkö jääkärivänrikki Yrjö Takkula (siirrettiin 26. maaliskuuta 3. jääkäripatteriin).

Joukko-osastot
--------------

* **1. jääkärirykmentti**

Komentaja: Erik Jernström

* **3. jääkärirykmentti**

Komentaja: Karl Mandelin

* **4. jääkärirykmentti**

Komentaja: Nils Gadolin

* **6. jääkärirykmentti**

Komentaja: Maximilian Savonius

* **Jääkäritykistörykmentti**

Komentaja: Lauri Malmberg

* **Karjalan ratsujääkärirykmentti**

Komentaja: Sven Weckström

* **Vaasan rykmentti**

Komentaja: Martin Ekström

* **Pohjois-Savon rykmentti**

Komentaja: jääkärimajuri Juho Heiskanen

* **Kenttälennätinosasto**

Päällikkö: Larsson

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
**Valtakunnalliset lääkäripäivät** on Suomen johtava*lähde?* lääkärien jatko- ja täydennyskoulutustapahtuma, jonka yhteydessä järjestetään vuosittain maan suurin terveydenhuollon jatkokoulutustapahtuma ja näyttely. Tapahtumaa on järjestetty lääkäripäivien nimellä vuodesta 1951 lähtien. Tapahtuman järjestää vuosittain Suomen Lääkäriliitto yhteistyössä Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin ja Finska Läkaresällskapetin kanssa Helsingin Messukeskuksessa. Näyttelyn järjestelyistä vastaa Suomen Messut. 

Tapahtuma on tarkoitettu eri tehtävissä toimiville lääkäreille, lääketieteen opiskelijoille, proviisoreille sekä farmaseuteille. Tapahtumassa järjestetään niin maksullisia kursseja luentosaleissa kuin tietoiskuja näyttelyalueella näyttelyn ohella. Lääkäripäivien yhteydessä jaetaan lisäksi Matti Äyräpään palkinto ja Pohjolan lääketieteen palkinto. Vuonna 2011 tapahtumassa vieraili 8 673 kävijää ja näytteilleasettajia oli 137.

Lähteet
-------

* Lääkäripäivät
* Lääkäripäivät. Lääkäriliitto 13.9.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Jatko- ja täydennyskoulutus, Suomen Lääkäriliitto (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Lääkäripäivät näyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
Racon-signaali näkyy säteen suuntaisena viiruna tutkan näytöllä. Tässä tapauksessa morsekoodina Q.
Racon-tutkamajakkaa asennetaan.
**Tutkamajakka** eli **racon** (engl. *radar beacon*) on kiinteälle merenkulun turvalaitteelle asennettava elektroninen lisälaite, joka otettuaan vastaan tutkan lähetyssignaaleja lähettää takaisin tutkan kuvapinnalla näkyvän Morse-vastauskoodin.

Tutkamajakka auttaa merenkulkijaa tunnistamaan vesiväylän varrella olevia kiinteitä kohteita aluksen omaa tutkaa käyttäen. Se on toisiotutkaperiaatteella toimiva tutkavastaaja, joka käynnistyy merenkulkututkan lähettimen pulssista ja vastaa samalla taajuudella omalla koodillaan, jolloin se näkyy tutkan näytöllä selvästi tunnistettavana, lyhyistä viivoista ja pisteistä koostuvana morsekoodina.
Aluksella ei siis tarvita tavallisen tutkan lisäksi muita lisälaitteita.

Huomattavaa on, että uuden sukupolven (vuodesta 2008 lähtien) ns. laajakaistatutkat (*broadband radar*) eivät aktivoi racon-majakoita, ts. tutkan kuvaruudulla ei näy raconin morsekoodia. Syynä tähän on laajakaistatutkan erilainen tekniikka verrattuna magnetroniin perustuvaan perinteiseen pulssitutkaan. Näin ollen laajakaistatutka (kuten Lowrance BR24) ei voi olla meripelastusaluksen ainoa tutka; muutoin jäävät esim. aktivoidut SART-hätämajakat näkymättä etsintätehtävissä.

Racon-kohteet on merkitty merikarttaan turvalaitteen symbolilla (esim. tutkamerkki, kummeli tai reunamerkki), jonka yhteydessä on sana racon.

Katso myös
----------

* SART-hätämajakka
* Merenkulkututka

Lähteet
-------

1. ↑  Vesiväyliin liittyviä käsitteitä (pdf) (Dnro 4956/1021/2011) *Ohje*.  31.10.2011. Helsinki:  Liikennevirasto.  Arkistoitu 28.1.2013. Viitattu 3.1.2012.
2. ↑  Merenkulun oppikirja. 1984 Helsinki. Ammattikasvatushallitus. ISBN 951-46-1412-7 (nid.)
3. ↑  "Capter 13, Radar Navigation", *The American Practical Navigator - An Epitome of Navigation*, s. 194. Pub. No. 9. Maryland, USA: National Imagery and Mapping Agency, 2002. American Practical Navigator, Download Publication (pdf) (viitattu 3.1.2012). (englanniksi)
4. ↑  "IS. Tutka, radio, elektroniset paikantamisjärjestelmät", *Merikarttamerkit*, s. 77-78. Merenkulkulaitos, 2003. ISBN 951-49-0868-6.
Erkki Lampén Turun kirjamessuilla 2010.
**Erkki Tapani Lampén** (s. 11. maaliskuuta 1959 Helsinki) on suomalainen sosiologi, kolumnisti, retkeilijä ja matkakirjailija. Kodin Kuvalehdessä pitämässään kolumnissa Lampén luonnehtii itseään "tunteita ja niiden ilmaisemista pelkäämättömäksi sosiologiksi" ja "taiteen sekatyöläiseksi". Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri.

Lampén elätti nuorena itseään seitsemän vuotta teatterimuusikkona, kunnes päätti ryhtyä opiskelemaan teologiaa. Puolivälissä opintoja hän vaihtoi pääaineeksi sosiologian. Hän on ollut 1990-luvun alusta mukana Quo vadis -teatteriryhmässä muusikkona, säveltäjänä ja näyttelijänä. Vuodesta 2012 hän on harrastanut innokkaasti myös valokuvausta.

2000-luvulla Lampén teki 40–50 vuoden iässä viisi matkaa Suomen päästä päähän lihasvoimin: kävellen, pyöräillen, hiihtäen, meloen ja nojapyörällä polkien. Hanke sai alkunsa kesällä 2000, kun Lampén päätti kävellä Helsingistä Jäämerelle. Seuraava retki oli pyöräily Suomen ympäri valtakunnan rajoja pitkin, kolmas hiihtomatka Porvoosta Nuorgamiin 2004. Neljäs Lampénin retki oli melontamatka kajakilla Inarin Näätämöstä Suomenlahdelle kesällä 2006. Näistä kokemuksista syntyi vuonna 2009 julkaistu matkakirja *Neljä retkeä läpi Suomen*. Kirjan julkaisun jälkeen Lampén lähti vielä kiertämään Suomea nojapyörällä.

Teoksia
-------

* *Neljä retkeä läpi Suomen*. Tammi 2009. ISBN 978-951-31-4988-8.

Katso myös
----------

* Matti Rämö

Lähteet
-------

1. ↑  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 251. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.
2. ↑  V. J. Palosuo: *Sukuunsa suopetäjä, Rovasti U. W. Telen (1807-1890) ja hänen perhekuntansa*. Huhmari: Karprint, 1982.
3. ↑  Lampén: Tietoa kirjoittajasta Kodin Kuvalehti. Viitattu 28.5.2013.
4. ↑  Poimintoja 2009 Multiaista satoa. Viitattu 28.5.2013. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Kemppinen, Jouni K.: Kuuhullun kuukuvaajan upeissa valokuvissa kuu ja Helsinki kohtaavat (Arkistoitu – Internet Archive), Kuukausiliite, Helsingin Sanomat, toukokuu 2016. Viitattu 15.5.2016.
6. ↑  Kun kulkee kohti, kulkee itseensä  31.8.2009. Etelä-Suomen Sanomat. Viitattu 28.5.2013.
7. ↑  Erkki Lampén: SMS-matkapäiväkirja, viikko 1: lähtö. Päiväkirja kertoo tarinan 70 päivän hiihtomatkasta, joka alkoi Porvoosta keskiviikkona 11. helmikuuta 2004 ja päättyi Nuorgamiin tiistaina 20. huhtikuuta 2004.  2004. Armistoliitto.org.  Arkistoitu 21.9.2011. Viitattu 28.5.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Lampénin kotisivut
* Erkki Lampénin Kodin Kuvalehdessä julkaistuja kolumneja

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Valtakunnankaupunki** oli Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa kaupunki, joka oli keisarin alainen ja jolla oli sija valtiopäivillä. Sen vastakohta oli maaherran alainen maakaupunki. Valtakunnankaupungit syntyivät alkuaan keisarin maille, mutta ne hankkivat itselleen suvereniteetin sopimalla asiasta joko hallitsijan kanssa tai käyttämällä väkivaltaa. Ne osallistuivat keskiajan lopulta lähtien säännöllisesti valtiopäiville, jossa niistä muodostui oma kollegio.

Valtakunnankaupunkien lukumäärä väheni uuden ajan kuluessa, mutta vielä vuonna 1800 niitä oli 51. Vuonna 1803 monet niistä menettivät itsenäisyytensä, niin että jäljelle jäi vain kuusi: Augsburg, Bremen, Frankfurt am Main, Hampuri, Lyypekki ja Nürnberg. Augsburg menetti itsenäisyytensä 1805, Nürnberg ja Frankfurt 1806. Bremen, Hampuri ja Lyypekki yhdistettiin 1810 Ranskaan. Kun Saksan liitto 1815 perustettiin otettiin siihen Bremen, Frankfurt, Hampuri ja Lyypekki, joita nimitettiin vapaiksi kaupungeiksi. Frankfurt liitettiin Preussiin 1866 ja Lyypekki menetti erikoisasemansa 1937. Edelleenkin Hampuri ja Bremen muodostavat oman osavaltion Saksassa.

Valtakunnankaupunkeihin verrattavia olivat vapaakaupungit (saks. Freie Stadt), jotka vapautuivat piispojen herruudesta keskiajan lopulla. Niiden velvollisuudet valtakuntaa kohtaan olivat vielä vähäisemmät kuin valtakunnankaupungeilla. Vapaakaupunkeja olivat esimerkiksi Köln ja Worms. Myöhemmin näitä molempia kaupunkityyppejä alettiin nimittää yhteisesti vapaiksi valtakunnankaupungeiksi.

Lähteet
-------

* Iso tietosanakirja, Otava 1938
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1966

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valtakunnankaupunki** Wikimedia Commonsissa
**Rauli Erkki Lehtonen** (7. marraskuuta 1922 Hattula – 31. heinäkuuta 2004 Oulu) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Lehtosen vanhemmat olivat maalarimestari Johannes Lehtonen ja Siiri Nylund ja puoliso vuodesta 1949 terveyssisar Eeva Karoliina Niskasaari. Lehtonen osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, jossa hän haavoittui, jääden pysyvästi sotainvalidiksi. Sotien jälkeen vuonna 1945 Lehtonen tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta ja valmistui sitten sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta. Hän työskenteli vuodesta 1948 Kemissä, mutta ryhtyi vielä opiskelemaan Helsingin kauppakorkeakoulussa.

Kun opinnot kuitenkin keskeytyivät, Lehtonen palasi Kemiin, sähköasennusliike Tekomaan toimitusjohtajaksi. Hän hankki yhtiön kokonaan omistukseensa 1956 ja osti sen sisaryhtiöiksi myöhemmin kaksi muuta yritystä, vuonna 1964 Tornion Sähköasennuksen Torniosta ja vuonna 1979 Tuiran Sähkön Oulusta. Takamaa-yhtiöstä kasvoi Lapin läänin suurin sähköasennusliike. Sille perustettiin myös metalliosasto, josta tuli vuonna 1967 konepajayhtiö Teräspiste. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1976 saanut Lehtonen johti konserniyhtiöidensä liiketoimintaa vuoteen 1981 asti. Hän osallistui alansa työmarkkinapolitiikkaan, toimien muun muassa Sähkötyönantajain liiton hallituksessa ja valtuuskunnassa. Liiton hallituksen puheenjohtaja hän oli 1980–1981.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Erkki Lehtonen *Biografiasampo*. Viitattu 3.2.2022.
**William Edward "Will" Perdue III** (s. 29. elokuuta 1965 Melbourne, Florida) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti urallaan neljä NBA-mestaruutta joista kolme Chicago Bullsissa ja yhden San Antonio Spursissa.

Urheilu-ura
-----------

Sentterinä pelannut Perdue pelasi vuosina 1983–1988 yliopistokoripalloa Vanderbiltin joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han 11. vuorolla vuoden 1988 varaustilaisuudessa. Perdue pelasi NBA:ssa vuodet 1988–2001 edustaen pisimpään Bullsia sekä lisäksi San Antonio Spursia ja Portland Trail Blazersiä. Bullsissa Perdue voitti NBA:n mestaruuden kolmesti peräkkäin vuosina 1991, 1992 ja 1993. Neljännen mestaruutensa hän voitti Spursissa vuonna 1999.

Lähteet
-------

* Will Perdue Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Basketball-Reference.com

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1991
2 Dennis Hopson ·
5 John Paxson ·
10 B. J. Armstrong ·
14 Craig Hodges ·
23 Michael Jordan ·
24 Bill Cartwright ·
32 Will Perdue ·
33 Scottie Pippen ·
34 Stacey King ·  

42 Scott Williams ·
53 Cliff Levingston ·
54 Horace Grant   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Johnny Bach · Jim Cleamons

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1992
5 John Paxson ·
10 B. J. Armstrong ·
14 Craig Hodges ·
20 Bob Hansen ·
21 Stacey King ·
23 Michael Jordan ·
24 Bill Cartwright ·
32 Will Perdue ·
33 Scottie Pippen ·
42 Scott Williams ·  

53 Cliff Levingston ·
54 Horace Grant   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Johnny Bach · Jim Cleamons

Chicago Bulls – NBA:n mestari 1993
5 John Paxson ·
6 Trent Tucker ·
10 B. J. Armstrong ·
20 Darrell Walker ·
21 Stacey King ·
22 Rodney McCray ·
23 Michael Jordan ·
24 Bill Cartwright ·
32 Will Perdue ·  

33 Scottie Pippen ·
42 Scott Williams ·
54 Horace Grant   

Päävalmentaja Phil Jackson   

Apuvalmentajat Tex Winter · Johnny Bach · Jim Cleamons
**Vilho Lisitzin** (30. toukokuuta 1876 Hiitola – 8. helmikuuta 1916 Lahti) oli suomalainen agronomi, maatalousvalistaja ja näytelmäkirjailija.

Lisitzin asui varhaislapsuutensa Sortavalassa ja vietti myöhemmin loma-aikansa sen ympäristössä. Hän kävi kahdeksan luokkaa Helsingin yhteiskoulua, suoritti insinöörintutkinnon Filipstadin vuoriopistossa ja työskenteli sen jälkeen tehtaan isännöitsijänä Venäjällä. Lisitzin palasi hoitamaan ostamaansa maatilaa Tohmajärvelle ja suoritti vuonna 1907 agronomin tutkinnon Mustialassa. Hän opetti karjataloutta Konnitsan maamieskoulussa ja siirtyi vuonna 1909 Salmin kiertävän maamieskoulun johtajaksi ja Itä-Karjalan Maanviljelysseuran karjatalouskonsulentiksi. Lisitzin työskenteli vuonna 1912 vähän aikaa Niemiskosken paperitehtaan isännöitsijänä ja osti sen jälkeen oman tilan Suistamosta. Vuonna 1913 hän siirtyi Itä-Hämeen Maanviljelysseuran sihteeriksi ja työskenteli ennen kuolemaansa Lahden Sterilisaattorimeijerin toimitusjohtajana.

Lisitzin oli toimelias ja suosittu maatalousneuvoja. Hän avusti *Pellervo*- ja *Maatalous*-lehtiä ja julkaisi kolme karjatalousaiheista kirjasta.

Teoksia
-------

* *Miten saan todellisen tiedon siitä, mikä lehmistäni tuo talooni suurimman puhtaan tulon?*. Pakinoita pienviljelijöille karjatalouden alalta 1. Otava 1908
* *Navetan korjaamisesta ajanmukaisempaan kuntoon ja uuden rakentamisesta*. Pakinoita pienviljelijöille karjatalouden alalta 2. Otava 1908
* *Minkälaista nautakarjaa pienviljelijällä tulisi olla?*. Pakinoita pienviljelijöille karjatalouden alalta 3. Otava 1908
* *Järkevän tuvassa: näytelmällinen vuoropuhelu: aihe karjatalouden alalta*. Seuranäytelmiä n:o 138. Karisto 1911

Lähteet
-------

* Vilho Lisitzin SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Teokset Fennica-tietokannasta

### Viitteet

1. 1 2  A. J. F.: Vilho Lisitzin (muistokirjoitus).  *Maatalous*, 4/1916, s. 91–92. Artikkelin verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Vilho Eelis Lantto** (24. huhtikuuta 1941 Turtola) on Oulun yliopiston sähkötekniikan professori emeritus.

Lanton vanhemmat olivat Erkki Lantto ja Selma Juvani. Hän tuli ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta 1961 ja valmistui Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi 1966, tekniikan lisensiaatiksi 1972 ja tekniikan tohtoriksi 1975 (väitöskirjan aihe *Empirical studies of penetration characteristics of fast electrons in metals*). Lantto toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1968–1976 ja Oulun yliopiston teknillisen fysiikan assistenttina 1976–1979, 1984–1985 ja 1986–1988 sekä osakkuusyritysten johto- ja hallintotehtävissä 1979–1984. Sähkötekniikan vt. apulaisprofessori hän oli 1985–1986 ja apulaisprofessori ja professori vuodesta 1986. Eläkkeelle Lantto jäi 2009. Hän osallistui useisiin kotimaisiin ja kansainvälisiin tutkimusprojekteihin ja järjestöihin ja oli Oulun yliopistoseuran puheenjohtaja 1973–2009, samoin kuin Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön hallituksen varapuheenjohtaja 1979–1983 ja puheenjohtaja 1971–1975 sekä valtuuskunnan jäsen vuodesta 1976. Oulun yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja Lantto oli 1968–1969 ja hallituksen puheenjohtaja 1967.

Teknillisen tiedekunnan dekaanina Lantto toimi 2000–2005, jolloin hän oli myös Oulun yliopiston hallituksen jäsen. Taiteilija Tauno Ohenoja maalasi hänestä muotokuvan 1991, Oulun yliopiston 12. alumniksi hänet valittiin 2009. Lantolle on myönnetty Oulun yliopiston hopeinen plaketti.

Lanton puoliso on Pirjo-Riitta Puro.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Veli-Matti Autio: *Suomen professorit. Finlands professorer*. Professoriliitto, 2000. ISBN 951-95189-6-7.  s. 323–324
2. ↑  Aktuumi 2/09, s. 16