recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pieksämäen kaupunginkirjasto** on Pieksämäen kaupungissa toimiva yleinen kirjasto. Se on kaupunginkirjasto, mutta myös osa Lumme-kirjastoja. Lumme-kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa.

Kirjastoauto Rietrikki kulttuurikeskus Poleenin eli Pieksämäen pääkirjaston takapihalla toukokuussa 2020.
 Kaupunginkirjasto toimii Kulttuurikeskus Poleenissa. Se on arkkitehtitoimisto Gullichsen–Kairamo–Vormalan suunnittelema rakennus vuodelta 1989.
Kirjastotoiminta alkoi Pieksämäellä vuonna 1860 pappilaan perustetun pitäjänkirjaston muodossa. Vuodesta 1989 nykyisen kaupunginkirjaston päätoimipiste on ollut Kulttuurikeskus Poleenissa sijaitseva Poleenin kirjasto (Savontie 13).

Lähikirjastoja on kaksi ja ne toimivat pääosin omatoimikirjastoina: Jäppilän kirjasto Jäppilässä (Jäppilän kirkkotie 9) ja Virtasalmen kirjasto Virtasalmella (Virastotie 3). Kirjastoauto kiertää kaupunkia arkipäivisin. Naarajärven lasten- ja nuortenkirjasto Naarajärvellä on toistaiseksi suljettu, mutta saattaa avautua uudelleen Maaselän koulun uudisrakennuksen yhteydessä vuonna 2021. Verkkokirjasto on toteutettu osana Lumme-kirjastojen palveluja.

Lähteet
-------

1. ↑  Pieksämäki - Poleenin kirjasto (Pääkirjasto) (Kirjastohakemisto) kirjastot.fi.  Arkistoitu 28.11.2020. Viitattu 23.8.2020.
2. 1 2  Pieksämäen kaupunginkirjasto (kotisivu) Pieksämäen kaupunki, kunta, pieksamaki.fi. Viitattu 23.8.2020.
3. 1 2  Pieksämäen kaupunginkirjasto Savon alueellinen kehittämistehtävä, savonake.fi. Viitattu 23.8.2020.
4. ↑  Poleenin kirjasto – Pääkirjasto Pieksämäen kaupunki, kunta, pieksamaki.fi. Viitattu 23.8.2020.
5. ↑  Jäppilän kirjasto Pieksämäen kaupunki, kunta, pieksamaki.fi. Viitattu 23.8.2020.
6. ↑  Virtasalmen kirjasto Pieksämäen kaupunki, kunta, pieksamaki.fi. Viitattu 23.8.2020.
7. ↑  Kirjastoauto Rietrikki Pieksämäen kaupunki, kunta, pieksamaki.fi. Viitattu 23.8.2020.
8. ↑  Naarajärven lasten- ja nuortenkirjasto Savon alueellinen kehittämistehtävä, savonake.fi.  Arkistoitu 28.1.2021. Viitattu 23.8.2020.
Paikallislehtenä ilmestynyt *Pieksämäki* edusti poliittisesti äärioikeistoa.
**Pieksämäki** oli Pieksämäellä vuosina 1930–1947 ilmestynyt paikallislehti.

Lapuanliikkeen kannattajat perustivat *Pieksämäen* paikkakunnan vanhemman paikallislehden *Pieksämäen Sanomien* kilpailijaksi. Sen taustaryhmään kuuluivat rovasti Kaarlo Salovaara, varatuomari Aarne Morja, tilanomistaja J. H. Roschier ja maisteri Valter Harlin. Vuosina 1933–1935 lehti oli käytännössä Isänmaallisen kansanliikkeen äänenkannattaja, mutta läheni sittemmin Kokoomusta. *Pieksämäen* omistajat ostivat vuonna 1947 *Pieksämäen Sanomat* ja jatkoivat sen julkaisemista lopettaen oman lehtensä.

Kerran viikossa ilmestyneen *Pieksämäen* levikki oli 1940-luvulla noin 2 000 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Armas Leppänen (1931), Jaakko S. Holstila (1931–1935), Antti Hänninen (1935), Eino A. Jäppinen (1935–1940), Valdemar Hakama (1940–1946) ja Walter Jokinen (1946–1947).

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 214. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pieksämäki* digitoituna kansalliskirjastossa
**Papinjärvi** (ruots. *Prästträsket*) on järvi Porvoon pohjoisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 24,7 hehtaaria. Etäisyys Porvoon keskustasta on neljä kilometriä pohjoiskoilliseen.

Maantiede
---------

Papinjärven pituus etelästä pohjoiseen on 750 metriä, leveys lännestä itään on enimmillään puolisen kilometriä. Saaria ei ole. Rannoilla on sekä metsää että peltomaata. Papinjärveen virtaa laskuoja idästä Karijärvestä, järvien välisen kannaksen leveys on runsaat sata metriä. Papinjärven luoteisrannalta lähtee laskuoja Viksberginjärveen, joka sijaitsee 1,3 kilometriä luoteeseen.

Papinjärvi (17.002.1.004) kuuluu Ilolanjoen keskiosan alueeseen (17.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Ilolanjoen keskiosan alueella sijaitsee seitsemän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, Papinjärvi on niistä suurin Viksberginjärven jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Papinjärvi, vakavesi, Porvoo
2. 1 2 3  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 1.6.2021.
3. ↑  Papinjärvi. Järviwiki. Viitattu 1.6.2021.
4. ↑  Ilolanjoen keskiosan alue (17.002). Järviwiki. Viitattu 1.6.2021.
**Törmäoja** on Nuorttijoen vesistöön kuuluva joki ja sitä ympäröivä samanniminen Nature 2000 -alue Savukosken kunnan koillisosassa. Alue sijaitsee osittain rajavyöhykkeellä.

Luonto
------

Törmäoja virtaa paikoin jopa 80 metriä syvän, jyrkkäreunaisen kanjonin pohjalla. Alue on luontoarvoiltaan poikkeuksellisen merkittävä. Erikoisuutena ovat satojen hehtaarien laajuiset kausittain kosteat, nummimaiset niityt, joiden pohjakasvillisuuden muodostavat karhunsammalet. Niityt pysyvät avoimina mikroilmaston johdosta, sillä paikoitellen laaksossa puiden taimet paleltuvat talvisin. Alueella on myös heinävaltaisempia niittyjä. Seudun metsät ovat karuja mäntykankaita sekä katajaa kasvavia koivikkoja. Kanjonin rinteillä on runsaasti tihkupintoja sekä isohuurresammalia kasvavia lähteitä.

Kasvillisuuden osalta Törmäojan alue on erityisesti laaksoarhon tärkeä esiintymä. Muita alueen harvinaisia kasveja ovat hentokorte, pohjannoidanlukko, ketonoidanlukko, kanervisara, siperiankirjosara, lapinvehnä, pahtarikko, hetehorsma, tesmayrtti, lapinlemmikki, sekä tunturipitkäpalko.

Alueelta on tavattu 811 hyönteislajia, joista 23 on luokiteltu punaisen listan lajeiksi. Erityisen runsas erilaisissa sääskissä, vesiperhosissa sekä nivelkärsäisissä. Surviaissääskissä on lukuisa joukko arvokasta lähteikköelinympäristöä osoittavia lajeja. Myös sienisääskilajistoa on tutkittu paljonja joukossa on useita puutteellisesti tunnettuja ja harvinaisia lajeja. Sienisääski *Boleta nuorti* tunnetaan koko maailmasta toistaiseksi ainoastaan Törmäojalta. Suomesta jo hävinneeksi luultu pohjanpurosurviainen löytyi eräiltä Törmäojan alueen lammilta vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Salmela ym. "Malaise-hyönteispyynti Lapin suojelualueilla 2012–2014". Metsähallituksen luonnonsuojelujulkaisuja. Sarja A 221. ISBN 978-952-295-143-4
2. 1 2  Ympäristö.fi: Natura 2000 -alueet: Törmäoja (viitattu 14.3.2017)
3. ↑  Jukka Salmela: Törmäoja, Savukosken helmi (viitattu 14.3.2017)
4. ↑  Jukka Salmela, Eino Savolainen (2013): "New records of *Paraleptophlebia werneri* Ulmer, 1920 and *P. strandii* (Eaton, 1901) from Finland (Ephemeroptera, Leptophlebiidae)". Biodiversity Data Journal 1: e969
Plateau

| Sijainti | 
Benin |
| Hallinnolliset osat | 
Ifangni (d)Adja-Ouèrè (d)KétouPobèSakété (d)View and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
57 mView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1999View and modify data on Wikidata  |
| Verkkosivusto | 
www.gouv.bj/content/le-departement-du-plateauView and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
6° 58′ P, 2° 41′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Plateau** on Beninin departementti, jonka pääkaupunki on Pobè. Departementti perustettiin vuonna 1999, kun Ouémén departementista erotettiin 2 835 km² suuruinen alue.*lähde?* Plateau on jaettu viiteen piirikuntaan.

Vuoden 2013 väestönlaskennassa departementin väkiluku oli 622 372, josta 300 065 miehiä ja 322 307 naisia. Naisten osuus oli 51,80 prosenttia. Maaseudulla asuvaa väestöä oli 54,80 prosenttia, ja kaupungeissa asui 45,20 prosenttia väestöstä. Työvoimaa departementissa oli 185 815, joista 43,10 prosenttia oli naisia. Kotitalouksia, joissa ei ollut koulutusta, oli 65,50 prosenttia.*lähde?*

Maantiede
---------

Plateaulle on ominaista tasangot, jotka ovat noin 20 metrin korkeudella merenpinnasta. Tasankoja halkovat laaksot pohjois-eteläsuunnassa, jotka on saanut aikaan Iguidijoki.

Joen savien alla on rikasta rautamalmia ja myös piipitoista savi- ja metsäaluetta jokiseudulla.*selvennä* Eteläisillä alueilla on kaksi monsuuniaikaa maaliskuusta heinäkuuhun ja syyskuusta marraskuuhun, kun taas pohjoisilla alueilla maa saa yhden sadekauden touko-syyskuussa. Maan keskimääräinen vuotuinen sademäärä on noin 1 200 mm.*lähde?*

Alueellinen jako
----------------

Plateaun piirikunnat
Plateaussa ovat seuraavat piirikunnat:

* Adja-Ouèrè
* Ifangni
* Kétou
* Pobè
* Sakété

Lähteet
-------

1. ↑  (en) GeoNames, 2005View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  Département du Bénin Ambassade et Mission Permanente du Bénin à Genève.  Arkistoitu 30.8.2021. Viitattu 7.9.2020. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Plateaun departementti** Wikimedia Commonsissa

BeninBeninin departementit

* Alibori
* Atakora
* Atlantique
* Borgou
* Collines
* Donga
* Kouffo
* Littoral
* Mono
* Ouémé
* Plateau
* Zou
**Minho** on entinen Portugalin maakunta (port. *província*). Se perustettiin vuonna 1936 ja lakkautettiin vuonna 1976. Alue sijaitsee maan luoteisosassa, ja maakunnan pääkaupunkina oli Braga. Nykyisin Minhon maakunnan alue kuuluu Bragan ja Viana do Castelon piireihin.

Viinitila vihreän viinin alueella entisen Minhon maakunnan alueella.
Aikoinaan aluetta hallitsivat keltit ja roomalaiset. Roomalaisten jäljiltä on yhä nähtävissä useiden linnavuorten raunioita (port. *castra*).

Maantiede
---------

Alun perin maakuntaa kutsuttiin nimellä Entre Douro e Minho, joka on muodostunut alueen sijainnista pohjoisen Minhojoen ja etelän Dourojoen välissä. Minhon hedelmällinen ja sateinen pääosa on meren äärellä: rannikolla on noin 50 kilometriä pitkä etelä–pohjoissuuntainen ja 3–16 kilometriä leveä Santa Luzia -vuorille yltävä rannikkotasankokaistale. Muu osa entisestä maakunnasta koostuu kumpuilevista tasangoista, joita halkovat Lima-, Cávado-, Minho- ja Avejokien uurtamat syvät laaksot.

Historia
--------

Minhon alueelle muutti Kansainvaellusaikana suuri määrä sveebejä aivan kuin Espanjan-puoleisen maakunnan Galiciaankin, jonka kanssa minholaisilla on paljon yhteisiä tapoja. Minholaiset ovat perinteilleen uskollisia ja ovat säilyttäneet monia ikiaikaisia tapoja ja uskomuksia, joskin he ovat myös hartaan uskonnollisia. Aikojen kuluessa Minhosta on muuttanut runsaasti väestöä muun muassa Brasiliaan.

Elinkeinot
----------

Minhon maakunnan alueella harjoitetaan tehomaataloutta, ja viljeltäviä kasveja ovat valkoiset pavut ja maissi. Lisäksi alueella on viinintuotantoa ja hedelmäpuiden kasvatusta. Minhon alueella tuotetaan esimerkiksi korkealaatuista vihreää viiniä (port. *vinho verde*). Entisen maakunnan alueella on pengerviljelyksiä ja kastelu on merkittävä osa maanviljelyä. Entisen Minhon maakunnan alueella on myös puutavarateollisuutta. Tekstiiliteollisuus on keskittynyt Guimarãesin ja Bragan kaupunkeihin. Kalastuksella on merkitystä rannikolla sijaitsevissa Âncora-Gontinhaesissa, Esposendessä ja Viana do Castelossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Wallenfeldt, Jeff et al.: Minho *Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica Inc.. Viitattu 8.1.2013. (englanniksi)
2. ↑  Sobral, José J. X.: As Divisões Administrativas de Portugal, Ao Longo dos Tempos  11.8.2008. Audaces: Vexilologia, Heráldica e História. Viitattu 8.1.2013. (portugaliksi)
3. ↑  Robertson, Ian C.: *Matkaopas historiaan : Portugali*, s. 15–16. Suomentanut Anne Toppi. Unipress, 2006. ISBN 951-579-154-5.
Venäläinen Pjotr Nesterov toteutti maailman ensimmäisen törmäysvoiton 7. syyskuuta  1914*lähde?* törmäämällä itävaltalaiskoneeseen.
**Törmäysvoitto** on eräs ilmataisteluissa käytetty taktiikka. Sitä käyttivät laajemmassa mittakaavassa ainakin neuvostoliittolaiset taistelulentäjät toisessa maailmansodassa. Näin toimittiin myöskin Suomen vastaisella rintamalla, joskaan ei kovin usein.

Törmäysvoiton venäläinen nimitys on *taran* - ven. Таран (воздушный), engl. *aerial ramming*.

Törmäysvoiton velvoite perustui lentäjille osoitettuun Josif Stalinin päiväkäskyyn, jossa pulassa oleva eli vihollisen ahdistama lentäjätoveri täytyy pelastaa tarvittaessa ahdingosta, vaikka törmäämällä päin vastustajan lentokonetta.

Pääasialliset törmäysmenetelmät olivat: joko rikkoa potkurin taikka ulkosiipien (siiven ulkopinta, taikka kärki) avulla vihollisen lentokoneen ohjainpinnat, kuten peräsimen osia. Näin menetellen saadaan tämä lentokone ohjauskyvyttömään tilaan.

Monissa maissa yksittäiset lentäjät pudottivat vihollisen lentokoneen siten, että törmäsivät näihin tarkoituksella ja kuolivat itse tässä tehtävässään. Tällä tavoin kävi mm. japanilaiselle hävittäjä-ässälle ylikersantti Masuaki Endolle.

Eräs merkittävä syy tarkoituksella tehtyyn ilmassa törmäämiseen on saattanut olla ammusten loppuminen ampuma-aseista.

Lähteet
-------

* Mellinger, George & Stanaway, John: Bell P-39 Airacobra-ässät (Osprey Hävittäjä-ässät osa 7), Koala-Kustannus, Helsinki, 2002, ISBN 952-5186-34-2 (alkuteos, sarjan 36. teos englanniksi, 2001, Oxford, Englanti)
* Sakaida, Henry: Japanin laivaston ilmavoimien ässät 1937-1945, Osprey, 2002, ISBN 952-5186-25-3 (s. 34, 40–41)

### Viitteet

1. ↑  Sakaida 2002, s. 40–41
2. ↑  Sakaida 2002, s. 34
3. ↑  Mellinger & Stanaway, 2002: s. 52
**Petter Honoldt** (7. helmikuuta 1810 – 9. marraskuuta 1879 Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.[1]

Petter Honoldtin isä oli tittelineuvos J. Honoldt. Petter Honoldt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1823 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Liettuan sapööripataljoonaan 1830. Hän osallistui Puolan kapinan kukistamiseen 1831–1832, ylennettiin luutnantiksi ja siirrettiin 2. sapööripataljoonaan 1833. Alikapteeniksi 1834 ylennettynä hänet komennettiin vuoden 1835 alussa kouluttajaksi Novgorodin kadettikouluun ja vakinaistettiin 1836. Vuonna 1845 hänet määrättiin siellä komppanianpäälliköksi kapteeniksi ylennettynä. Hänet ylennettiin majuriksi 1848. Everstiluutnantiksi 1852 ylennettynä Honoldt siirrettiin komppanianpäälliköksi Moskovan kadettikouluun ja määrättiin siellä pataljoonankomentajaksi 1853. Everstiksi Honoldt yleni 1856 ja kenraalimajuriksi 1863, jolloin hän sai myös eron sotapalveluksesta.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2  Petter Honoldt *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 15.2.2020)
**Kawasaki Ki-45 Toryu** (suom. *Lohikäärmeentappaja*, liittoutuneiden koodinimi: *Nick*) oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien kaksimoottorinen torjuntahävittäjä. Konetyypistä kehitettiin myös meritorjuntaan soveltuva versio.

Historia
--------

Hylätty Ki-45 Singaporen Kallangin lentoasemalla syyskuussa 1945.
Toryun suunnittelu käynnistyi 1937 esitettyjen vaatimusten pohjalta. Prototyyppi lensi ensilentonsa kahta vuotta myöhemmin tammikuussa 1939, mutta se vaati vielä merkittävää kehittämistä ennen Ki-45 Kai-a- ja Kai-b-mallien palveluskäyttöön ottamista syksyllä 1942. Hävittäjäversio Kai-a ja meritorjunta- ja maataistelukäyttöön suunniteltu Kai-b oli varustettu 1 050 hevosvoiman Nakajima Ha-25 -tähtimoottoreilla, kun yöhävittäjäversiossa Kai-c moottoreina olivat hieman tehokkaammat 1 080 hevosvoiman (805 kW) Mitsubishi Ha-102 -tähtimoottorit. Kai-d oli jatkokehitetty maataistelu- ja meritorjuntamalli, joka oli varustettu 500 kilogramman pommikuormalla ja uudella aseistuksella. Kai-c-mallia valmistettiin 477 kappaletta ja muita kolmea sarjatuotantomallia 1 198 kappaletta.

Yhdysvaltojen sotasaaliiksi jäänyt Ki-45.
Ki-45 voitiin varustaa myös *Schräge Musik* -järjestelmällä. Siinä oli kaksi etuviistoon ampuvaa, ylärunkoon asennettua 20 millimetrin tykkiä. Taistelumenestystä kone saavutti lähinnä Consolidated B-24 Liberatoreja vastaan.

Tekniset tiedot (Ki-45 Kai-c)
-----------------------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 2
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&011.&&&&0011,00 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&015.02000015,02 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.07000003,70 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&04000.&&&&004 000 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&05500.&&&&005 500 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Mitsubishi Ha-102 -14-sylinteristä tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&&0805.&&&&00805 kW (&&&&&&&&&&&01080.&&&&001 080 hv) per moottori

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&&0540.&&&&00540 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&02000.&&&&002 000 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&010000.&&&&0010 000 m

**Aseistus**  

* 1 × 37 mm kiinteä, eteenpäin ampuva tykki eturungon alaosassa
* 2 × 20 mm kiinteää, eteenpäin ampuvaa tykkiä keskirungon yläosassa
* 1 × 7,92 mm liikuteltava konekivääri taka-ampumossa
* 500 kg pommeja

Lähteet
-------

* Chant, Chris: *II maailmansodan lentokoneet*. Suomentanut Kortesuo, Petri. Hämeenlinna: Karisto, 2008. ISBN 978-951-23-5025-4.
* Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England) s. 143 (englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2

### Viitteet

1. 1 2 3  Chant 2008, s. 203.
2. ↑  Mondey 2002, s. 143
**Eduard Melkus** (s. 1. syyskuuta 1928 Baden) on itävaltalainen viulisti, alttoviulisti ja kapellimestari.

Melkus syntyi musikaalisille vanhemmille. Hän toimi vuosina 1958–1998 viulunsoiton, barokkiviulun ja historiallisen esityskäytännön professorina Wienin musiikkiyliopistossa. Hän perusti periodisoittimia käyttäneet Cappella Academica Wien- ja Melkus Ensemble -orkesterit. Hänet tunnetaankin varsinkin varhaisen musiikin esittäjänä, mutta hänen ohjelmistoonsa on kuulunut sekä viulistina että alttoviulistina myös esimerkiksi Robert Schumannin, Max Regerin, Béla Bartókin, Alban Bergin, Anton Webernin, Paul Hindemithin ja Egon Welleszin teoksia. Varhaisia säveltäjiä, joiden tuotantoa Melkus on tulkinnut, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Georg Friedrich Händel, Georg Philipp Telemann, Heinrich Ignaz Franz Biber, Georg Matthias Monn, Emilio de' Cavalieri, Antonio Vivaldi, François Couperin ja Giuseppe Tartini.

Melkus on johtanut kvartetteja Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Hän toimi aikoinaan alttoviulistina Richard Farrellin perustamassa pianokvartetissa. Melkusin saamia tunnustuksia ovat olleet Suuri hopeinen kunniamerkki palveluksista Itävallan tasavallalle, Wienin kaupungin kunniamitali ja Ordre des Arts et des Lettres'n upseerin arvo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eduard Melkus: Testament to Versatility The Strad
2. ↑  Eduard Melkus BnF Data
3. 1 2  Douce France? Musik-Exil in Frankreich 1933-1945, s. 253-254 Primavera Driessen Gruber
4. ↑  Austrian Information, Niteet 22-25
5. ↑  Farrell, Thomas Richard Dictionary of New Zealand Biography


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Athene noctua vidalii*
**Minervanpöllö** (*Athene noctua*) on minervanpöllöihin (*Athene*) kuuluva lintu, joka on saanut suomenkielisen nimensä roomalaisten viisauden ja sodankäynnin jumalattarelta, kreikkalaista Athenea vastaavalta Minervalta.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Minervanpöllöllä on suuri pää, pitkät jalat ja keltaiset silmät. Sen pituus on 21–27 cm, siipien kärkiväli noin 60 cm ja paino 140–200 g. Naaras on selvästi koirasta suurempi. Laji on usein aktiivinen myös päivällä, ja se liikkuu paljon maassa. Lentää tikkamaisesti syvään aaltoillen, ja lennossa havaitaan leveät ja pyöreäpäiset siivet. Laulu on matalahko, loppua kohden nouseva vihellys. Muita ääniä ovat äkäinen varoittelu "kii-kii-kii…" sekä kimeä "kiio".

Lajista tunnetaan noin 13 alalajia, joista Euroopassa esiintyvä *vidalii* on tummin, ja Lähi-idässä pesivä *lilith* vaalein.

Ravinto
-------

Minervanpöllö saalistaa pikkujyrsijöitä ja -lintuja, mutta lähes puolet sen ruokavaliosta koostuu hyönteisistä, etenkin kovakuoriaisista. Hyönteisiä se saalistaa erikoiseen tapaansa maassa pomppien.

Elinympäristö
-------------

Minervanpöllö elää metsissä, viljelysmailla, ruohomailla ja puoliaavikoilla.

Levinneisyys
------------

Minervanpöllöä tavataan Espanjasta Venäjälle ulottuvalla alueella, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa Kiinaa, Koreaa ja Mongoliaa myöten sekä Pohjois-Afrikassa. Maailman populaatio on kooltaan ainakin ½–1 miljoonaa yksilöä. Euroopassa arvioidaan pesivän 216 000–330 000 paria. Laji pesii yleisenä Englannissa, jonne se istutettiin 1800-luvulla. Suomessa minervanpöllö on havaittu rariteettikomitean hyväksymästi kahdesti, 15. syyskuuta 1901 Muuramessa ja 26. toukokuuta 1983 Siikajoella.

Lisääntyminen
-------------

Minervanpöllö tekee puun- tai kivenkoloon pesän, johon se munii 3–6 munaa. Naaras hautoo munia 28–29 päivää. Kuoriutumisen jälkeen poikaset pysyvät pesässä ruokittavina n. 25 vuorokautta. Minervanpöllö on yksiavioinen.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Athene noctua* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 17.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  BirdLife Suomi: RK:n hyväksymät havainnot, Jäälokki (Pagophila eburnea) - Vuorileppälintu (Phoenicurus erythrogaster) *birdlife.fi*.  Arkistoitu 29.9.2007. Viitattu 27.3.2009.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q129958
* Wikispecies: Athene noctua
* ADW: Athene\_noctua
* Avibase: 9A7B268C4EF6F803
* BioLib: 8766
* BirdLife: 22689328
* BOLD: 52555
* BTO: bob7570
* CoL: 687BR
* BOW: litowl1
* eBird: litowl1
* EPPO: ATENNO
* EUNIS: 907
* Euring: 7570
* Fauna Europaea: 97046
* Fauna Europaea (new): 75cd9986-9253-485f-b361-09736dded4be
* Fossilworks: 365950
* GBIF: 2497266
* iNaturalist: 19998
* IRMNG: 11105219
* ITIS: 555471
* IUCN: 22689328
* NBN: NHMSYS0000530183
* NCBI: 126797
* NZBO: little-owl
* NZOR: 69bdc802-7ccf-4496-89b4-8af9805dbdb5
* Species+: 8131
* TSA: 2428
* Xeno-canto: Athene-noctua

 |

 |
Kawarin kalliorinnettä Bilman lähellä.
**Kawar** (myös *Kaouar*) on kalliorinne ja sen länsipuolella sijaitseva keidasryhmä Nigerin koillisosassa Bilman departementissa.

Noin 150 kilometrin pituinen pohjois-eteläsuuntainen kalliojono suojaa keitaita idästä puhaltavalta hiekalta. Sen pohjoisosassa sijaitsee 576 metriä korkea Pic Zoumri. Lännessä levittäytyy Saharaan kuuluva Ténérén hiekka-aavikko, pohjoisessa Djadon ylänkö ja etelässä Bilman hiekka-aavikko.

Kawarin tärkeimmät keitaat ovat Bilma, Dirkou ja Aney. Niiden asukkaat ovat keskenään sekottuneita kanureja, teda-heimoon kuuluvia tubuja ja tuaregeja. Kanurien ja tubujen sekoituksesta käytetään Kawarissa nimitystä *guézibida*. Seudun pääkieli on kanuri.

Ukba ibn Nafin johtamien arabien kerrotaan valloittaneen Kawarin vuonna 666. 1200-luvulta lähtien se kuului Kanem-Bornun valtakuntaan. Keskiajalla seudun läpi kulki Fezzanin ja Tšadjärven välinen tärkeä kauppareitti. 1700-luvulta lähtien se kärsi tuaregien ja tubujen hyökkäyksistä. Ensimmäiset eurooppalaiset tutkimusmatkailijat kävivät Kawarissa 1800-luvulla. Ranskalaiset valtasivat sen vuonna 1906.

Nykyään Agadezista Kawarin kautta kulkeva autiomaareitti haarautuu Siguedinessa Madaman kautta Libyan Tumun raja-asemalle sekä Chirfan kautta Algerian Djanetiin. Keitailla kasvatetaan taatelipalmuja sekä viljellään vihanneksia, sinimailasta ja ohraa. Bilmassa tuotetaan myös suolaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Geels, Jolijn: *Niger: The Bradt Travel Guide*, s. 195–197. Chalfont St Peter, Guilford: Bradt Travel Guides, 2006. ISBN 978-184162-152-4.
2. ↑  *Le petit futé Niger 2009–2010*, s. 193. Paris: Nouvelles éditions de l’université, 2009. ISBN 2-7469-1640-1.
3. 1 2 3 4  *The Encyclopaedia of Islam, new edition, volume IV, third impression*, s. 777. Leiden: E.J. Brill, 1997. ISBN 90-04-05745-5.
4. ↑  Le Rouvreur, Albert: *Une oasis au Niger: le Djado*, s. 31. Paris: L’Harmattan, 1999. ISBN 2-7384-7860-3.
5. ↑  *Le petit futé Niger 2009–2010*, s. 189. Paris: Nouvelles éditions de l’université, 2009. ISBN 2-7469-1640-1.
6. ↑  Sahara and West Africa Club/OECD *oecd.org*. Viitattu 20.8.2011. (englanniksi)
7. ↑  Barkire, Abdoulaye & Ado Kato, Sani: Etude sur l’approfondissement du diagnostic et l’analyse des systemes de production agrosylvo-pastoraux dans le cadre de la mise en oeuvre de la strategie de developpement rural: Region d’Agadez, s. 15, 44  octobre 2004. Republique du Niger, Comite interministeriel de pilotage de la strategie de developpement rural. Viitattu 20.8.2011. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Petter Johan von Zweigberg** (myös muodossa *von Zweygbergk*, k. 1750) oli suomalainen rusthollari, upseeri ja talonpoikaissäädyn edustaja Ruotsin vuoden 1731 valtiopäivillä. Hän omisti vuodesta 1724 alkaen *Runsas*-nimisen ratsutilan Suur-Pirkkalassa, nykyisen Ylöjärven alueella.

Petter Johanilla oli ainakin kaksi lasta vaimonsa *Ingeborg Widbohm*in (k. 1769) kanssa. Poika *Gustaf Ernst von Zweigberg* (1726 - 1767) hallitsi isän tilasta lohkottua Runsaan *Ylisen* ratsutila. Poika *Fredrik Johan Zweygberg* (1722 - 1775) opiskeli Turun akatemiassa ja toimi Hausjärven kappalaisena, mutta erotettiin virastaan vuonna 1769.

Petter Johan kuului alkuaan böömiläiseen von Zweigbergk-aatelissukuun. Isä *Anton Georg von Zweygberg* omisti Volkovon lahjoitusmaan nykyisellä Pietarin esikaupunkialueella ja kaatui taistelussa Venäjää vastaan. Antonin leski Margaretha o.s. Fechtenberg joutui lapsineen vankeuteen Venäjälle Pietari Suuren vallattua suvun maat.

Petter itse kuoli tapaturmaisesti keväällä 1750. Matkallaan kodistaan Runsaan ratsutilalta hän lankesi hevosineen jäihin oikaistessaan kapean, mutta virtauspaikkoja sisältävän salmen yli. Paikallisessa kansanperinteessä ja kummitustarinoissa kerrotaan salmeen hukkuneesta ritarista matkalla rakastajatterensa luo viitaten todennäköisesti juuri Petter von Zweigbergiin ja hänen kohtaloonsa. Näsijärven Vahantalahden kapein kohta nimettiin tarinan johdosta Ritarisalmeksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotivuori, Yrjö: Fredrik Johan Zweygberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. ↑  Luettelo Suomen talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustajista säätyvaltiopäivillä (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Ylöjärven talonhaltijaluettelo
4. ↑  Petter Johan von Zweygberg - sukupuu
5. ↑  Brita von Zweigbergk: *Tony's War*, s. 27. Pegasus Elliot Mackenzie Publishers Ltd. 2007. ISBN 1843862913. Google Books. (englanniksi)
6. ↑  Miettinen, Tiina: *Runsas : Kartano Ylöjärven Lempiäniemessä*. Risto Käkelä, 2019.
**Kawamura Kageaki** (jap. 川村 景明; 8. huhtikuuta 1850 – 28. huhtikuuta 1926) oli japanilainen marsalkka. Hän otti osaa esimerkiksi ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan ja Venäjän–Japanin sotaan tullen jälkimmäisessä erityisen tunnetuksi Mukdenin taistelussa Japanin 5. armeijan komentajana.

Elämäkerta
----------

Kawamura Kageaki syntyi Japanin Kagoshimassa (tuolloinen Satsuman han) 8. huhtikuuta 1850. Hänen isänsä oli Kagoshima-klaanin samurai.

Kawamura joutui ottamaan osaa taisteluissa jo vuonna 1864, eli vain 14-vuotiaana, kun Ison-Britannian laivasto pommitti Satsumaan kuulunutta Kagoshiman satamaa. Hieman myöhemmin Meiji-restauraation aikaisen Boshin-sodan aikana hän taistelu puoelstaan shōgunin joukkoja vastaan. Boshin-sodan jälkeen Kawamura liittyi kersanttina uuteen Japanin armeijaan. Vuoden palveltuaan Kawamura ylennettiin kapteeniksi. Vuonna 1877 hän oli mukana kukistamassa Satsuman kapinaa ja tuli myöhemmin ylennetyksi kenraalimajuriksi. Ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikana hän komensi keisarillisen kaartin divisioonan prikaatia Taiwanilla.

Venäjän–Japanin sodan sytyttyä vuonna 1904 Kawamurasta tuli Japanin armeijan 10. divisioonan komentaja ja hän yleni tammikuussa 1905 kenraaliksi. Sodan loppupuolella hänestä tuli 5. armeijan komentaja ja hän saavutti mainetta Mukdenin taistelussa. Sodan jälkeen vuonna 1907 Kawamura sai varakreivin (*shishaku*) aatlisarvon palkkioksi ansioistaan sodan aikana. Hänestä tuli Tokio varuskunnan koemntaja ja vuonna 1950 hän yleni kenttämarsalkaksi. Vuonna 1919 Kawamurasta tuli keisarillisen sotilasreservin johtaja. Hän kuoli 28. huhtikuuta 1926.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kawamura, Kageaki *Portraits of Modern Japanese Historical Figures*. National Diet Library, Japan. Viitattu 5.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Rotem Kowner: *Historical Dictionary of the Russo–Japanese War*, s. 180-181. The Scarecrow Press, 2006. ISBN 978-0-8108-4927-3. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |

 |
**Kavuri Samba Siva Rao** (s. 2. lokakuuta 1943) on intialainen poliitikko ja liikemies, joka toimi maansa tekstiiliministerinä vuosina 2013–2014. Hänet äänestettiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1984, jonka jälkeen hän toimi viisi kautta parlamentaarikkona. Yrittäjänä hän aloitti vuonna 1966 perustaessaan rakennusliikkeen nimeltä Progressive Constructions.

Rao aikoi erota kongressipuolueesta Manmohan Singhin toisella pääministerikaudella pettyneenä siihen, että hänelle ei tarjottu ministerin paikkaa. Puolueenjohto sai kuitenkin rauhoitettua hänet, jonka vuoksi Rao päätti jättää eroamatta. Rao tunnetaan yhtenäisen Andhra Pradeshin osavaltion kannattajana, jonka vuoksi hän vastusti Telanganan irtautumista Andhra Pradeshista. Kriitikoiden mukaan hänen vastustuksensa itsenäistä Telanganaa kohtaan kumpuaa hänen Hyderabadiin kohdistuvista yritysintresseistään.

Kun Telanganan osavaltio irtautui Andhra Pradeshista vuonna 2014 Rao erosi tekstiiliministerin virastansa. Hän päätti myös vaihtaa puoluetta ja liittyi Intian kansanpuolueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  K.S. Rao, an engineer, industrialist serving fifth term as MP (Profile) *Business Standard*.  17.6.2013. Viitattu 25.10.2019.
2. 1 2  K.S. Rao: Union Minister for Textiles *Outlook India*.  17.6.2013. Viitattu 25.10.2019.
3. ↑  Union minister Sambasiva Rao resigns over Andhra Pradesh bifurcation *NDTV*.  3.4.2014. Viitattu 25.10.2019.
4. ↑  Kalavalapalli, Yogendra: Congress minister Kavuri Samba Siva Rao joins BJP *Livemint*.  2.5.2014. Viitattu 25.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kavuri Samba Siva Rao** Wikimedia Commonsissa
**Petshop of Horrors** on Matsuri Akinon luoma kauhumanga- ja anime-sarja. Se on ensimmäisen kerran julkaistu Japanissa vuonna 1996. Amerikkalainen kustannusyhtiö Tokyopop julkaisi sen myöhemmin englanniksi kesäkuussa 2003, ja Pauna Media Group alkoi suomentaa sitä vuonna 2008.

Juoni
-----

Chinatownissa, Yhdysvalloissa, on pieni eläinliike. Sitä vetää salaperäinen kauppias Kreivi D. Hän myy ihmisille unelmia, salaperäisiä taruolentoja asiakkaiden tarpeiden ja haaveiden mukaan. Saadakseen tällaisen 'lemmikin', on allekirjoitettava sopimus, jossa on 3 ehtoa. Jos nämä ehdot rikotaan, liike ei ole vastuussa tapahtuneista. Yhden asiakkaan kuoltua salaperäisesti jättäen jälkeensä kuolleen liskon, etsivä Orcot alkaa tutkia Kreivi D:n osallisuutta asiaan. Hän uskoo vakaasti että kuolleella liskolla, kuolemalla ja kauppiaalla on selvä yhteys. Hän jää jollain tavoin epäilemään Kreivi D:tä kaikesta hämärästä, vaikkakin on samalla kiehtoutunut Kreivi D:stä jota vastaan hän ei pysty todistamaan. Kreivi D on yksi suuri mysteeri jonka menneisyyttä selvitetään hyvin hitaasti. Ainoa heti alusta havaittavissa oleva luonteenpiirre on D:n kyltymätön makeanhimo. Jokaisen osan aikana ilmenee uusia taruolentoja ja toistaan traagisempia kuolemia ja kohtaloita.

Hahmoja
-------

* Kreivi D
* Konstaapeli Leon Orcot
* Chris Orcot

Sekä lisäksi paljon sivuhahmoja.

Osat
----

Sarjaa on julkaistu kaikkiaan 13*lähde?* osaa.

1. Unelma
2. Epätoivo
3. Tytär
4. Kolmetoista
5. Lohikäärme
6. Arpa
7. Herkku
8. Tuho
9. Timantti
10. Halu
11. Jälkiruoka
12. Paholainen
13. Digitaalinen
14. Etsivä ja kukat osa 1
15. Musta hevonen
16. Etsivä ja kukat osa 2
17. Dracula
18. Kaksikko
19. Armas
20. Päivähoito
21. Tanssi
**Markus Foser** (s. 31. tammikuuta 1968 Vaduz) on liechtensteinilainen alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Skiclub Balzersia. Hän on pituudeltaan 187 cm.

Foser voitti maailmancupiin kuuluneen Val Gardenan syöksylaskun 17. joulukuuta 1993. Lisäksi hän sijoittui maailmancupissa neljänneksi Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 1995 ja seitsemänneksi Aspenin syöksylaskussa maaliskuussa 1994. Hän saavutti maailmancupin pisteitä ainoastaan syöksylaskussa. Syöksylaskun maailmancupin kokonaispisteissä hän oli parhaimmillaan 17:s kaudella 1993–1994.

Foser sijoittui Albertvillen olympialaisissa 1992 alppiyhdistetyssä 29:nneksi ja keskeytti syöksylaskun. Lillehammerissa 1994 hän oli syöksylaskussa 39:s. MM-kilpailuissa hän sijoittui syöksylaskussa 36:nneksi Moriokassa 1993 ja 26:nneksi Sierra Nevadassa 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2  Markus Foser *sports-reference.com*.  Arkistoitu 18.4.2020. Viitattu 18.8.2017. (englanniksi)
2. 1 2  Markus Foser Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**AZ Alkmaar** on jalkapalloseura Alkmaarista, Alankomaista. Seura perustettiin vuonna 1967 nimellä *AZ'67*, kun ***Alkmaar '54*** ja ***FC Zaanstreek*** yhdistyivät. AZ Alkmaar pelaa Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla Eredivisiessä.

Seura oli 1970–1980-luvuilla Cees ja Klaas Molenaar -nimisten liikemiesveljesten omistuksessa, ja vuonna 1981 se saavutti ennenkokematonta menestystä voittamalla Alankomaiden mestaruuden ja selviytymällä UEFA Cupin loppuotteluun. Kun Molenaarit jättivät seuran, kääntyi menestyskulku huonompaan suuntaan, ja vuonna 1988 AZ putosi alemmalle sarjatasolle.

1990-luvun loppupuolella liikemies Dirk Scheringa ryhtyi panostamaan seuraan, joka vuonna 1998 nousi takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Co Adriaansen valmentamana kaudella 2004–2005 AZ pelasi jälleen UEFA Cupia ja selviytyi välieriin. Joukkue myös sijoittui Hollannin liigan sarjataulukossa kolmannelle sijalle, mikä tarkoitti jälleen pääsyä UEFA Cupiin. 

Kaudella 2006–2007 AZ oli tiukasti mukana maansa mestaruustaistelussa ja viimeisellä kierroksella sille olisi mestaruuteen riittänyt voitto pikkuseura Excelsiorista. Se kuitenkin koki yllättävän 3–2-tappion ja näin sekä PSV että Ajax menivät ohi.

Kauden 2008–2009 päätteeksi AZ Alkmaar juhli historiansa toista Alankomaiden mestaruutta. Mestaruus varmistui jo kolme kierrosta ennen sarjan päätöstä ainoan uhkaajan Amsterdam Ajaxin hävittyä ottelunsa PSV Eindhovenille.

Saavutukset
-----------

* Alankomaiden mestari: 1981, 2009
* Alankomaiden Cupin voitto: 1978, 1980 ja 1982
* Alankomaiden 1. divisioonan voitto: 1996 ja 1998
* UEFA Cupin kakkossija 1981
* UEFA Cupin välierät 2004

Entisiä päävalmentajia
----------------------

* 1978–1982 Saksa Georg Kessler
* 1997–1999 Alankomaat Willem van Hanegem
* 1999–2000 Alankomaat Gerard van der Lem
* 2000–2002 Alankomaat Henk van Stee
* 2002–2005 Alankomaat Co Adriaanse
* 2005–2009 Alankomaat Louis van Gaal
* 2009 Alankomaat Ronald Koeman
* 2009–2010 Alankomaat Dick Advocaat
* 2010–2013 Alankomaat Gertjan Verbeek
* 2013–2014 Alankomaat Dick Advocaat
* 2014 Alankomaat Marco van Basten

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **AZ Alkmaar**.
* Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. ↑  Historie AZ. Viitattu 3.7.2017. (hollanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Eredivisie |
| --- |
|  |
| 2022–2023 | 
* Ajax
* AZ
* Cambuur
* Emmen
* Excelsior
* Feyenoord
* Fortuna Sittard
* Go Ahead Eagles
* Groningen
* Heerenveen
* NEC
* PSV
* RKC
* Sparta
* Twente
* Utrecht
* Vitesse
* FC Volendam

 |
|  |
| Entiset joukkueet | 
* ADO Den Haag
* Alkmaar '54
* FC Amsterdam
* Blauw-Wit Amsterdam
* FC Den Bosch
* FC Dordrecht
* DOS
* DS '79
* DWS
* FC Eindhoven
* Elinkwijk
* SC Enschede
* Fortuna '54
* De Graafschap
* GVAV
* Haarlem
* Helmond Sport
* Heracles
* MVV
* NAC
* NOAD
* PEC Zwolle
* RBC
* Roda JC
* SHS
* Sittard
* SVV
* Telstar
* SC Veendam
* De Volewijckers
* VVV
* FC Wageningen
* Willem II
* XerxesDZB

 |

 |
Roberto Prosseda
**Roberto Prosseda** (s. 1975 Latina) on italialainen pianisti.

Prosseda on esiintynyt sellaisten kapellimestareiden kuin David Afkhamin, Marc Albrechtin, Christian Armingin, Harry Bicketin, Oleg Caetanin, Riccardo Chaillyn, Pietari Inkisen, Yannick Nézet-Séguinin, George Pehlivanianin, Dennis Russell Daviesin, Tugan Sohijevin, Jan Willem de Vriendin ja Juraj Valčuhan johdolla. Prosseda on tehnyt levytyksiä Decca- ja Hyperion-levymerkeille. Hänen levyttämiensä teosten joukossa ovat muiden muassa Felix Mendelssohnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Goffredo Petrassin ja Luigi Dallapiccolan kokonaispianotuotannot. Prosseda on levyttänyt myös Franz Schubertin, Robert Schumannin ja Frédéric Chopinin teoksia.  Vuonna 2011 hän aloitti säännöllisen konsertoimisen jalkiopianolla. Debyyttinsä instrumentilla hän teki esittämällä Charles Gounod'n konserton sille tuon vuoden syyskuussa. Prosseda on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Diapason d'Orin.

Uutta musiikkia Prossedalle on säveltänyt esimerkiksi Ennio Morricone. Prosseda on julkaissut myös kirjan ja dokumentteja pianomusiikista ja säveltäjistä. Hän on toiminut Associazione Mendelssohnin puheenjohtajana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Roberto Prosseda Fazioli
2. 1 2 3 4  Roberto Prosseda Only Stage


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Lohta tavataan koko Itämeren alueella.
**Ruissalon kalalajisto** on hyvin monimuotoinen. Lajisto on mantereen puoleisilta osilta sisimmän saariston tyyppinen, kun taas Airiston puoleinen alue on verrattavissa ulkosaaristoon. Tämän vuoksi Ruissalon vesistöissä ja merialueilla on mahdollista tavata lähes kaikki Saaristomeren kalalajit. 

Ruissalon vesialueita on suojeltu muun saaren tapaan. Kalanhoidollisia toimenpiteitä Ruissalossa ovat olleet muun muassa alueiden rauhoitukset, kututurojen sijoittaminen ja kalanpoikasten istutus. Yksi jo vuosia rauhoitettuna olleista alueista on Krottilanlahti Ruissalon eteläpuolella.

Ruissalon kalalajit
-------------------

Ruutana elää Suomessa käytännössä kaikkialla rannikolla ja sisävesissä.
Kiiski on yksi Ruissalon yleisimmistä kalalajeista.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Ahven
* Ankerias
* Hauki
* Hietatokko
* Härkäsimppu
* Isosimppu
* Kampela
* Kiiski
* Kilohaili
* Kivinilkka
* Kolmipiikki
* Kuha
* Kuore
* Kymmenpiikki
* Lahna
 | * Lohi
* Made
* Meritaimen
* Mustatokko
* Mutu
* Nahkiainen
* Nokkakala
* Pasuri
* Rasvakala
* Ruutana
* Salakka
* Seipi
* Siika
* Silakka
* Siloneula
 | * Sorva
* Suutari
* Särki
* Särmäneula
* Säyne
* Turska
* Törö
* Vaskikala
* Vimpa
* Imukala
* Kivisimppu
* Makrilli
* Piikkikampela
* Piikkisimppu
* Pikkutuulenkala
 |

Lähteet
-------

* Paavo Kallio: *Ruissalo, luontoa ja kulttuuria*. Otava, 1979. ISBN 951-1-05368-X.
Lilla Blindsund

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°08′36.00″N, 24°44′50.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Lilla Blindsund** on saari Espoon Matinkylässä Nuottaniemen venesataman itäpuolella. Etäisyys Lilla Blindsundista Matinkylän manneralueeseen on vain parikymmentä metriä. Noin sata metriä Lilla Blindsundista länteen sijaitsee Stora Blindsund, joka nimestään huolimatta ei juurikaan ole Lilla Blindsundia suurempi. Iso Vasikkasaari sijaitsee Lilla Blindsundin kaakkoispuolella. Lilla Blindsundin omistaa Espoon kaupunki. Kansalaisen karttapaikan mukaan saaren pinta-ala on noin 0,8 hehtaaria.

Espoon kaupunginvaltuusto päätti joulukuussa 2021 talousarvion yhteydessä, että vuonna 2023 saareen rakennetaan silta. Saaren muuttamista yleiseksi ulkoilusaareksi sillan avulla on suunniteltu jo pitkään. Silta on myös merkitty alueen lainvoimaiseen asemakaavaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Lilla Blindsund Espoon opaskartalla
2. ↑  Espoossa pääsee tulevaisuudessa kävellen saareen – Rantaraitille suunnitellaan yli 300 000 euron siltaa *Länsiväylä*. Etelä-Suomen Media Oy. Viitattu 4.11.2019.
3. ↑  Dynasty tietopalvelu : Espoon kaupunki *espoo.oncloudos.com*. Viitattu 24.3.2022.
4. ↑  Espoossa pääsee tulevaisuudessa kävellen saareen – Rantaraitille suunnitellaan yli 300 000 euron siltaa *Länsiväylä*.  1.6.2017. Viitattu 24.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Lilla Blindsund, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset, and Daylength
**Punakylkilurikki** (*Charmosyna placentis*) on Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Punakylkilurikin pituus on noin 17 cm ja paino 38–48 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta kellanvihreä. Poski, pyrstön alapeitinhöyhenet ja rinnan sivulla oleva laikku ovat punaiset, pitkähkön pyrstön sulkien kärjet keltaiset ja siipien alapinnalla on keltainen raita. Korvan peitinhöyhenet ovat säihkyvän siniset. Nokka on punainen, iiris oranssi ja koivet punaiset. Naaraalla punaiset osat ovat vihreitä ja korvan peitinhöyhenet ovat säihkyvän kellanvihreät. Nuori yksilö muistuttaa puvultaan enemmän naarasta ja sen iiris on keltainen tai ruskea. Lento on nopeaa ja suoraviivaista.

Esiintyminen
------------

Punakylkilurikki elää Papua-Uudessa-Guineassa, lukuun ottamatta saaren keskiosan vuoristoa, sekä ympäröivillä saarilla. Lajin elinympäristön ala on 50 000–100 000 neliökilometriä. Populaation koko on arviolta yli 500 000 yksilöä. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Punakylkilurikki on lemmikkinä harvinainen.

Elinympäristö
-------------

Punakylkilurikit esiintyvät alavien maiden metsissä ja savanneilla sekä puutarhoissa ja kookospalmuistutuksilla. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai pieninä noin kymmenen yksilön parvina.

Lisääntyminen
-------------

Pesinnästä tunnetaan havaintoja lähinnä vain vankeudessa elävistä linnuista. Pesä voi olla puunkolossa, vanhassa variksenpesässä tai pari voi kovertaa kolon vanhaan termiittikekoon. Munia on yleensä kaksi, kooltaan 19 × 17,3 mm. Haudonta kestää noin 23 päivää ja pesäpoikasaika on noin seitsemän viikkoa.

Ravinto
-------

Punakylkilurikit syövät siitepölyä, kukkia, mettä, pehmeitä hedelmiä ja siemeniä. Persoja ne ovat erään korallipuun (*Erythtina indica*) kukinnoille.

Lähteet
-------

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. – T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
* World Parrot Trust

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Charmosyna placentis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.5.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Charmosyna placentis | 
* Wikidata: Q1259303
* Wikispecies: Charmosyna placentis
* BirdLife: 22684686
* CoL: 5XPPY
* BOW: reflor1
* eBird: reflor1
* GBIF: 2479761
* iNaturalist: 18896
* IRMNG: 10219044
* ITIS: 554825
* IUCN: 22684686
* NBN: NHMSYS0020789089
* NCBI: 176053
* Species+: 10535
* Xeno-canto: Charmosyna-placentis

 |
|  |
| Psittacus placentis | 
* Wikidata: Q109563433
* CoL: 4PKCX
* GBIF: 2479764
* ITIS: 714080

 |

 |
**Konsignaatio** on kaupankäyntiin liittyvä menettelytapa, joka käsittää kaksi erilaista muotoa. Ensimmäisessä tapauksessa välihenkilö, kuten esimerkiksi vähittäiskauppias, joutuu ostamaan tavaran itselleen voidakseen myydä sen edelleen. Toinen konsignaation muoto on jälleenmyyntiin liittyvä luottokauppa, jossa kauppahinnan maksuvelvollisuus alkuperäiselle myyjälle on yhdistetty jälleenmyyntitapahtumaan. Tällöin luottokauppaan sisältyy omistuksenpidätysehto. Konsignaatio on käytössä irtainten esineiden kaupassa, kuten esimerkiksi moottoriajoneuvojen ja taide-esineiden myynnissä.[1]

Yleisin syy konsignaation käyttöön on tavarantoimittajan vakuustarve. Lisäsyy on usein konsignaatioon liitetty välihenkilön oikeus myymättä jääneiden tavaroiden palauttamiseen alkuperäiselle myyjälle. Konsignaatio eroaa myyntikomissiosta siinä, että tavarantoimittaja pysyy esineen omistajana siihen saakka, kunnes sopimuskumppani ostaa esineen. Siksi tavara ei kuulu ennen ostohetkeä konsignaationsaajan konkurssipesään eikä esinettä voida ulosmitata tämän velasta.[1]

Luottokaupassa kaupallinen riski tavaran myymisestä on konsignaationantajalla (myyjällä), kun hän myöntää tavaralle palautusoikeuden. Palautusoikeuden myöntäminen varmistaa hänelle suojan konsignaationsaajan velkojia vastaan. Konsignaatiossa välihenkilö maksaa kauppahinnan myyjälle sopimuksen mukaan välittömästi tai hyvin pian jälleenmyynnin jälkeen. Toisin on tavallisessa jälleenmyyntiä varten sovitussa omistuksenpidätysehdon sisältävässä luottokaupassa. Siinä välihenkilö on velvollinen maksamaan kauppahinnan sovitun määräajan kuluttua riippumatta siitä, onko hän saanut tavaran myydyksi vai ei.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 321–322.
**Punakäärmetähti** (*Ophiura albida*) on varsinaisten käärmetähtien lahkoon kuuluva punaruskea käärmetähti, joka elää Atlantin valtameren koillisosissa ja Välimeressä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Nuori punakäärmetähti.
Punakäärmetähdellä on pieni ja pyöreä keskiruumis, jonka halkaisija on enintään 1,5 senttimetriä. Keskiruumiista erkanee viisi lyhyttä, lonkeromaista *sädehaaraa*, joiden tyvessä on nivel ja 10–12 pientä ihokidusta eli *papulaa*. Koko eläin on punaruskea sädehaarojen tyvessä sijaitsevia valkoisia täpliä lukuun ottamatta.

Sädehaarat ovat muodostuneet pyöreäreunaisista kalkkilevyistä, joiden molemmilla laidoilla on kolme piikkiä segmenttiä kohti. Keskiruumista peittävät suuret suomut sekä melko huomaamattomat kalkkilevyt. Sisimmissä imujalkapareissa on 2–3 uloketta, mutta ulommissa vain yksi. Keskiruumiin alapinnalla sijaitsevaa suuaukkoa ympäröivät säteittäin pienet leualliset kalkkikilvet. Jokaisessa leuassa on rivi hampaita sekä 3–5 suupapulaa kummallakin puolella.

Levinneisyys
------------

Punakäärmetähteä tavataan Atlantin valtameren koillisosissa Norjasta Azoreille ulottuvalla vyöhykkeellä sekä Välimeressä.

Elinympäristö
-------------

Punakäärmetähti elää pehmeällä pohjalla 4–850 metrin syvyydessä.

Lisääntyminen
-------------

Punakäärmetähti on yksineuvoinen eläin, joka elää korkeintaan kolme vuotta. Sen munat hedelmöittyvät merivedessä ruumiin ulkopuolella ja niistä kehittyy vedessä uivia toukkia, jotka kasvavat nopeasti täysikasvuisiksi käärmetähdiksi.

Ravinto
-------

Punameritähti syö pääasiassa pieniä selkärangattomia, varsinkin monisukasmatoja, simpukoita ja äyriäisiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Ophiura albida *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 19.9.2020. Viitattu 9.8.2010. (englanniksi)
2. ↑  Vallardi, Francesco (päätoimittaja): *Uusi suuri eläinkirja IV*. Milano: WSOY, 1971.
3. 1 2  Ophiura albida *Encyclopedia of Life*. Viitattu 9.8.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1602788
* Wikispecies: Ophiura albida
* BOLD: 151488
* CoL: 74Q6H
* EoL: 598371
* EUNIS: 44913
* GBIF: 2277002
* iNaturalist: 354826
* IRMNG: 10195753
* ITIS: 157426
* NBN: NBNSYS0000176876
* NCBI: 72672
* SeaLifeBase: 49615
* WoRMS: 124913

 |

 |