recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäisen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Trafalgar** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1820 vesillelaskettu 106-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

Alus oli virallisesti laivaston pääarkkitehtien yhdessä suunnittelema, mutta todellisuudessa sen suunnittelijana oli Sir William Rule. Suunnitelma 98-tykkisenä kolmikantisena toisen luokan linjalaivana hyväksyttiin 11. kesäkuuta 1807, mitä muutettiin *HMS Impregnablen* mukaiseksi. Alun perin alukselle ei pitänyt tulla peräkantta, mutta sellainen lisättiin parantamaan kykyä toimia lippulaivana. Vuonna 1813 aluksen leveyttä kasvatettiin 0,04 m:etrillä 15,54 m:etriin vakauden parantamiseksi. Suunnitelmien mukaisena valmistui vain yksi alus, kun todettiin 98-tykkiset kolmikantiset linjalaivat vanhentuneiksi. Alus muutettiin 1. tammikuuta 1817 106-tykkiseksi.

Alus tilattiin 15. tammikuuta 1806 98-tykkisenä toisen luokan linjalaivana Chathamin telakalta, missä vastaavana rakennusmestarina oli George Parkin. Köli laskettiin toukokuussa 1813. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1820 ja valmistui 7. syyskuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 85 082 puntaa, mikä sisälsi varustamisen. Alus siirrettiin Sheernessiin, jossa se katettiin.

Palvelus
--------

Alus nimettiin 22. helmikuuta 1825 uudelleen *HMS Camperdowniksi*. Se siirrettiin 1854 satamapalvelukseen ja muutettiin hiiliproomuksi kolme vuotta myöhemmin. Alus nimettiin 29. heinäkuuta 1882 *HMS Pittiksi* ja myytiin toukokuussa 1906.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Trafalgar (1820)**.
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793–1817 – Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Winfield, Rif s. 12


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Nelson-luokka** | **Royal Navyn ensimmäisen luokan linjalaivat** | Seuraaja:**Princess Charlotte -luokka** |
August von Pelzeln.
**August von Pelzeln** (10. toukokuuta 1825 Praha – 2. syyskuuta 1891 Oberdöbling) oli itävaltalainen lintutieteilijä.

Pelzeln työskenteli Wienin keisarillisessa museossa 40 vuoden ajan ja oli vastuussa museon nisäkäs- ja lintukokoelmista. Hän työskenteli Johann Nattererin Brasiliasta vuonna 1822 keräämien lintujen parissa ja kuvaili 343 tieteelle uutta lintulajia, muun muassa kalliovilistäjän (*Xenicus gilviventris*). Hän joutui lopettamaan työnsä museossa sairastuttuaan vakavasti.

30. huhtikuuta 1857 Pelzeln lähti maailmanympäripurjehdukselle Triestestä fregatti Novaralla ja palasi matkalta 30. elokuuta 1859. Matkasta hän laati teoksen *Reise der österreichischen Fregatte Novara um die Erde in den Jahren 1857, 1858, 1859 unter den Befehlen des Commodore B. von Wüllerstorf-Urbair (1864–1875)*.

Pelzeln kirjoitti teokset *Ornithologie Brasileiras* (1871) ja *Beiträge zur Ornithologie Südafrikas* (1882).

Otto Finsch nimesi pohnpeinkottaraisen (*Aplonis pelzelni*) hänen kunniakseen. Sen lisäksi hänen kunniakseen on nimetty madagaskarinuikku (*Tachybaptus pelzelnii*), ruskoelenia (*Elaenia pelzelni*), rusorintatypäkkö (*Pseudotriccus pelzelni*), vaaleapuumuura (*Thamnophilus pelzelni*), harmaavatsamuura (*Myrmeciza pelzelni*), kaitanokkakutoja (*Ploceus pelzelni*) ja punavatsakerttuli (*Granatellus pelzelni*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kalsineuriinin estäjät** ovat ryhmä erilaisia kalsineuriinientsyymiä estäviä lääkeaineita, jotka pääasiassa vähentävät immuunijärjestelmän ja T-lymfosyyttien jakautumista ja toimintaa. Ryhmään kuuluvat muun muassa siklosporiini, takrolimuusi, everolimuusi ja pimekrolimuusi.

Kalsineuriinin estäjät ovat rakenteeltaan erilaisia: esim. siklosporiini on 11 aminohapon peptidi ja takrolimuusi muistuttaa makrolideja. Molemmat metaboloituvat maksan CYP3A4-entsyymin vaikutuksesta, mikä aiheuttaa yhteisvaikutuksia tähän reittiin vaikuttavien muiden lääkeaineiden kanssa. Siklosporiinin eliminaation puoliintumisaika on noin 6 tuntia ja takrolimuusin noin 12 tuntia.

Siklosporiini kiinnittyy siklofiliiniproteiiniin ja takrolimuusi immunofiliiniin ja näiden muodostamat kompleksit estävät kalsineuriini-fosfataasientsyymiä aktivoimasta NFAT-transkriptiotekijää, joka säätelee sytokiinigeenien, kuten IL-2, IL-4, TNF ja IFN-gamma, aktiivisuutta T-lymfosyyteissä. Tämä vähentää T-solujen aktivoitumista, sytokiinituotantoa ja jakautumista, mikä vaimentaa lymfosyyttivälitteistä immuunivastetta ja tulehdusvastetta laajasti elimistössä. Kalsineuriinin estäjät vaimentavat tulehdusreaktiota esim. elinsiirron hyljintäreaktiossa, nivelreumassa, psoriaasissa, uveiitissa, vaikeassa sarveiskalvotulehduksessa, eräissä munuaistaudeissa sekä vaikeassa atooppisessa ekseemassa. Siklosporiinin vaikutuksiin kuuluvat myös muun muassa munuaisvaurio, kohonnut verenpaine, verenkuvan muutos, infektiot, syövät, ruokahaluttomuus, pahoinvointi, ripuli, vapina, ienhyperplasia, hirsutismi, maksa-arvojen kohoaminen, hyperlipidemia ja hyperglykemia. Takrolimuusi aiheuttaa myös munuaisvauriota ja muun muassa vapinaa, päänsärkyä, huimausta, ruuansulatuskanavan oireita, kohonnutta verenpainetta, hyperglykemiaa, tinnitusta, verenkuvan muutoksia, maksaentsyymien nousua sekä infektioita ja syöpiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Katriina Vuolteenaho ja Eeva Moilanen: "Kalsineuriinin estäjät", *Lääketieteellinen farmakologia ja toksikologia*. Kustannus Oy Duodecim, 2018. ISBN 978-951-656-905-8. Teoksen verkkoversio (viitattu 14.12.2020).
**Neutraali monismi** on ontologinen näkemys, jonka mukaan todellisuus koostuu yhdentyyppisestä (monismi) perussubstanssista, joka itsessään ei ole olemukseltaan sen enempää henkistä kuin aineellistakaan, mutta voi ilmetä sekä henkisinä että aineellisina aspekteina tai ominaisuuksina. Neutraali monismi on näin kaksoisaspektiteorian mukainen. Neutraali monismi sijoittuu kahden muun keskeisimmän monistisen näkemyksen, idealismin ja materialismin, väliin. 

Neutraalin monismin esitteli Baruch Spinoza 1600-luvulla. William James kannatti sitä esseessään *Onko "tietoisuutta" olemassa?* (1904). Bertrand Russell kannatti näkemystä jonkin aikaa. Näkemys ilmenee myös Alfred J. Ayerin teoksessa *Language, Truth and Logic*. Myös David Bohmin näkemys todellisuuden kokonaisvaltaisesta prosessiluonteesta on sukua neutraalille monismille.

Myöhemmin Donald Davidson on kannattanut mielen ja ruumiin ongelman suhteen niin kutsuttua anomaalista monismia, joka on sukua aiemmille neutraalin monismin teorioille, mutta ei kokonaan yhtenevä. Emergentti materialismi on toinen ontologisen monismin muoto, joka hyväksyy sekä mielen että aineen olemassaolon.

Katso myös
----------

* Kaksoisaspektiteoria

Lähteet
-------

1. ↑  James, William: *Onko "tietoisuutta" olemassa?*. (Does "consciousness" exist?, 1904.) Suomennos: Salla Rissanen. Jyväskylä: Jyväs-Ainola, 2008. ISBN 978-952-5353-35-8.
2. ↑  Niiniluoto, Ilkka: Tieteiden ykseys *Tieteessä tapahtuu 4/2001*. Viitattu 11.3.2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Stubenberg, Leopold: Neutral Monism *The Stanford Encyclopedia of Philosophy*. The Metaphysics Research Lab. Stanford University.  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Neutral monism
Kemal Atatürk, päässään turkkilaistyylinen kalpak
**Kalpak** tai **qalpaq** (turk. *kalpak*; kaz. ja kirg. *калпак*, bulg. калпак; kreik. καλπάκι *(kalpaki)*; puol. *kołpak*; ukr. ковпак, kovpak) on korkea, yleensä huovasta tai lampaannahasta tehty lakki, jota käyttävät miehet Turkissa, Ukrainassa, Balkanilla, sekä Keski-Aasian ja Kaukasuksen maissa.

Kuvaus
------

Turkissa ja Balkanilla kalpakit ovat sylinterimäisiä, kun taas Keski-Aasiassa ne ovat suippoja. Lieri voi olla leveä tai taitettu ylös. Kalpakeja käytetään kautta vuoden. Talvikäyttöön tarkoitetut kalpakit ovat paksuja ja lämpimiä, kun taas kesälakit ovat kevyempiä mutta leveämpiä, jotta ne tarjoaisivat suojaa auringolta. 

Kirgisiassa, missä kalpak on kansallispäähine, ne ovat valkoista huopaa, ja niiden kirjailut kertovat kantajan iästä ja asemasta.

Turkkilaissukuiset karakalpakit ovat saaneet nimensä lakin mukaan; "karakalpak" tarkoittaa *"musta kalpak"*.

Kirgiisirunonlausuja päässään valkoinen *ak-kalpak*

Katso myös
----------

* Paslikka

Lähteet
-------

1. ↑  Calpac *Merriam-Webster Dictionary Lainaus =31.1.2021*.
2. ↑  A guide to the Kalpak, the Kyrgyz traditional hat  8.4.2020. Kyrgyz'What?. Viitattu 31.1.2021.
3. ↑  *Narody mira: istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 203. Moskova: Sovetskaja entsiklopedija, 1988. (venäjäksi)
**Film-O-Holic.com** on Suomen vanhimpia yhä toiminnassa olevia verkkojulkaisuja. Vuonna 1998 perustettu elokuvasivusto julkaisee viikoittain ensi-ilta- sekä dvd-arvosteluja sekä pyrkii haastattelemaan kotimaisten elokuvien tekijöitä mahdollisimman kattavasti.

Julkaisun linjauksessa korostetaan kriittistä lähestymistapaa. Elokuva on taidemuoto, joten elokuvia on arvotettava yhdenmukaisesti taiteenlajinsa teoksina elokuvan kulttuurista merkitystä unohtamatta.

*Film-O-Holic.comin* julkaisija on Filmiverkko ry, jonka tarkoitus on harjoittaa voittoa tavoittelematonta julkaisutoimintaa internetissä. Film-O-Holic.comin lisäksi yhdistys ylläpitää myös akateemista WiderScreen-sivustoa.

Sivustolla on myös Turun elokuvakalenteri, mihin pyritään kokoamaan Turun elokuva-aiheiset tapahtumat.

Katso myös
----------

* Luettelo suomalaisista elokuvalehdistä ja -verkkojulkaisuista

Aiheesta muualla
----------------

* *Film-O-Holic.com*
* *Film-O-Holic.com* Facebookissa
* Turun elokuvakalenteri (Arkistoitu – Internet Archive)
* WiderScreen
Ižman piiri Komin tasavallan kartalla.
**Ižman piiri** (ven. Ижемский район, *Ižemski raion*, komiksi Изьва район, *Iźva raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 18 400 neliökilometriä. Asukkaita on 19 700 henkeä (vuonna 2009).

Ižman piiri sijaitsee Komin tasavallan pohjoisosassa. Koillisessa se rajoittuu Usinskiin, idässä Petšoran piiriin, etelässä Sosnogorskin piiriin ja Uhtaan sekä lännessä Ust-Tsilman piiriin. Piirin kautta virtaa Petšora ja sen sivujoki Ižma.

Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Brykalansk, Ižma, Keltšijur, Kipijevo, Krasnobor, Mohtša, Njašabož, Sisjabsk, Štšeljajur ja Tom. Hallinnollinen keskus on Ižman kylä, josta on 544 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin.

Seudun kantaväestöä ovat Ižman komit. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 90,4 % piirin asukkaista on komeja, 7,9 % venäläisiä, 0,8 % ukrainalaisia ja 0,2 % valkovenäläisiä.

Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut perunan viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Vuonna 2004 aloitettiin öljyn poraus.

Monikansallinen öljy-yhtiö aloitti koeporaukset suojelualueella Ižman piirissä 1990-luvun lopulla. Paikallisen väestön keskuudessa noussut kansanliike ja kansalaisjärjestöt onnistuivat lopettamaan yhtiön toiminnan alueella. Kansalaisliike haastoi yhtiön oikeuteen ja voitti jutun. Lisäksi paikallisen väestön onnistui tehdä öljy-yhtiö Lukoilin kanssa sopimus, jossa yhtiö lupaa osan voitoistaan alueellisen kehityksen tueksi.

Paikallisen väestön keskuudessa kannatusta saaneen kansalaisliikkeen jäseniä valittiin vuoden 2003 vaaleissa paikalliseen hallintoon ja samalla syrjäytettiin aiemmin hallinnut bisneseliitti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 216. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 4.2.2010. (venäjäksi)
3. ↑  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 31. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
4. ↑  Konakov, N.D. (sost.): *Komi-zyrjane. Istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 38–39. Syktyvkar: Komi knižnoje izdatelstvo, 1993. ISBN 5-7555-0440-7.
5. 1 2  Artikkeli Lippu-lehdessä 2/2006

Aiheesta muualla
----------------

* Ižman piirin sivusto (venäjäksi)

Komin piirit ja *kaupunkipiirit*
*Inta* •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
*Syktyvkar* •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
*Uhta* •
*Usinsk* •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
*Vorkuta* •
Vuktyl
Kalsitriolin aineenvaihduntatuote on kalsitroiinihappo.
**Kalsitrioli** eli **1,25-dihydroksikolekalsiferoli** on D3-vitamiinin aktiviinen muoto (lyhennetään **1,25-(OH)2D3** tai yksinkertaisesti **1,25(OH)2D**). Munuaiset valmistavat kalsitriolia kalsidiolista (C27H44O2). Kalsitrioli metaboloituu munuaisissa kalsitrioli 24-hydroksylaasin entsyymin katalysoimana edelleen vesiliukoiseksi kalsitroikhapoksi (1α-hydroksi-23-karboksi-24,25,26,27-tetranorvitamiini D3) joka poistuu elimistöstä virtsan mukana.

Kalsitriolin kemiallinen kaava on C27H44O3, moolimassa 416,636 g/mol, sulamispiste 113 °C ja CAS-numero 32222-06-3.

Kalsitrioli tehostaa kalsiumin ja fosfaatti-ionien imeytymistä suolistosta. Tämän lisäksi kalsitrioli lisää luusolujen kypsymistä, mobilisoi luuston kalsiumvarastoja ja vähentää parathormonin (PTH) eritystä.

Katso myös
----------

* Kolekalsiferoli (C27H44O)

Lähteet
-------

1. ↑  Hiltunen, Holmberg, Jyväsjärvi, Kaikkonen, Lindblom-Ylänne, Nienstedt, Wähälä: *Galenos – Johdanto lääketieteen opintoihin*, s. 426. Helsinki: WSOYpro, 2010. ISBN 978-951-0-33085-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Osmo Viinamäki: D-vitamiini: Puutteellisesti ymmärretty, turhaan pelätty, 27.8.2008 (Arkistoitu – Internet Archive) pdf
* Terveyskirjasto: Kalsitrioli
* PubChem: 1,25-dihydroxyvitamin D (englanniksi)
* DrugBank: Calcitriol (englanniksi)
* Human Metabolome Database: Calcitriol (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Calcitriol (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo urheilulajista, muut merkitykset sivulla Kalpa (täsmennyssivu).*
Kalpamiekkailua Ateenan olympialaisissa vuonna 2004
**Kalpa** (ransk. épée) on urheilulaji, jossa otellaan yksi vastaan yksi kalpa-nimisellä miekalla. Kalpa on pistomiekka, joten sillä saa pisteen ainoastaan pistämällä vastustajaa. Kahdesta muusta miekkailun olympialaislajista myös floretti on pistomiekka kun taas säilä on lyömämiekka. 

Kalvan hyväksytty osuma-alue ja valmiusasento nykyajan kilpamiekkailussa.
Kalvan hyväksytty osuma-alue on koko keho.  Ottelualue on muiden lajien tapaan 14 x 1,5–2 metrin suuruinen. 

Kalpamiekkailu on yksinkertaisin laji seurata sillä se, joka pistää ensimmäisenä voittaa pisteen. Sopimusaseilla floretilla ja säilällä piston hyväksyminen riippuu myös siitä, kumpi hyökkäsi ensin tai torjui hyökkäyksen onnistuneesti ja jatkoi vastapistolla. Kalvalla kaksoispistot eli pistot, joissa molemmat miekkailijat osuvat toisiinsa samanaikaisesti, ovat sallittuja. Kaksoispisto eli ns. "tuplapisto" rekisteröityy, jos miekkailijat saavat toisiinsa piston 40 millisekunnin sisällä. 

Nykyaikaisissa olympialaisissa laji on ollut mukana vuodesta 1900 alkaen. Kalpamiekkailu kuuluu osana myös nykyaikaisen viisiottelun kilpailuohjelmaan. Nykyaikaisessa 5-ottelun miekkailussa otellaan yhteen pistoon ja siinä ei hyväksytä kaksoispistoja. Kalpamiekkailu kuuluu osana myös ilmailu 5-ottelun kilpailuohjelmaan.

Miekka
------

Kalpa suoralla, eli ns. ranskalaisella kahvalla.Kalpa on ennen vanhaan tarkoittanut erilaisia miekkoja, yleensä sapelia tai lyömämiekkaa. Nykyisin kalvaksi kutsutaan modernisoitua pistomiekkaversiota kaksintaistelumiekasta.

Kalvan terä on maksimissaan 90 cm pitkä ja ase painaa noin 770 grammaa. Florettiin verrattuna kalpa on raskaampi, siinä on jäykempi, poikkileikkaukseltaan V:n muotoinen terä ja sen alumiininen väistinlevy (*kello* eli *kokilli*) on suurempi. Kuten muissakin miekoissa, koko ase on maadoitettu, eikä siihen osuneita pistoja rekisteröidä. 

Pisto rekisteröidään kalvan kärjessä olevalla metallisella painokatkaisijalla, joka on yhteydessä merkinantolaitteeseen. Painokatkaisimen ison jousen tulee kannattaa 750 gramman paino rekisteröimättä pistoa. Lisäksi painokatkaisimen kärkiosan ja kärkihylsyn väliin tulee jäädä 1,5 mm tyhjää tilaa. Kärkiosa ei saa rekisteröidä pistoja, jos kärkiosan ja kärkihylsyn väliin jää vähemmän kuin 0,5 mm tilaa. Nämä säädöt tarkistetaan kilpailuissa jokaisen ottelun alussa tarkoitukseen varatulla puntilla ja rakotulkilla.

Katso myös
----------

* Floretti
* Säilä
* Miekka

Lähteet
-------

1. 1 2  FIE Fencing Channel: Sports Explainer: The precise art of the epee *youtube.com*.  27.2.2020. YouTube. Viitattu 4.7.2023. (englanniksi)
2. ↑  Épée *sportsmatik.com*. Sportsmatik. Viitattu 4.7.2023. (englanniksi)
Gumbetin piiri Dagestanin kartalla.
**Gumbetin piiri** (ven. Гумбетовский район, *Gumbetovski raion*, avaariksi Гумбет район, *Gumbet raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 676,2 neliökilometriä. Asukkaita on 18 500 henkeä (vuonna 2010).

Gumbetin piiri sijaitsee Dagestanin luoteisosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu idässä Kazbekin ja Buinakskin, etelässä Untsukulin ja Hunzahin ja lännessä Botlihin piireihin sekä pohjoisessa Tšetšenian Nožai-Jurtin piiriin. Seudulla virtaa Andijskoje Koisu -joki.

Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Aradirih, Argvani, Danuh, Gadari, Igali, Ingiši, Kiljatl, Mehelta, Nižneje Inho, Šabduh, Tljarata, Tsilitl, Tširkata, Tšitl ja Verhnee Inho. Hallinnollinen keskus on Meheltan kylä, josta on 166 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 27. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 99,7 % piirin asukkaista on avaareja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut puutarhanhoitoon, viljakasvien viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Teollisuutta edustaa säilyketehdas. Piirin kautta kulkevat Botlihin ja Buinakskin sekä Hasavjurtin ja Tlohin väliset maantiet.

Piirissä toimii 8 lastentarhaa ja 21 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat 25 kerhotaloa, 21 kirjastoa ja museo. Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen *Gumbet*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 27.12.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Gumbetin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Gumbetin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla (venäjäksi)

Dagestanin piirit ja *kaupunkipiirit*
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
*Buinaksk* | 
*Dagestanskije Ogni* | 
Dahadajev | 
Derbent | 
*Derbent* | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
*Hasavjurt* |
Hiv | 
Hunzah | 
*Izberbaš* | 
*Južno-Suhokumsk* | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
*Kaspijsk* | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
*Kiziljurt* | 
Kizljar | 
*Kizljar* | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
*Mahatškala* | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Wegelius lokakuussa 2014.
**Jakob Wegelius** (s. 27. maaliskuuta 1966 Göteborg) on ruotsalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja kuvittaja.

Wegelius julkaisi esikoisteoksensa *Spionerna i Oreborg* vuonna 1994 opiskellessaan Tukholmassa Konstfack-korkeakoulussa. Vuonna 1999 hän sai Expressen-lehden Heffaklump-palkinnon teoksestaan *Esperanza*, joka oli ehdolla myös lasten- ja nuortenkirjallisuuden August-palkinnon ja Deutscher Jugendliteraturpreis -palkinnon saajaksi.

Vuonna 2008 Wegelius sai Maria Gripe -palkinnon. Hän sai lasten- ja nuortenkirjallisuuden August-palkinnon teoksistaan *Legenden om Sally Jones* (2009) ja *Merten gorilla* (2014), josta hän sai myös Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjapalkinnon 2015 sekä parhaan lastenkirjan Deutscher Jugendliteraturpreis -palkinnon vuonna 2017. Vuonna 2020 Wegeliukselle myönnettiin Astrid Lindgren -palkinto.

Wegeliuksen teoksia on käännetty yli 20 kielelle.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Merten gorilla*. (Mördarens apa, 2014). Suomentanut Kati Valli. WSOY, 2017. ISBN 978-951-0-42159-8.
* *Hudson Queenin ruusu*. (Den falska rosen, 2020). Suomentanut Kati Valli. WSOY, 2021. ISBN 978-951-0-46903-3.

Lähteet
-------

1. ↑  Jakob Wegelius *Store norske leksikon*. Viitattu 27.11.2021. (norjaksi)
2. ↑  Wegelius, Jakob *Kirjasampo.fi*. Viitattu 12.12.2020.
3. 1 2  Jakob Wegelius WSOY. Viitattu 12.12.2020.
4. ↑  Sjögren, Helena: Jakob Wegelius får Astrid Lindgren-priset 2020  13.11.2020. SVT. Viitattu 12.12.2020. (ruotsiksi)
5. ↑  Jakob Wegelius Bonnier Carlsen. Viitattu 12.12.2020. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jakob Wegeliuksen verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jakob Wolle** (k. 1653 Turku) oli kauppias ja rautaruukkien omistaja.

Wolle oli turkulainen suurkauppias, joka harjoitti tuontia ja vientiä Lyypekin, Danzigin ja myöhemmin Hollannin kanssa. 1630-luvun keskivaiheille saakka hän oli varakkain turkulainen kauppias. 1627–1635 hän vuokrasi käyttöönsä kaikki Suomen salpietarikeittämöt ja 1632–1644 Mustion rautaruukin. 1630 hän perusti itse Pohjan pitäjän Anskun kylään Antskogin rautaruukin. Kun malmin saanti Wollen rautaruukeille osoittautui riittämättömäksi, ne ajautuivat vaikeuksiin. 1647 hän joutui luvuttamaan ne velkojalleen Peter Thorwöstelle, joka oli toiminut hänen kirjanpitäjänään ja oli naimisissa Elin Sågerin kanssa.

Wollen puoliso vuodesta 1637 oli hollantilainen Anna Spranckhusen, joka eli ainakin vielä vuonna 1656. Heidän häissään, jotka olivat samalla ristiäiset, oli vieraana muun muassa Pietari Brahe. Wolle haudattiin Turun tuomiokirkon kuoriin, jonka kunnostusta hän oli rahoittanut.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 834. Helsinki: WSOY, 1955.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Gumpert Apollo** on saksalaisen Gumpertin ensimmäinen automalli, katulaillinen superauto. Se on monien muiden superautojen tapaisesti kaksipaikkainen, takavetoinen ja keskimoottorinen. Auton runko on tehty Cro-mo-putkista ja koripaneelit ovat hiili- ja lasikuitua. Auton kehitysprojektin aloitti Audin entinen työntekijä Roland Gumpert, joka aikoi valmistaa autoa 150 kappaletta vuoteen 2008 mennessä.
Auto on suunniteltu lähes yksinomaan kilpailukäyttöä varten, ja se on varusteltu paljolti tätä varten. Tavaratilaa on erittäin vähän, ja se on sijoitettu lähelle moottoria.
Valmistaja väittää auton rakenteen olevan niin optimoitu ja tasapainoinen, että tarpeeksi suurella nopeudella sillä pystyisi ajamaan tunnelissa ylösalaisin. Tätä ei kuitenkaan ole testattu.

Tekniikka
---------

Apollon voimanlähteenä on Audin valmistama 4,2 litrainen V8-moottori, joka tuottaa kahden turboahtimen avulla 641 hevosvoiman teho. Moottori on lähes neliö, sillä kunkin sylinterin poraus on 91 % sen iskunpituudesta.
Autossa on kuusiportainen sekventiaalivaihteisto ja kuivasumppuvoitelu.

### Mitat

Auton mitat:

* Akseliväli: 270 cm
* Raideleveys (E/T): 167 / 160 cm
* Pituus: 446 cm
* Leveys: 200 cm
* Korkeus: 111,5 cm
* Omamassa: 1 468 kg
* Maavara: 4 cm

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gumpert Apollo**.
1. ↑  Gumpert Apollo – tekniset tiedot Carfolio.com. Viitattu 27.7.2015.
Kävelevä Buddha Putthamonthonin puistossa Nakhon Pathomissa.
Rama I:n patsas Memorial Bridge -sillalla Bangkokissa.
Thao Suranareen patsas Nakhon Ratchasimassa.
**Silpa Bhirasri** (thaiksi ศิลป์ พีระศร, syntymänimeltään **Corrado Feroci**, 15. syyskuuta 1892 – 14. toukokuuta 1962 Bangkok) oli italialainen professori ja kuvanveistäjä, jonka kuningas Rama VI kutsui 1923 Thaimaahan opettamaan kuvanveistoa kuninkaallisen palatsin asioiden ministeriön kuvataiteiden osastolle, josta 1943 tuli Silpakornin yliopisto. Silpa Bhirasrista tehtiin yliopiston ensimmäinen dekaani, ja hän oli opiskelijoiden ja kollegoiden keskuudessa hyvin arvostettu.

Toisen maailmansodan japanilaismiehityksen aikana 1944 hän muutti nimensä thaimaalaiseksi ja otti Thaimaan kansalaisuuden välttääkseen pidätyksen.

Thaimaassa julkaistiin juhlapostimerkki hänen 100-vuotissyntymäpäivänsä kunniaksi 1992. Thaimaassa vietetään vuosittain 15. syyskuuta Silpa Bhirasrin muistopäivää.

Hän teki elinaikanaan Thaimaahan 18 merkittävää muistomerkkiä, joista yhdeksän sijaitsee Bangkokissa. Merkittävimpiä hänen töistään ovat Bangkokin Voiton muistomerkki, Demokratian muistomerkki, Rama VI:n patsas Lumpini-puiston edustalla, Rama I:n patsas Phra Phutta Yodfan sillalla (Memorial Bridge -silta) sekä Nakhon Pathomin Buddhan patsas, Suphanburin kuningas Naresuanin muistomerkki ja Nakhon Ratchasiman Thao Suranareen patsas.

Lähteet
-------

* Oscar Nalesini, *L'Asia Sud-orientale nella cultura italiana. Bibliografia analitica ragionata, 1475-2005*. Roma, Istituto Italiano per l'Africa e l'Oriente, 2009, sivut 292-316 ISBN 978-88-6323-284-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Silpakornin yliopisto: professori Silpa Bhirasri. Web Archive 8.3.2010.
* Thai artists: Silpa Bhirasri. rama9art.org.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Ravintola Bläkin sisäänkäynti.
**Bläk** oli vuosina 2007–2015 toiminut Helsingissä sijaitseva yksityisklubi-tyyppinen ravintola. Se sijaitsi Koiton talossa 8. kerroksessa ja pinta-alaltaan ravintola oli 250 m². Lisäksi siihen kuului vielä osittain katettu kattoterassi kooltaan 70 m². 63-asiakaspaikkainen ravintola avattiin 8. lokakuuta 2007. Huoneistossa ovat aiemmin sijainneet muun muassa Raittiusyhdistys Koiton toimistotilat.  

Ravintola Bläkin kattoterassi.
Klubi valitsi jäsenensä. Tavoitemäärä oli aluksi 150–200. Tämä ylittyi avajaispäivään mennessä. Jäsenyys maksoi avajaisvuonna yksityishenkilöiltä 1 220 euroa ja yritysjäseniltä 3 000 euroa. 
Myöhemmin (2010) jäsenyys maksoi yksityishenkilöiltä 1 500 euroa ja yritysjäseniltä 3 750–4 750 euroa.*lähde?*

Ravintola oli ensimmäinen tunnetuille suomalaisille suunnattu yksityisklubi. Se sai paljon medianäkyvyyttä klubin vähemmistöomistajana olevan Jenni Dahlman-Räikkösen avulla. Jäseneksi pääsi vain suositusten kautta. Jäsenille oli tarjolla VIP-taksinumero, henkilökohtainen autonkuljettaja ja erilaisia concierge-palveluita, esimerkiksi lentovaraus ulkomaille ja luksusluokan juhlatilaisuuden järjestäminen.

Bläkin operatiivisesta toiminnasta vastasi myöhemmin *Aki Seppänen Club Oy*. Toimintaa pyörittävä yritys vaihtui, koska vanha Bläk oli ajautunut maksuvaikeuksiin. Aiemmin omistajana oli 80 %:n osuudella markkinointifirma Louder ja FS Holding.

Klubi ei antanut julkisuuteen listaa jäsenistään. Lehtitietojen perusteella klubin asiakkaita ovat olleet ainakin Susanna Penttilä, Vanessa ja Jari Kurri, Emilia ja Mikko Leppilampi, Jari Litmanen, Jaana Pelkonen, Kirsi Ylijoki ja Eicca Toppinen.

Klubi lopetti toimintansa vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Aino Kangaspuro: Luksusklubi rikkaille! *Iltalehti*.  25.9.2007. Viitattu 10.1.2008.
2. ↑  Helsingin kaupungin rakennuslautakunnan esityslista 19.6.2007 (DOC) *hel.fi*. Viitattu 10.1.2008. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Karri Lehtiö: Juomarahoja! *Iltalehti*.  20.10.2007. Viitattu 10.1.2008.
4. ↑  Karri Lehtiö: Klubia myydään Jennin nimellä *Iltalehti*.  10.10.2007. Viitattu 11.1.2008.
5. ↑  Taloussanomat: Dahlman-Räikkönen perustaa ökyklubin *Taloussanomat*.  24.9.2007. Viitattu 15.1.2008.
6. ↑  Josi Tikkanen: Bläk näkee vihdoin valoa *Kauppalehti*.  17.3.2010. Viitattu 17.3.2010.
7. ↑  Sari Hannikainen: Näin sisäpiiri bailaa! *Iltalehti*.  9.10.2007. Viitattu 15.1.2008.
8. ↑  Iltalehti: Bläkissä juhlittiin pikkutunneille *Iltalehti*.  7.12.2007. Viitattu 15.1.2008.
9. ↑  Ökyklubi kuopattiin *Helsingin uutiset*.  22.9.2015.  Arkistoitu 27.9.2015. Viitattu 22.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bläk** Wikimedia Commonsissa
**Pikkulouhikala** (*Echiichthys vipera*) on louhikalojen heimoon kuuluva pieni, myrkyllinen ahvenkala, joka elää Itä-Atlantilla ja Välimeressä.

Ulkonäkö
--------

Täysikasvuisen pikkulouhikalan pituus on keskimäärin 10 senttimetriä ja enimmillään 15 senttimetriä. Sillä on pitkänomainen, kellanruskea ruumis ja harmaanruskea selkä. Muita tuntomerkkejä ovat musta etummainen selkäevä ja hopeanvalkoiset kyljet, jotka ovat usein ruskeiden täplien juovittamat.

Levinneisyys
------------

Pikkulouhikala elää Atlantin valtameren itäosissa ja Välimeressä. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Pohjanmerelle ja etelässä Marokon ja Madeiran rannikolle. Yksittäisiä havaintoja on tehty myös Kanariansaarilla.

Elintavat
---------

Pikkulouhikala elää rantojen tuntumassa enintään 150 metrin syvyydessä. Yleensä se kaivautuu hiekkaiseen, liejuiseen tai kivikkoiseen merenpohjaan niin, että vain silmät ja etummaisen selkäevän kärki jäävät näkyviin.

Pikkulouhikala on erityisen vaarallinen myrkkykala, koska sitä tavataan usein uimarantojen läheisyydessä. Myrkkyrauhaset sijaitsevat kalan etummaisessa selkäevässä ja kiduskannessa.

Kalastus ja käyttö
------------------

Pikkulouhikalaa kalastetaan jonkin verran sekä kaupallisesti että urheilumielessä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Echiichthys vipera (html) *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 16. kesäkuuta 2010. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6  *Echiichthys vipera* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1470652
* ARKive: echiichthys-vipera
* BOLD: 52074
* CoL: 38FML
* EUNIS: 120842
* FishBase: 1364
* GBIF: 2386469
* iNaturalist: 118649
* IRMNG: 10452053
* ITIS: 630409
* NBN: NHMSYS0020752136
* NCBI: 94984
* Plazi: 1F18D76F-1A4D-A630-8E50-5F3A70F98726
* WoRMS: 150630

 |

 |
Kahden kokoista silppua (oikealla) ja sen pakkauksia (vasemmalla). Putkilon pituus noin 15 cm.
Pohjanmerellä levitettyä silppua, joka leviää tuulen mukana. Alankomaiden ilmatieteenlaitoksen säätutkakuvia.
**Silppu** (engl. *chaff*) on tutkan harhauttamiseksi käytettävää ainetta, jota sirotellaan lentokoneen tai muun kohteen ympärille jotta kohdetta ei voisi seurata tutkalla. Yleisimmin käytettävät silput valmistetaan hienojakoisesta alumiinista tai metallinsekaisesta lasikuidusta tai muovista. 

Se on muodoltaan kuidunpätkiä. Jotta silppu aiheuttaisi mahdollisimman voimakkaan tutkakaiun, kuidunpätkät leikataan puoleen käytettävän tutkan aallonpituudesta.

Suomessa käytettävä silppu on useimmiten 20 mikrometrin lasikuitua, jossa on muutaman mikrometrin paksuinen alumiinipinnoite. 

Silppu näkyy myös säätutkien kuvissa pitkulaisina nauhoina, jotka leviävät ja liikkuvat tuulen mukana.

Lähteet
-------

1. ↑  Ukskoski A: *Tekniikan rajoitukset ilmataisteluohjusten suorituskykyyn (pro gradu)*, s. 5. Maanpuolustuskorkeakoulu, 2007. verkkoversio Doriassa (viitattu 15.11.2013).
2. ↑  Zrnic & Ryzkhov: Polarimetric Properties of Chaff NOAA.  Arkistoitu 13.9.2016. Viitattu 15.11.2013.
3. ↑  Digitaalinen taistelukenttä : informaatioajan sotakoneen tekniikka s. 436 (2013) *doria.fi*.
4. ↑  Chaff Detected by NWS Louisville Radar NWS. Viitattu 15.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Silppu** Wikimedia Commonsissa
**Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli** on ruotsalaisen joululaulun "Fröjdas vart sinne julen är inne*"* käännös.

Tämän joululaulun on vuonna 1881 kirjoittanut ruotsalainen opettaja ja maallikkosaarjaaja Nils Frykman (1842–1911). Laulun otsikkona oli "Julmorgonen" (Jouluaamu) ja se liittyy jouluaamun jumalanpalveluksen tunnelmaan kynttilöiden valaisemassa kirkossa. Frykman oli kotoisin Värmlannin Sunnesta ja muistot Sunnen kirkon jouluaamun jumalanpalveluksesta sävyttävät laulun tekstiä. Neljäs säkeistö viittaa jouluaamun jumalanpalvelukseen: ruotsinkielisen tekstin *"*Gamla och unga, låtom oss sjunga" on lähes suora lainaus perinteisestä Ruotsin kirkon jouluaamun alkuvirrestä 119, "Var hälsad, sköna morgonstund / Oi, kirkas aamun sarastus", sen 1. säkeistöstä: "Unga, sjunga med de gamla".

Laulun säveltäjä Wilhelm Theodor Söderberg (1845–1922) oli urkuri ja musiikinopettaja. Tämän joulululaulun sävelmä ilmestyi *Sanningsvittnet*-nimisessä lehdessä 22. joulukuuta 1881.

Laulun vanhin suomennos *"*Riemuitse mielen', kiittäös kielen', joulu jo tullut on!*"* ilmestyi 1905 *Hengellisten laulujen ja virsien* 2. vihkossa. Myöhemmin laulun sanoja on uudistettu muotoon *"*Riemuitse mieli, kiitä sä kieli, joulu jo tullut on". Suomalaisessa jouluperinteessä se ei ole kuulunut kaikkein tunnetuimpien joululaulujen joukkoon. Laulu on julkaistu suomeksi *Hengellisiä lauluja ja virsiä* -kirjan ohella *Hengellisessä laulukirjassa*, laulu 47 ja *Siionin matkalaulut* -kokoelmassa, laulu 14.

Se on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 118 ("Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli*"*). Suomennos on Niilo Rauhalan 1997 tekemä uusi käännös.

Lähteet
-------

1. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 308. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014. ISBN 978-91-8771-034-6. (ruotsiksi)*
2. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 308. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
3. ↑  Pauli Vaalas: *Laulujen lähteillä*
Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelman vaiheita ja tekijöitä*, s. 161. Suomen Lähetysseura, 1973. ISBN 951.624-126-3.*
**Pyhä Spyridon** (kreik. Ἅγιος Σπυρίδων, *Ágios Spyrídon*) (n. 270 – 12. joulukuuta 358) on ortodoksisen kirkon pyhä.

Pyhä Spyridon on muun muassa savenvalajien ja Tolstoin perheen sekä kreikkalaisten Elafónisoksen, Kásoksen ja Korfun saarten suojeluspyhä. Hänen juhlapäivänsä on 12. joulukuuta.

Elämä
-----

Pyhä Spyridon syntyi Kyproksen saarella hartaiden kristittyjen vanhempien lapsena. Spyridon työskenteli paimenena ja oli lukutaidoton. Hänellä oli vaimo ja lapsi. Spyridon opetteli ulkoa pyhimpiä uskonnollisia tekstejä ja kirkonpalvelusta. Alueen piispa oli vaikuttunut nuoren Spyridonin luonteesta ja vihki tämän papiksi. Konstantinus Suuren valtakaudella Spyridonin vaimo kuoli, minkä jälkeen hänestä tuli Trimythuksen piispa. Vuosien kuluessa Spyridon auttoi apua tarvitsevia ja hänen maineensa kasvoi. Hänen rukouksiensa ansiosta sokeat saivat näkönsä takaisin, sairaat parantuivat ja kuivuudet päättyivät. Sittemmin Spyridonista tuli sokea, mutta hän koki sen olevan lahja Jumalalta.

Kerran Spyridonin ollessa myymässä muutamia pässejä eräälle maanviljelijälle, Spyridon käski maanviljelijän jättää maksun pässeistä tiettyyn paikkaan ja ottaa sieltä mukaansa pässit. Maanviljelijä vei rahat paikkaan ja Spyridon otti ne, mutta ei laskenut niitä. Tämän nähtyään maanviljelijä päätti ottaa yhden ylimääräisen pässin, mutta pässi palasi puolivälissä matkaa takaisin Spyridonin talliin. Tämä toistui kolme kertaa. Maanviljelijä myönsi rikoksensa ja maksoi ylimääräisestäkin pässistä, jonka jälkeen pässi meni maanviljelijän talliin.

Sana Spyrídonin viisaudesta, nöyryydestä ja hyväntekeväisyydestä levisi edelleen ja hänet kutsuttiin Nikean ensimmäiseen kirkolliskokoukseen, joka pidettiin vuonna 325.

Spyridon kuoli 88 vuoden iässä vuonna 358, jonka jälkeen häntä ehdotettiin pyhäksi. Pyhän Spyridonin pyhäinjäännökset ovat Kreikassa Korfun saarella hänen mukaansa nimetyssä kirkossa. Tosin Spyridonin oikea käsi on Roomassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Saint Spyridon kerkyrainfo.gr. Viitattu 6.5.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  St Spyridon the Wonderworker and Bishop of Tremithus Orthodox Church in America. Viitattu 6.5.2012. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Sanderson, Ruth: *Saints: Lives And Illuminations*, s. 24. Eerdmans Young Readers, 2010. ISBN 080285365X. Teoksen verkkoversio (viitattu 6.5.2012). (englanniksi)
4. ↑  Choose a destination in Greece Elafonissos Festivals, Greece: Information about the Festivals of Elafonissos, Peloponnese greeka.com. Viitattu 6.5.2012. (englanniksi)
5. ↑  Virtual Tour - Take a virtual tour of the island Emborios.com. Viitattu 6.5.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä Spyridon** Wikimedia Commonsissa
Walhallan sisäänkäynti.
**Walhalla** on Helsingissä Suomenlinnan eteläkärjen Kustaanmiekan saaren linnoitusmuureissa vuodesta 1952 toiminut ravintola, jonka nimi tulee Viaporissa 1780-luvulla toimineesta Valhalla-seurasta. Walhalla koostuu nykyisin kolmesta ravintolasta, jotka ovat iltaravintola *Walhalla Gourmet*, pizzeria *Nikolai* ja *Aurinkoterassi & Bar*. Lisäksi ravintolan piha-aluetta telttoineen käytetään suuriin tilaisuuksiin. Walhalla on avoinna kesäisin vapusta alkaen, mutta toimii ympäri vuoden tilausravintolana.

Historiaa
---------

Ravintolatilat rakennettiin Suomenlinnan linnoitukseen vuosina 1949–1951 Helsingin vuoden 1952 kesäolympiakisojen edustustarkoituksiin. Tilojen suunnittelijana toimi arkkitehti Aulis Blomstedt. Ravintolan pääsali rakennettiin kaponieeri Delwigiin, ja osa kaponieeri Boijesta toimii kabinettina. Boijessa on myös ravintolan näköalaterassi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ravintolat ja kahvilat, Suomenlinna-sivusto, viitattu 1.3.2015.
2. 1 2  Ravintola Walhalla vuodesta 1952 (Arkistoitu – Internet Archive), Ravintola Walhalla, viitattu 1.3.2015.
**Jean Kraft** (9. tammikuuta 1927 Menasha, Wisconsin – 15. heinäkuuta 2021 Englewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.

Kraft teki vuonna 1957 debyyttinsä Laura Gatesin roolissa Mark Buccin teoksen *Tale for a Deaf Ear* esityksessä Tanglewoodissa. Ensimmäisen esiintymisensä New Yorkin kaupunginoopperassa hän teki vuonna 1960 Äidin roolissa Hugo Weisgallin *Six Characters in Search of an Author* -teoksessa. Vuonna 1964 Kraft loi Sarah Chickenin roolin Robert Wardin oopperan *Lady from Colorado* kantaesityksessä Central City Operassa. Santa Fen oopperassa Kraft teki ensiesiintymisensä Adelaidena *Arabellassa* vuonna 1965; viimeisen kerran hän esiintyi siellä vuonna 1987. Vuonna 1970 hän aloitti uran Metropolitan-oopperassa Floran roolissa *La traviatassa*; viimeisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa hän teki vuonna 1989.

Kraft esiintyi uransa aikana myös monissa muissa yhdysvaltalaisissa oopperataloissa. Euroopassa hän tulkitsi Wienin valtionoopperassa Dinah'n osan Leonard Bernsteinin *A Quiet Placessa* säveltäjän itsensä johdolla (1986) ja Maggio Musicale Fiorentinossa Mrs. Sedleyn roolin *Peter Grimesissa* (1988). Viimeisen oopperaesiintymisensä Kraft teki vuonna 1990 Marquise de Berkenfeldin roolissa *Rykmentin tyttäressä* Seattlen oopperassa. Kraftin levytysten joukossa ovat RCA:n julkaisemat James Levinen johtamat versiot *Otellosta*, *Andrea Chénieristä* ja *Cavalleria rusticanasta*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jean Kraft, 94, an Incisive Singing Actress and Valuable Member of the Met Ensemble in the '70s and '80s, has Died (Arkistoitu – Internet Archive) Opera News, viitattu 18.7.2021
2. ↑  Jean Kraft Interview with Bruce Duffie Bruce Duffie, viitattu 18.7.2021


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |

 |
Schleswigin kaupunkinäkymää, keskeisellä sijalla tuomiokirkko.
**Schleswig** (tansk. *Slesvig*) on kaupunki Saksan pohjoisimman osavaltion Schleswig-Holsteinin pohjoisosassa. Se toimii Schleswig-Flensburgin piirikunnan hallintokaupunkina. Kaupunki sijaitsee Itämeren noin 42 kilometriä pitkän Schleivuonon pohjukassa. Tältä kaupunki on myös saanut nimensä. Kaupungissa asui 24 773 ihmistä vuoden 2016 lopussa.

Historia
--------

Varhaisin maininta Schleswigistä on peräisin vuodelta 804 muodossa *Sliasthorp*. Schlein vastarannalla sijaitseva Haithabu oli viikinkiaikana merkittävä kauppapaikka, joka tuhoutui vuonna 1066 slaavien hyökkäyksessä. Tämän jälkeen suurin osa kauppatoiminnasta siirtyi Schlein pohjoisrannalla sijaitsevaan Schleswigiin. Vuonna 947 perustettiin Schleswigin hiippakunta. Schleswigin tuomiokirkko mainitaan vuonna 1134.

Vuodesta 1544 alkaen Gottorfin linna toimi Schleswig-Holstein-Gottorfin herttuoiden asuinsijana. Herttuoilla oli hyvin läheiset siteet Tanskan kuningashuoneeseen, mutta 1600-luvulla heidän politiikkansa muuttui itsenäisemmäksi. Suuren Pohjan sodan jälkeen Schleswigin herttuakunnan gottorfilainen osuus siirtyi jälleen Tanskan kuninkaalle. Korvauksena siitä, että linna oli menettänyt asemansa herttuan asuinsijana, sinne siirtyivät Schleswigin herttuakunnan korkein oikeus sekä hallinto.

Toisen Saksan–Tanskan sodan seurauksena Schleswigin alue siirtyi vuonna 1864 Tanskalta Preussin hallintaan. Schleswigin kaupunki sai tuolloin Schleswig-Holsteinin pääkaupungin aseman. Vuonna 1946 Schleswig-Holsteinin osavaltiohallinnon sijaintipaikaksi määrättiin kuitenkin Kiel. Schleswig-Holsteinin korkein oikeus pysyi edelleen Schleswigissä.

Väestö
------

Schleswigissä on merkittävä tanskalainen vähemmistö, joka ylläpitää omia kouluja, kirjastoa ja laajaa kulttuuritoimintaa.

Nähtävyydet
-----------

Schleswigin merkittävimpiä nähtävyyksiä ovat Schleswigin tuomiokirkko, kalastajakylä Holm sekä Gottorfin linna. Linnan barokkipuutarhassa on vuonna 2005 rakennettu niin sanottu "maapallotalo" (saks. *Globushaus*), jossa on esillä Adam Oleariuksen vuosina 1650–1654 konstruoiman karttapallon kopio, halkaisijaltaan noin kolme metriä.

Noin viiden kilometrin päässä Schleswigin keskustasta sijaitsee Busdorfin kunnan alueella viikinkiaikaisen Haithabun jäänteitä. Paikalla toimii nykyään viikinkimuseo.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Yhdistynyt kuningaskunta Lontoon Hillingdonin kaupunkipiiri, Yhdistynyt kuningaskunta
* Ranska Mantes-la-Jolie, Ranska
* Tanska Vejle, Tanska
* Saksa Waren, Mecklenburg-Etu-Pommeri, Saksa

Lähteet
-------

1. 1 2  Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2016 (XLSX) *Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein*. Viitattu 20.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Schleswig (kaupunki)** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivusto
* Katsaus kaupungin historiaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Cornwall saari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Cornwall Island |
| Sijainti | 
77°37′N, 94°52′WNunavutQikiqtaalukin alueKanada |
| Saariryhmä | 
Kuningatar Elisabetin saaretKanadan arktiset saaret |
| Vesialue | 
Pohjoinen jäämeriView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
2 358 km² |

Väestö| Asukasluku | 
(Asumaton) |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Cornwallinsaari** on pienehkö saari pohjoisessa Kanadassa, Nunavutin territoriossa. Saari on yksi Kanadan arktisista saarista. Saaren pohjoispuolella sijaitsevan Amund Ringnesin saaren erottaa Hendrikseninsalmi, eteläpuolella, Belcher kanavan eteläpuolella sijaitsee Devoninsaari. Saari on suurin kuudesta Ellesmerensaaresta itään sijaitsevassa Norwegian Bay -lahdessa olevasta saaresta, muut saaret ovat Buckingham, Ekins, Exmouth, Graham, ja Table.

Saaren pinta-ala on noin 2 358 km². Saaren pituus on noin 90 km ja laveys noin 30 km. Saaren korkeimmat huiput ovat pohjoisrannalla sijaitsevat McLeod Head, 400 m ja Mount Nicolay, 290 m merenpinnasta. Muita merkittäviä pinnanmuotoja saaren rannoilla ovat Northeast Point ja Gordon Head idässä, Pell Point ja Cape O'Brien etelässä ja Cape Butler lounaassa.

Saaren löysi ensimmäisenä eurooppalaisena Sir Edward Belcher 30. elokuuta 1852. Hän nimesi saaren Walesin prinssin ja Cornwallin herttuan Edwardin mukaan. Saarella ei ole pysyvää asutusta.

* Tarkempi kuva CornwallinsaarestaTarkempi kuva Cornwallinsaaresta
* NASA Landsat kuva CornwallinsaarestaNASA Landsat kuva Cornwallinsaaresta

Lähteet
-------

1. ↑  Cornwall, Graham, Buckingham, Table, Exmouth, and Ekins Islands uoguelph.ca.  Arkistoitu 5.2.2007. Viitattu 15.06.2009. (englanniksi)
2. ↑   (2003) *Exploring Polar Frontiers:A Historical Encyclopedia*. ABC-CLIO, s. 163. ISBN 9781576074220.
EKG:ssa kammioperäisiä lisälyöntejä (nuolet).
**Sydämen lisälyöntisyys** eli **ekstrasystolia** on rytmihäiriö, jossa sydämen kammiot supistuvat ennenaikaisesti, mikä johtaa ylimääräiseen tai väärään aikaan tulevaan sydämenlyöntiin. Lisälyönti eli ekstrasystole voi olla peräisin sydämen eteisistä tai kammioista. Lisälyöntisyys on yleensä harmiton ilmiö, jota kokee elämänsä aikana noin joka toinen ihminen. Lisälyöntisyys näkyy EKG:ssa ylimääräisenä sydämenlyöntinä, jonka muoto voi olla poikkeava.

Eteislisälyöntisyys
-------------------

Eteisperäinen lisälyönti syntyy, kun eteisessä oleva paikallinen kohta lähettää sähköisen impulssin, joka ehtii käynnistää sydämenlyönnin ennen sinussolmuketta. Ylimääräisen lyönnin jälkeen sydän pitää pienen tauon. Lisälyönti saattaa tuntua muljahduksena rinnassa tai sydämen hetkittäisenä pysähtymisenä. Eteisperäiset lisälyönnit ovat vaaraton ilmiö, jota esiintyy yleisesti terveissäkin sydämissä.

Kammiolisälyöntisyys
--------------------

Kammioperäinen lisälyönti aiheutuu sydämen kammiosta lähtevästä impulssista, joka käynnistää ennenaikaisen sydämenlyönnin. Kuten eteisperäisenkin, henkilö voi aistia kammioperäisen lisälyönnin muljahduksena tai pysähdyksen tunteena rinnassa. EKG:ssa kammioperäinen lisälyönti eroaa normaaleista sydämenlyönneistä siten, että QRS-kompleksi on leveä ja P-aalto yleensä puuttuu. Kammioperäiset lisälyönnit ovat tavallisesti harmittomia, mutta saattavat joskus olla aihe sydämen lisätutkimuksille.

Lähteet
-------

Nienstedt, Walter et al.: *Ihmisen fysiologia ja anatomia, sivu 201*. WSOY, 1999. ISBN 951-0-26962-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Sydämen lisälyönnit (Terveyskirjasto.fi