recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hermotimos** eli *Koulukunnista* (m.kreik. Ἑρμότιμος ἢ Περὶ Αἱρέσεων; lat. *Hermotimus*) on Lukianoksen kirjoittama filosofinen dialogi.

Dialogi on Lukianoksen pisin teos, ja se muistuttaa tyyliltään Platonin dialogeja. Dialogissa keskustelevat Hermotimos ja Lykinos. Hermotimos esitellään stoalaisena filosofina, joka on käyttänyt paljon aikaa koulukunnan oppeihin perehtymiseen. Lykinos puolestaan pyrkii vakuuttamaan tämän siitä, ettei kenelläkään ole mitään syytä omaksua juuri jonkun tietyn koulukunnan oppeja. Lykinoksen voi nähdä edustavan teoksessa Lukianosta itseään. Lukianos antaa samalla itsestään myös jotain elämäkerrallisia tietoja; hän sanoo olevansa tuolloin 40-vuotias.

Lykinos kyselee Hermotimokselta yksityiskohtaisesti, kuinka tämä voi olla varma siitä, että juuri stoalaisilla on oikeat vastaukset elämää ja onnellisuuden luonnetta koskien. Lykinoksen argumentit muistuttavat suuresti pyrrhonistien käyttämiä argumentteja, erityisesti pyrrhonistista "viittä trooppia" (Agrippan troopit). Hän muun muassa esittää, ettei eri filosofien väittämien välillä voida tehdä valintaa, koska ei voida löytää luotettavaa valitsijaa; tällaisen yrittäminen johtaisi äärettömään regressioon. Tämä osoittaa, että Lukianos on ollut tietoinen Ainesidemoksen jälkeisen myöhemmän skeptisismin argumenteista.

Dialogin lopussa Hermotimos antaa periksi ja myöntää, että kaikki hänen filosofian opiskeluunsa käyttämä aika on mennyt hukkaan; hän lupaa ajaa partansa ja siistiä asunsa merkiksi siitä, että on luopunut hölynpölystä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lucian; Costa, Charles Desmond Nuttall (toim.)  : *Lucian, selected dialogues*, s. 88. Oxford: Oxford University Press, 2005. ISBN 0199258678. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Bailey, Alan: *Sextus Empiricus and Pyrrhonean Scepticism*, s. 83. Oxford: Oxford University Press, 2002.
3. ↑  Lukianos: *Hermotimos* 83-86.

Aiheesta muualla
----------------

* Lucian: *Hermotimus, or the Rival Philosophies* (englanniksi)
* Lucian: *Hermotimus* Luciani Samosatensis Opera, Vol I. Karl Jacobitz. in aedibus B. G. Teubneri. Leipzig, 1896. (muinaiskreikaksi)
**Khadija El-Mardi** (s. 1. helmikuuta 1991 Casablanca) on marokkolainen amatöörinyrkkeilijä. 

El-Mardi aloitti kilpauransa vuonna 2014. Hän osallistui samana vuonna ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailuihin, kun hän otteli Jejun MM-kilpailuissa 75 kg sarjaan. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella brasilialaisen Flavia Terezan ja toisella kierroksella saksalaisen Andrea Strohmaierin, mutta hävisi puolivälierissä alankomaalaiselle Nouchka Fontijnille 3–0. Kaksi vuotta myöhemmin Astanan MM-kilpailuissa El-Mardi voitti ensimmäisellä kierroksella Christine Desmondin 3–0 ja toisella kierroksella kanadalaisen Ariane Fortinin 2–0, mutta hävisi jälleen puolivälierissä, nyt taiwanilaiselle Chen Nien-chinille 3–0. El-Mardi pääsi ottelemaan samana vuonna järjestettyihin Rio de Janeiron olympialaisiin 75 kg sarjaan. Hän hävisi ensimmäisen ottelunsa kazakstanilaiselle Dariga Shakimovalle 3–0.

El-Mardi otteli MM-kilpailuissa jälleen Ulan-Udessa 2019. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan venäläisen Galina Golovchenkon ja toisessa ottelussa valkovenäläisen Victoriya Kebikavan. El-Mardi voitti puolivälieräottelussaan turkkilaisen Şennur Demirin 3–2, mutta hävisi välierävaiheessa walesilaiselle Lauren Pricelle 5–0. Vuonna 2020 Bel Ahbib varmisti paikan Tokion olympialaisten 75 kg sarjaan voitettuaan Afrikan olympiakarsintaturnauksen.

Huhtikuuhun 2021 mennessä El-Mardi on kilpaillut amatööriurallaan 16 ottelua, josta on voittanut 20.

Lähteet
-------

1. ↑  AIBA Women’s World Boxing Championships Jeju 2014 - Women's Middle (75kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 26.9.2020. Viitattu 19.4.2021. (englanniksi)
2. ↑  AIBA Women’s World Boxing Championships Astana 2016 - Women's Middle (75kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 1.3.2020. Viitattu 19.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Middleweight (69-75 kilograms), Women Olympedia. Viitattu 19.4.2021. (englanniksi)
4. ↑  Amateur Boxing - Khadija El-Mardi TheSports.org. Viitattu 19.4.2021. (englanniksi)
5. 1 2  Khadija El-Mardi BoxRec. Viitattu 19.4.2021. (englanniksi)
6. ↑  AIBA Women’s World Boxing Championships 2019 - Women's Middle (75kg) (pdf) AIBA.  Arkistoitu 19.4.2021. Viitattu 19.4.2021. (englanniksi)
7. ↑  Boxing Road to Tokyo African Qualification - Women's Middle (69-75kg) (pdf) Athlete365. Viitattu 1894.2021. (englanniksi)
**Harri Matti Hakkarainen** (s. 12. tammikuuta 1970) on suomalainen lääkäri. Hän on erityisesti urheilun parissa toiminut lääkäri ja myös valmentaja.

Hakkarainen opiskeli liikuntatieteitä Jyväskylän yliopistossa ja valmistui lääkäriksi Kuopion yliopistosta. Hakkarainen on toiminut lääkärinä muun muassa Olympiakomiteassa, jääkiekkomaajoukkueessa, KHL:ssä, Kärpissä, Jokereissa, HIFK:ssa, Pelicansissa, hiihtomaajoukkueessa ja Vierumäen urheiluopistolla sekä monien urheilijoiden henkilökohtaisena lääkärinä.

Hakkarainen menetti lääkärinoikeutensa väliaikaisesti elokuussa 2018. Hän sanoi, että aloite tuli häneltä itseltään. Hän sai oikeudet rajoitettuna takaisin maaliskuussa 2019 ja myöhemmin kokonaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Parkkila-Harju, Marjo (päätoim.): *Suomen lääkärit Finlands läkare 2012*, s. 178. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 2012. ISSN 2323-9492.
2. 1 2 3 4  Suomen tunnetuin huippu-urheilulääkäri Harri Hakkarainen menetti lupansa. Iltasanomat.fi 1.8.2018, viitattu 10.8.2018
3. 1 2  Sai menetetyn lääkärilupansa osittain takaisin – urheilulääkäri Harri Hakkarainen paljastaa nyt taustat huomiota herättäneestä tapauksestaan: "Syyllistyin harkitsemattomasti itselääkintään"  26.3.2019. Yle. Viitattu 28.10.2021.
4. ↑  Maineikkaan urheilulääkäri Harri Hakkaraisen rikossyyte hylättiin – Valviran lakimiehen antamat ohjeet johtivat erehdykseen *mtvuutiset.fi*.  30.6.2023. Viitattu 4.7.2023.
**Hermostoputki** on hermostolevystä kehittyvä putkimainen rakenne, josta muodostuu selkärankaisten keskushermosto eli aivot ja selkäydin ja silmien aiheet.

Kehitys
-------

Gastrulaation jälkeen alkion solut ovat järjestäytyneet kolmeen kerrokseen: ektodermi, mesodermi ja endodermi. Hermostolevy kehittyy ektodermistä ja sijaitsee alkion selkäpuolella. Hermostolevy paksuuntuu ja muodostaa uurteen, jonka reunat yhtyvät keskiviivassa. Ihmissikiöllä tämä tapahtuu sikiön ollessa n. 21 vuorokauden ikäinen. Hermostoputken kehitykselle tärkeitä säätelijöitä ovat geenien lisäksi eräät ravintoaineet, kuten foolihappo. Foolihappo aktivoi homokysteiinin muuttumista metioniiniksi. Mikäli sikiö kärsii foolihapon puutteesta, elimistöön kerääntyy liikaa homokysteiiniä mikä johtaa hermostoputken kehityshäiriöihin.

Hermostoputkesta kehittyvät rakenteet
-------------------------------------

Hermostoputken etupäästä muodostuvat aivot ja silmät ja takapäästä selkäydin. Etupää muodostaa ensin kolme ja myöhemmin viisi rakkulaa, joista kehittyvät aivojen eri osat. Nämä viisi rakkulaa muodostavat pääteaivot, väliaivot, keskiaivot, taka-aivot ja ydinjatkeen, joka jatkuu selkäytimenä.

Keskushermoston kehitys| Kolmirakkulavaihe | Viisirakkulavaihe | Täysin kehittynyt yksilö |
| --- | --- | --- |
| Etuaivot (prosencephalon) | Pääteaivot (telencephalon) | Isoaivot (cerebrum) |
| Väliaivot (diencephalon) |
| Keskiaivot (mesencephalon) |
| Ruutuaivot (rhombencephalon) | Taka-aivot (metencephalon) | Pikkuaivot (cerebellum) ja aivosilta (pons) |
| Ydinjatke (medulla oblongata) |

Hermostoputki

Lähteet
-------

* König, Horst Erich; Liebich, Hans-Georg: *Veterinary Anatomy of Domestic Mammals*. Schattauer, 2007. ISBN 3-7945-2485-3.
* Palo, Jorma; Jokelainen, Matti; Kaste, Markku; Teräväinen, Heikki; Waltimo, Olli: *Neurologia*. WSOY, 1984. ISBN 951-0-16602-2.
* Tast, Johan; Tyrväinen, Heikki; Nyberg, Teuvo; Leinonen, Matti: *Lukio 3, Koulun biologia - Ihminen*. Otava, 2003. ISBN 951-1-15669-1.
* Nienstedt, Walter; Rautiainen, Eija: *Lääketieteen termit*. Duodecim, 1991. ISBN 951-8917-12-4.
* Scott F. Gilbert: The Ecogenetics of Neural Tube Closure  January 20, 2007. Sinauer Associates.  Arkistoitu syyskuu 26, 2007. Viitattu 20. tammikuuta 2007.
**Khaladrioi** (m.kreik. Χαλάδριοι) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Eliissä Kreikassa. Sen tarkempaa sijaintia ei tunneta.

Kaupungin nimeä ei tunneta sellaisenaan antiikin lähteistä. Sen sijaan tunnetaan vain kaupungin kansalaisista eräässä piirtokirjoituksessa käytetty etnonyymi *Khaladrios* (Χαλάδριος), jonka monikko *Khaladrioi* on. Mainitussa piirtokirjoituksessa kaupungin kansankokous (*damos*) myöntää kansalaisoikeudet eräälle henkilölle, ja samalla mainitaan kaupungin virkamiesten nimitykset *proksenos* ja *damiorgos*. Nämä yksityiskohdat ovat peruste sille, että kaupunki on luettu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "249. (Chaladrioi)", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**James Harris Simons** (s. 25. huhtikuuta 1938) on yhdysvaltalainen matemaatikko, miljardööri ja hyväntekijä. 

Simons on perustanut Flatiron Institute laskentakeskuksen Manhattanille, ja Renaissance Technologies -nimisen hedgerahaston. Hän perusti rahaston vuonna 1982, ja jäi virallisesti eläkkeelle 2010, mutta jatkoi toimimista rahaston parissa. Hän on lahjoittanut elinaikanaan 2,7 miljardia dollaria hyväntekeväisyyteen.

Simons opiskeli MIT:ssä matematiikkaa, ja väitteli Berkeleyn yliopistossa. Hän työskenteli ensin salaisissa tehtävissä salakirjoituksen purkamiseksi, ja vuodesta 1968 alkaen Stony Brook Universityssä. Hän mietti, miten voisi rikastua, ja tutki valuuttakurssien mallintamista yhdessä toisen matemaatikon kanssa. Hän perusti rahastoyhtiön ja palkkasi sinne talousihmisten sijasta matemaatikkoja, fyysikkoja ja tähtitieteilijöitä.

Tieteellisellä urallaan hän on tutkinut hahmontunnistusta ja osallistunut säieteorian kehittämiseen yhdessä Shiing-Shen Chernin kanssa.

Vuonna 2014 hänet valittiin Yhdysvaltojen kansalliseen tiedeakatemiaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jim Simons, the Numbers King *The New Yorker*.  2017. Viitattu 1.11.2018.
2. ↑  Jim Simons *Forbes*. Viitattu 1.11.2018.
3. ↑  Seeker, Doer, Giver, Ponderer *New York Times*.  2014. Viitattu 1.11.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Altingiaceae** on pieni puukasviheimo koppisiemenisten Saxifragales-lahkossa, johon muun muassa rikkokasvit kuuluvat.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat aina- tai kausivihantia puita, jotka sisältävät eräitä iridoideja (välkehtiviä yhdisteitä) ja hartseja sisältäviä erityskanavia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat liuskalapaisia ja korvakkeellisia. Kukat ovat yksikotisesti yksineuvoisia ja kehättömiä. Kukinto on vaihtelevassa määrässä mykerömäinen. Hedekukissa on 4–10 hedettä ja emiön jäänne, pistillodi. Emikukissa on emien välisiä ulokkeita, jotka tulkitaan steriileiksi kukiksi. Kahdesta emilehdestä muodostunut yhdislehtinen sikiäin on (puoleksi) kehänalainen, ja luoteissa on monisoluisia ulokkeita. Siemenaiheita on sikiäimessä paljon, ne ovat suoria, ja vain alimmat niistä ovat fertiilejä. Hedelmä on rakokota. Siemenessä on niukka endospermi.

Levinneisyys
------------

Heimon kasvualueita on Välimeren alueen itäosassa, Itä-Aasiasta Malaijien saaristoon ulottuvalla alueella ja Keski-Amerikassa.

Luokittelu
----------

Altingiaceae on vanhastaan jaettu kahteen sukuun: rasamaloihin (*Altingia*) ja ambrapuihin (*Liquidambar*), mutta nyttemmin fylogeneettiset tutkimukset ja se, että kummankin suvun lajit risteytyvät keskenään, puoltavat kaikkien heimon 13 lajin sisällyttämistä samaan *Altingia*-sukuun. Aikaisemmin heimo on usein viety taikapähkinäkasveihin (Hamamelidaceae, esim. Cronquist 1981).

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since].

### Viitteet

1. 1 2 3  Stevens 2001–, Viitattu 6.3.2015.
2. ↑  Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Altingiaceae


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131360
* Wikispecies: Altingiaceae
* CoL: 68K
* EoL: 6367079
* EPPO: 1AJGF
* Fossilworks: 182996
* GBIF: 4909328
* GRIN: 46
* iNaturalist: 71434
* IPNI: 60463114-2
* IRMNG: 115331
* ITIS: 895195
* NBN: NHMSYS0020824557
* NCBI: 91829
* Open Tree of Life: 853767
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:60463114-2
* Tropicos: 50304827
* Watson & Dallwitz: altingia
* WFO: wfo-7000000016

 |

 |
James Harrington
**James Harrington** (joskus myös muodossa *Harington*; 3. tammikuuta 1611 – 11. syyskuuta 1677) oli englantilainen yläluokkainen kirjailija ja yhteiskuntatieteilijä, jonka tunnetuin teos on *The Commonwealth of Oceana* (1656). Teoksessa Harrington esittelee käsitystään parhaasta valtiomuodosta, jonka hänen mielestään on tasavalta.

Harrington kävi koulua Oxfordin yliopiston Trinity Collegessa vuodesta 1629. Hänen käsityksensä eri valtiomuodoista muodostui 1630-luvulla tehdyllä Euroopan-matkalla, jonka aikana hän innostui erityisesti Venetsian tasavallan hallintotavasta.

Harrington kuului Englannin kuninkaan Kaarle I:n läheiseen ystäväpiiriin. Kuninkaan teloitusta seuranneen tasavallan ja Oliver Cromwellin protektoraatin aikana hän julkaisi tunnetuimman teoksensa, tasavaltalaisen *Oceanan*. Harrington joutui vankilaan vuonna 1661 Stuart-suvun restauraation myötä.

Harringtonin teokset
--------------------

Teokset käsittelevät politiikkaa, lainsäädäntöä, valtiomuotoja ja tilastotiedettä.

* The commonwealth of Oceana (1656)
* The Prerogative of Popular Government (1658)
* The Art of Lawgiving (1659)
* The Rota or a Model of a Free State or equal Commonwealth (1660)
* A System of Politics (1661, julkaissut John Toland vuonna 1700)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Story of James Harrington´s Life. Henry Morley. Baron Courts of Restourange & Dolphinstoun. Lähteessä Harringtonin syntymävuodeksi mainitaan 1610. Viitattu 26.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **James Harrington** Wikimedia Commonsissa

* The Commonwealth of Oceana. Teoksen teksti. PDF, 192 sivua.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hermopolis Mikra** (m.kreik. Ἐρμόπολις Μικρά eli Ἑρμοῦ πόλις μικρά, *Hermū polis mikra*; lat. *Hermopolis Parva, Hermopolis Minor*) eli **Pa-demi-Hor** (egypt. *Pꜣ-dmj-Ḥr*; kopt. *Ⲡⲇⲓⲙⲉⲛϩⲱⲣ, Ⲡⲓϯⲙⲓⲛϩⲱⲣ, Ⲡⲧⲓⲙⲉⲛϩⲱⲣ, Ϯⲙⲓⲛϩⲱⲣ, Ϯⲙⲉⲛϩⲱⲣ*) tai **Unu** (egypt. *Wnw*) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Libyan/Gynaikopoliteen nomokseen.

Faaraoaikainen kivifragmentti Hermopoliista, nykyisestä Damanhurista.
Hermopolis Mikra, suomeksi "Pieni Hermeen kaupunki", sijaitsi Aleksandrian ja Naukratiin välillä lähempänä jälkimmäistä ja noin 70 kilometriä kaakkoon ensin mainitusta. Kaupunki luetaan yleensä osaksi Gynaikopoliteen nomosta, mutta joskus se mainitaan myös kuuluneeksi Saiteen nomokseen ja joskus puolestaan Meteliteen/Menelaiteen nomokseen ollen sen pääkaupunki. Hermopoliin eteläpuolelta kulki kanava, joka yhdisti Aleksandrian lähellä sijainneen Mareotis-järven Niilin läntisimpään eli Kanobikos-suuhaaraan (Kanopoksen suuhaaraan). Nykyisin kaupungin paikalla tai sen lähellä on Damanhurin kaupunki.

Kaupungin egyptinkielinen nimi *Pa-demi-Hor* tarkoittaa "Horuksen kaupunkia". Sen kreikankielinen nimi viittaa kuitenkin Hermeeseen, joka yhdistettiin yleensä Thotiin.

Hermopolis Mikraa ei tule sekoittaa Ala-Egyptin toiseen Hermopolis Mikraan, joka sijaitsi idempänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Hermopolis Parva", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Hermopolis Mikra *Pleiades*. Viitattu 19.10.2020.
3. 1 2 3 4 5  Hermopolis (Damanhur) *Trismegistos*. Viitattu 19.10.2020.
4. ↑  Strabon: *Geografika* 17 s. 802; Klaudios Ptolemaios: *Geografia* 4.5.46; *Itinerarium Antonini Augusti* s. 154.
5. ↑  Leeman, Diane: The Nomes of Ancient Egypt  2019. Academia.edu. Viitattu 19.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hermopolis Mikra** Wikimedia Commonsissa
**Kaarlo Braxén** (25. toukokuuta 1879 Kuopio – 28. lokakuuta 1917 Viipuri) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki rooleja laidasta laitaan Suomalaisen Maaseututeatterin palveluksessa 1910-luvulla.

Elämä ja ura
------------

Nuoruudessaan Braxén oli oppilaana Kuopion 5:nnen tarkk'ampujapataljoonan soittokunnassa ja toimi 1900-luvun vaihteessa Suomalaisen Maaseututeatterin avustajana. Hän pääsi samaisen teatterin näyttelijäksi vuonna 1901 ja siirtyi Tampereen Teatteriin 1904. Seuraavana vuonna hän työskenteli lyhyen aikaa Tampereen Työväen Teatterin johtajana. Vuonna 1906 Braxén oli mukana Elli Tompurin kiertueella. Vuosina 1907–1908 hän työskenteli näyttelijänä ja ohjaajana Ida Aalbergin Unkarin-kiertueella. Braxén liittyi Suomalaiseen Maaseututeatteriin 1909, kiinnitys kesti hänen kuolemaansa asti.

Braxénin taiteellinen ala ulottui laulunäytelmistä kansankomiikkaan ja vakaviin luonnetehtäviin. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa Herodes Oscar Wilden näytelmässä *Salome*, rovasti *Elinan surmassa* ja Larson Zachris Topeliuksen näytelmässä *Regina von Emmeritz*.

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930

1. ↑  Kuollut (uutinen Braxénin kuolemasta).  *Aamulehti*, 31.10.1917, nro 219, s. 9. Kansalliskirjasto. Viitattu 31.10.2017.
2. 1 2  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, s. 37 ja 38

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen museot online (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hangon työväentalo Facklan** oli Hangon kaupungissa sijainnut työväentalo. Talo on ollut toiminnassa vielä vuonna 1992.

Historiaa
---------

Hangon ruotsinkielisten sosialidemokraattien yhdistys oli perustettu vuonna 1901. Yhdistys toimi alkuun suomenkielisen yhdistyksen omistamalla Hangon työväentalolla. Vuonna 1921 Hangon kaupunki päätti tontin luovuttamisesta yhdistykselle. Tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut, koska yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Yhdistys lakkautettiin lapualaislakien perusteella vuonna 1930. Samana vuonna lakkautetun yhdistyksen seuraajaksi perustettiin Hangö Svenska Socialdemokrater. Haave omasta talosta toteutui vuonna 1946, kun yhdistys sai haltuunsa saksalaisten sotilasparakin. Tästä alettiin muokata yhdistyskäyttöön sopivaa taloa. Parakki pystytettiin Hangon Pohjoisen kaupunginosan puistoalueelle.

Rakennus
--------

Talo oli entinen saksalainen sotilasparakki. Talon pinta-ala oli noin 100 m². Talossa oli sali, keittiö ja vuonna 1946 rakennettu näyttämö. Talon ulkoseinät olivat karkapan-levyistä ja vuorattu laudoituksella. Sisäseinät oli verhoiltu kovalevyillä ja kartongilla. Sisäkatto oli vuorattu vuonna 1946 halltex-levyllä. Vuonna 1982 talon kunto oli tyydyttävä. Talossa oli aluksi öljykamiina, mutta 1980-luvulla siirryttiin sähkölämmitykseen. Väriltään talo oli vihreä vuonna 1979, ja kesällä 1996 se maalattiin punaiseksi.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo oli sekä yhdistyksen omassa käytössä että vuokrattuna ammattiosastoille. Talossa on järjestetty kokouksia, iltamia ja orkesteriharjoituksia. Facklanissa on järjestetty myös syntymäpäivä- ja muita perhejuhlia. Vielä 1990-luvulla talossa järjestettiin bingo-iltoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hurri, Olavi & Marttala-Hurri, Vuokko: *Työn ja aatteen talot. Työväentalojen historiaa Uudellamaalla*, s. 168. Helsinki: Uudenmaan Sosialidemokraattinen Piiri ry, 1997. ISBN 952-90-8468-4.
2. 1 2   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
**Vihantasalmen silta** on Vihantasalmella Mäntyharjun kunnassa sijaitseva riippuansassilta, joka ylittää Lahnaveden. Sillan yli kulkee valtatie 5. Silta on pääosin puurakenteinen. Se valmistui vuonna 1999 ja avattiin liikenteelle 3. marraskuuta 1999. Vihantasalmen silta sai vuoden 2000 puurakennepalkinnon.

Tekniset tiedot
---------------

Sillan pituus on 168 metriä, ajoradan leveys 11 metriä, kevyenliikenteen väylän leveys 3 metriä, korkeus 31 metriä ja alituskorkeus 4 metriä. Sillan pituus muodostuu viidestä tukivälistä, joiden pituudet ovat 21, 42, 42, 42 ja 21 metriä. Silta on maailman pisin valtatiekäytössä oleva puurakennesilta. Kolmen keskimmäisen välin tukikaaret ovat liimapuupalkista valmistettuja, lisäksi rakenteissa on betonia ja terästä. Sillan rakennuskustannukset olivat noin 33 miljoonaa markkaa vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vihantasalmen silta** Wikimedia Commonsissa
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Hangö-Pressen** oli Hangossa vuosina 1908–1917 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Sen nimenä oli aluksi **Hangö-Bladet** ja vuosien 1914–1915 vaihteessa **Hangö-Posten**.

*Hangö-Bladet* perustettiin *Hangö*-lehden kilpailijaksi kunnallispoliittisen kärhämöinnin takia. Ensimmäisen maailmansodan aikana kenraalikuvernööri lakkautti sen saksalaisten kuvien ja kuvatekstien vuoksi. Lehden tilalle perustettiin aluksi näytenumeroina ilmestynyt *Hangö-Posten* ja sen jälkeen *Hangö-Pressen*, joka sai ilmestymisluvan kesäkuussa 1915. *Hangö-Pressenin* julkaisuyhtiö osti syyskuussa 1917 *Hangön* yhtiön ja yhdisti lehdet toisiinsa. Yhdistetyn lehden nimeksi otettiin vanhempi *Hangö*.

Lehti ilmestyi aluksi kolmesti, vuodesta 1909 lähtien neljästi ja vuodesta 1914 jälleen kolmesti viikossa.

Päätoimittajat ja vastaavat päätoimittajat
------------------------------------------

* Max Hanemann (1908–1910)
* Gösta Moliis-Mellberg (1910–1912)
* Karl Himberg (1912–1917).
* Harald Ekholm (1915)
* F. Hanson (1915–1917).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 107–108. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Hangö-Bladet* (1908–1914) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Hangö-Posten* (1914–1915) digitoituna kansalliskirjastossa
* *Hangö-Pressen* (1915–1917) digitoituna kansalliskirjastossa
**Vihassa ja rakkaudessa** (*Enemies, A Love Story*) on Paul Mazurskyn ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1989. Tarina perustuu Isaac Bashevis Singerin romaaniin *Vihassa ja rakkaudessa* (1972, suom. Tammi 1991), jonka pohjalta Mazursky teki elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Roger L. Simonin kanssa. Pääosissa näyttelevät Ron Silver, Anjelica Huston ja Lena Olin.

Juoni
-----

Puolanjuutalainen Herman Broder (Silver) on asettunut New Yorkin Brooklyniin yhdessä katolisen palvelustytön kanssa, joka piilotteli häntä vintillä toisen maailmansodan aikana. Naimisissa he eivät ole. Umpimielisellä Hermanilla on suhde myös kauniin mutta naimisissa olevan Mashan (Olin) kanssa. Triangelidraama saa farssin piirteitä, kun Hermanin Euroopassa vihille viemä vaimo (Huston) saapuu yllättäen kaupunkiin.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Ron Silver  | … |  Herman
  |
|  Anjelica Huston  | … |  Tamara
  |
|  Lena Olin  | … |  Masha
  |
|  Margaret Sophie Stein  | … |  Yadwiga
  |
|  Alan King  | … |  rabbi Lembeck
  |
|  Judith Malina  | … |  Mashan äiti
  |
|  Rita Karin  | … |  rouva Schreier
  |
|  Phil Leeds  | … |  Pesheles
  |
|  Elya Baskin  | … |  Yasha Kotik
  |
|  I. J. Dollinger  | … |  Reb Nissen Yaroslaver
  |

Vastaanotto ja myöhempi arvostus
--------------------------------

*Helsingin Sanomien* ensi-ilta-arvostelussa Helena Ylänen pitää Hermania näyttelevää Ron Silveriä kenties aikansa taitavimpana amerikkalaiselokuvien näyttelijänä. Hän kehuu myös Mazurskyn elokuvan lämmintä ja vahvaa eroottisuutta.

Elokuva tuotti kolme Oscar-ehdokkuutta: Olinille ja Hustonille naissivuosistaan sekä Mazurskylle ja Simonille käsikirjoituksestaan. New York Film Critics Circlen palkintogaalassa 1989 Mazursky palkittiin parhaana ohjaajana ja Lena Olin parhaasta naissivuosasta.

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ylänen, Helena: Paul Mazurskyn traaginen tarina Herman Broderin vaikeasta ajasta. (Elokuvan arvostelu.) *Helsingin Sanomat*, 7.4.1990, s. 76. Näköislehden aukeama (vain tilaajille). Viitattu 30.10.2017.
2. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made, *The New York Times*. Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004. Viitattu 30.10.2017. (Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Enemies, A Love Story (film)
**Vihavuoden myllymuseo** on Hauho-seuran ylläpitämä esinemuseo Vihavuodessa Hauholla Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä. 

Ensimmäiset kirjalliset maininnat Hauhon Vihavuodessa sijaitsevasta, Sotjalan jakokunnalle kuuluvasta myllylaitoksesta, ovat vuodelta 1433. Kyseisessä asiakirjassa mainitaan myllyn olleen olemassa jo ikimuistoisista ajoista asti. Vihavuoden myllyä on hallinnut Rekolan myllärisuku vuodesta 1635 lähtien vuoteen 1938 asti. Tämän jälkeen mylly vuokrattiin ja se oli toiminnassa vuoteen 1958. Hauho-Seura sai haltuunsa lahkomyllyn, siihen kuuluvat rakennukset ja maa-alueen vuonna 1961 ja entisöi sen museoksi.

Myllymuseon alueella on mylly, paraatipytinki ja myllypirtti. Nykyinen mylly on rakennettu osittain virran päälle. Se tehtiin vuonna 1895 palaneen myllyn tilalle. Myllyssä on sisäkalusto tallella, mutta vesiratas ja voimansiirtolaitteet puuttuvat. Myllärin perheen ja myllymiesten asuntona ollut pirtti on kunnostettu. Se on käytössä kyläläisten ja Hauho-Seuran tilaisuuksissa. Myllypirtin vieressä oleva "paraatipytinki" oli tarkoitettu alun perin arvohenkilöiden majapaikaksi. Rakennukset toimivat nykyään myllärinelämää esittelevänä esinemuseona.

Museo on avoinna kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mylly ikimuistoisista ajoista lähtien *Sydän-Hämeen Lehti*.  11.7.2013. Viitattu 05.04.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Museovirasto: Vihavuoden mylly- ja sahayhdyskunta

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Vihavuoden myllymuseo (Q56401967)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotiseutumuseo, paikallismuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Hämeenlinna |
|  |
| koordinaatit | 61°16′33″N 24°40′01″E﻿ / ﻿61.275941°N 24.667015°E﻿ / 61.275941; 24.667015 |
|  |
|  |

 |
**Christian Dior** (21. tammikuuta 1905 Granville, Ranska – 24. lokakuuta 1957 Montecatini Terme, Italia) oli ranskalainen muotisuunnittelija. Hän avasi omaa nimeään kantavan muotitalonsa vuonna 1946 Pariisissa, tekstiilitehtailija Marcel Boussacin avustuksella. 

Dior syntyi varakkaaseen perheeseen ja tähtäsi aluksi diplomaatin uralle. 1930-luvun lamavuosina hän alkoi kuvittaa piirroksillaan *Figaro Illustré* -lehden muotijuttuja. Vuonna 1938 hän pääsi kuuluisan pariisilaisen muotisuunnittelijan Robert Piguet’n apulaiseksi, ja neljä vuotta myöhemmin siirtyi Lucien Lelongin yritykseen.

Diorin tunnetuin luomus oli vuonna 1947 esitelty *New Look*. Tyylin tunnusmerkki oli korostettu naisellisuus, tiukkaan istuva vyötärö ja laaja kellohame. Dior halusi luoda ylellisiä vaatteita sota-ajan puutteen jälkeen, mutta hänen luomaansa muotia myös arvosteltiin epäkäytännölliseksi. 

Diorin muotitalossa ovat työskennelleet monet kuuluisat muotisuunnittelijat, tunnetuimpana Yves Saint-Laurent, joka otti vastuulleen muotitalon johdon Christian Diorin kuoltua 1957. Pierre Cardin työskenteli Diorilla 1947–1950. Dior valmistaa haute couturea, arvokkaita valmisvaatemallistoja, kosmetiikkaa ja hajuvesiä. Diorin ensimmäinen hajuvesi oli vuonna 1947 lanseerattu *Miss Dior*. Vuonna 1955 olivat vuorossa huulipunat ja muu kosmetiikka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christian Dior, FMD Fashion Database. Viitattu 10.6.2014.
2. ↑  Christian Dior *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 17.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christian Dior** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Christian Drejer** (s. 8. joulukuuta 1982 Fredriksberg) on tanskalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on ensimmäinen NBA:han varattu tanskalainen. Drejer pelasi urallaan Tanskan lisäksi Espanjassa ja Italiassa sekä Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa ja esiintyi myös Tanskan maajoukkueessa. Loukkaantumisista urallaan kärsinyt Drejer lopetti uransa 25-vuotiaana.

Pelaajaura
----------

Laitahyökkääjänä pelannut Drejer aloitti uransa kotimaansa SISU BK:ssa, missä hänet valittiin 31,6 pisteen ottelukohtaisen keskiarvon tehtyään vuonna 2002 Basketligaenin kauden parhaaksi pelaajaksi. Hän siirtyi vuosiksi 2002–2004 Yhdysvaltoihin tasokkaaseen Floridan yliopiston joukkueeseen vaikka hänelle tarjottiin miljoonasopimuksia Euroopan huippujoukkueista. Drejer sai ensimmäisenä yliopistovuonnaan jalkavamman, joka haittasi hänen loppu-uraansa. New Jersey Nets varasi Drejerin NBA:han 51. vuorolla vuoden 2004 varaustilaisuudessa. Drejer oli historian ensimmäinen NBA:han varattu tanskalainen, mutta hän ei koskaan pelannut sarjassa. Hän siirtyi Eurooppaan jossa pelasi Espanjassa ja Italiassa sekä kansainvälisissä seurakilpailuissa. Vuonna 2004 Drejer voitti FC Barcelonassa Espanjan mestaruuden ja Espanjan Supercupin. Vuonna 2007 hän pelasi EuroCupin tähdistöottelussa. Drejer lopetti pelaajauransa vain 25-vuotiaana saatuaan jälleen jalkavamman vuonna 2008.

Drejer pelasi myös Tanskan miesten maajoukkueessa, joka hänen aikanaan ei ole yltänyt arvokisojen lopputurnauksiin.

Saavutukset
-----------

* Basketligaenin vuoden pelaaja 2002
* Espanjan mestaruus 2004
* Espanjan Supercup-mestaruus 2004

Lähteet
-------

* Profiili archive.fiba.com (englanniksi)
* Christian Drejer Europe Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Profiili euroleague.net (englanniksi)
* Profiili NBA Draft 2004 (englanniksi)
* Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) acb.com (espanjaksi)

### Viitteet

1. ↑  NBA Draft 2004
2. ↑  acb.com
3. ↑  euroleague.net
4. ↑
5. ↑  archive.fiba.com
**Jyotiraditya Scindia** (s. 1. tammikuuta 1971) on intialainen poliitikko. Hän kuuluu Gwaliorin ruhtinaskuntaa hallinneeseen Scindia-dynastiaan. Hän edusti Gunan vaalipiiriä neljän kauden ajan Lok Sabhassa vuosina 2001–2019. Kesäkuussa 2020 hänet äänestettiin Rajya Sabhaan edustamaan Madhya Pradeshin osavaltiota.

Scindian isä Madhavrao Scindia oli Gwaliorin ruhtinaskunnan viimeinen maharadža ja äitinsä Madhavi Raje Scindia Nepalin pääministerin ja Kaskin maharadžan lapsenlapsenlapsi. Hän opiskeli taloustiedettä Harvardin yliopistossa ja valmistui sieltä B.A. -oppiarvolla vuonna 1993. Stanford Graduate School of Businessista hän valmistui MBA-tutkinnolla 2001. Hänen isänsä oli kongressipuolueen pitkäaikainen poliitikko, joka edusti Gunan vaalipiiriä kuolemaansa saakka vuoteen 2001. Vasta isänsä kuoltua hän siirtyi mukaan politiikkaan onnistuen voittamaan isänsä entisen vaalipiirin kannatuksen. Hän menetti paikkansa parlamentissa vuoden 2019 parlamenttivaaleissa koetun tappion jälkeen.

Scindia vaikutti kongressipuolueessa vuoteen 2020 asti, kunnes päätti erota isänsä syntymäpäivänä 10. maaliskuuta. Eronsa yhteydessä 22 hänelle uskollista Madhya Pradeshin osavaltioparlamentin lainsäätäjää erosi hänen perässään. Hänen eronsa syynä pidetään pettymystä siitä, että kongressipuolue valitsi hänen sijastansa Madhya Pradeshin pääministeriksi Kamal Nathin. Häntä ei myöskään valittu johtamaan puolueen toimintaa osavaltiossa, mikä myös annettiin Nathin tehtäväksi. Hänen suhteensa kongressipuolueeseen heikkeni myös puheenjohtaja Rahul Gandhin erottua tehtävästään vuoden 2019 vaalitappion seurauksena. Scindialla oli läheiset suhteet Gandhiin, minkä vuoksi hänen vaikutusvaltansa puolueessa heikkeni Gandhin luovuttua puheenjohtajan tehtävistä. Eronsa jälkeen hän liittyi nopeasti Intian kansanpuolueeseen (BJP), joka nimesi hänet muutaman tunnin kuluttua Madhya Pradeshin Rajya Sabha -ehdokkaaksi. 19. kesäkuuta 2020 hänet äänestettiin Rajya Sabhaan.

Scindia on ollut naimisissa Priyadarshini Raje Scindian kanssa vuodesta 1994. Heillä on kaksi lasta, poika ja tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jyotiraditya Scindia: The Gwalior royal at the centre of turmoil in Madhya Pradesh *Indian Express*.  10.3.2020. Viitattu 11.3.2020.
2. 1 2  Jyotiraditya Scindia follows father's footsteps, quits Congress *Times of India*.  10.3.2020. Viitattu 11.3.2020.
3. ↑  Noronha, Rahul: Jyotiraditya Scindia’s break with the Congress and his future in the BJP *India Today*.  10.3.2020. Viitattu 11.3.2020.
4. ↑  Jyotiraditya Scindia Named BJP’s Rajya Sabha Candidate from Madhya Pradesh Hours after Joining Party *News18*.  11.3.2020. Viitattu 11.3.2020.
5. ↑  Jyotiraditya Scindia, Digvijaya Singh among 19 elected to Rajya Sabha *The Hindu*.  19.6.2020. Viitattu 3.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jyotiraditya Scindia** Wikimedia Commonsissa

* Scindian profiili Intian parlamentin alahuoneen sivuilta
**Altin Köprü** on kaupunki Zab-joen varrella Irakin Kirkukin maakunnassa Dabesin piirikunnassa.

Maantiede
---------

Altin Köprü rakennettiin alun perin pienelle saarelle pienemmällä Zab-joella. Sittemmin kaupunki on kasvanut saaren lisäksi joen molemmille rannoille. Nykyisin alue on Kirkukin ja Erbilin maakuntien rajalla. Lähistöllä sijaitsee suuri Kirkukin öljykenttä.

Historia
--------

Altin Köprü ilmaantuu historiankirjoihin 1600-luvulla, jolloin Osmanien valtakunnan sulttaani Murat IV sanotaan rakennuttaneen joen yli kaksi siltaa. Paikalla kävi ja siitä kirjoittivat useat eurooppalaiset matkaajat. Kaupungin alkuperäiset tunnetuksi tulleet sillat oli rakennettu kivestä ja niistä eteläisessä oli lähes epäkäytännöllisen korkea keskikaari. Turkkilaiset tuhosivat alkuperäiset sillat vuonna 1918 ja niiden tilalle on sittemmin rakennettu nykyaikaisemmat terässillat. Hieman niistä ylävirtaan on myös rautatiesilta, joka on osa Kirkukin ja Erbilin välistä rautatietä. Al-Anfal-kampanjan aikana alueella tuhottiin 25 kylää ja 1990-luvulla hallinto kannusti arabiheimoja muuttamaan alueelle.

Irakin kurdienpeshmerga valtasi Kirkukin alueen vuonna 2014 Irakin armeijan joukkojen vetäydyttyä Isiksen taistelijoiden tieltä. Irakin puolustusministeriön mukaan Irakin armeija ja šiialaiset asejoukot valtasivat kaupungin takaisin lokakuussa 2017 kiivaan taistelun jälkeen.

Väestö
------

Irakissa ei ole suoritettu väestönlaskentoja sitten vuoden 1957 ja kaikki luvut ovat arvioita tai perustuvat muihin epäluotettaviin tietoihin. Tällaisten tietojen mukaan Altin Köprün asukasluku oli vuonna 2008 yhteensä 53 472, mikä teki siitä suurimman Dabesin piirikunnan alaisen alueen. Vuonna 2006 asukkaita oli 19 143. Altin Köprün ja sen lähialueen kylien väestö muodostuu kurdeista, turkmeeneista ja arabeista. Monet paikalliset ovat työllistyneet öljyteollisuuden parissa ja muihin elinkeinoihin lukeutuvat maatalous ja liikenteeseen liittyvä toiminta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  H.A.R. Gibb, J.H. Kramers, E. Lévi-Provençal, J. Schacht: *Encyclopaedia of Islam, Volume I (A-B)*, s. 424. BRILL, 1998. 9789004081147. (englanniksi)
2. ↑  Sean Kane: Iraq's disputed territories (pdf) (s. 62) United States Institute of Peace. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)
3. ↑  David Zucchino ja Margaret Coker: Iraq Escalates Dispute With Kurds, Threatening Military Action *The New York Times*. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)
4. ↑  Report: Altun Kupri town seized from Kurdish Peshmerga Al Jazeera. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)
5. ↑  Michael Knights: Kirkuk in Transition (pdf) (1) Washington Institute for Near East Policy.  Arkistoitu 12.11.2020. Viitattu 30.10.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Altin Köprü** Wikimedia Commonsissa
**Christian Fredrik Bruun** (14. maaliskuuta 1849 Hamina – 6. joulukuuta 1911 Valkeakoski) oli suomalainen kunnallisneuvos ja tehtaanjohtaja.

Christian Bruunin vanhemmat olivat haminalainen kauppias ja kauppaneuvos Johan (Jean) Bruun ja Anna Luise Thode. Hän opiskeli Dresdenin polyteknillisessä opistossa ja oli sitten työssä sveitsiläisissä tehtaissa ja Nottbeckin paperitehtaassa Annolovossa Pietarin kuvernementissa. Hän tuli Forssa Ab:n Forssan puuvillatehtaan palvelukseen 1875 ja oli Vaasan puuvillatehtaan johtajana 1888–1897 ja Finlayson & Co:n johtajana vuodesta 1897–1900. Bruunin aikana Finlaysonin puuvillatehtaalle valmistui vuonna 1899 uusi Siperia-nimellä tunnettu kehräämörakennus, laajennettiin Kongo-nimellä tunnettua kutomorakennusta ja hankittiin tehtaan voimalähteeksi suuri 2 500 hevosvoiman Sulzer-höyrykone. Hän rakennutti Tampereelle myös Pikkupalatsin nimellä tunnetun Finlaysonin tehtaanjohtajan asuintalon. Vuonna 1898 valmistuneen Pikkupalatsin suunnitteli arkkitehti Fredrik Thesleff ja talon sisustuksen Porvoossa Iris-tehtaan omistanut Louis Sparre.

Bruun joutui eroamaan Finlaysonin johtajan paikalta suurien ja kalliiksi tulleiden laajennushankkeidensa vuoksi. Tämän jälkeen Bruun johti John Dahlbergin trikootehdasta Tampereella 1900–1903 ja viimeksi hän oli Valkeakosken paperitehtaan johtajana 1903–1911. Bruun oli lisäksi Vaasassa toimineen maahantuontiliike Sandman & Co:n osakkaana vävynsä Einar Sandmanin kanssa ja Venäjällä toimineen Harjkoffin keramiikkatehtaan osakkaana. 

Bruun oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Christian Bruun oli naimisissa serkkunsa Alexandrine Louise Bergenheimin (k. 1916) kanssa. Bruun kuoli 62-vuotiaana joulukuussa 1911.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Christian Bruun, Mercator, 08.12.1911, nro 49, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Kuolleita, Uusi Suometar, 08.12.1911, nro 285, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Christian Fredrik Bruun, Työnantaja : kuukauslehti, 01.12.1911, nro 12, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2 3  Ulla Ijäksen Kadonnutta aikaa-blogi 28.11.2016 : Tamperelainen palatsi
**Jylänki** on järvi Suonenjoen itäosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 36 kilometriä etelälounaaseen.

Maantiede
---------

Jylängin pituus kaakosta luoteeseen on 2,85 kilometriä. Altaan leveys lounaasta koilliseen on yli kilometrin. Järven eteläosaa jakaa Tervaniemi, jonka länsipuolella sijaitsee Autiolahti ja itäpuolella järven kaakkoisosan muodostava lahti. Koillisrannalla sijaitsee suultaan avoin Tulilahti. Noin kahdeksasosa Jylängistä on enintään metrin syvyinen. Vähintään kuusi metriä syvää on noin neljäsosa järven alasta. Syvin piste, 14 metriä, sijaitsee Tervaniemen länsipuolella.

Jylängin saariluku on neljä. Selkeästi laajin saari on noin kuusihehtaarinen Isosaari Tervaniemen luoteispuolella. Isosaaren eteläpuolella sijaitsee Pienisaari. Jylängin rannoilla on metsämaata ja pieniä peltoalueita. Järven eteläpuolitse kulkee yhdystie 16219.

Jylängin tulouoma on luoteesta Hussonsuon ja Ingerosuon halki virtaava Ingerojoki. Joki on jatkoa Pyöreisenjoelle, joka alkaa Pyöreinen-järveltä (116,2 metriä mpy) noin kahden kilometrin päästä Jylängiltä luoteeseen. Jylängin lasku-uoma alkaa järven etelärannalta, josta sen vedet laskevat etelään Kuvansin (98,5 metriä mpy) Vehvilänlahteen.

Jylängin vesitilavuus on 9 910 000 kuutiometriä.

Jylänki (04.268.1.002) kuuluu Jylängin valuma-alueeseen (04.268), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sorsaveden valuma-alue (04.26) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Jylänki on laajin Jylängin valuma-alueen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Iso-Viitanen ja Palokki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jylänki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 26.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.3.2023.
3. ↑  Jylänki (04.268.1.002) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 26.3.2023.
4. ↑  Jylängin valuma-alue (04.268) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 26.3.2023.
**Altmarkkreis Salzwedel** on piirikunta Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan aluehallinto sijaitsee Salzwedelin kaupungissa.

Piirikunnan naapurit ovat lännestä myötäpäivään lueteltuna Ala-Saksin osavaltiossa Gifhornin, Uelzenin ja Lüchow-Dannenberg piirikunnat, sekä Saksi-Anhaltin osavaltiossa Stendalin ja Börden piirikunnat.

Altmarkkreis Salzwedelin sijainti Saksi-Anhaltin osavaltiossa.

Geologia
--------

Altmarkkreis Salzwedel sijaitsee Saksi-Anhaltin osavaltion luoteisosassa. Se muodostaa piirikunnan itäpuolella olevan Stendalin piirikunnan kanssa historiallisen Altmarkin alueen. Piirikunta on jokien halkomaa maaseutualuetta, jossa on peltoja, niittyjä ja metsiä. Piirikunnan alueella oleva Arendsee on Saksi-Anhaltin syvin järvi. Pinnanmuodoltaan Altmarkkreis Salzwedel on tasaista, ja sen korkein kohta on 160 metriä korkea Hellberge.

Hellberge

Vaakuna
-------

Altmarkkreis Salzwedelin piirikunta muodostettiin vuonna 1994 kolmesta vanhasta piiristä: Gardelegen (*Kreis Gardelegen*), Klötze (*Kreis Klötze*) ja Salzwedel (*Kreis Salzwedel*), sekä lisäksi osa Osterburgin piiriä (*Kreis Osterburg*). Vasemmalla oleva punainen kotka on peruja Brandenburgin markkreivikunnan vaakunasta, johon koko Altmark on aikanaan kuulunut. Sininen leijona kuvastaa Braunschweig-Lüneburgin herttuakuntaa, johon Klötzen piiri on kuulunut. Kultainen risti on otettu Brandenburgin markkreivikunnan perustajan Albrekt Karhun kilvestä.

Kunnat
------

Piirikuntaan kuuluu 13 kuntaa.

* Apenburg-Winterfeld
* Arendsee (kaupunki)
* Beetzendorf
* Dähre
* Diesdorf
* Gardelegen (hansakaupunki)
* Jübar
* Kalbe (kaupunki)
* Klötze (kaupunki)
* Kuhfelde
* Rohrberg
* Salzwedel (hansakaupunki)
* Wallstawe

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerung nach kreisfreien Städten und Landkreisen Statistisches Landesamt Sachsen-Anhalt.  Arkistoitu 27.9.2019. Viitattu 26.4.2020. (saksaksi)
2. 1 2  Wissenswertes zum Altmarkkreis Salzwedel Landkreis Altmarkkreis Salzwedel. Viitattu 26.4.2020. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Altmarkkreis Salzwedel** Wikimedia Commonsissa

* Piirikunnan verkkosivut altmarkkreis-salzwedel.de (saksaksi)

  

Saksi-Anhaltin piirikunnat ja kaupunkipiirit

* Altmarkkreis Salzwedel
* Anhalt-Bitterfeld
* Börde
* Burgenlandkreis
* Dessau-Roßlau
* Halle
* Harz
* Jerichower Land
* Magdeburg
* Mansfeld-Südharz
* Saalekreis
* Salzlandkreis
* Stendal
* Wittenbergin piirikunta
**Keskustarata** (ruots. *Citybanan*) on Tukholman paikallisjunaverkkoon kuuluva kuusi kilometriä pitkä rautatietunneli. Kaikki Tukholman paikallisjunat siirtyivät tunnelin avauduttua Tomtebodan ja Tukholman eteläisen aseman väliseltä, kapasiteettinsa äärirajoilla olleelta radalta uuteen kaksiraiteiseen tunneliin. Tämä aiemmin käytössä ollut maanpäällinen rata asetettiin kaukojunien käyttöön. Uudistus kaksinkertaisti raidekapasiteetin Tukholmassa. Rakennustyöt oli tarkoitus aloittaa jo 2006, mutta silloinen hallitus kyseenalaisti hankkeen mielekkyyden ja hanketta lykättiin. Rakentaminen aloitettiin 24. tammikuuta 2009, ja hanke valmistui puoli vuotta etuajassa heinäkuussa 2017.

Tunneliradalla on kaksi uutta asemaa: Tukholman keskusta korvaa Tukholman keskusrautatieaseman ja Tukholman Odenplan Karlbergin aseman paikallisjunaliikenteessä. Odenplanin asemalla on mahdollista vaihtaa metron vihreään linjaan ja keskustan asemalla kaikkiin metrolinjoihin. Asemat ovat esteettömiä, korkeatasoisia, ja niillä on ensimmäistä kertaa Tukholman raideliikenteessä laituriovet. 

Hankkeella tavoitellaan ennen kaikkea paikallisjunaliikenteen heikoksi mielletyn täsmällisyyden ja aikatauluvarmuuden parantamista sekä metron vaihtomahdollisuuksien lisäämistä. Tämän lisäksi myös matka-aika rataosuudella nopeutuu muutamalla minuutilla, ja sekä Tukholman läpi kulkevaa paikallis- että kaukojunaliikennettä voidaan lisätä merkittävästi. Hanke on valmistuessaan Ruotsin historian suurin infrastruktuurihanke.

Kun nykyinen rautatie ylittää Saltsjönin sillalla, Keskustarata kulkee mereen laskettua, paaluille asennettua putkea pitkin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Om Citybanan  29.3.2017. Liikennevirasto.  Arkistoitu 2.10.2015. Viitattu 24.8.2017. (ruotsiksi)
2. ↑  Huikko, Riitta: "Kaikki voivat nähdä taideteokseni Citybanan uudella asemalla" *Sisuradio*.  3.6.2017. Sveriges Radio. Viitattu 1.7.2017.
3. ↑  Citybanans tunnel i Riddarfjärden  20.1.2017. Liikennevirasto.  Arkistoitu 24.8.2017. Viitattu 24.8.2017. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keskustarata** Wikimedia Commonsissa
Standard Pennant
**Standard Pennant** on vuosina 1957–1960 valmistettu pieni neliovinen henkilöauto. Pennantia valmistettiin Englannissa kaikkiaan 42 910 kappaletta. Pennant on tavallisen Standard Ten -pikkuauton loistomalli. Moottori on sama, mutta varustelu on Pennantissa parempi. Kummankin mallin erikoisuus on alaslaskettava takaistuimen selkänoja - 1950-luvulla tämä oli uutuus.

Standard Pennantissa on nelisylinterinen nelitahtinen 948 cm³ bensiinimoottori. Teho 24 kilowattia /4500 r/min (DIN, 33 hv). Suurin vääntömomentti 62,8 Nm /2400 r/min.

Pennantille tyypillistä on kaksivärimaalaus, saatavana oli useita väriyhdistelmiä.

Pennantissa on neljä vaihdetta. Lisävarusteena oli saatavissa Laycock de Normanvillen valmistama ylivaihde sekä Standrive–automaattikytkin.

Standard Pennant oli niin kapea, että se rekisteröitiin Suomessa neljälle hengelle.

Standard Pennant Saloon maksoi Suomessa vuonna 1959 755 000 markkaa.

Standard Pennant

Mitat
-----

|  |  |
| --- | --- |
| **Pituus** | 3730 mm |
| **Leveys** | 1470 mm |
| **Korkeus** | 1500 mm |
| **Akseliväli** | 2130 mm |
| **Raideleveys** (edessä / takana) | 1230 / 1230 mm |
| **Omapaino** | 740 kg |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tekniikan Maailma 12/1957, sivu 38