recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AXR Music Oy** oli vuosina 2010–2015 toiminut suomalainen levy-yhtiö. Levy-yhtiön toiminnasta vastasivat aiemmin Edel Records Finland Oy:ssä työskennelleet Ilkka Vainio ja Jorma Kosonen. Helmikuusta 2014 alkaen Warner Music Finland omistaa tuotannon. AXR Music Oy lakkautettiin 14. lokakuuta 2015.

AXR Musicin toiminta
--------------------

Vuonna 2010 Playground Music osti Edel Records Finland Oy:n ja myi tämän jälkeen Edelin suomalaisen katologin uudelle AXR Musicille. 
AXR Music keskittyi tuotannossaan kotimaisen musiikin tuotantoon. AXR Music Oy:n artisteja olivat muun muassa Arja Koriseva, Matti Esko, Eija Kantola, Anneli Mattila, Jani Jalkanen ja Hänen Orkesterinsa, Jean S. Esa Eloranta, Osmo's Cosmos, Poju, Mimi ja Kuku, Jamppa Kääriäinen, Kai Jämsä, Heikki Salo, Korsuorkesteri ja Remu. AXR:n katalogiin kuuluivat myös Kari Tapion tuotanto 1990-luvun puolivälistä lähtien, Paula Koivuniemen ja Dingon 2000-luvun tuotanto, Jope Ruonansuu vuoteen 2010 asti sekä Muumi-levyt. K-Telin, Edelin ja Audiovoxin perinteitä jatkaen kokoelmalevyt ovat olleet AXR:n vahvaa osaamisaluetta, mm. sarjat Hittiparaati, Lasten Hittiparaati, Intiaanikesä, Summer Heat, Iskelmä Radiohitit ja Tanssisuosikit. 

Helmikuussa 2014 Warner Music Finland osti AXR Musicin levy-yhtiö- ja julkaisutoiminnat. Lopulta 14. lokakuuta 2015 AXR Music lakkautettiin.

Artisteja
---------


|  |  |
| --- | --- |
| 
* Anneli Mattila
* Arja Havakka
* Arja Koriseva
* Bablo
* Eija Kantola
* Esa Eloranta
* Hanna Ekola
* Heikki Salo
* Ilpo Kaikkonen
* Jamppa Kääriäinen
* Jean S.
* Jani Jalkanen ja Hänen Orkesterinsa
* Joel Hallikainen
* Kaija Kärkinen & Ile Kallio
* Kai Jämsä

 | 
* Karim Z. Yskowicz
* Kari Tapio
* Kari Vepsä
* Korsuorkesteri
* Lapinlahden Linnut
* Matti Esko
* Mimi ja Kuku
* Nauravat nakit
* Osmo's Cosmos
* Paula Koivuniemi
* Poju
* Puolikuu
* Remu
* Tapio Liinoja
* Vilperin Perikunta

 |

Katso myös
----------

* Edel Records Finland

Lähteet
-------

* AXR Music Discografiaa, Discogs
* AXR Music Oy Discografiaa, Discogs

### Viitteet

1. ↑  Elvis.ry[vanhentunut linkki]
2. ↑  Warner osti AXR Musicin *Ilta-Sanomat*.  18.2.2014. Viitattu 19.8.2021.
3. ↑  AXR Music Oy *Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä*. Patentti- ja rekisterihallitus ja Verohallinto. Viitattu 23.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* AXR Musicin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**AZS Politechnika Warszawa** on puolalalainen huippulentopalloon keskittyvä lentopalloseura. Seuran lentopalloylpeys miesten edustusjoukkue AZS Politechnika Warszawa pelaa tällä hetkellä maan korkeimmalla sarjatasolla Puolan lentopalloliigassa. Joukkueen kotipaikkana toimii Puolan pääkaupunki Varsova.

Historia
--------

AZS Politechnika Warszawa oli yksi ensimmäisiä joukkueita, jotka osallistuivat Puolan lentopalloliigaan vuonna 1929, jolloin pelattiin sarjan historian ensimmäinen kausi. Heti toisella sarjakaudellaan pääsarjassa joukkue otti maan mestaruuden. Vuosi oli tuolloin 1930. Seura jatkoi hyvää menestystä pääsarjassa ja otti mestaruudet kolme kertaa peräkkäin vuosien 1935-1937 välillä. Toinen maailmansota keskeytti kuitenkin pääsarjan hetkeksi aikaa vuosien 1939-1946 ajaksi. Pääsarjan alettua uudestaan otti Varsova heti neljä mestaruutta peräkkäin kausilla 1946-1949. Mestaruudet se otti lisäksi kausilla 1952 sekä 1953.

Puolan lentopalloliigan muututtua puoliammattilaisliigaksi otti Varsovan lentopalloylpeys peräti kahdeksan Puolan mestaruutta peräkkäin 1954-1961 välillä. Mestaruudet joukkue voitti myös kausilla 1963, 1965, 1966, 1968.

Varsovan joukkue on edelleen eniten mestaruuksia voittanut seura, nykyisin kaksikymmentä liigavoittoa. Joukkue johtaa ylivoimaisesti mestaruustilastoa, sillä toisena olevalla Legia Varsovalla on vain kahdeksan mestaruutta.

Saavutukset
-----------

### Puolan lentopalloliiga

* 20 kertaa Puolan mestari
* Eniten mestaruuksia pääsarjassa kautta aikojen

Joukkue
-------

### Kaudella 2010/2011

1.Janusz Gałązka
4.Wojciech Żaliński
5.Marcin Nowak
7.Maikel Moreno Salas
8.Ołeksandr Stacenko
9.Zbigniew Bartman
10.Robert Prygiel
11.Dariusz Szulik
12.Ardo Kreek
13.Michał Kubiak
15.Bartłomiej Neroj
16.Krzysztof Wierzbowski
18.Damian Wojtaszek
**Portugalin rekisterikilpijärjestelmä** on valtakunnallinen. Rekisterikilvissä on nykyisin ensin kaksi numeroa, sitten on kaksi kirjainta, ja sitten on kaksi kirjainta (00-AA-00). Nykyisen kaltainen järjestelmä alkoi Portugalissa vuonna 1937 formaatilla AA-00-00, vuonna 1992 alkoi formaatti 00-00-AA ja vuonna 2005 alkoi nykyinen formaatti 00-AA-00. Kun 00-AA-00-formaatti saavuttaa loppunsa eli 99-ZZ-99:n, niin sen jälkeen tulee formaatti AA-00-AA, ja sen jälkeen formaatti AA-AA-00, ja sen jälkeen formaatti 00-AA-AA. Aluksi kilvissä oli valkoiset merkit mustalla pohjalla, mutta vuonna 1992 AA-00-00-formaatin loppuessa värit käännettiin ja kilvistä tuli mustamerkkisiä valkoisella pohjalla yleiseurooppalaiseen tapaan. Samassa yhteydessä lakkautettiin myös aluetunnukset, joten järjestelmä muuttui valtakunnalliseksi.

Historia
--------

### 1901–1911

Vuosina 1901–1911 käytettiin aluekohtaisia rekisterikilpiä. Niissä oli yleensä alueen lyhenne, esimerkiksi LISBOA 123/ L-123. 

### 1911–1937

Vuosina 1911–1937 käytettiin kansallista läänikohtaista järjestelmää. Maa oli jaettu viiteen rekisteröintialueeseen. Rekisteröintialueet olivat Etelä (S), Keski (C), Pohjoinen (N), Madeira (M) ja Azorit (A). Tunnus oli muotoa A-1234-B, jossa A oli rekisteröintialueen tunnuskirjain ja B oli aakkosittain juokseva kirjain. Väliaikaiskäyttökilvissä oli muoto A-1234-WW. 

1930-luvulle tultaessa oli siirrytty joillain alueilla jo viiteen numeroon. 

### 1937–1992

1. tammikuuta 1937 tuli käyttöön uusi rekisterikilpijärjestelmä. Se oli edelleen aluekohtainen, mutta muotoa AB-12-34 (AA-00-00). Kirjaimet muodostivat aluetunnuksen. Aluetunnukset AA:sta LZ:ään oli varattu Etelälle, aluetunnukset MA:sta TZ:ään Pohjoiselle ja aluetunnukset UA:sta ZZ:ään Keskialueelle.

### 1992–

Maaliskuussa 1992 AA-00-00-formaatti loppui, ja värit käännettiin. Myös aluetunnukset lakkautettiin. Uusi formaatti oli valtakunnallinen 12-34-AB (00-00-AA).

Vuodesta 1998 alkaen kilpeen tuli keltainen nauha. Toukokuussa 2005 00-00-AA-formaatti loppui, ja uusi formaatti oli 12-AB-34 (00-AA-00). Tällä hetkellä ollaan 00-UA-01:n tienoilla.

Sarjat
------

### 00-00-AA

* 1992: Väliltä AA-BM
* 1993: Väliltä BM-DC
* 1994: Väliltä DC-ER
* 1995: Väliltä ER-GC
* 1996: Väliltä GC-HT
* 1997: Väliltä HT-JI
* 1998: Väliltä JI-MN
* 1999: Väliltä MN-OS
* 2000: Väliltä OS-QX
* 2001: Väliltä QX-SU
* 2002: Väliltä SU-UM
* 2003: Väliltä UM-VV
* 2004: Väliltä VV-ZI
* 2005: Väliltä ZI-ZZ

### 00-AA-00

* 2005: Väliltä AA-BB
* 2006: Väliltä BB-CQ
* 2007: Väliltä CQ-DZ
* 2008: Väliltä DZ-GG
* 2009: Väliltä GG-IQ
* 2010: Väliltä IQ-LE
* 2011: Väliltä LE-MO
* 2012: Väliltä MO-NL
* 2013: Väliltä NL-OG
* 2014: Väliltä OG-PJ
* 2015: Väliltä PJ-?
* 2016: Väliltä ?-?
* 2017: Väliltä ?-?
* 2018: Väliltä ?-?
* 2019: Väliltä ?-?
Punakottaraisia oksalla lähellä Hyderabadia Intiassa.
Punakottaraisen munia.
**Punakottarainen** (*Pastor roseus*, aikaisemmin *Sturnus roseus*) on kottaraisen lähisukulainen. Euroopassa se on vähälukuinen vieras. Lajin aiempi suomenkielinen nimi on **ruusukottarainen**.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Punakottarainen muistuttaa muodoltaan kottaraista; sillä on terävät, kolmiomaiset siivet ja sukkulamainen ruumis. Väritykseltään vanha lintu eroaa välittömästi kottaraisesta: ruumis on vaaleanpunainen, mutta siivet, pyrstö, alaperä ja pää ovat mustat. Nuori lintu muistuttaa kottaraista, mutta on kauttaaltaan vaaleanruskea, nokka on keltainen ja ohjas on vaalea.

Levinneisyys
------------

Punakottarainen pesii Kaakkois-Euroopasta Aasiaan ulottuvalla vyöhykkeellä ja talvehtii Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Laji ei ole kotipaikkauskollinen, vaan vaeltaa ravintotilanteen mukaan. Kantaa on vaikea arvioida. Euroopassa punakottarainen on harhailija, määrät vaihtelevat vuosittain vaelluksen voimakkuuden mukaan. Suomessa se on säännöllinen ja vuosittainen kesävieras, erityisesti kesäkuulta elokuulle.

Elinympäristö
-------------

Punakottaraisen elinympäristöä ovat arot, viljelysseudut ja muut avomaat.

Lähteet
-------

1. ↑  BirdLife International: *Sturnus roseus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Sturnus roseus (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Pastor roseus | 
* Wikidata: Q20823352
* Wikispecies: Pastor roseus
* Avibase: 24208346AD77666E
* BirdLife: 22710881
* BOLD: 95533
* CoL: 4DZCM
* BOW: rossta2
* eBird: rossta2
* Fossilworks: 370411
* GBIF: 5845386
* iNaturalist: 145108
* ITIS: 915888
* IUCN: 22710881
* NBN: NHMSYS0021002769
* NCBI: 451427
* Xeno-canto: Pastor-roseus

 |
|  |
| Turdus roseus | 
* Wikidata: Q28706760
* GBIF: 4408691

 |

 |
**Potelytšin Pyhän Hengen laskeutumisen kirkko** (ukr. Церква Святого Духа) on Potelytšissa Lvivin piirissä Lvivin alueella Ukrainassa sijaitseva vuonna 1502 rakennettu puukirkko, joka yhdessä muiden vastaavien Ukrainassa ja Puolassa sijaitsevien kirkkojen kanssa kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon yhteisnimellä Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat.

Historia
--------

Kirkko rakennettiin vuonna 1502 tataarien polttaman edellisen, Borisille ja Glebille omistetun puukirkon tilalle. Uusi kirkko rakennettiin savenvalajien kustannuksella. Vuonna 1683 taiteilija Ivan Rutkovytš maalasi kirkkoon Deesis -ikonin.

Vuonna 2013 kirkko lisättiin yhdessä muiden samankaltaisten kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Kuvia kirkosta
--------------

* Kirkko talvella.Kirkko talvella.
* Kirkon kellotorni.Kirkon kellotorni.
* Kirkko joelta katsottuna.Kirkko joelta katsottuna.
* Kirkolle johtava portti.Kirkolle johtava portti.
* Kirkon sisätiloja.Kirkon sisätiloja.
* Kirkon sisätiloja.Kirkon sisätiloja.
* Kirkon maalauksia.Kirkon maalauksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Uzhok Sights Special Ukraine Tours. Viitattu 26.2.2022. (englanniksi)
2. ↑  Wooden Tserkvas of the Carpathian Region in Poland and Ukraine Unesco World Heritage Convention. Viitattu 26.2.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Potelytšin Pyhän Hengen laskeutumisen kirkko**.
**Priscah Jeptoo** (s. 26. kesäkuuta 1984) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Jeptoo voitti Porton maratonin 2009 ajalla 2.30.40 ja Torinon maratonin 2010 ajalla 2.27.02. Vuonna 2011 hän voitti Pariisin maratonin silloisella ennätyksellään 2.22.51 ja sai hopeaa Kenian kolmoisvoittoon päättyneellä Daegun MM-maratonilla ajalla 2.29.00.

Jeptoo sijoittui 2012 kolmanneksi Lontoon maratonilla ennätyksellään 2.20.14. Saman vuoden Lontoon olympialaisissa hän sai hopeaa ajalla 2.23.12.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Priscah Jeptoo**.
1. ↑  Priscah Jeptoo Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. 1 2  Priscah Jeptoo *tilastopaja.org*. Viitattu 27.8.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Kenialaisilta historiallinen temppu maratonilla *yle.fi*.  27.6.2011. Viitattu 27.8.2011.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Potez 630:n projektiokuvat.
Potez 63.11 -koneita
**Potez 630** oli Potezin 1930-luvun lopulla kehittämä sarja kaksimoottorisia hävittäjiä. Tähtimoottoreilla varustettujen koneiden käyttötarkoitus oli toimia yöhävittäjänä ja raskaana pitkänmatkan torjuntahävittäjänä. Niitä käytettiin sekä Lähi-idässä että Pohjois-Afrikassa ja myöhemmin Vapaan Ranskan joukoissa.

Potez 631:ssa oli kaksi 660 hevosvoiman Gnome-Rhône 14M 6/7 -tähtimoottoria ja kahdesta kolmeen henkilön miehistö. Aseistuksena oli kaksi 20 mm Hispano-Suiza-tykkiä ja kahdeksan 7,5 mm MAC 1934 -konekivääriä. Jotkin maataisteluversiot kykenivät kuljettamaan lisäksi 300 kg pommeja. Huippunopeus 4 000 metrin korkeudessa oli 445 km/h.

Lähteet
-------

* Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 277)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
* Potez 630/631, http://www.avionslegendaires.net/potez-630-631.php (ranskaksi)
*
**Prisma Taranto** eli Taranto Volley, vuosina 2008-2010 **Prisma Volley** oli Italian A1-liigassa pelaava, Taranton kaupungista kotoisin oleva lentopallojoukkue. Se nousi A1-liigaan kaudelle 2006. Vuonna 2010 se lopetti toimintansa ja luovutti sarjapaikkansa Castellana Grotten seuralle New Mater Volley.

Joukkue voitti kaudella 2006 Italian A2-liigan ja nousi voitollaan A1-liigaan. Kaudella 2007 sarjanousija Taranto pelasi tiensä play-off -peleihin sijoittumalla runkosarjassa 7. sijalle. Lopullinen sijoitus liigassa oli sama 7. sija, kun Roma Volley pudotti sarjanousijan laulukuoroon. 

Prisma Tarantossa nähtiin myös suomalaisväriä kaudella 2007–2008 kun Suomen lentopallomaajoukkueen keskitorjuja Konstantin Shumov aloitti uransa ensimmäisen kauden maailman kovimmassa lentopalloliigassa Taranto Volleyn riveissä.

Saavutukset
-----------

* 2006 Italian A2-liigan voitto
* 2000 Italian A2-liigan voitto

Lähteet
-------

1. ↑  Shumov iskee EM-kisoissa kotikentällään *Iltalehti*.  2007. Viitattu 5.6.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran kotisivu kaudelta 2009-2010 (italiaksi)
**Onnenhetkiä** (*Le Petit théâtre de Jean Renoir*) on Jean Renoirin viimeiseksi jäänyt elokuvaohjaus vuodelta 1970. Televisiolle tehty elokuva koostuu kolmesta, tavallaan neljästäkin episodista, jotka Renoir on itse käsikirjoittanut ja jotka hän elokuvassa myös itse esittelee. 

Ensimmäinen episodi, "Viimeinen jouluillallinen", perustuu Hans Christian Andersenin satuun ja kertoo Seine-joen siltojen alla asuvista vanhasta miehestä ja naisesta. Toinen, kokeellinen "Sähkökiillottaja" kertoo parkettiaan pakkomielteisesti puunaavasta kotirouvasta ja tämän kahdesta aviomiehestä osittain lauletuin vuorosanoin ja sekakuoron kommentoimana. Kolmas episodi "Yvetot’n kuningas" on suvaitsevaisuudelle omistettu lyhyt komedia "aisankannattajasta" eli miehestä, joka hyväksyy uskottoman vaimonsa rakastajan. Eräänlainen neljäs episodi on toisen ja kolmannen tarinan väliin sijoitettu musiikkiesitys, Jeanne Moreaun laulama "Quand l’amour meurt".

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Järvenpää, Eeva: Viikon elokuvia. Hyvien nimien viikko.  *Helsingin Sanomat*, 25.1.1975, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Fränti, Mikael: Renoirin testamentti "julmalle ja epäoikeudenmukaiselle maailmalle". Kolmen episodin Onnenhetkiä.  *Helsingin Sanomat*, 20.10.1984, s. 55. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made (Arkistoitu – Internet Archive). Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.
**Gustaf Alexander Johansson** (11. syyskuuta 1880 Turku – 17. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomenruotsalainen toimittaja ja pakinoitsija nimimerkillä *Jumbo*.

Johanssonin vanhemmat olivat merikapteeni Magnus Wilhelm Johansson ja Anna Mathilda Willgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1901 ja maisteriksi 1907. Johansson toimi aluksi opettajana ruotsinkielisissä kouluissa Kuopiossa ja Kotkassa. Hän oli Nya svenska läroverketin opettajana Helsingissä vuodesta 1907, Helsingin kauppakoulun opettajana vuodesta 1909 ja Helsingin ruotsalaisen lyseon opettajana vuoteen 1923 saakka.

Lehtialalla Johansson toimi Tammerfors Nyheterin päätoimittajana 1910–1911, Dagens Tidningin toimitussihteerinä 1912–1913 sekä Hufvudstadsbladetin toimittajana 1909 ja 1914–1959. Hän kirjoitti lehteen pakinoita nimimerkillä *Jumbo*.

Johansson oli naimisissa vuodesta 1920 lähtien kirjailija Giri Granlundin kanssa.

Teoksia
-------

* Jalmari Kekkonen : *Praktisk läsebok för hantverks- och yrkesskolor, tekniska läroverk, folkskolornas fortsättningsklasser m.fl* ; i förkortad svensk upplaga bearbetad av Gustaf A. Johansson. Otava 1914
* *Jumbo berättar*. Söderström, Helsingfors 1941

Lähteet
-------

* Gustaf Johansson SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* JOHANSSON Gustaf Alexander. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
* Teoslista Fennica-tietokannasta

Aiheesta muualla
----------------

* Magnus Londen : Unik intervju med legendarisk kåsör (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
A Silver Mt. Zion esiintymässä vuonna 2007.
**A Silver Mt. Zion** on vuonna 1999 perustettu kanadalainen post rock -yhtye, joka alkoi Godspeed You! Black Emperor -jäsenten Efrim Menuck, Sophie Trudeau ja Thierry Amar sivuprojektina. Efrimin koira Wanda kuoli Godspeed You! Black Emperorin ollessa kiertueella ja hän halusi omistaa levyn tälle, mutta ei tuntenut kykenevänsä toteuttamaan toivettaan Godspeed You! Black Emperorin parissa.

Yhtye on levyttänyt viisi albumia ja yhden EP:n, joka kerta hieman eri kokoonpanolla. Myös yhtyeen nimi on vaihdellut julkaisujen välillä, mutta yhtyeeseen viitataan usein alkuperäisellä A Silver Mt. Zion -nimellä.

Musiikillisesti A Silver Mt. Zion muistuttaa hyvin paljon alkuperäistä Godspeed You! Black Emperoria, joskin yhtyeen kappaleet ovat yleensä lyhyempiä ja tyyliltään henkilökohtaisempia. Toisin kuin Godspeed You! Black Emperor, A Silver Mt. Zionin kappaleissa on usein myös laulua. Useissa kappaleissa on myös vahva poliittinen lataus.

Diskografia
-----------

| Vuosi | Yhtyeen nimi | Albumin nimi |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Thee Silver Mt. Zion Memorial Orchestra & Tra-La-La Band | *13 Blues for Thirteen Moons* |
| 2006 | Thee Silver Mt. Zion Memorial Orchestra & Tra-La-La Band | *Horses in the Sky* |
| 2004 | Thee Silver Mountain Reveries | *Pretty Little Lightning Paw* (EP) |
| 2003 | The Silver Mt. Zion Memorial Orchestra & Tra-La-La Band with Choir | *"This Is Our Punk-Rock," Thee Rusted Satellites Gather+Sing* |
| 2001 | The Silver Mt. Zion Memorial Orchestra & Tra-La-La Band | *Born into Trouble as the Sparks Fly Upward* |
| 2000 | A Silver Mt. Zion | *He Has Left Us Alone but Shafts of Light Sometimes Grace the Corner of Our Rooms...* |

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Konserttitaltiointeja Internet Archivessa
Onnenhevonen sivulta
Onnenhevonen etuviistosta
**Onnenhevonen** on Rafael Saifulinin suunnittelema vuonna 2005 valmistunut, Turun keskustassa Yliopistonkadulla sijaitseva veistos. Pronssisen veistoksen pinta on koristeltu eri maiden kolikoilla, mitaleilla ja kunniamerkeillä.

Veistos pystytettiin kävelykadulle ensimmäisen kerran vuonna 2006, mutta se vaurioitui ilkivallan seurauksena ja se jouduttiin poistamaan paikaltaan korjattavaksi. Patsasta vahvistettiin ja se palasi kadulle Nostokonepalvelu Oy:n lahjoituksena. Patsaan paljastustilaisuus järjestettiin 31. maaliskuuta 2007.

Veistos on toinen osa Saifulinin onniveistosten sarjaa. Sarjan ensimmäinen veistos sijaitsee Turun kristillisen opiston pihalla ja kolmas veistos Gmunden kaupungissa Itävallassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Onnenhevosen onnenpotku *Turun Sanomat*.  1.4.2007.  Arkistoitu 25.7.2014. Viitattu 17.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Taustatietoa Onnenhevonen-veistoksesta *turku.fi*.  29.3.2007.  Arkistoitu 27.7.2014. Viitattu 12.11.2015.
**Gustaf Lundahl** (21. tammikuuta 1783 Messukylä – 20. elokuuta 1846 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias ja kauppaneuvos.

Elämäkerta
----------

Lundahlin vanhemmat olivat Ruotsin Smålandista Tampereelle muuttanut kauppias Birger Lundahl ja Anna Katarina Ahlberg. Koulut käytyään hän aloitti uransa isänsä palveluksessa ja vuonna 1809 hän peri isänsä Kauppakatu 10:ssä sijainneen kauppaliikkeen. Lundahl kuului Tampereen merkittävimpiin kauppiaisiin ja hänen liikkeensä oli laajimmillaan 1830-luvulla. Kauppaliikkeen lisäksi Lundahlilla oli tiilitehdas Nalkalassa ja hän omisti Messukylässä sijainneet Haiharan ja Ylisen tilat. Lundahl kuului Tampereen kaupunginvanhimpiin 1819–1843. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1826 ja Pyhän Stanislauksen ritarikunnan III luokan merkin 1835.

Keisari Aleksanteri I asui Lundahlin luona vieraillessaan Tampereella syksyllä 1819 ja Lundahl toimi keisarin oppaana tämän tutustuessa Tammerkoskeen. J. J. Nervander toimi perheessä kotiopettajana ja J. L. Runeberg vieraili Lundahlien luona useaan otteeseen. Lundahl aloitti ensimmäisenä suomenkielisten kirjojen myynnin Tampereella ja hän jakoi jopa ilmaiseksi ystävänsä Jaakko Juteinin kirjoja yleisölle. Lundahl avusti myös James Finlaysonia tämän perustaessa puuvillatehdastaan Tampereelle. Hän muun muassa osti keinottelun estämiseksi ennakkoon tehtaan tarvitsemat tontit Tammerkosken rannalta ja myi ne valtiolle ostohintaan. Valtio puolestaan luovutti tontit Finlaysonille ilmaiseksi. 

Lundahl oli naimisissa vuodesta 1809 Anna Charlotta Rungin kanssa. Heidän lapsiaan olivat:

* Augusta Lundahl, Lauantaiseurassa mukana ollut runoilija
* Gustaf Lundahl, Helsingin yliopiston tähtitieteen professori
* Karl Lundahl, lääkäri ja luonnontutkija

Gustaf Lundahl on haudattu Tampereen vanhalle hautausmaalle, jonka paikalla sijaitsee nykyään Pyynikin kirkkopuisto.

Lähteet
-------

* Viljo Rasila: Kauppaneuvos Gustaf Lundahl (1783–1846). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* Jari P. A. Niemelä : Gustaf Lundahl oli Tampereen mahtimiehiä (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
***A Symphony of Three Orchestras*** ("Kolmen orkesterin sinfonia") on Elliott Carterin orkesteriteos vuodelta 1976. Sen kantaesitys pidettiin New Yorkin Avery Fisher Hallissa 17. helmikuuta 1977 Pierre Boulez'n johtaessa New Yorkin filharmonikkoja. Carter myös omisti sävellyksensä New Yorkin filharmonikoille ja sen musiikillisena johtajana toimineelle Boulez'lle.

Teoksen kesto on noin 17 minuuttia. Hart Cranen runous innoitti Carteria sävellystyössä. Teoksen esityksessä orkesteri on jaettu kolmeen pienempään ryhmään. *A Symphony of Three Orchestras* levytettiin Boulez'n johdolla vuosina 1980 ja 1995.

Carterin kuoltua vuonna 2012 sellisti Fred Sherry nosti teoksen esiin yhtenä kolmesta suosittelemastaan Carterin sävellyksestä; muut näistä olivat *Konsertto orkesterille* ja *Symphonia: sum fluxae pretium spei*.

Kokoonpano
----------

* 3 huilua
* 3 oboea
* 3 klarinettia
* 3 fagottia
* 5 käyrätorvea
* 2 trumpettia
* 3 pasuunaa
* tuuba
* lyömäsoittimet (viisi soittajaa)
* patarummut
* vibrafoni
* ksylofoni
* metallikellot
* marimba
* harppu
* piano
* jousisoittimet

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  A Symphony of Three Orchestras Elliott Carter
2. 1 2 3  A Symphony of Three Orchestras (1976) IRCAM
3. ↑  Musicians Remember Elliott Carter NPR
**Sievi Group Oy** suomalainen on konserni, jonka toimialana on asuin- ja muiden rakennusten rakentaminen. Sievi Group suunnittelee ja rakentaa asiakkailleen onnellisen elämän koteja ja hyvinvointitiloja erilaisiin tarpeisiin ja elämänvaiheisiin sekä toteuttaa puuelementtejä ja sähköurakointia ammattirakentajille.

Sievi Group -konsernin liikevaihto oli vuonna 2019 noin 66 miljoonaa euroa ja se työllisti noin 120 henkilöä. Sievi Groupin toimitusjohtajana toimii Juha-Matti Silver ja hallituksen puheenjohtajana Jaakko Tokola.

Historia
--------

Sievitalo on perustettu vuonna 2011. Vuosina 2011-2018 Sievitalo keskittyi muuttovalmiiden omakotitalojen ja täyden palvelun asunto-osakeyhtiöiden rakentamiseen. Vuonna 2018 liiketoimintaa laajennettiin ja vuonna 2019 puuelementtien valmistukseen.

Vuoden 2019 aikana toteutettiin laaja organisaatiouudistus, jonka myötä Sievitalon nimi vaihtui Sievi Group Oy:ksi. Samalla perustettiin konsernirakenne, jossa konsernin eri liiketoiminnat jaettiin omiksi tytäryhtiöikseen.

Liiketoiminta
-------------

Konserni toteuttaa vuosittain yli 200 rakennuskohdetta ja toimii koko Suomen alueella. Sievi Group käyttää kohteissaan suomalaista puuta ja sen käyttämät elementit tehdään Sievi Elementin puuelementtitehtaassa Pohjois-Pohjanmaalla Sievissä.

Organisaatio
------------

Sievi Group Oy on perustettu vuonna 2011. Aluksi yhtiö toimi nimellä Sievitalo Oy. Vuonna 2019 tehdyn mittavan uudistuksen myötä nimeksi vaihtui Sievi Group Oy. Konserni muodostuu nykyään emoyhtiöstä sekä kuudesta tytäryhtiöstä: Sievitalo Oy, Sievi Asunnot Oy, Sievi Element Oy, Sievitek Oy, Sievi Hyvinvointitilat Oy ja Siveco Oy.

Sievi Groupin pääkonttori sijaitsee Kokkolassa. Konsernilla on toimipisteet Kokkolassa, Sievissä, Tampereella, Vaasassa, Vantaalla, Haapavedellä, Mikkelissä, Lahdessa ja Turussa. Sievissä sijaitsee toimiston lisäksi konsernin elementtitehdas, jonka toiminta käynnistyi tammikuussa 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2  Verkkoviite *sievigroup.fi*.
2. ↑  verkkoviite *sievigroup.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset verkkosivut
Carl Gustav Mosander
**Carl Gustav Mosander** (10. syyskuuta 1797 – 15. lokakuuta 1858) oli ruotsalainen kemisti, joka tunnetaan alkuaineiden lantaani, erbium ja terbium löytäjänä.

Mosander syntyi Kalmarissa, mutta muutti myöhemmin Tukholmaan. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuonna 1833.

Mosander löysi lantaanin 1839, kun hän lämmitti ceriumnitraattia sisältävää näytettä ja käsitteli syntynyttä suolaa typpihapolla.

Turun yliopiston kemian professori Johan Gadolin löysi yttriumin vuonna 1794. Tämä merkitsi myös alkusysäystä muiden harvinaisten maametallien etsimiselle, sillä vuonna 1843 Mosander huomasi, ettei Gadolinin löytö ollut puhdas aine vaan seos: näin Mosander löysi terbiumin ja erbiumin. Myöhemmin kylläkin todettiin, että Mosanderinkaan löytämät aineet eivät olleet puhtaita, vaan niistä löytyi yhteensä seitsemää eri alkuainetta: terbiumin ja erbiumin lisäksi ytterbiumia, skandiumia, tuliumia, holmiumia ja gadoliniumia.

Lähteet
-------

1. ↑  Mannila, Johanna: Röntgenkuvia turvallisesti  25.4.2006. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu. Viitattu 26.10.2015.
2. ↑  Marko Hamilo: Erbiumoksidilla pinkit aurinkolasit  4.4.2006. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu. Viitattu 12.7.2010.
3. ↑  Piquet, Claude: Extricating erbium – in your element.  *Nature Chemistry*, 21.3.2014, 6. vsk.  Macmillan Publishers Limited. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 5.2.2020.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Carl Gustav Mosander
Kalvosinnapilla kiinnitetty hihansuu.
Irtonaiset kalvosinnapit
**Kalvosinnappi** on pääosin miesten pukeutumisessa käytetty koristeellinen kiinnitin. Kalvosinnapilla kiinnitetään yhteen kauluspaidan tai puseron hihansuun (eli *kalvosimen*) kaksi vastakkaista osaa.

Historia
--------

Kalvosinnapin edeltäjä 1500-luvun Euroopassa oli naru, jolla kiinnitettiin paitojen rypytetyn rannenauhan kaksi osaa yhteen. Tällaiset "kalvosinnarut" säilyivät suosittuina 1800-luvulle asti, mutta Ranskan kuningas Ludvig XVI:n aikana suosiota alkoivat saavuttaa hihansuun kiinnittävät "hihanapit" (*boutons de manchette*), jotka koostuivat värillisistä lasinapeista ja niitä yhdistävästä lyhyestä metalliketjusta. 1700-luvulla lasinappien tilalle alkoi tulla jalokivillä ja kullalla koristeltuja kiinnittimiä, jotka lähemmin muistuttivat nykyisiä kalvosinnappeja.

Suomessa koko 1700-luvun ajan hopeasta valmistetut kalvosinnapit olivat osa pappisylimystön asemaa ja säätyä korostanutta hienostunutta pukeutumista samoin kuin vaikkapa hopeiset nuuskarasiat olivat.

1800-luvulla teolliset keksinnöt kuten elektrolyysi sallivat halpojen materiaalien päällystämisen kalliilla materiaaleilla, ja kalvosinnapit tulivat laajemmin saataville kansan keskuudessa hintojen putoamisen ansiosta.

Viktoriaanisella aikakaudella kalvosinnappi osoitti esimerkiksi kantajansa koulutaustaa, vaakunaa, klubia tai sotilasrykmenttiä.

Pukeutuminen
------------

Kalvosinnappeja käytetään sellaisten paitojen kanssa, joiden hihassa ei ole nappeja, vain reiät kalvosinnappeja varten. Tavallisinta on kiinnittää hihansuun osat niin, että niiden reunat ovat kohdakkain, sen sijaan että toinen puoli vedettäisiin toisen päälle.

Kalvosinnappeja on monia eri tyylejä. Yleisin tyyppi koostuu kahdesta ovaalinmuotoisesta napista, jotka ovat usein hopeaa tai kultaa ja sisältävät upotettuna esimerkiksi onyksikiven. Kaulusnapin eri osia yhdistää yleensä metallinen tappi, joskus myös lyhyt metalliketju. Joskus, varsinkin perinteisemmissä kalvosinnapeissa, nappeihin on tehty niiden omistajan nimikirjaimet.

Kalvosinnapit kuuluvat osaksi tummaa pukua.

Lähteet
-------

1. ↑  Alapuro, Risto (1992). Suomalaisen sosiologian historia. W. Söderström. p. 171. ISBN 978-951-0-17996-3.
2. 1 2  Raivio, Ville: Kalvosinnappi ei heti poistu juhlapaidasta. 22.12.2013. Viitattu 8.3.2018.
3. ↑  Raivio, Ville: Formaalein kalvosinnappi *Keikari*.  2.5.2009. Viitattu 10.8.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Lehtinen, Eeva: Etiketti varmistaa miehen tyylin juhlissa (Arkistoitu – Internet Archive). Turun Sanomat. 21.5.2015. Viitattu 8.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kalvosinnappi** Wikimedia Commonsissa
**Alfonso Fontanelli** (15. helmikuuta 1557 – 11. helmikuuta 1622 Rooma) oli italialainen säveltäjä.

Elämäkerta
----------

Fontanelli syntyi nykyisen Emilia-Romagnan alueella kreivi Emilio Fontanellin pojaksi. Hänellä oli läheiset suhteet Este-hallitsijasukuun, ja hän oli aikanaan tärkeä valtiomies ja diplomaatti. Hän avioitui ensimmäistä kertaa 1580, astui Este-suvun palvelukseen 1584 ja lähti vuonna 1586 Roomaan, jossa hän mahdollisesti tapasi Luca Marenzion.

Suurin osa Fontanellin säilyneistä sävellyksistä lienee peräisin 1590-luvulta ja vuotta 1600 välittömästi seuranneelta ajalta. Hänen ensimmäinen vaimonsa kuoli vuonna 1591, ja hän solmi uuden avioliiton Maria Biancolin kanssa. Avioliitto oli kuitenkin katastrofaalinen, ja vuonna 1601 Fontanelli murhasi vaimonsa uuden rakastajan.

Fontanelli vietti viimeiset vuotensa paossa Este-suvun hallitsemilta mailta ja asettui vuoteen 1615 mennessä Roomaan. Hänen sävellyksiään viimeisiltä vuosilta ei ole säilynyt; hänet vihittiin papiksi 1621, ja hän kuoli hyönteisenpuremaan helmikuussa 1622.

Fontanellin säilyneet sävellykset ovat madrigaaleja, ja hän oli Carlo Gesualdon ja Luzzasco Luzzaschin ohella aikansa huomattavimpia alan taitajia. Kaksi Fontanellin madrigaalikokoelmaa viidelle äänelle on painettu Ferrarassa 1595 sekä Venetsiassa 1604. Hänen tuotantoonsa kuuluu mahdollisesti lisäksi kuusitoista muuta madrigaalia, vaikkakaan kaikkien säveltäjästä ei ole saatu täyttä varmuutta.

Katso myös
----------

* Carlo Gesualdo
* Bartolomeo Tromboncino

Lähteet
-------

1. ↑  Notice de personne *catalogue.bnf.fr*. Viitattu 12.7.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Alfonso Fontanelli International Music Score Library Project (englanniksi)
* HOASM: Alfonso Fontanelli (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Carl Gustaf Enckell** (29. toukokuuta 1798 Porvoo – 5. marraskuuta 1849 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja kollegioneuvos. Hän oli päätullijohtokunnan ylijohtaja 1848–1849.

Enckellin vanhemmat olivat Orimattilan kirkkoherra Carl Henrik Enckell ja Ottiliana Lovisa Charpentier. Hänen puolisonsa oli vuosina 1822–1849 Adolfina Christina Le Bell. Hänen velipuolensa oli senaattori Alexander August Brunou.

Enckell tuli aliupseeriksi 2. suomalaiseen jääkärirykmenttiin, ja hänet nomennettiin sieltä vuonna 1813 oppilaaksi Haapaniemen sotakouluun. Hän yleni vänrikiksi vuonna 1817, luutnantiksi 1830, kapteeniksi 1831 ja everstiluutnantiksi 1833. Enckell erosi armeijasta vuonna 1839 ja sai kollegioneuvoksen arvonimen. Hänestä tuli tullihallituksen asessori vuonna 1839, apulaisylijohtaja ja ylijohtaja vuonna 1848, mutta hän kuoli jo seuraavan vuoden marraskuussa.

C. G. Enckellillä ja Adolfina Christina Le Bellillä oli 12 lasta, joista tunnettuja olivat kenraaliluutnantti Nikolai Enckell ja jalkaväenkenraali Carl Enckell.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carl Gustaf Enckell.  *Tullilehti : Suomen tullivirkamiesliiton äänenkannattaja*, 01.11.1934, nro 6, s. 13. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.09.2022.
2. ↑  Dödsfall.  *Finlands Allmänna Tidning*, 08.11.1849, nro 262, s. 3. Kansalliskirjasto. Viitattu 19.09.2022.
Thomas Fraser
**Thomas Richard Fraser** (1841–1920) oli brittiläinen lääkäri ja farmakologi. Hänet tunnetaan etenkin kalabarpapujen kemiaan liittyvistä tutkimuksistaan.

Fraser opiskeli Edinburghin yliopistossa ja valmistui tohtoriksi 1862. Hän toimi 1869 lääketieteen apulaisprofessorina RIE:ssä (*Edinburgh Royal Infirmary*). Vuonna 1877 hän oli jäsenenä arktisessa retkikunnassa ja myöhemmin samana vuonna hänet nimitettiin lääketieteen professoriksi Edinburghin yliopistossa. Vuonna 1880 hänet nimitettiin lääketieteellisen tiedekunnan dekaaniksi.

Julkaisuja
----------

* *The antagonism between the actions of active substances*; British Medical journal, 1872
* "On The Physiological Action Of The Calabar Bean, Physostigma Venenosum Balf.; Transactions of the Royal Society of Edinburgh, XXIV, 1867" .
* *On the connexion between chemical constitution and physiological action*; ibidem XXV
* *On Stropanthus hispidus*; ibidem XXXV
* *An investigation into some previously undescribed tetanic symptoms produced by atropia in cold-blooded animals*
* *Strophanthus hispidus: its Natural History, Chemistry and Pharmacology. Transactions of the Royal Society of Edinburgh, Vol. XXXV, 955-1028*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Thomas Richard Fraser
**Carl Gustaf Ekman** (5. lokakuuta 1872 Munktorp – 15. kesäkuuta 1945 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja raittiusmies.

Ekmanin isä K. E. Ekman-Kraft oli sotilas. 12-vuotiaana Ekman joutui itse tienaamaan leipänsä, ensiksi renkinä. Sivutoimenaan hän teki kauppoja ja luki paljon. Hän opiskeli kauppakoulussa Köpingissä ja kävi ammattikoulun Kristinehamnissa.

Vuonna 1888 Ekman liittyi Templarorden-raittiusjärjestöön, ja 21-vuotiaana hänestä tuli järjestön Västmanland-Närken piirin päällikkö. Vuosina 1899–1908 hän oli koko järjestön päällikkö. Hän teki töitä myös toimittajana monissa lehdissä, vuodesta 1897 lähtien Eskilstunassa toimittajana ja poliitikkona.

Vuonna 1911 Ekman valittiin parlamentin ensimmäisen kamarin jäseneksi ja 1913 hän muutti Tukholmaan. Hän kuului vapaamieliseen puolueeseen, jonka hajottua hän nousi toukokuussa 1923 vapaamielisen kansanpuolueen, Frisinnade folkpartietin, johtajaksi. Ekman toimi Ruotsin pääministerinä vuosina 1926–1928 ja 1930–1932, jolloin hän harjoitti taitavaa tasapainopolitiikkaa (ruots. *vågmästarpolitik*), liittoutumalla vuoroin oikeiston, vuoroin vasemmiston kanssa. Sen avulla hän piti hallituksen pystyssä, vaikka sen parlamentaarinen pohja oli huomattavan kapea. Hallituspuolueilla oli toisessa kamarissa vain 20–50 paikkaa yli 300:sta.

Ekman joutui jättämään politiikan sekaannuttuaan Ivar Kreugerin juttuun.

Lähteet
-------

* *Tvåkammarriksdagen 1867–1970*, band 1, s. 232.

### Viitteet

1. ↑  Kaisu-Maija Nenonen & Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 1118. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsin pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* De Geer
* Posse
* Thyselius
* Themptander
* Bildt
* Åkerhielm
* Boström
* von Otter
* Boström
* Ramstedt
* Lundeberg
* Staaff
* Lindman
* Staaff
* Hammaskjöld
* Swartz
* Edén
* Branting
* De Geer
* von Sydow
* Branting
* Trygger
* Branting
* Sandler
* Ekman
* Lindman
* Ekman
* Hamrin
* Hansson
* Pehrsson-Bramstorp
* Hansson
* Erlander
* Palme
* Fälldin
* Ullsten
* Fälldin
* Palme
* Carlsson
* Bildt
* Carlsson
* Persson
* Reinfeldt
* Löfven
* Andersson
* Kristersson

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |

 |
Carl Gustaf Wrangel vuonna 1662
**Carl Gustaf Wrangel** (23. joulukuuta 1613 – 5. heinäkuuta 1676) oli ruotsalainen marsalkka. Hän oli baltiansaksalaista sukua, hänen isänsä Herman Wrangel oli myös Ruotsin marsalkka ja Liivinmaan kenraalikuvernööri 1643.

Carl Gustaf Wrangel syntyi lähellä Uppsalaa ja kunnostautui 20-vuotiaana ratsuväenkapteenina kolmikymmenvuotisessa sodassa (1618–1648) katolista liigaa vastaan. Kolme vuotta myöhemmin hän oli eversti ja 1638 kenraalimajuri, sotien edelleen Saksassa. Vuoden 1644 sotaretkellä hän komensi laivastoa ja löi tanskalaiset Fehmarnin lähellä 23. lokakuuta.

Vuonna 1646 sodan edelleen jatkuessa hän palasi Saksaan marsalkkana ja seurasi Lennart Torstenssonia Ruotsin joukkojen ylipäällikkönä. Tämä aseman hän piti kolmikymmenvuotisen sodan viimeiset kolme vuotta, joina Wrangelin ja Henri Turennen johtamat ruotsalaiset ja ranskalaiset joukot taistelivat Baijerissa ja Württembergissä. Sodan päätyttyä 1648 hänestä tuli Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööri. Hän hoiti virkaa vuoteen 1652 saakka sekä vielä vuosina 1656–1676.

Pohjan sodan (1655–1661) puhjetessa Wrangel komensi aluksi laivastoa. Vuonna 1656 hän komensi maajoukkoja Brandenburgin vaaliruhtinaan joukkojen kanssa Varsovan taistelussa. Vuonna 1657 Wrangel, nimitettynä valtakunnanamiraaliksi (*Riksamiral*), hyökkäsi Jyllantiin ja 1658 ylitti jäätyneen meren ja valloitti Kronborgin Tanskassa. Vuonna 1664 hänestä tuli valtakunnanmarski (*Riksmarsk*). Asemassaan hän oli valtaneuvoston jäsen. Kaarle XI:n astuttua 1660 alaikäisenä valtaistuimelle, valtaneuvosto hallitsi Ruotsia.

Wrangelin viimeinen sota jäi kuitenkin kesken. Komentaessaan raihnaisena Ruotsin armeijaa Ranskan–Hollannin sodassa Brandenburgia vastaan, hänet kutsuttiin takaisin hänen veljensä paroni Waldemar Wrangelin Fehrbellinissä kärsimän tappion jälkeen. Wrangel kuoli Rügenillä Ruotsin Pommerissa 1676.

Lähteet
-------

* Salmin kreivikunta (Arkistoitu – Internet Archive). Leo Mirala.
* Skoklosterin linnan aarteet (Arkistoitu – Internet Archive). 1000years-neighbouring. Natalia Erchova ja Irina Dergacheva.
* Carl Gustaf Wrangel. Historiesajten (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Carl Gustav von Kraemer.
**Carl Gustaf Mortimer von Kraemer** (16. kesäkuuta 1817 Lammi – 10. huhtikuuta 1898 Tampere) oli suomalainen eversti, kuvernööri, valtiopäivämies ja senaattori.

Von Kraemerin vanhemmat olivat eversti Carl Johan von Kraemer (1782–1834) ja Ulrika Charlotta von Platen (1794–1864). Hän oli naimisissa Anna Toropovin (1830–1882) kanssa. Heidän poikansa oli eversti Carl Johan Alexander von Kraemer (1854–1920).

Von Kraemer kävi Haminan kadettikoulun 1832–1837. Hän palveli 1837–1845 Henkikaartin Preobraženskin rykmentissä vänrikkinä, aliluutnanttina ja luutnanttina. Von Kraemer oli vuodesta 1845 krenatöörikaartin esikunnassa vanhempana adjutanttina ja hän yleni kapteeniksi 1846. Viimeksi hän oli divisioonan majoitusmestarina 4. jalkaväen reservidivisioonassa vuodesta 1848 alkaen. Von Kraemer ylennettiin everstiluutnantiksi 1851 ja hän erosi armeijasta 1852 everstin arvoisena.

Von Kraemer toimi Oulun läänin kuvernöörin apulaisena 1854–1856 ja hän oli *Virallisen lehden* päätoimittajana 1866–1869, Mikkelin läänin vt. kuvernöörinä 1869–1871 sekä vakinaisena kuvernöörinä 1871–1873. Viimeksi hän toimi Kuopion läänin kuvernöörinä 1873–1884 ja senaatin siviilitoimituskunnan päällikkönä 1884–1885. Hän oli myös vuoden 1863 säätyvaltiopäiviä valmistelleen Tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862.

Von Kraemer oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894.

Lähteet
-------

1. 1 2  Geni.com : Carl Gustav Mortimer Kraemer von
2. 1 2  Adelsvapen-Wiki : Adliga och friherrliga ätterna von Kræmer nr 1959 och 389, tabell 7
3. ↑  J. V. Snellman kootut teokset : Henkilöt : Kraemer, Carl Gustaf Mortimer von
4. ↑  Helsingfors Dagblad no 15, 20.01.1862, sivu 2
5. ↑  Eduskunta. Alla armahan lakimme – Valtiopäivät 1863–1864. Edusmiehet kartalla. Viitattu 11.4.2021.
6. ↑  Kuollut. Senaattori Karl Gustaf Mortimer von Kraemer.  *Tampereen Uutiset*, 12.04.1898, nro 56, s. 2. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.04.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kuopion läänin maaherrat ja kuvernöörit |
| --- |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1831–1917) | 
* Sackleen
* Ramsay
* Federley
* Furuhjelm
* Antell
* von Essen
* von Kraemer
* Järnefelt
* Aminoff
* Åkerman
* Krogius
* Bergh
* Stenius
* Tawaststjerna
* Spåre

 |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* von Hellens
* Ignatius
* Heikkinen
* Riikonen
* Mantere
* Hölttä
* Hjerppe
* Martikainen

 |

 |
**Transito- eli kauttakulkuliikenne** on tavaroiden ja raaka-aineiden kuljetuksia toisen maan kautta kolmansiin maihin. Transitotavaroita ei osteta kauttakulkumaahan, niitä ei selvitetä kauttakulkumaan tullissa eikä niitä tilastoida sen ulkomaankaupaksi.

Joulukuussa 2005 Suomen satamien kautta kuljetettiin transitotavaraa itään (lähinnä Venäjälle) 221 944 tonnia ja länteen 155 345 tonnia. Transitokuljetusten määrä itään lisääntyi 8 prosenttia ja länteen väheni 30 prosenttia verrattuna edellisen vuoden vastaavaan kuukauteen. Luvut perustuvat Tilastokeskuksen Merenkulkulaitokselta, VR:ltä ja Itäiseltä tullipiiriltä keräämiin tietoihin.

Transitotavaraa kuljetettiin joulukuussa*selvennä* rautateitse 256 332 tonnia ja maanteitse 277 923 tonnia. Rautateiden transitokuljetukset vähenivät 6 prosenttia ja maanteiden transitokuljetukset lisääntyivät 17 prosenttia edellisen vuoden vastaavaan kuukauteen verrattuna.

Pääosa Suomen kautta kulkevasta transitoliikenteestä saapuu Suomeen ja lähtee Suomesta satamien kautta merikuljetuksina. Näin ollen meritransiton määrä on toistaiseksi ollut lähellä transitokuljetusten kokonaismäärää. Ukrainan sota ja sitä seuranneet pakotteet ovat kuitenkin muuttaneet tilannetta oleellisesti, sillä rautatiekuljetukset Suomen ja Venäjän välillä on keskeytetty joitain poikkeuksia lukuun ottamatta.

Lähteet
-------

* Tilastokeskus
*
**Yrjö Alfred Alaruikka** (13. joulukuuta 1902 Rovaniemi – 6. elokuuta 1980 Jaatila, Rovaniemen maalaiskunta) oli suomalainen talousneuvos, Suomen poronjalostusyhdistyksen sihteeri ja toiminnanjohtaja 1930–1948, Paliskuntain Yhdistyksen toiminnanjohtaja 1948–1972 sekä Poro ja riista Oy:n ja Paliskuntain jäähdyttämö Oy:n johtokunnan puheenjohtaja 1940–1980.

Alaruikka oli koulutukseltaan maatalousteknikko. Hän oli käynyt maamieskoulun 1924 ja maanviljelysopiston Mustialassa 1926–1927 sekä opiskellut Oriveden opistossa 1928–1929. Alaruikka sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1953. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa.

Alaruikan puoliso oli Tyyne Maria Pellinen, perheen tyttärestä Kaisa Rauni Helenasta (s. 1935) tuli lääkäri. Alaruikka kuoli liikenneonnettomuudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 8.8.1980, HS Aikakone. Viitattu 16.4.2018.
2. ↑  Facta2001 1. osa, palsta 282
3. ↑  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 28. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
4. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 14. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
|  |
| --- |
|  |
| Osa artikkelisarjaa |
| Ekumeenisetkirkolliskokoukset |
| A Renaissance print depicting the Council of TrentKuva Trenton kirkolliskokouksesta. |
| 
300-400-luku |
| 
* Nikea I (325)
* Konstantinopoli I (381)
* Efesos (431)
* Khalkedon (451)

 |
| 
500-800-luku |
| 
* Konstantinopoli II (553)
* Konstantinopoli III (680-681)
* Nikea II (797)
* Konstantinopoli IV (869-870)

 |
| 
1100-1300-luku |
| 
* Lateraani I (1123)
* Lateraani II (1139)
* Lateraani III (1179)
* Lateraani IV (1215)
* Lyon I (1245)
* Lyon II (1274)
* Vienne (1311-1312)

 |
| 
1800-1900-luku |
| 
* Vatikaani I (1869-1870)
* Vatikaani II (1962-1965)

 |
| * n
* k
* m
 |

**Konstanzin kirkolliskokous** oli **Kuudestoista ekumeeninen** eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, yleiseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen **kirkolliskokous**. Se pidettiin vuosina 1414–1418 
Konstanzissa. Kokouksen sai aikaan keisari Sigismund Luxemburgilainen painostamalla paavi Johannes XXIII:n tekemään aloitteen siitä.

Paavi Gregorius XII:n muodollisesti koolle kutsuma kokous sai läntisen kirkon suuren skisman (vatikaanin paavin ja Avignonin vastapaavin välisen hajaannuksen) loppumaan valitsemalla uudeksi paaviksi Martinus V:n.

Katolinen kirkko katsoo kirkolliskokouksen olleen ekumeeninen viimeisten neljän istuntonsa (nrot 42–45) sekä eräiden aiempien paavin hyväksymien dekreettien osalta. Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi.

Prahan yliopiston rehtori Jan Hus poltettiin kerettiläisyydestä syytettynä roviolla Konstanzin kirkolliskokouksen aikana 6. heinäkuuta 1415. Kirkolliskokoukseen saapunut Hus oli vangittu keisari Sigismundin antamasta turvakirjasta piittaamatta. Husin kuoleman aiheuttama kuohunta käynnisti hussilaissodat.

Lähteet
-------

* Zetterberg, Seppo (toim.): *Maailmanhistorian pikkujättiläinen*, s. 310–311, 321–322. 8. painos. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-15101-7. (suomeksi)

### Viitteet

1. 1 2  Maailmanhistorian pikkujättiläinen 2002, 310.
2. ↑  Maailmanhistorian pikkujättiläinen 2002, 310–311, 321–322.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Konstanzin kirkolliskokous** Wikimedia Commonsissa