recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karl Erik Arvid Bergman** (2. kesäkuuta 1867 Iisalmi – 22. huhtikuuta 1944 Sammatti) oli suomalainen asemapäällikkö, kamarineuvos ja antiikkiesineiden keräilijä.

Bergmanin vanhemmat olivat apteekkari Johan Erik Bergman (1840–1872) ja Augusta Lagus (1844–1896). Hän kävi Kuopion reaalikoulun ja meni sitten vapaaehtoisena Kuopion pataljoonaan. Bergman kävi Suomen Kadettikoulussa 1886–1887 reserviupseereille tarkoitetun kurssin ja hänestä tuli reservin vänrikki 1887. Bergman palveli sitten koulutusupseerina Iisalmen reservikomppaniassa ja sitten 7. Hämeenlinnan suomalaisessa tarkka-ampujapataljoonassa. Vuonna 1890 Bergman siirrettiin Oulun reservikomppaniaan. Rautateiden palvelukseen Bergman tuli vuonna 1889. Bergman toimi asemapäällikkönä Keuruulla, Kyrössä ja Rovaniemellä. Hän oli viimeksi Elisenvaaran asemapäällikkönä 1917–1934. Kamarineuvoksen arvon Bergman sai 1941.

Bergman kokosi 40 vuoden aikana suuren historiallisten esineiden kokoelman pääasiassa Suomesta. Hän aloitti keräilyn saatuaan haltuunsa Kustaa Mauri Armfeltin aikanaan omistaman piipun. Kokoelmaan kuului suuri joukko hopea- ja tinaesineitä, erityylisiä huonekaluja, harvinaisia peilejä, lasiesineitä, posliinia, kristallikruunuja, aseita Suomen sodan ajoilta ja taideteoksia. Vuonna 1934 kokoelman arvoksi arvioitiin kolme miljoonaa markkaa. Bergman lahjoitti kokoelmansa syksyllä 1940 valtiolle ja se liitettiin Kansallismuseon kokoelmiin.

Bergman oli naimisissa Sigrid von Willebrandin (1877-1951) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vainajia, Laatokka, 27.04.1944, nro 95, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 25.04.1944, nro 111, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Sjuttiofem år, Hufvudstadsbladet, 02.06.1942, nro 145, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  Bergmanin kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 25.04.1944, nro 111, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1967, osa 1 p. 1183
6. ↑  Geni.com : Karl Erik Arvid Bergman
7. ↑  Bergmanin kokoelmat Viipurin kaupungille?, Uusi Suomi, 08.03.1934, nro 65, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
8. ↑  Keräilijän koti, Suomen Kuvalehti, 17.03.1934, nro 12, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
9. ↑  Koti museona - museo kotina, Hakkapeliitta, 27.11.1934, nro 48, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
10. ↑  Geni.com : Sigrid Bergman (von Willebrand)

Aiheesta muualla
----------------

* Pekka Palola : Erään suomalaisen keräilijän elämäntyö, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 26.11.1933, nro 48, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Milan Martić** (s. 18. marraskuuta 1954) on Kroatiassa syntynyt serbipoliitikko ja sotilasjohtaja, joka johti Krajinan serbialuetta Kroatian sodassa. Martic oli alkujaan paikallinen poliisipäällikkö Kninissä. Hänellä oli erilaisia huippuvirkoja Kroatian serbialue Krajinassa välillä 4. tammikuuta 1991 – elokuu 1995. Martić oli Krajinan serbitasavallan presidentti, puolustusministeri ja sisäministeri eri aikoina. Jugoslavian sotarikoksia tutkinut kansainvälinen tuomioistuin etsintäkuulutti Martićin, joka lopulta antautui 15. maaliskuuta 2005.

Martićia syytetään kroaattien murhista, väestön ajamisesta pois kodeistaan, kidutuksista ja epäinhimillisestä kohtelusta, omaisuuden ryöstöstä ja kylien ja kaupunkien tuhoamisista. Hän johti Kroatian pääkaupungin Zagrebin tulitusta tykistöllä. Hänet tuomittiin 12. kesäkuuta 2007 vankeuteen 35 vuodeksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Serbikapinallisten johtaja tuomittiin Haagissa YLE. Viitattu 12.06.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* ICTY Indictment against Milan Martić

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Aarne Leo Palander**, kirjailijanimi **Aarne Suokas** (26. toukokuuta 1894 Savonlinna – 2. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja näytelmäkirjailija.

Palander tuli ylioppilaaksi vuonna 1914. Hänellä oli opintoja Helsingin yliopistossa ja hän toimi tilanhoitajana Espoossa. Siikasalmen maamies- ja kotitalouskoulussa Palander oli opettajana vuosina 1919–1921. Toimittajana hän työskenteli Maanviljelijäin Lehdessä, Maaseudun Tulevaisuudessa vuosina 1922–1926 ja Ajan Suunnassa.

Palanderin vanhemmat olivat kirjakauppias Assar Hamilkar Palander ja Rosina Ahlberg. Puoliso oli Irene Emilia Palander vuodesta 1936. Palander on haudattu Espooseen Kappelin hautausmaalle.

Teoksia
-------

Nimellä *Aarne Suokas*:

* *Käräjäpihalla* : yksinäytöksinen pila. Seuranäytelmiä n:o 167. Karisto 1914

Lähteet
-------

* Leo Palander SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Toimittaja Leo Aarne Palander, Helsingin Sanomat, 1971, No 216, sivu 2, julkaistu 13.8.1971
2. 1 2 3  Palander, Aarne Leo, Suomen kirjailijat 1809-1916, sivu 569, toimittanut Maija Hirvonen, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Toimituksia 570, Tampere 1993
3. ↑  Etel. Suomal. seurakunta: kuulutettuja: toimittaja Leo Aarne Palander ja rouva Irene Emilia Mäntynen, Ilta-Sanomat, 1936, No 130, sivu 3, julkaistu 9.6.1936
4. ↑  BillionGraves: Leo Aarne Palander, Kappelin hautausmaa, Espoo *billiongraves.com*. Viitattu 24.11.2023.
Orankitien alku.
**Naamijoki** on kylä Pellon kunnassa Lapin läänissä. Kylä sijaitsee noin 18 kilometrin päässä Pellon keskustaajamasta pohjoiseen Väylänvarrentie-nimisen yhdystien 9381 ja Kolarin radan varrella paikassa, jossa saman niminen joki laskee Tornionjokeen. Kylässä on aiemmin ollut oma rautatieasema. Naamijoelta johtaa Orankitie-niminen[1] paikallistie Orajärven kylään, joka sijaitsee Pellosta Kolariin johtavan valtatien 21 varrella.

Vuonna 1885 perustettu Rantakankaan kruununtila oli kylän ensimmäinen talo[2]. Tila autioitui vuoden 1900 tienoilla. 1930-luvun alussa perustettiin Naamijoen ja Orangin kylien alueille asutustiloja, joista kaksi sijaitsi Naamijoella. Kylän asutus laajeni sodan jälkeen 1940-luvun lopulla, kun kylälle perustettiin neljä uutta ns. rintamamiestilaa.

Naamijokisuulla toimi aikanaan myös tulliasema. Vanhan tulliaseman tilat ovat nykyisin Metsähallituksen palveluyrityksen käytössä vapaa-ajankohteena nimellä Joppikämppä. Kylällä toimii myös muita majoitus- ja palvelutoimintaa harjoittavia yrityksiä. Kylällä on lisäksi maataloutta harjoittavia tiloja ja kalankasvatus- ja jalostusyritys.

Naamijoen seudun aktiivisuuden ansiosta saatiin valtuuston vastustuksesta huolimatta vuonna 1953 aikaan Orangin koulu, kun oppilaita oli ilmaantunut 30. Koulu kuitenkin lopetettiin 1962 koulukuljetusten alkaessa.[3]

Lähteet
-------

1. ↑  Kartta
2. ↑  Jokivartisten kyläkirja| Sivu = 26
3. ↑  Lapin koulutushistoria pdf-tiedosto

Aiheesta muualla
----------------

* Jokivartisten kyläseura
* Naamisuvanto
* Joppikämppä
Yleisen kansankokouksen lippu.
**Yleinen kansankokous** (arabiaksi: **المؤتمر الشعبي العام** ‎; *Al-Mo'tamar Ash-Sha'abiy Al-'Aam*) on jemeniläinen puolue. Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa se oli diktatuuri Jemenin suurin puolue. Vaaleja ei ole järjestetty sen jälkeen. Puolueen puheenjohtajana on 7. tammikuuta 2018 lähtien toiminut Sadek Amin Abu Raas.

Historia
--------

Jemenin arabitasavallan presidentti Ali Abdullah Saleh perusti puolueen vuonna 1982 kootakseen kannattajansa puolueen avulla yhteen. Puolue yhdisti eri tavoin ajattelevia ihmisiä eri varallisuusluokista ja eri alueilta. Saleh toimi puolueen puheenjohtajana ja johtajana sekä Jemenin presidenttinä vuosikymmeniä.

Kommunistisen Jemenin kansantasavallan ja Jemenin arabitasavallan vuoden 1990 yhdistymisen jälkeen Yleisen kansankokouksen välit Jemenin sosialistiseen puolueeseen huonontuivat vuodesta 1991 lähtien, kun sosialistisen puolueen kansanedustajia salamurhattiin. Ensimmäiset yhdistymisen jälkeiset parlamenttivaalit pidettiin vuonna 1993. Yleinen kansankokous oli suurin puolue. Se muodosti hallituksen konservatiivisen Islahin kanssa.

Vuoden 2003 parlamenttivaalien tulos.
Yleinen kansankokous merkitty keltaisella: 238 paikkaa 301:stä.

Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa Yleinen kansankokous oli suurin puolue. Se sai 238 kansanedustajaa 301-paikkaiseen parlamenttiin.

Vuonna 2012 Saleh luopui presidentin virasta valtansa väärinkäyttöä vastustavien mielenosoitusten vuoksi, mutta jatkoi puolueen puheenjohtajana. Puheenjohtaja Saleh liittoutui hänen yksinvaltaisuuttaan aiemmin vastustaneiden Jumalan puolustajiin (hutheihin) kuuluvien kapinallisten kanssa Jemenin sisällissodassa.

Joulukuussa 2017 Saleh sanoi olevansa valmis neuvottelemaan Saudi-Arabian liittouman kanssa. Littouma on pommittanut Jemeniä yli puolitoista vuotta estänyt saarrolla avustuskuljetukset miljoonille ihmisille. Saleh sanoi tukevansa syrjäytetyn presidentti Hadin hallintoa. Ilmoituksen jälkeen kapinalliset syyttivät Salehia juonittelusta ja pääkaupunki Sanaassa syntyi taisteluja kapinallisten ja keskushallituksen sotilaiden välille. 4. joulukuuta 2017 Salehin kimppuun hyökättiin Sanaan ulkopuolella ampumalla hänen autoaan tuliaseilla ja singolla. Saleh kuoli huthikapinallisten tarkka-ampujan ampumana.

Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin 7. tammikuuta 2018 maatalousministerinä aiemmin toiminut varapuheenjohtaja Sadek Amin Abu Raas.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Deutsche Welle (www.dw.com): Party of late Yemen ex-President Saleh names new head | News | DW | 07.01.2018 *DW.COM*.  7.1.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Helen Lackner: *Why Yemen Matters: A Society in Transition*. Saqi, 2014-02-10. ISBN 9780863567827. Teoksen verkkoversio (viitattu 11.3.2018). en
3. 1 2  Lähteet: Jemenin ex-presidentti Saleh kuollut taisteluissa – Ruumis näkyy kapinallisten videolla *Yle Uutiset*.  4.12.2017. Viitattu 11.3.2018.
4. ↑  Subscribe to read *Financial Times*.  11.1.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
**Nicholas Kujala** (s. 15. toukokuuta 1995*lähde?* Espoo) on suomalainen nuorisopoliitikko. Hän toimi Nuorten Pohjoismaiden Neuvoston  puheenjohtajistossa Pohjoismaiden Keskustanuorten edustajana 2018–2019*lähde?* ja Ruotsalaisen kansanpuolueen entinen jäsen.

Koulutus
--------

Kujala valmistui ylioppilaaksi Ruotsalaisen normaalilyseon lukiosta vuonna 2015. Hän opiskelee geologiaa ja sosiologiaa Helsingin yliopistossa.

Politiikka
----------

### Puoluepoltiikka

Kujala on Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) puoluevaltuuston jäsen. Hän oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2015 Uudenmaan vaalipiirissä ja kuntavaaleissa 2017 Espoon vaalipiirissä muttei tullut valituksi.*lähde?*

Kujala oli Espoon suomenkielisen opetus- ja varhaiskasvatuslautakunnan varajäsen 2017–2018. Kujala on ollut RKP-nuorten varapuheenjohtaja vuodesta 2018. Hän on johtanut järjestön koulutuspoliittista valiokuntaa toimintavuonna 2013–2014 ja on toiminut liiton kansainvälisten asioiden valiokunnassa vuodesta 2018.*lähde?*

Kujala erosi RKP:stä Orpon hallituksen nimittämisen jälkeen, koska hän vastusti puolueen osallistumista hallitukseen. Hän sanoi syiksi esimerkiksi pakolaiskiintiön laskun sekä polttoaineiden hiilidioksidiveron alentamisen.

### Nuorisopolitiikka

Kujala oli Espoon nuorisovaltuuston jäsen vuodesta 2010 vuoteen 2016. Hän toimi nuorisovaltuuston varapuheenjohtajana vuonna 2012 ja puheenjohtajana 2014. Vuonna 2014 hän edusti myös nuorisovaltuustoa Espoon kaupunginvaltuustossa. Hän oli Finlands Svenska Skolungdomsförbundin puheenjohtaja vuosina 2015–2017. Kujala oli yhden kauden Opiskelun ja koulutuksen tutkimussäätiö Otus rs. hallituksessa vuosina 2016–2018.*lähde?*

Kujala on toiminut Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssi ry:n (aiemmin Suomen nuorisoyhteistyö Allianssi ry) hallituksen jäsenenä vuodesta 2016. Kujala on edustanut vuodesta 2018 järjestöjä RKP-nuoret, Ungmartha rf ja Finlands Svenska Ungdomsförbund FSU Allianssin hallituksessa. Kujala oli Allianssin osallisuus ja vaalit -luottamushenkilöryhmän jäsen vuonna 2018 ja kansainvälinen nuorisopolitiikka -luottamushenkilöryhmän jäsen vuonna 2019.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Lär känna SU:s förbundsstyrelse Svenks Undom 2.7.2019, viitattu 23.6.2023 (ruotsiksi)
2. ↑  Puheenjohtajisto. Ung i Norden *unginorden.org*.  Arkistoitu 18.12.2018. Viitattu 18.12.2018.
3. ↑  Nicholas Kujala LinkedIn. Viitattu 23.6.2023 (ruotsiksi)
4. ↑  Petja Pelli: Rkp:stä hallitus­ohjelman vuoksi eronneet poliitikot purkavat pettymystään *Helsingin Sanomat*.  23.6.2023. Viitattu 23.6.2023.
Seniorikorttelin sisäpihaa.
**Hervannan seniorikortteli** on YH Länsi Oy:n ideoima ja rakennuttama kortteli, joka koostuu viidestä senioriasumiseen rakennetusta kerrostalosta. Kortteli sijaitsee Tampereen Hervannan kaupunginosan ydinkeskustassa Pietilänkadun ja Hervannan valtaväylän kulmauksessa. Kokonaisuus koostuu yhdestä kiinteistöosakeyhtiöstä ja kahdesta asunto-osakeyhtiöstä. Rakennuksia yhdistää sisäkäytävä, "rengasraitti". Rakennusten keskelle jää sisäpiha, jonne on suunniteltu mm. pelikenttiä ja tanssitori vapaa-ajan harrastus- ja virkistystoimintaa varten.

Senioriasunnot ovat yksityisten palvelutarjoajien rakennuttamia tyypillisesti yli 55-vuotiaille maksukykyisille asiakkaille tarkoitettu asumismuoto. Senioritaloissa tärkeitä ovat esteetön rakentaminen, keskeinen sijainti ja palvelut. Asuminen ja palvelut kustannetaan itse.

Keskeisellä paikalla seniorikorttelin kulmauksessa ja kauppakeskus Duo:n vieressä on valkoinen *palvelujen talo*. Palvelujen talosta löytyy mm. ravintola (kahvila ravintola *Kiewari*), kuntosali, lääkäri, fysioterapeutti, hoitokoti sekä palveluohjaajia.

Hervannan seniorikortteli on luokassaan Suomen suurin senioriasuntola.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hervannan Kotosalla-kortteli (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Asemapiirros[vanhentunut linkki]
3. ↑  Ville Karjalainen: Käyttö- ja yhteiskustannusten määräytyminen työmaan runkovaiheessa[vanhentunut linkki], Opinnäytetyö 2008, Tampereen ammattikorkeakoulu, sivu 17
4. ↑  Kahvila ravintola Kiewari (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  *Golfaten loppuun asti* (Arkistoitu – Internet Archive) – *Aamulehti* su|asiat, 29. heinäkuuta 2007, sivu 12
**Anton Leonard (Lennart) von Knorring** (24. toukokuuta 1853 Helsinki – 21. heinäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen laamanni ja Mikkelin läänin kuvernööri.

Von Knorringin vanhemmat olivat senaattori Eugen Theodor von Knorring ja Helena Catharina Schwenzon (1822-1901). Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta vuonna 1870 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon vuonna 1874 ja yleisen oikeustutkinnon vuonna 1875. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1877. Von Knorring toimi senaatin ylimääräisenä kopistina vuosina 1877–1878, lääkintöhallituksen kanslistina vuosina 1878–1884, senaatin siviilitoimituskunnan kanslistina vuosina 1884–1886, Viipurin läänin lääninsihteerinä vuosina 1886–1902, Mikkelin läänin kuvernöörinä vuosina 1905–1910 ja oli sittemmin liikemiehenä Helsingissä. Hän sai laamannin arvon vuonna 1897.

Von Knorring oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905.

Anton Leonard von Knorring oli naimisissa vuodesta 1879 kreivitär Hedvig Louise Armfeltin (1854–1923) kanssa, joka oli kenraalimajuri, valtiopäivämies Gustaf Wilhelm Artur Armfeltin (1821-1888) ja Mariana Gustava Armfeltin (1823-1921) tytär. 

Heidän lapsiaan olivat: Hedvig Mariana (Lullu) von Knorring Selin (1880-1941), Axel Erik von Knorring (1882-1949), Märta Helena von Knorring Rosenlew (1886-1946), Inga Eugenie von Knorring (1888-1888), joka kuoli sylilapsena sekä Signe Mary von Knorring Ilse (1891-1974).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anton Leonard von Knorring. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. 1 2  Adelsvapen-Wiki : Adliga ätten von Knorring nr 1976, tab 14
3. 1 2  Kuka kukin oli Viitattu 22.4.2021.
4. ↑  Adelsvapen-Wiki : Friherrliga ätten Armfelt nr 213, tab 7


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Anophthalmus hitleri** (sloveeniksi *Hitlerjev brezokec*) on sokea luolissa elävä kovakuoriaislaji, jota esiintyy vain viidessä kosteassa luolassa Sloveniassa. *A. hitleri* on muiden maakiitäjäisten tapaan petoeläin, ja sen aikuisten ja toukkien uskotaan saalistavan pienempiä luolaeläimiä.

Nimi
----

Kovakuoriaisen tieteellinen nimi tulee saksalaiselta keräilijältä Oscar Scheibeliltä, jolle myytiin yksilö siihen aikaan dokumentoimatonta lajia vuonna 1933. Lajin nimi omistettiin Adolf Hitlerille, josta oli juuri tullut Saksan valtakunnankansleri. Suvun nimi *Anophthalmus* tarkoittaa "silmätöntä", joten lajin koko nimi tarkoittaa "Hitlerin silmätöntä". Hitler pani merkille saamansa kunnianosoituksen ja lähetti Scheibelille kiitoskirjeen. Vahvasta poliittisesta merkityksestä huolimatta taksonomiseen perinteeseen kuuluu ettei lajin tieteellistä nimeä vaihdeta, lukuun ottamatta uskonnollisia nimiä, joita ei pitäisi antaa alun perinkään.

Lajilla ei ole erityisen huomattavia piirteitä kuten loisteliaita värejä tai tuntosarvia, ja Hitler-muistojen keräilijät ja kovakuoriaiskeräilijät salametsästävät sitä pelkästään sen nimen vuoksi. Tämän vuoksi laji on vaarassa kuolla sukupuuttoon.

Populaarikulttuurissa
---------------------

*A. hitlerin* kuvitteellinen versio (jota esiintyy Puolassa ja jolla on hakaristin muotoinen kuvio peitinsiivessään) on tärkeä osa Ned Beaumanin romaanin *Boxer, Beetle* juonta. Beaumanin kirjan päähenkilö Philip Erskine oli Scheibelin innoittama.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Being a beetle is probably not easy. Even less so, when you're named after Adolf Hitler Viitattu 11.6.2006. Archive.org
2. ↑  Entomologische Blätter 33: 438
3. ↑  Elkins, Ruth: Fans exterminate 'Hitler' beetle *The Independent*.  20.8.2006. Viitattu 9.5.2019. (englanniksi)
4. ↑  Parker, Peter: Boxer Beetle by Ned Beauman (kirja-arvostelu) *The Sunday Times*.  1.8.2010. Viitattu 16.5.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q139796
* Wikispecies: Anophthalmus hitleri
* BioLib: 256143
* CoL: 677KF
* EoL: 3475045
* EUNIS: 111045
* Fauna Europaea: 382604
* Fauna Europaea (new): 67b8ab2f-3cfd-4699-9d6a-392650d07308
* GBIF: 7773574
* iNaturalist: 773804

 |

 |
Ahmadijev vuonna 1915.
**Şəhit Ğimadetdin ulı Əxmədiyev** (Шәһит Гыймадетдин улы Әхмәдиев, ven. Шагит Гимадутдинович Ахмадиев, *Šagit Gimadutdinovitš Ahmadijev*; 29. joulukuuta 1888 Tšistopol – 12. elokuuta 1930 Kazan) oli tataarilainen kirjailija ja poliitikko.

Ahmadijevin vuosina 1917–1921 julkaistut tarinat kuvaavat tataarityöläisten vaikeita elinoloja ja ottavat kantaa naisten asemaan yhteiskunnassa. Hänen satunsa "ylistävät ystävyyden uskollisuutta ja luonnon kauneutta".

Poliitikkona Ahmadijev otti osaa "ensimmäisessä Venäjän muslimien kongressissa" (1917). Samana vuonna Ahmadijev aloitti yhteistyön bolševikkien kanssa ja vuonna 1919 liittyi kommunistiseen puolueeseen. Hän kuului tätä ennen myös Sosialistivallankumouksellisten maksimalistien liittoon. Ahmadijev toimi myös muun muassa "tataarien ammattiliittojen neuvoston kulttuuriosaston päällikkönä" (1922–1924) ja "Neuvostoliiton keskuskomitean jäsenenä" (1925–1927). Ahmadijev työskenteli myös toimittajana eri lehdissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ахмадиев Шагит Гимадутдинович *tatarica.org*. Viitattu 11.9.2023.
**Uusi konservatiivinen puolue** (latv. *Jaunā konservatīvā partija*, lyh. **JKP**) on latvialainen puolue.

Ideologia
---------

Uusi konservatiivinen puolue on keskustalainen puolue, joka on kannattanut valtion ministeriöiden karsimista kahdeksaan sekä KNAB:in, turvallisuuspoliisi Drošības policijan ja perustuslainsuojeluvirasto Satversmes aizsardzības birojsn yhdistämistä yhdeksi tiedustelupalveluksi, joka taistelisi korruptiota ja muita kansallisen turvallisuuden uhkia vastaan.

Puolue on kannattanut uhkapelihallien kieltämistä ja uhkapelien rajoittamista ylellisyyshotellien kasinoihin. Muihin tavoitteisiin sillä on myös kuulunut pikavippien mainonnan kieltäminen, vähimmäispalkan nostaminen 500 euroon kuukaudessa, lapsilisän nostaminen ja lääkärien palkkojen korottaminen 1 700 euroon kuukaudessa nettona.

Historia
--------

Uusi konservatiivinen puolue perustettiin toukokuussa 2014. Sitä johtaa vuosina 2012–2014 oikeusministerinä toiminut Jānis Bordāns, joka kuului ennen Kansalliseen liittoumaan. Uusi konservatiivinen puolue ei onnistunut nousemaan maan parlamenttiin Saeimaan vielä vuoden 2014 vaaleissa, mutta myöhemmin se sai yhdeksän paikkaa Riian kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa. Vuonna 2017 puolue sai nostetta, kun korruptionvastaisen viraston KNAB:in korkea-arvoiset virkamiehet Juta Strīķe ja Juris Jurašs liittyivät siihen.

Heinäkuussa 2018 Uuden konservatiivisen puolueen gallup-kannatus oli 3,9 %. Lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa puolue sai 114 694 ääntä eli 13,59 % annetuista äänistä ja 16 paikkaa parlamenttiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Latvia *Parties and Elections in Europe*.  2018. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)
2. ↑  13th Saiema: Members of the Parliament *titania.saeima.lv*. Saiema. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  MEPs: Latvia *europarl.europa.eu*. Euroopan parlamentti. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Kaža, Juris: Who Is Who In Upcoming Latvian Parliamentary Elections  14.8.2018. Riika:  The Baltic Center for Investigative Journalism Re:Baltica. Viitattu 12.10.2018. (englanniksi)
5. ↑  13th Saeima elections  8.10.2018. Latvian keskusvaalilautakunta. Viitattu 13.10.2018. (latviaksi) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Uusi konservatiivinen puolue (latviaksi)
Dorothy Vaughan
**Dorothy Johnson Vaughan** (20. syyskuuta 1910 Kansas City – 10. marraskuuta 2008 Hampton) oli yhdysvaltalainen matemaatikko ja laskija, joka työskenteli NACA:lle ja sen seuraajalle NASA:lle Langleyn tutkimuskeskuksessa Hamptonissa Virginiassa. Vuonna 1949 hän alkoi toimia afroamerikkalaisista naisista koostuvan laskentaryhmän ohjaajana, joskin virallinen ylennys tehtävään tuli vasta myöhemmin. Näin hänestä tuli ensimmäinen afroamerikkalainen ryhmänohjaajaksi ylennetty nainen Langleyn tutkimuskeskuksessa.

1960-luvun alkupuolella Vaughan opetti itselleen ja alaisilleen Fortran-ohjelmointikielen valmistautuakseen laskennan siirtymiseen tietokoneilla tehtäväksi. Myöhemmin hän johti Langleyn ohjelmointiosastoa.

Vaughan on yksi keskushahmoista Margot Lee Shetterlyn kirjassa ja siitä tehdyssä elokuvassa *Hidden Figures – varjoon jääneet*.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarah Loff: Dorothy Vaughan Biography *NASA*.  22.11.2016.  Arkistoitu 30.11.2018. Viitattu 12.4.2021.
2. ↑  Dorothy Vaughan | Biography & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 12.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Dorothy VAUGHAN *scientificwomen.net*. Viitattu 12.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Alfred Philippe Roll
Alfred Roll: *Pianotunnilla*.
**Alfred Philippe Roll** (1. maaliskuuta 1849 - 27. lokakuuta 1919) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hänet muistetaan myös taiteilija Alfred Smithin uran edistäjänä. 

Roll opiskeli taideakatemiassa Jean-Léon Gérômen , Henri Harpigniesin ja Léon Bonnat´n oppilaana. Saksan-Ranskan sotaan hän osallistui luutnanttina. 

Maalattuaan maisemia ja Rubens-tyylisiä maalauksia Roll käänsi katseensa oman aikansa arkielämään. Hän maalasi vuoden 1880 hiilikaivostyöläisten lakkoa esittävän maalauksen ja arvellaan, että hän vieraili jopa tapahtumapaikalla. Maalaus on nykyään valitettavasti pahoin vaurioitunut ja se tunnetaan parhaiten Le Petit Journalissa ilmestyneestä piirroskuvasta. Ranskan valtio osti Rollilta alkuperäisteoksen. Maalausta pidettiin niin hyvänä, että sen jälkeen valtiovalta päätti tilata Rollilta useita uusia teoksia.  

Roll maalasi muiden muassa maalaukset *14 heinäkuuta*, jossa kuvasi kansallispäivän viettoa, *Presidentti Carnot vierailee Versaillesissa valtiopäivien satavuotisjuhlissa* sekä *Tsaari Aleksanteri III ja presidentti muuraavat sillan peruskiven*. Näiden maalausten johdosta häntä alettiin kutsua tasavallan viralliseksi taiteilijaksi. Hän kuvasi myös Ranskan vähemmän mairittelevia puolia kuten savusumun peittämän työläiskaupunginosan, jossa asuminen altisti sairauksille. 1890-luvulle tultaessa hänen maalausten tyyli alkoi muuttua vähemmän naturalistiseksi. Vuonna 1905 Roll nimiettiin kansallisen taidesäätiön puheenjohtajaksi.  

Kun ensimmäinen maailmansota alkoi Roll oli kuusikymppinen. Hän matkusti Reimsiin ikuistamaan kiivaan tykistötulen ja pommituksen kohteena olevan kaupungin tuhoa ja siviilien kärsimystä. 

2020- luvulla on Rollin töitä tullut huutokauppoihin. Myyjät eivät ole aina saaneet haluamaansa hintaa. Myyntihintojen haarukka on ollut 200€ - 12 00€ välillä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  "Exhibition for Cause of Woman Suffrage", *The New York Times*, 1915-09-26.
3. 1 2 3
4. 1 2
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Luis de la Fuente Castillo** (s. 21. kesäkuuta 1961) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen ammattilaispelaaja. Hän toimii Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.

Ura pelaajana
-------------

Luis de la Fuente pelasi nuoruutensa Athletic Bilbaon nuorisoakatemiassa ja hän debytoi vuonna 1978 Segunda División B:ssä. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa maaliskuun 8 päivänä vuonna 1981. Ottelu oli vieraspeli Valenciaa vastaan. 

Seuraavana kesänä 1982 De la Fuente nostettiin lopullisesti mukaan seuran edustusjoukkueeseen. Hän teki ensimmäisen ammattilaismaalinsa 26. maaliskuuta 1983 kotiottelussa RC Celta de Vigoa vastaan. 

Heinäkuussa 1987 de la Fuente allekirjoitti sopimuksen Sevillan kanssa. Vuonna 1991 hän palasi takaisin Athletic Bilbaolle.

De la Fuente liittyi Deportivo Alavésiin vuonna 1993 ja kauden loputtua hän jäi eläkkeelle 33-vuotiaana.

Ura valmentajana
----------------

De la Fuenten ensimmäinen valmennustyö oli Club Portugaletessa, jossa hän toimi 3 vuotta. Kesällä 2000 hänet nimitettiin Segunda División B: ssä pelaavan CD Aurrerá de Vitorian päävalmentajaksi, mutta hänet erotettiin seuraavan vuoden maaliskuussa.

Vuonna 2006 de la Fuente palasi Athleticiin. Aluksi reservien valmentajana. Hän toimi myös ottelun edustajana kaksi vuotta ennen kuin palasi aikaisempiin tehtäviinsä.

13. heinäkuuta 2011 de la Fuente nimettiin Alavésin valmentajaksi, mutta hänet erotettiin saman vuoden lokakuussa.

**Espanjan nuorten maajoukkue**

5. toukokuuta 2013 de la Fuente nimitettiin Espanjan alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen johtoon. Joukkue voitti vuoden 2015 UEFA:n Euroopan mestaruuden Kreikassa. Heinäkuussa 2018 hänestä tuli Espanjan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja Albert Celadesin erottua. Hänen ensimmäinen alle 21-vuotiaiden kilpailun oli vuoden 2019 Euroopan mestaruuskilpailut Italiassa, jonka he voittivat Saksaa vastaan pelatun finaalin jälkeen 1-0.

De la Fuente valmensi myös Espanjan olympiajoukkuetta vuoden 2020 Japanin olympialaisissa. Hänen joukkueensa voitti hopeamitalin häviten finaalissa Brasilialle 2–1 .

**Espanjan maajoukkue**

8. joulukuuta 2022 de la Fuente nimitettiin Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi, kun Luis Enrique erosi Espanjan jalkapallomaajoukkueen pudottua Marokolle puolivälierissä vuoden 2022 jalkapallon MM-kisoissa. Hänen sopimus julkistettiin virallisesti neljä päivää myöhemmin, ja hänen sopimuksensa on voimassa UEFA Euro 2024 turnaukseen asti.
**Dunkin’** (tunnettiin aiemmin nimellä **Dunkin' Donuts**) on yhdysvaltalainen donitseihin erikoistunut kahvilaketju. Yrityksen kotipaikka on Canton Massachusettsissa. Sen perusti William Rosenberg Quincyn kaupungissa Massachusettsissa vuonna 1950. Yrityksen pääkilpailija kahvilatoiminnassa on Starbucks ja donitsialalla Krispy Kreme.

Historiaa
---------

Dunkin’ Donutsin tarina alkaa vuodesta 1946, jolloin nuori liikemies William Rosenberg (1916–2002) avasi Industrial Luncheon Services -nimisen työpaikkaruokailuyrityksen Bostonin alueen tehdastyöntekijöille. Hän havaitsi pian, että 40 prosenttia sen liikevaihdosta tuli kahvista ja donitseista. Vuonna 1948 hän avasi ensimmäisen donitsikahvilansa Massachusettsin osavaltion Quincyyn. Sen nimi oli Open Kettle, kunnes vuonna 1950 nimeksi tuli Dunkin’ Donuts.

Vuonna 1955 Rosenberg alkoi laajentaa ketjua franchisingperiaatteella. Sadas kahvila avattiin 1963 ja ensimmäinen Yhdysvaltojen ulkopuolinen Dunkin’ Donuts Japaniin vuonna 1970. Yhdysvaltojen tuhannes toimipaikka avattiin 1979 ja kahdestuhannes 1990. Tuhannes Yhdysvaltain ulkopuolinen toimipiste avattiin 1995.

Vuonna 1990 Rosenbergin perhe myi yrityksen brittiläiselle Allied Domecq PCL -yhtiölle. Sen omistuksessa valikoimaa alettiin laajentaa maustekahveihin, bageleihin ja vähärasvaisempiin donitseihin.

Vuonna 2002 Dunkin’ Donutsilla oli noin 5 000 toimipistettä yli 40 maassa.

Joulukuussa 2005 ranskalainen Pernod Ricard ilmoitti myyvänsä Dunkin’ Donutsin ja muut ketjubrändit ostamastaan Allied Domecqista. Ostajaksi löytyi pääomasijoitusyhtiöiden Bain Capital, The Carlyle Group ja Thomas H. Lee Partners muodostama konsortio 2,4 miljardin dollarin käteiskaupalla. Elokuussa 2012 ne luopuivat omistuksestaan.

Vuonna 2016 Dunkin’ Donuts -ketju käsittää 19 000 toimipaikkaa lähes 60 maassa. Ketjun omistaa nykyisin Nasdaq-pörssissä noteerattu Dunkin' Brands Group, Inc. (NASDAQ: DNKN), joka omistaa franchisingoikeudet myös 7 600 Baskin-Robbins-jäätelöbaariin.

Dunkin’ Donuts on pyrkinyt myös Suomen markkinoille, muttei ole löytänyt kiinnostuneita franchising-yrittäjiä. Ruotsissa Dunkin’ Donuts toimi vuodesta 2014 heinäkuuhun 2018, jolloin kaikki seitsemän toimipistettä suljettiin ja niitä hallinnoiva yritys jätti konkurssihakemuksen.

Vuonna 2018 yritys luopuu Donuts-nimestä ja muuttaa sen yksinkertaisesti Dunkiniksi.

  Nykyiset toimialueet
  Suunnitellut toimialueet
  Aiemmat toimialueet

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Edelman, Rob: "Dunkin' Donuts." (Arkistoitu – Internet Archive) *Bowling, Beatniks, and Bell-Bottoms: Pop Culture of 20th-Century America*. Gale. 2002. Haettu 18.10.2016 palvelusta HighBeam Research (vaatii tilauksen).
2. ↑  As Private Equity Cashes Out, What’s Next for DNKN? *ddifo.org*. Viitattu 19.10.2016.
3. ↑  About Us, Dunkin' Brands. Viitattu 19.10.2016.
4. ↑  Lehti: Suomeenkin pyrkinyt Dunkin’ Donuts jätti konkurssihakemuksen Ruotsissa – kaikki myymälät kiinni *Uusi Suomi*.  24.7.2018. Viitattu 24.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dunkin’** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kuvaa ensimmäisessä maailmansodassa palvellutta apumiinalaivaa. Muita saman nimisiä aluksia on sivulla Königin Luise.*

**SS Königin Luise** oli saksalainen Hampurin-Amerikan linjan (HAPAG) höyrylaiva. Alus operoi Hampurin ja Alankomaiden välillä, ennen kuin Saksan keisarikunnan laivasto pakko-otti sen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa 3. elokuuta 1914. Se muutettiin apumiinalaivaksi, ja se palveli siinä tehtävässä aina uppoamiseensa 5. elokuuta 1914 saakka.

Valmistus
---------

Hampurin-Amerikan linja tilasi aluksen Stettinistä AG Vulcanin telakalta, missä köli laskettiin vuonna 1913. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 8. toukokuuta. Oltuaan hetken kuljetusaluksena Saksan keisarikunnan laivasto (saks. *Kaiserliche Marine*) pakko-otti 3. elokuuta 1914 aluksen apumiinalaivaksi, jolloin sille asennettiin kaksi pikatykkiä ja suunniteltiin kahden 88 millimetrin tykin asentamista, mutta Britannian liittyminen ensimmäiseen maailmansotaan aloitti aluksen palveluksen.

Palvelus
--------

Alus maalattiin Harwichin ja Hook of Hollandin väliä purjehtivien Great Eastern Railwayn alusten värein, minkä jälkeen alus lähti Emdenistä 4. elokuuta päällikkönään komentaja Biermann. Sen tehtävänä oli laskea miinansa Thamesin suistoon. Brittiläiset kalastusalukset havaitsivat miinanlaskun ja ilmoittivat siitä Helgolandiin matkanneille Harwichista lähteneille sotalaivoille. Risteilijä *HMS Amphion* lähetettiin hävittäjäosaston kanssa tutkimaan asiaa. *Königin Luise* löytyi, jolloin hävittäjät *HMS Lance* ja *HMS Landtrail* määrättiin tutkimaan se. Saksalaisalus pyrki pakenemaan, jolloin hävittäjät avasivat tulen. *Amphion* liittyi takaa-ajoon, joka johti *Königin Luisen* upottamiseen.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:SS Königin Luise (1913)

Lähteet
-------

1. ↑  Germannavy.de Königin Louise
Phú Quốc

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Koh Tral |
| Sijainti | 
Kiên GiangVietnam |
| Korkein kohta | 
68 mView and modify data on Wikidata  |
| Pinta-ala | 
597 km² |

Väestö| Asukasluku | 
75000 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Phú Quốc** on Vietnamille kuuluva saari, joka sijaitsee Siaminlahdella aivan Kambodžan rannikon edustalla. Saaren pääkaupunki on nimeltään Dương Đông. Saaren eteläosassa sijaitsee An Thoin satamakaupunki. Phú Quốcin väkiluku on nykyään noin 75 000, yli kymmenkertainen verrattuna vuoteen 1975, jolloin saarella asui vain 5 000 henkilöä. Kolmionmuotoinen saari on 50 km pitkä ja leveimmältä kohdaltaan vain 25 km, pinta-alaa sillä on 597 neliökilometriä. Hallinnollisesti Phú Quốc kuuluu Kiên Giangin maakuntaan.

Koko eteläinen Vietnam kuului vielä 1600-luvulla Khmerien valtakuntaan, kunnes vietnamilaiset valloittivat alueen itselleen. Kiista saaren (khmerinkieliseltä nimeltään Koh Tral) omistuksesta jatkuu kuitenkin edelleen.

Vielä 1990-luvun puolivälissä saarella toimi vain kaksi melko alkeellista hotellia, ja vain toisella niistä oli lupa ottaa vastaan ulkomaisia vieraita. Armeija valvoi tiukasti aluetta ja liikkuminen oli rajoitettua. Phú Quốcin pohjoisrannalla sijaitsee edelleen peräti kuusi Vietnamin armeijan tukikohtaa. Saaren eteläkärjessä sijaitsee merivoimien tukikohta. Matkailu on kuitenkin noussut saaren yhdeksi pääelinkeinoksi.

Kalastajaveneitä Dương Đôngin satamassa
Äiti ja tytär puhdistavat verkkoa Ham Ninhin kalastajakylän laiturilla, Phú Quốcin saarella
Muita tärkeitä elinkeinoja ovat kalastus ja pippurinviljely. Kalastuksesta saa elantonsa valtaosa Phú Quốcin asukkaista. Saalis myydään saaren lukuisille tehtaille, jotka valmistavat vietnamilaisen keittiön perusmaustetta, hapatettua kalakastiketta (nước mắm). Saarella on yhteensä vajaa sata kalakastiketehdasta, joiden tuotto on yhteensä 8–10 miljoonaa litraa vuodessa. Suurin osa tehtaista on vaatimattomia, kotitarpeiksi ja lähikylän torille myyntiin tehtailevia nyrkkipajoja. Pääosasta tuotantoa vastaa viisi suurinta Phú Quốcin kalakastiketehdasta. Phú Quốcin kalakastike on Vietnamissa erityisen arvostettua. 

Phú Quốcin erottaa manner-Vietnamista meren lisäksi myös maaperän laatu. Useista yrityksistä huolimatta riisinviljely ei ole koskaan onnistunut mäkisellä saarella. Phú Quốc voikin nykyään ylpeillä tiheällä aarniometsällä, joka peittää yli 70 % saaren pinta-alasta. Metsässä elää lukuisia harvinaisia eläinlajeja, joita ei vielä ole kunnolla edes kartoitettu. Metsäpeite kätkee suojiinsa myös jokia, pieniä vesiputouksia ja kirkasvetisiä lähteitä. 

Phú Quốcin saari tunnetaan myös siitä, että siellä on kehittynyt aivan oma koirarotunsa. Aidon phu quocinkoiran erottaa selässä olevasta läikästä, jossa karva kasvaa kierteisinä kaarteina. Uskollinen ja nokkela koirarotu palvelee isäntäänsä erityisesti metsästys- ja vahtikoirana.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Phú Quốc** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Phú Quốc Wikivoyagessa (englanniksi)
**Convention sociale-démocrate** on poliittinen puolue Malissa. Sen lyhenne CDS perustuu aikaisempaan nimeen *Convention démocratique sociale*.

Mamadou Bakary Sangaré perusti keskustalaiseksi luonnehditun CDS:n vuonna 1996. Sangaré oli puolueen presidenttiehdokkaana vuonna 2002 saaden 2,21 prosenttia äänistä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa CDS sai neljä kansanedustajanpaikkaa.

Puolueen puheenjohtaja Mamadou Bakary Sangaré oli uudelleen presidenttiehdokkaana vuonna 2007 saaden 1,58 prosenttia äänistä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa puolue menetti kaikki edustajansa. Vuoden 2013 presidentinvaaleissa Sangaré sai 1,1 prosenttia äänistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Convention sociale-démocrate *Ministère de l’administration territoriale et de la eécentralisation*. Viitattu 16.11.2019.
2. 1 2  *Political Handbook of the World 2018–2019*, s. 1010. Thousand Oaks: CQ Press, 2019. ISBN 978-1-5443-2712-9.
3. 1 2  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 67. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
Gorcen kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Vähä-Puolan voivodikuntaPuola |
| Pinta-ala | 
70,3 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1981View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Gorcen kansallispuisto** (Gorczański) on Puolassa Gorcevuoristossa sijaitseva kansallispuisto. Gorcevuoret kuuluvat Länsi-Beskidien vuoristoon, joka puolestaan on osa Karpaatteja. Gorcevuoristossa on useita jokilaaksoja. Turbaczin huippu on vuoriston korkein kohta. Puiston alueella on subalpiinista ja alpiinista kasvillisuutta, mutta suurin osa alueesta on metsää, missä kasvaa kuusta, pihtaa ja pyökkiä. Alueella esiintyy kanahaukkoja, mehiläishaukkoja, huuhkajia, viirupöllöjä ja lehtopöllöjä. Puistossa elää myös pyitä, metsoja, teeriä, mustahaikaroita, pähkinähakkeja, vuorikirvisiä ja korppeja. Puiston nisäkkäitä ovat susi, karhu, ilves, metsäkauris, isokauris, villisika, pähkinähiiri, unikeko ja metsäunikeko. Puistossa esiintyviä sammakkoeläimiä ovat tulisalamanteri, vuoristokellosammakko ja rupikonna.

Lähteet
-------

1. ↑  Justin Kavanagh: "Corczański", *Pohjois- ja Itä-Euroopan Kansallispuistot*, s. 157. Suomentanut Jarkko Iisakka, Lauri Sallamo, Heidi Tihveräinen. Tammi, 2022. ISBN 978-952-04-4495-2.
**Union dogon** (myös *Union des dogons*) oli Sudanin tasavallassa (nykyisessä Malissa) vuosina 1947–1959 toiminut etninen dogonipuolue.

Toisen maailmansodan jälkeen Ranskan Sudaniin syntyi alueellisia ja etnisiä puolueita, jotka tukivat yleensä Fily Dabo Sissokon Sudanin edistyspuoluetta. Vuonna 1947 perustettu Union des dogons pyrki edistämään dogonien vapautumista muiden heimojen ylivallasta. Edistyspuolue sai sen tuella useiden vuosien ajan neljä viidesosaa Bandiagaran piirin äänistä. Dogoneja edustanut Hamadoun Dicko valittiin edistyspuolueen listalta Ranskan kansalliskokoukseen.

Sékou Kansain johtama Union dogon osallistui omalla listallaan vuoden 1956 kansalliskokousvaaleihin, mutta ei saanut yhtään edustajaa. Puolue hajosi vuosina 1956–1957. Kansain ja Sominé Dolon johtama Union populaire de Bandiagara tuki Sudanin liittoa ja sulautui myöhemmin siihen. Hamadoun Dickon Action dogon-peulh teki yhteistyötä edistyspuolueen kanssa. Fily Dabo Sissokon liityttyä Sudanin liittoon Dickon johtamat edistyspuolueen jäänteet kärsivät vuoden 1959 lainsäädäntökokouksen vaaleissa murskatappion. Union dogon lakkautettiin virallisesti saman vuoden toukokuussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Snyder, Frank Gregory: *One-Party Government in Mali: Transition toward Control*, s. 58, 155. New Haven & London: Yale University Press, 1965.
2. 1 2  Novikov, S. S. & Ursu, D. P.: *Istorija Mali v novoje i noveišeje vremja*, s. 133, 143. Moskva: Vostotšnaja literatura, 1994. ISBN 5-02-017799-7.
3. 1 2  Morgenthau, Ruth Schachter: *Political Parties in French-Speaking West Africa*, s. 422. Oxford: Clarendon Press, 1964.
**Kontula** on kylä entisen Vuokselan kunnan itäosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Virallisesti Kontula oli osa Noisniemen kylää, mutta se sijaitsi erillään muusta Noisniemestä ja muodosti oman kyläyhteisönsä, jonka vuoksi se käytännössä katsottiin omaksi kyläkseen. Kontula rajoittui lännessä Kuninkaanristin kylään, etelässä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan, etelässä ja idässä Räihärannan kylään sekä pohjoisessa Räisälän kunnan Humalaisten kylään.

Ennen talvisotaa Kontulassa oli noin 40 taloa. Omaa koulua kylässä ei ollut vaan koulua käytiin läheisen Räihärannan kylän koulussa.

Ennen Vuokselan seurakunnan (1914) ja kunnan (1917) perustamista Kontula kuului Sakkolaan. 

Talvisodassa Kontulaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Nykyisin kylässä on jonkin verran asutusta, mutta se luetaan osaksi Räihärannan kylää.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuoksela-seura – Noisniemi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Luovutettu Karjala – Vuoksela

Vuokselan kylät
Alhola 1 • Hirvisaari 1 • Kontula 2 • Kottila 2 • Kuninkaanristi • Noisniemi • Päiväkivi • Räihäranta • Uusikylä ja Virkkilä 3 (kirkonkylä)

**Huomautuksia**

1 Alhola ja Hirvisaari kuuluivat virallisesti Uuteenkylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

2 Kontula ja Kottila kuuluivat virallisesti Noisniemen kylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.  

3 Virkkilä kuului virallisesti Päiväkiven kylään, mutta katsottiin yleensä omaksi kyläkseen.
Pariisien kultakolikoita Cabinet des Médaillesissa, Pariisissa
**Pariisit** (lat. *Parisii*) olivat Seine-joen keskijuoksun tienoilla asunut kelttiläisheimo toisen vuosisadan eaa. puolivälistä Rooman valtakunnan aikoihin. Heidän tärkeimpiä kaupunkejaan oli keskellä jokea sijainneelle saarelle – nykyinen Île de la Cité – rakennettu *Lutetia Parisiorum*. Latinan sana *Lutetia* merkitsi suunnilleen 'Asumus keskellä virtaa'. Roomalaisten saapuessa alueelle pariisit olivat jo kyllin vauraita ja kehittyneitä lyömään omia kultakolikoitaan. Julius Caesar kirjoitti vuonna 52 eaa. että pariisit polttivat mieluumin kaupunkinsa kuin antautuivat roomalaisille. Svessionien kanssa pariisit osallistuivat Vercingetorixin johtamaan kapinaan vuonna 52 eaa.

Ensimmäisellä vuosisadalla jaa Lutetiasta oli jo tullut täysin roomalainen kaupunki, joka oli laajentunut Seinen vasemmalle rannalle. Kaupungissa oli tuolloin roomalaistyyliset suorat kadut ja julkisia rakennuksia, kuten forum, useita kylpylöitä sekä amfiteatteri. Seinen rannalla oleva asutus tuhottiin 200-luvun puolivälissä, ja asukkaat vetäytyivät turvaan saarelle, jonka ympäri rakennettiin kivimuuri. Tätä kaupunkia ryhdyttiin jo 300-luvun alussa kutsumaan Pariisiksi pariisien heimon mukaan.

Britannian ja Gallian parisit
-----------------------------

Britanniassa asui brittiheimo parisit. On mahdollista, että Britannian parisit ja Gallian pariisit olivat saman kelttiläisen kantaheimon kaksi eri haaraa, joista toinen asettui Galliaan ja toinen Britanniaan.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Gaius Julius Caesar: Gallian sota. Suomentanut Gunnar Rancken. Hämeenlinna: Karisto oy, 2000. ISBN 951-23-2445-8.

### Viitteet

1. ↑   Castrén ja Pietilä-Castrén 2000, s. 404
2. ↑  Strabo: Geography - Chapter III *Perseus Digital Library*. Viitattu 13.5.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Ardagh, John Anthony Charles , Daul, Kimberly and Ehrlich, Blake: Paris *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 13.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  Gallian sota 75–76 s. 369–371
5. ↑  Kingdoms of British Celts – Parisi *The History Files*. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
**Nuoraa** eli **Sokolinskoje** (ven. Соколи́нское) on maaseututaajama ja rautatiepysäkki (ennen asema) Viipuri–Koivisto-radalla Johanneksen kunnassa Viipurin eteläpuolella, nykyisin Venäjälle kuuluvalla Karjalankannaksella. Suomelle kuuluessaan Nuoraa oli Viipurin maalaiskunnan kylä, joka sijaitsi kunnan eteläosassa Viipurin kaupungin etelärajalla Viipurinlahden rannalla.

Viipurin maalaiskunnan Nuoraan kylä
-----------------------------------

Viipurin maalaiskunnassa Nuoraan naapurikyliä olivat Alasommee, Tirhilä, Järvelä ja Korpela-Autio. Nuoraan kautta kulki ja kulkee rauta- ja maantie Viipurista (Suomen aikana kantatie 64) Koivistolle. 

Vuonna 1937 Nuoraalla oli 301 asukasta. Nuoraalla oli Samolan osuuskaupan myymälä ja joitakin yksityiskauppoja. Teollisuutta edusti Karjalan Peruna Oy:n perunajauhotehdas, jossa oli 56 työntekijää vuonna 1937. Vuonna 1937 Nuoraalla oli 279 ha peltoa, seitsemän ha niittyä ja 265 ha metsää. Nuoraa kuului Alasommeen koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Alasommeen kylässä. Nuoraalla toimi nuorisoseura *Tähti*.

Talvisodan aikana Nuoraan väestö evakuoitiin Keski-Suomeen. Sodan loppuvaiheessa taistelut ulottuivat Nuoraalle asti. Moskovan rauhassa Nuoraa muun Viipurin maalaiskunnan kanssa luovutettiin Neuvostoliitolle. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944.

Nuoraan kyläneuvosto Neuvostoliitossa
-------------------------------------

Neuvostoliitossa Nuoraasta tuli entisen Viipurin maalaiskunnan eteläosat ja entisen Johanneksen kunnan pohjoisosat käsittäneen kyläneuvoston keskuskylä. Venäjän kunnallishallintouudistuksessa Nuoraasta tuli osa Johanneksen kaupunkikuntaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kuujo Erkki, Lakio Matti: *Viipurin pitäjän historia II*, s. 269, 273, 322, 333 ja 376. Helsinki: Viipurin maalaiskuntalaisten pitäjäseura ry, 1982.
2. ↑  Suviranta Sami: Luovutetut alueet, kahtalaiset nimet.  *Kielikello*, nro 2/2001, s. 12–18.  Kotimaisten kielten tutkimuskeskus.

Viipurin maalaiskunnan kylät
Ahokas • Alasommee • Alasäiniö • Haankylä (Haka) • Hapenensaari • Hämäläinen • Ihantala • Juustila (Juustilanjoki) • Jyrkilä • Järvelä • Kaipola • Karppila • Kaukola • Kiiskilä • Kilpeenjoki • Kilpeenjoki–Sydänmaa • Kilpeenjoki–Vakkila • Konkkala • Korpelanautio • Kurikkala • Kähäri • Kärki • Kärstilä • Lahti • Lavola • Leppälä • Lihaniemi • Lyykylänjärvi • Mannikkala • Mälkki • Naulasaari • Nikoskela • Nuoraa • Näätälä • Pakkainen • Parkaus • Perojoensuu • Pien-Merijoki • Pietilä • Pihkala • Piispansaari • Porkansaari • Rapattila • Rasalahti • Repola–Lyykylä • Repola–Tervajoki • Rikkola • Ryysylä • Rääsiälä • Saarela • Samola • Savolainen • Suur-Merijoki • Suurpero • Tali • Terävälä • Tikkala • Tirhiä • Uskila • Uusikartano • Vahvaniemi • Vatikivi • Ventelä • Ykspää • Ylivesi • Yläsommee • Yläsäiniö