recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vanhankaupungin aukio** (tšk. *Staroměstské náměstí*) on Tšekin pääkaupungin Prahan vanhin aukio. Se on myös yksi kaupungin suosituimmista turistikohteista.

Sijainti ja luonne
------------------

Vanhankaupungin aukio sijaitsee Prahan Vanhankaupungin kaupunginosassa lyhyen kävelymatkan päässä Venceslauksen- sekä Tasavallan aukioista. 

Aukion laajuus on hieman yli 9000 m²

Historia
--------

Vanhankaupungin aukio on Prahan vanhin ja historiallisesti merkittävin aukio. Se muodostui jo 1100-luvulla Prahan lävitse kulkeneiden kauppareittien kauppapaikaksi. Aukion laidalla oli jo tuolloin ulkomaalaisia kauppiaita varten rakennettu tullirakennus, kirkko sekä sairaala. Vanhankaupungin tori oli pitkään Prahan ainut paikka, missä sai käydä kauppaa kaloilla.

1300-luvulla aukion yhteyteen rakennettiin raatihuone sekä Neitsyt Marian kirkko. Näin se kehittyi yhdeksi Böömin kuningaskunnan taloudellisista sekä poliittisista keskuksista. Aukiolla paitsi juhlittiin, niin myös mellakoitiin ja jaettiin kuolemantuomioita. Moni hussilainen teloitettiin juuri Vanhankaupungin aukiolla. Vuonna 1458 hussilaismyönteinen Yrjö Poděbrad kruunattiin Böömin kuninkaaksi juuri täällä. Kesäkuussa 1621 aukiolla teloitettiin 27 johtavaa tšekkiläistä aatelista niin kutsutussa Vanhankaupungin teloituksessa. Heidän muistokseen aukiolla on nykyään vuonna 1904 pystytetyt 27 valkoista ristiä.

Vuosina 1650–1918 aukiolla oli pystyssä Jan Jiří Bendlin suunnittelema Marian pylväs. Nykyään samalla paikalla on Petr Váňan vuonna 2020 valmistunut kopio. Pylvään yhteyteen on merkitty Prahan meridiaani, jota ennen käytettiin prahalaisen ajan mittaamiseen.

1800-luvun lopussa moni aukiota ympäröinyt talo purettiin kulkuyhteyksien ja siisteyden parantamiseksi. Ladislav Šalounin suunnittelema Jan Husin muistomerkki paljastettiin Husin roviolla polttamisen 500-vuotis päivänä vuonna 1915.

1900-luvulla Vanhankaupungin aukio on ollut monen poliittisen tapahtuman keskipisteessä. 1902 tšekkiläiset osoittivat mieltään yleisen äänioikeuden puolesta. 1918 Tšekkoslovakian itsenäistyessä aukiolla vaadittiin sosialistisen tasavallan perustamista. Helmikuussa 1948 Klement Gottwald julisti Tšekkoslovakian tulevan rakentamaan sosialismia Kinskýn palatsin parvekkeelta Helmikuun vallankaappauksen jälkeen.

Nähtävyydet
-----------

* Prahan Vanhankaupungin raatihuone (*Staroměstská radnice*)
* Prahan astronominen kello
* Kinskýn palatsi (*Palác Kinských*)
* Jan Husin patsas
* Týnin Mariankirkko
* Marian pylväs (*Mariánský sloup*)
* Vanhankaupungin teloituksen muistoksi pystytetyt 27 valkoista ristiä

Panotaama vanhankaupungin aukiosta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Staroměstské náměstí *Prague.eu*. Viitattu 8.3.2024. (tšekiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vanhankaupungin aukio** Wikimedia Commonsissa
**Ruotsala** on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Ylisjärven koillispuolella 1-tien varrella Muurlan moottoritieliittymän länsipuolella. Ruotsala ja sen kulttuurimaisema on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi.

Ruotsalan kylä sijaitsee näyttävällä paikalla kolmella mäellä suuren peltoaukion keskellä, jonka halki kulkee valtatie 1. Kylän eteläpuolelta kulkee seututie 110. Peltoalueen itäpuolella virtaa Ruotsalanjoki. Ruotsalan kyläalue käsittää Muurlan koko koillisosan. Kyläalue ulottuu Rajamäeltä entisen kunnanrajan myötäisesti Ruotsalanjoen yli Vähä-Rytkön, Iso-Rytkön ja Kave-Rytkön järville saakka. Ruotsalan itäosat ovat pääosin mäkistä metsämaata. Kyläkeskuksen lisäksi yksittäisiä taloja on hajallaan pitkin kylän aluetta. Järvien rannoilla on kesämökkejä.

Varhaisin maininta Ruotsalasta on 1300-luvulta. Vuoden 1540 maakirjassa mainitaan kylän kantatilat Knaapi, Hänti, Wiisas ja Lauri. Isojako toimitettiin kylässä vuonna 1796 ja jolloin Wiisas siirrettiin yhteiseltä kylätontilta omalle mäelleen. Samalla tuli tilaa avata perinteiset umpipihat ja siirtää karjasuojat etäämmälle taloista. Ruotsalan kolmen mäen rakennuskanta on peräisin 1800-luvulta ja säilynyt hyvin. Kantatilojen pihapiirit ovat pysyneet harvinaisesti muuttumattomina 1930-luvusta lähtien ja muun muassa vanhat työväen rakennukset ovat yhä olemassa.

Kolmas kylän mäistä on entistä torpparialuetta. Kantatiloista on lohkottu 1900-luvun aikana vajaa 20 pientilaa, joista suurin osa on entisiä torppia ja mäkitupia. Kylässä on ollut oma seppä ja suutari. 1930-luvulla valtatie 1, nykyinen seututie 110, rakennettiin kylän eteläpuolelta. Huomattavampi suurempi muutos kylän ympäristöön on ollut valtatie 1:n muuttaminen moottoritieksi ja sen rakentaminen kylän mäkien välistä 2000-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruotsalan kylä ja kulttuurimaisema Museovirasto. Viitattu 1.3.2024.
2. 1 2 3  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Muurlan kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 53–55. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Peruskartta* 1:20 000. 2023 02.  Helsinki: Maanmittaushallitus, 1991.  Kartan verkkoversio (jpg)
4. ↑  Kansalaisen karttapaikka Maanmittauslaitos. Viitattu 1.3.2024.
5. ↑  Matti Grönroos: Kyläteistä valtaväyliin *mattigronroos.fi*. Viitattu 1.3.2024.
**Tal Ben Haim** (hepr. ‏טל בן-חיים‎, *Tal ben-Ḥayim*; s. 31. maaliskuuta 1982 Rishon LeZion) on israelilainen jalkapalloilija. Hän voi pelata sekä topparina että oikeana laitapuolustajana. Ben Haim pelaa Englannin valioligassa seuranaan Queens Park Rangers.

Seurajoukkueura
---------------

Ben Haim aloitti uransa Makkabi Tel Avivissa ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1998. Vuosina 2000–2002 hän suoritti asepalvelustaan. Ben Haim pelasi seurassa aina kesään 2004 saakka, jolloin hän siirtyi tuoreena Israelin mestarina Englantiin Boltoniin kolmen vuoden sopimuksella.

Boltonissa Ben Haim onnistui suorituksissaan yli odotusten ja herätti monien suurempien seurojen mielenkiinnon. Muun muassa Chelsea kävi neuvotteluja Ben Haimin siirtymisestä seuraan, mutta siirto onnistui lopulta vasta kauden 2006/2007 jälkeen sopimuksen päätyttyä Boltonin kanssa. Hän sai Jose Mourinhon valmentamassa Chelseassa runsaasti vastuuta kun sekä John Terry että Ricardo Carvalho olivat loukkaantuneina.

Sittemmin Terryn ja Carvalhon tervehdyttyä ja Alexin tultua seuraan peliaika väheni dramaattisesti, eikä sitä tullut enempää myöskään maanmiehen Avram Grantin tultua manageriksi. Ben Haim arvosteli Grantia ankarasti lehdistössä, minkä johdosta hän menetti kahden viikon palkan. Lopulta kesällä 2008 Ben Haim siirtyi nykyiseen seuraansa Manchester Cityyn viidellä miljoonalla punnalla.

Tammikuussa 2009 Ben Haim siirtyi loppukaudeksi lainalle toiseen Valioliigajoukkueeseen Sunderlandiin.

Hän siirtyi Queens Park Rangersiin tammikuussa 2013 kauden loppuun asti kestävällä sopimuksella.

Maajoukkueura
-------------

Ben Haim on vuosien ajan kuulunut Israelin maajoukkueen vakiomiehistöön. Hän edusti maataan sekä 2006 MM-kisojen että 2008 EM-kisojen karsinnoissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Seurajoukkuetilastot Soccerbase-sivustolla

Lähteet
-------

1. ↑   Skysports. Viitattu 1.2.2009. (englanniksi)
**Italian–Etiopian sota** (1895–1896) oli Italian ja Etiopian (eli Abessinian) välinen sota, joka päättyi Italian tappioon. Etiopiasta tuli sodan seurauksena Liberian ohella ainut afrikkalainen valtio, jonka onnistui välttyä valloitukselta kolonialismin aikana.

Taustat
-------

Menelik II nousi Etiopian keisariksi Italian tuella vuonna 1889. Italia ja Etiopia solmivat Wuchalen sopimuksen, jolla italialaiset antoivat Eritrean Etiopialle sillä ehdolla, että Etiopiasta tulisi heidän protektoraattinsa. Osapuolille tuli kuitenkin allekirjoittamisen jälkeen erimielisyyksiä sen tarkoituksesta, sillä italiankielisessä versiossa ei lukenut samoja asioita kuin amharankielisessä. Italia päätti ratkaista ongelman invaasiolla luottaen Etiopian sisäiseen hajanaisuuteen.

Sota
----

Etiopialainen piirros Adowan taistelusta
Italialaiset aloittivat yhteenotot miehittämällä pienen alueen rajalta joulukuussa 1894. Tämän liikkeen tarkoituksena oli saada tigrayt ja amharat Italian puolelle. Näin ei kuitenkaan käynyt vaan päinvastoin heidän keskuudessaan nousi italialaisvihamielinen patrioottinen mieliala. Menelik oli käyttänyt paljon aikaa modernien aseiden saamiseksi Englannista ja Ranskasta. Menelik saikin aseita, sillä Etiopia oli auttanut englantilaisia mahdisteja vastaan Sudanissa. 

Ensimmäinen taistelu tammikuussa 1895 Coatitissa päättyi italialaisten voittoon, mutta seuraavan yhteenoton, Amba Alagen taistelun 7. joulukuuta, voittivat etiopialaiset. Italialaiset hyökkäsivät 1. maaliskuuta Adwan kaupungin liepeillä, mistä seurasi Adowan taistelu. Hyökkäykseen osallistui puolet Italian Itä-Afrikan joukoista eli noin 17 700 sotilasta. Etiopialaisten paljon suuremmat joukot (100 000 sotilasta) kuitenkin voittivat italialaiset ja 9 500–12 000 sotilasta kuoli. Etiopialaiset menettivät noin 3 000 sotilasta.

Lopputulos
----------

Menelik solmi Italian kanssa Addis Abeban rauhansopimuksen, jossa Italia tunnusti Etiopian itsenäisyyden ja Eritrean ja Etiopian rajat määriteltiin tarkasti. Iso-Britannia ja Ranska tunnustivat myös Etiopian riippumattomuuden. Italialaisten tappiot Adowan taistelussa olivat prosentuaalisesti pahemmat kuin missään muussa 1800-luvulla käydyssä taistelussa, jossa oli eurooppalainen valtio mukana.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Italian–Etiopian sota (1895–1896)** Wikimedia Commonsissa

* Italian ja Abessinian välinen sota v. 1894-96, Helsingin Sanomat, 01.12.1935, nro 325, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**The Babadook** on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut australialainen kauhuelokuva. Se on ohjaaja Jennifer Kentin ensimmäinen kokopitkä elokuva, ja sen pääosissa näyttelevät Essie Davis ja Noah Wiseman. Elokuvan ensi-ilta oli Sundancen elokuvajuhlilla 17. tammikuuta 2014, minkä jälkeen se sai hyvän vastaanoton Yhdysvalloissa ja Euroopassa tuottaen lopulta 10,3 miljoonaa dollaria.

Juoni
-----

Elokuva kertoo uupuneesta yksinhuoltajaäidistä, Amelia Vanekista (Essie Davis), ja tämän kuusivuotiaasta pojasta Samuelista (Noah Wiseman), jonka käytös on muuttunut epävakaaksi: Sam rakentelee aseita kuvitteellista hirviötä vastaan ja vie niitä jopa kouluun asti. Eräänä iltana Sam pyytää äitiään lukemaan hänelle ponnahduskirjaa nimeltä *Herra Babadook*. Kirjan Babadook on pitkä, kalpea, silinterihattuinen hirviö, joka piinaa niitä, jotka ovat saaneet tietää sen olemassaolosta. Kirjan sisältö käy yhä karmivammaksi, ja Amelia koittaa päästä siitä eroon, mutta Sam on vakuuttunut siitä, että Babadook on olemassa.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Essie Davis  | … |  Amelia Vanek
  |
|  Noah Wiseman  | … |  Samuel Vanek
  |
|  Hayley McElhinney  | … |  Claire
  |
|  Daniel Henshall  | … |  Robbie
  |
|  Barbara West  | … |  Gracie Roach
  |
|  Ben Winspear  | … |  Oskar Vanek
  |

Vastaanotto
-----------

Rotten Tomatoes -sivustolla 98 prosenttia elokuvan arvioista on ollut myönteisiä, ja sitä pidettiin yhtenä vuoden 2014 parhaista elokuvista. Äkkisäikäytysten sijaan *The Babadook* onnistuu monien kriitikoiden mukaan luomaan aitoa kauhun tunnetta kertoen samanaikaisesti myös aidosti koskettavan tarinan. *Helsingin Sanomien* Leena Virtanen kehui elokuvaa "tehokkaaksi" ja antoi sille kolme tähteä viidestä elokuvan televisioesityksen yhteydessä. *Ilta-Sanomien* Reija Karkkonen sanoi *The Babadookin* olevan "mielenkiintoinen, omaperäinen ja hyvin näytelty" elokuva, joka "rakentaa rauhassa pelottavaa ja ahdistavaa tunnelmaa sen sijaan, että turvautuisi säikyttelyihin".

Ensimmäisen *Manaaja*-elokuvan ohjaaja William Friedkin kehui *The Babadookia* Twitterissä ja sanoi, ettei ole koskaan nähnyt pelottavampaa elokuvaa. Elokuvatutkija Amanda Howellin mukaan elokuva yhdistää kauhuelokuvan ja taide-elokuvan keinoja, rinnastaen sen muihin lähiaikoina ilmestyneisiin taidetta ja kauhua yhdistäviin elokuviin, kuten *Pan’s Labyrinth* (2006), *Ystävät hämärän jälkeen* (2008) sekä *Antichrist* (2009).

Lähteet
-------

1. ↑  The Babadook (2014) - Financial Information *The Numbers*. Viitattu 19.3.2021. (englanniksi)
2. ↑   "The Babadook (2014)". en
3. ↑  Televisioarvostelu | Torstain tv-elokuvissa muun muassa tehokas kauhutrilleri Babadook *Helsingin Sanomat*.  26.11.2020. Viitattu 20.3.2021.
4. ↑  Illalla televisiossa onnistunut ja omaperäinen psykologinen kauhuleffa – mörkö tulee satukirjasta *Ilta-Sanomat*.  26.11.2020. Viitattu 20.3.2021.
5. ↑   *Twitter*. Viitattu 20.3.2021.
6. ↑  *Australian Screen in the 2000s*. Palgrave Macmillan, 2017. ISBN 978-3-319-48298-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 20.3.2021). (englanniksi)}
**Fort-Şevçenko** eli **Fort-Ševtšenko** (kazakiksi ja ven. Форт-Шевче́нко) on kaupunki Mañğıstawin alueella Kazakstanissa. Se sijaitsee Tüpqarağanin niemimaalla Kaspianmeren rannalla. Kaupungissa on 5 100 asukasta (vuonna 2012).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1846 perustetusta Novopetrovskojen linnoituksesta, joka vuonna 1857 nimettiin Fort-Aleksandrovskiksi. Vuonna 1939 kaupunki sai nimen Fort-Ševtšenko siellä vuosina 1850–1857 karkotuksessa oleskelleen Taras Ševtšenkon muistoksi.

Fort-Şevçenkossa on merisatama. Siellä toimii kalatehdas. Lähistöllä harjoitetaan kuorisoran tuotantoa. Kaupungissa on kotiseutumuseo ja Taras Ševtšenkon museo.

Lähteet
-------

* *Kazahstan: natsionalnaja entsiklopedija, tom 5*. Almaty: Glavnaja redaktsija "Qazaq encïklopedïyası", 2006. ISBN 9965-9908-5-9.

### Viitteet

1. ↑  Kazahstan, s. 336–337.
2. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsilopedija, tom 27*, s. 555. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1977.
3. ↑  Kazahstan, s. 337.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fort-Şevçenko** Wikimedia Commonsissa
*Noor-Eesti*-albumin kansikuva vuodelta 1905.
**Noor-Eesti** (Nuori Viro) oli vironkielisen nimensä mukaan nuorten virolaisten kirjailijoiden ryhmittymä 1900-luvun alussa. Nuorvirolaisuus vaikutti kuitenkin kirjallisuuden ohella myös lähes kaikilla kulttuurin aloilla. Nimen liike sai vuonna 1905 ilmestyneestä kokoomateoksesta. Nuorvirolaisten tavoitteena oli Viron eurooppalaistaminen. Ryhmä ei ollut yhteiskunnallis-poliittisesti kovinkaan yhtenäinen, vaan siinä oli mukana esimerkiksi sosialismin ja liberalismin kannattajia. Liikkeen keskeisiä vaikuttajia olivat Gustav Suits, Friedebert Tuglas ja Villem Grünthal.

Liikkeen historia
-----------------

Noor-Eesti syntyi alun perin salaisena oppilasyhdistyksenä, ja toiminta keskittyi vuodesta 1905 alkaen samannimisen albumin julkaisijoiden ympärille. *Noor-Eesti*-albumia olivat edeltäneet Gustav Suitsun johdolla painetut *Kiired*-nimiset vihot. Neljännen *Kiired*vihon julkaisun jälkeen ryhmä perusti oman kustantamon. Tämän jälkeen julkaistiin viisi *Noor-Eesti*-albumia vuosina 1905–1915, lisäksi *Noor-Eesti*- ja *Vaba Sõna* -nimisiä aikakauskirjoja. Noor-Eesti sai järjestöoikeudet vuonna 1912, ja siihen liittyi 60 jäsentä. Noor-Eestistä tuli pian virolaisen älymystön tukikohta. Vaikka kirjailijoiden lisäksi siihen liittyi muun muassa asianajajia, lääkäreitä ja taiteilijoita, säilyi kirjallisuus tärkeimpänä vaikutusalueena. Noor-Eesti toimi kaiken kaikkiaan 12 vuotta, ja se hajosi lopulta Venäjän vallankumouksen jälkeen jäsenistön hajaannuttua. Sen estetismin ja individualismin linjoilla jatkoi 1917 perustettu kirjailijaryhmä Siuru.

Näkökannat
----------

Nuorvirolaisuus edisti uusia taidekäsityksiä, kriittistä asennetta ja erityisesti eurooppalaistumista. Nuorvirolaisten mielestä Viroon oli ensin tuotava eurooppalaisuus, minkä jälkeen virolaista kulttuuria olisi vietävä maailmalle. Näin saataisiin virolaisuudelle olemassaolon oikeutus. Nuorvirolaisten mukaan Virosta puuttuivat yleiset eurooppalaiset kulttuuriperinteet. Tämän taas uskottiin tekevän virolaisista vain teoreettisesti eurooppalaisia. Nuorvirolaisten näkivät itsensä eurooppalaisen kulttuurin välittäjinä ja kehittäjinä Virossa.

Lähteet
-------

* Seppo Zetterberg: *Viron historia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seur, 2007. ISBN 951-74-6520-3.

### Viitteet

1. ↑  Süvalep, Ele: Kirjallinen Noor-Eesti Tuglas-seura.  Arkistoitu 24.5.2012. Viitattu 21.12.2010.
2. ↑  Facta 2001, WSOY 1985, 15. osa, palsta 15
3. ↑  Zetterberg 2007: 477.
4. ↑  Zetterberg 2007: 478.
**Michal Kokot Šimečka** (s. 10. toukokuuta 1984 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen europarlamentaarikko, Euroopan parlamentin varapuhemies sekä Progresívne Slovensko -puolueen puheenjohtaja ja Uudistuva Eurooppa -europarlamenttiryhmän varapuheenjohtaja. Ennen politiikkan uraansa Šimečka oli työskennellyt muun muassa toimittajana sekä yliopiston luennoitsijana.

Tausta ja yksityiselämä
-----------------------

2000-luvun alussa Šimečka työskenteli ensin slovakialaisen SME päivälehden toimittajana, mistä hän siirtyi Financial Timesin toimittajaksi Prahaan vuonna 2004. Tämän jälkeen hän on toiminut poliittisten riskien analyytikkona Lontoossa, vierailevana luennoitsijana sekä Kaarlen, että Bratislavan yliopistossa sekä vanhempana tutkijana Prahan kansainvälisten suhteiden instituutissa.

Šimečka on parisuhteessa Soňa-nimisen naisen kanssa. Parilla on yksi tytär.

Poliittinen ura
---------------

Šimečka aloitti poliittisen uransa vuonna 2011 kun hän toimi Euroopan parlamentin jäsenten ulkopoliittisena neuvonantajana. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2019 vaaleissa, jonka jälkeen hänet valittiin Uudistuva Eurooppa parlamenttiryhmän varapuheenjohtajaksi. Vuonna 2022 Šimečka valittiin yhdeksi parlamentin varapuhemiehistä.

Kotimaassaan Slovakiassa hänet valittiin liberaalin Progresívne Slovensko -puolueensa puheenjohtajaksi toukokuussa 2022 kun Irena Bihariová oli ilmoittanut tehtävästä luopumisestaan.

### Poliittiset mielipiteet

Šimečka on luonnehtinut itseään edistykselliseksi liberaaliksi. Hän kannattaa liberaalia demokratiaa sekä kaikille yhtäläisiä ihmisoikeuksia. Hän kannattaa vahvaa Euroopan unionia sekä pitää ilmastonmuutosta vastaan taistelemista tärkeänä. Slovakian ankariin huumelakeihin hän on toivonut lievennystä eriyisesti kannabiksen hallussapidon osalta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ansioluettelo Euroopan parlamentti. Viitattu 3.8.2023.
2. ↑  Sexi žena Šimečku len 8 mesiacov po pôrode: Pozrite ako sa zvŕta na parkete. A čo robí on? *Plus 7 dni*.  10.5.2021. Viitattu 25.9.2023. (slovakiksi)
3. ↑  Klosidis, Kyriakos: Parliament’s new Vice-Presidents and Quaestors *Europa.eu*.  19.1.2022. Viitattu 3.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  Progresívne Slovensko si zvolilo nového predsedu, Šimečka dostal hlas od takmer všetkých delegátov *Sita*.  7.5.2022. Viitattu 31.7.2023. (slovakiksi)
5. ↑  Katuška, Michal: Už nielen klíma a LGBTI. Nový šéf Šimečka chce viac hlasov (rozhovor) *Sme.sk*.  21.4.2022. Viitattu 3.8.2023. (slovakiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Šimečka Euroopan parlamentin sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* Scopus

 |

 |
**Atlas** on rakenteilla oleva 120 metriä korkea tornitalo Helsingin Vuosaaressa. Se valmistuu osaksi Delfiinikorttelia kauppakeskus Columbuksen kaakkoispuolelle aivan Vuosaaren metroaseman läheisyyteen. Pilvenpiirtäjäksi luokiteltavan talon arvioidaan valmistuvan syksyllä 2024. Atlakseen tulee yhteensä 33 kerrosta ja 288 vuokra-asuntoa.

Atlaksen itäpuolelle on rakenteilla toinen tornitalo, hieman matalammaksi jäävä Hyperion, jonka arvioidaan valmistuvan kesällä 2023. Molempien talojen julkisivut muodostuvat metallinhohtoisen pronssin sävyisestä faceal-värjätystä betonista, johon on toteutettu graafista kuviointia. Tehosteena käytetään metalliverhousta.

Vuosaareessa on jo ennestään ollut yksi tornitalo, vajaa 90 metriä korkea Cirrus. Atlaksen ja Hyperionin on sanottu tasapainottavan alueen profiilia.

Rakentaminen
------------

Atlaksen omistaa Union Investment ja rakentaa Skanska. Atlas on Skanskan korkein Suomeen rakentama talo. Hankkeen kokonaisarvo on noin 100 miljoonaa euroa, josta Skanskan urakkasopimuksen arvo on noin 68 miljoonaa. Skanska rakentaa myös viereisen Hyperionin.

Atlas rakennetaan muista tornitaloista poikkeavalla tavalla, sillä se on täysin betonitalo, jonka julkisivu koostuu esivalmistetuista sandwich-elementeistä. Kun elementit nostetaan paikalleen, julkisivu on heti valmis. Tekniikka on tyypillinen tavallisessa asuintalorakentamisessa, mutta tornitalot rakennetaan tavallisesti pilaripalkkimenetelmällä, ja niissä on kevyet julkisivurakenteet.

Asunnot ja tilat
----------------

Lähes jokaiseen asuntoon toteutetaan viherhuone. Ylin kerros on varattu asukkaiden yhteisille tiloille.

Kuvia
-----

* Atlas rakenteilla maaliskuussa 2023. Kuvassa se on saavuttanut noin puolivälin korkeuden. Taustalla Cirrus.Atlas rakenteilla maaliskuussa 2023. Kuvassa se on saavuttanut noin puolivälin korkeuden. Taustalla Cirrus.

Katso myös
----------

* Tornitalot Suomessa
* Luettelo Suomen korkeimmista rakennuksista

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Vuosaareen toinen tornitalo Union Investmentille  8.10.2021. Skanska. Viitattu 14.11.2022.
2. 1 2 3 4  Färding, Aada: Vuosaareen nousee kaikkien aikojen vuokratalo, joka on 120-metrinen torni *Helsingin Sanomat*.  8.11.2022. Viitattu 14.11.2022.
3. 1 2  Atlas ja Hyperion kurkottelevat pilviin  11.4.2022. Skanska. Viitattu 14.11.2022.
4. ↑  Siippainen, Aapo: Helsinkiin nousee nyt hurja määrä tornitaloja, mutta tyssääkö buumi tähän? – Pentti, 75, lataa tyhjentävän kommentin 33-kerroksisen maamerkin ulkonäöstä  27.1.2022. Helsingin Uutiset. Viitattu 14.11.2022.
5. ↑  Skanska urakoi saksalaisrahastolle 33-kerroksisen tornitalon ja kuittaa urakasta 68 miljoonaa  8.10.2021. Rakennuslehti. Viitattu 14.11.2022.
6. ↑  Pietilä, Marika: Vuosaaren satametrinen tornitalo kohoaa tahtiaikataululla *Industry Radar*.  5.1.2022. Viitattu 14.11.2022.
*Tämä artikkeli käsittelee sääilmiötä. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla Suojasää.*
**Suojasää** tarkoittaa talvisaikaan, Suomessa yleensä joulu–maaliskuussa, tilanteita, jolloin lämpötila kohoaa tilapäisesti nollan celsiusasteen yläpuolelle. Talven mittaan esiintyy useita suojasäitä, Suomessa varsinkin maan eteläosassa. Sana suojasää tulee *Etymologisen sanakirjan* mukaan suojaa tarkoittavasta sanasta. Tuulensuoja merkitsee leutoa säätä, ja siitä on johdettu suojasää.

Suojasään aikana lumi voi sulaa nopeasti, vaikka lämpötila ei nousisi monta astetta nollan yläpuolelle. Talvella 1985 ja 2010 ei esimerkiksi Tampereella ollut yhtään suojapäivää, kun taas enimmillään niitä oli siellä 26 kpl tammikuussa 1989.

Lumiukko tehdään perinteisesti suojasäällä nuoskalumesta, mutta teko onnistuu myös pakkaslumesta, joidenkin mielestä paremmin.

Katso myös
----------

* Pakkanen

Lähteet
-------

1. ↑  Erikoiset kysymykset 10, Ilmatieteen laitos. Viitattu 12.7.2022
2. ↑  Suojaa ja leutoa talvisin, vettäkin sataa, Ilmatieteen laitos. Viitattu 12.7.2022
3. ↑  Nuoska, Kielitoimiston sanakirja, viitattu 13.7.2022
4. ↑  Suomalaiset innostuivat lumiukoista (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Latu 15.3.2018, viitattu 13.7.2022
5. ↑  Elli Sorminen, Onko lumiukon reseptissä virhe? Ammattilainen kertoo, että täydellinen lumi-ukko syntyykin pakkaslumesta, Yle.fi, uutiset 21.1.2021, viitattu 13.7.2022
Kuvan *Type 61 MBT* näytteillä JGSDF:n Tsuchiuran tykistökoulussa.
**Type 61** (jap. ろくいちしきせんしゃ taikka 61式戦車?) on japanilainen taistelupanssarivaunu. Sitä on käyttänyt Japanin itsepuolustusvoimat. Vaunutyypin suunnittelu aloitettiin vuonna 1955. Tuotanto alkoi 1961, mistä tyyppinimikin juontuu. Tuotanto päättyi vuonna 1975, jolloin oli valmistettu noin 560 vaunua.

Vaunutyypin pääase oli 90 mm rihlattu kanuuna. Apuaseina olivat 7,62 ja 12,7 mm konekiväärit. Jälkimmäinen oli tarkoitettu ilmapuolustukseen.

Type 61:n seuraajia olivat Type 74 sekä Type 90, jonka tulemisen myötä tämä tyyppi poistettiin palveluskäytöstä. Type 61 oli aikanaan korvannut sekä M4 Sherman:it että M24 Chaffee:t JGSDF:ssa eli Japanin itsepuolustusvoimien maajoukoissa.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 28.10.2013)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Wipo** tai **Wippo Burgundilainen** (n. 990 – n. 1048 tai myöhemmin) oli keskiajan kirkonmies ja kirjailija. Hän toimi kappalaisena keisari Konrad II:n hovissa, jonka elämästä hän kirjoitti kronikan. Wipon uskotaan kirjoittaneen ja säveltäneen *Victimae paschali laudes* -sequentian (sekvenssin), mutta täyttä varmuutta asiasta ei ole.

Sekvenssi V*ictimae paschali laudes* on Suomen evankelis-luterialisen kirkon virsikirjassa numero 87 "Kiitosta nyt uhratkaamme". Se on suomenettuna Mathias Westhin käsikirjoituksessa 1540-luvulla ja se tuli Virsikirjaan 1583. Virsikirjassa sekvenssin lomassa on virren säkeistöinä 4, 7 ja 9 saksalainen 1100-luvulta peräisin oleva virsi, jonka Jaakko Finno suomensi virsikirjaan 1583. Virren on uudistanut Samppa Asunta 1979. Ruotsin kirkon virsikirjassa sekvenssi on numerolla 464 "Kiitosta nyt laulakaamme - Kristus ylösnousi" Sekvenssin ja virren teksti eroaa hieman Suomen kirkon virsikirjan tekstistä, ja sen on uudelleen suomentanut Pekka Kivekäs 1998. Sekvenssi on myös Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa *Cantemus* latinankielisenä numerolla 114 ja suomeksi numerolla 115 "Pääsiäisen ylistystä veisaa nyt kristikunta". Tekstin on suomenanut Markku Koponen 1984.

Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 151 "Tänään Kristus noussut on" pohjautuu myös samaan sekvenssiin. Virren teksti on englantilainen Jane E. Leesonin englanninkielisen käännöksen pohjalta tehty virsi.Sen suomenkielinen käännös on Pekka Kivekkään tekemä vuonna 1998.

Lähteet
-------

1. ↑  Wipo *The Catholic Encyclopedia*. Kevin Knight.  (englanniksi)
2. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 1 Psalmerna 1- 204 av den ekumeniska psalmboksdelen.*, s. 404. Wessmans musikförlag AB Visby, 2014.*
3. ↑  *Cantemus Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja*. Helsingin hiippakunnan liturginen toimikunta, Katolinen tiedotuskeskus ISBN 978-952-9627-4, 2012.
**Aikuinen nainen** on Paula Koivuniemen vuonna 1982 levyttämä käännösiskelmä, josta on muodostunut esittäjänsä nimikkokappale. Koivuniemen mukaan se on hänen "suurin hittinsä"  ja sen suosio perustuu hänen mukaansa Kaisu Liuhalan vahvaan sanoitukseen ja tarttuvaan melodiaan. Kappaleen sovittaja on Esa Nieminen.

Alkuperäiskappale on italiankielinen "Maledetta primavera" (ital. *Kirottu kevät*) ja sen on säveltänyt Gaetano "Toto" Savio ja sanoittanut Amerigo Cassella. Loretta Goggi esitti sen San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 1981, hän ei kuitenkaan voittanut kilpailua.

"Aikuinen nainen" on suosittu myös karaokessa. Iltalehti haastatteli vuonna 2012 kolmeakymmentä suomalaista karaokejuontajaa. Haastattelujen perusteella sävelteos sijoittui toiseksi suosituimmaksi suomenkieliseksi lauluksi. Samalla se on myös karaokejuontajien henkilökohtaisen inhokkilistan kakkonen.

Vuonna 2014 Tyyne (Vesa-Matti Loiri) lauloi Aikuisen naisen *Vain elämää* -televisiosarjan 3. tuotantokaudella.

Lähteet
-------

1. ↑  Rusi, Kim: Haastattelussa Paula Koivuniemi *Stara.fi*.  23.7.2012. Stara Media Oy. Viitattu 18.3.2015.
2. ↑  Merihaara, Heikki: Turhat lirkuttelut pois, sanoo Paula Koivuniemi *Vantaan Sanomat*.  1.3.2012. Etelä-Suomen Media Oy.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 18.3.2015.
3. ↑  Eli kysyin äskettäin miten kääntyy Maledetta primavera , kun paula koivuniemi...  13.3.2008. Helsingin kaupunginkirjasto.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 18.3.2015.
4. ↑  Aikuinen nainen Äänitearkiston tietokannassa Suomen äänitearkisto ry.  Arkistoitu 3.3.2014. Viitattu 18.3.2015.
5. ↑  Sanremo 1981 Radiotelevisione Italiana.  Arkistoitu 27.9.2011. Viitattu 18.3.2015. (italiaksi)
6. ↑  Kauranen, Anne: Tässä on Suomen karaokebiisien top 20  10.7.2012. Alma Media. Viitattu 18.3.2015.
7. ↑  Kauranen, Anne: Vältä näitä biisejä karaokessa  10.7.2012. Alma Media. Viitattu 18.3.2015.
8. ↑  *Vain elämää*: 3. tuotantokausi, 7. jakso. 2014. Tyynen Aikuinen nainen verkossa. Viitattu 30.5.2023.
**Téméra** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Gaon alueen Bouremin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla 70 kilometriä Bouremista länteen. Kunnassa on 20 400 asukasta (vuonna 2009).

Téméran kunta rajoittuu pohjoisessa Kidalin alueeseen, idässä Tarkintin, kaakossa Bouremin ja lännessä Bamban kuntiin sekä etelässä ja luoteessa Timbuktun alueeseen. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen. Ilmasto on erittäin kuuma ja kuiva.

Kuntaan kuuluu 16 kylää ja kymmenen paimentolaisryhmää. Enemmistö asukkaista on songhaita. Lisäksi on tuaregeja, arabeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, durra ja vihannekset. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit, kamelit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä käy kausitöissä muualla Malissa tai naapurimaissa.

Kunnassa on viisi alkeis-, yksi ylä- ja yksi keskikoulu sekä kolme koraanikoulua. Terveyspalveluihin kuuluu yksi terveyskeskus. Nähtävyyksiä ovat Askia Daoudin hautapaikka Assinti Tondossa, Tchiran kosket sekä
Nigerjoen virtahevot.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 24.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securité Alimentaire Commune de Temera 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 24.5.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Bourem *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 24.5.2012. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
**Julian Opie** (s. 1958) on brittiläinen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan graafisesta, minimaalisesta tyylistään, jossa näkyy viitteitä niin kadunvarsikyltteihin kuin taidehistorian perinteeseen.

Elämä
-----

Julian Opie syntyi Lontoossa 1958. Oxfordissa kasvanut Opie valmistui 1982 Lontoosta Goldsmiths’ Collegesta (Goldsmiths, University of London), jossa hänen opettajanaan toimi käsitetaiteilija ja taidemaalari Michael Craig-Martin. Opie asuu ja työskentelee Lontoossa.

Taide
-----

Julian Opie tunnetaan graafisesta, pelkistetystä kuvakielestä, jolle tunnusomaisia piirteitä ovat paksut, mustat ääriviivat sekä voimakkaat väripinnat. Maalauksen ja veistoksen välistä rajaa töissään sivuava Opie itse on korostanut kaikkien teostensa veistosluonnetta.

Sarjallisesti työskentelevän Opien tunnetuimpia töitä ovat voimakkaasti yksinkertaistetut muotokuvat sekä käveleviä ihmisiä esittävät maalaukset ja LED-animaatiot. Opien tuotantoon kuuluu myös veistoksia, kuten 3D-tulostimella toteutettuja, käsin maalattuja rintakuvia sekä tanssivaa naista esittävien akryyliveistosten sarja..
Maineeseen hän nousi 1980-luvulla tekemillään, maalatuilla metalliveistoksilla.

Yksi Opien kuvakielen tunnusomaisista piirteistä on kohteen piirtäminen esiin mahdollisimman vähin yksityiskohdin, vain oleellisessa pitäytyen. Hänen töissään on nähtävissä vaikutteita minimalismista ja pop-taiteesta, kadunvarsimainoksista, klassisesta muotokuvamaalauksesta ja kuvanveistosta sekä japanilaisesta puupiirrosperinteestä.

Opie on pitänyt lukuisia yksityisnäyttelyitä ja osallistunut ryhmänäyttelyihin ympäri maailmaa. Hänen teoksiaan kuuluu muun muassa British Museumin, Tate Britainin, Victoria & Albert Museumin, MoMan sekä Stedelijk Museumin kokoelmiin. Hänen teoksiaan on sijoitettu myös julkiseen tilaan. Opien kädenjälki on nähtävissä myös Blurin *Blur: The Best Of* -levyn kannessa.

Opie Suomessa
-------------

Julian Opien ensimmäinen yksityisnäyttely Suomessa nähtiinHelsingin Taidehallissa kesällä 2015. .
Myös EMMAssa on esillä Opien teos, joka kuuluu Saastamoisen säätiön kokoelmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   *Lisson Gallery*. Viitattu 29.4.2015. (englanniksi)
2. ↑   "Sculpture.org" (englanniksi)
3. ↑   "The Guardian" (englanniksi)
4. ↑   "National Portrait Gallery" (englanniksi)
5. ↑   *Artnet*. Viitattu 29.4.2015. (englanniksi)
6. ↑   *Helsingin Taidehalli*. Viitattu 29.4.2015.
7. ↑   *Museot.fi*. Viitattu 29.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Julian Opie
* Artnet.com
* Lisson Gallery

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Kyproksen kapina** eli **lokakuun tapahtumat** (kreik. Οκτωβριανά, *Oktovrianá*) oli siirtomaavallan vastainen kapina Kyproksella, silloisessa Ison-Britannian siirtomaassa vuonna 1931. Se sai alkunsa 21. lokakuuta ja kesti marraskuun alkupuolelle. Kapina oli kyproksenkreikkalaisten nationalistien johtama. Nämä nationalistit kannattivat Kyproksen liittämistä Kreikkaan eli énosista. Kapinan kukistumista seurasi Ison-Britannian sortoaika Kyproksella, joka kesti toisen maailmansodan alkuun asti.

Konflikti
---------

Kyproksenkreikkalaisten mielenosoitus 1930-luvulla.
Kyproksen brittiläinen kuvernööri Ronald Storrs ei syyskuussa 1931 hyväksynyt lainsäädännöllisen neuvoston päätöstä verojen nousun pysäyttämisestä. Kyproksenkreikkalaiset sotilaspoliisit reagoivat lähtemällä asemistaan. 18 lokakuuta Kitionin arkkipiispa Nikodemos kannusti kyproksenkreikkalaisia tottelemattomuuteen, kunnes heidän vaatimuksensa Kyproksen liittämisestä Kreikkaan toteutettaisiin. 21. lokakuuta 5 000 kyproksenkreikkalaista, enimmäkseen opiskelijoita, pappeja ja merkittäviä kaupunkilaisia, kokoontui Nikosian kaduille huudelleen énosista kannattavia iskulauseita. Väkijoukko piiritti hallituksen taloa, ja kolmen tunnin kivien heittelyn jälkeen rakennus sytytettiin palamaan. Paikallinen poliisi hajotti mellakkajoukkoa. Samaan aikaa Britannian lippuja revittiin alas yleisiltä paikoilta ympäri maata ja ne korvattiin usein Kreikan lipuilla. Järjestys palautettiin marraskuun alussa. Britit syyttivät Aléxis Kýrouta, Kreikan Nikosian konsulia, kapinan lietsomisesta. 7 mellakoijaa kuoli, 30 haavoittui, 10 karkotettiin maasta, ja 2 606 sai rangaistuksen.

Lähteet
-------

* Frendo, Henry: The naughty European twins of empire: The constitutional breakdown in Malta and Cyprus 1930–1933.  *The European Legacy. Toward New Paradigms*, 1998, 3. vsk. Artikkelin verkkoversio.
* Klapsis, Antonis: Between the Hammer and the Anvil. The Cyprus Question and Greek Foreign Policy from the Treauty of Lausanne to the 1931 Revolt *hephaestus.nup.ac.cy*.  (englanniksi)
* Klapsis, Antonis: The Strategic Importance of Cyprus and the Prospect of Union with Greece, 1919–1931: The Greek Perspective.  *The Journal of Imperial and Commonwealth History*, 2013, 41. vsk, nro 5. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
* Rappas, Alexis: The Elusive Polity: Imagining and Contesting Colonial Authority in Cyprus during the 1930s *muse.jhu.edu*.  (englanniksi)
**Sostratos Aiginalainen** (m.kreik. Σώστρατος ὁ Αιγινήτης, *Sōstratos ho Aiginētēs*, lat. *Sostratus*; 500-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen kauppias, joka oli Laodamaan poika ja kotoisin Aiginasta. Herodotos kertoo hänen tehneen suurimman voiton, jonka kukaan kreikkalainen kauppias oli koskaan tehnyt yhdellä kauppamatkalla. Hänen tarkempi ajoituksensa ei kuitenkaan käy ilmi.

Graviscasta löydetty kivinen ankkuri, jossa on piirtokirjoitus ΑΠΟΛΟΝΟΣ ΑΙΓΙΝΑΤΑ ΕΜΙ ΣΟΣΤΡΑΤΟΣ ΕΠΟΙΗΣΕ ΗΟ [...], "Olen aiginalaisen Apollonin. Sostratos [...] teki [...]".
Nykyisestä Graviscasta, joka oli antiikin aikana Etrurian Tarquiniin satama, on löydetty kivinen ankkuri, joka oli votiivilahjana Unin pyhäkössä. Kivessä oleva kreikankielinen piirtokirjoitus sanoo "Sostratoksen" omistaneen sen Apollonille. Nykyisin katsotaan usein, että kyseessä olisi sama Sostratos tai hänen sukulaisensa. Lisäksi Etruriasta on löydetty lukuisia attikalaisia vaaseja, joissa on kauppiaan leima ΣΟΣ, *SOS*, joka voi hyvin olla lyhennetty Sostratoksesta. Mikäli löydöt liittyvät Herodotoksen mainitsemaan Sostratokseen, ne ajoittavat hänet noin 500-luvulle eaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Smith, William: "Sostratus (2)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Herodotos: *Historiateos* 4.152.
3. ↑  Millar, Fergus: *Rome, the Greek World, and the East: Volume 1: The Roman Republic and the Augustan Revolution*, s. 50. Studies in the History of Greece and Rome. University of North Carolina Press, 2003. ISBN 9780807875087. (englanniksi)
4. ↑  Thomson de Grummond, Nancy & Simon, Erika (toim.): *The Religion of the Etruscans*, s. 61. University of Texas Press. (englanniksi)
5. ↑  Edwards, Iorwerth Eiddon Stephen et al. (toim.): *The Cambridge Ancient History*, s. 456. Nide 4. Cambridge University Press. (englanniksi)
**Jaakko Paavela** (s. 17. kesäkuuta 1939 Suojärvi) on suomalainen varatuomari, joka työskenteli erityisesti matkailun ja viestinnän alalla, pisimpään MTV:n varatoimitusjohtajana 1972–1999. Hän oli 1980-luvulla luomassa MTV:n uutisia, suomalaista paikallisradiotoimintaa, television Kolmoskanavaa, vuoden 1993 tv-kanavauudistusta sekä Aamulehti-yhtymän ja MTV:n fuusiota 1998. Hän toimi fuusiosta syntyneen Alma Median hallintojohtajana ja viestintäasiantuntija vuoteen 2000. Paavela sai viestintäneuvoksen arvonimen 1995.

Jaakko Paavela syntyi Laatokan Karjalan Suojärvellä ja kävi koulunsa Helsingissä. Hän tuli ylioppilaaksi 1958 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1958. Hän työskenteli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön eri tehtävissä vuoteen 1967.

Paavela nimitettiin vuonna 1967 ensimmäiseksi matkailuasioihin keskittyväksi kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajaksi. Pian perustettiin matkailuneuvosto, jonka puheenjohtaja Paavela oli 1969–1972. Vuonna 1971 hänet nimitettiin KTM:n matkailutoimiston toimistopäälliköksi. Keväällä 1972 Paavela siirtyi matkailualalta viestintäalalle, kun hänet nimitettiin Mainostelevision varatoimitusjohtajaksi. 

Paavela oli Karjalan Liiton hallituksen jäsen vuosina 1988–1996 ja 2000–2015. Suomen Ladun puheenjohtajana hän toimi vuosina 1983–1995 ja nimettiin järjestön kunniapuheenjohtajaksi. Hänen nimeään kantavan rahaston stipendi myönnetään vuosittain yhdelle Suomen Ladun jäsenyhdistykselle. 

Jaakko Paavelan isoveli oli rautatiehallituksen pääjohtaja ja 1970-luvun loppupuolen valtiovarainministeri Paul Paavela.

Lähteet
-------

1. ↑  Viestintäneuvos Jaakko Paavela (1939–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. 1 2 3  Numminen, Juha: Tulessa Jaakko Paavela.  *Suomen Kuvalehti*, 1975, nro 2, s. 32–36. Näköislehti (maksullinen) (PDF). Viitattu 27.10.2020.
3. ↑  Paavela, Jaakko: Valtion matkailuorganisaation synty. PDF-tiedosto nimeämättömän kirjan sivusta 75, luvusta Organisaatiot.
4. ↑  Ruusukemerkki erittäin ansioituneille, Karjalan Liitto 9.5.2019. Viitattu 27.10.2020.
5. ↑  Jaakko Paavela täyttää 80 vuotta, Suomen latu 17.6.2019. Viitattu 27.10.2020.
**Pitkät muurit** (m.kreik. Μακρὰ τείχη, *Makra teikhē*) olivat antiikin aikana Ateenan kaupungista Pireukseen ulottuneet muurit. Muurien tarkoitus oli suojata kaupungille elintärkeää yhteyttä merelle. Näin pyrittiin estämään se, että kaupunki voitaisiin saartaa pelkästään maitse.

Muurien rakentamista ehdotti alun perin Themistokles. Niiden rakentaminen alkoi vuonna 461 eaa. sen jälkeen, kun Ateenan ja Spartan välille oli syttynyt niin kutsuttu ensimmäinen peloponnesolaissota. Tuolloin vanhan suunnitelman muurien rakentamisesta otti esille Kimon. Muurit valmistuivat vuonna 457 eaa.

Varsinaisia pitkiä muureja oli kaksi, pohjoinen ja eteläinen pitkä muuri. Ne kulkivat koillis-lounaissuunnassa ja muodostivat yhdessä läntisen muurin, jonka pituus oli noin kuusi kilometriä (40 stadionia). Muurien välinen etäisyys oli noin 200 metriä. Niiden väliin jäi Ateenasta Pireukseen kulkenut Pireuksen tie. Nykyisin muurien paikalla kulkevat suurin piirtein Peiraiós-katu sekä Pireukseen kulkeva Ateenan metron Linja 1. Muurit yhdistyivät koillispäässä Ateenan kaupunginmuuriin eli Themistokleen muuriin ja lounaispäässä Pireusta ympäröineeseen muuriin.

Muureihin luetaan joskus myös kolmas Faleronin muuri eli itäinen muuri, joka kulki Ateenasta Faleronin satamaan. Sen pituus oli noin 5,5 kilometriä (35 stadionia). Muurit oli rakennettu pääosin kalkkikivestä ja niissä oli torneja määrävälein. Läntisen ja itäisen muurin väliin jäi suuri kolmionmuotoinen alue, jota voitiin käyttää maanviljelykseen.

Peloponnesolaissodan aikana muurit mahdollistivat sen, että ateenalaiset saattoivat vetäytyä Attikan maaseudulta ja antaa spartalaisten vallata sen, sillä he pystyivät elämään kaupungissa meriyhteyden taatessa ruokahuollon. Kun Ateenan laivasto hävisi Aigospotamoin taistelun, Ateena joutui kuitenkin antautumaan Spartalle. Muurit purettiin spartalaisten käskystä vuonna 403 eaa.

Korintin sodan alettua Spartaa vastaan vuonna 395 eaa. ateenalaiset rakennuttivat muurit uudelleen Kononin johdolla. Vuonna 86 eaa. roomalainen kenraali Sulla piiritti Ateenaa osana ensimmäistä Mithridateen sotaa. Roomalaiset tuhosivat muurit ja tämän jälkeen sekä Ateenan että Pireuksen oli antauduttava.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Athens, Long Walls *Livius.org*.  Arkistoitu 31.3.2015. Viitattu 9.3.2015.
2. 1 2  Kerameikos *Ancient Athens 3D*.  Arkistoitu 24.2.2014. Viitattu 9.3.2015.
3. 1 2  Thukydides: *Peloponnesolaissota* II.13.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pitkät muurit** Wikimedia Commonsissa
Lidicen lasten muistomerkki Lidicessä osoittaa lapsiuhrien määrän. Sen on 1990-luvulla suunnitellut taiteilija *Marie Uchytilová*.
**Lidice** (saks. *Liditz*) on kylä Keski-Böömin läänissä Tšekissä, 22 kilometriä Prahasta luoteeseen, lähellä Kladnon kaupunkia. Kylä tuli kuuluisaksi, kun natsit valitsivat sen sattumanvaraisesti kohteeksi kostoiskulle natsijohtaja Reinhard Heydrichin murhan takia. Käskyn kostoiskusta antoivat Adolf Hitler ja SS-johtaja Heinrich Himmler ja sen toteuttivat Böömin ja Määrin SS-joukot.

Isku tapahtui 10. kesäkuuta 1942. Kylän yli 16-vuotiaat miespuoliset asukkaat (172) ammuttiin, kun taas useita satoja naisia ja lapsia lähetettiin Puolaan Chełmnon tuhoamisleiriin. Ainoastaan 153 naista ja 17 lasta selvisi leiriltä takaisin. Kylän jokainen rakennus räjäytettiin ja poltettiin. Sen jälkeen rauniot raivattiin ja niiden päälle ajettiin maata ja sementtiä. Hävitys sinetöitiin painamalla alueesta uudet kartat, joista Lidice oli poistettu.

Koska natsit yrittivät saada maailman unohtamaan tapahtuman, syntyi vastareaktio. Kyliä ja sairaaloita nimettiin Lidice-nimellä esimerkiksi Meksikossa, Venezuelassa, Panamassa ja Brasiliassa. Coventryssä on kaupunginosa Lidice. Tšekkiläinen säveltäjä Bohuslav Martinů teki aiheesta sävelteoksen *Památník Lidicím* eli *Lidicen muistoksi* (1943). Siinä olevan teeman *ta-ta-ta-taa* on tulkittu viittaavan sekä Beethovenin 5. sinfoniaan että sähkötyksen v-kirjaimeen (*victory*). Elokuvaohjaaja Humphrey Jennings teki aiheesta filmin *The Silent Village* (1943). Myöhemmin (1975) myös brittiläinen filmi *Operation Daybreak* on saanut aiheensa Lidicen tapahtumasta. 

Kylä jälleenrakennettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1949 tuhotun kylän pohjoispuolelle. Vuonna 2003 siellä oli 451 asukasta.

Katso myös
----------

* Operaatio Anthropoid

Lähteet
-------

1. 1 2  "Kostoksi SS-joukot ampuivat kaikki miehet pienessä Lidicen kylässä Prahan pohjoispuolella." *Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 17*, s. 276.
2. ↑  Googlemaps hakusana *Lidice*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lidice**.
* Martinů, Památník Lidicím (Arkistoitu – Internet Archive), sävellystiedot
* Lidice Memorial (englanniksi) (tšekiksi) (saksaksi) (venäjäksi)
* *Humphrey Jennings, The Silent Village* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Alan Heath, Fate of the children of Lidice (Youtube)
* Santiago Stucchi Portocarrero, Lidice (Youtube)
* Chelmno Concentration Camp (Youtube)
Suolalasitettu *Bartmannkrug*-astia 1600-luvulta
**Suolalasitus** ei tarkkaan ottaen ole lasite, vaan keramiikan polttoon liittyvä menetelmä, jossa polttouuniin lisätään suolaa. Suolan sisältämä natrium reagoi piidioksidin kanssa, muodostaen natriumsilikaattia. Tuloksena on kiiltävä, läpikuultava pinta, jossa voi olla appelsiininkuorta muistuttava tekstuuri. Metallioksidit voivat värjätä sen eri ruskean (rautaoksidi), sinisen (kobolttioksidi) tai violetin (mangaanioksidi) sävyiseksi.

Historia
--------

Suolalasitus keksittiin Saksassa Reininmaan keramiikkapajoissa 1400-luvulla. Se oli keskiajan Euroopan merkittävin keksintö keramiikan saralla. Suolalasitusta käytettiin runsaasti 1500-1800-luvuilla, etenkin kivitavaran lasittamiseen. Englannissa valmistettiin paljon suolalasitettua kivitavaraa 1600-1700-luvuilla Nottinghamshiressä, Lontoossa, Staffordshiressä ja Derbyshiressä. Se oli hyvin suosittua Pohjois-Amerikassa 1600-luvun lopulta 1800-luvulle, jolloin se oli Yhdysvalloissa suosituin keramiikan lasitusmenetelmä.

Suolalasitusta ei käytetä enää teollisessa tuotannossa ympäristösyistä, koska sen savukaasut sisältävät suolahappoa.

Prosessi
--------

Suolan lisäämistä puu-uuniin, käyttäen kostutetulla suolalla täytettyä bamburuokoa.
Suolalasitettuja savipurkkeja
Suolalasituksessa raa'at, kuivat saviesineet asetetaan uuniin torneiksi, ja erotetaan toisistaan pienillä savipalloilla, jotteivät ne "liimautuisi" kiinni toisiinsa tai polttouunin hyllyihin, koska lasitetta muodostuu kaikkialle uunin sisäpinnalle. Suolaa lisättäessä uunin lämpötilan on oltava vähintään 1100 °C, jotta suola höyrystyy.

Lasitekerros paksuuntuu polton jatkuessa; mitä useampia kertoja suolaa lisätään, sitä paksumpi lasite syntyy. Tyypillisesti suolaus toistetaan 3-5 kertaa, minkä jälkeen uunin annetaan jäähtyä. Tarvittava vesihöyry on tuotettu joko kostuttamalla suolaa, tai käyttämällä tuoretta polttopuuta suolauksen aikana.

### Reaktiot

Suola reagoi vesihöyryn kanssa muodostaen ensin natriumhydroksidia ja vetykloridikaasua. Vetykloridi poistuu savukaasujen mukana tai reagoi ylijäävän natriumin kanssa takaisin suolaksi.

2NaCl + 2H2O → 2NaOH + 2HCl
Sitten natriumhydroksidi hajoaa natriumoksidiksi ja vesihöyryksi.

2NaOH → Na2O + H2O
Ns. soodapoltossa prosessi on suoraviivaisempi eikä siinä tarvita vesihöyryn lähdettä:

Na2CO3 → Na2O + CO2
Kummassakin tapauksessa syntynyt natriumoksidi reagoi astian pinnan piidioksidin ja alumiinioksidin kanssa muodostaen lasitekerroksen:

Na2O + SiO2 + Al2O3·(SiO2)2 → (Na2O)x·Al2O3·(SiO2)y

Lähteet
-------

1. ↑  ART 198 - HISTORY OF WORLD CERAMICS Glendale Community College.  Arkistoitu 7.3.2021. Viitattu 18.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Airi Hortling: *LASITE JA LASITTAMINEN*, s. 23. Taideteollinen korkeakoulu. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.8.2021).
3. ↑  Eddy Faber ja Pamela Wood: Production strategies in the Nottingham salt-glazed stoneware industry University of Nottingham. Viitattu 18.8.2021. (englanniksi)