recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kääntöpöytä VR:n veturitallilla Oulussa
**Kääntöpöytä** eli **kääntölava** (tai **kääntötaso**) on keskusakselin ja ympyränmuotoisen kiskotuksen varaan sijoitettu, yleensä 360 astetta kääntyvä silta, jonka päälle veturi voidaan ajaa ja sitten kääntää haluttuun suuntaan. Laivoissa (kuten *S/S Viking*) on käytetty autojen kääntöpöytiä.

Vaihtoehtoisesti kääntöpöytä on sama kuin **pyöröpöytä** (*rotary table*) eli jakopöytä eli indeksipöytä, metallityössä käytetty tarkkuuslaite. Sen avulla operaattori voi porata tai katkoa työkappaletta täsmälleen tasavälein kiinteän akselin suhteen. 

Veturien niin sanotun sektoritallin yhteydessä kääntötaso on välttämätön: sen avulla veturit voidaan jakaa omiin talleihinsa, jolloin riittää yksi tuloraide ja tallien omat raiteet, kun pöytä voidaan kääntää vuorotellen kunkin tallin kohdalle. 

Tavallisimmin pöytää käytetään veturin ympäri kääntöön, jotta keula saadaan ajosuuntaan. Pyörityskoneistot ovat pääosin sähkömekaanisia. Joissakin paikoissa, kuten Hyvinkäällä ja Porvoossa, ne ovat kuitenkin käsin pyöritettäviä vaihteiston avulla.

Suomessa ei ole ollut tapana peittää kääntöpöydän monttua lankuilla. Lunta voitiin lapioida kuopasta pois. Joissain montuissa oli käytössä höyryllä toimiva lumensulatus.

Lähteet
-------

* Alameri, Mikko; Katajisto, Juhani & Keränen, Tapio: *Rautateiden Pasila*. Keuruu: Otavan Kirjapaino Oy, 2017. ISBN 978-952-5805-84-0.
* Suomen Rautatiemuseo*lähde tarkemmin?*

### Viitteet

1. ↑  Alameri, Katajisto & Keränen 2017, s. 43
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) luettu 16.11.2016
3. ↑  Alameri, Katajisto & Keränen 2017, s. 52

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kääntöpöydät** Wikimedia Commonsissa
Liika auringon valo haalistaa mustan persialaisen turkkia
**Musta persialainen** on persialaisen yksi vanhimpia ja alkuperäisimpiä muunnoksia. Sillä on ehkä persialaisen muunnoksista pisin historia, ja se on ensimmäisiä virallisesti hyväksyttyjä värejä. Rotua on vaikea kasvattaa, sillä täydellisen näyttelykissan turkki on täysin musta, jossa ei ole ruskehtavaa tai harmahtavaa tai mitään kuviointeja.

Historia
--------

Historian aluilta ei ole selviä tietoja, mutta mustassa persialaisessa oli alun perin angorakissojen piirteitä, jotka on jalostuksella hävitetty. Rodun kehitys keskeytyi toisen maailmansodan aikana Euroopassa, mutta Yhdysvalloissa jalostus jatkui. Ehkä siksi en onkin saanut siellä kolme kertaa Vuoden kissan arvon.

Rakenne
-------

* **Vartalo** on lyhyt ja tanakka. Hartiat ovat leveät ja kauluri tuuhea.
* **Jalat** ovat lyhyet, tukevat ja tuuhean karvan peittämät.
* **Häntä** on melko lyhyt ja tuuhea.
* **Tassut** ovat isot ja pyöreät. Polkuanturat mustat tai mustanruskeat.
* **Pää** on pyöreä ja leveä, litteässä kuonossa musta nenänpää. Posket ovat täyteläiset.
* **Korvat** ovat pienet ja pyöreäkärkiset. Korvien päissä on tupsut.
* **Silmät** ovat suuret ja pyöreät, väri keltainen tai kuparinhohtoinen oranssi.
* **Turkin** tulee olla kiiltävä ja sysimusta, kuvioita tai muita sävyjä ei hyväksytä. Peitinkarvat ovat hyvin pitkät (jopa 12,5 cm) ja aluskarvat pitkät.

Luonne
------

Musta persialainen on luotettava ja ystävällinen seuralainen, vieraisiin se voi suhtautua epäillen. Musta persialainen on vilkkaampi ja touhukkaampi kuin valkoinen persialainen.
**Musta pilvi** (engl. *The Black Cloud*) on vuonna 1957 ilmestynyt romaani, jonka kirjoitti brittiläinen astrofyysikko Fred Hoyle (1915–2001). Se kertoo suunnattoman suuresta älykkäästä kaasupilvestä, joka ilmestyy aurinkokuntaan ja uhkaa tuhota elämän maapallolla peittäessään auringon. Kertomus alkaa, kun norjalainen tähtitieteilijä teleskooppeineen näkee merkillisen mustan täplän Orionin tähtikuviossa. Tarina sijoittuu vuoteen 1964 eli romaanin ilmestymisajan kannalta lähitulevaisuuteen.

Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 1961 ja uusintapainoksena vuonna 1985 Mirja Tolsan kääntämänä ja Kariston kustantamana. Kirja on jännitysromaani ja yhteiskuntasatiiri.

Evoluutiobiologi Richard Dawkinsin mielestä kirja on "yksi parhaista *science fiction* -romaaneista koskaan".

Lähteet
-------

* Hoyle, Fred: *Musta pilvi*. Suomentanut Mirja Tolsa. Karisto, 1985. ISBN 951-23-2197-1.

### Viitteet

1. ↑  Hoyle 1985, s. 9
2. ↑  Hoyle, Fred: Black Cloud, The MP3 CD – Unabridged Amazon. Viitattu 29.9.2022.
**Gustaf Werner Swanljung** (29. joulukuuta 1879 Raahe – 30. toukokuuta 1961 Vaasa) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Swanljungin vanhemmat olivat Carl August Swanljung ja Sofia Montin ja puolisot vuodesta 1907 Urda Holmberg ja vuodesta 1951 Enni Eriksson. Swanljung kävi viisi luokkaa Raahen yhteiskoulua ja Raahen Porvari- ja Kauppakoulun 1899. Opintomatkoja hän teki Keski-Eurooppaan ja Skandinaviaan. Hän oli ensin isänsä C. A. Swanljungin liikkeen palveluksessa ja sitten kauppias Gustaf Svanljungin liikkeen konttoristi Vaasassa 1899–1910 ja prokuristi 1910–1938 sekä Ab Gustaf Svanlung Oy:n osakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1938. Swanljung oli myös Onkilahden Höyrysahan toimitusjohtaja 1918–1948 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1938, Ab Kivimo Oy:n toimitusjohtaja ja Oy Svanljungin Tehtaiden osakas vuodesta 1938 ja toimitusjohtaja vuodesta 1947. Hän oli lisäksi Oy Valio-Auto Ab:n perustajia 1929. Kauppaneuvoksen arvonimen 1950 saaneella Swanljungilla oli myös useita luottamustehtäviä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Werner Swanljung *Biografiasampo*. Viitattu 5.9.2022.
2. ↑  Kauppaneuvos G. W. Swanljung 80-vuotias.  *Uusi Suomi*, 29.12.1959, nro 350, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 5.9.2022.
**Käänteisoperaatio** on laskutoimitus joka kumoaa jonkin toisen laskutoimituksen.  Esimerkkejä käänteisoperaatioista ovat yhteen- ja vähennyslasku, kerto- ja jakolasku, derivointi ja integrointi, neliöjuuren ottaminen ja toiseen potenssiin korottaminen, sekä kuutiojuuren ottaminen ja kolmanteen potenssiin korottaminen. Potenssiin korottaminen voidaan kumota myös logaritmilla, mikä toimii niin ikään käänteisoperaationa.

Vähennyslasku voidaan määritellä myös pelkän yhteenlaskun kautta: erotus {\displaystyle a-b} on luku x joka toteuttaa yhtälön {\displaystyle a=x+b}. Samoin jakolasku voidaan määritellä kertolaskun avulla: osamäärä {\displaystyle {\frac {a}{b}}} on luku x, joka toteuttaa yhtälön {\displaystyle a=xb}. Käänteisoperaatioita käytetään algebrallisessa yhtälönratkaisussa. Otetaan esimerkiksi yksinkertainen yhtälö {\displaystyle x+5=6}. Yhtälö saadaan ratkaistua vähentämällä 5 molemmilta puolilta, jolloin saadaan {\displaystyle x=1} koska {\displaystyle x+5=6\ \Leftrightarrow \ x=6-5}

Yhteenlaskussa lisääminen -1:llä toimii samoin kuin käänteisoperaatio eli vähentäminen. Laskutoimituksen {\displaystyle 4+\left(-3\right)} tulos on 1. Vähennyslaskussa kaksi peräkkäistä miinus-merkkiä voidaan taas sieventää plussaksi: {\displaystyle 4-\left(-3\right)=4+3=7}

Lähteet
-------

1. ↑  Scolab: Inverse Operation *lexique.netmath.ca*.
2. ↑  S.M. Blinder: Guide to Essential Math, 2.painos *sciencedirect.com*.
3. ↑  Thompson, Jan,: *Matematiikan käsikirja*. Helsinki: Tammi, 1994. 186260492. ISBN 951-31-0471-0, 978-951-31-0471-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 14.7.2020).
Kaupunginosan sijainti
Simon-Dach-Straße on suosittu ravintola- ja baarikatu.
**Friedrichshain** on Berliinin kaupunginosa, joka kuuluu Friedrichshain-Kreuzbergin hallintoalueeseen. Friedrichshain rajautuu Mitten, Prenzlauer Bergin, Kreuzbergin ja Lichtenbergin kaupunginosiin. Kaupunginosan pinta-ala on 9,78 km² ja sen asukasluku on 127 189 (2016). 

Friedrichshain oli vuodesta 1920 vuoteen 2001 oma hallintoalueensa. Se sijaitsee entisen Itä-Berliinin alueella ja on saanut nimensä suurehkon Volkspark Friedrichshainin puiston mukaan. Berliinin muurin murtumisen jälkeen Friedrichshain nousi taiteilijoiden ja anarkistien suosioon, mutta varsinkin 2000-luvun lopulla kaupunginosa on keskiluokkaistunut nopeasti. Friedrichshain tunnetaan kuitenkin edelleen erityisesti vapaamielisyydestä ja katutaiteesta sekä vilkkaasta yöelämästä.

Friedrichshainia palvelevat muun muassa metrolinjat U1 ja U5 sekä S-Bahn-asemat Frankfurter Allee, Ostkreuz, Warschauer Strasse ja Ostbahnhof. Lisäksi raitiovaunulinja M10 kulkee Prenzlauer Bergin ja Mitten kaupunginosiin.

Nähtävyyksiä
------------

* East Side Gallery, osa Berliinin muuria, tunnettu katutaiteestaan
* Karl-Marx-Allee, suuri bulevardi jota reunustavat stalinistista arkkitehtuuria edustavat rakennukset. Bulevardin alkuperäinen nimi on *Stalinallee*.
* Frankfurter Tor, kaksi tornia Karl-Marx-Alleella
* Oberbaumbrücke, tunnettu Spree-joen ylittävä silta, joka yhdistää Friedrichshainin ja Kreuzbergin
* Märchenbrunnen, Grimmin satuhahmoilla koristettu suihkulähde Volkspark Friedrichshain -puistossa
* Simon-Dach-Straße, yöelämästään ja ravintoloistaan tunnettu katu
* Ostbahnhof, Berliinin itäinen rautatieasema
* Volkspark Friedrichshain, suuri puisto
**Themiksen temppeli** oli antiikin aikainen Themikselle omistettu kreikkalainen temppeli Dodonan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi Zeuksen temppelin vieressä sen lounaispuolella.

Themiksen temppelin rauniot.
Dodonan Themiksen temppeli ajoitetaan rakennetuksi myöhäisellä klassisella tai varhaisella hellenistisellä kaudella noin vuonna 340–232 eaa. Themis oli paikallisissa myyteissä Zeuksen puoliso ja Uranoksen ja Gaian tytär, ja toinen pyhäkön naia-jumalattarista Dionen ohella. Themiksen kultti jatkoi mahdollisesti Dodonan alkuperäistä maaäidin tai Suuren jumalattaren kulttia.

Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Sen koko oli noin 10,3 × 6,3 metriä. Siinä oli pronaos, jossa oli neljä pylvästä, sekä cella. Temppelin edustalla oli alttari, jonka perustusten koko oli noin 4,2 × 3,3 metriä, sekä jalusta jollekin suurelle votiivipatsaalle. Temppeli on tunnistettu sieltä löytyneen piirtokirjoituksen avulla. Ennen tätä se tunnettiin tutkimuksessa nimellä Rakennus G.

Temppelin lounaispuolella on jäänteet suorakulmaisesta rakennuksesta (niin kutsuttu Rakennus H), jonka tarkoitusta ei tunneta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ναός της Θέμιδας στη Δωδώνη Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού. Viitattu 1.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Themiksen temppeli** Wikimedia Commonsissa
| "Undeniable"Kygo ft. X Ambassadors |
| --- |
| Singlen "Undeniable" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Julkaistu | 15. lokakuuta 2021 |
|  Formaatti | digitaalinen lataus, suoratoisto |
|  Tuottaja(t) | Kygo, Petey Martin |
|  Tyylilaji | trooppinen house |
|  Kesto | 03.00 |
|  Levy-yhtiö | RCA Records |
| Kygon muut singlet |
| "Love Me Now"2021 | "Undeniable"2021 |  |
| X Ambassadorsin muut julkaisut |
| "Razor’s Edge"2021 | "Undeniable"2021 |  |

**Undeniable** on norjalaisen DJ-tuottajan Kygon musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisyhtye X Ambassadors. Sen julkaisi RCA Records digitaalisesti ladattavana singlenä 15. lokakuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Ethan Snoreck, Jacob Kasher, Nick Long, Patrick Martin ja Sam Nelson Harris, joista ensimmäinen myös tuotti sen Petey Martinin kanssa.

"Undeniable" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, sillä esimerkiksi Drew Barkin EDMtunesista kuvaili sitä "sydämelliseksi kappaleeksi joka saa sinut ajattelemaan sinulle kaikista rakkaimpia ihmisiä". Kappale on päässyt singlelistan kymmenen parhaan joukkoon toistaiseksi vain Norjassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Undeniable - Single by Kygo (feat. X Ambassadors) *music.apple.com*.
2. ↑  Kygo Flexes Signature Sound on Breezy Dance Anthem, "Undeniable": Listen *edm.com*.
3. ↑  Hear Kygo, X Ambassadors Team Up for ‘Undeniable’ *rollingstone.com*.
4. ↑  Credits / Undeniable / Kygo (feat. X Ambassadors) *listen.tidal.com*.
5. ↑  Kygo Drops Tropical Collaboration 'Undeniable' With X. Ambassadors *edmtunes.com*.
6. ↑  VG-lista – Topp 20 Single 2021-42 *vglista.no*.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Undeniable (Kygo song)
**Natriumbentsoaatti** on bentsoehapon suola. Sen kemiallinen kaava on C6H5COONa, moolimassa 144,11 g/mol, sulamispiste > 300 °C, tiheys 1,44 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste > 100 °C, itsesyttymislämpötila > 500 °C ja CAS-numero 532-32-1. 
Natriumbentsoaattia valmistetaan natriumhydroksidista (lipeästä) ja bentsoehaposta.

Käyttö
------

Natriumbentsoaatti on yleinen säilöntäaine, jota käytetään sekä kotisäilönnässä että elintarviketeollisuudessa. Se tuhoaa suuren osan hiivoista, bakteereista ja sienistä, mutta on toimivin happamissa olosuhteissa (pH < 3,6), minkä vuoksi sitä käytetään muun muassa hilloissa ja mehuissa. Natriumbentsoaatti on happamuudeltaan neutraalia. Useissa säilöntäohjeissa mainittava natriumbentsoaatti on elintarviketeollisuuden tuotteissa merkitty elintarvikelisäainekoodilla E211.

Haitat
------

Natriumbentsoaatti on herkistävä aine. Hengitettynä se kutittaa kurkkua. Bentsoehapoille voi olla myös allerginen. Jos virvoitusjuomaa säilytetään korkeassa lämpötilassa, natriumbentsoaatti voi juomassa yhdessä askorbiinihapon (E300) kanssa muodostaa syöpää aiheuttavaa bentseeniä. Natriumbentsoaatti salpaa solujen mitokondrioita. Toisaalta on näyttöä siitä, että natriumbentsoaatista voi olla jopa suojaavaa vaikutusta Alzheimerin taudissa, Parkinsonissa, MS-taudissa, skitsofreniassa sekä urea-sykliin vaikuttavissa sairauksissa.

Katso myös
----------

* Kaliumsorbaatti

Lähteet
-------

1. ↑  Issue Information.  *Comprehensive Reviews in Food Science and Food Safety*, 2017-11, nro 6, s. 1171–1171. doi:10.1111/1541-4337.12237. ISSN 1541-4337. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Natriumbentsoaatin kansainvälinen kemikaalikortti
* PubChem: Sodium Benzoate (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Sodium benzoate (englanniksi)
Wernerin projektion mukainen maailmankartta
Wernerin projektion mukainen Oronce Finen maailmankartta (*Recens et integra orbis descriptio*) vuodelta 1536
**Wernerin projektio** on kartioprojektioiden pohjalta kehitetty oikeapintainen karttaprojektio. Siitä käytetään myös nimityksiä **Stabin–Wernerin projektio** tai **Stabiuksen–Wernerin projektio**. Koska se kuvaa koko maapallon sydämen muotoisena, se tunnetaan myös nimellä **kordiformi**. Projektion esitti tiettävästi ensimmäisenä Johannes Stabius (Stab) Wienissä noin vuonna 1500, mutta sitä kehitti myöhemmin nürnbergiläinen seurakuntapappi Johannes Werner (1466–1528), joka myös teki sen yleisemmin tunnetuksi.

Projektio on Bonnen projektion rajatapaus, jossa standardileveyspiiriksi on valittu jompikumpi navoista (90°N/S). Projektiossa kaikki leveyspiirit näkyvät samankeskisinä ympyränkaarina, joiden keskipiste on navalla. Kartan reunoilla olevien alueiden muodot vääristyvät suuresti, mutta etäisyydet leveyspiirejä pitkin ovat kartassa kaikkialla oikeassa suhteessa, samoin etäisyydet keskipituuspiiriä pitkin ja kaikki etäisyydet navalta. Myös alueiden pinta-alat näkyvät kartalla oikeassa suhteessa.

Wernerin projektiota käyttivät Gerhardus Mercator ja Abraham Ortelius 1500-luvun lopulla Aasian ja Afrikan kartoissaan, mutta kun yleisempi Bonnen projektio, jossa standardileveyspiiri voidaan siirtää keskelle kuvattavaa aluetta, tuli tunnetuksi, Wernerin projektio jäi käytännöllisesti katsoen pois käytöstä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Werner projection

Lähteet
-------

1. ↑  Werber Projection *Wolfram MathWorld*. Viitattu 18.6.2016.
2. 1 2  Pseudoconic Projections Carlos A. Furuti. Viitattu 18.6.2016.
3. ↑  John P. Snyder: *Flattening the Earth: Two Thousand Years of Map Projections*, s. 60–62. Chicago University Press, 1993. ISBN 0-226-76747-7. Teoksen verkkoversio. .
4. 1 2  John P. Snyder: "Bonne Projection", *Map Projections—A Working Manual*, s. 138. United States Geological Survey, 1987. Teoksen verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
5. 1 2 3  Table of examples and properties of all common projections *Radical Cartography*.
|  |
| --- |
| Natriumaurotiomalaatti |
| Natriumaurotiomalaatti |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| Natrium–2-(auriosulfanyyli)-3-karboksipropanoaatti |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 12244-57-4 |
| ATC-koodi | M01CB01 |
| PubChem | 16760302 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C4H4O4SNaAu |
| Moolimassa | 367.939350590 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio | virtsa 60–90% uloste 10–40 % |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa | intramuskulaarinen |

**Natriumaurotiomalaatti** on kultapitoinen tio-omenahapon natriumsuola, jota käytetään nivelreuman hoitoon. Sen vaikutustapaa ei varsinaisesti tunneta, mutta on arveltu sen estävän niveltulehdusta estämällä välittäjäaineiden vapautumista. Valmiste ei imeydy ruoansulatuskanavasta. Haittavaikutuksina on kuvattu ihottumia, luuydinvaurioita, joita seurataan verenkuvaa tutkimalla sekä munuaisiin kohdistuvaa toksisuutta, joka ilmenee valkuaisena virtsassa. Myös maksan toimintakokeita seurataan hoidon aikana. Lääke voi kulkeutua sikiöön, joten sitä ei pidä antaa raskauden aikana. Lääke annetaan lihasinjektioina aluksi koeannoksina viikon välein, sitten ylläpitoon noin kuukauden välein. Lääkettä on tuottanut lääketehdas Sanofi-Aventis, ja se tunnetaan nimellä *Myocrisin*. Valmisteen tuotanto loppuu vuonna 2019, ja se voitaneen korvata suun kautta annettavalla kultayhdisteellä auranofiinilla.

Lähteet
-------

1. ↑  MYOCRISIN injektioneste, liuos 40 mg/ml, 100 mg/ml *Lääketurvatiedote/Pharmaca Fennica*.  23.5.2019. Viitattu 13.6.2019.
2. ↑  Mauno Airaksinen: "Muita reuman hoidossa käytettyjä lääkeaineita", *Farmakologia ja toksikologia*, s. 381–382. Kolmas painos. Helsinki: Kandidaattikustannus Oy, 1982. ISBN 951-99395-7-1.
**Spittal an der Drau** on Dravajoen laaksossa sijaitseva kaupunki Itävallassa Kärntenin osavaltiossa ja tämän suurimman piirin pääkaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2012 alussa 15 765.

Ensimmäinen kirjallinen maininta asutuksesta alueella on vuodelta 1191, kun Kärntenin Hermann I ja Otto II rakensivat sairaalan ja kirkon. Ensimmäinen tori perustettiin vuonna 1242 ja vuodesta 1457 kaupunkilaiset saivat oikeuden valita neuvostonsa. Kaupunkia koetteli tulipalo sekä vuonna 1522 että vuonna 1729. Spittal an der Drau sai kaupunginoikeudet vuonna 1930.*lähde?*

Spittal an der Draun kuuluisin nähtävyys on Schloss Porcia -linna, jota pidetään yhtenä Itävallan kauneimmista renessanssilinnoista. Kaupungissa on syntynyt myös tunnettu mäkihyppääjä Thomas Morgenstern.

Lähteet
-------

1. ↑  Bevölkerungsentwicklung 1869 - 2012 *Statistik Austria*. Viitattu 1.11.2012. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Spittal an der Drau** Wikimedia Commonsissa
**Ziva David** on kuvitteellinen hahmo televisio­sarjassa *NCIS Rikostutkijat*. Ziva Davidia näyttelee Cote de Pablo, joka tuli televisiosarjaan vasta kolmannella kaudella. Ziva David tuli Mossadista ja aloitti työnsä NCIS:n ja Mossadin yhteysupseerina, ja seitsemänellä kaudella hänestä tuli kokonaan NCIS:n agentti. Zivan isä on Mossadin johtaja Eli David, joka kuoli 10. tuotantokaudella. Ziva David korvasi alun perin Caitlin "Kate" Toddin (Sasha Alexander), jonka Zivan velipuoli Ari Haswar ampui. Ziva lähtee 11. tuotantokauden alussa, ja hänet korvaa NSA:n analysoija Eleanor Bishop (Emily Wickersham).

Perhe
-----

* Isä: Eli David
* Äiti: Rivka David
* Sisarukset: Ari Haswari
* Talia David
* Ziva syntyi Israelissa
* Zivan sisko Talia "Tali" David kuoli Hamasin itsemurhaiskussa. Tali oli perheen nuorin ja vain 16-vuotias, kun hän kuoli.
* Zivan velipuoli oli aikeissa kosia Zivan lapsuuden ystävää, mutta hän ei ehtinyt ennen kuolemaansa.
* Ari Haswari kuoli, koska Ziva ampui hänet pelastaakseen esimiehensä, Leroy Jethro Gibbsin, hengen.
* Zivan perhe on juutalainen.

Zivan kollega ja ystävä Anthony "Tony" DiNozzo ampui Zivan silloisen poikaystävän Michael Rivkinin itsepuolustukseksi. Ziva suuttui Tonylle, lähti tiimistä ja palasi takaisin Mossadiin. Ziva jäi vangiksi Somaliaan, ja hänen oltuaan siellä kuukausia Gibbsin tiimi pelasti hänet. Silloin Ziva päätti ryhtyä kokoaikaiseksi NCIS agentiksi ja antoi anteeksi Tonylle.

* Hänelle jäi huonot välit isänsä kanssa, eivätkä he ikinä saaneet niitä selvitettyä.
* Hänen isänsä murhasi Mossadin varajohtaja Ilan Bodnar.
* Ziva lähtee NCIS:stä, koska hän ei pitänyt siitä millainen hänestä oli tullut vaan halusi uuden alun. Viimeisessä kohtauksessa Ziva suutelee Tonya.
**Splatoon** on Nintendon julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin Wii U -konsolille toukokuussa vuonna 2015.

Pelin seuraaja on *Splatoon 2*.

Pelaaminen
----------

Pelin pelaamista messuilla vuonna 2015.
Peli on ammuntapeli ilman väkivaltaa. Tapahtumapaikkana on värikäs kaupunki nimeltä Inkopolis jossa asuvat Inklings-hahmot. Hahmot voivat ottaa ihmisen tai mustekalan muodon. Aseina toimivat väripyssyt ja maalirullat, joilla maalataan maisemaan ja kaadetaan vastustajia. Musteissa voi myös liikkua ja piiloutua.

Pelissä pelataan kahdessa jotakin väriä edustavassa joukkueessa.
Pelaajat ampuvat eri väristä mustetta peliareenalle ja toisia pelaajia päin erilaisilla aseilla. Pelissä on tarkoitus saada mahdollisimman paljon oman joukkueen väristä mustetta pelikentälle, mutta pelissä on erilaisia tapoja pelata. Splatoonissa järjestettiin Splatfest-kilpailuja.

Ääniraita
---------

Enterbrain on julkaissut pelin ääniraidan lokakuussa 2015.

Vastaanotto
-----------

Pelillä on Metacritic-kerääjäsivustolla 81/100 pistettä.

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.

Myynti
------

Peli on yksi parhaiten myyneistä peleistä Wii U -konsolille myyden 4,76 miljoonaa kappaletta.

Palkinnot
---------

Peli on voittanut Golden Joystick Awards -palkinnon parhaana Nintendo-pelinä ja parhaana perhepelinä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Splatoon Review *gamespot.com*.  29.5.2015. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)
2. ↑  Splatoon Original Soundtrack -Splatune- *vgmonline.net*. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  SPLATOON WII U Metacritic. Viitattu 22.7.2017.
4. ↑  Top Selling Title Sales Units *nintendo.co.jp*. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)
5. ↑  Splatoon Won This Year’s Golden Joystick Awards for Best Nintendo Game and Best Family Game *gamnesia.com*.  Arkistoitu 16.4.2021. Viitattu 20.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Splatoon* MobyGamesissa (englanniksi)
Historiallinen Székelymaa nyky-Romanian kartalla
**Szėkelymaa** [ˈseːkɛj-] (unk. *Székelyföld*, romaniaksi *Ținutul Secuiesc* tai *Secuime* saks. *Szeklerland*, lat. *Terra Siculorum*) on historiallinen ja etninen alue Etelä-Karpaateilla Romanian Transilvaniassa. Székelymaassa asuu pääasiassa romanialaisia ja unkarilaisia. Sen kulttuurillinen keskus ja suurin asutuskeskus on Târgu Mureș.

Szekélymaa on saanut nimensä unkarilaisten alaryhmästä székely-nimisestä kansanryhmästä. Székely-unkarilaisia asuu jonkin verran muuallakin, kuten Serbian Vojvodinassa, mutta tärkein ja tunnetuin székely-keskittymä sijaitsee Itä-Karpaattien laaksoissa ja vuorimailla.

Alun perin Székelymaa-nimeä käytettiin Transilvanian autonomisista székely-alueista. Autonomisilla székely-alueilla oli oma hallinnollinen järjestelmänsä, joka säilyi keskiajalta 1870-luvulle. Transilvanian ja eräiden muiden silloisen Unkarin alueiden mukana Székelymaa liitettiin vuonna 1920 Romaniaan.

Osa Székelymaasta oli autonominen Romanian osa nimellä Unkarilaisten autonominen alue (unk. *Magyar Autonóm Tartomány*, romaniaksi *Regiunea Autonomă Maghiară*) 1952–1960 ja Mureşin unkarilaisten autonominen alue (unk. *Maros–Magyar Autonóm Tartomány*, romaniaksi *Regiunea Mureş–Autonomă Maghiară*) 1960–1968.*lähde?* Nykyisin itsehallintoa Székelymaassa ajaa liike Szėkelyn kansallinen neuvosto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Székelymaan lippu | Székelymaan vaakuna | Székelymaan historiallinen lippu |

Lähteet
-------

1. ↑  About us, Szekler National Council (englanniksi, unkariksi, romaniaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Székelymaa** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Székely Land
Imatran Tainionkosken työväenyhdistyksen työväentalo vuonna 1931
**Tainionkosken työväentalo** sijaitsee Imatran kaupungin keskustassa.

Historia
--------

Työväentalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1907, ja se on valmistunut vuonna 1912. Taloon on valmistunut vuonna 1937 laajennuksena erillinen elokuvasiiveke. Työväentalo on rakennettu osin talkoilla ja osin urakalla. Rakentaminen on rahoitettu lainoituksella ja omalla rahoituksella.

Rakennus
--------

Talon vanhin osa on hirsirunkoinen. Vuonna 1937 tehty laajennusosa on kivestä. Ulkovuorauksena on pelti ja tiili. Talo on maalattu valkoiseksi. Katteena on pelti. Sisäseinät on hirrestä, kivestä ja elementistä. Sisäseinät on monin paikoin taitavasti paneloitu. Talossa on vesijohto, viemäri ja wc vuodelta 1978. Alkuperäinen puulämmitys on muutettu vuonna 1978 kaukolämmitykseen. Vuonna 1978 on osa ulkoseinistä katettu valkoisella pellillä, osa lämpö- ja vesiputkistoa on uusittu ja anniskeluravintolaa on laajennettu ja samalla rakennettu erillinen lisärakennus elementeistä. Myös ovet, ikkunat ja kuistit on uusittu.

Talossa on juhlasali näyttämöineen vuodelta 1912, ravintola, keittiö, eteinen, kahden huoneen ja keittiön asunto, anniskeluravintola ja lisärakennuksessa liikesiipi.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talo on ollut osittain omassa käytössä ja osittain vuokrattuna. Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvanäytöksiä, bingoa, urheiluharjoituksia, juhlia ja liiketoimintaa. (1982)

Vuonna 2018 talon on omistanut Tainionkosken Sos.dem. Nuoret ry ja tuolloin talon ylläpito on tuottanut huomattavia vaikeuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. 1 2 3 4  Leskelä, Anssi: *SDP:n työväentalot*. Työväen Sivistysliitto, 2018.
Operaatio Downfallin suunnitelma kartalla.
**Operaatio Downfall** oli liittoutuneiden hylkäämä suunnitelma maihinnoususta Japaniin toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Operaatio peruutettiin Japanin antauduttua sen jälkeen, kun Hiroshimaan ja Nagasakiin oli pudotettu ydinpommit. Operaatio Downfall oli kaksiosainen muodostuen operaatioista Olympic ja Coronet. Olympic oli tarkoitus aloittaa lokakuussa 1945 tavoitteena miehittää kolmannes Japanin Kyūshūn saaresta ja käyttää sitä juuri vallatun Okinawan ohella keskitysalueena. Myöhemmin keväällä 1946 oli tarkoitus käynnistää Coronet tavoitteena miehittää Kantōn tasanko lähellä Tokiota Honshūlla. Hyökkäystä oli tarkoitus tukea käyttämällä Kyūshūlla sijaitsevia lentotukikohtia.

Japanin maantieteestä johtuen japanilaisille oli pääteltävissä mihin liittoutuneiden maihinnousuyritykset tulisivat todennäköisimmin kohdistumaan, ja he tekivät tarkkoja suunnitelmia ja laskelmia niiden varalle. Arviot mahdollisista tappioista vaihtelivat hyvin suuresti, mutta nousivat kuitenkin vähintään kymmeniintuhansiin ja enimmillään jopa miljooniin riippuen muun muassa siitä, millaiseen vastarintaan japanilaiset siviilit ryhtyisivät.

Lähteet
-------

1. ↑  Frank, Richard B.: *Downfall: The End of the Imperial Japanese Empire*, s. 340. New York: Random House, 1999. ISBN 067941424X. (englanniksi)
**Szymbark** (kašubiksi *Szimbark*, saks. *Schönberg*) on kylä Puolassa Stężycan kunnassa Kartuzyn piirikunnassa Pommerin voivodikunnassa. Se sijaitsee valtatien 20 varrella.

Szymbarkin kylä sijaitsee Stężycan kunnan eteläosassa. Sen pinta-ala on noin 12,6 neliökilometriä, josta noin 37,1 prosenttia kuuluu sen keskusosakylään eli varsinaiseen Szymbarkiin ja loput muihin osakyliin, jotka ovat Drozdowo, Kolano ja Wieżyca. Yli puolet kylästä on maatalousmaata.

Szymbark sijaitsee kokonaan Kasubian maisemapuiston alueella. Sen alueen korkeus merenpinnasta on yleisesti noin 250 metriä, joten se on yksi Pommerin korkeimmista paikoista. Noin 329 metrin korkuinen Wieżyca-kukkula sijaitsee puolentoista kilometrin päässä kylästä. Szymbarkin kylän alueella on kuusi luonnonmuistomerkkiä.

Szymbark perustettiin 1600-luvulla, jolloin saksalaiset alkoivat asuttaa sitä. He nimesivät paikan Schönbergiksi, mistä puolankielinen nimi on sittemmin väännetty. Alueen varhaisemman asutuksen oli hävittänyt kulkutauti.

Szymbarkin väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 725. Vuonna 2007 sen väkiluku oli ollut 656.

Szymbark on tullut kuuluisaksi kylälle vuonna 2007 avatusta maailman ensimmäisestä ylösalaisin-talosta. Vuonna 2009 kylässä oli myös postitoimisto, kirkko, yleinen kirjasto, koulukeskus, vapaaehtoispalokunta sekä yksityinen terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Plan Odnowy Miejscowości Szymbark (.doc-tiedosto) (automaattisesti koneelle latautuva tiedosto)  2009. Stężycan kunta. Viitattu 23.6.2021. (puolaksi)
2. 1 2  Liczba ludności gminy Stężyca pobyt stały na dzień 31.12.2020 r. (pdf) Stężycan kunta. Viitattu 23.6.2021. (puolaksi)
3. ↑  Szymbark, kasz. Szimbark Stężycan kunta. Viitattu 23.6.2021. (puolaksi)
4. ↑  Tabędzki, Paweł: Szymbark: Śmiertelny wypadek na drodze krajowej nr 20! Zmarł 47-letni kierowca Audi *Super Express*.  30.4.2021. Viitattu 23.6.2021. (puolaksi)
5. ↑  Liczba ludności 2007 Stężycan kunta. Viitattu 23.6.2021. (puolaksi)
6. ↑  Blair, Jonny: 7 Beautiful Polish Villages You've Never Heard of *Culture Trip*.  21.11.2017. Viitattu 23.6.2021. (englanniksi)
*Berliinin ja Rooman välissä*, Kladderadatsch, 1875
**Kulturkampf** De-Kulturkampf.ogg kuuntele**(ohje)** ('kulttuuritaisto') on saksankielinen termi, joka viittaa Saksan pyrkimyksiin sekularisaation ja katolisen kirkon vaikutuksen suhteen. Nämä pyrkimykset ajalle 1871–1878 pani alulle Preussin silloinen pääministeri Otto von Bismarck.

Kulturkampf ei ulottunut muihin silloisiin saksalaisvaltioihin, esimerkiksi Baijeriin. Tutkija Michael B. Gross sanoo: "Hyökkäys kirkkoa vastaan sisälsi joukon preussilaisia, diskriminoivia lakeja, jotka saivat katoliset tuntemaan itsensä vainotuiksi pääasiallisen protestanttisessa valtiossa". Jesuiitat, fransiskaanit, dominikaanit ja muut  veljeskunnat karkotettiin kaksikymmenvuotisen jesuiittojen ja munkkien vastaisen hysterian huipentuessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Gross, Michael B. The war against Catholicism: liberalism and the anti-Catholic imagination in nineteenth-century Germany, p. 1, University of Michigan Press, 2004

Kirjallisuutta
--------------

* Blackbourn, David. *Marpingen: Apparitions of the Virgin Mary in Nineteenth-Century Germany* (Oxford, 1993)
* Gross, Michael B. *The War against Catholicism: Liberalism and the Anti-Catholic Imagination in Nineteenth-Century Germany* (2005)
* Hope, Nicholas, "Prussian Protestantism," in Philip G. Dwyer, ed. *Modern Prussian History: 1830-1947* (2001) pp. 188–208
* Lamberti, Marjorie. "Religious conflicts and German national identity in Prussia, 1866-1914," in Philip G. Dwyer, ed. *Modern Prussian History: 1830-1947* (2001) pp. 169–187
* Ronald J. Ross, *The failure of Bismarck's Kulturkampf: Catholicism and state power in imperial Germany, 1871-1887*, (Washington, D.C. 1998)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kulturkampf
**Theodekteen käsikirjan yhteenveto** (m.kreik. Τέχνης τῆς Θεοδέκτου συναγωγή, *Tekhnēs tēs Theodektū synagōgē*) oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli retoriikkaa. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.

Teos tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosten luettelosta. Tämän mukaan teos oli yhden kirjan laajuinen. Hesykhios kuitenkin sanoo teoksen käsittäneen kolme kirjaa. Aristoteles itse viittaa siihen teoksensa *Retoriikka Aleksanterille* johdannossa nimellä *Theodektea* ja *Retoriikassa* nimellä *Theodekteia*. Teoksen nimen *synagōgē* tarkoittaa sekä "kokoelmaa" että "yhteenvetoa", tässä tapauksessa todennäköisemmin jälkimmäistä.

Sisällöltään teos on todennäköisesti ollut Aristoteleen ystäviin kuuluneen Theodekteen teoksen *Käsikirja* (Τέχνη, *Tekhnē*) yhteenveto. Rhodoksen gymnaasin kirjaston teosten luettelon mukaan Theodekteen teos käsitti neljä kirjaa. Aristoteleen tekemä yhteenveto on todennäköisesti kirjoitettu vuosien 343–342 jälkeen, jolloin Filippos II teki Aristoteleesta poikansa Aleksanterin opettajan, sillä retoriikkaa on kuulunut keskeisesti opetettuihin aineisiin. Aleksanterin kerrotaan myös osoittaneen kunnioitustaan Theodekteen kuvapatsaalle Faseliksessa, koska oli saanut tuntea tämän Aristoteleen kautta.

Aristoteleen kadonneiden teosten joukkoon kuuluu myös useita muita retoriikkaa käsittelevien käsikirjojen yhteenvetoja. Eräs toinen niistä joista tiedetään hieman enemmän oli nimeltään *Käsikirjojen yhteenveto*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* V.24. Suomennos Marke Ahonen.
2. 1 2 3  Wians, William Robert: *Aristotle’s Philosophical Development: Problems and Prospects*, s. 3–4. Rowman & Littlefield, 1996. ISBN 0847680444. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4  Blum, Rudolf & Wellisch, Hans H.: *Kallimachos: The Alexandrian Library and the Origins of Bibliography*, s. 85. Wisconsin Studies in Classics. University of Wisconsin Press, 2011. ISBN 0299131742. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Aristoteles: *Retoriikka Aleksanterille* 1.
5. ↑  Aristoteles: *Retoriikka* III.9, 1410b2.
6. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Aleksanteri 17.
Sisäänkäynti Martinus-saliin.
**Kulttuuritalo Martinus** on Vantaan Martinlaaksossa sijaitseva, vuonna 1987 valmistunut konsertti- ja kulttuuritalo, joka tarjoaa tiloja erilaisille tapahtumille kokouksista ja seminaareista musiikki- ja kulttuuritilaisuuksiin. Se on rakennuskokonaisuutta, jonka pääkäyttäjiä ovat Martinlaakson lukio ja Kauppiaitten kauppaoppilaitos Mercuria. Martinus on Vantaan kulttuurielämän päänäyttämö. Se oli vuonna 1974 perustetun Vantaan kaupungin ensimmäinen uusi kulttuurirakennus.

Katsomopaikkoja kulttuurisalin pääsalissa eli Martinus-salissa on noin 440 henkilölle, joista kuusi on invalidipaikkaa. Remontoidut tilat avautuvat käyttöön jälleen lokakuussa 2016. Konserttitalon lämpiöön mahtuu noin sata henkeä; tila soveltuu myös pienimuotoisiin konsertteihin ja muihin tapahtumiin. Talossa työskentelee n. 10 henkilöä vakituisesti.

Martinus-salin akustiikan on suunnitellut Heikki T. Tuominen. Hyvän akustiikan ansiosta salissa on tehty monia nauhoituksia äänitteitä varten sekä tv-tallennuksia. Martinus on Vantaan viihdeorkesterin kotisali.

Kulttuuritalon seinällä on tiilireliefityö (1994), jonka on suunnitellut arkkitehti Reijo Perko. Lämpiössä on Taisto Raudan veistossommitelma *Vastavirtaan ui lohen suku*.

Kulttuuritalo Martinuksen johtajana toimii 1.8.2017 lähtien Christian Sandström. Talon ensimmäisenä toiminnanjohtajana 1986–1993 toimi Harri Saksala. Kun Myyrmäkitalo valmistui 1993, muodostettiin siitä ja Martinuksesta Länsi-Vantaan vapaa-aikatilat -yksikkö, jonka johtajaksi tuli Hannele Liljeström. Samalla Martinuksen toiminnanjohtajan tehtävä muutettiin koko yksikön taiteellisen johtajan tehtäväksi, jossa Harri Saksala toimi alkusyksyyn 1996 asti. Saksalan jälkeen tehtävää hoiti vuoteen 2016 asti ohjelmatoiminnan johtajan nimikkeellä filosofian lisensiaatti Kimmo Tammivaara, joka oli aiemmin toiminut kaupungin musiikkisihteerinä. Tammivaara mm. ideoi ja perusti Frutas Tropicales -festivaalin, jota järjestettiin Martinuksessa 1998-2015.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kulttuuritalo Martinus vantaa.fi. Viitattu 27.6.2016.
2. ↑  Konserttitalo Martinus stadissa.fi. Viitattu 27.6.2016.
3. 1 2 3 4  Vantaan Martinus otetaan käyttöön..  *Helsingin Sanomat*, 23.4.1987, s. 9.
4. ↑  Arkistoitu kopioMartinus-sali remonttiin vuodeksi  21.10.2014. hs.fi.  Arkistoitu 7.8.2016. Viitattu 27.6.2016.
5. ↑  Hullu arkkitehti. Muistihäiriöitä arkkitehtuurista. Syyskuu 2014 (Taidetta rakennuksiin -väliotsikon alla maininta arkkitehti Reijo Perkon tiilireliefisommitelmasta vuodelta 1994 suunnittelemansa konserttitalo Martiniuksen seinällä) hulluarkkitehti.fi. Viitattu 27.6.2016.
6. ↑  Vantaan kaupunki, sivistystoimenjohtajan päätös 31.3.1993; Vantaan kaupunki, vapaa-ajan lautakunta 14.4.1993; Vantaan Sanomien ViikkoVantaa 20.4.1993 ja 29.6.1993; Leila Välkevirta: Taiteellisesta johtajasta tuli ohjelmatoiminnan johtaja (Helsingin Sanomat, Lyhyesti, 11.10.1996); Kimmo Tammivaara: Julkaisematon luonnos Martinuksen historiikiksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kulttuuritalo Martinus - Sali - Panorama (vuodelta 2011) (Arkistoitu – Internet Archive) (vantaa.fi)
**Nikolai** (**Niklas**) **Sillman** (ven. Никола́й Фёдорович Си́льман, 9. toukokuuta 1858 Viapori – 6. tammikuuta 1929 Terijoki) oli Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri, joka toimi Vaasan ja Mikkelin läänien kuvernöörinä vuosina 1913–1917.

Nikolai Sillmanin vanhemmat olivat eversti Claes Gustaf Fredrik Sillman ja Xenia Sokoloff. Hänet otettiin oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun vuonna 1874. Sillman palveli siipiratasalus Hrabryillä ja hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1881. Vuonna 1886 hänet määrättiin Pietarin merikadettikoulun nuoremmaksi osastopäälliköksi.

Sillman ylennettiin kapteeniluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen Siperian ekipaasiin vuonna 1892, josta hän sai vuonna 1895 siirron Itämeren laivastoon. Hän toimi torpedovene 112:n päällikkönä ja monitori Uraganin vanhimpana upseerina Itämeren rannikkopuolustuksessa. Sillman ylennettiin kapteeniksi ja hänet siirrettiin panssarifregatti Admiral Tšitšagovin vanhimmaksi upseeriksi vuonna 1898.

Sillman palveli Vladivostokin satamassa vuodesta 1899 ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1904. Samana vuonna hän sai ylennyksen everstiksi ja siirron Sevastopolin satamaan. Sillman palasi Vladivostokin satamaan vuonna 1906 ja Sevastopolin puoliekipaasin päälliköksi vuonna 1909. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1911.

Sillman nimitettiin Itämeren laivaston ja amiraliteetin laivaveistämöiden hallinnon jäseneksi vuonna 1913. Saman vuoden joulukuussa hänet määrättiin Vaasan läänin kuvernööriksi. Vuoden 1916 alussa Sillman siirrettiin Mikkelin läänin kuvernööriksi. Hän sai eron kuvernöörin virasta ja samalla sotapalveluksesta helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Viimeiset vuotensa kenraali Sillman vietti Terijoella. Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.

Sillmanin veli oli senaattori Teodor Sillman.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sillman, Niklas *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Viitattu 29.7.2021.
2. ↑  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 11.1.1929, s. 6. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Landsmän i ryska marinen 1808-1918, s. 146; Suomen sukututkimusseuran julkaisuja XIV 1938
* Mirko Harjula: "Ryssänupseerit": Ensimmäisen maailmansodan Venäjän asevoimien suomalaistaustaiset upseerit 1914-1956, sivut 74 ja 197

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin maaherrat ja kuvernöörit |
| --- |
|  |
| Ruotsi (1776–1809) | 
* Cedeström
* Tandefelt
* Krabbe
* Wanberg
* von Schoultz

 |
|  |
| Venäjän keisarikunta (1809–1917) | 
* de Carnall
* Wärnhjelm
* Armfelt
* Mannerheim
* Cronstedt
* Bergenheim
* Federley
* von Rechenberg
* von Blom
* Wrede
* Procopé
* Järnefelt
* Schauman
* von Kothen
* Björnberg
* Knipovitš
* de Pont
* Widnäs
* Sillman
* Sirelius

 |
|  |
| Suomi (1917–1997) | 
* Torppa
* Heikel
* Sarlin
* Heinrichs
* Martonen
* Lahdensuo
* Tarjanne
* Ahlbäck
* Viitanen
* Pohjonen
* Kangasniemi
* Westergård

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kreikkalaisen mytologia hahmosta. Themisto on myös Jupiterin kuu.*
**Themisto** (m.kreik. Θεμιστώ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Athamaan kolmas ja viimeinen vaimo. Lähteistä riippuen hän synnytti tälle joko kaksi tai viisi lasta.

Kun Athamas palasi toisen vaimonsa Inon luokse, Themisto halusi kostaa Inolle surmaamalla kaikki tämän lapset. Niin hän käski palvelijansa pukea kaikki lapsensa valkoisiin ja Inon lapset mustiin vaatteisiin. Ino kuitenkin vaihtoi vaatetusten värit, ja pimeässä Themisto surmasikin vahingossa omat poikansa. Asian selvittyä hänelle hän surmasi itsensä.

Muita saman nimisiä hahmoja
---------------------------

* Themisto oli yksi nereideistä, Nereuksen ja Doriin tyttäristä.
* Themisto oli Arkaan äiti, jota useimmiten kutsuttiin Kallistoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyginus: *Fabulae* i (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.2 (engl. käännös).
3. ↑  Hyginus: *Fabulae* iv (engl. käännös).
4. ↑  Hesiodos: *Jumalten synty* 240–264 (engl. käännös)
Sää on kuluttanut liikennemerkin värit miltei päinvastaisiksi.
**Kuluminen** on materiaalin vähittäistä irtoamista kiinteästä pinnasta toisen pinnan liikkeen ansiosta. Kulumisen tutkiminen on tribologian osa-alue. Kitka aiheuttaa kulumista. Kulumisen määritelmä ei sisällä plastisesta muokkautumisesta aiheutuvaa mittojen muuttumista vaikka kulumista voi esiintyä ilman materiaalin poistumista. Määritelmään ei myöskään sisälly kuluminen ilman hankausta, kavitaatio vastinpinnan ollessa neste ja korroosio, jossa pinnan tuhoutumiseen vaikuttaa enemmän kemialliset syyt kuin mekaaniset.

Kulumisen mekanismeja ovat

1. adhessiivinen kuluminen (koskettavien pintojen osat liimautuvat tai hitsautuvat yhteen)
2. abrassiivinen kuluminen (kosketuspinnan välissä hiovia partikkeleita)
3. pinnan murtuminen
4. pistemäinen kuluminen (pinnan oksidoituminen)
5. eroosiomainen kuluminen.

Pintojen kovuuserot vaikuttavat kulumismekanismeihin. Kova kappale kyntää tai leikkaa pehmää pintaa, mutta kova vastinpinta kantaa toisen kovan tai sitten tapahtuu muokkautumista. Pintojen karheus vaikuttaa siten, että pehmeällä vastinpinnalla tapahtuu naarmuuntumista ja pinnoitteen läpäisyä, ja kovalla vastinpinnalla epäkarheudet lukkiutuvat ja ulokkeet väsyvät. Pintojen välissä olevat partikkelit petautuvat pehmeään pintaan ja kovalla vastinpinnalla partikkelit jauhautuvat ja voivat piiloutua pinnankarheuden koloihin.
**Nikolai Romanovitš Romanov** (ven. Николай Романович Романов; 26. syyskuuta 1922 Antibes, Ranska – 15. syyskuuta 2014 Toscana, Italia) oli oman tulkintansa mukaan Romanovin aatelis- ja hallitsijasuvun päämies. Ruhtinas Nikolai Romanovitš Romanov oli ruhtinas Roman Petrovitš Romanovin vanhin lapsi, joka puolestaan oli suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitš Romanovin vanhin poika, joka oli taas keisari Nikolai I:n lapsenlapsi. Myös useat muut Romanov-suvun jäsenet ovat väittäneet itseään suvun päämieheksi.

Elämänvaiheet
-------------

Nikolai sai koulutuksensa Ranskassa. Hän pyrki ja pääsi Italian laivastoon. Nikolain perheellä oli hyvä suhde Italian kuninkaalliseen perheeseen. Nikolain isoäiti Militsa, Pjotr Nikolajevitš Romanovin puoliso, oli Italian kuningatar Helenan sisar ja Montenegron Nikola I Petrović Njegošin tytär. Vuonna 1936 Nikolain perhe muutti Italiaan.

Toisen maailmansodan aikana Nikolain perhe asui kuningas Viktor Emanuel III:n palatsissa. Kun Italian kuningas pakeni maasta, Nikolain perhe painui maan alle 9 kuukaudeksi. Kun Saksa miehitti Rooman, Nikolain isoäiti Militsa, Nikolain äiti ja Nikolai anoivat turvapaikkaa Vatikaanista, jossa he asuivat sodan loppuaikana. Sodan jälkeen Nikolai asui Egyptissä, mutta palasi pian Italiaan.

Nikolai asui Roomassa, ja hänellä oli talo myös Rougemontissa, Sveitsissä. Nikolai käytti vielä juliaanista kalenteria. Hän puhui ranskaa, venäjää, italiaa ja englantia. Hänellä oli kolme tytärtä.

Nikolain kuoltua vuonna 2014 Romanov-suvun päämiehen asema katsottiin siirtyneeksi hänen nuoremmalle veljelleen Dimitri Romanoville.

Katso myös
----------

* Maria Vladimirovna Romanova

Lähteet
-------

1. ↑  Gorohov, Dmitri & Štšerbakov, Sergei: Prince Nikolai Romanov dies in Italy at the age of 91 *Russia Beyond the Headlines*.  15.9.2014. Viitattu 15.9.2014. (englanniksi)
2. ↑  Oldest descendant of Romanov royal dynasty dies  15.9.2014. Itar-Tass. Viitattu 16.9.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
* Romanovin sukusäätiö
* Nikolai Romanovin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Themistios** (317 – n. 387) oli kreikkalainen valtiomies, reetori ja filosofi. Hän syntyi Paflagoniassa ja opetti Konstantinopolissa, jossa hän pysyi suurimman osan elämäänsä lukuun ottamatta lyhyttä vierailua Roomassa.

Vaikka Themistios oli pakana, hänet valittiin Constantius II:n senaattiin vuonna 355. Hän toimi Konstantinopolin prefektinä vuonna 384 Theodosius I:n nimittämänä. Hänen tulkintansa Aristoteleen teoksista *Toinen analytiikka*, *Fysiikka* ja *Sielusta* ovat arvokkaita, mutta hänen puheensa, joissa hän ylistää aikansa keisareita ja vertaa heitä Platonin ihannefilosofiin ja jopa ihannefilosofin ideaan, ovat nöyristeleviä ja vailla suurta arvoa.*kenen mukaan?*

Themistios kirjoitti omat tulkintansa myös Aristoteleen teoksesta *Taivaasta* sekä *Metafysiikan* ensimmäisestä kirjasta, mutta ne ovat säilyneet ainoastaan hepreankielisinä versioina.

Filosofiassa Themistios oli eklektikko, eli hän yhdisteli erilaisia aikaisempia filosofioita. Hän katsoi, että Platon ja Aristoteles olivat samaa mieltä kaikissa oleellisissa asioissa, että Jumala on antanut ihmisille vapauden valita sellaisen palvonnan muodon, joka heitä itseään miellyttää, ja että kristinusko ja hellenismi ovat lähinnä yhden ja saman universaalin uskonnon kaksi eri muotoa.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Väkivallan vuosi** (*Year of the Gun*) on John Frankenheimerin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1991. Sen on käsikirjoittanut David Ambrose Michael Mewshaw’n romaanin pohjalta. Italian 1970-luvun poliittisiin levottomuuksiin liittyvässä tarinassa pääosia näyttelevät Andrew McCarthy, Valeria Golino ja Sharon Stone.

Juoni
-----

Vuoden 1978 Roomassa yhdysvaltalainen kirjailija David Raybourne (McCarthy) kirjoittaa terrorismiaiheista romaania ja sekaantuu tahtomattaan Punainen prikaati -terroristijärjestön hankkeeseen kidnapata Italian entinen pääministeri Aldo Moro. Hän joutuu kuolemanvaaraan ja pakosalle lehtikuvaajaystävättärensä (Stone) kanssa.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Andrew McCarthy  | … |  David Raybourne
  |
|  Sharon Stone  | … |  Alison King
  |
|  Valeria Golino  | … |  Lia
  |
|  John Pankow  | … |  Italo Bianchi
  |
|  George Murcell  | … |  Pierre Bernier
  |
|  Mattia Sbragia  | … |  Giovanni
  |
|  Roberto Posse  | … |  Lucio
  |
|  Thomas Elliot  | … |  Marco
  |
|  Lou Castel  | … |  Lou
  |

Vastaanotto
-----------

Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert arvosti Frankenheimerin tapaa "upottaa" päähenkilöt Rooman maisemiin sen sijaan, että vain käyttäisi kaupunkia kuvien taustana. Hän antoi elokuvalle tuoreeltaan kolme tähteä neljästä.

Elokuvaa ei nähty Suomessa teatterilevityksessä, vaan se julkaistiin VHS-videona vuonna 1993. *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Bello Romano kuvasi elokuvaa epäuskottavasti roolitetuksi ja pliisuksi ja antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "keskinkertainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Erlewine, Iotis: Year of the Gun (1991) *Allmovie*. Viitattu 23.8.2018. (englanniksi)
2. ↑  Ebert, Roger: Year of the Gun *Roger Ebertin muistosivusto*.  1.11.1991. Viitattu 23.8.2018. (englanniksi)
3. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.