recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sammy Ofer** (22. helmikuuta 1922 – 3. kesäkuuta 2011) oli liikemies, merenkulkijapohatta ja yksi rikkaimmista israelilaisista, vaikkakin hän vietti suurimman osan ajastaan ulkomailla ja hallinnoi liiketoimiaan Monte Carlosta, Monacosta. Hän kuului Oferin perheeseen. *Forbes*-lehden vuosittaisessa listauksessa maailman rikkaimmista ihmisestä vuonna 2011 Oferin ja hänen veljensä Yulin omaisuudeksi arvioitiin 10,3 miljardia dollaria, joka oikeutti hänet sijaan 79 ja maailman rikkaimmaksi israelilaiseksi.

Elämä ja ura
------------

Ofer syntyi vuonna 1922 Romaniassa. Vuonna 1924 perhe muutti Palestiinan brittiläiseen mandaattiin. Perhe asui Haifassa. Päätettyään peruskoulun hän aloitti työt juoksupoikana laivayhtiössä.

Toisen maailmansodan alussa hän värväytyi Ison-Britannian merivoimiin ja Israelin itsenäisyyssodassa vuonna 1948 hän palveli Israelin merivoimissa. Valmistuttuaan varusmiespalvelusta hänestä tuli laivameklari ja 1950-luvulla hän osti oman aluksensa. Sittemmin hän laajensi varustamotoimintaan.

Oferin varat – jotka olivat osittain hänen yksityisomistuksessaan ja osittain veljensä Julin – koostuivat maailman yhdistä suurimmista yksityisistä laivavarustamoista, jotka olivat arvoltaan lähes 2 miljardia puntaa. Tähän sisältää muun muassa ZIM, Royal Caribbean International, Israel Corporation, Israel Chemicals, Oil Refineries Ltd, Bank Mizrahi-Tfahot, Tower Semiconductor ja Zodiac Maritime Agency Ltd.

3. kesäkuuta 2011 Ofer kuoli asunnossaan Tel Avivissa 89 vuoden iässä.

Lähteet
-------

1. ↑  #132 Sammy Ofer & family *Forbes*.  3.11.2009. Viitattu 4.6.2011.
2. ↑  Sears, Neil: Shipping billionaire makes £3.3m donation to restore fire-damaged Cutty Sark *Daily Mail*.  24.6.2008. Viitattu 4.6.2011. (englanniksi)
3. ↑  Miskin, Maayana: Businessman Sammy Ofer Dies at 89 *israelnationalnews.com*.  3.6.2011. Viitattu 4.6.2011. (englanniksi)
Håkan Nystrand toukokuussa 2023.
**Matts Jan-Håkan Nystrand** (s. 9. huhtikuuta 1955 Purmo) on suomalainen metsätalousinsinööri ja järjestöjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.

Nystrand valmistui metsäteknikoksi 1978 ja metsätalousinsinööriksi 1988 Tammisaaren metsäopistosta. Hän oli Centralskogsnämnden Skogskulturin metsänparannustyönjohtaja 1978–1981, Vaasan piirimetsälautakunnan ja Purmon metsänhoitoyhdistyksen metsätaloussuunnittelija ja metsätyönjohtaja 1981–1982, Vaasan piirimetsälautakunnan ja sittemmin Pohjanmaan metsälautakunnan metsätaloussuunnittelija 1983–1988 ja metsätalousesimies 1989–1996, Rannikon metsäkeskuksen Pohjanmaan alueen aluepäällikkö ja johtokunnan jäsen 1996–1999 sekä Metsäalan Toimihenkilöliitto – METO:n, vuodesta 2002 Meto – Metsäalan asiantuntijat, puheenjohtaja 2000–2018 Pentti Näreahon jälkeen. Pedersören kunnanvaltuuston varapuheenjohtaja Nystrand oli 1993–1999. Hänellä oli myös lukuisia muita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä työuransa aikana. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2  Henttinen, Annastiina: Metsäneuvos Håkan Nystrand (1955–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 19.12.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.5.2023.
2. ↑  Stefan Borgman valittiin Meton uudeksi puheenjohtajaksi.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 26.10.2018, nro 126, s. 8. Kansalliskirjasto. Viitattu 10.5.2023.
**Efesoksen stadion** oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Stadionin paikka sijaitsee Peion-vuoren eli nykyisen Panayır-dağin pohjoissivulla, etelään Vediuksen gymnasionista. Stadion rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella. Alun perin katsomoa oli oletettevasti vain eteläsivulla, ja juoksurata kulki tämän katsomon edestä. Lähtöportit olivat länsipäässä. Stadionia laajennettiin huomattavasti roomalaisella kaudella keisari Neron aikana, ja sen kustannuksiin osallistui muun muassa vapautettu C. Stertinius Orpex. Piirtokirjoituksessa rakennus omistettiin Efesoksen Artemiille ja Nerolle. Viimeistään tässä vaiheessa stadion laajennettiin tyypilliseksi pitkänomaiseksi hevosenkengän muotoiseksi stadioniksi, jossa oli katsomo myös pohjoissivulla ja mahdollisesti myös itäpään kaaressa, ja joka oli avoin länsipäästä. Pohjoissivun katsomo sijoitettiin holvattujen käytävien päälle, ja länsipäähän rakennettiin monumentaaliportti.

Jossakin välissä roomalaista kautta, noin 200–300-luvulla jaa. stadionin itäpäähän lisättiin ellipsin muotoinen amfiteatterimainen alue, jonka koko oli noin 50 × 40 metriä. Ainakin myöhemmällä roomalaisella kaudella se oli kokonaan suljettavissa erilleen itse stadionista. Tätä aluetta oletetaan käytetyn gladiaattori- ja villieläinnäytäntöihin. Stadionia käytettiin myös kristittyjen vainoissa.

Stadion kärsi suuria tuhoja vuoden 262 jaa. maanjäristyksessä. Tämän jälkeen se kunnostettiin vain osittain. Rakennus vaurioitui myös vuosien 259–366 maanjäristyksissä. Lopulta stadion jäi käyttämättömäksi, ja sen kiviä käytettiin muihin rakennuksiin, kuten Pyhän Johanneksen basilikakirkon rakentamiseen. 400-luvulla stadionin alueelle rakennettiin kirkko, ja sen ympäristö alkoi muuntua hautausmaaksi. Juoksuradan aluetta käytettiin myöhemmin peltona. Kaikki istuinkivet poistettiin keskiajan kuluessa.

Stadionin alueella on suoritettu melko vähän kaivauksia, mutta se on helposti tunnistettavissa maastossa olevan noin 3,3 hehtaarin kokoisen painauman muodosta. Aluetta on tutkittu enemmän vuodesta 1993 lähtien.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 166–169. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2 3 4  Stadium *Ephesus*.  Arkistoitu 8.7.2019. Viitattu 4.11.2019.
**Hillmaninlammaskoira** (engl. *Welsh Hillman*) on walesilainen koirarotu.

Ulkonäkö
--------

Hillmaninlammaskoira on mustaruskeaa walesinlammaskoiraa kookkaampi. Karvapeite on sileä, väriltään joko kullanruskea valkoisin merkein tai juovikas (brindle).

Alkuperä
--------

Hillmaninlammaskoira polveutunee mustaruskean walesinlammaskoiran tapaan *covert houndista* eli *gellgystä*. On kuitenkin esitetty, että sen esi-isät saattoivat olla muinaisten foinikialaisten Pohjois-Afrikasta ensimmäisellä vuosituhannella eaa. mukanaan Britanniaan tuomia koiria. Toisen teorian mukaan sen esi-isät olisivat saapuneet Walesiin hieman myöhemmin roomalaisten mukana.

Rotua on käytetty lampaiden lisäksi myös nautakarjan paimentamiseen. 1980-luvulla lammaskoirakasvattaja Iris Combe raportoi, että vaikka rotu oli jo tuolloin uhanalainen, se ei ollut vielä kuollut sukupuuttoon. Hän uskoi että Walesin maaseudun syrjäisillä farmeilla oli vielä olemassa joitain yksilöitä. Muutama harrastaja on sittemmin yrittänyt aloittaa jalostusprojektin näiden harvojen jäljellä olleiden yksilöiden avulla, mutta eivät ole onnistuneet siinä. Yksi keskeinen ongelma oli, että niitä omistaneet maatilalliset eivät tienneet niiden jalostuksellista arvoa, ja olivat täten usein steriloineet narttunsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 417–418. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.

Aiheesta muualla
----------------

* The Border Collie Museum (sivulla Hillmanin kuva vuodelta 1976)
**Hillin pallo** on taivaankappaleen ympärillä oleva vyöhyke, jossa tämän taivaankappaleen vetovoima hallitsee. Esimerkiksi Maan ympärillä on vyöhyke, jolla jokin kappale voi kiertää Auringon sijaan Maata, koska maan vetovoima on tällä alueella voimakkaampi. Hillin pallon määritti amerikkalainen tähtitieteilijä George William Hill. Hillin palloa kutsutaan myös toisen keksijänsä Édouard Rochen mukaan **Rochen palloksi**.

Hillin pallon merkitys on siinä, että sen sisäpuolella dynamiikka on olennaisesti kahden kappaleen välistä ja muiden taivaankappaleiden vaikutukset vain vähäisiä häiriöitä.

Hillin pallon laskeminen
------------------------

Jos pienemmän kappaleen massa on *m* ja se kiertää raskaampaa kappaletta *M* etäisyydellä *a*, Hillin pallon säde *r* pienemmälle kappaleelle on

{\displaystyle r\approx a{\sqrt[{3}]{\frac {m}{3M}}}}.
Käytännössä vakaita satelliittiratoja on vasta 1/2 – 1/3 Hillin säteen päässä, taannehtivat eli retrogradiset radat ovat vakaampia kuin myötäsuuntaiset radat. Usein käytetään 1/3 Hillin sädettä. Taannehtiva rata on yleisen kiertoliikkeen vastainen: jos Jupiter kiertää Aurinkoa myötäpäivään päin, retrogradinen rata on vastapäivään päin. 

Tilanteessa, jossa ollaan hyvin lähellä suurta kappaletta, Hillin pallo uppoaa helposti pienten kappaleiden sisään, jolloin stabiileija kiertoratoja ei ole lainkaan.

Aiheesta muualla
----------------

* Gravity Page 5 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Orbits in Strongly Curved Spacetime

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hill sphere
**Die Weißen Blätter** oli saksalainen kerran kuukaudessa ilmestynyt kirjallisuuslehti, jota julkaistiin 1913–1920. Se oli merkittävä ekspressionistisen liikkeen edistäjä. Sen perusti Erik-Ernst Schwabach, ja sitä julkaisi vuodesta 1915 René Schickele.

*Die Weißen Blätterin* ensimmäisten vuosien numeroiden sivumäärä oli yleensä noin 98–120 sivua, ja sen levikki oli noin 3 000 kappaletta. Sota-aikana lehden koko pieneni vähitellen, ja vuonna 1918 se oli enää kolmannes alkuperäisestä. Tämän seurauksena pidempiä kaunokirjallisia töitä enää julkaistu yhtä paljon ja poliittisia keskusteluita ja kulttuurikritiikkejä jouduttiin rajoittamaan.

*Die Weißen Blätterissa* julkaistiin joitakin merkittäviä kaunokirjallisia töitä. Tunnetuin niistä on Franz Kafkan *Muodonmuutos*. Muita lehdessä julkaistuja töitä oli Gottfried Benn *Ithaka*, Walter Hasencleverin näytelmä *Der Sohn* ja Heinrich Mannin *Madame Lagros*. Gustav Meyrinkin *Golem* julkaistiin lehdessä jatkokertomuksena 1913–1914 ja Max Brodin *Tycho Brahes Weg zu Gott* vuonna 1915.

Lähteet
-------

1. ↑  Die Weißen Blätter *Literatur im Kontakt*. Universität Wien.  Arkistoitu 28.11.2012. Viitattu 31.12.2020. (saksaksi)
2. 1 2  Chevalier, Tracy (toim.): *Encyclopedia of the Essay*, s. 890. Chicago, Illinois: Fitzroy Dearborn Publishers, 1997. ISBN 1-884964-30-3. Google-kirjat (viitattu 31.12.2020).
Normandian maihinnousun, tunnetuimman D-Dayn, taistelusuunnitelma.
**D-Day** on englanninkielisessä sotilassanastossa käytetty ilmaus tärkeän operaation alkupäivämäärästä; rinnakkaisilmaus on H-Hour jonkun asian alkamistunnista. 
Tunnetuin D-day on Normandian maihinnousun alkupäivä.

D-Day ja H-Hour-ilmauksia voidaan käyttää suhteellisen ajanlaskun pohjana, kun varsinaista tapahtumapäivää ei ole päätetty tai ei haluta vielä ilmoittaa. Silloin voidaan suunnitella muita tapahtumia, jotka pitää tehdä "*D+2*" eli kaksi päivää alkupäivän jälkeen, tai "*D-7*" eli viikkoa ennen alkupäivää.

Ilmausta on käytetty ainakin ensimmäisestä maailmansodasta alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  What does the "D" in D-Day stand for? *D-Day Museum*. Viitattu 5.6.2019 (englanniksi).
2. ↑  What does the "D" in D-Day mean? (pdf) *The National WWII Museum*. Viitattu 5.6.2019 (englanniksi).
3. ↑  D-Day and H-Hour : What does the "D" signify in D-Day, and the "H" signify in H-Hour? *U.S Army center of Military History*.  3.10.2003. Viitattu 5.6.2019 (englanniksi).
**Lars Paul-Erich "Lasse" Hattinen** (16. toukokuuta 1923 Kuorevesi – 3. tammikuuta 1961 Koivulahti) oli suomalainen sodanaikainen hävittäjälentäjä. Hän oli vuoden 1961 Koivulahden lentoturmassa onnettomuuskoneen kapteenina ja sai samalla itsekin surmansa.

Hattinen toimi jatkosodan aikana hävittäjälentäjänä ja lensi Morane-Saulnier M.S.406 -koneella. Hän sai kaikkiaan kuusi ilmavoittoa noin kuukauden aikana 25. kesäkuuta – 30. heinäkuuta 1944. Siten hänestä tuli hävittäjä-ässä. Kolme viimeistä voittoaan hän saavutti Mörkö-Morane -konetyypillä, kolmella eri koneyksilöllä. Viimeisellä sotalennollaan 30. heinäkuuta 1944 Hattisen kone syttyi tuleen, ja hän pelastui vain nipin napin saaden pahoja palovammoja.

Sodan jälkeen Hattinen lähti vammoista toivuttuaan pölytyslentäjäksi Brasiliaan ja levitti siellä lentokoneella hyönteismyrkkyä viljelyksille. Palattuaan Suomeen 1951 Hattinen ajoi aluksi isänsä omistamaa taksia, mutta pääsi sitten 1955 lentäjäksi Aero Oy:n palvelukseen.

Hattinen oli tammikuun alussa 1961 Aeron DC-3 OH-LCC "Tiira"-koneen kapteenina. Kone lähti illalla 2. tammikuuta Helsingistä Kruununkylän (Kruunupyy) lentokentälle, ja koneen kolmihenkinen miehistö yöpyi Kokkolassa. Hattinen ja koneen perämiehenä toiminut Paavo Halme jäivät viettämään Aeron toimiston virkailijan kanssa iltaa Kokkolan Seurahuoneelle. Illan aikana he nauttivat kolmistaan 16 pulloa olutta, 7 grogia giniä ja pullon konjakkia. Illanvietto kesti kello kahteen saakka yöllä.

Seuraavana aamuna Hattinen ja Halme eivät ehtineet kentälle lähtevään yhteiskuljetukseen, vaan Aeron virkailija joutui viemään heidät sekä koneen lentoemännän sinne henkilöautollaan. He saapuivat kentälle 6.55 eli viisi minuuttia ennen aikataulun mukaista lähtöä Vaasan kautta Helsinkiin. Kiireisten lähtövalmistelujen jälkeen kone nousi ilmaan kello 7.16. Huonossa säässä matalalla lentänyt kone syöksyi maahan kello 7.40.30 Koivulahdessa, jolloin kaikki koneen 22 matkustajaa ja 3 miehistön jäsentä saivat surmansa.

Kirjailija Seppo Porvali on kirjoittanut Lars Hattisesta teoksen *Viimeinen ässä — lentokapteeni Lasse Hattisen elämäkerta* (Apali 2011).

Lähteet
-------

* Aeron DC-3 onnettomuudet
* Raimo Myöhäsen Roskanpoimijan-blogi 1.4.2009 : Lasse Hattinen tuomittu lentäjä
* Tutkintaselostus: DC-3 tyyppisen lentokoneen OH-LCC maahan syöksyminen Koivulahdella 3.1.1961 Onnettomuustutkintakeskus. Viitattu 4.7.2020.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Lars Isak Ahlstubbe** (28. toukokuuta 1804 Oravainen – 13. helmikuuta 1870 Hamina) oli suomalainen lääkäri ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.

Ahlstubben vanhemmat olivat Oravaisten kappalainen Johan Ahlstubbe ja Maria Kristina Bergenklinga. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1822. Ahlstubbe valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1832, lääketieteen kandidaatiksi 1837, lääketieteen lisensiaatiksi 1839 ja lääketieteen tohtoriksi 1840. Ahlstubbe toimi koleralääkärinä 1831 Mäntsälässä ja sai rauhallisella käytöksellään estetyksi mellakan syntymisen paikkakunnalla. Hän oli Haminan kaupunginlääkärinä vuodesta 1840 ja sen jälkeen piirilääkärinä Tampereella vuodesta 1855, Lappeenrannassa vuodesta 1858 ja Haminassa vuodesta 1868.

Ahlstubbe oli käynyt koulua Vaasassa samaan aikaan kun Johan Ludvig Runeberg ja heidän ystävyytensä säilyi koko elämän läpi. Ahlstubbe kuului jäsenenä myös Lauantaiseuraan ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan.

Ahlstubbe oli naimisissa vuodesta 1844 Alexandrine Swertschkoffin kanssa.

Lähteet
-------

* Lars Isak Ahlstubbe SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Lars Isak Ahlstubbe. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 2.2.2010.
* Heikki Impivaara : Pohjalaisia sukujohtoja II : Ahlstubbe. Suomen Sukututkimusseuran Vuosikirja 9(1925), s. 245–251 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Sofija Tarasova** (ukr. Софія Тарасова; s. 31. maaliskuuta 2001 Kiova) on ukrainalainen laulaja ja näyttelijä. Tarasova edusti Ukrainaa lasten Euroviisuissa vuonna 2013 hänen kotikaupungissaan. Tarasova oli kappaleellaan "We Are One" toinen saavutettuaan 121 pistettä. Tarasova on esiintynyt viisivuotiaasta, eli vuodesta 2006 asti. Joulukuussa 2014 hän voitti oman ikäluokkansa kilpailun Euro Pop Contestissa Berliinissä.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  EXCLUSIVE: SOFIA TARASOVA INTERVIEW *Interview*.  4.9.2013. Oikotimes.  Arkistoitu 1.5.2019. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Hominvaara** oli kylä Korpiselän kunnan länsiosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Hominvaara sijaitsi Korpijärven itäpuolella Korpiselän kirkonkylästä Värstilään johtavan maantien varrella noin neljä kilometriä kirkonkylästä etelään. Sen naapurikyliä olivat kirkonkylä pohjoisessa, Tšokki idässä sekä Tšiipakka ja Saaroinen lännessä.

Talvisodassa Neuvostoliitto ei vallannut Hominvaaraa, mutta 1940 Moskovan rauhan raja tuli kulkemaan Korpijärven poikki aivan Hominvaaran länsipuolelta ja kylä oli luovutettava Neuvostoliitolle. Kyläläiset evakuoitiin jäljelle jääneeseen Suomeen. Jatkosodan alussa 1941 kylä vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät jälleenrakentamaan kotejaan, mutta 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Viipurin lääni, Maanmittaushallituksen toimittama yleiskartta* 1:400 000. (Alkuperäiset karttalehdet E4, E5, F4 ja F5. Piirretty 1904-1913. Korjattu 1939-1942) Maanmittauslaitos ja Topografiakunta, 2003.
2. ↑  *Laatokan Karjala 1938 Pohjois-Karjala ja Savo* 1:400 000. (Näköispainos maanmittaushallituksen vuonna 1939 julkaisemasta Suomen tiekartan lehdestä n:o 8) Helsinki: Karttakeskus, 1991.

Korpiselän kylät
Haukivaara • Hoilola • Hominvaara • Karali • Keskijärvi • Kilpijärvi • Kitilänselkä • Kokkari • Korpiselkä (kirkonkylä) • Kruununpuisto • Lehmivaara • Mannervaara • Meriinaho • Ruhovaara • Saarivaara • Saaroinen • Tolvajärvi • Tšiipakka • Tšikki • Tšokki • Vieksinki • Yläjärvi • Ägläjärvi
Bertrand Barère de Vieuzac
**Bertrand Barère de Vieuzac** (10. syyskuuta 1755 Tarbes – 15. tammikuuta 1841 Tarbes) oli ranskalainen vallankumouksellinen, alun perin toulouselainen asianajaja. Vallankumouksen puhjetessa hän oli pikkuvirkamies Tarbesissa Pyreneillä.

Barère oli perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäsen. Hän perusti vallankumouksen ensimmäisen päivälehden Point du Jourin (Päivännousu). Sittemmin hänestä tuli konventin jäsen. Hän oli hurmehenkinen kaunopuhuja, joka sai terrorin aikana liikanimen "Giljotiinin Anakreon", ja tarkkaan harkitsevana juonittelijana hän pääsi keskustan johtajaksi, mikä merkitsi vaikutusvaltaista asemaa. Kuningasta tuomittaessa hän oli konventin puhemies. Kyseessä oli sama kuningas, jolle Barère oli aikaisemmin vaatinut kultaista valtaistuinta. Barère siirtyi Vuoripuolueeseen, kun puolue näytti voittavan. Hän myötäili taitavasti kulloinkin voitolla ollutta ja käänsi takkinsa tarpeen mukaan – kuitenkin niin taitavasti, ettei kukaan huomannut.

Barère muun muassa kirjoitti käytetyn kirjekuoren kääntöpuolelle Dantonin pidätysmääräyksen, jonka huomattavimmat vallankumousjohtajat – Billaud-Varenne, Vadier, Carnot, Le Bas, Saint-Just, Couthon, Robespierre ja Barère itse – allekirjoittivat. Kuori on säilynyt Ranskan valtionarkistossa. 

Barère kuului yhteishyvän valiokuntaan ja tavallisesti esitteli sen raportit konventille. Hän otti osaa Robespierren kukistamiseen ja onnistui täten säilyttämään päänsä, mutta sai karkotustuomion terrorin johtajiin kuuluvana, sillä häntä pidettiin mitättömänä juoksupoikana, joka ei ansainnut mestausta.

Barère onnistui pakenemaan ja pääsi osalliseksi yleisestä armahduksesta; Napoleonin noustua valtaan hän totesi olevansa epäsuosiossa. Palaavat Bourbonit karkottivat vuonna 1815 Barèren maasta kuninkaanmurhaajana. Vuonna 1830 hän palasi ja sai pienehkön poliisipäällikön viran synnyinkaupungissaan Tarbesissa Pyreneillä. Sitä hän hoiti elämänsä viimeisen vuosikymmenen.

Nimikirjoitus

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Aubry, Octave: *Ranskan suuri vallankumous II - Tasavallan aika*, s. 573. Porvoo: WSOY, 1962.
2. 1 2  Aubry, Octave: *Ranskan suuri vallankumous I - Kuningasvallan tuho*, s. 510. Porvoo: WSOY, 1962.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
	+ 2
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Sycomore
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lars Johan Nyblom** (19. syyskuuta 1844 Långaryd, Smoolanti, Ruotsi − 21. syyskuuta 1908 Spekeröd, Bohuslän) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Nyblom vihittiin papiksi vuonna 1872 ja hänestä tuli vuonna 1874 Kungshamnin seurakunnan komministeri sekä Spekerödin seurakunnan kirkkoherra vuonna 1881.

Nyblom oli saanut vaikutteita kasvuympäristönsä herätysliikkeistä. Pappina Göteborgin hiippakunnassa, Spekerödissä hän tutustui schartaulaisuuteen ja liikkeen tuolloin johtohahmona vaikuttaneeseen pappiin Lars Nyborgiin. Nyblom kirjoitti runoja ja virsiä, minkä oletetaan olleen seurausta sille, että hän menetti vuonna 1985 neljä lastaan. Samana vuonna hän julkaisi laulukokoelman *Vid älskade barns bortgång. Avskedsord*. Vuonna 1900 hän julkaisi kokoelman virsiä ja kaksi vuotta myöhemmin laajennetun kokoelman *Vid nådastolen: andliga sånger*.

Vuoden 1911 virsikirjaehdotukseen otettiin mukaan kokoelman virsi "Nu är en dag förflutit", jolla oli otsikkona "Söndagsafton" (Sunnuntai-ilta), lyhennettynä ja muokattuna ja se tuli vuoden 1937 Ruotsin kirkon virsikirjaan. Vuoden 1986 virsikirjassa se on Jan Arvid Hellströmin muokkaamana virsi 513 "Nu vilans dag förflutit". Suomeksi virsi on käännetty ns. Luulajan virsikirjaan 1968, virsi 454 "Oi Jeesus, suojassasi Sä hoidit lapsiasi", kääntäjänä William Snell. Vuoden 2002 suomenkielisessä virsikirjassa se on Niilo Rauhalan vuonna 1998 kääntämänä "Oi Herra, hoidit meitä, veit lepopäivän teitä".

Lähteet
-------

1. ↑  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 466. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)
2. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700*, s. 219. Wessmans musikförlag AB Visby, 2019. ISBN 978-91-877-1068-1. (ruotsiksi)*
3. ↑  *Ruotsin kirkon virsikirja* 
Kuninkaan käskystä toimitettu vuonna 1972*. Virsi 454. Verbum / Kyrkliga centralförlaget Tukholma, 1972.*


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |

 |
**Tamaki Uchiyama** (jap. 内山 環, *Uchiyama Tamaki*; s. 13. joulukuuta 1972 Hyogo) on japanilainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Uchiyama debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1991. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995, 1999 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 58 maaottelua ja tehnyt niissä 26 maalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Japanin jalkapalloliitto(japaniksi)

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1991
1 M. Suzuki |
2 Honda |
3 Watanabe |
4 Kaji |
5 Yamaguchi |
6 Takahagi |
7 Ōbe |
8 Matsuda |
9 Noda |
10 Takakura |
11 Kioka |
12 Sakata |
13 Kuroda |
14 Handa |
15 Nagamine |
16 Tezuka |
17 Mizuma |
18 Uchiyama |
Valmentaja T. Suzuki

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1995
1 Ozawa |
2 Tōmei |
3 Yamaki |
4 Haneta |
5 Uno |
6 Nishina |
7 Sawa |
8 Takakura |
9 Kioka |
10 Noda |
11 Handa |
12 Ōbe |
13 Nagamine |
14 Kadohara |
15 Morimoto |
16 Ōtake |
17 Uchiyama |
18 Takeoka |
19 Onodera |
20 Sakata |
Valmentaja Suzuki

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1996
1 Ozawa |
2 Tōmei |
3 Yamaki |
4 Haneta |
5 Ōbe |
6 Nishina |
7 Sawa |
8 Takakura |
9 Kioka |
10 Noda |
11 Handa |
12 Uchiyama |
13 Ōtake |
14 Kadohara |
15 Izumi |
16 Onodera |
Valmentaja Suzuki

Japanin joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 1999
1 Onodera |
2 Yamaki |
3 Nagadome |
4 Nakachi |
5 Sakai |
6 Nishina |
7 Tōmei |
8 Hara |
9 Uchiyama |
10 Sawa |
11 Ōtake |
12 Isozaki |
13 Yanagita |
14 Mitsui |
15 Isaka |
16 Kobayashi |
17 Ōmatsu |
18 Yamago |
19 Andō |
20 Nishigai |
Valmentaja Miyauchi
Håkan von Eichwald 1930-luvulla.
**Håkan Ingvar von Eichwald** (2. huhtikuuta 1908 Turku – 1. toukokuuta 1964 Malmö) oli suomenruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari, joka työskenteli Ruotsissa. Hän oli venäläis-suomalaista syntyperää.

Von Eichwald opiskeli musiikkia Karl Ekmanin, Ilmari Hannikaisen ja Selim Palmgrenin johdolla Helsingissä ja jatkoi opintojaan Würzburgissa sekä Wienin konservatoriossa (1925–1926). Hän siirtyi Ruotsiin vuonna 1926 ja työskenteli teatteri- ja viihdeorkestereiden pianistina ja kapellimestarina. Hän teki menestyksekkäitä kiertueita Keski-Eurooppaan.

Von Eichwald tunnettiin 1930-luvulla erityisesti operettikapellimestarina, ja hän johti muun muassa Tukholman Vasateaternissa ja Helsingin Svenska Teaternissa. 1940–1960-luvulla hän työskenteli kapellimestarina Helsingborgissa ja Malmössä.

Von Eichwald teki 1930-luvulla yli 300 levytystä. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu operetteja, iskelmiä, jatsia ja elokuvamusiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 2*, s. 135. Helsinki 1977. ISBN 951-1-04191-6

Aiheesta muualla
----------------

* Håkan von Eichwald Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Homeros Byzantionlainen** (m.kreik. Ὅμηρος ὁ Βυζάντιος, *Homēros ho Byzantios*, lat. *Homerus*; 300–200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko ja tragediakirjailija, joka oli kotoisin Byzantionista. Häntä kutsuttiin myös nimellä *Homeros Nuorempi* (Ὅμηρος Νεότερος, *Homēros Neoteros*) erotuksena vanhemmasta, tunnetummasta Homeroksesta.

Nuorempi Homeros toimi Ptolemaios Filadelfoksen aikana noin vuonna 280 eaa. Hänen isänsä oli grammaatikko Andromakhos ja äiti runoilijatar Myro. Homeros oli yksi seitsemästä runoilijasta, jotka luettiin kuuluviksi niin kutsuttuun aleksandrialaiseen plejadiin. Hänen kirjoittamiensa tragedioiden lukumääräksi mainitaan eri antiikin aikaisissa lähteissä joko 45, 47 tai 57. Hänen tragediansa ovat kokonaan kadonneet, ja niistä tiedetään vain yhden nimi, *Eurypyleia* (Εὐρυπύλεια).

Homerokselle oli pystytetty patsas, joka sijaitsi Zeuksippoksen kylpylässä Byzantionissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Homerus (2)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  *Suda*, Ὅμηρος, Μυρώ; Johannes Tzetzes: *Khiliades* 12.209, *Lykofronista* (*Ad Lycophronem*) s. 264, ed. Müller; Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* 9.113.
**Bertta Tammelin** (21. kesäkuuta 1907 Suoniemi – helmikuu 1988) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran Tampereen Työväen Teatterissa. Vahvimmillaan hän oli tiukkojen ja johdonmukaisten luonteiden tulkitsijana.

Elämä ja ura
------------

Bertta Tammelinin vanhemmat olivat kivityömies Vihtori Tammelin ja Hilja Niittynen. Hän kävi kansakoulun synnyinpaikkakunnallaan Suoniemellä. Syksyllä 1924 hän aloitti näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa. Hän suoritti myös lauluopintoja. Hänen ankara työkurinsa kiinnitti TTT:n johtajan Kosti Elon huomion. Tammelinin uran alkuvuosien töihin kuuluivat muun muassa Agnes (näytelmässä *Synti*), Aino Zink (*Miehen kylkiluu*) ja Kaarin (*Kaksi kuningatarta*). Myöhemmin hän tulkitsi Hella Wuolijoen suosittujen Niskavuori-näytelmien hahmoja, kuten Ilonaa (*Niskavuoren leipä*) ja Malviinaa (*Niskavuoren nuori emäntä*). Hänen tulkintansa Niskavuoren Hetasta oli erityisen vaikuttava.

Jatkosodan aikana Tammelin oli mukana sotamiesten viihdytyskiertueilla. 20-vuotisnäyttelijäjuhlassaan hän tulkitsi *Conwayn perheen* Maddea. Itse hän nimenomaan halusi puhua näyttelijäjuhlasta taiteilijajuhlan sijaan. Tammelin jäi Tampereen Työväen Teatterista eläkkeelle 1952. Hänen jäähyväisroolinsa oli rouva Maret Alfred Gehrin näytelmässä *Kuudes kerros*. Tammelinin näyttelijäntyölle oli ominaista intensiivinen eläytyminen. Haastatteluissa hän painotti näyttelijäntyön rehellisyyttä. Hän näyttäytyi pienessä sivuosassa Edvin Laineen elokuvassa *Yrjänän emännän synti* (1943).

Lähteet
-------

* Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin. Kustannusliike Opas, Viipuri 1930.
* Rajala, Panu: Titaanien teatteri 1918–1964. Tampereen Työväen Teatteri Oy 1995. ISBN 952-90-6677-5

### Viitteet

1. ↑  Titaanien teatteri, sivu 486
2. ↑  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, artikkeli "Tammelin, Bertha"
3. ↑  Titaanien teatteri, sivu 515
4. ↑  Titaanien teatteri, sivu 449

Aiheesta muualla
----------------

* Bertha Tammelin Elonetissä.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Lars Rudolf (Lasse) Hornborg** (13. joulukuuta 1890 Helsinki – 1. syyskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lakimies ja urheilujohtaja. Hän oli nuoruudessaan aktiivi ja kansallisesti menestynyt yleisurheilija.

Henkilöhistoria
---------------

Lars Hornborgin vanhemmat olivat senaattori Nikolai Konstantin Hornborg ja Aleksandrine Roedinger. Hänen toinen puolisonsa vuodesta 1933 oli Ingrid Margareta Sahlberg. Hornborg tuli ylioppilaaksi 1909, suoritti oikeustutkinnon 1913, yleisen hallintotutkinnon 1914 ja saavutti varatuomarin arvon 1916. Sen jälkeen hän toimi asianajajana omistamassaan Asianajotoimisto Procopé & Hornborgissa 1918–1961. Hän toimi lisäksi Suomen Asianajajaliiton pitkäaikaisena puheenjohtajana.

Urheilu- ja urheiluvaikuttajan ura
----------------------------------

Urheilujohtajaurallaan hän toimi SVUL:n urheilujaoston puheenjohtajana 1923 ja sitä ennen SVUL:n liittojohtokunnan jäsenenä 1918–1923 sekä varapuheenjohtajana 1918–1919. Suomen Olympiakomitean hallituksessa Hornborg toimi 1923–1926 ja valmennusvaliokunnan puheenjohtajana 1919–1920. Oman seuransa Helsingin IFK:n puheenjohtajana hän oli 1923–1928 ja sitä ennen varapuheenjohtajana 1917–1919.

Oman aktiiviuransa aikana 1910-luvulla hän saavutti Suomen mestaruuden kymmenottelussa 1912, vauhdittomassa korkeudessa 1911 tuloksella 140, 110 metrin aidoissa 1918 ajalla 16,8 sekä Helsingin IFK:n viestijoukkueen jäsenenä 4 × 100 ja 4 × 400 metrillä vuonna 1918.

Lähteet
-------

* Martiskainen, Seppo et.al (toimi.): *Suomi voittoon - kansa liikkumaan, Suomen yleisurheilun 100 vuotta*. SUL Julkaisut Oy, 2006. ISBN 951-98952-2-1. s.40.

### Viitteet

1. 1 2  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 208. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
2. ↑  20.06.1912 Suomen Urheilulehti no 21, sivut 3-4
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 447–448. Otava, 1970.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Tamale** on kaupunki Ghanan pohjoisosassa. Kaupungissa on noin 350 000 asukasta ja se on maan Northern Region -hallintoalueen pääkaupunki. Se sijaitsee noin 440 kilometriä Accrasta pohjoiseen ja on Voltan jokilaakson väkirikkain kaupunki.

Tamale on kehittynyt nopeasti viime vuosina, ja sitä pidetään usein Länsi-Afrikan nopeimmin kasvavana kaupunkina. Se sijaitsee taloutta ajatellen hyvässä asemassa Ghanan, Malin, Burkina Fason, Norsunluurannikon, Nigerin, Beninin ja Togon muodostaman alueen keskiosassa. Tamalessa on kansainvälinen lentoasema, ja siitä voi hyvin kehittyä koko alueen liikenteen solmukohta. Kaupunkia ympäröivällä alueella viljellään riisiä, maapähkinöitä ja puuvillaa ja Tamale on näillä tuotteilla käytävän kaupan keskus.

Moskeija kaupungin keskustassa
Infrastruktuuriltaan Tamale on sekoitus uutta ja vanhaa. Suuri osa kaupunkilaisista asuu perinteisin keinoin savesta valmistetuissa taloissa. Useissa taloissa on kuitenkin sähköt. Sähkö toimitetaan Tamaleen Akosombon vesivoimalasta maan keskiosasta. Tamalessa on myös useita nettikahviloita. Lisäksi kaupungissa on moderni jalkapallostadion, joka rakennettiin vuoden 2008 jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuja varten.

Tamalessa on useiden eri järjestöjen, kuten CRS:n, ActionAidin, Care Internationalin ja WorldVisionin toimipisteitä .

Alueen luonto houkuttelee kaupunkiin jonkun verran matkailijoita, mutta massaturismia alueella ei ole .

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Yhdysvallat Louisville, Yhdysvallat
* Burkina Faso Fada N'gourma, Burkina Faso
* Niger Niamey, Niger

Lähteet
-------

* *Suuri maailmantieto*. Maantieteen hakuteos. Helsinki: Valitut Palat, 1993. ISBN 951-584-002-3.

### Viitteet

1. 1 2  General facts Tamale Metropolitan Assembly. Viitattu 15.10.2008. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Welcome to Tamale, the gateway into northern Ghana Tamale Online. Viitattu 15.10.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tamale** Wikimedia Commonsissa
Pavel Suzorin suunnittelema Singerin liikerakennus Pietarissa.
**Pavel Juljevitš Suzor** (myös *Sjuzor*, ven. Па́вел Ю́льевич Сюзо́р, 18. huhtikuuta 1844 Pietari – 21. heinäkuuta 1919 Pietari) oli venäläinen myöhäisen eklektismin ja jugend-kauden arkkitehti.

Pavel Suzor valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1866. Vuodesta 1873 hän työskenteli Pietarin kaupunginhallituksessa ja vuodesta 1883 siviili-insinööri-instituutin opettajana. Vuonna 1892 hänet nimitettiin arkkitehtuurin akateemikoksi ja vuonna 1911 taideakatemian kunniajäseneksi.

Suzor on suunnitellut Pietariin lukuisia asuintaloja ja julkisia rakennuksia. 1870-luvulla hän toi kaupungin arkkitehtuuriin suuret näyteikkunat, monikerroksiset erkkerit ja kulmatornit. Uusrenessanssia ja uusbarokkia edustava tyyli on parhaiten nähtävissä Puškinskaja-kadulla, jolle arkkitehti suunnitteli vuosina 1874–1879 kymmenen uutta asuintaloa. Vuosisadan vaihteessa rakennetuissa Pestelin ja Kirotšnaja-kadun vuokrataloissa hän käytti ensimmäisenä valtavia sisäpihalle avautuvia porttikaaria. Sjuzorin merkittävin työ on Singerin talo (1902–1904), joka on Pietarin ensimmäinen metallirunkoinen rakennus.

Suzor kehitti aktiivisesti venäläisten arkkitehtien yhteistoimintaa. Vuodesta 1903 lähtien hän toimi arkkitehtiseuran puheenjohtajana. Hän oli perustamassa Pietarin historian museota, joka avattiin vuonna 1907 hänen talossaan. Arkkitehti on haudattu Smolenskin luterilaiselle hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Entsiklopedija Sankt-Peterburga *encspb.ru*. Viitattu 7.7.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 601. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pavel Suzor** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |

 |
**Ulf Håkan Spik** (s. 18. elokuuta 1951) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti seuratasolla IK Kronan -seuraa. Hänen valmentajansa oli Bengt Hellsten.

Urheilu-ura
-----------

Håkan Spikilla on kymmenen henkilökohtaista SM-mitalia, joista viisi on kultaa. Spik osallistui kahdesti olympialaisten maratonille, 1976 Montrealissa ja 1980 Moskovassa. Hänen ennätyksensä on 2.13.57, juostu 3. toukokuuta 1980 Itä-Saksassa.

### SM-mitalit aikuisten sarjassa

* Kultaa

Maraton, 1976 (2.17.47,4)
Maraton, 1977 (2.14.11,6)
Maraton, 1978 (2.16.20,3)
Maraton, 1983 (2.17.53)
* Hopeaa

5 000 metriä, 1981 (13.40,63)
10 000 metriä, 1981 (28.08,31)
Maraton, 1989 (2.20.46)
* Pronssia

10 000 metriä, 1977 (28.21,95)
Maraton, 1981 (2.20.00)
### Sisäratojen SM-mitalit aikuisten sarjassa

* Kultaa

5 000 m, 1978 (13.56,79)
### Arvokisaedustukset aikuisten sarjassa

* Olympialaiset

1976, maraton (16:s, 2.17.50,6)
1980, maraton (32:s, 2.22.24)
* Maastojuoksun MM-kilpailut

1977 52:s
* EM-kilpailut

1978, maraton (keskeytti)

Lähteet
-------

* Håkan Spik Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
* Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon – kansa liikkumaan*, s. 411, 420, 488. Suomen yleisurheilun 100 vuotta. Suomen Urheiluliitto, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
**Leedsichthys** oli esihistoriallinen luukala, joka eli jurakaudella noin 160 miljoonaa vuotta sitten. Se oli ainakin suurin tunnettu luukala ja ehkä myös suurin koskaan elänyt kala.

Ulkonäkö ja ravinto
-------------------

### Koko

Arviot *Leedsichthyksen* koosta vaihtelevat. Suurin osa tutkijoista on yhtä mieltä, että se oli yleensä 9–10 metriä pitkä, mutta suurimpien yksilöiden arvellaan olleen 16 metriä pitkiä. Joidenkin arvioiden mukaan se olisi ollut jopa 27-metrinen.

### Ravinto

*Leedsichthys* oli jättimäisestä koostaan huolimatta täysin harmiton. Sen ravintoa oli plankton, jota se siivilöi merestä verkkomaisilla kiduksilla nykyisten valashaiden ja hetulavalaiden tapaan. Se siis ui lähellä pintaa ja ahmi kerralla jättimäisiä määriä vettä suuhunsa. Joka kerralla se sai suuhunsa jopa tonneja planktonia, meduusoja, katkarapuja sekä pikkukaloja. Se siivilöi eliöt vedestä kurkussa ollevalla siivilälevyllä. Levyn siivilät koostuivat kymmenistä tuhansista erikoistuneista hampaista. Kun se purskutti veden ulos, katkaravut ja muut pikkueläimet jäivät sen verkkomaisiin kiduksiin.

Viholliset
----------

Eräissä fossiilissa näkyy puremajälkiä, joista päätellen suuret merimatelijat, kuten merikrokotiilit ja pliosaurukset saalistivat *Leedsichthystä*. Koostaan huolimatta *Leedsichthys* oli varsin haavoittuvainen, mutta se saattoi selvitä hengissä pitkään haavoittuneenakin.

Löytäminen
----------

Ensimmäiset tunnetut fossiilit *Leedsichthysistä* löysi maanviljelijä ja harrastajapaleontologi Alfred Leeds vuonna 1889 Britanniassa, läheltä Oxfordia. Kesti kuitenkin toista sataa vuotta, ennen kuin useasta paikasta tehdyt fossiililöydöt osattiin yhdistää toisiinsa ja ratkaiseva löytö tehtiin. *Leedsichthysin* tukiranka oli pääasiassa rustoa, eikä se kivety kovin helposti. Eri puolilla maailmaa tehdyt *Leedsichtyksen* fossiililöydöt olivat myös yleensä heikkolaatuisia. 

Lajinimensä *problematicus* se sai, koska sen tunnistamisessa ja hahmottamisessa oli todellakin hankaluuksia. 

Ratkaiseva löytö tehtiin muutamia vuosia*milloin?* sitten Iso-Britanniasta, ensin löytyi luu, joka paljastui kokonaiseksi jättiläiskalan fossiiliksi. Sen jälkeen se voitiin tunnistaa ja mitoittaa lopullisesti.

*Leedsichthys* osoittaa, että myös kalat kasvoivat jättimäisiksi kuten dinosaurukset.

Fossiilit
---------

*Leedsichthyksen* jäänteitä on löydetty Britannian lisäksi muun muassa Saksasta, Meksikosta ja Atacaman autiomaasta Chilestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leedsichthys *prehistoric-wildlife.com*.  (englanniksi)
2. ↑  www.dkfindout
3. 1 2 3 4  Haines, Tim & Chambers, Paul: *Esihistoriallinen eläinmaailma*, s. 78–79. Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7276-7.
4. 1 2  Pituus yli 15 metriä – Maailmanhistorian suurin kala paljastui sattumalta  26.8.2013. Tekniikka ja Talous. Viitattu 27.8.2013.
5. ↑  McKie, Robin: A bigger fish for palaeontogists to fry…  25.8.2013. The Guardian. Viitattu 27.8.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q29578825
* Wikispecies: Leedsichthys
* Fossilworks: 35203
* GBIF: 4838393
* IRMNG: 1294978

 |

 |
Hårteigen

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Hordaland, Norja |
| Vuoristo | 
HardangerviddaView and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
1 690 m |
| Prominenssi | 
480 m |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
18.8.1812 (Christen Smith, J. Fr. Schouw ja Nils Hertzberg) |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
60° 11′ 43″ P, 7° 04′ 06″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Hårteigen** on vuori Länsi-Norjassa sijaitsevalla Hardangerviddan ylänköalueella. Se on näkyvä ja helposti tunnistettava maamerkki, joka näkyy laajalle alueelle. Sen tunnistaa hatun muotoisesta profiiliista. Se on Hardangerviddan kansallispuiston ja Ullensvangin kunnan alueella. Vuori sijaitsee noin 30 kilometriä koilliseen Oddan kaupungista.

Vuoren nimen alkuosa on muodostunut muinaisnorjan sanasta *hárr*, joka tarkoittaa harmaata. Jälkiosa on yhteydessä saksan sanaan *zeigen*, osoittaa. Vuori on siis osoittanut kulkusuunnan muinaisaikojen kulkijoille.

Lähteet
-------

1. ↑  Kalevi Saira: *Norjan ja Ruotsin retkeilyopas*, s. 43–48. Edita, 2000. ISBN 951-37-3107-3.
Valkovenäläinen postimerkki (2020).
Valkovenäläinen postimerkki (1995).
**Pavel Osipovitš Suhoi** (ven. Павел Осипович Сухой, valkoven. Павел Восіпавіч Сухі, *Pavel Vosipavitš Suh’i*) (22. heinäkuuta 1895 Hlybokaje– 15. syyskuuta 1975 Moskova) oli taustaltaan valkovenäläinen neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija.

Elämäkerta
----------

Pavel Suhoi syntyi Vitebskin Hlybokajen lähellä sijaitsevaan maalaiskylään nykyisen Valko-Venäjän alueella (tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa). Hän kävi koulua Homelissa vuosina 1905-1914. Vuonna 1915 hän siirtyi Moskovaan Keisarilliseen Moskovan tekniseen kouluun (nykyinen Moskovan teknillinen valtionyliopisto). Pian tämän jälkeen hän joutui sotapalveluun, josta hänet vapautettiin vasta vuonna 1920 huonon terveyden vuoksi. Hän jatkoi opintojaan valmistuen insinööriksi vuonna 1925. Yksimoottorisen lentokoneen runkoa koskevan lopputyönsä hän teki Andrei Tupoleville. 

Maaliskuussa 1925 Suhoi alkoi työskennellä TsAGIssa, jossa hän osallistui muun muassa TB-1- ja TB-3-pommikoneiden suunnitteluun. Vuonna 1932 hänestä tuli pääsuunnittelija eräälle TsAGIn osastolle. Vuonna 1938 hänet ylennettiin suunnittelutoimiston päälliköksi. Monet muut tunnetut lentokonesuunnittelijat olivat samaan aikaan vangittuina tekaistuilla syytteillä Stalinin ajan puhdistusten vuoksi, myös TsAGIn varsinainen johtaja Andrei Tupolev.

Syyskuussa 1939 Suhoi perusti oman suunnittelutoimiston, josta tuli OKB Suhoi. Se oli Harkovassa, josta Suhoi ei pitänyt. Hän halusi Moskovaan, jonne pääsikin vuonna 1940. 1942 hän huomasi, ettei hänellä ollut omaa tehdasta eikä siten mitään suunniteltavaakaan. Su-6-rynnäkkökone hävisi kilvan Iljušin Il-2:lle. 

Suhoi pääsi valmistamaan lentokoneita vasta toisen maailmansodan jälkeen. Tuloksena olivat muun muassa Suhoi Su-17, Suhoi Su-24 ja Suhoi Su-27, jonka ensilentoa hän ei ehtinyt nähdä. Hän sai palkinnotkin vasta kuolemansa jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Suhoi Pavel Osipovitš *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija*.  1969-1978. Moskova:  Sovetskaja Entsiklopedija. Viitattu 22.7.2022. (venäjäksi)
2. ↑  Pavel Sukhoj *Store norske leksikon, snl.no*. Viitattu 22.7.2022. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pavel Suhoi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
Museorakennus.
**Bröhan-museo** on kuvataidetta, sisustustaidetta ja muotoilua esittelevä museo Berliinin Charlottenburgissa. Se on erikoistunut kolmeen tyylisuuntaukseen: jugendiin (tai art nouveauhun), art decoon ja funktionalismiin. Näyttelyesineet kuten huonekalut, maalaukset ja koriste-esineet ovat esillä tilataidekokonaisuuksina, jossa museon huoneet on sisustettu eri tyylisuuntien mukaan.

Museo on saanut nimensä perustajaltaan, keräilijä Karl H. Bröhanilta (1921–2000), joka lahjoitti vuonna 1981 yksityisen kokoelmansa Berliinin kaupungille. Aiemmin Bröhanin kotitalossa Dahlemissa esillä olleet kokoelmat asetettiin 1983 näytteille nykyiseen museorakennukseen, joka oli alkujaan ollut Charlottenburgin linnan yhteyteen kuulunut kasarmi. Kokoelmiin kuuluu muun muassa tunnettujen suunnittelijoiden huonekaluja ja huomattavan laaja kokoelma posliiniesineitä. Maalausten joukossa on muun muassa berliiniläisten sesessionistien töitä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 188. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos Kunst & Architektur Berlin.
2. ↑  Das Museum (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi) Bröhan-Museum. Viitattu 26.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bröhan-museo** Wikimedia Commonsissa

* Museon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
**Lee Tae-il** (kor: 이태일) (s. 24. syyskuuta 1990), paremmin tunnettuna artistinimellä **Taeil** (kor: 태일), on eteläkorealainen laulaja,  jonka levy-yhtiö on Seven Seasons. Hän on Block B-yhtyeen päävokalisti ja vanhin jäsen.

Biografia
---------

Lee Tae-il syntyi Seoulissa, Etelä-Koreassa, jossa hän asui vanhempiensa, isosiskonsa ja pikkuveljensä kanssa. Hän valmistui Global Cyber -yliopistosta ja aiemmin opiskeli paikassa nimeltä "Kim Myung-ki's Vocal Academy". Ennen kuin hän liittyi Block B:hen, hän oli kilpailija MBC Star Audition 1:sessä.

Ura
---

Block B:n kanssa olemisen lisäksi, Taeil piti kaksi soolokonserttia Tokiossa, Japanissa 13. Tammikuuta 2017. Hän myös oli mukana ohjelmassa nimeltä "Seven-show, six-city tour of Japan" Block B jäsenen U-Kwonin kanssa 26. Elokuuta - 7. Syyskuuta 2017 asti mainostaakseen Taeilin ja U-Kwonin yhteistä ryhmää "T2U".

Diskografia
-----------

Katso myös: Block B discography

**Singlet**

| Nimi | Vuosi | Albumi |
| --- | --- | --- |
| Inspiring (흔들린다) | 2015 | Ei albumi single |
| It Was Love (사랑이었다) | 2016 | Blooming Period |
| A Doll's Dream (인형의 꿈) | 2016 | Woman With A Suitcase OST |
| Come To Me (내게 와요) | 2017 | Radiant Office OST |
| Easiest Thing To Do (가장 쉬운 일) | 2017 | Man Who Dies To Live OST |

Aiheesta muualla
----------------

Twitter

Instagram

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Håkan Gustaf Wolmar af Heurlin** (14. helmikuuta 1901 Turku – 10. lokakuuta 1978 Turku) oli suomalainen tilanomistaja ja järjestövaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.

Af Heurlinin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, tilanomistaja Alexander Wilhelm af Heurlin ja vapaaherratar Margareta (Maggie) Aminoff ja puoliso vuodesta 1943 sairaanhoitaja, vapaaherratar Elly Aminoff. Af Heurlin opiskeli maataloutta ja toimi sitten vuoteen 1930 asti tilanhoitajana isänsä omistamassa Kuitian kartanossa. Jaossa vuonna 1930 hän sai omistukseensa ja viljeltäväkseen päätilasta erotetut Kassorin ja Brattnäsin tilat. Päätila Kuitian kartano siirtyi hänen omistukseensa vuonna 1949.

Af Heurlin uudisti tilanpitoa, paneutuen karjatalouteen, viljan ja juurikkaiden viljelyyn sekä metsänhoitoon. Hänellä oli myös huomattava määrä luottamustehtäviä maatalouden piirissä, mukaan lukien Suomen Talousseura, Sydvästra Finlands jordbrukarklubb, Ayrshire-yhdistys ja Maataloustyönantajain Liitto. Hän osallistui Paraisilla ja laajemmin Länsi-Suomessa osuustoiminnallisiin, koulutus- ja metsänhoitojärjestöihin ja yhdistyksiin, samoin kuin liikeyritysten johtoelimiin. Af Heurlin oli aktiivinen RKP:n poliitikko paikallisesti ja valtakunnallisesti ja toimi Paraisten kunnanvaltuuston jäsenenä, varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut af Heurlin oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1954.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Håkan af Heurlin *Biografiasampo*. Viitattu 25.4.2022.