recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Patrick Konrad** (s. 13. lokakuuta 1991 Mödling, Ala-Itävalta) on itävaltalainen maantiepyöräilijä.

Konrad aloitti ammattilaisuransa Tyrol–Teamissa, jota edusti vuodet 2010–2011. Seuraavan vuoden hän ajoi Team Vorarlbergissa, 2013 Etixx-iHNed-joukkueessa ja kauden 2014 alkupuolen Team Gourmetfein Simplon Wels -tallissa. Hän aloitti nykyisessä tallissaan, nimeltään tuolloin Team NetApp–Endura, harjoittelijana syksyllä 2014. Seuraavina kahtena vuonna talli tunnettiin nimellä Bora-Argon 18 ja vuodesta 2017 lähtien Bora-Hansgrohe. Hän voitti 16. etapin Ranskan ympäriajossa 2021.

Saavutuksia
-----------

2009
Int. Oberösterreich Juniorenradrundfahrt, 2. etapin voitto
2012
Ratapyöräilyn takaa-ajon Itävallan-mestaruus
2013
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailussa kolmas
2014
Int. Oberösterreich Juniorenradrundfahrt, 2b. etapin voitto
Oberösterreichrundfahrt, kokonaiskilpailun voitto
Itävallan ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
Ratapyöräilyn takaa-ajon Itävallan-mestaruus
2017
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
2018
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs
Puolan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Grand Prix Cycliste de Québec, viides
2019
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Maantieajon Itävallan-mestaruus
Clásica de San Sebastián, kuudes
2020
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
2021
Aika-ajon Itävallan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 16. etapin voitto, 14. etapilla toinen
2022
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viidestoista
BEMER Cyclassics, viides
2023
Liège–Bastogne–Liège, kahdeksas
Eschborn–Frankfurt, toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s

Lähteet
-------

1. 1 2  Patrick Konrad *procyclingstats.com*. Viitattu 2.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Patrick Konrad *cyclingarchives.com*. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
**Toistettavuuskriisi** on tällä hetkellä (2021) käynnissä oleva tieteen metodologiaa koskeva kriisi, jonka ytimessä on havainto, että monien tieteellisten tutkimusten tuloksia on vaikeaa tai mahdotonta uusintaa. Koska uusintaminen on kuitenkin oleellinen osa tieteellistä metodia, tällaiset epäonnistumiset tutkimuksissa vievät uskottavuutta niihin pohjautuvilta teorioilta ja näin ollen samalla myös laajemmin tieteelliseltä tiedolta.*lähde?*

Toistettavuuskriisi koskee voimakkaimmin yhteiskunta- ja lääketiedettä, joiden parissa on tehty suuria ponnistuksia perinteisten tulosten uudelleen tutkimiseksi, jotta niiden luotettavuus ja mahdolliset tutkimusten epäonnistumisien syyt voidaan selvittää. Survey-tutkimusten perusteella kriisi koskee myös luonnontieteitä.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Mitä toistettavuuskriisistä pitäisi ajatella? Johdanto tutkijoiden haastatteluihin Helsingin yliopisto
* Inkeri Koskinen: Millaisia aloja toistettavuuskriisi koskee? Eufemia. Tampereen yliopisto
**Cellettes** on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 8 kilometriä Bloisin kaupungista kaakkoon.

Kunnan alueella oleva linna *Château de Beauregard* oli 1500-luvulla Ranskan kuningas Frans I:n metsästysmaja. Linnaa laajennettiin myöhemmin 1500-luvulla, ja 1600-luvulla linnan omistanut Ranskan kuningas Ludvig XIII:n entinen ministeri Paul Ardier hankki linnan seinille 327 muotokuvaa, joka on Euroopan suurin tunnettu historiallisten muotokuvien kokoelma. Yksityisomistuksessa olevaan linnaan ja puistoon pääsee tutustumaan. Nykyaikaisen puutarhan on suunnitellut puutarhan suunnittelija Gilles Clément, joka on yhdistänyt näyttävästi noin 400 perennalajia ja pensasta.

  

* Linnan muotokuvagalleriaLinnan muotokuvagalleria
* Linnan puutarhaaLinnan puutarhaa

Lähteet
-------

1. ↑  Insee
2. ↑  Château de Beauregard L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 10.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cellettes (Loir-et-Cher)** Wikimedia Commonsissa
**Tapaus Ritva Valkama** oli näyttelijä Ritva Valkaman oma televisioshow, jota Yle TV2 tuotti kevät- ja kesäkaudella 1972 alaotsikolla "Sketsejä, musiikkia ja asiaa". Sarjan käsikirjoittajia olivat Matti Rosvall ja Jussi Tuominen ja Valkaman lisäksi muita vakioesiintyjiä Pertti Palo ja Seppo Korjus. Jokaisessa jaksossa oli myös vierailija, heitä olivat ainakin Anita Välkki, Fredi, Eila Roine ja Liisa Roine. Musiikin sovituksista ja johdosta vastasi Paavo Raninen.

*Helsingin Sanomien* televisioarvostelija Jukka Kajava moitti sketsien ja vitsien käsikirjoituksia koulupoikien speksien tasoisiksi ja väkinäisiksi, mutta kehui Ritva Valkaman huumorintajua ja luontevuutta, usein myös vierailevia tähtiä. Valkaman tai muidenkaan vakioesiintyjien laulutaitoja hän ei arvostanut ja kirjoitti sarjan keskusteluuosuuksien edustavan todella kömpelöä tv-ohjausta. Kajava arveli, että Valkamassa voisi olla aineksia paljon parempienkin televisio-ohjelmien keskushenkilöksi, mikä sitten toteutuikin 1970-luvun lopulta alkaen Mainos-TV:n sarjoissa *Parempi myöhään* (1979) ja *Ollaan kuin kotonanne* (1982).

Lähteet
-------

1. 1 2  Kajava, Jukka: Shown tähtivieras työttömyyskortistosta.  *Helsingin Sanomat*, 28.7.1972, s. 31. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Haku "Tapaus Ritva Valkama", Ritva-tietokanta, Kavi. Haettu 17.3.2023.
3. ↑  Kajava, Jukka: Ashtonien joulushow.  *Helsingin Sanomat*, 7.3.1972, s. 37. Näköislehti (maksullinen).
4. ↑  Kajava, Jukka: Huono laulu pilasi hyvän Valkama-shown.  *Helsingin Sanomat*, 14.7.1972, s. 32. Näköislehti (maksullinen).

Aiheesta muualla
----------------

* Miau-duo, Ritva Valkama juttelee ja laulaa vieraansa Anita Välkin kanssa, video 3 min. Yle Elävä arkisto.
**Space World** oli Nintendon järjestämä videopelitapahtuma, joka yleensä pidettiin Nintendon laitepaljastuksia varten. Space Worldia ei järjestetty vuosittain, kuten useita muita suuria pelitapahtumia. Space World järjestettiin aina Japanissa, joko Tokiossa tai Kiotossa, jossa Nintendolla on päämaja.

Viimeisimmässä, vuoden 2000 Space World -tapahtumassa paljastettiin Nintendo GameCube ja Game Boy Advance. Useita faneja innostutti uusia pelejä yhdistävällä trailerilla ollut kohtaus, jossa nähtiin Link ja Ganon taistelemassa – yhteenotto oli toteutettu realistisilla grafiikoilla. Taistelukohtaus oli kuitenkin vain tehoja esittelevä demo, ja seuraavassa *Zelda*-pelissä, *The Legend of Zelda: The Wind Wakerissä* oli cel-shading-tekniikalla toteutetut, sarjakuvamaiset grafiikat.

Vuonna 2006 Space Worldia huhuttiin järjestettävän Wii-paljastuksille, varsinkin, kun Nintendo ei aikonut ottaa osaa 2006 Tokyo Game Show -tapahtumaan. Nintendolla ei kuitenkaan ollut suunnitelmia pitää Space Worldia vuonna 2006..

Tapahtumassa paljastettuja laitteita
------------------------------------

* Nintendo GameCube
* Nintendo 64
* Nintendo 64DD
* Game Boy Advance

Lähteet
-------

1. ↑
**Tapaus Punahilkka** (engl. *Hoodwinked!*) on vuonna 2005 julkaistu tietokoneanimoitu toiminnallinen komediaelokuva, jonka ovat tuottaneet Blue Yonder Films ja Kanbar Entertainment. Elokuvan käsikirjoittivat ja ohjasivat Cory Edwards, Todd Edwards ja Tony Leech ja sen alkuperäisiä ääninäyttelijöitä ovat Anne Hathaway, Glenn Close, Jim Belushi, Patrick Warburton, Andy Dick, David Ogden Stiers, Xzibit, Anthony Anderson ja Chazz Palminteri.

Elokuva perustuu punahilkka-kansanperinteeseen ja se on saanut vaikutteita myös elokuvista *Rashomon – paholaisen portti* ja *Epäillyt*. Elokuva alkaa Punahilkan isoäidin mökiltä, jonne on kerääntynyt väkeä selvittämään, mitä talossa on tapahtunut. Poliisit yrittävät selvittää tapahtumaa ja Punahilkka, isoäiti, susi ja puunhakkaaja pääsevät kukin kertomaan oman versionsa tarinasta.

Elokuvan jatko-osa *Tapaus Punahilkka 2* julkaistiin vuonna 2011.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Seera Alexander  | … |  Punahilkka
  |
|  Seela Sella  | … |  isoäiti
  |
|  Mikko Kivinen  | … |  puunhakkaaja
  |
|  Jussi Lampi  | … |  iso paha susi
  |
|  Antti Lang  | … |  etsivä Bill Stork
  |
|  Veikko Honkanen  | … |  etsivä Nicky Flippers
  |
Book #1: Double Trouble
**Nintendo Adventure Books** on Archway Booksin vuosina 1991 ja 1992 julkaisema seikkailukirjasarja. Kirjan idea perustuu Choose Your Own Adventure -kirjasarjan formaattiin, jossa lukija valitsee vaihtoehdoista seikkailun kulun. Kirjoissa on monta loppua ja seikkailun eteneminen rajoitetaan lukemalla vain lukijan valinnan mukaiset sivut. Nintendo Adventure Books -kirjoja julkaistiin kaksitoista, joista kymmenen on Mario-aiheisia ja kaksi The Legend of Zelda -aiheisia. Jokaisessa kirjassa on 121 sivua.

Kirjoissa lukija asettuu kirjan päähenkilön asemaan ja joutuu tekemään valintoja tämän puolesta. Tarinan edetessä lukija saa haltuunsa esineitä ja kolikoita ja kirjat sisältävät taulukon, josta pelaaja voi jälkeenpäin tarkastaa menestymisensä tavaroiden hankkimisessa. Kirjoissa on monta loppua, joista yksi on voittoisa ja loput päättyvät tekstiin *Game Over*.

Englanninkielisiä alkuteoksia käännettiin hollanniksi (*Nintendo - Kies je eigen avontuur*, Tijgerboek), unkariksi ja ruotsiksi.

Kirjojen nimet ja kirjoittajat
------------------------------

**Englanniksi**

1. *Double Trouble*, Clyde Bosco
2. *Leaping Lizards*, Clyde Bosco
3. *Monster Mix-Up*, Bill McCay
4. *Koopa Capers*, Bill McCay
5. *Pipe Down!*, Clyde Bosco
6. *Doors to Doom*, Bill McCay
7. *Dinosaur Dilemma*, Clyde Bosco
8. *Flown the Koopa*, Matt Wayne
9. *The Crystal Trap*, Matt Wayne
10. *The Shadow Prince*, Matt Wayne
11. *Unjust Desserts*, Matt Wayne
12. *Brain Drain*, Matt Wayne

**Hollanniksi**

1. *Groot gevaar* (käännös *Double Trouble*sta)
2. *De handige hagedis* (käännös *Leaping Lizards*sta)
3. *Van onderen!* (käännös *Pipe Down!*sta)
4. *De duistere deur* (käännös *Doors to Doom*sta)

**Unkariksi**

1. *Dupla gubanc* (käännös *Double Trouble*sta)
2. *A nyúlkirály* (käännös *Leaping Lizards*sta)
3. *A nagy kavarodás* (käännös *Monster Mix-Up*sta)

**Ruotsiksi**

1. *Prinsen från skuggorna* (käännös *The Shadow Prince*sta)
2. *Farligt frosseri* (käännös *Unjust Desserts*sta)
3. *Kristallfällan* (käännös *The Crystal Trap*sta)
4. *Kampen om dinosaurielandet* (käännös *Dinosaur Dilemma*sta)

Lähteet ja Aiheesta muualla
---------------------------

* Kirjojen esittely
* Numero #10
**Kansakoulunopettajain leski- ja orpokassa** oli aiemmin Suomessa eläkelaitos, josta maksettiin kansakoulun miesopettajien leskien ja turvattomien lasten eläkkeet.

Toiminta
--------

### Eläkkeen maksaminen

Kansakoulunopettajain leski- ja orpokassan osakkaita olivat kaikki valtionapua nauttivissa kansakouluissa palvelevat virkakelpoiset miesopettajat. Kassan johtokunta saattoi myös ottaa osakkaiksi muita virkakelpoisia miesopettajia, jotka työskentelivät muissa oppilaitoksissa kuin kansakouluissa.

Jokaisen osakkaan leski sai koko elinaikansa tai siihen asti, kunnes meni uusiin naimisiin, eläkettä, jonka suuruus vaihteli. Ensimmäisenä eläkevuotena se oli 8 000 markkaa ja sitten vuosittain 5 000 markkaa. Jos osakkaalta oli jäänyt lesken lisäksi yksi tai useampia alle 18-vuotiaita lapsia, eläkkeeseen lisättiin 2 000 markkaa yhdestä lapsesta, 1 000 markkaa toisesta ja 500 markkaa jokaisesta useammasta lapsesta. Jos osakkaalta oli jäänyt ainoastaan lapsia, niin yksi lapsi sai ensimmäisenä vuotena 8 000 markkaa ja sitten vuosittain 5 000 markkaa, toinen lapsi lisäksi 2 000 markkaa, kolmas 1 000 markkaa ja jokainen seuraava 500 markkaa.

Lapset saivat nauttia eläkettä kunnes täyttivät 18 vuotta. Jos lapsi 18 vuotta täytettyään oli mielisairas taikka muun taudin tai vian takia ei kyennyt elättämään itseään eikä todistettavasti omistanut muita varoja elatuksekseen, sai tällainen lapsi nauttia eläkettä jatkuvasti niin kauan kuin sellaista tilaa kesti.

Ainoastaan laillinen avioliitto oli eläkeoikeuden perustana. Sellaisen osakkaan kuolinpesälle, johon ei jäänyt ketään eläkkeeseen oikeutettua, maksettiin takaisin osakkaan suorittamat eläkemaksut ilman korkoa enintään 8 000 markkaan saakka. Ottolapsilla ja lapsipuolilla oli samat oikeudet eläkkeeseen kuin rintaperillisilläkin. Kasvattilapsilla ja laillisessa erossa olevalla vaimolla ei ollut eläkeoikeutta.

### Eläkkeen hakeminen

Eläkehakemus tehtiin kassan Helsingissä olevalle johtokunnalle, ja siihen piti liittää ohjesäännön määräämät seuraavat todistukset: papintodistus, asianomaisen tarkastajan tai sen koulun johtokunnan todistus, jonka palveluksessa hakijan mies- tai isävainaja viimeksi oli, lääkärintodistus tarvittaessa sekä ilmoitus siitä, mistä hakija halusi nostaa eläkkeen tai sen sijasta palautuvat vuosimaksut.

Katso myös
----------

* Kouluvirkakunnan eläkekassa
* Leski- ja orpokassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hakkila, Esko (toim.): "Eläke", *Lakiasiain käsikirja*, s. 157. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Kansakoulunopettajain leski- ja orpokassan ohjesääntö. (27.12.1932).
Puun vuosirenkaita.
**Vuosilusto** eli **vuosirengas** on puuhun vuoden kuluessa kasvava uusi kerros. Puun poikkileikkauksessa lustot erottuvat toisistaan, koska paksuuskasvukauden loppua kohti uudet solut pienenevät. Suurisoluisempaa vuosikasvun osaa sanotaan kevätpuuksi eli varhaispuuksi ja pienisoluisempaa osaa kesäpuuksi eli myöhäispuuksi.  Kaadetun puun ikä voidaan laskea kannosta, jolloin puun biologinen ikä voi olla 3–5 vuotta enemmän kuin vuosirenkaiden lukumäärä. 

Vuosilustoja voidaan käyttää hyödyksi vuosirengasajoituksessa eli dendrokronologiassa esimerkiksi vanhojen puuesineiden iän määrittämisessä. 

Lehtipuihin verrattuna havupuiden vuosilusto jakautuu selkeästi kevätpuuhun ja kesäpuuhun, joista kevätpuu on vaaleaa ja kesäpuu tummahkoa. Puuaineen muodostus on nopeinta keväällä. Puun vanhetessa rungon sisimmät solukot kuolevat muodostaen sydänpuuta, joka on tummempaa kuin pintapuu eli manto, joka on elävää solukkoa. Erityisesti havupuissa sydänpuun ja mantopuun ero on selvä.

Havupuissa ja hajaputkiloisissa lehtipuissa vesi kulkeutuu maasta pintapuussa, muutaman uloimman vuosiluston alueella. Kehäputkiloisissa lehtipuissa vesi virtaa pääasiassa uloimman vuosiluston kevätpuussa. Sisemmät vuosilustot ovat havu- ja lehtipuissa merkityksettömiä veden kulkureittinä.

Lähteet
-------

1. ↑  Tirri, R. Lehtonen, J. Lemmetyinen, R. Pihakaski, S. & Portin, P.: *Biologian sanakirja*. Helsinki: Otava, 2001. ISBN 951-1-17618-8.
2. ↑  Metsätaito-opas 2005. ISBN 952-5118-73-8
3. 1 2  Kellomäki, Seppo: *Metsäekologia*, s. 70, 226. Joensuun yliopisto, 1991. ISBN 951-696-694-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vuosilusto** Wikimedia Commonsissa
**Kansakoulutyttö II** on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1908. Kooltaan tämä työ on 71×40,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se ostettiin vuonna 1915.

*Kansakoulutyttö II* on Helene Schjerfbeckin modernistisia maalauksia, jonka hän maalasi Hyvinkäällä. Ns. Hyvinkään vuosinaan (jolloin hän ei sieltä pois matkustellut) Schjerfbeck lähetti usein töitään arpajaisvoitoksi Turkuun tai Helsinkiin. *Kansakoulutyttö II* on Turun taideyhdistyksen arpajaisvoitto huhtikuussa 1909, josta sen voitti rouva Anna Ramstadius. Maalauksen seuraava omistaja oli rouva W. Munsterhjelm, joka myi tämän Taideyhdistyksen kokoelmiin.

Maalauksen aiheesta syntyi samaan aikaan myös öljyvärein puulle maalattu *Kansakoulutyttö I*, 30×20 cm. Siinä on sama malli kuvattu vyötäröstä ylöspäin samoissa vaatteissa. Työ kuuluu yksityiskokoelmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Helene Schjerfbeck 150 vuotta*. Ateneumin taidemuseon näyttelyteos. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kansakoulutyttö II.
**Liedon Säästöpankki** on suomalainen säästöpankki, joka kuuluu Säästöpankkiryhmään. Se on yksi ryhmän suurimmista ja kannattavimmista pankeista. Sillä on noin 51 000 asiakasta ja 120 työntekijää. Pankki on nimensä mukaisesti lähtöisin Liedosta, ja se toimii pääosin Turun talousalueella.

Liedon Säästöpankki kertoi vuonna 2022 tavoitteestaan irtautua Säästöpankkiryhmästä ja yhdistyä Oma Säästöpankkiin. Yhdistymisen on tarkoitus tapahtua syksyllä 2022. Irtautuminen on aiheuttanut kohua muissa Säästöpankkiryhmän pankeissa, koska Liedon Säästöpankki on yksi ryhmän merkittävimmistä pankeista. Liedon Säästöpankin irtautumisen myötä Säästöpankkiryhmä on joutunut irtisanomaan 21 ihmistä ja sen tasearvo pienenee noin 10 prosenttia.

Pankin perusti vuonna 1895 Liedon Nuorisoseura. Vuonna 2019 pankin tase oli 1084,5 miljoonaa euroa, talletukset 776,9 miljoonaa euroa, luotot sisältäen välitetyt luotot 1095,1 miljoonaa euroa. Vakavaraisuusprosentti oli 23 %, liikevoitto 12,9 miljoonaa euroa.  *lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Liedon Säästöpankki pitää siitä tehtyä kilpailevaa ostotarjousta kiusantekona.  *Turun Sanomat*, 20.7.2022, s. 9. Artikkelin verkkoversio.
2. ↑  Anttila, Timo: Viimeinen lähtijä sammuttaa valot.  *Turun Sanomat*, 20.7.2022, s. 9. Artikkelin verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Liedon säästöpankin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ctenochaetus** on välskärikalojen heimon suku, johon kuuluu yhdeksän lajia. Neljää lajia pidetään akvaariokaloina, mutta ne eivät ole niin yleisiä kuin monet muut välskärikalat.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*Ctenochaetus*-välskärit ovat muodoltaan litteitä kiekkoja, ja ne jäävät alle 25 cm pitkiksi. Niiden kuono on melko terävä, mutta silti tylpempi kuin *Zebrasoma*-välskärien. Niillä on kampamaiset hampaat, joilla ne voivat siivilöidä pehmeää levämössöä.

Elinympäristö
-------------

*Ctenochaetus*-välskärit elävät luonnossa riuttojen jyrkkien reunojen lähistöllä.

Käyttäytyminen
--------------

*Ctenochaetus*-välskärit elävät luonnossa pareittain tai parvissa, mutta akvaariossa niitä suositellaan yleensä pidettäviksi vain yksi yksilö samaa lajia, ellei allas ole todella iso. Akvaariossa hengissä pitämisen suurin haaste on saada kala syömään tarpeeksi.

*Ctenochaetus*-välskärit ovat välskärikaloiksi rauhallisia, ja sopivat muiden rauhallisten lajien seuraan.

Ravinto
-------

*Ctenochaetus*-välskärit ovat luonnossa periaatteessa kasvinsyöjiä; syömänsä levän joukossa ne kuitenkin nielaisevat ilmeisesti myös melkoisen määrän pieniä selkärangattomia. Akvaariossa niille tarjotaan kasvipitoista sekaruokaa.

Kun muut välskärit repivät irti rihmamaista ja kuituista levää, *Ctenochaetus*-välskärit keskittyvät irtaimen levämössön imurointiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Species in the genus *Ctenochaetus*. (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
2. 1 2 3  Fenner, B.: The "Bristle-Tooth" Surgeonfishes, Genus Ctenochaetus Wetwebmedia.
3. 1 2  Chevron Tang Animal World.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q137748
* Wikispecies: Ctenochaetus
* AFD: Ctenochaetus
* BOLD: 3672
* CoL: 3WYP
* Fossilworks: 301219
* GBIF: 2379619
* iNaturalist: 47618
* IRMNG: 1055763
* ITIS: 172305
* NCBI: 75019
* uBio: 118469
* WoRMS: 204635

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee ruotsalaista veturisarjaa. Dm3 ja Dm4 olivat myös suomalaisten moottorijunien tyyppimerkintöjä.*
Dm3-sarjan veturi Abisko Östran asemalla.
**Da, Dm** ja **Dm3** ovat ruotsalaisen sähköveturityypin eri variantteja. Eri sarjan veturit eroavat toisistaan vain akselijärjestyksen ja hyttien lukumäärän perusteella. Veturityypit kehitettiin 1940-luvulla, jolloin tarvittiin uutta voimakkaampaa sähköveturityyppiä. Helpoten tämä tapahtui modernisoimalla ja kehittämällä olemassa olevaa D-sarjan veturia tarvetta vastaavaksi.

Da
--

Alun perin Da-sarjan vetureita oli tarkoitus modernisoida, mutta töiden edetessä veturista tuli käytännössä uutta konstruktiota. Loppujen lopuksi D- ja Da-sarjojen vetureilla ei ollut juurikaan muuta yhteistä kuin akselijärjestys. Statens Järnvägarin omistamat Da-sarjan veturit ajoivat viimeiset ajonsa vuoteen 1995 mennessä.

Dm ja Dm3
---------

Dm-sarjan veturit ovat yksiohjaamoisia, joten niitä käytettiin aina kahden veturin yksikkönä molempiin suuntiin ajon mahdollistamiseksi. Dm-sarja tuli liikenteeseen Malmbanan-radalla 1950–1960-luvuilla, jossa niitä käytettiin lähes yksinomaan raskaiden malmijunien vetoon.

1960–1970-luvuilla Dm-sarjaa muutettiin lisäämällä vetureiden väliin kolmas ohjaamoton apuveturi, joka oli muutoin Dm-sarjan veturin kaltainen. Statens Järnvägar käytti näin muodostetusta yksiköstä sarjatunnusta Dm+Dm3+Dm. Kun MTAB otti hoitaakseen malmiliikenteen, muutettiin sarjatunnukseksi nykyisin käytössä oleva Dm3.

Sarjan vetureita on nykyisin käytössä Luulajan–Kiirunan–Narvikin välisellä Malmbanan-radalla, jossa niitä käytetään raskaiden malmijunien vetoon. Jäljellä olevat 15 Dm3-veturia omistaa kaivosyhtiö LKAB:n alainen liikenneyhtiö MTAB.

Tekniset tiedot
---------------

Tekniset tiedot koskevat koko kolmiosaista yksikköä.

* **Pyörästöjärjestys:** 1D+D+D1 (ohjaamoyksiköissä neljä vetävää akselia ja yksi juoksuakseli, keskiyksikössä vain neljä vetävää akselia)
* **Kokonaispaino:** 273 tonnia
* **Kokonaispituus:** 35 250 mm
* **Teho:** 7 200 kW
* **Nopeus:** 75 km/h
* **Suurin vetovoima:** 940 kN

Dm3-sarjan vetureiden voimansiirto on sähkömekaaninen: ajomoottorin kehittämä teho siirretään mekaanisesti moottorin akselilta kiertokankien avulla pyörille.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Da** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dm3** Wikimedia Commonsissa

* Malmbanan -galleria (englanniksi)
**Pyhäkoulu** oli hämeenlinnalainen deathrock-vaikutteita omaksunut hardcore punk -yhtye, joka toimi vuosina 1984–1990. 

Seitsenvuotisen toimintansa aikana Pyhäkoulu julkaisi neljä levyä, joista yksi oli LP. Yhtyeen keulahahmona ja laulajana toimi Sanna "Saku" Rajala, joka oli jo vuosia toiminut paikkakunnan punkpiireissä. Alun perin ideana oli perustaa tyttöyhtye, mutta aie kaatui kitaristin puutteeseen. Pyhäkoulun perustajajäsenet olivat Rajala, rumpali Kaija Haavisto sekä basisti Tiina Prunnila. 

Ensikeikan kokoonpano oli kuitenkin Rajala (laulu), Juha "Pera" Perkiömäki (kitara), Kaija Haavisto (rummut) sekä Ari Salvisto (basso). Tällä kokoonpanolla yhtye julkaisi yhdessä kankaanpääläisen Abortti 13:n kanssa EP:n *Lapsuusmuistoja*. Ensimmäisen levyn jälkeen basistiksi vaihtui Sami "Läski" Kiiski. Vuonna 1986 yhtye levytti helsinkiläiselle Dekadenz-levymerkille kahdeksan kappaleen mini-LP:n. Levyn jälkeen rumpaliksi tuli loimaalaisen Seppo Kankareen jälkeen Olli Lehtonen. Kokoonpano muuttui vielä kerran, kun Perkiömäki muutti Saksaan. Tilalle tuli Ari-Pekka "Ape" Lappalainen, joka oli hämeenlinnalaisen alakulttuurijulkaisu *Nuohon* päätoimittaja. Rajalalla ja Lappalaisella oli myös aikaisempaa yhteistyötä taustalla punk-orkesteri "Saasteen" muodossa.

Vuonna 1987 yhtye julkaisi omakustanne-EP:n *Sankari*. Vuonna 1988 Lappalainen kuoli auto-onnettomuudessa, eikä Pyhäkoulu ollut enää entisensä. Lappalaisen tilalle tuli Jani Seppälä, ja yhtye julkaisi vielä Lappalaisen muistolle LP:n *Post Mortem*. Pyhäkoulu hajosi lopullisesti vuonna 1990. 

2010-luvulla Rajala teki comebackin ja toimi helsinkiläisen Neurovisio-punkyhtyeen vokalistina vuosina 2015–2018. Yhtye soitti myös Pyhäkoulun kappaleita "Korttitalo", "Krapula" ja "Siat".  *lähde?*

Lähteet
-------

* Järvelä, Jukka. *Homma Kävi: Erään Pikkukaupungin Pophistoria*. Hämeenlinna: Karisto, 1997.
Liedon keskuskoulu
**Liedon keskuskoulu** on peruskoulun yläaste Liedossa, Länsi-Suomen läänissä.

Koulu toimi 31.7.2001 saakka nimellä Liedon-Tarvasjoen yläaste ja mukana oli lietolaisten oppilaiden lisäksi oppilaita myös Tarvasjoelta. Tuolloin Tarvasjoella aloitti kuitenkin oma yhtenäinen vuosiluokkien 1–9 peruskoulu, ja vuodesta 1967 alkanut perusopetuksen yhteistyö loppui Liedon ja Tarvasjoen välillä.
1.10 2022 Koulun nimi vaihdettiin Liedon Yhtenäiskouluun johon liitettiin Taatilan Koulu.

Lukuvuodella 2008-2009 Liedon keskuskoulussa oli lähes 500 oppilasta ja 50 opettajaa. Koulussa on normaalit yläasteluokat 7–9 (yhteensä 23 luokkaa), joiden perusryhmien oppilasmäärä on noin 22. Lisäksi koulussa on yksi ESY-luokka.

Liedon perusopetuksessa A1-kielenä (ala-asteella kaikille yhteisenä vieraana kielenä) on englanti. Yläasteella kaikille alkavana B1-kielenä opiskellaan ruotsia. Ala-asteella vapaaehtoisena kielenä oppilaat ovat voineet valita ruotsia tai saksaa, joiden opiskelu jatkuu Keskuskoulussa A2-kielenä. Lisäksi kahdeksannella luokalla alkavista B2-kielistä oppilailla on valittavanaan saksa, ranska, venäjä ja italia, joista ryhmät muodostuvat mikäli vähintään noin kymmenen oppilasta on valinnut kielen.

Kirkonkulman koululla aloittanut musiikkiryhmä voivat jatkaa painotettua musiikin opiskeluaan Keskuskoulussa; tunteja on seitsemänsillä vuosiluokilla kaksi viikkotuntia yli normaalin opetussuunnitelman. Uuteen opetussuunnitelmaan koulussa siirrytään vaiheittain siten, että lukuvuonna 2004–2005 uuden OPS:n mukaan opiskelevat 7. luokat, jotka vievät opetussuunnitelmaa mukanaan, ja vuonna 2006 sen mukaan opiskelevat kaikki yläasteen luokat.
Muljulan kyläyhdistyksen mökki

Muljula
-------

  

**Muljulan** kylä Kiteellä sijaitsee valtatie 6:n, rautatien, Orivesi-järven ja lentokentän läheisyydessä. 

Kyläyhteisössä (Muljula, Piimäjärvi, Hammaskallio) asuu n. 300 henkeä ja asukasluku on tasaisesti kasvanut*lähde?*. 

### Yritykset

Toimeentuloa saadaan monenlaisesta yritystoiminnasta, erilaisista teollisuus- ja palveluammateista sekä maa- ja metsätaloudesta. Läheiseltä pienteollisuusalueelta löytyy metalli-, moottori-, metsäkone- ja kuljetusalan yrityksiä. Paikallisia yrityksiä ovat muiden muassa Annin Kartano, Eräskin Oy, Hyvän Olon Kristallisäde, Mest-Ari Ilvonen, T:mi Aki Hukka ja UllanTila.

### Luonto

Alueen järvet Orivesi ja Piimäjärvi ja lukuisat lammet ovat puhdasvetisiä ja runsas kalaisia*lähde?*. Muljulassa vanhalla Puottolaiturilla on veneiden laskuluiska kalastajien ja veneilijöiden käytössä. Vesistöistä huolehtii Piimäjärven ja Muljulan kalavesien osakaskunnat. Muljulassa sijaitsee Kiteen Erä- ja riistapolku. 

Paikallisella metsästysseuralla Piimäjärven Erä ry:llä on 6 000 hehtaaria metsästysaluetta, metsiä ja peltoaukeita, käsittäen turvetuotantosuon laajat nostoalueet. Metsästetyimmät riistalajit ovat hirvi, jänis ja metsäkanalinnut. Seuralla jäsenyys on lisääntynyt nuoremmalla metsästäjäsukupolvella ja naisilla*lähde?*.

### Muljulan kyläyhdistys

Muljulan Kyläyhdistys on rakentanut Salakkaniemeen Rantamajan, saunan ja kodat. Vuosittain järjestetään erilaisia tapahtumia esim. äitienpäiväjuhla, juhannuskokko ja elotapahtuma sekä seurojen yhteistyöllä hirvisoppa ja rantakala. 

Ympäristöhankkeiden perustana ovat alueen luontokohteet: Muljulan kannas, Hovinlampi-Ylälampi -lintujensuojelualue ja Partiissuo. Hankkeiden myötä on syntynyt uutta yritystoimintaa ja työmahdollisuuksia.

### Toimivia yhdistyksiä ja yhteenliittymiä Muljulan alueella

Kylällä toimii kaksi osakaskuntaa: Muljula ja Piimäjärvi sekä Muljulan vesiosuuskunta, Muljulan kyläyhdistys ry, Piimäjärven Erä ry, Muljulan maamiesseura ry, jumppakerho ja seurakuntapiiri.

### Tapahtumia Muljulan alueella

Väkeä keräävät eniten hirvipeijaiset, rantakala, hirvipaisti ja kalasopat, Elojuhlat, Villen saari -tapahtuma, joulupuuro, seurakuntapiirin tapahtumat, kylämajan siivoukset, juhannus- ja uudenvuoden juhlat, uudet asukkaat (viedään Suomen lippu), rotinat, naisten saunaillat, miesten tapaamiset ja kyläretket kylpylään.

### Merkittäviä paikkoja

Vanha hovi, Muljulan hovi, Muljulan kalmisto, Ellolan pihapiiri rakennuksineen, kyläläisten kokoontumispaikka myös Salakkaniemen rantamajalla, Ainon mökki Pukkelonmäessä, Suutarin Jussin mökki Hammaskalliossa, Ullan luomutila, Simonniemi (vanha savolainen maatila) ja Villen saari.

Lähteet
-------

1.  (Arkistoitu – Internet Archive)  

2.   

3. 

1. ↑  Muljulan esittely (Arkistoitu – Internet Archive). Kitee.
2. ↑  Muljulan henkinen ilmapiiri. MSL.fi.
**USS Clarence L. Evans** (runkonumero DE-113) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Cannon-luokka*
Alus tilattiin Wilmingtonista Delawaresta Dravo Corporationilta, missä köli laskettiin 1943. Se laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1944 kumminaan rouva E. E. Evans ja otettiin palvelukseen kolme kuukautta myöhemmin 25. kesäkuuta ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni W. C. Hughes.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Yhdysvaltain Atlantin laivastoon. Se ilmoittautui 2. syyskuuta Norfolkissa kouluttamaan uusia miehistöjä saattuetehtäviin. Norfolkissa alus osallistui uusien kolmen tuuman ampumatarvikkeiden ja akustisten torpedoiden torjuntalaitteiden testaamiseen. Alus aloitti ensimmäisen viidestä matkastaan New Yorkin ja Glasgow'n, Southamptonin, Plymouthin ja Le Havren välillä. Kukin matka kesti kolmisenkymmentä päivää ja niiden välillä alus oli koulutustehtävissä New Londonissa tai Casco Bayssä.

Alus siirrettiin 29. toukokuuta 1945 Brooklyniin huollettavaksi, mistä se vapautui 22. kesäkuuta. Alus liitettiin Quonset Pointin laivaston lentotukikohtaan pelastusalukseksi lentotukialusten lentomiehistöjenkoulutukseen. Se lähti 17. elokuuta Narragansett Baystä Miamiin, jossa se oli pelastusaluksena 2. lokakuuta saakka, jolloin se lähti Brooklyniin huollettavaksi.

Alus saapui Green Cove Springsiin Floridaan 10. marraskuuta, jossa se sijoitettiin reserviin 29. toukokuuta 1947. Alus lainattiin 29. maaliskuuta 1952 osana avustusohjelmaa (engl. *Military Assistance Program*) Ranskalle.

### Berbere

Ranskan laivastossa alus oli nimellä *Berbere* runkonumerolla F723, kunnes se poistettiin palveluksesta 1960.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  DANFS - USS Clarence L. Evans (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  seaforces.org
**Raimo Veranen** (27. heinäkuuta 1942 Helsinki – 4. joulukuuta 2011 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalaistanskalainen kuvataiteilija. Hän asui Tanskassa. 

Veranen opiskeli Helsingin yliopistossa valtiotieteitä ennen kuin ryhtyi taiteilijaksi. Hän teki elämäntyönsä pääasiassa Ruotsissa ja Kööpenhaminassa. Veranen oli kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hän oli Taidemaalariliiton ja Suomen taiteilijaseuran jäsen. Hän kuului myös tanskalaiseen kuvanveistäjien yhdistykseen Den Gyldne. Hän asui Ruotsissa Lundissa josta hän muutti 1970-1980-luvun vaihteessa Kööpenhaminaan. Hänen ateljeensa oli Gylsbodassa.

Hänen töitään on ollut näyttelyissä Suomessa, muun muassa Porissa, Iissä, Verlassa ja Artpurhassa Anjalankoskella. Tanskassa hänen töitään on pysyvästi Tanskan prinssi Henrikin kokoelmissa, Nokian Kööpenhaminan toimipisteessä ja Kastrupin lentoasemalla on työ *Ready to Fly*.

Tunnetuimmissa töissään hän kuvaa alastomia naisfiguureja eroottissävyisesti. Hän edisti Tanskassa suomalaista kulttuuria ja sai niistä ansioista Leijonan ritarikunnan ritarimerkin 1998.

Veranen opetti Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1983-1986 ja oli professori Robert Jacobsenin assistentti.

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin sanomat s. C 5 15.12.2011
2. 1 2 3 4 5  Janne Virkkunen, Suomalainen ääni Tanskan taidelämässä, muistokirjoitus Hs 17.12.2011 s. C 11 Artikkelin verkkoversio
3. ↑  Staffas
4. ↑  SR 28.3.2010
5. ↑  SR 17.2.2010
6. ↑  Pro Artmuseum
7. ↑  Verla.fi
8. ↑  ArtIi
9. ↑  Artpurha, Anjalankoski
10. ↑  Raimo Verasen cv

Aiheesta muualla
----------------

* Raimo Verasen sivusto (englanniksi) (tanskaksi)
**Oleksandr Ivanovytš Kandyba** (ukr. Олександр Іванович Кандиба; 5. joulukuuta 1878 Bilopillja, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 22. heinäkuuta 1944 Praha, Tšekkoslovakia), kirjailijanimeltään **Oleksandr Oles** (ukr. Олександр Олесь), salanimeltään **V. Valentyn**, oli ukrainalainen runoilija.

Oles opiskeli Harkovan eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa eläinlääkäriksi. Hän työskenteli vuodesta 1911 kiovalaisen Lan-kustantamon julkaisemassa kirjallisuuslehdessä *Literaturno-naukovyi vistnyk*. Hän muutti 1919 Budapestiin ja sitten Wieniin, missä hän työskenteli *Na perelomi* -lehden toimittajana ja ulkomailla asuvien toimittajien ja kirjailijoiden liitossa. Hän julkaisi esikoiskokoelmansa *Z žurboju radist obnjalas* 1907. Useissa kokoelmissaan hän kirjoittaa toiveista kansallisesta vapautumisesta ja pettymyksestä vuoden 1905 vallankumouksen epäonnistumiseen. Maanpakolaisuudessa ilmestyneistä kokoelmista heijastuu kaipuu kotimaahan.

Oles kirjoitti maanpakolaiselämästä salanimellä V. Valentyn satiirisia runoja, joiden ensimmäinen osa *Perezva* ilmestyi 1921. Osa tuotannosta, kuten eräät satiiriset komediat, ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeen. Runoissaan hän jäljittelee kansanlaulujen rakennetta. Aiheet ovat usein isänmaallisia. Niistä tuli suosittuja. Olesin runoja on julkaistu antologioissa, ja niitä ovat säveltäneet Mykola Lysenko, Jakiv Stepovyi ja Kyrylo Stetsenko. 1930-luvulla hänen runojensa julkaisu kiellettiin 20 vuodeksi. Koottujen teosten julkaisu aloitettiin 1980-luvulla, ja 1990 ilmestyi Kiovassa kaksiosainen kokoelma.

Oles kuoli vuonna 1944 Prahassa, jonne hänet myös haudattiin ukrainalaisen Volodymyr Myh’ailyšynin maksamalle hautapaikalle. Myh’ailyšynin kuoltua hänen omaisensa päättivät kuitenkin haudata hänet kyseiseen hautaan. Vuonna 2017 Olesin ja hänen vaimonsa ruumiit kaivettiin ylös ja siirrettiin Kiovaan, jossa ne siunattiin Pyhän Vladimirin katedraalissa ja haudattiin Lukjavinkan hautausmaalle. Siunaustilaisuudessa olivat paikalla Ukrainan presidentti Petro Porošenko ja hänen vaimonsa Maryna Porošenko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ivan Koshelivets, Bohdan Kravtsiv: Oles, Oleksander *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 6.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  У Києві перепоховали останки Олександра Олеся *BBC News Україна*.  29. tammikuuta 2017. Viitattu 6. maaliskuuta 2022. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oleksandr Oles** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kastanjasutipuu** eli **sutipuu** (*Pachira aquatica*) on Keski- ja Etelä-Amerikan kosteikoilla luonnonvarainen puu, joka kasvaa noin 18 metrin korkuiseksi. Sen lehdykät ovat säteittäiset ja runko sileä, vihertävä. Kasvi muodostaa syötäviä pähkinämäisiä hedelmiä.

Kastanjasutipuusta on varsinkin Itä-Aasiassa tullut suosittu koristekasvi, ja sen katsotaan tuottavan onnea esimerkiksi liike-elämässä. Lajia on saatavilla myös suomalaisista kukkaliikkeistä huonekasvikäyttöön.

Suvun nimi *Pachira* juontuu eräästä Guayanassa puhuttavasta kielestä.

Hoito-ohje huonekasvina
-----------------------

Ruukkukasvina kastanjasutipuusta voi tulla runsaan kahden metrin korkuinen. Se viihtyy valoisassa tai puoliaurinkoisessa paikassa, suojassa kevään ja kesän kaikkein paahtavimmalta auringolta. Kasville tulee antaa keväästä syksyyn kerrallaan runsaasti vettä, minkä jälkeen multa saa kuivahtaa kunnolla ennen seuraavaa kastelua. 

Talvella kasvia tulee kastella niukemmin. Kastanjasutipuu menestyy hyvin, vaikka sen jättäisi pariksi kolmeksi viikoksi ilman kastelua. Vain liian kuiva huoneilma tuottaa ongelmia ja se saattaa varistaa lehtiään. Sen lehtiä tulee sumuttaa usein riittävän ilmankosteuden takaamiseksi. 

Kastanjasutipuuta tulee lannoittaa keväästä syksyyn vain kerran kuussa. Kastanjasutipuu viihtyy normaalissa huoneenlämmössä koko vuoden, mutta talven se viettää mielellään viileämmässäkin, kunhan lämpö ei laske alle 12 asteen. Kasvin voi istuttaa uudelleen keväällä tarpeen vaatiessa hiukan entistä suurempaan ruukkuun. Halutessaan sitä voi latvoa ankarasti keväällä, ja pelkkä typistetty lehdetön tynkäkin kasvattaa nopeasti uuden verson. 

Lehtien alapinnalle muodostuvat sokeripitoiset pisarat kuuluvat kasvin normaaliin aineenvaihduntaan, eivätkä niin ollen anna aihetta huoleen.

Kastanjasutipuun hedelmä.

Lähteet
-------

1. ↑  Botanic Gardens Conservation International (BGCI) & IUCN SSC Global Tree Specialist Group: *Pachira aquatica* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-1*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 24.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Ella Räty: *Viljelykasvien nimistö*, s. 101. Helsinki: Puutarhaliiton julkaisuja, 2012. ISBN 978-951-8942-92-7.
3. ↑  ONKI-ontologiapalvelu, Kassu (suomenkieliset nimet) Suomen Biologian Seura Vanamon putkilokasvien nimistötoimikunta. Viitattu 19.10.2012.
4. ↑  Floridata
5. ↑  House Into Home (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvaa Puutarha.netin sivuilla

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q310500
* Wikispecies: Pachira aquatica
* APDB: 48468
* CoL: 4BPCN
* EoL: 584765
* EPPO: PCJAQ
* FoC: 250009201
* GBIF: 3152235
* GRIN: 26272
* iNaturalist: 154852
* IPNI: 562651-1
* IRMNG: 10199022
* ITIS: 21604
* IUCN: 146783390
* MoBotPF: 277941
* NCBI: 69118
* Open Tree of Life: 84784
* PalDat: Pachira\_aquatica
* Plant List: kew-2412843
* PLANTS: PAAQ2
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:179762-2
* Tropicos: 3900113
* WFO: wfo-0000397427
* WoRMS: 418731

 |

 |
**USS Cole** on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Arleigh Burke -luokka*
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1994. Alus laskettiin vesille 10. helmikuuta 1995 kumminaan rouva Lee Perry ja otettiin palvelukseen 8. kesäkuuta 1996 Port Evergladesissa Floridassa. Aluksen motto on "Gloria Merces Virtutis" ("Kunnia on urhoollisuuden palkinto").

Palvelus
--------

Helmikuusta syyskuuhun 1998 alus kuului Persianlahdella osana lentotukialus *USS John C. Stenniksen* ympärille koottua laivasto-osastoa. Alus oli elokuusta marraskuuhun 2000 Välimerellä ja Punaisellamerellä osana *USS George Washingtonin* taisteluosastoa.

Alukseen tehtiin 12. lokakuuta 2000 Adenin satamassa Jemenissä pommi-isku. Aluksen kylkeen ajettiin räjähteillä kuormattu moottorivene, jolloin kylkeen repeytyi 40 kertaa 60 jalan aukko ja 17 merimiestä sai surmansa. Vaurioitunut alus kuljetettiin 31. lokakuuta norjalaisella *SS Blue Martinilla* takaisin Yhdysvaltoihin.

Palvelukseen alus palasi 19. huhtikuuta 2002 Pascagoulassa. Alus aloitti ensimmäisen tehtävänsä marraskuusta 2003, josta se palasi toukokuussa 2004. Se osallistui toukokuusta heinäkuuhun 2005 BALTOPS-harjoitukseen, josta se palasi Philadelphian kautta Norfolkiin.

Alus vieraili Suomessa syksyllä 2009.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **USS Cole (DDG-67)**.
1. 1 2 3  USS Cole (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kuuluisa sotalaiva USS Cole kelluu Länsisatamassa perjantaihin asti (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kivipankki** on arkkitehti Ilmari Launiksen suunnittelema rakennus Jämsän keskustassa. Julkisivusta vastasi taiteilija Josef Alanen. Nimensä mukaisesti Kivipankki rakennettiin alun perin pankin toimitiloiksi. Materiaalina käytettiin paikallista harmaata graniittia. Rakennus valmistui 1913 ja se vihittiin käyttöön keväällä 1914.

Nimen "Kivipankki" rakennus sai jo ennen valmistumistaan; kaikkinensa Kivipankin rakennustyömaa oli aikansa Jämsässä ainutkertainen. Talon virallinen nimi oli alkuaan Jämsän kunnan Säästöpankki. Jämsän Säästöpankki siirsi toimintansa uusiin tiloihin 1960-luvulla, jolloin pankkitoiminta Kivipankin tiloissa loppui. Rakennus saneerattiin perin pohjin 1990-luvulla, minkä jälkeen se on palvellut taidegalleriana.

Tyyliltään Kivipankki on jugendin ja kansallisromantiikan yhdistelmä. Sen graniittiseinät hakattiin karkeiksi. Muita Kivipankin arkkitehtoniseen ilmeeseen vaikuttavia ratkaisuja ovat mansardikatto erkkereineen ja talon Seppolankadun puoleiseen päätyyn rakennettu torni.

Kivipankki rakennettiin suhteellisen neitseelliseen ympäristöön noin 250 metriä Jämsänjoesta länteen. 1900-luvun kuluessa Jämsän ydinkeskusta kasvoi joen itäpuolelle muutama sata metriä Kivipankista idän suuntaan. Jämsän ensimmäinen hissillinen kerrostalo, niin kutsuttu Viiskulman kerrostalo, kohosi Kivipankin länsipuolelle vuonna 1954, joten sen varjo lankeaa iltapäivisin Kivipankin ylle - etenkin keväisin ja syksyisin. Etelän ja pohjoisen suuntiin Kivipankista avautuu verraten avoin viherkäytävä.

Lähteet
-------

* Tihilä, Teuvo; Rantala, Taina; Sinivuori-Hakanen, Milla: *Jämsän historiaa aikajanalla*. Jämsän Kotiseutuyhdistys ry, 2009. (suomeksi)

1. 1 2  Galleria Kivipankki *jamsa.fi*.  Arkistoitu 27.5.2018. Viitattu 25.5.2018.
2. ↑  Tihila, s. 20
3. ↑  Maakunnallisesti arvokkaat rakennetut kulttuuriympäristöt Keski-Suomessa *keskisuomi.fi*.  Arkistoitu 5.7.2016. Viitattu 25.5.2018.
4. ↑  Tihila, s. 39

Aiheesta muualla
----------------

* Galleria Kivipankki (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomi.fi: Galleria Kivipankki
**Desulforudis audaxviator** on ekstremofiili bakteeri, joka elää pohjavedessä 1,5–3 km:n syvyydellä maan pinnasta. Tutkimusten mukaan se elää maan alla muista ekosysteemeistä eristäytyneenä ja oman ekosysteeminsä ainoana lajina. Se on ainoa eliö maailmassa, joka pystyy elämään 60 celsiusasteen lämpötilassa, lähes 3 kilometrin syvyydessä ja hapettomassa elinympäristössä.

Tutkijaryhmä tutki Etelä-Afrikassa lähellä Johannesburgia sijaitsevasta kaivoksesta 2,8 km:n syvyydestä maan sisältä otettua vesinäytettä ja löysi yllättäen siitä vain yhden lajin, *D. audaxviatorin*.

*D. audaxviator* saa ravintonsa ympäröivien mineraalien radioaktiivisesta hajoamisesta. *D. audaxviator* on grampositiivinen sulfaatinpelkistäjäbakteeri. 

*D. audaxviatorin* arvellaan hankkineen osan perimästään muilta arkeilta horisontaalisella geeninsiirrolla.

Nimi
----

Bakteerin nimi, *Desulforudis audaxviator*, on peräisin Jules Vernen teoksesta "Matka maan keskipisteeseen". Siinä sankari professori Lidenbrock löytää latinankielisen kirjoituksen "Descende, audax viator, et terrestre centrum attinges" (Laskeudu alas rohkea matkaaja ja saavut Maan keskipisteeseen.).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eliza Strickland: Deep in a Goldmine, an Ecosystem of One  10.10.2008. Discover magazine.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 28.10.2019.
2. ↑  Leino, Raili: Maailman yksinäisin bakteerilaji asuu kultakaivoksen uumenissa *Tekniikka & Talous*.  10.10.2008. Viitattu 28.10.2019.
3. ↑  Catherine Brahic: Goldmine bug DNA may be key to alien life *New Scientist*. Viitattu 11.10.2008.
4. ↑  kirj. suom. englannista "Descend, bold traveller, and you will attain the center of the Earth"

Aiheesta muualla
----------------

* Dylan Chivian, Eoin L. Brodie, Eric J. Alm, *et al.* "Environmental genomics reveals a single-species ecosystem deep within the Earth,", *Science*, 10 October 2008 doi:10.1126/science.1155495
* "At 2.8 km down, a 1-of-a-kind microorganism lives all alone" *Physorg* 2008-10-09
* UniProt, Taxonomy: Desulforudis audaxviator (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q133548
* LPSN: desulforudis-audaxviator
* NCBI: 471827

 |

 |
**Deszkatemplom** (Puukirkko) sijaitsee Miskolcissa, Unkarissa. Reformoidun kirkon käytössä oleva kirkko on rakennettu puusta, mikä ei ole Unkarissa kovin tyypillistä. Nykyinen kirkko on rakennettu vuonna 1999 kopioksi vuonna 1997 tulipalossa tuhoutuneesta kirkosta.

Ensimmäinen Deszkatemplomin paikalla ollut kirkko vihittiin käyttöön 13. syyskuuta 1637. Tieto on kuitenkin suullista perimätietoa eikä se siten ole täysin varma. Ensimmäinen kirjallinen maininta kirkosta on vuodelta 1698. Vuonna 1724 rakennettiin ensimmäinen Deszkatemplomiksi nimitetty kirkko, ja se säilyi muuttumattomana vuoteen 1937 asti, jolloin huonoon kuntoon päässyt kirkko rakennettiin uudelleen. Rakentamisessa käytettiin Transilvaniasta tuotua puuta, ja myös kirkon koristelussa oli transilvanialaisia piirteitä. Vuonna 1997 4. joulukuuta vastaisena yönä eräs mielisairas sytytti kirkon palamaan, ja se paloi maan tasalle. Julkisen keräyksen ja valtiontuen avulla kirkko rakennettiin uudelleen kahdessa vuodessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Wooden Church Miscolc.hu.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 15.5.2015.
**Mogens Pedersøn** (1585–1623) oli tanskalainen säveltäjä. Hän on maansa historian ensimmäinen säveltäjä, jolta on kyetty kokoamaan laaja määrä säilyneitä teoksia ja josta on kirjattu elämäkerrallisia tietoja. Hänen työnsä ovat myös varhaisimpia tanskalaissäveltäjien teoksia, jotka ovat olleet yksityiskohtaisen musiikkianalyysin kohteina. Pedersøn työskenteli Kristian IV:n hovikappelin varakapellimestarina.

Pedersøn lähetettiin vuonna 1599 vuoden opintomatkalle Venetsiaan seuranaan viisitoista vuotta vanhempi Melchior Borchgrevinck. Tanskalaisten opettajana Venetsiassa oli Giovanni Gabrieli. Vuonna 1605 Pedersøn lähti tämän kaupunkiin uudemman kerran, tällä kertaa neljän vuoden ajaksi. Vuonna 1608 ilmestyi hänen ensimmäinen teoksensa, 21:n viisiäänisen madrigaalin kokoelma.

Kaksi vuotta toisen Venetsiasta palaamisensa jälkeen Pedersøn suuntasi Englantiin, jossa häneltä on säilynyt kymmenen madrigaalin kopio vuodelta 1611. Varsinaista toista madrigaalikirjaa ei kuitenkaan joko tullut tai ole säilynyt. Pedersønin palattua jälleen Tanskaan hän toimi hovikappelin uudessa varakapellimestarin virassa vuodesta 1618 kuolemaansa saakka. Samaan aikaan kapellimestarina toimi Borchgrevinck.

Pedersønin pääteos on *Pratum spirituale* -kokoelma (Kööpenhamina, 1620), joka sisältää 21 tanskalaista virttä viisiäänisissä versioissa, viisiosaisen messun, kolme latinankielistä motettia ja kuorosävellyksiä sekä tanskaksi että latinaksi. Kokoelma oli tarkoitettu ammattikuorojen käyttöön suurempiin kirkkoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Dacapo Records: Mogens Pedersøn

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: Mogens Pedersøn: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* IdRef

 |

 |
**Mogale Paul Nkhumishe** (28. helmikuuta 1938 Warmbaths – 29. kesäkuuta 2012) oli eteläafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Lydenburg-Witbankin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tigisi in Numidian titulaaripiispaksi 5. marraskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. helmikuuta 1982. Pääkonsekraattorina toimi Peter Fanyana John Butelezi, jota avustivat Anton Reiterer ja Fulgence Werner Le Roy.[1]

9. tammikuuta 1984 Nkhumishe sai nimityksen Lydenburg-Witbankin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 31. toukokuuta.[1] Hiippakunnan nimi lyheni 10. marraskuuta 1987 muotoon Witbank.[2] 17. helmikuuta 2000 Nkhumishe nimitettiin Pietersburgin piispaksi[1], ja 4. syyskuuta 2009 hiippakunnan uudeksi nimeksi otettiin Polokwane.[3] Nkhumishe jatkoi toimintaansa sen johdossa, kunnes erosi tehtävistään 9. joulukuuta 2011.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Catholic-Hierarchy.org: Bishop Mogale Paul Nkhumishe
2. ↑  Catholic-Hierarchy.org: Diocese of Witbank
3. ↑  Catholic-Hierarchy.org: Diocese of Polokwane