recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  **Wehrmachtin armeijaryhmät** 1 |
| **Itärintama**

---

 |
| Pohjoinen armeijaryhmä |
| Keskustan armeijaryhmä |
| Etelän armeijaryhmä |
| Armeijaryhmä A |
| Armeijaryhmä B |
| Armeijaryhmä Don |
| Armeijaryhmä Etelä-Ukraina |
| Armeijaryhmä Pohjois-Ukraina |
| Armeijaryhmä Kuurinmaa |
| Armeijaryhmä Veiksel |
| **Länsirintama**

---

 |
| Armeijaryhmä A |
| Armeijaryhmä B 1940 |
| Armeijaryhmä B 1943–1945 |
| Armeijaryhmä C |
| Armeijaryhmä D |
| Armeijaryhmä G |
| Armeijaryhmä H |
| **Balkan**

---

 |
| Armeijaryhmä E |
| Armeijaryhmä F |
| **Pohjois-Afrikka** 

---

 |
| Armeijaryhmä Afrikka |
| Armeijaryhmä Tunisia2

---

 |
| 
1. Office of United States Chief of Counsel For Prosecution of Axis Criminality: AFFIDAVIT TO ACCOMPANY MEMORANDUM ON THE GERMAN GENERAL STAFF AND HIGH COMMAND  Last-Modified: 1999/11/17. Nizkor Project. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi)
2. Steen Ammentorp: Ziegler, Heinz, General of Artillery generals.dk. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi)

 |

Armeijaryhmä Kuurinmaan hihanauha
Itärintama operaatio Bagrationin aikana, puna-armeijan eteneminen 1. elokuuta 1943 – 31. joulukuuta 1944
**Armeijaryhmä Kuurinmaa** (saks. *Heeresgruppe Kurland*) oli Saksan itärintaman armeijaryhmä, jonka puna-armeija saartoi Kuurinmaalle operaatio Bagrationin yhteydessä syksyllä 1944. Armeijaryhmä pysyi motitettuna sodan loppuun asti ja oli antautuessaan 9/10. toukokuuta 1945 suurin Saksan armeijan yhtenäisenä säilynyt sotilasyksikkö. Kuurinmaan armeijaryhmä koostui 16. ja 18. armeijasta.

Puna-armeijan edettyä Itämeren rannalle lähellä Niemenjokea 10. lokakuuta 1944 Saksan pohjoinen armeijaryhmä joutui eristyksiin muista itärintaman joukoista. Mottiin jäi noin 200 000 sotilasta 26:ssa divisioonassa. 

Kuurinmaan armeijaryhmä syntyi 25. tammikuuta, kun Adolf Hitler nimitti vanhan pohjoisen armeijaryhmän Kuurinmaan armeijaryhmäksi, entisen keskustan armeijaryhmän pohjoisen armeijaryhmäksi ja armeijaryhmä A:n keskustan armeijaryhmäksi. 

Kuurinmaan armeijaryhmä kävi kuusi suurta mottitaistelua 15. lokakuuta 1944 – 4. huhtikuuta 1945 välisenä aikana.

Komentajat
----------

Armeijaryhmä Kuurinmaan komentajat:

* sotamarsalkka Ferdinand Schörner kesäkuu 1944 – tammikuu 1945
* kenraalieversti Lothar Rendulic tammikuu 1945
* Heinrich Scheel tammi-maaliskuu 1945
* kenraalieversti Lothar Rendulic maalis–huhtikuu 1945

Lähteet
-------

1. ↑  Office of United States Chief of Counsel For Prosecution of Axis Criminality: AFFIDAVIT TO ACCOMPANY MEMORANDUM ON THE GERMAN GENERAL STAFF AND HIGH COMMAND  Last-Modified: 1999/11/17. Nizkor Project.  Arkistoitu 6.6.2007. Viitattu 1.4. 2007. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Army Group Courland
**Colette Maze** (16. kesäkuuta 1914 – 19. marraskuuta 2023 Pariisi) oli ranskalainen pianisti.

Maze aloitti lapsena pianotunneilla käymisen ja pääsi 15-vuotiaana École normale de musique de Parisiin. Häntä opettivat Alfred Cortot ja Nadia Boulanger. Maze muutti 18-vuotiaana Pariisissa sijaitsevaan asuntoonsa, jossa hän asui siitä lähtien. Hän työskenteli musiikinopettajana. Maze julkaisi ensimmäisen albuminsa 84-vuotiaana. 103-vuotiaana hän levytti albumin suosikkisäveltäjänsä Claude Debussyn teoksista. Kertomansa mukaan Maze harjoitteli yli satavuotiaana neljästä viiteen tuntia päivittäin asunnossaan Pariisissa. Hänestä tuli näkyvä henkilö sosiaalisessa mediassa, jossa hän sai sata vuotta täytettyään laajan seurannan. Häntä haastattelivat sellaiset viestimet kuin *Le Figaro*, Agence France-Presse ja *France Culture*.

Maze ilmoitti vuonna 2023 uuden albumin julkaisusta nimellä *108 ans de piano*. Se oli hänen seitsemäs albuminsa. Siihen kuuluu tulkintoja pianoteoksista George Gershwiniltä, Astor Piazzollalta, Robert Schumannilta ja Claude Debussylta. Maze on vanhin levyttänyt pianisti.

Lähteet
-------

1. ↑  Décès de la pianiste Colette Maze à l’âge de 109 ans *Le Figaro*.  21.11.2023. Viitattu 22.11.2023. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Kyle Macdonald, Remarkable 108-year-old virtuoso Colette Maze becomes oldest-ever pianist to release an album Classic FM 21.4.2023, viitattu 22.4.2023
3. ↑  Chris O'Brien, Meet Colette Maze: The 108-Year-Old French Pianist Releasing A New Album In 2023 Forbes 31.3.2023, viitattu 22.4.2023
4. ↑  Philippe Gault, « Elle redonne le moral aux gens » : À 108 ans, la pianiste Colette Maze va sortir son 7ème disque ! Radio Classique 3.4.2023, viitattu 22.4.2023


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Olof Werling Melin
**Olof Werling Melin** (3. elokuuta 1861 Göteborg – 15. tammikuuta 1940 Tukholma) oli ruotsalainen upseeri ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. Nykyisin Ruotsissa käytetään pikakirjoitukseen lähes yksinomaan Melinin järjestelmää.

Melin syntyi vuonna 1861 Göteborgissa. Hänen isänsä Olof R. Melin oli laivanvarustaja ja kansanedustaja. Melin tuli ylioppilaaksi vuonna 1880 ja aloitti sotilaallisen uran. Hän jäi eläkkeelle everstinä vuonna 1921 toimittuaan viimeksi Bohuslänin rykmentin komentajana. .

Pikakirjoitus
-------------

*Katso myös: Melinin järjestelmä*
Melin opiskeli upseerinuransa alussa 1880-luvulla vapaa-ajallaan pikakirjoitusta. Ruotsissa oli jo tuolloin käytössä useita eri pikakirjoitusjärjestelmiä, joista Melin valitsi Gabelsbergerin järjestelmän. Vuonna 1889 hän ryhtyi vastaperustetun Ruotsin Gabelsberger-yhdistyksen varapuheenjohtajaksi, ja seuraavana vuonna hän julkaisi oppikirjan *Lärobok i stenografi efter Gabelsbergers system för militärer*.

Vuonna 1892 Melin julkaisi oman pikakirjoitusjärjestelmänsä oppikirjassa *Lärobok i Förenklad snabbskrift*. Hänen tavoitteenaan oli saada aikaan erityisesti ruotsille sopiva järjestelmä, ja hän tutki perusteellisesti eri äänteiden ja alku- ja lopputavujen esiintymistiheyksiä ruotsin kielessä. Melinin järjestelmä oli yksinkertaisempi kuin aikaisemmat ulkomaisista järjestelmistä ruotsin kielelle sovitetut järjestelmät, ja se syrjäytti ne 1900-luvun alkupuolella.

Jäätyään eläkkeelle Melin omistautui pikakirjoituksen historian tutkimiselle ja julkaisi vuosina 1927 ja 1929 laajan kaksiosaisen teoksen *Stenografiens historia*.

Lähteet
-------

* Melin, Olof Werling: *Stenografiens historia*. 2. osa. Tukholma: Nordiska Bokhandeln, 1929.
* *Nordisk familjebok*. andra upplagan, band 18. Tukholma: Nordisk familjeboks förlags aktiebolag, 1913.

### Viitteet

1. ↑  Stenografins historia Melinska Stenografförbundet.  Arkistoitu 10.10.2014. Viitattu 13.12.2013.
2. ↑  Nordisk familjebok
3. 1 2  Melin 1929, s. 381.
4. ↑  Melin 1929, s. 382.
5. ↑  Melin 1929, s. 384.
6. ↑  Melin 1929, s. 383.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Niilin felukoita Luxorin lähellä vuonna 2007.
Göran Schildt kuvasi felukoita 1954-55
**Felukka** (arab.  فلوكة‎) on perinteinen puinen purjevenetyyppi, jota käytetään Punaisen meren, itäisen Välimeren ja erityisesti Niilin suojaisilla vesillä. Sen takilointi koostuu yleensä yhdestä ja joskus kahdesta latinalaispurjeesta.

Vaikka felukat on korvattu useissa paikoissa moottoriveneillä ja -lautoilla, ovat ne yhä yleisesti käytössä kuljetusmuotona varsinkin Egyptin Niilillä Assuanin ja Luxorin välillä, jossa niitä suosivat erityisesti turistit niiden tarjoaman rauhallisen kyydin vuoksi. Veneisiin mahtuu kymmenkunta matkustajaa yleensä 1-3-miehisen miehistön lisäksi.

Felukoiden runko on keskeltä leveähkö niiden pituuteen nähden. Latinalaispurjeen vuoksi niillä on mastoa noin kaksi kertaa pitempi yläpuomi, johon purje kiinnitetään. Niissä on harvoin hyttiä, mutta auringolta ja säältä suojaamassa on yleensä kevyt katos.

Italialaiset siirtolaiset toivat felukat myös Tyynellemerelle 1800-luvun lopulla. Kuva San Franciscosta vuoden 1891 aikoihin.
**Paluukanava** on lähinnä digitaalisten tv-lähetysten yhteydessä käytetty termi. DVB-T ja DVB-C-lähetysten alkaessa 2000-luvun alussa haluttiin katsojalle antaa mahdollisuus vaikuttaa lähetysten sisältöön.
2020-luvulla vakiintuneet paluukanavien muodot ovat laajakaistayhteydet ja puhelinyhteydet toimituksiin, esim. tekstiviestien tai pikaviestinpalvelujen (WhatsApp) avulla.

Paluukanaville povattiin digi-tv:n alkuaikoina merkittävästi laajempaa käyttöä, esim. ns. objektikaruselli-malli, jossa katsojat voivat vaikuttaa lähetettävään ohjelmaan valitsemalla sisältöä.
Nykyisin käyttötarkoitukset ovat lähinnä juontajille lähetettävät tai joskus kuvassa näkyvät kommentit sisällöstä.

Mobiilipaluukanava on käytännössä sitä, että katsojan tekemät valinnat tai toiminnot palautuvat palveluntarjoajalta lähettäjälle matkapuhelinverkon kautta. Nykyiset vakiintuneet paluukanavan liityntätavat ovat kiinteän puhelinverkon modeemi tai kaapelimodeemi. 
Tarjolla olevissa päätelaitteissa ei olekaan tarpeeksi otettu huomioon matkapuhelinverkkojen kehitystä ja yleistymistä. Päätelaitteista on puuttunut mobiilipaluuyhteys, vaikka sen voi olettaa olevan jokaisella. Sen sijaan kiinteän verkon puhelinliittymä ei ole enää itsestäänselvyys. 

GSM-matkapuhelinliittymää ei ainakaan toistaiseksi olla yhdistämässä digisovittimiin. Syynä tähän ovat GSM-puhelinten aiheuttamat häiriöt muissa laitteissa. Häiriöttömän yhteyden vähimmäisvaatimus olisi sijoittaa päätelaitteen GSM-osan antenni muutaman metrin etäisyydelle digisovittimesta. Yhteys on mahdollista toteuttaa ilman häiriöitä myös langattomasti esimerkiksi Bluetoothin avulla. Tämä vaihtoehto onkin ilmeisempi, sillä matkapuhelimissa on valmiina paluuyhteyden vaatimat tunnistus- ja laskutustoiminnot. Yhteys matkapuhelimesta palveluntarjoajalle tapahtuisi tällä hetkellä esimerkiksi GPRS:n avulla, mutta EDGE:n tuleminen tarkoittaa nopeampia yhteyksiä ja luultavasti sen johdosta myös mobiilipaluukanavan toteutumisen vauhdittumista. Tällä hetkellä ainakin Nokian Medimaster -digivastaanottimessa on olemassa Bluetooth-ominaisuus kuvien katseluun.

Mobiilipaluukanava mahdollistaa siis mobiili-digi-tv:n, joka tuo vuorovaikutteisen digitaalisen television vaikka veneeseen, autoon tai junaan. Tosin on todettava, että nykyisellä tekniikalla lähetystä voidaan jakaa "jopa" yli sadan kilometrin tuntinopeudella liikkuvaan laitteeseen, eli vauhti ei riitä vielä esimerkiksi VR:n Pendolino- tai IC-juniin.

Realistisin toteutus mobiili-TV:stä tunnetaan nimellä DVB-H eli Digital Video Broadcasting - Handheld. Suomessa on pääkaupunkiseudulla pilotoitu järjestelmää.

1. ↑
**Cheirolepis** on sukupuuttoon kuollut viuhkaeväisten kalojen suku, joka eli devonikauden keskivaiheilta jurakauden bathonia-vaiheelle. Fossiileja on löydetty useista eri paikoista Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta. Se on tähän mennessä ainoa tunnettu suku heimossa **Cheirolepidae** ja lahkossa **Cheirolepiformes** ja on sattaa olla *Dialipinan* jälkeen kaikkien jäljellä olevien viuhkaeväisten sisarryhmä.

*Cheirolepis* oli lajista riippuen noin 55-senttinen makeanveden petokala. Sen virtaviivainen ruumis oli peittynyt pienillä, kolmiomaisilla kiillesuomuilla, kuten piikkieväkaloilla. *Cheirolepiksen* evät, erityisesti ruumiin alapuolella, pään takana sijainneet rintaevät olivat hyvin kehittyneet, ja antoivat sille nopeutta ja vakautta, ja se oli mahdollisesti hyvin aktiivinen saalistaja. Suuret, eteenpäin suuntautuneet silmät viittaavat siihen että se saalisti näkönsä avulla. *Cheirolepiksen* leuat olivat vuoratut lukuisilla ohuilla, neulamaisilla hampailla, jotka soveltuivat muiden kalojen ruumiiden lävistämiseen. Leuat saattoivat avautua hyvin suureksi, joten se pystyi nielaisemaan saaliita jotka olivat kaksi kolmasosaa sen omasta pituudesta. Laaja temporaalinen ja geografinen levinneisyys osoittavat suvun saalistajien olleen hyvin menestyksekkäitä. *Cheirolepis* oli myös vinopyrstöinen, sen pyrstö oli muodoltaan samankaltainen kuin nykyisillä hailla sukulaisineen. Tämä on äärimmäisen primitiivinen piirre, minkä lähes kaikki nykyiset viuhkaeväiset ovat menettäneet. Yksi laji, *C. canadensis*, saattoi pitää halussaan suurimman määrän vatsaevien ruotoja ennätystä, niitä sillä oli G. Arratian ja R. Clouterin (1996) papereiden mukaan 124.

Lähteet
-------

* Dixon, Dougal & Cox, Barry & Savage, R.J.G & Gardiner, Brian: *The Macmillan illustrated encyclopedia of dinosaurs and prehistoric animals*. New York: Collier Books, Macmillan Publishing Company, 1992. ISBN 0-02-042981-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Arratia, Gloria & Cloutier, Richard: A new cheirolepidid fish from the Middle-Upper Devonian of Red Hill, Nevada, USA (PDF) *pfeilbook.de*.  Arkistoitu 15.3.2017. Viitattu 14.3.2017. (englanniksi)
4. 1 2  Nelson, Joseph S.: *Fishes of the World, 6th edition*, s. 90. Wiley, 2006. ISBN 0-471-25031-7. Teoksen verkkoversio (pdf). (englanniksi)
5. ↑  Dixon et al. 1992, s. 36
6. ↑  Cheirolepis *Prehistoric Wildlife*. Viitattu 14.3.2017. (englanniksi)
7. ↑  Cheirolepis *University of California Museum of Paleontology*. Berkeley. Viitattu 14.3.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q149446
* Fossilworks: 209435
* GBIF: 3238215
* IRMNG: 1323064

 |

 |
10 pengőn seteli vuodelta 1936.
100 triljoonan (1020) pengőn seteli vuodelta 1946. Setelin tekstissä lukee "Sata miljoonaa b(iljoonaa)-pengő"
1000 triljoonan (1021) pengőn seteli vuodelta 1946
**Unkarin pengő** oli Unkarin rahayksikkö, joka oli käytössä 21. tammikuuta 1927 – 31. heinäkuuta 1946, kunnes sen korvasi forintti voimakkaan hyperinflaation jälkeen. Yksi pengő oli sata *fillériä*.

Historia
--------

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävalta-Unkarin kruunu kärsi voimakkaasta inflaatiosta. Unkarin sisällä otettiin käyttöön uusi rahayksikkö, 12 500 kruunun arvossa oleva pengő. 3 800 pengőn määriteltiin vastaavan kilogramman verran kultaa. Toisin kuten kruunun kanssa, kultaista pengőtä ei koskaan valmistettu.

### Pengőn loppu

Pengő menetti arvonsa toisen maailmansodan jälkeen ja kärsi kaikkien aikojen suurimman mitatun hyperinflaation. Pengő revalvoitiin.*selvennä* Tämä ei kuitenkaan lopettanut hyperinflaatiota, ja hinnat jatkoivat huimaa nousuaan, kun samalla nimitettiin uusia denominaatioita (seteleitä), nousten jopa tuhanteen triljoonaan (1021) pengőhön (ks. kuva), joka painettiin, mutta ei otettu kiertoon. Suurin kierrossa ollut denominaatio oli 100 triljoonaa (1020) pengőtä (ks. kuva). 

Unkarin talouden pystyi lopulta vakiinnuttamaan vain uusi rahayksikkö: 1. elokuuta 1946 otettiin käyttöön forintti, joka vastasi 400 000 kvadriljoonaa (4 × 1029) pengőtä.

Lähteet
-------

1. ↑  Zeroes After Zeroes: The World’s Highest Currencies 07.01.2015, viitattu 17.5.2022
Korvensuu.
**Uudenkaupungin Automuseo** on Uudessakaupungissa Valmet Automotiven autotehtaan vieressä sijaitseva ajoneuvomuseo. Sen kokoelmiin kuuluu noin sata autoa, valikoima mopoja, muutama moottoripyörä sekä kaksi lentokonetta. Museon käytössä on kolme näyttelyhallia ja se on avoinna ympäri vuoden.

Aloitteen automuseon perustamisesta Uuteenkaupunkiin teki vuonna 1982 silloinen Oy Saab-Valmet Ab:n toimitusjohtaja Juhani Linnoinen perustellen asiaa Uudenkaupungin asemalla autoteollisuuskaupunkina. Uudenkaupungin autotehdas lupautui vuokraamaan alueestaan osan automuseota varten. Uudenkaupungin kaupunginvaltuusto teki päätöksen museon perustamisesta tammikuussa 1983 ja museo avattiin yleisölle helmikuun alussa 1984.

Uudenkaupungin Automuseossa on esillä muun muassa ensimmäinen Suomessa rakennettu auto, Korvensuu. Museossa on oma osasto Uudenkaupungin autotehtaan historiaan läheisesti liittyvien Saab-autojen historiasta. Museon yhteydessä toimii entistämistyöpaja museoautojen huoltoa, kunnostusta ja verhoilua varten.

Lähteet
-------

1. ↑  Pertti Kaarna: *Ajetaanpa automobiililla*, s. 201. Helsinki: Suomen Automobiili-Historiallinen Klubi, 1989.
2. ↑  Suomalaisen auton 100-vuotisjuhlavuosi automuseolla Uudenkaupungin matkailusivusto. Viitattu 6.5.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uudenkaupungin automuseo** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Uudenkaupungin automuseo (Q18346753)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | automuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Uusikaupunki |
|  |
| katuosoite | Autotehtaankatu 11, 23500 Uusikaupunki |
|  |
| koordinaatit | 60°48′38″N 21°26′50″E﻿ / ﻿60.8105099°N 21.4471255°E﻿ / 60.8105099; 21.4471255 |
|  |
|  |

 |
**Cholet**| Perustiedot |
| --- |
| Valtio: |  Ranska |
| Région: | Pays de la Loire |
| Departementti: | Maine-et-Loire |
| Pinta-ala: | 87,47 km² |
| Asukasluku: | 54 632 (2006) |
| Asukastiheys: | 624,6 as./km² |
| Kaupunginjohtaja: | Gilles Bourdouleix  2008–2014 |
| Kotisivu: |  |

Cholet'n vaakuna Notre-Damen kirkko
**Cholet** on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Maine-et-Loiren departementissa ja Pays de la Loiren alueella. Se on osa historiallista Maudesin aluetta.

Maantiede
---------

Cholet sijaitsee Maine-et-Loiren äärimmäisessä lounaisnurkassa. Alueella on kohtalaisia ylänkömuodostelmia, sillä sen keskikorkeus on 124 metriä merenpinnasta ja se muodostuu kaupungin kohdalla 63 metriä merenpinnasta olevasta matalimmasta kohdasta ja korkeimmillaan alue on 184 metriä merenpinnasta.

Kaupungin ilmasto on sekoitus merellistä ja ylängön ilmastoa, joka pysyy kohtalaisen lauhkeana ympäri vuoden.

Historia
--------

Kaupungin nimi tulee latinan sanasta *coletum*, joka puolestaan merkitsee kaalia. Alueelta onkin tehty merkittäviä historiallisia kaalinviljelyyn liittyviä löytöjä. 

Myös suola on näytellyt merkittävää roolia kaupungin historiassa, ja vuonna 1343 Ranskan kuningas Filip VI sääti siitä valtion monopolin ja määräsi tunnetun ja pahennusta herättäneen suolaveron eli gabellein. Kaupungista tuli tämän myötä eräs keskeinen suolahallinnon paikka.

Kaupungin taloudellisen kasvun syy oli kuitenkin tekstiiliteollisuuden voimakas nousu koko vanhan kuningasvallan aikana. Kuitenkin 1800-luvulla tekstiiliteollisuuden koneistumisen aikana siirtyi kaupungin teollisuuden pääpaino kenkäteollisuuteen ja näin siitä tuli pelastus työttömiksi joutuneille tekstiiliteollisuuden kutojille.

Nykyisin kaupungin ongelma on merkittävän kolmannen toimialan puuttuminen, eli palvelujen tuotanto ei ole pystynyt korvaamaan käytöstä poistuneita koneita.

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats du recensement de la population 2006 Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 27. heinäkuuta 2009. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cholet**.
* Kaupungin kotisivut (ranskaksi)
* « Cholet » Maine-et-Loire alueen aluehallinnon sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
**Apocalypse** on Neversoft Entertainmentin kehittämä ja Activisionin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna 1998 PlayStationille.

Kehitys
-------

Peli suunniteltiin *kaveripeliksi* (engl. *buddy game*), jossa Bruce Willisin näköinen tekoälyn ohjaama hahmo on pelaajan apuna. Neversoftin tullessa kehittäjäksi peli oli ollut jo kolme vuotta kehitettävänä, ääninäyttely oli jo tallennettu ja Activision antoi aikarajaksi julkaisulle joulun 1998, joka jätti kuusi kuukautta aikaa pelin viimeistelyyn. Peli menestyi kohtuullisesti ja Activision antoi kehittäjille lisämahdollisuuden toisessa projektissa: Neversoft kehitti *Tony Hawk’s* -rullalautailupelin, jonka tekniikkademossa käytettiin Apocalypsen ohjelmakoodia pelimoottorissa.

Vastaanotto
-----------

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.1/10.

Ääninäyttelijät
---------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Bruce Willis  | … |  Trey Kincaid
  |
|  Poe  | … |  Mary Magdalene / Plague
  |
|  Joe Frank  | … |  The Reverend / Larry / Death
  |
|  Tom Wyner  | … |  Rafer / War / The President / Beast
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Daniel Lipscombe: How a troubled game starring Bruce Willis led to the skateboarding revolution  17.6.2018. Eurogamer. Viitattu 9.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  Jeff Gerstmann: Apocalypse Review  17.11.1998. GameSpot. Viitattu 9.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Apocalypse* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Apocalypse* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**TWA 840 lennon kaappaus** tapahtui 29. elokuuta 1969, kun kaksi palestiinalaisen terroristijärjestö PFLP:n jäsentä, Leila Khaled ja Salim Issawi, kaappasivat Trans World Airlinesin lentokoneen. Järjestö oli saanut virheellisen tiedon, että Israelin Yhdysvaltain suurlähettiläs Jitzhak Rabin olisi mukana Rooma-Ateena-Tel Aviv-lennolla. Kaapparit vaativat konetta laskeutumaan Damaskokseen. Panttivangit vapautettiin vahingoittumattomina.

Kaappauksen aikana koneessa tapahtui sen etuosan tuhonnut räjähdys. Boeing vaihtoi koneeseen toisen, onnettomuudessa tuhoutuneen koneen palosta säästyneen etuosan. Kone myytiin Pan Amille, joka käytti sitä useita vuosia. Maaliskuussa 1980 kone myytiin Yhdysvaltain ilmavoimille varaosiksi KC-135 Stratotanker -koneisiin.

Kansallisuudet
--------------

| Kansallisuus | Matkustajat | Miehistö | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
|
|  Kreikka | 25 | 0 | 25 |
|  Israel | 50 | 0 | 50 |
|  Italia | 75 | 0 | 75 |
|  Britannia | 2 | 0 | 2 |
|  Yhdysvallat | 113 | 7 | 120 |
| **Yhteensä** | **120** | **7** | **127** |

Lähteet
-------

1. ↑
**Paolo Venini** (1896–1959) oli italialainen lasitaiteilija, jonka toiminnan vaikutuksesta venetsialainen lasi koki renessanssin. Vuodesta 1920 hän omisti Muranossa yrityksen, jossa uudestaan käytettiin moniväristä kerroslasia, sankalasia ja millefiorolasia. Venini uudisti Venetsian lasitaidetta ja pääsi kuuluisuuteen varsinkin haurailla, värikkäillä koriste-esineillä sekä lasiastioilla ja kattokruunuilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Otavan Suuri Ensyklopedia, s. 9500
2. ↑  Gummeruksen uusi tietosanakirja, osa 4 vuodelta 1987, s. 2007
3. ↑  *Spectrum tietokeskus, osa 16. Pienhakusanat ja hakemisto*, s. 554. Helsinki: WSOY, 1983. ISBN 951-0-07255-9.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
*Illarion Prjanišnikov*, Vasili Perovin tekemä muotokuva, 1862.
**Illarion Mihailovitš Prjanišnikov** (ven. Илларио́н Миха́йлович Пря́нишников; 1. huhtikuuta (J: 20.maaliskuuta) 1840 Timašovon kylä, nyk. Kalugan alue – 24. maaliskuuta (J: 12. maaliskuuta) 1894 Moskova) oli venäläinen taidemaalari, yksi Vaeltajien perustajista.

Illarion Prjanišnikov syntyi Timašovon kylässä (nykyään Kalugan alueella) kauppiasperheeseen. Vuosina 1856–1866 hän opiskeli Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa Jevgraf Sorokinin ja Sergei Zarjankon johdolla.

Vuonna 1870 Prjanišnikov sai ensimmäisen luokan taiteilijan arvon. Vuodesta 1873 aina kuolemaansa asti hän opetti Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa ja hänen oppilaitaan olivat muun muassa Konstantin Korovin, Vitold Bjalynitski-Birulja, Mihail Nesterov, Abram Arhipov, Vasili Bakšejev ja Nikolai Kasatkin.

Hän oli alusta alkaen Vaeltajien jäsen ja sen toisesta näyttelystä alkaen yksi sen johtajista. Vaikka Prjanišnikov asuikin pääasiassa Moskovassa, hän kuitenkin kävi usein Venäjän pohjoisosissa tekemässä luonnoksia. Hän osallistui Moskovan Kristus Vapahtajan katedraalin koristelemiseen.

Prjanišnikov kuoli Moskovassa, jossa sijaitsee hänelle nimetty katu.

Teoksia
-------

* Ilveilijät. Gostinyi Dvor Moskovassa, 1865*Ilveilijät. Gostinyi Dvor Moskovassa*, 1865
* Vuonna 1812, 1874*Vuonna 1812*, 1874
* Pääsiäispäivä pohjoisessa, 1887*Pääsiäispäivä pohjoisessa*, 1887
* Pääsiäiskulkue, 1893*Pääsiäiskulkue*, 1893

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Illarion Prjanišnikov**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Illarion Pryanishnikov
*Hakusana "DEN" ohjaa tänne. DEN on myös Tanskan maatunnus urheilukilpailuissa. Den oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan hallinnut faarao.*
**DEN Finland Oy** on vuonna 1989 perustettu pientalovalmistaja, joka suunnittelee ja valmistaa muuttovalmiita omakotitaloja. Yhtiön pääomistajia ovat nykyisin pääomasijoittaja Capmanin hallinnoimat rahastot, mutta merkittävinä omistajina ovat myös Suomen Teollisuussijoitus sekä yrityksen toimiva johto. Vuoden 2020 RTS Oy:n Omakotirakentaja-tutkimuksen mukaan DEN on kolmella tuotemerkillään (Designtalo, Finnlamelli ja Ainoakoti) Suomen suurin pientalovalmistaja 17 %:n osuudella myynnin arvolla mitattuna.*lähde tarkemmin?* DEN johtaa myös muuttovalmiiden kotien markkinoita.

Yritykseen kuuluva Talliosake toteuttaa harraste-, toimi- ja varastotiloja Suomessa ja Ruotsissa. DEN Finland on Pientaloteollisuus PTT ry:n jäsen

Historia
--------

Pohjolan Design-Talo on perustettu Oulunsalossa vuonna 1989. Sijoitusyhtiö CapMan tuli vuoden 2011 alussa yhtiön pääomistajaksi 80% osuudella ostamalla yrityksen Ruukki Groupilta. Vuonna 2017 yhtiö osti vuonna 1995 perustetun hirsitalovalmistaja Finnlamellin  sekä 2010 perustetun Talliosakkeen. Helmikuussa 2018 yhtiö vaihtoi nimensä Den Finland Oy:ksi ja Pohjolan Design-Talo lyhensi samalla nimensä Designtaloksi.

Liiketoiminta
-------------

DEN Groupin liiketoiminnasta Suomessa vastaa DEN Finland Oy. Designtalon ja Finnlamellin lisäksi liiketoimintaan kuuluvat Keskon kanssa vuonna 2012 lanseerattu yhteistyömerkki Ainoakoti, jota myydään K-Raudan myymälöissä, sekä DEN Tekniikka, joka suunnittelee ja toteuttaa kohteiden talotekniikan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pohjolan Design-Talo Oy osti hirsitalovalmistaja Finnlamellin liiketoiminnat DEN Finland. Viitattu 10.8.2020.
2. ↑  Olli Herrala: Pula tonteista rassaa pahoin omakotitalojen rakentamista, mutta unelmat omasta talosta elävät: Kysyntä Kirkkonummella huimaa (Käyttäjätunnuksella) *Kauppalehti*. Viitattu 22.1.2021. *tarvitaan parempi lähde*
3. ↑  Design-Talo (Arkistoitu – Internet Archive), kats. 1.3.2012.
4. ↑  CapMan ostaa Pohjolan Design-Talon – uusi toimitusjohtaja nimitetään myöhemmin.  *Rakennuslehti*, 20.01.2011. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Pohjolan Design-Talo vaihtoi nimeä *Rakennuslehti*. Viitattu 10.8.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen verkkosivut
**Lauri Viita -museo** on Tampereen Ylä-Pispalassa sijaitseva kirjailija Lauri Viidalle omistettu museo. Se sijaitsee Pispalanharjun lounaisrinteellä talossa, jonka rakensivat vuosisadan vaihteessa kirjailija Lauri Viidan isä Emil Viita sekä Alfhild-äidin isä Juho Nikander.

Museo sai alkunsa kun talon silloinen omistaja ilmoitti vuonna 1971 olevansa halukas myymään talon edullisesti jos siihen perustettaisiin kirjailijalle omistettu museo. Talon ostamiseen saatiin rahat lahjoituksena kauppaneuvos Kalle Kaiharilta, joka oli kotoisin Pispalasta. Talon kauppa vahvistettiin vuonna 1973, ja se on Pispalan moreenin omistuksessa. Kaupan jälkeen sitä kunnostettiin talkoilla, ja museon avajaisia vietettiin lokakuussa 1977.

Museon talon rakensivat vuosisadan vaihteessa kirjailija Lauri Viidan isä Emil Viita ja Alfhild-äidin isä Juho Nikander. Talo valmistui vuonna 1900. Viidan perhe muutti taloon vuonna 1920. Hänen isänsä oli taannut lainan jonka hän joutui maksamaan, ja sen vuoksi hän myi talon vuonna 1937, ja perhe muutti Näsijärven rannassa sijaitsevaan Osuuskunnan taloon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lauri Viita -museo *Pispalan moreeni ry*. Viitattu 15.8.2022.
2. ↑  Lauri Viidan muistolaatta 1982 *Tampereen nykytaiteen museo*. Viitattu 15.8.2022.
3. ↑  Museo *Lauri Viita -museo*. Viitattu 15.8.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* VirtualTampere: Virtuaalivierailu Lauri Viita -museoon

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Lauri Viita -museo (Q31086933)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | museo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Tampere |
|  |
| sijainti | Ylä-Pispala |
|  |
| koordinaatit | 61°30′14″N 23°42′37″E﻿ / ﻿61.5039°N 23.7103°E﻿ / 61.5039; 23.7103 |
|  |
|  |

 |
**Lahden ammattikorkeakoulun Sosiaali- ja terveysala** on Lahden ammattikorkeakoulun yksikkö. Sosiaali- ja terveysalalta valmistuu hyvinvoinnin edistämisen ammatteihin hoitotyön, fysioterapian ja sosiaalialan asiantuntijoita. Lahden ammattikorkeakoulun opetussuunnitelmat vastaavat tulevaisuuden osaamistarpeisiin.*kenen mukaan?*

Lahden ammattikorkeakoulu aloitti toimintansa ensimmäisten suomalaisten ammattikorkeakoulujen joukossa 1992. Sitä ennen sosiaali- ja terveysalan koulutusta oli annettu Sosiaali- ja terveysalan oppilaitoksessa. LAMKiin rakentui uusi, amk-tasoinen sosiaali- ja terveysalan koulutus. Sosiaali- ja terveysalan oppilaitos jatkoi toimintaansa ja toimii nykyisin osana Salpausta.

LAMK oli osa Päijät-Hämeen koulutuskonsernia vuosina 1996-2014. Lahden ammattikorkeakoulu aloitti 1. tammikuuta 2015 itsenäisenä ammattikorkeakouluosakeyhtiönä. Vuoden 2018 alusta Lahden ammattikorkeakoulun omistajaksi tulee LUT-yliopisto.

Koulutukset
-----------

### AMK-tutkintoon johtavat koulutukset

* Fysioterapeutti (AMK)
* Sairaanhoitaja (AMK)
* Sosionomi (AMK)
* Bachelor's Degree Programme in Nursing, Registered Nurse

### YAMK-tutkinnot

YAMK-tutkintoon johtavia koulutuksia lukuvuonna 2017-2018 ovat

* Sosiaali- ja terveysalan ylempi AMK, Sosiaali- ja terveysalan kehittäminen ja johtaminen
* Sosiaali- ja terveysalan ylempi AMK, Sosiaali- ja terveyspalvelujen digitalisaatio ja liiketoimintaosaaminen
* Sosiaalialan ylempi AMK, lasten ja nuorten hyvinvoinnin edistäminen

YAMK-tutkintoon johtavat koulutukset lukuvuodesta 2018-2019 eteenpäin ovat

* Digitaaliset ratkaisut
* Uudistava johtaminen
* Asiakkuusjohtaminen sosiaali- ja terveyspalveluissa

Täydennyskoulutuksen keinoin alan ammattilaiset voivat päivittää osaamistaan. Täydennyskoulutuksen tavoitteena on yksilön ja koko työyhteisön ammatillisen asiantuntijuuden ja osaamisen vahvistaminen ja sen kehittyminen. Täydennyskoulutusta on saatavalla laajalti sosiaali- ja terveysalan ammatillisiin tehtäviin. Esimerkkeinä mainittakoon GAS, muistisairaan kohtaaminen, Maitland -konsepti, ergonomia ja haavanhoitoon liittyvät koulutukset.
**Néa Irakleítsa** (kreik. Νέα Ηρακλείτσα, myös *Néa Iraklítsa*, Νέα Ηρακλίτσα) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Pangaíon kuntaan, Kaválan alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 560 (vuonna 2011).

Néa Irakleítsan kylä sijaitsee Traakianmereen kuuluvan Kaválanlahden länsirannalla noin 14 kilometriä lounaaseen Kaválan kaupungista. Sen nähtävyyksiin lukeutuu Neitsyt Maria (*Panagía*) *Faneroménin* kirkko. Kylä tunnetaan myös rannastaan, joka on Kaválan lähiseudun suosituimpia. Kylän edustalla sijaitsee Fidonísin saari.

Néa Irakleítsa muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Νέας Ηρακλίτσης, *Topikí Koinótita Néas Iraklítsis*), johon kuuluu varsinaisen Néa Irakleítsan kylän lisäksi Apováthran kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 605. Aiemmin kylä kuului Eleftherésin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Pangaíon kunnan Eleftherésin kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Νέα Ηρακλείτσα *Visit Kavala*. Viitattu 5.9.2023.
3. ↑  Νέα Ηρακλείτσα *Good Memories Last Forever*. Viitattu 5.9.2023.
**Vilma Espín Guillois** (7. huhtikuuta 1930 – 18. kesäkuuta 2007) oli kuubalainen feministi, vallankumouksellinen ja Kuuban presidentin Raúl Castron vaimo vuodesta 1959. Hän perusti Kuuban naisten liiton vuonna 1960 ja toimi sen puheenjohtajana kuolemaansa saakka.

Vilma Espín syntyi Santiago de Cubassa varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä toimi lakimiehenä Bacardi-yhtiössä. Espín oli ensimmäisiä naisia Kuubassa, joka kouluttautui insinööriksi. Hän jatko-opiskeli vuonna 1955 Yhdysvalloissa MIT:ssä.

Palattuaan Kuubaan 1956 Vilma Espín tutustui Frank Paísiin, joka johti Fulgencio Batistan hallitusta vastustavaa liikettä *llanolla* (’tasangoilla’, eli kaupungeissa). Espín auttoi järjestämään aseellisia välikohtauksia samaan aikaan, kun Fidel Castron johtamat 26. heinäkuuta -liikkeen sissit tekivät maihinnousun *Granmalla*.*lähde?* Espín liittyi pian Sierra Maestran kapinallisiin ja tutustui Raúl Castroon, jonka rinnalla hän taisteli käyttäen sissinimeä "Deborah". Hän toimi myös sissien tulkkina kansainväliselle lehdistölle, sillä hän puhui englantia sujuvasti.

Toukokuussa 1959, neljä kuukautta vallankumouksen voiton jälkeen, Vilma Espín meni naimisiin Raúl Castron kanssa Havannassa. Vuonna 1965 hänet nimitettiin Kuuban kommunistisen puolueen keskuskomitean jäseneksi. Häntä pidettiin vuosia Kuuban epävirallisena "ensimmäisenä naisena", koska Fidel Castro oli eronnut ja koska hänen roolinsa vallankumouksessa ja naisasialiikkeessä myös Kuuban rajojen ulkopuolella oli niin näkyvä ja pitkäkestoinen. Méxicossa kansainvälisen naisten vuoden konferenssissa 1975 Espín totesi: "Naiset ovat osa kansaa, ja ellemme politisoidu, emme voi muuttaa mitään."

Tunnustuksia
------------

* Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1977

Lähteet
-------

1. ↑  Vilma Espín Guillois, Cuban revolutionary and women’s rights activist *Encyclopædia Britannica*.  3.4.2023. Viitattu 7.5.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Espín de Castro, Vilma (1934—) *Encyclopedia.com*. Viitattu 7.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  DePalma, Anthony: Vilma Espín, Rebel and Wife of Raúl Castro, Dies at 77 *The New York Times*.  20.7.2007. Viitattu 21.7.2008. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Miehen sukuelinten anatomiaa.**  
1. Virtsarakko. 2. 
Häpyliitos. 3. Siitin.  
4. Paisuvaiskudos. 5. Terska. 6. Esinahka.  
7. Virtsaputki. 10. Rakkularauhanen.  
11. Siemenheittotiehyt. 12. Eturauhanen.  
13. Bulbouretraali- eli Cowperin rauhanen.  
15. **Siemenjohdin**. 16. Lisäkives. 17. Kives.  
18. Kivespussi.
**Siemenjohtimet** (lat. *ductus deferens tai vas deferens*) ovat siittiöitä lisäkiveksistä
virtsaputkeen kuljettavia johtimia, joissa siittiöitä myös varastoituu.

Anatomiaa
---------

Siemenjohtimia on kaksi ja ne kulkevat molemmilla puolilla nivuskanavassa ja ovat noin puoli metriä pitkät ja ohuet. Ne lähtevät kummastakin lisäkiveksestä kulkien kivespussin kautta, kiertäen virtsarakon etupuolelta yläkautta ja päättyen virtsaputkeen virtsarakon takapuolella siemenheittotiehyenä. Siemenjohtimien loppuosan ympärillä sijaitsee rakkularauhanen ja eturauhanen, jotka erittävät nestettä siittiöiden sekaan, jolloin muodostuu siemennestettä.

Siemenjohtimien toiminta
------------------------

Siittiöt valmistuvat sukukypsän miehen kiveksissä ja varastoituvat niiden pinnalla sijaitseviin lisäkiveksiin. Siittiöt varastoituvat ja kypsyvät lisäkivesten lisäksi myös siemenjohtimissa. Siemenjohtimet kuljettavat siittiöt lisäkiveksistä virtsaputkeen, jonne ne siemensyöksyn yhteydessä purkautuvat. Siemensyöksyssä siittiöiden lisäksi virtsaputkeen purkautuu rakkularauhasen ja eturauhasen eritteitä (jonkin verran myös eturauhasen alla sijaitsevista bulbouretraalirauhasista eli Cowperin rauhasista), jolloin muodostuu siemennestettä. Siemenneste poistuu virtsaputkea pitkin rytmisten supistusten saattelemana orgasmissa tai yöllisenä siemensyöksynä.

Siemenjohtimien sairaudet
-------------------------

Siemenjohtimissa voi esiintyä tulehdusta tai ne voivat tukkeutua. Lisäkivestiehyen tai siemenjohtimen tukkeutumisen vuoksi voi kivespussiin muodostua siittiöitä sisältävä rakkula eli "spermatoseele" tai "siemenkohju".

Vasektomia eli siemenjohtimien katkaisu
---------------------------------------

Vasektomia on eräs sterilointimenetelmä miehille, joka on pysyvä ehkäisymenetelmä. Vasektomiassa siemenjohtimista leikataan pala pois ja päät tukitaan paikallispuudutuksessa kivespussiin tehdyn pienen viillon tai viiltojen kautta. Operaatio on helpompi kuin naisen sterilointi. Kivesten toiminta sekä erektiokyky ja siemennesteen tuotanto jatkuvat normaalisti, siemennesteestä puuttuvat vain siittiöt. Siemenjohtimien uudelleen yhdistäminen on mahdollista, mutta vaikeaa ja lopputulos on usein huono.

Lähteet
-------

1. ↑  *Suuri lääkärikirja A-Ö*, s. 367. (suomalaisen laitoksen päätoimittaja: Timo Klaukka, suomentaja: Aila Cantell). Kirjayhtymä, 1984. ISBN 951-26-2584-9.
2. ↑  Siemenkohju *Terve.fi*. Viitattu 3.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Solunetti – Siemenjohtimet
* Terveyskirjasto – Siemenjohdin
* Terve.fi – Miehen sterilisaatio
Valokuvaajat Osmo Kuusisto (vas.) ja Martti Brandt vuonna 1966.
**Martti Brandt** (17. syyskuuta 1939 Viipuri – 29. marraskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen lehtivalokuvaaja.

Martti Brandt joutui Viipurista evakkoon kahden kuukauden ikäisenä Helsingin alueelle, jossa nuorena miehenä aloitti sähköasentajan oppilaana  VR:n Pasilan konepajalla. Sähköstä ei tullut Martti Brandtin ammattia, kun valokuvaus kiinnosti enemmän. Hän pääsikin kesäkuvaajaksi *Uuteen Suomeen* vuonna 1957, siellä hän toimi vuoteen 1962 saakka. Tämän jälkeen hän siirtyi  *Apu-lehteen*, jossa pääsi tekemään kuvareportaaseja niin koti- kuin ulkomaillakin. *Avussa* hän työskenteli vuoteen 1994 saakka.
Martti Brandt on lahjoittanut 130 000 kuvan negatiivikokoelman Suomen valokuvataiteen museolle.

Kirjoja
-------

* *Martti Brandt, lehtikuvia 1957–1994*, ISBN 951-97386-4-9
* *Tarinoita kuvien takana 2010*, ISBN 978-952-5818-11-6
* *Suomi lehtikuvin 1947–1977 : Suomen lehtikuvaajat ry:n 30-vuotisjuhlakirja* (työryhmän jäsenenä), ISBN 951-1-04450-8

Palkintoja
----------

Vuoden lehtikuva-kilpailun voittaja 1965 ja 1974. Valokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 1979 ja Patricia Seppälän säätiön kuvajournalistipalkinto vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Muistot *Helsingin Sanomat*.  28.1.2023. Viitattu 29.1.2023.
2. ↑  40 vuotta lehtikuvaa – Martti Brandt Suomen valokuvataiteen museo. Viitattu 29.1.2023.
Ensimmäisen volumen kansikuva.
***Vampire Knight*** (ヴァンパイア騎士, *Vanpaia Naito*) on Hino Matsurin kirjoittama shōjo-mangasarja, joka on ilmestynyt vuoden 2005 tammikuusta alkaen. Kirjoja on ilmestynyt 22 kappaletta, jotka on julkaissut japanilainen Hakusensha-kustantamo. Mangasta on luotu kaksi CD-kuunnelmaa sekä 26-jaksoinen animesovitus Studio Deenin tuottamana. Anime ilmestyi Japanissa TV Tokyo -kanavalla vuonna 2008 huhtikuun ja heinäkuun välisenä aikana. Toinen kausi esitettiin samalla kanavalla 7. lokakuuta 2008 ja 30. joulukuuta 2008 välisenä aikana. Manga alkoi ilmestyä Suomessa suomeksi käännettynä huhtikuussa 2012. Vampire Knight -mangasta on myös tehty uusi mangasarja *Vampire Knight Memories*, joka vuonna 2018 käännettiin englanniksi.

Juoni
-----

Menneisyydessä Yuki Crossin kimppuun hyökkäsi myrskyisenä talvi-iltana vampyyri, jolta hänet pelasti kiltti vampyyri nimeltä Kaname Kuran.

Kymmenen vuotta myöhemmin Yuki Cross, Cross Akatemian rehtorin adoptiotytär, on kasvanut nuoreksi naiseksi ja hänestä on tullut vampyyrirodun suojelija. Hänellä on tärkeä tehtävä pitää toisistaan erossa akatemian kaksi luokkaa: päivällä opiskeleva ihmisten päiväluokka ja yöllä opiskeleva vampyyrien yöluokka. Yhdessä lapsuudenystävänsä Zero Kiryun kanssa Yuki pitää yllä järjestystä näiden luokkien välillä, jotta yöluokka ei herättäisi huomiota ja jotta päiväluokkalaiset eivät huomaisi yöluokkalaisten erikoisuutta.

Zero ei kuitenkaan ole erityisemmin kiinnostunut suojelemaan vampyyreja, koska aiemmin hän menetti niiden vuoksi kaiken mitä rakasti, eikä sen seurauksena ole luottanut yhteenkään vampyyriin. Tämä yhteiselo näyttää kuitenkin toimivan hyvin. Kaname ja Yuki tutustuvat toisiinsa paremmin. Kaname on kaiken lisäksi ainoa puhdasverinen vampyyri yöluokalta. Puhdasveriset vampyyrit ovat muita vampyyrejä voimakkaampia ja vain puhdasverisen vampyyrin purema muuttaa vampyyriksi. Heillä on myös erityisvoimia .

Tarina seuraa sitä, kuinka Yuki huomaa, että hänen lapsuudenystävänsä Zero onkin vampyyri ja että tämä on viettänyt viimeiset neljä vuotta taistellen verenhimoa vastaan. Yuki yrittää auttaa Zeroa tämän verenhimon kanssa, ja samalla hän yrittää palauttaa omat kadonneet muistonsa menneisyydestään samalla epäillen, että Kaname tietää enemmän kuin antaa ymmärtää.
**San Carlos** oli Espanjan laivaston vuonna 1765 vesille laskettu San Carlos -luokan kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: San Carlos -luokka*
Alus tilattiin Havannasta, missä köli laskettiin 18. huhtikuuta 1764. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1765.

Palvelus
--------

Alus lähti 12. tammikuuta 1767 Havannasta Cádiziin Uuden-Espanjan (esp. *Nueva España*) laivaston mukana päällikkönään Agustín Antonio de Idiáquez. Laivaston tehtävänä oli saattaa kuutta rahtialusta. Se saapui 13. maaliskuuta Cádiziin mukanaan yli 15 miljoonan peson arvosta rahtia.

Vuodesta 1801 alkaen alus oli Cartagenassa telakalla, missä se muutettiin kolmikantiseksi 122-tykkiseksi linjalaivaksi. Alus palautettiin palvelukseen joulukuussa 1804 Luís Mesian lippulaivana. Muutostöiden jälkeen aluksen aseistuksena oli alimmalla tykkikannella 30 kappaletta 24 naulan tykkejä, keskimmäisellä 32 kappaletta 24 naulan tykkejä ja ylimmällä 32 kappaletta 12 naulan tykkejä. Näiden lisäksi oli puoli- ja etukansilla 16 kappaletta 8 naulan tykkejä sekä 36 naulan, 24 naulan ja neljän naulan tykkejä (esp. *obuses*) neljä kappaletta kutakin.

Aluksesta tuli 9. elokuuta 1805 Antonio Bonio Villalongan lippulaiva. Maaliskuussa 1807 se riisuttiin aseista Cartagenassa, mutta palautettiin palvelukseen 21. heinäkuuta 1807. Vuoden 1810 alussa alus oli Cádizissa, mistä se siirrettiin syyskuussa Máhoniin. Syynä siirtoon oli ranskalaisten eteneminen Espanjassa ja siirrolla pyrittiin estämään aluksen joutuminen Ranskalle. Se poistettiin 1819 alusluettelosta ja romutettiin 1829 Cartagenassa.<ref name="W2">

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 118-119
2. ↑  Winfield et al 2023 s. 112

*San Carlos* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *San Carlos* – *San Fernando* – *San Luis* |
| Edeltäjä: Rayo-luokka – Seuraaja: San Vicente Ferrer -luokka |
| Miekkailuolympialaisissa 2024 |
| --- |
| Floretti |
| Yksilö  Miehet  Naiset |
| Joukkue Miehet  Naiset |
| Kalpa |
| Yksilö  Miehet  Naiset |
| Joukkue Miehet  Naiset |
| Säilä |
| Yksilö  Miehet  Naiset |
| Joukkue Miehet  Naiset |
| 

---

|  |  |
| --- | --- |
| < 2020 | 2028 > |

 |

**Miekkailussa** kilpaillaan **Pariisin 2024 kesäolympialaisissa** 30:tta kertaa. Kilpailut käydään 27. heinäkuuta – 4. elokuuta 2024 Pariisissa, Grand Palais’ssa. Kaikissa kolmessa miekkailun olympialajissa pidetään yksilö- ja joukkuekilpailut miehille ja naisille.

Aikataulu
---------

Lähde:

y = yksilö; j = joukkue

|  | La 27 | Su 28 | Ma 29 | Ti 30 | Ke 31 | To 1 | Pe 2 | La 3 | Su 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet | Säilä (y) | Kalpa (y) | Floretti (y) |  | Säilä (j) |  | Kalpa (j) |  | Floretti (j) |
| Naiset | Kalpa (y) | Floretti (y) | Säilä (y) | Kalpa (j) |  | Floretti (y) |  | Säilä (j) |  |

Mitalitaulukko
--------------

### Miesten kilpailut

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Floretti, yksilö*tiedot* |  |  |  |
| Floretti, joukkue*tiedot* |  |  |  |
|  |
| Säilä, yksilö*tiedot* |  |  |  |
| Säilä, joukkue*tiedot* |  |  |  |
|  |
| Kalpa, yksilö*tiedot* |  |  |  |
| Kalpa, joukkue*tiedot* |  |  |  |

### Naisten kilpailut

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Floretti, yksilö*tiedot* |  |  |  |
| Floretti, joukkue*tiedot* |  |  |  |
|  |
| Säilä, yksilö*tiedot* |  |  |  |
| Säilä, joukkue*tiedot* |  |  |  |
|  |
| Kalpa, yksilö*tiedot* |  |  |  |
| Kalpa, joukkue*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  press.paris2024 Paris2024.  Arkistoitu 1.8.2022. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)
2. ↑  fencing *paris2024.org*. Viitattu 23.8.2023. (englanniksi)

MiekkailuMiekkailu olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
*2024*

Kesäolympialaisten 2024 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Breakdance | Golf | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Kiipeily | Koripallo | Käsipallo | Lainelautailu | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rugby | Rullalautailu | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo | Taitouinti | Tennis | Triathlon | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Alexandre Piankoff** (ven. Александр Николаевич Пьянков, *Aleksandr Nikolajevitš Pjankov*; 18. lokakuuta 1897 Pietari — 20. heinäkuuta 1966 Bryssel) oli venäläinen arkeologi ja egyptologi. Hänet tunnetaan parhaiten uskonnollisten tekstien käännöstyöstä.

Alexandre Piankoff syntyi Pietarissa Venäjällä vuonna 1897. Hän kiinnostui egyptologiasta jo nuorella iällä tutustuessaan venäläisten museoiden kokoelmiin.

Ennen ensimmäistä maailmansotaa Piankoff opiskeli kirjallisuutta, vieraita kieliä sekä muinaisen egyptin kieltä. Sodan alkaessa hän joutui keskeyttämään opiskelunsa mutta jatkoi niitä taas sodan päätyttyä Berliinissä. Hän muutti vuonna 1924 Pariisiin, jossa hän opiskeli Pariisin yliopistossa. Vuonna 1930 hän valmistui filosofian tohtoriksi.

Toisen maailmansodan alettua Piankoff liittyi Ranskan joukkoihin vuonna 1940. Hän päätyi ennen pitkää Kairoon, johon jäi sodan jälkeen asumaan. Hän työskenteli Ranskan itämaisen arkeologian instituutissa, Kairossa, jossa hän erikoistui muinaisen egyptin, arabian, koptin, persian, turkin, ranskan, saksan, englannin sekä venäjän kieliin.

Piankoff työskenteli Kuninkaiden laaksossa Ramses V:n ja Ramses VI:n haudassa (KV9), jossa hän dokumentoi seinämaalauksia ja käänsi niiden tekstejä. Hän tutki vuonna 1958 myös faarao Tutankhamonin haudan hautatekstejä. Merkittävin osa Piankoffin työstä tapahtui Theban nekropolissa, jossa hän tulkitsi useita muinaisia uskonnollisia tekstejä mm. *Ran litanian*, Unaksen hautatekstejä sekä Yön ja Päivän kirjat.

Piankoff kuoli vuonna 1966 Brysselissä Belgiassa.

Aiheesta muualla
----------------

* Alexandre Piankoff (1897-1966) Archéologie des Sociétés Méditerranéennes (ranskaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |