recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Radio Alex** -nimiset radioasemat toimivat Helsingissä (94,9 MHz), Tampereella (100,9 MHz) ja Oulussa (89,4 MHz) 1990-luvun loppupuolella.

Helsingin aseman omisti kokonaan Alexpress, Tampereen ja Oulun asemista se omisti viidenneksen. 

Alexpressin tarkoituksena oli rakentaa aiemmin itsenäisinä toimineista paikallisradioista ketju, jossa eri asemat tuottaisivat paikallista ohjelmaa, mutta toimisivat muuten yhteisin toimintatavoin. Myöhemmin tämä toteutuikin, kun Radio Alex -asemat yhdistyivät yhdeksän muun paikallisradion kanssa Radio Plus -ketjuksi.

Pääkaupunkiseudulla Alexpressin itselleen hankkima nurmijärveläinen Radio Kolme muutettiin Radio Alexiksi ja toiminta siirrettiin samalla Helsinkiin alkusyksystä 1996. Juontajina kanavalla toimivat alussa Juha Kakkuri, Sanna Kojo ja Petri Eklund. Alkuaan taajuudella 94,9 MHz lähetti vantaalainen Radio Lohi, joka yhdistyi Radio Kolmeen. Tampereella Radio Alexin edeltäjä oli Radio Tampere, josta tuli myöhemmin Radio Sataplus ja sen jälkeen Radio Moro.

Radioaseman formaatin loivat toimitusjohtaja Jari Öystilä, ohjelmajohtaja Marko Tuomola ja musiikkipäällikkö Juha Kakkuri. Musiikkilinja oli yhdistelmä AC:ta, Motown-soundia ja Golden Oldies -klassikoita. Asema tuli nopeasti kohderyhmässään suosituimmaksi asemaksi. Alexin asema sijaitsi ydinkeskustassa Yrjönkadulla Vanhan kirkon puiston laidalla. Jari Öystilä toimi tämän jälkeen Iltalehden mediamarkkinoinnin johtajana ja sittemmin monien media- ja teknologia-alan yritysten johtajana.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Ylönen, Olli: *Paikallisradioita Suomeen!*, s. 117–119. Tampere: Tampereen yliopisto, Tiedotusopin laitos, 2002. ISBN 951-44-5572-X. Julkaisun pysyvä verkko-osoite (pdf) (viitattu 29.7.2013).

  

Suomalaiset radioasemat

|  |  |
| --- | --- |
| Yle: | 
* Yle Radio 1
* YleX
* Yle Radio Suomi
* Yle Puhe
* Yle Vega
* Yle X3M

 |
| Bauer Media Group: | 
* Basso
* Iskelmä
* Radio 957
* Radio City
* Radio Classic
* Radio Nova
* Radio Pooki
* SuomiRock
* SuomiRäp
* Auran Aallot
* Radio Pori
* Kasari
* Ysäri
* Top51
* KISS

 |
| Nelonen Media: | 
* Aito Iskelmä
* Easy Hits
* Groove FM
* Helmiradio
* HitMix
* Kantriradio
* Loop
* Radio Rock
* Radio Suomipop

 |
| NRJ Finland: | 
* NRJ
* Radio Nostalgia

 |
| Keskisuomalainen: | 
* Radio Keskisuomalainen
* Radio Voima
* Savon Aallot

 |
| Muut: | 
* Classic Hits
* FUN Tampere
* Järviradio
* Pispalan Radio
* Radio Dei
* Radio Helsinki
* Radio Inari
* Radio Kaakko
* Radio Moreeni
* Radio Ramona
* Radio Rex
* Radio Sandels
* Radio SUN
* Radio Vaasa
* Sea FM Radio
* Radio Kaleva
* Suviseuraradio
* Tampereen Kiakkoradio

 |
| Lakkautetut asemat: | 
* Aito Hitti
* Aito Kajaus
* Box
* Business FM
* I LUV 2K
* Metro Helsinki
* Me Naiset Radio
* Oi FM
* Päijänneradio
* Radio 88,2
* Radio 967
* Radio Aalto
* Radio Alex
* Radio KLF
* Radio Lakeus
* Radio Manta
* Radio Majakka
* Radio Melodia
* Radio Mikkeli
* Radio Rapu
* Radio Seinäjoki
* Radio Sputnik
* Rogmo FM
* RÄP
* Spin FM
* Spirit FM
* The Voice
* Zoom FM

 |
**Radio City Music Hall** on kuuluisa viihdekeskittymä ja teatteri Yhdysvaltain New Yorkissa sijaitsevassa Rockefeller Centerin rakennuskeskittymässä. *Showplace of the Nation* -lempinimellä tunnettu Music Hall avattiin yleisölle 27. joulukuuta 1932. Siellä järjestetään paljon erilaisia konsertteja, elokuvanäytöksiä sekä erikoistapahtumia.

Radio City Music Hall on Donald Deskeyn suunnittelema, ja sen sisäosien sisustus on yhdistelmä lasia, alumiinia, kromia sekä geometrista koristeellisuutta. Deskey torjui siihen aikaan teattereissa vallalla olleen rokokootyylin ja korvasi sen muodikkaammalla art deco -tyylillä. Music Hallissa oli 5 945 istumapaikkaa katsojille, ja siitä tulikin avajaistensa aikaan maailman suurin teatteritila. Nykyään Radio City Music Hall on maailman suurin elokuvateatteri 5 910 istumapaikallaan.

*The Great Stage* eli *Suuri näyttämö* on 20 metriä syvä ja 40 metriä leveä. Sen hissijärjestelmä oli Yhdysvalloissa Music Hallin avajaisaikaan niin kehittynyt, että Yhdysvaltain laivasto lainasi sen hydrauliikkaa toisen maailmansodan lentotukialuksiinsa. Tarinan mukaan hallituksen agentit varjelivat sodan aikana Music Hallin pohjakerrosta suojatakseen tekniikkaa ja turvatakseen Yhdysvaltain laivaston etulyöntiaseman.

Radio City Music Hall toimii yleensä sekä Emmy-palkintojen (vuoden 2006 Emmy-gaala järjestettiin poikkeuksellisesti Los Angelesissa) että Tony-palkintojen seremoniapaikkana. Siellä järjestetään myös usein MTV Video Music Awardsit, sekä lähes aina Grammy -gaala – jos vain on New Yorkin vuoro pitää kyseinen juhla. Lisäksi teatterissa on vuosittain järjestetty NFL:n varaustilaisuus vuodesta 2006 lähtien.

* Radio City Music Hallin julkisivua.Radio City Music Hallin julkisivua.
* AuditorioAuditorio

Lähteet
-------

1. ↑  Rutkowski, Stephanie: Dec. 27: Radio City Music Hall Opened 1932 *ABC News*.  27.12.2011. American Broadcasting Company. Viitattu 21.7.2017. (englanniksi)
Kaivosmiestä esittävä kynttilänjalka
**Kaivosmiesfiguuri** (*Bergmannsfigur*) on Erzgebirgen vuoristoalueella itäisessä Saksassa puusta valmistettu joulukoriste.

Historia
--------

Tärkeimpiin Erzgebirgen vuoristoseudun olohuoneita joulun aikaan koristaviin hahmoihin ovat jo vuosisatojen ajan kuuluneet kaivosmies ja enkeli. Kaivosmiestä esittävän kynttiläjalan oletetaan syntyneen jo 1500-luvulla, Erzgebirgen kaivostoiminnan kulta-aikana. Hahmossa heijastuu miesten loputon ikävä kaivosten syvyyksissä vuoden kylmimpinä kuukausina, jolloin he eivät nähneet päivänvaloa jopa kuukausiin. Kaivosmiehestä tuli enkelin ohella jouluseimien tärkein valonkantaja. 

Myöhemmin kynttilöitä kannattelevat kaivosmiehet yleistyivät kotien ja myös ravintoloiden koristeina sellaisissa kaupungeissa, joissa kaivostoiminta oli erityisen tärkeää. Tällaisia paikkakuntia olivat esimerkiksi Annaberg-Buchholz, Schneeberg ja Freiberg. Ihmisten haluttiin muistavan, että alueen taloudellinen kehitys perustui kaivosteollisuuteen. 

Kaivosmies- ja enkelifiguureille oli toinenkin tehtävä. Ikkunalla tuikkivan kynttilän avulla oli töistä palaavan kaivostyömiehen helpompi löytää tiensä kotiin. Lisäksi kynttilöiden lukumäärästä saattoi päätellä talossa olevien lapsien lukumäärän. Jokaista poikaa kohden ikkunalaudalle laitettiin kaivosmies ja jokaista tyttöä kohden enkeli. 

  

* Kaivosmiesfiguuri vuodelta 1687 MarienbergissäKaivosmiesfiguuri vuodelta 1687 Marienbergissä
* Kaivosmies ja enkeli alttarillaKaivosmies ja enkeli alttarilla
* Kaivosmies ja enkeliKaivosmies ja enkeli

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ystävyyskaupunki Chemnitz ja Saksin Erzgebirge-vuoriston jouluperinteet.  *Stadt Chemnitz, Die Oberbürgermeisterin/Bürgermeisteramt*, 2010, s. 4.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaivosmiesfiguuri** Wikimedia Commonsissa
Kaivotalo Helsingissä
**Kaivotalo** on Pauli Salomaan suunnittelema vuonna 1955 valmistunut liikerakennus Helsingin Kluuvissa. Se sijaitsee Kaivokatu 10:ssä Helsingin keskeisimmällä paikalla vastapäätä Helsingin päärautatieasemaa, naapureinaan nk. Makkaratalo ja Kalevan talo. Rakennus on välittömässä yhteydessä Rautatientorin metroasemaan ja Asematunneliin. Katutasolla rakennuksen läpi kulkee leveä jalankulkukäytävä Kaivokadulta korttelin keskellä sijaitsevalle aukiolle, Kaivopihalle, josta edelleen johtaa portaikko hieman ylempänä, Mannerheimintien varressa Vanhan ja Uuden Ylioppilastalon välissä sijaitsevalle Ylioppilasaukiolle.

Helsingin yliopiston ylioppilaskunta sai tontin haltuunsa vuonna 1938 Rautatiehallitukselta. Tulevasta rakennuksesta järjestettiin suunnittelukilpailu, jonka voittaneen ehdotuksen mukaan Vanha Ylioppilastalo olisi pitänyt purkaa sen tieltä. Vuonna 1939 alkanut toinen maailmansota pysäytti rakennushankkeen. Sodan päätyttyä "Vanhan" purkamisesta oli päätetty luopua ja Kaivokadun varrelle nousi 1950-luvun modernia arkkitehtuuria edustava liikerakennus. Sen julkisivua hallitsevat nauhamaiset ikkunarivit ja vaalea väritys, poiketen runsaat kymmenen vuotta myöhemmin valmistuneen naapurin, Makkaratalon massiivisesta tummasävyisestä klinkkeripinnasta. Kaivotalon ulkonäöstä, vaikka se sijaitsee näkyvällä paikalla, ei ole käyty niin kiivasta keskustelua kuin Makkaratalosta.

Vuonna 1981 rakennettiin Kosti Kurosen rakennuksen sisäpihalle suunnittelema Kaivopiha jalankulkuyhteyksineen ja liikkeineen.

Lähteet
-------

* HS – Kertomuksia Helsingin kortteleista (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaivotalo** Wikimedia Commonsissa

* Kivilaakso, Aura: "Kaivokatu 10, Kaivotalo", *Kun Helsinkiin rakennettin city. Keskustan vuosina 1945-1990 valmistuneet liikerakennukset*, s. 127–132. Helsingin kaupunginmuseo, 2014. ISBN 978-952-272-793-0. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.3.2023).
Kaivopuiston kesäkonsertin yleisöä vuonna 2005
**Kaivopuiston kesäkonsertti** on Helsinki-päivän (12. kesäkuuta) tienoilla Helsingin Kaivopuistossa järjestettävä ilmaiskonsertti, jolla on pitkät perinteet. Konserttien järjestäminen aloitettiin vuonna 1985. Ensimmäisellä kerralla esiintyjinä olivat Tuomari Nurmio, Eva Dahlgren, Bluesshakers ja Mezzoforte. Tapahtumapaikkoina ovat olleet vuosien varrella mm. Hietsu / Beach Partyt, Stadion sekä Auroran ja Sinebrychoffin puistot. Konsertti on järjestetty yleensä kesäkuun toisella viikolla.

Vuonna 1995 Helsinki-päivän ilmaiskonsertti järjestettiin Töölönlahden rannalla Auroran kentällä, kun Kaivopuisto oli kaupungin puutarhaosaston kunnostettavana.

Kaivarin konsertin järjestäjinä toimivat vuonna 2004 Helsingin nuorisoasiainkeskus, NRJ ja FBI Event Marketing Oy, ja konsertin televisioi Nelonen. Vuonna 2006 konsertin pääjärjestäjänä toimi FBI Event Marketing Oy ja Radio Nova, ja konsertin televisioi MTV3. Kuuntelijoita oli vuonna 2004 noin 25 000-30 000, parhaimpana vuonna 2002 kun Shakira esiintyi, kuuntelijoita oli epävirallisten arvioiden mukaan jopa noin 80 000. Vuonna 2006 arvioitiin, että paikalla olisi ollut yli 55 000 ihmistä.

Vuonna 2004 eniten kohua herätti se, että Antti Tuisku ja Jonna Tervomaa savustettiin lavalta ulos heittelemällä lavalle olutpulloja, tämä harmitti faneja ja sai aikaan keskustelua konsertin turvajärjestelyistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Pekonen, Laura: Kesäkonsertit Kaivopuistosta Auroran kentälle.  *Helsingin Sanomat*, 9.6.1995, s. B1.
*Prosenttien leikkaus*. Dmitri Moorin pilapiirros *Budilnik*-lehdessä vuonna 1917.
**Dmitri Stahievitš Moor** (ven. Дми́трий Ста́хиевич Моо́р, oikea sukunimi Orlov, Орло́в; 3. marraskuuta 1883 Novotšerkassk – 24. lokakuuta 1946 Moskova) oli neuvostoliittolainen taidegraafikko.

Pääosin itseoppinut Moor työskenteli ennen lokakuun vallankumousta pilapiirtäjänä. Venäjän kansalaissodan aikana hän laati joukon vallankumoushenkisiä agitaatiojulisteita. Mooria pidetään yhtenä neuvostoliittolaisen julistetaiteen perustanlaskijoista. Myöhemmin hän teki julisteiden ohella pilapiirroksia muun muassa *Pravdaan* ja *Krokodil*-lehteen sekä työskenteli kirjankuvittajana. Hän toimi myös opettajana Vhutemasissa ja Vhuteinissa (1922–1930), Moskovan polygrafisessa instituutissa (1930–1932) ja Moskovan taide-instituutissa (1939–1943). Moorin töille on ominaista ekspressiivinen, groteskia lähentelevä ääriviivapiirustus sekä voimakas värien käyttö. Hän sai Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimen vuonna 1932.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 16*, s. 555. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1974.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Dmitri Vladimirovitš Malyško** (ven. Дмитрий Владимирович Малышко, s. 19. maaliskuuta 1987 Leningradin alue) on venäläinen ampumahiihtäjä.

Malyško sai hopeaa EM-kilpailujen viestissä Otepäässä 2010. Hän sijoittui kymmenenneksi ensimmäisessä maailmancupkilpailussaan, Hochfilzenin sprintissä joulukuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan samalla kaudella kolmas Kontiolahden takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2012–2013 hän oli toinen Hochfilzenin takaa-ajossa ja voitti Oberhofissa sekä sprinttikilpailun että takaa-ajon. Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa hän oli toinen. Nové Měston MM-kilpailuissa hän sijoittui sprintissä viidenneksi ja takaa-ajossa neljänneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui Oberhofin yhteislähtökilpailussa kolmanneksi.

Malyško hiihti Sotšin olympialaisissa 2014 kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa. Hän sai Minskin EM-kilpailuissa 2019 kultaa parisekaviestissä ja pronssia pikakilpailussa. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia viestissä, sijoittui takaa-ajossa 30:nneksi ja pikakilpailussa 33:nneksi.

Lähteet
-------

1. ↑  MALYSHKO Dmitry *biathlon.com.ua*. Viitattu 13.2.2013. (englanniksi)
2. ↑  Dmitry MALYSHKO IBU. Viitattu 1.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  OLYMPIC WINTER GAMES - Sochi (RUS) IBU. Viitattu 25.2.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dmitri Malyško** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo yhtyeestä. Kirjankustantamosta katso Pilot-kustannus*

**Pilot** oli skotlantilainen poprockyhtye, jonka perustivat vuonna 1973 entiset Bay City Rollersin jäsenet David Paton ja Bill Lyall. Muut jäsenet olivat Stuart Tosh ja Ian Bairnson. Vuonna 1974 ilmestyi single "Magic", josta tuli Pilotin ensimmäinen menestyskappale. Seuraavaksi ilmestyi single "January", josta jo tulikin listaykkönen tammikuussa 1975. Pilotin muut menestyskappaleet olivat: "Call Me Round" ja "Just A Smile". Vuonna 1977 oli Pilotissa enää jäljellä Paton ja Bairnson, jotka pianisti Steve Swindellsin ja rumpali Henry Spinettin kanssa tekivät albumin *Two's A Crowd*. Vuoden 1978 tienoilla Patonista ja Bairnsonista tuli Alan Parsons Project -yhtyeen jäseniä ja Tosh liittyi 10cc-yhtyeeseen. Bill Lyall kuoli aidsiin vuonna 1989.

Arto Sotavalta teki Januarysta suomenkielisen version nimellä Kalenteri vuonna 1976.

Albumit
-------

* *Pilot (From The Album Of The Same Name)* (1974)
* *Second Flight* (1975)
* *Morin Heights* (1976)
* *Two's A Crowd* (1977)

Listasijoitukset Englannissa
----------------------------

* *Magic* (1974) (11)
* *January* (1975) (1)
* *Call Me Round* (1975) (34)
* *Just A Smile* (1975) (31)

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Pillua aloittelijoille** on Reetta Aallon käsikirjoittama ja ohjaama lyhyt animaatioelokuva vuodelta 2015. Se on neliminuuttinen opetuselokuva naisen sukupuolielimistä ja seksuaalisuudesta. Elokuva voitti vuonna 2016 Animatricks-animaatiofestivaalin kotimaisten elokuvien sarjan. Se voitti 189 000 äänellään ylivoimaisesti myös Yleisradion dox@net-verkkoäänestyksen nimeltä KLIKkaussota, jossa viisi lyhytelokuvan tekijää yritti luoda teoksistaan nettihitin.

Reetta Aalto kertoo miettineensä valistuselokuvan tekoa pitkään, sillä monien tutkimusten mukaan nuoret miehet eivät tunne naisen anatomiaa. Yleisradion dox@net-projekti tarjosi tilaisuuden toteuttaa tämä pieni valistuselokuva.

Elokuvan animoijina ovat toimineet Jan Andersson, Maria Björklund ja Leena Jääskeläinen. Äänisuunnittelu on Mika Niinimaan ja selostus Tiina Luoman. Elokuvan tuottajana toimi Elina Pohjola.

Lähteet
-------

1. ↑  Laine, Emmi. Reetta Aalto: Naiset ovat olleet Pillua aloittelijoille -elokuvasta miehiä avoimemmin innoissaan, *Image* 21.8.2015. Viitattu 27.8.2016.
2. ↑  Awards 2016, Nordic Short & Documentary Awards 2016, Nordisk Panorama. Viitattu 26.8.2016.
3. ↑  Animatricks-festivaali, etusivu. Viitattu 26.8.2016.
4. ↑  Pohjola, Mike: Sukupuolivalistus voitti dox@netin klikkaussodan, Yle 6.3.2015. Viitattu 26.8.2016.
5. ↑  Virtanen, Leena. Olennaisia kysymyksiä. Dox@net-hanke tuo Yle Areenaan kotimaisia viisiminuuttisia dokumentteja, joissa ollaan suurten asioiden äärellä. (Arkistoitu – Internet Archive) *Helsingin Sanomat* 2.2.2015. Viitattu 28.8.2016.
6. ↑  *Pillua aloittelijoille* Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* Elokuva Vimeo-videopalvelussa
* Tervonen, Kaisu: "Pillua, eläimiä ja Mannerheim." Elokuvasta ja tekijöistä naisten *Sylvi*-verkkolehdessä 2.2.2015.
* *Pillua aloittelijoille* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Pohtiolammi** (myös Pohtiolampi, Pohtionjärvi, Pohtionlampi) on reilun sata metriä pitkä lampi Kangasalla. Se sijaitsee Vesijärvestä ja Längelmäveteen laskevan Vääksynjoen lounaispuolella.

Pohtiolammen sääksikeskus
-------------------------

Pohtiolammen rannalla sijaitsee Pohtiolammen sääksikeskus. Keskus rakennettiin vuosina 2000-2006 EU-rahoituksella, avustuksilla ja talkootyönä. Alueella on lintutorneja ja piilokojuja lintujen tarkkailua ja kuvaamista varten.

Alueen historiaa
----------------

Toukokuussa 1604 paikalla ollut Sarsansalmi kuivui pieneksi Vääksynjoeksi, koska Längelmävesi alkoi laskea tulvien takia Kostianvirran kautta ja sen pinta laski voimakkaasti.

Pohtiolammen viereen Vääksynjoen rannalle perustettiin kalanviljelylaitos vuonna 1964. Laitos oli Saarioisen omistuksessa vuoteen 1990 asti. Pohtiolammen virkistysalue, jossa on voinut kalastaa altaasta kirjolohta, avattiin 1966.

Katso myös
----------

* Sääksisäätiö

Lähteet
-------

1. ↑  Google Maps
2. ↑  Peruskartta 1961
3. ↑  Karttapaikka
4. ↑  Pohtiolammen sääksikeskus; Saaksisaatio.fi
5. ↑  Mäntylä, Jorma: Sarsan maisema mullistui yhdessä yössä *Tiede-lehti 4/2004*.  2004. Viitattu 23.8.2021.
6. ↑  Tampereen seudun ylivoimaisesti varmin kirjolohipaikka täyttää 50 vuotta; Tamperelainen.fi 15.7.2016
**Poias** oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi argonauteista ja Herakleen ystävä. Poias oli erityisen hyvä jousiampuja, ja erään version mukaan hän tappoi Taloksen, argonauttien retkellään tapaamaan jättiläismäisen pronssisen miehen, nuolellaan.

Kun Herakles oli tekemässä kuolemaa puettuaan päälleen Nessoksen vereen kastetun viitan, hän tuskissaan vaelsi vuorelle ja rakensi sinne rovion. Noustuaan sen päälle hän antoi käskyn sen sytyttämisestä, mutta kukaan ei halunnut sitä tehdä. Laumaansa etsimässä ollut Poias osui paikalle ja sytytti rovion, ja sai Herakleelta lahjaksi tämän jousen. Yleisemmän version mukaan rovion kuitenkin sytytti Poiaan poika Filoktetes.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.16 (engl. käännös).
2. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 1.9.26 (engl. käännös).
3. ↑  Apollodoros: *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.7 (engl. käännös).
4. ↑  Hyginus: *Fabulae* xxxvi (engl. käännös).
5. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 4.38.4 (engl. käännös).
6. ↑  Ovidius: *Muodonmuutoksia* ix.229–238 (engl. käännös).
**Vuorikaskas** eli **vuorilaulukaskas** (*Cicadetta montana*) on laulukaskaiden heimoon kuuluva kaskaslaji.

Ulkonäkö ja elintavat
---------------------

Vuorikaskas on laulukaskaaksi keskikokoinen, mutta huomattavasti suurempi kuin useimmat muut kaskaslajit. Vartalon pituus on 16–27mm ja siipiväli 45–52mm. Aikuisen eläimen vartalo on pitkänomainen ja hyvin tumma. Siivet ovat suuret ja läpinäkyvät. Laji elää kuivilla ja aurinkoisilla, etelän suuntaan avautuvilla rinneniityillä. Naaras munii kasvien varsien sisään, missä munat ovat kesäkuusta syyskuuhun. Kuoriutuvat toukat kaivautuvat maahan ja viettävät siellä vuosia käyttäen ravinnokseen kasvien juurista imemiään nesteitä. Maanalainen toukkavaihe kestää 6–8 vuotta. Aikuiset yksilöt nousevat maanpinnalle kesäkuun alkupuolella ja elävät kolmisen viikkoa.

Muiden laulukaskaiden tapaan vuorikaskaskoiraat kykenevät tuottamaan ihmiskorvin kuultavaa ääntä. Kaskaan laulu muodostuu tasaisesta sirinästä

Vuorikaskas Suomessa
--------------------

Vuorikaskas on Suomen ainoa laulukaskas. Vielä 1930-luvulla lajilla oli Suomessa neljä tunnettua esiintymispaikkaa, mutta myöhemmin sen epäiltiin hävinneen kokonaan. Nykyisin vuorikaskas esiintyy vain Pohjan Åminneforssin hylätyn junatunnelin rinteessä. Vuorikaskas on nimetty luonnonsuojeluasetuksessa erityisesti suojeltavaksi ja sen esiintymispaikkojen hävittäminen tai heikentäminen on luonnonsuojelulailla kielletty.

Lähteet
-------

1. ↑  Anders Albrecht, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Vuorilaulukaskas – *Cicadetta montana* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q5119333
* Wikispecies: Cicadetta montana
* BioLib: 102882
* CoL: V74Y
* EPPO: CCDTMO
* Fauna Europaea: 239538
* Fauna Europaea (new): d354b0f7-47f1-4d5e-b472-760ccfcc5c44
* GBIF: 9497766
* iNaturalist: 362341
* NBN: NBNSYS0000010417
* NCBI: 179415

 |

 |
**Sofia Assefa Abebe** (s. 14. marraskuuta 1987 Addis Abeba) on etiopialainen yleisurheilija, jonka päälaji on 3 000 metrin estejuoksu.

Assefa sijoittui Addis Abeban Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2008 estejuoksussa neljänneksi. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui saman lajin alkuerissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 12:nneksi.

Assefa sai Afrikan-mestaruuskilpailuissa Nairobissa 2010 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.32,58. Saman vuoden Splitin maanosien cupissa hän sijoittui kolmanneksi ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 kuudenneksi. 

Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui alun perin kolmanneksi ajalla 9.09,84, mutta nousi myöhemmin hopealle kun Julija Zaripova hylättiin dopingin vuoksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Assefa sijoittui kolmanneksi ajalla 9.12,84.

Assefa saavutti hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 ajalla 9.30,20. Hän sai samassa lajissa kultaa vuoden 2015 Afrikan kisoista ja oli neljäs Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Rion olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi ajalla 9.17,15. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui alkuerissä.

Assefa on juossut kolme kertaa estejuoksun Etiopian ennätyksen: 9.15,04 Roomassa 26. toukokuuta 2011, 9.09,00 Oslossa 7. kesäkuuta 2012 ja 9.07,06 Hengelossa 11. kesäkuuta 2017.

Lähteet
-------

1. ↑  Sofia Assefa *sports-reference.com*.  Arkistoitu 10.7.2017. Viitattu 15.11.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sofia Assefa *tilastopaja.net*. Viitattu 26.11.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Women's 3000 m Steeplechase - 14th August *the-sports.org*. Viitattu 26.8.2015. (englanniksi)
4. ↑  Sofia Assefa Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sofia Assefa** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sofia Ennaoui** (s. 30. elokuuta 1995) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Hän on menestynyt parhaiten 1 500 metrin juoksussa.

Ennaoui sijoittui vuonna 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa seitsemänneksi ja Rio de Janeiron kesäolympialaisissa kymmenenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän ylsi yleisessä sarjassa arvokisamitaleille ensimmäisen kerran vuonna 2017, kun hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 1 500 metrillä pronssia ajalla 4.06,59. Ulkoratojen EM-kilpailuissa Berliinissä 2018 hän saavutti hopeaa ajalla 4.03,08. Vuonna 2019 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa ajalla 4.09,30. Vuonna 2022 Ennaoui ylsi ulkoratojen MM-kilpailuissa ensi kertaa loppukilpailuun ja sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi ajalla 4.01,43. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia ajalla 4.03,59. Vuonna 2023 hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa pronssia ajalla 4.04,06.

Ennaouin ennätys 1 500 metrin juoksussa on 3.59,70, jonka hän juoksi Chorzówissa syyskuussa 2020. Se on maaliskuun 2023 loppuun mennessä hänen ainoa neljän minuutin alituksensa. Sisäradoilla hän on parhaimmillaan juossut ajan 4.04,06 Istanbulin EM-kilpailuissa 2023

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sofia Ennaoui Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Joseph Kosinski** (s. 3. toukokuuta 1974 Iowa) on yhdysvaltalainen mainos- ja elokuvaohjaaja, joka on työskennellyt tietokonegrafiikan parissa. Kosinskin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö oli Walt Disney Picturesin tuottama *Tron: Perintö*, joka sai ensi-iltansa joulukuussa 2010.

Kosinski vietti lapsuutensa Marshalltownissa Iowassa.

Kosinskin aiempiin töihin kuuluu televisiomainosten tietokonegrafiikkaa ja videopelien mainoselokuvia, esimerkiksi videopeli *Halo 3:n* mainos. 

*Tron: Perinnön* jälkeen Kosinski ohjasi tieteiselokuvan *Oblivion* (2013), joka perustui hänen itse kehittelemäänsä tarinaan. Hän oli myös yksi elokuvan käsikirjoittajista ja tuottajista. Elokuvan pääroolissa näytteli Tom Cruise.

Palkintoja
----------

* 2007 AICP Show – Best Visual Effects for the *Gears of War* commercial "Mad World"

Filmografia
-----------

* *Tron: Perintö* (2010)
* *Oblivion* (2013)
* *Only The Brave* (2017)
* *Top Gun: Maverick* (2021)

Lähteet
-------

1. ↑  Jacob Hall: ‘The Twilight Zone’ Is About to Get a Visit From ‘Oblivion’ Director Joseph Kosinski ScreenCrush Published: August 16, 2013

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joseph Kosinski**.
Joseph Kosinskin ohjaamat elokuvat

|  |  |
| --- | --- |
| **2010-luku** | *Tron: Perintö* (2010) · *Oblivion* (2013) |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pertti Edvard Nykänen** (30. heinäkuuta 1937 Viipuri – 22. marraskuuta 2018 Turku) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi muun muassa tiedustelupäällikkönä Pääesikunnassa sekä vakinaisesta palveluksesta erottuaan puolustusministeriön kansliapäällikkönä.

Nykänen syntyi kapteeni Edvard Nykäsen ja Meeri Auvisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 oli Leena Heikkala.

Nykänen tuli ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1956, Kadettikoulusta hän valmistui 1959 ja Sotakorkeakoulusta 1975. Hän opiskeli sotilasalaa myös Englannissa ja Yhdysvalloissa ja suoritti ekonomin tutkinnon. Nykänen toimi lentoupseerina Satakunnan lennostossa 1957 ja 1959–1961, Ilmavoimien esikunnassa toimistoupseerina 1961–1966 ja toimistopäällikkönä 1980–1984 sekä Pääesikunnassa toimistoupseerina 1969–1973, toimistopäällikkönä 1980–1984, osastopäällikkönä 1984–1987 ja tiedustelupäällikkönä 1987–1990. Sotilasasiamies Lontoossa ja Haagissa Nykänen oli 1976–1980. Hän toimi puolustusministeriön osastopäällikkönä vuodesta 1990 ja kansliapäällikkönä vuodesta 1994, jolloin hän myös erosi vakinaisesta palveluksesta eli hoiti tehtävää siviilinä. Hänen toimikautensa olisi päättynyt 1.12.1999, mutta hänet nimitettiin toisen kerran kansliapäälliköksi vuoden 2000 loppuun saakka.

Nykänen ylennettiin vänrikiksi 1957, luutnantiksi 1960, yliluutnantiksi 1963, kapteeniksi 1965, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1976, everstiksi 1983, kenraalimajuriksi 1990 ja kenraaliluutnantiksi 1994.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 9.12.2018, s. C 14
2. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 517. Nykänen, Pertti Edvard. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
3. ↑  18.6.1999 Kenraaliluutnantti Nykänen jatkaa kansliapäällikkönä  5.12.1999. Puolustusministeriö. Viitattu 26.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Pertti Nykäsen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
**Oskar Werner Karsten** (11. maaliskuuta 1870 Viipuri – 24. kesäkuuta 1930 Turku) oli suomalainen prokuristi, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Karstenin vanhemmat olivat alikapteeni, tilanomistaja Theodor Karsten ja Sofia Wilhelmina Winter. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1890 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.

Karsten toimi konttoripäällikkönä eri helsinkiläisyrityksissä ja vuosina 1912–1930 hän oli P. C. Rettig & Co:n prokuristina Turussa. Karsten opetti myös kauppaoppilaitoksissa ja kansanopistoissa sekä vuosina 1919–1928 Åbo Akademissa.

Karsten oli naimisissa vuodesta 1898 Fanny Irene Lundellin kanssa.

Teoksia
-------

* *Roliga bilder*, text af W. K-n. K. Fazer, Helsingfors 1904

Lähteet
-------

* Werner Karsten SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* KARSTEN Oskar Werner. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Zilog, Inc.** on yhdysvaltalainen mikrokontrollerien valmistaja, joka on perustettu vuonna 1974 kun Federico Faggin ja Ralph Ungerman lähtivät Inteliltä.

Yhtiön tunnetuin tuote on Z80-sarja 8-bittisiä mikroprosessoreita, jotka ovat yhteensopivia Intel 8080:n kanssa, mutta huomattavasti halvempia. Z80:aa käytettiin laajalti 1980-luvulla monissa suosituissa mikrotietokoneissa, kuten TRS-80, ZX Spectrum ja MSX-yhteensopivat mikrotietokoneet, sekä kolikkopeleissä kuten Pac-Manissa. Yhtiö teki myös 16- ja 32-bittisiä prosessoreita, mutta näillä ei ollut laajaa käyttöä. 1990-luvulta lähtien yhtiö keskittyi pääasiassa mikrokontrollerimarkkinoihin.

Yhtiö hakeutui konkurssiin vuonna 2001 mutta löysi keinon jatkaa toimintaa.

IXYS osti yhtiön vuonna 2009.

Tuotteet
--------

### Mikroprosessorit

* Zilog Z80 (1976), 8-bittinen
* Zilog Z8000 (n. 1978), 16-bittinen
* Zilog Z800 (1985)
* Zilog Z80000 (1985)
* Zilog Z280 (1986)
* Zilog Z180 (1986)

### Mikrokontrollerit

* Zilog Z380 (1994)
* Zilog Z8 Encore!
* Zilog Z8 Encore! XP
* Zilog eZ80 (2001)
* Zilog eZ8 (2005)
* Zilog Z16F, ZNEO 16-bittinen mikrokontrolleri (2006)
* Zilog Z8051 (2011)

Lähteet
-------

1. ↑  Zilog, Inc *computerhistory.org*. Viitattu 18.1.2020. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Zilog Oral History Panel on the Founding of the Company and the Development of the Z80 Microprocessor (PDF) (englanniksi)
**Joseph Kasa-Vubu** (tai **Kasavubu**, 1910 – 24. maaliskuuta 1969) oli Kongon demokraattisen tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1960–1965.

Kasa-Vubu syntyi Tshelassa, Mayomben alueella vuonna 1910. Hän opiskeli pappisseminaarissa ja opettajakoulussa. Hän joutui hylkäämään opettajan uran, koska hänellä ei ollut varaa maksaa lukukausimaksuja. Hän toimi apulaiskirjanpitäjänä siirtomaahallinnon talousministeriössä.

Vuodesta 1955 Kasa-Vubu johti Kongon itsenäistymistä ajavaa Abakoa, joka oli kongojen muodostama poliittinen liike. Maan itsenäistyttyä 30. kesäkuuta 1960 Kongon parlamentti valitsi hänet maan ensimmäiseksi presidentiksi. Kongossa puhkesi heti kriisi timantti- ja metallikaivoksistaan rikkaiden Katangan ja Etelä-Kasain maakuntien julistauduttua itsenäisiksi. Kasa-Vubu oli poliittisesti vanhoillinen, kun taas pääministeri Patrice Lumumba oli kansallismielinen ja radikaali, joten he joutuivat vastakkain ja määräsivät armeijan pidättämään toisensa. Tilanne ratkesi Kasa-Vubun hyväksi, kun armeijan komentaja Joseph-Désiré Mobutu antoi hänelle tukensa syyskuussa. Lumumba luovutettiin vihollisilleen Katangaan, jossa hänet surmattiin.

Kasa-Vubu johti maata seuraavat viisi vuotta heikkojen hallitusten tuella. Vuonna 1964 hän nimitti Katangan johtajan Moise Tshomben pääministeriksi saadakseen kaivoksia turvanneet belgialaiset palkkasotilaat puolelleen idässä kapinoivia Laurent Kabilan johtamia vasemmistolaisia vastaan.

Mobutu kaappasi vallan toisen kerran 25. marraskuuta 1965 ja päätti Kasa-Vubun ja Tshomben välisen kiistan. Hän nimitti tällä kertaa itsensä valtionpäämieheksi. Kasa-Vubu vetäytyi politiikasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Huovinen, Pentti & Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 93. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joseph Kasa-Vubu**.
* Reybrouk, David van: *Kongo : historia*. Helsinki: Siltala, 2013. ISBN 978-952-234-128-0.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kongon demokraattinen tasavalta Kongon demokraattisen tasavallan presidentit |
| --- |
|  |
| Kongo-Léopoldville (1960–1971) | 
* Joseph Kasa-Vubu (1960–1965)
* Joseph Mobutu (1965–1971)

 | Kongon demokraattisen tasavallan presidentin vaakuna |
|  |
| Zaire (1971–1997) | 
* Mobutu Sese Seko (1971–1997)

 |
|  |
| Kongon demokraattinen tasavalta (1997–) | 
* Laurent-Désiré Kabila (1997–2001)
* Joseph Kabila (2001–2019)
* Félix Tshisekedi (2019–)

 |

 |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Äidinkielen opettajain liitto ry** (**ÄOL**) on suomalainen vuonna 1948 perustettu äidinkielen ja kirjallisuuden opettajien järjestö, johon kuuluu noin 2 000 jäsentä kaikilta koulutusasteilta. Sillä on 22 paikallisjärjestöä eri puolilla Suomea.

Toiminta
--------

Liitto tukee jäseniään opetustyössä, huolehtii ajankohtaisten asioiden tiedottamisesta, seuraa koulutuspolitiikkaa ja toimii jäsentensä yhdyssiteenä. Liitto seuraa äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksen tilannetta koko maassa sekä auttaa opettajia erilaisissa opetukseen ja kouluun liittyvissä kysymyksissä. Liiton eläkeläisjäsenet ovat järjestäytyneet Shamaaniklubiksi, joka kokoontuu useita kertoja vuodessa. Tiivistä yhteistyötä ÄOL:n kanssa tekevät myös Suomenopettajat-yhdistys ja Suomi-koulujen tuki ry.

Liitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää *Virke*-jäsenlehteä. Vuosittain julkaistaan myös vuosikirja, joka sisältää artikkeleita jostakin äidinkielen ja kirjallisuuden opetukseen liittyvästä aiheesta. Liitto omistaa *Laatusana Oy* -kustantamon, joka tuottaa materiaalia äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksen tueksi.

Organisaatio
------------

Liiton päätöksenteosta vastaa 12-jäseninen hallitus apunaan seitsemän työryhmää. ÄOL on jäsen useissa eri järjestöissä ja tekee yhteistyötä Opetushallituksen ja eri pedagogisten järjestöjen kanssa.

### Puheenjohtajat

* V. A. Haila (1948–1954)
* Aimo Turunen (1954–1960)
* Aulis Ojajärvi (1961–1967)
* Yrjö Penttinen (1968–1971)
* Urho Johansson (1972–1981)
* Risto Kaipainen (1982–1989)
* Anneli Kauppinen (1990–1993)
* Leena Kirstinä (1994–1999)
* Tuula Uusi-Hallila (2000–2004)
* Mervi Murto (2005–2010)
* Minna Harmanen (2011–2014)
* Sari Hyytiäinen (2015–2021)
* Jaakko Sarmola (2021 syyskausi)
* Irene Bonsdorff (2022 -)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Äidinkielen opettajain liitto Äidinkielen opettajain liitto.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 10.3.2016.
2. ↑  ÄOL:n historiaa Äidinkielen opettajain liitto.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 10.3.2016.
3. ↑  Äidinkielen opettajien liiton uusi puheenjohtaja Sari Hyytiäinen on lähtöisin Lappeenrannasta *Etelä-Saimaa*.  9.3.2015.  Arkistoitu 12.3.2016. Viitattu 10.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Äidinkielen opettajain liitto
* Suomenopettajat
* Suomi-koulujen tuki ry
*Tämä artikkeli kertoo kreikkalaisen mytologian hahmosta. Antenor oli myös antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä.*
**Antenor** (m.kreik. Ἀντήνωρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa dardanialainen ylimys ja Aisyeteen ja Kleomestran poika. Häntä pidettiin yhtenä viisaimmista Troijan vanhempien neuvoston jäsenistä. Hänen puolisonsa oli Theano, Traakian Kisseuksen tytär, joka synnytti hänelle useita lapsia.

Antenor toimi jo ennen Troijan sotaa kuningas Priamoksen neuvonantajana. Hän oli vieraanvarainen Menelaokselle ja Odysseukselle, jotka olivat tulleet vaatimaan Helenan palauttamista, ja neuvoi kaupunkilaisia luovuttamaan Helenan sodan välttämiseksi. Myöhemmissä lähteissä Antenorista tuli kuitenkin petturi, joka avasi kaupungin portit kreikkalaisille. Toisen version mukaan hän toimitti Palladionin kreikkalaisille ja kehotti troijalaisia purkamaan muurinsa saadakseen puuhevosen kuljetettua kaupunkiin. Tästä vastalahjaksi hyökkääjät säästivät hänet ja hänen perhekuntansa. 

Troijan hävittämisen jälkeen Antenorin kerrottiin joko perustaneen paikalle uuden kaupungin, asettuneen Kyreneen tai perustaneen Pataviumin – nykyisen Padovan – kaupungin.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros: *Ilias* vi.297–310 (engl. käännös).
2. ↑  Tryfiodoros: *Troijan valloitus 644–663* (engl. käännös).
3. ↑  Dares Fryygialainen: *Troijan tuho* 41–42 (engl. käännös).
4. ↑  Diktys Kreetalainen: *Troijan sodan kronikka* 5.8–12 (engl. käännös).
5. ↑  Diktys Kreetalainen: *Troijan sodan kronikka* 5.17 (engl. käännös).
6. ↑  Pindaros: *Pythia* 5.80–84 (engl. käännös).
7. ↑  Vergilius: *Aeneid* i.223–253 (engl. käännös).
**Joseph Kosma** (oik. **József Kozma**, 22. lokakuuta 1905 Budapest, Itävalta-Unkari – 7. elokuuta 1969 Ranska) oli juutalaistaustainen unkarilainen säveltäjä. Hän on säveltänyt myös maineikkaan kappaleen "Les feuilles mortes" ("Kuolleet lehdet"), joka on peräisin Marcel Carnén elokuvan *Yön portit* (*Les Portes de la Nuit*) musiikista. Hänen toinen maailmankuulu chansoninsa on "Barbara".

Kosma opiskeli aluksi Budapestin Liszt-korkeakoulussa, mutta muutti 1929 Berliiniin, missä hän sai vaikutteita musiikin moderneista virtauksista.

Kosma muutti Pariisiin 1933 ja tutustui siellä Jacques Prévertiin ja tämän kautta Jean Renoiriin. Renoirin ansiosta Kosma sai sävellyksiään 1900-luvun puolivälin elokuviin. Hän on säveltänyt musiikin yli sataan elokuvaan, muun muassa Renoirin *Suureen illuusioon* ja *Aamiaiseen ruohikolla*, sekä oopperoita, baletteja ja orkesteriteoksia.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Joseph Kosma** Wikimedia Commonsissa

* Joseph Kosma Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Aitojokikorento** (*Gomphus vulgatissimus*) on jokikorentoihin kuuluva keltamusta sudenkorento.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Naaras
Aitojokikorento edestäpäin
Aitojokikorento on ulkonäöltään muiden jokikorentolajien kaltainen. Takaruumis muistuttaa muodoltaan nuijaa, ja sen kärkipään jaokkeet ovat selkäpuolelta kokonaan mustat. Ruumiissa on mustan lisäksi keltaista kuviointia, joka haalistuu korennon vanhetessa. Molemmilla sukupuolilla perälisäkkeet ovat väriltään tummat ja jalat miltei täysin mustat. Koiraan perälisäkkeet osoittavat takaruumiin kärjestä vinosti poispäin toisistaan.

Aitojokikorennon takaruumis on 30–38 mm pitkä ja takasiipi 28–34 mm pitkä.

Elintavat
---------

Suomessa aikuisia aitojokikorentoja tavataan toukokuun lopusta elokuun puoliväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun alkupuoliskolta heinäkuun puoleenväliin.

Aitojokikorennon lentoaika alkaa aiemmin kuin muilla jokikorentolajeilla. Nuorena korennot voivat lentää kuoriutumispaikoiltaan monen kilometrin matkoja, ja niitä esiintyy soilla, teillä ja hakkuuaukeilla.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Aitojokikorennon levinneisyysalue ulottuu Länsi-Euroopasta Siperiaan. Lajia tavataan melkein koko Euroopan alueella lukuun ottamatta sen uloimpia alueita. Aasian puolella aitojokikorentoa tavataan Uralille ja Iraniin ulottuvalla alueella. Suomessa laji elää jokseenkin harvinaisena maan eteläosissa. Lajin pohjoisimmat elinalueet ovat Keski-Suomen korkeudella. Kuoriutumispaikoillaan aitojokikorento saattaa olla paikoin tavallista runsaampi.

Aitojokikorennolle tyypillistä elinympäristöä ovat erilaiset joet ja kookkaat purot, mutta se elää myös hapekkailla seisovilla vesillä, kuten tuulisilla järvillä. Lajin asuttamat vesistöt ovat tavanomaisesti hitaammin virtaavia kuin muiden Suomessa tavattavien jokikorentojen. Korennon toukat voivat kuoriutua myös järvillä, jonne ne tulevat todennäköisesti salmesta tai tuuliselta ja kivikkoiselta rannalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Boudot, J.-P.: *Gomphus vulgatissimus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 8.10.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Aitojokikorento – *Gomphus vulgatissimus* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 130–131. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Aitojokikorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q932432
* Wikispecies: Gomphus vulgatissimus
* BioLib: 1633
* BOLD: 248205
* CoL: 3GTSK
* EoL: 355642
* EPPO: GOPHVU
* EUNIS: 241290
* Fauna Europaea: 214334
* Fauna Europaea (new): f1854e1d-f683-4829-bcc4-5db9cd60ba10
* GBIF: 5051951
* iNaturalist: 57454
* IRMNG: 11419739
* IUCN: 165523
* NBN: NBNSYS0000005620
* NCBI: 126241

 |

 |
**Antero Ahde (Kiiskinen)** (12. heinäkuuta 1880 Iisalmi – 24. tammikuuta 1930 Chicago) oli Suomessa ja Yhdysvalloissa työskennellyt sanomalehdentoimittaja.

Ahde kävi kansakoulun, opiskeli kolme vuotta Iisalmen reaali- ja porvarikoulussa ja muutti sitten Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli eri aloilla Michiganissa, perusti vuonna 1901 Eetu Aaltion kanssa *Pohjolainen*-nimisen lehden Minnesotan Virginiassa, oli merimiehenä muun muassa Yhdysvaltojen laivastossa, harjoitti maalarin ammattia New Yorkissa ja Fitchburgissa sekä toimi *Raivaaja*-lehden avustajana.

Ahde palasi syksyllä 1906 Suomeen, jossa hän työskenteli mikkeliläisen *Vapaus*-lehden päätoimittajana vuosina 1907–1908. Hän lähti sen jälkeen takaisin Yhdysvaltoihin, jossa hän oli muutamia kuukausia astorialaisen *Toverin* toimittajana. Ahde kierteli Yhdysvaltoja ja Kanadaa ja asettui lopulta Chicagoon, jossa hän työskenteli maalarina ja *Raivaaja*-lehden avustajana. Sosiaalidemokraatteihin kuulunut Ahde oli myös suosittu juhlapuhuja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Toimittaja Antero Ahde.  *Salmetar*, 25.2.1930, s. 2.
2. 1 2  Antero Ahde.  *Vapaus*, 1.3.1930, s. 4.
**Radio Centrafrique** on Keski-Afrikan tasavallan kansallinen yleisradioasema.

Yleisradiolähetykset alkoivat Keski-Afrikassa vuonna 1958. Ennen vuoden 2013 sisällissotaa Radio Centrafrique tavoitti keski- ja lyhytaaltolähettimillään koko maan. Sodan jälkeen sillä oli vain yksi ULA-lähetin Banguissa, jonka kantama on 90 kilometriä. Vuonna 2019 avattiin uusi ULA-lähetin, jonka kerrotaan kattavan 80 prosenttia maan pinta-alasta.

Radio Centrafrique toimii Keski-Afrikan tiedotusministeriön alaisuudessa. Sillä on kaksi studiota ja kolmisenkymmentä palkattua työntekijää. Ohjelmista valtaosa on uutisia ja puhetta. Lisäksi lähetetään musiikkia, uskonnollisia ohjelmia ja urheilua. Noin 70 prosenttia ohjelmista on sangoksi ja 30 prosenttia ranskaksi. Asema kärsii puutteellisesta rahoituksesta ja sen toimintaedellytykset ovat heikot.

Lähteet
-------

1. 1 2  Radio Centrafrique: Institutional and Technical Assessment *reliefweb.int*.  2014. Viitattu 29.9.2019.
2. ↑  Centrafrique : inauguration de la nouvelle radio nationale avec des équipements modernes *Centrafrique-Presse.com*.  16.1.2019. Viitattu 29.9.2019.
3. ↑  Le Président Touadéra lance la première émission de Radio Centrafrique en modulation de fréquence *Agence Centrafricaine de Presse*.  16.1.2019. Viitattu 29.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Radio Centrafriquen Internet-lähetys
**RadioMedia ry**, aikaisemmalta nimeltään **Suomen Radioiden Liitto SRL ry**, on Suomen kaupallisten radioiden edunvalvonta- ja markkinointiliitto. Se vastaa kaupallisen radiotoimialan tutkimus- ja tietopalveluista, koulutuksesta, tiedotuksesta sekä markkinoinnista. RadioMedia edustaa lähes kaikkia Suomen radiotoimiluvan haltijoita. Tähän kuuluvat kaikki valtakunnallisten ja osavaltakunnallisten radiotoimilupien haltijat sekä 49 alueellisen tai paikallisen radiotoimiluvan haltijaa.

RadioMedia on Euroopan yksityisten radioliittojen edunvalvontajärjestö AER:n (Association of European Radios) jäsen. Sen toiminta rahoitetaan jäsenmaksuilla sekä yhteiskunnallisilla tietoiskukampanjoilla.

Historia
--------

Liitto perustettiin syyskuussa vuonna 1983. Silloin se toimi nimellä Suomen Paikallisradioliitto ry. Liiton tavoitteena oli perustaa Suomeen kaupallinen radio Yleisradion monopolin rinnalle. Valtioneuvosto myönsi ensimmäiset toimiluvat 24. tammikuuta 1985. Niiden myötä Suomeen perustettiin vuonna 1985 yhteensä 18 radioasemaa, joista puolet on yhä toiminnassa. Ensimmäisenä aloitti Radio Lakeus 27. huhtikuuta Nivalassa ja heti perään Radio City vapunaattona Helsingissä.

Toiminta
--------

RadioMedia tilaa yhdessä Yleisradion ja Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton kanssa tutkimusta, jossa seurataan suomalaisten radiokanavien kuuntelijamääriä ja kuunteluun käytettyä aikaa. Tutkimus on nimeltään Kansallinen Radiotutkimus KRT ja sen toteuttaa kerran kuukaudessa Finnpanel.

RadioMedia organisoi vuosittain ammattilaisten Kaiku-radiomainoskilpailun. Se järjestää myös joka syksy RadioGaalan, jossa palkitaan kaupallisen radiotoimialan parhaimmisto.

Tunnustus
---------

* 2012: Gramex-palkinto

Johto
-----

**Toimitusjohtaja:**

* Stefan Möller

**Hallitus:**

Puheenjohtaja:

* Sampsa Jolma (Mediatakojat)

Varapuheenjohtaja:

* Jussi Suvanto (Nelonen Media)

Jäsenet:

* Erkka Jaakkola (Bauer Media)
* Jari Naarmala (Radio Ramona)
* Kasper Kahila (Sanoma Media Finland)
* Sami Tenkanen (Bauer Media)
* Tanja Douglass (Livelaboratorio)

Lähteet
-------

* RadioMedia (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Gramexpalkinto Stefan Möllerille/Radiomedialle Gramex.fi. Viitattu 22.10.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Yhteystiedot *RadioMedia*. Viitattu 1.1.2020.
3. ↑  RadioMedian hallitus *RadioMedia*. Viitattu 17.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* RadioMedia
* Kaiku-radiomainoskilpailu
* Association of European Radios
* Viestinnän keskusliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Finnpanel: Kansallinen radiotutkimus