recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pääministeri e Melo Louis-Michel van Loon maalaamana.
**Sebastião José de Carvalho e Melo** (13. toukokuuta 1699 – 15. toukokuuta 1782) oli 1700-luvulla elänyt portugalilainen valtiomies ja maansa pääministeri vuodet 1750–1777. Hän oli myös Oeirasin kreivi ja Pombalin markiisi.

E Melo syntyi vuonna 1699 Lissabonissa. Nuoruusvuotensa hän opiskeli Coimbran yliopistossa, jonka jälkeen hän palveli jonkin aikaa armeijassa. Siirryttyään politiikkaan hänen urakehityksensä oli hidasta ja hän toimi vain Portugalin lähettiläänä eri hoveissa, mutta kuninkaan vaihduttua hänelle suotuisampaan Joosef I:hin, nimitettiin e Melo mukaan hallitukseen. E Melo toimi sisäministerinä vuodesta 1750 vuoteen 1777 ollen tosiasiassa muita ministereitä ja jopa itse kuningasta merkittävämpi vallankäyttäjä valtion asioissa. Vuonna 1755 hänestä tuli maan pääministeri. Pombal muistetaan Portugalissa lähinnä Lissabonin vuoden 1755 maanjäristyksen nopeasta ja tehokkaasta jälkihoidosta sekä roolistaan Portugalin talouden ja yhteiskunnan uudistajana. Markiisi de Pombalin valtakaudella kontrollipolitiikka ankaroitui huomattavasti. "Sellit ja vankilat ovat ainoa asia, jonka tiedän tepsivän tähän hulluun kansaan", kerrotaan hänen sanoneen.

Pääministeriksi tultuaan e Melo ryhtyi reformeihin ja uudistuksiin. Hän muun muassa lakkautti orjuuden Portugalin Intian-siirtomaista. Hän on myös jäänyt historiaan yhtenä jesuiittaveljeskunnan vihollisista valistusajalla. Pääministerinä ollessaan e Melo esimerkiksi takavarikoi jesuiittojen omaisuuden valtiolle ja karkotti nämä maasta.

E Melo kuoli Pombalissa vuonna 1782.

Lähteet
-------

1. ↑  Simo Heininen: *Ihmistä suurempi: paaviuden historia*. Edita, 2004. ISBN 951-37-4184-2. , s. 76-80

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sebastião José de Carvalho e Melo** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Veistos sijaitsee puiden katveessa taidemuseon portaikon vasemmalla puolella.
**R.W. Ekmanin muotokuvahermi** on Wäinö Aaltosen valmistama, Robert Wilhelm Ekmania esittävä veistos. Veistos valmistui vuosina 1924–1926, ja se paljastettiin 4. tammikuuta 1927. Se sijaitsee Turun keskustassa, Turun taidemuseon edustalla.

Teos on korkeudeltaan 4,1 metriä. Sen materiaali on punagraniitti, ja se on hakattu yhdestä monoliitista ja on hermi.

Teos kuuluu Turun kaupungin kokoelmiin, ja se hankittiin G. A. Petreliuksen lahjoitusvaroin.

Hermi muodostaa antiteettisen ryhmän sitä kasvokkain olevan *V. Westerholmin muotokuvahermin* kanssa.

Lähteet
-------

* Wäinö Aaltosen museo (Arkistoitu – Internet Archive)



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Wäinö Aaltosen veistoksia |
| --- |
|  |
| 1919–1926 | Graniittipoika · Paavo Nurmi · Musica · Lilja · R. W. Ekmanin muotokuvahermi · V. Westerholmin muotokuvahermi |  |
|  |
| 1927–1945 | Runoilija ja muusa · Hämeensillan Pirkkalaisveistokset · Suomen neito · Torpedovene S2:n muistomerkki · Työ ja tulevaisuus · Aleksis Kiven muistopatsas |
|  |
| 1946–1966 | Kun ystävyyssuhteet solmitaan · Vapauden Hengetär · Genius ohjaa nuoruutta |
|  |
| Muut | Myrsky |

 |
**R. Ruth Oy** on jyväskyläläinen yrityskonserni, jonka nykyisiä toimialoja ovat autokauppa sekä ravintola- ja hotellitoiminta. Vuonna 1925 perustettu yritys tunnettiin 1900-luvulla myös merkittävänä tukkukauppana ja leipomona. R. Ruth -konserni on Jyväskylän vanhin kauppa-alan yritys, joka on ollut alusta asti saman suvun, Routtien, hallussa.

Historiaa
---------

### Tukkukauppa

Robert Ruth (1854–1925) syntyi Jämsän Auvilan kylässä ja aloitti liiketoimintansa tukkukauppiaana välittämällä paikallisia maalaistuotteita Helsinkiin myytäviksi. Vuonna 1883 hän ryhtyi myös vähittäiskauppiaaksi perustamalla sekatavarakaupan Jyväskylän keskustaan, mutta liike tuhoutui tulipalossa jo viisi vuotta myöhemmin. Ruth myi palaneen talon ja sai siitä palovakuutuskorvauksia, ja näillä rahoilla hän perusti Jyväskylään ensimmäisen tukkuliikkeen. Se kasvoi Keski-Suomen suurimmaksi viljatuotteiden ja siirtomaatavaroiden välittäjäksi. 

Routit myivät tukkukauppansa vuonna 1980 samaan Tuko-ryhmään kuuluneelle Pohjanmaa Oy:lle, ja vuonna 1992 loppui myös R. Ruthin valtakunnallisen kemikaalitukun toiminta.

### Leipomot

Vuonna 1906 Robert Ruth perusti Jyväskylän Höyryleipomon, josta yhdessä tukkukaupan kanssa tuli hänen kuoltuaan R. Ruth Oy. Vuonna 1955 Jyväs-Hyvä-nimen saanut korppu- ja rinkelituotanto eriytettiin omaksi kommandiittiyhtiökseen, ja vuodesta 1993 Jyväshyvä-merkki on kuulunut Fazerille.

Vuonna 1992 Ruth hankki omistukseensa Herkkusuu Oy:n, ja laajentuneelle toiminnalle valmistui uudet toimitilat Jyväskylän Hämeenlahteen. 

Vuonna 2000 Ruth myi leipomonsa Fazerille ja päätti keskittyä ravintola- ja autokauppatoimintaan. Fazer lakkautti Jyväskylän leipomon, mutta vuonna 2010 aloitti uusi yrittäjä tiloissa leipomotoiminnan nimellä Ruthin Leipomo Oy.

### Ravintolat ja hotellit

Ensimmäinen Ruthin kahvila avattiin vuonna 1955 Jyväskylän keskustaan Asemakadulle. Sittemmin R. Ruth Oy:n ravintolatoimintaan ovat kuuluneet kahvilat Robert ja Kahvila-Myymälä sekä ravintolat Ruthin Vintti ja Ruthin Ravintola eli Ylä-Ruth. 2000-luvulla toiminta laajeni Helsinkiin, jossa Ruth on enemmistöomistajana ravintoloissa Kolme Kaisaa Sörnäisten kurvissa ja Villi Wäinö Kalevankatu 4:ssä. 

Liiketoiminta laajeni hotellialalle Ruth-yhtiöiden ostettua kesäkuussa 2018 toteutetulla Mattilanniemen Hotelli Oy:n eli jyväskyläläisen Hotelli Alban.

Autokauppa
----------

Ruth-konserni ryhtyi autokauppa-alalle 1963 ostettuaan Jyväskylän Autotarvike Oy:n, joka myy nykyisin Volkswagen-konsernin merkkejä ja Hyundaita. Autokauppa laajentui Savilahden Auto Oy:n oston myötä vuonna 2004 Mikkeliin ja Savonlinnaan ja vuonna 2007 pariksi vuodeksi myös Keuruulle (Keuruun Autokeskus).

Lähteet
-------

* Arkistonmuodostaja: R. Ruth Oy *narc.fi*.  Arkistoitu 24.6.2021. Viitattu 19.6.2021.
* Historia *rruth.fi*. Viitattu 19.6.2021.
* Etusivu *rruth.fi*. Viitattu 19.6.2021.
* Hotellit *rruth.fi*. Viitattu 19.6.2021.

### Viitteet

1. 1 2  R. Ruth Oy *is.fi*. Viitattu 19.6.2021.
2. ↑  Jyväs-Hyvän tehdas lakkautetaan *Helsingin Sanomat (maksullinen digilehti)*.  23.8.1995. Viitattu 19.6.2021.
3. ↑  Ruthin leipomo herää henkiin *Yle Uutiset*.  12.3.2010. Viitattu 19.6.2021.
**Reuven Rivlin** (hepr. ‏ראובן ריבלין‎‎, s. 9. syyskuuta 1939) on israelilainen lakimies, Likud-puoluetta edustava poliitikko ja Israelin presidentti vuosina 2014–2021.

Rivlin valittiin knessetiin ensimmäisen kerran 1988. Hän on ollut Likudin puheenjohtaja 1988–1993. Hän oli viestintäministeri Ariel Sharonin hallituksessa vuodesta 2001 vuoteen 2003, jolloin hänet valittiin knessetin puhemieheksi. Puhemieskaudellaan 2003–2006 hän vastusti näkyvästi Israelin vetäytymistä Gazasta, mikä oli ristiriidassa Sharonin harjoittaman politiikan kanssa. Rivlinin toisella puhemieskaudella 2009–2013 pääministerinä oli Benjamin Netanjahu, jonka kanssa Rivlinilla oli lämpimämmät välit.

Rivlin oli jo 2007 Likudin presidenttiehdokas, mutta hän vetäytyi ehdokkuudesta, kun selvisi että Shimon Peres saisi knessetin enemmistön taakseen.

Presidentin asema Israelissa on lähes seremoniallinen, mutta halutessaan presidentti voi käyttää henkilökohtaista arvovaltaansa ja suhteitaan maan asioihin vaikuttamiseen. Rivlinin edeltäjä Shimon Peres oli tästä hyvä esimerkki, ja Rivlinin arveltiin jatkavan Peresin perinnettä. Siinä missä Peres suuntautui ulkopolitiikkaan, Rivlinin arveltiin keskittyvän Israelin sisäisiin asioihin.

Rivlinia pidetään kovan linjan oikeistolaisena. Hän kannattaa Israelin siirtokuntia Länsirannalla, ja olisi valmiimpi ottamaan lisää palestiinalaisia Israelin kansalaisiksi kuin suostumaan aluejakoon palestiinalaisvaltion kanssa. Hänellä on myös ystäviä knessetin vasemmistosiivessä ja arabien keskuudesta niiltä ajoilta, kun hän puhemiehenä puolusti vähemmistöjen oikeuksia.

Rivlin on leski ja hänellä on neljä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leadiers: President: Reuven Rivlin BBC. Viitattu 24.1.2015.
2. 1 2 3 4  Reuven Rivlin: Israel's new president Deutsche Welle. Viitattu 24.1.2015.
3. ↑  Israelin ensimmäinen nainen on kuollut Ilta-Sanomat. Viitattu 14.6.2019.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Reuven Rivlin**.
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
	+ 2
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
**Kaikkialla ääni kaikuu** on suomalaisen Beda Stjernschantzin öljymaalaus kankaalle vuodelta 1895, 85,5×129,5 cm. Tämä työ tallennettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1932 (Antellin kokoelmat).

Beda Stjernschantz oli yksi 1890-luvun merkittävimmistä suomalaisista symbolisteista. Tämä syntetistinen *Kaikkialla ääni kaikuu* -maalaus on hänen pääteoksiaan.

Stjernschantz maalasi *Kaikkialla ääni kaikuu* -maalauksen Virossa, Vormsin saarella. Sinne hänet houkutteli tieto vanhoja tapoja noudattavista alkuperältään ruotsalaisista asukkaista. Maalauksessa kuvataan ulkosalla olevia lapsia tuulimyllyt horisontissa. Yhdellä tytöllä on käsissään kannel, jota hän soittaa ja yksi toinen tyttö laulaa. Musiikki vie lapsia mukanaan, he kuuntelevat sitä hartaana ja keskittyneesti pitkissä mustissa hameissaan. Maalauksessa on katsottu kuvattavan lapsuudelle ominaista viattomuuden tilaa. Toisaalta kyse saattaisi olla esiintyjäryhmästä, joka on harjoittelemassa esitystään. Taustan aikuinen ja lapsi ovat pukeutuneet tyttöihin verrattuna lämpimiin ulkovaatteisiin. Stjernschantz lainasi maalauksen nimen Emil von Qvantenin sanoittamasta Suomen laulusta.

Samana kesänä Vormsissa syntyi myös kaunislinjainen pienempikokoinen *Irma (Tytön pää)*. Se on nuoren tytön muotokuva, jossa Stjernschantz kuvaa tytön hentoon sinisen puseroon pukeutuneeksi. Stjernschantzin syntetismi on edustettuna myös tässä työssä, maalauksessa, jossa tyttö arvoituksellisesti katsoo jotain, ei meitä, mutta suoraan kohti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Soili Sinisalo teoksessa Tuntematon horisontti - suomalaista taidetta 1870-1920*. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000.
2. ↑  *Timo Huusko teoksessa Ateneum-opas*, s. 54. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Kaikkialla ääni kaikuu (1895).
* Irma (Tytön pää) (1895-1896)Suomen Kansallisgallerian sivuilla.
**Rantametsä** on vesistön, etenkin joen tai puron rantaviivan läheisyydessä kasvava metsävyöhyke. Se poikkeaa elinympäristönä läheisestä ylängöstä, koska kosteutta on enemmän ja tulvavesi huuhtelee maaperää säännöllisesti. Kasvi- ja eläinlajit ovat sopeutuneet tähän. Myös lämpötilanvaihtelut pienempiä sekä vuorokauden että vuoden tasolla. Jos joki pysyy avoimena, rantametsän talvet ovat leudompia, kesät aina hiukan viileämpiä kuin ylängöllä, ja samalla tavalla yön ja päivän lämpötilaero on vesistön tasaavan vaikutuksen takia pienempi kuin ylängöllä.

Rantametsiä kasvaa luonnostaan jokivarsilla Afrikan ja Amerikan kuivilla alueilla, esimerkiksi preerialla ja savannilla, missä ylängöt ovat liian kuivia metsän kasvua varten. 

Varsinkin silloin kun ylängöllä viljellään peltoja, rantametsät ovat tärkeitä suojavyöhykkeitä sekä vesistön että peltoylängön kannalta. Ne vähentävät ravinteiden huuhtoutumista pellolta vesistöön ja estävät siten rehevöitymistä. Toisaalta ne suojaavat peltoja joen tulvimiselta.

Myös Suomessa maanviljelijöitä rohkaistaan jättämään suojavyöhyke jokien varteen. Suojavyöhykkeellä ei välttämättä kasva metsää. Sortumaherkillä penkoilla suositellaan kuitenkin kasvatettavaksi puita tai pensaita.

Myös silloin kun ylängöllä harjoitetaan metsätaloutta, suositellaan rannan lähituntumassa kasvava metsä jätettäväksi hakkaamatta. Rantametsät ovat tärkeitä paitsi maiseman, myös luonnon monimuotoisuuden takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Virginia State University (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  United States Department of Agriculture[vanhentunut linkki]
3. ↑  Suojavyöhyke kannattaa
4. ↑  Metla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Gary Dwayne Payton II** (s. 1. joulukuuta 1992) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa pelintekijää tai heittävää takamiestä. Payton edustaa NBA-liigan Portland Trail Blazersia. Hän on entisen NBA-tähden Gary Paytonin poika.

Elämä ja ura
------------

Payton syntyi Seattlessa Monique ja Gary Paytonille vuonna 1992, isänsä ollessa Seattle SuperSonicsien pelaaja. Hän pelasi yliopistokoripalloa Salt Lake Community Collegen ja Oregon Staten joukkueissa. Hän pääsi kauden 2014–2015 Pac-12 tähdistöjoukkueeseen ja hän oli kauden paras puolustuspelaaja.

Payton ilmoittautui vuoden 2016 NBA:n varaustilaisuuteen, mutta häntä ei varattu. Hän pääsi kuitenkin Houston Rocketsien kesäliigajoukkueeseen. Hän sai myös sopimuksen Rocketsien farmiliigajoukkueeseen Rio Grande Valley Vipersiin, jonka riveissä hän teki 51 pistettä ja nappasi 11 levypalloa pelissä Los Angeles D-Fendersiä vastaan joulukuussa 2016. Huhtikuussa 2017 Payton teki sopimuksen Milwaukee Bucksin kanssa. Pelattuaan 12 peliä heidän riveissään, Bucks luopui hänestä ennen kautta 2017–2018. Hän sai sopimuksen heidän G-liiga joukkueen Wisconsin Herdin kanssa. Payton ei saanut sieltäkään vakituista paikkaa, vaan hän lähti Los Angeles Lakersien riveihin. Siellä hän teki 25 pistettä kahdentoista levypallon kera pelissä Clippersiä vastaan.

Seuraavien kolmen vuoden aikana Payton kävi pelaamassa useammassa joukkueessa, G-liigassa ja NBA:ssa. Hän sai vakituisen paikan vasta Golden State Warriorsista, jossa kahden kymmenen päivän sopimuksen jälkeen hänelle annettiin sopimus loppu- ja seuraavalle vuodelle. Paytonin sopimus kuitenkin mitätöitiin, joten hän päätti hakea joukkueen videokoordinaattorin paikkaa ollakseen osa joukkueen toimintaa. Hän ei onnekseen saanut paikkaa, sillä hän sai Warriorsiin uuden sopimuksen ennen kuin kerkesi tulla työhaastatteluun.

Kausi olikin Paytonille läpimurto; hän sai Warriorsissa vakituisia minuutteja, ja oli tärkeä osa mestaruusjoukkueen kokoonpanoa. Hän pääsi jopa kahdessa pelissä aloituskokoonpanoon Läntisen Konferenssin semifinaaleissa Memphis Grizzliesiä vastaan. Toisessa pelissä Payton loukkasi olkapäänsä yrittäessään nopeassa hyökkäyksessä layupia, kun Memphisin pelaaja Dillon Brooks löi häntä päähän ja hän tippui maahan. Payton toipui NBA-finaaleja varten ja viidennessä pelissä hän teki 15 pistettä voitossa Boston Celticsiä vastaan. Hän voitti ensimmäisen mestaruutensa kuudennen pelin jälkeen. Payton ja isänsä ovat vasta viidennes isä-poika kaksikko, jotka ovat voittaneet mestaruuden. Kauden jälkeen hän sai uuden sopimuksen Portland Trail Blazersistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Gary Payton II OSU. Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
2. ↑  Gary Payton II scores 51 in the NBA D-League *4.12.2016.*. Building The Dam. Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
3. ↑  Why GP2 nearly applied for job as Warriors' video coordinator *8.6.2022.*. NSBCSports. Viitattu 11.9.2022.. (englanniksi)
4. ↑  Memphis Grizzlies' Dillon Brooks ejected for flagrant foul that leaves Golden State Warriors' Gary Payton II with broken elbow *4.5.2022.*. ESPN. Viitattu 11.9.2022. (englanniksi)
Kaikkien pyhien skiitta
**Kaikkien Pyhien skiitta** eli **Suuri skiitta** on Laatokan Valamon suurin sivuluostari eli skiitta. Sen oli alun perin rakennuttanut vuosina 1781–1801 igumeeni Nasari ja sittemmin uusinut igumeeni Damaskin.

Suuri skiitta on ulkomuodoltaan eräänlainen mukailtu pienoiskuva pääluostarista: se käsittää alueensa keskipisteenä olevan kaksikerroksisen kirkon, jota pienemmät kappelit ja talousrakennukset ympäröivät kehämuurina. Skiitta on rakennettu kivestä ja valkeaksi rapattu. Kirkon on suunnitellut kuuluisa arkkitehti A. M. Gornostajev ja sen ikonit ovat taiteilija V. Pešehonnovin maalaamia.

Skiitan yläkirkko on omistettu Kristuksen ylösnousemukselle ja ala- eli talvikirkko ruumiittomille voimille. Skiitan väkiluku oli alun perin yli sadan, mutta 1930-luvulla enää kymmenen; silti siellä toimitettiin täydelliset jumalanpalvelukset päivittäin, kirkossa luettiin lakkaamatta yötä päivää psalttaria sekä vielä onnistuttiin hoitamaan tuloksekkaasti hedelmä- ja kasvitarhaa joka tuotti skiitan väen niukan ravinnon.

Kerran vuodessa, kaikkien pyhien sunnuntaina, pääluostarista saapui suuri ristisaatto Kaikkien pyhien skiittaan; saaton ajan toimitettiin jatkuvaa rukouspalvelusta ja mukana kannettiin suurikokoisia Jumalanäidin ja luostarin perustajien ikoneita. Matkalla pysähdyttiin jokaisen rukoushuoneen kohdalla laulamaan muistotropari; Vladimirin kappelin kohdalla luettiin evankeliumi. Palvelus jatkui sopivassa tahdissa niin, että itse igumeeni ehti lukemaan loppurukouksen skiitan kirkossa. 

Tässä ristisaatossa oli aina runsaasti ympäri Karjalaa tulleita pyhiinvaeltajia. Miltei jokaisella oli mukanaan kirjeitä, joissa oli esirukouspyyntöjä, ja näitä sitten ojennettiin jokaiselle ohi kulkevalle pappismunkille.

Suuren skiitan erikoisuuksia oli kauan se, että sen alueelle eivät naiset saaneet astua muulloin kuin Kaikkien pyhien sunnuntaina – tosin 1930-luvulla tästä ei enää pidetty niin tiukkaan kiinni.

Pyhiinvaeltajat sanovat vielä nykyisinkin skiitan olleen *Valamon helmien helmi*. Skiitan irtaimistosta ja ikoneista onnistuttiin pelastamaan huomattava osa. Nykyisin skiittaa kunnostetaan.

Lähteet
-------

* Valamo – kuvia ja historiaa luostarisaarilta
* Arvi Karpov: Valamo syvimmällä sydämessäni; lapsuuden muistoja luostarisaarilta 1931–1939; WSOY 1985, ISBN 951-0-13081-8

### Viitteet

1. ↑   Valamo – kuvia ja historiaa luostarisaarilta, kuvaliite
2. 1 2 3 4 5   Karpov: Valamo syvimmällä sydämessäni, s. 213–218
**Gary Stewart** (28. toukokuuta 1944 Letcherin piirikunta, Kentucky – 16. joulukuuta 2003 Fort Pierce, Florida) oli yhdysvaltalainen muusikko.

Stewartia verrattiin usein tenori-äänialaltaan Jerry Lee Lewisiin. "She's Actin' Single", "Flat Natural-Born Good-Timin' Man", "Drinkin' Thing" ja muut kappaleet ylistivät maallisia nautintoja taitavalla sanankäytöllä ja voimakkaalla rytmillä.

Hän aloitti uransa kirjoittamalla lauluja muun muassa Stonewall Jacksonille, Billy Walkerille, Cal Smithille ja Nat Stuckeylle. Eräässä vaiheessa vuonna 1971 neljä Top 10 -country-kappaletta oli Stewartin tekemiä. Stewartin albumi *Out of Hand* (1975) vakiinnutti asemansa honky-tonk-klassikkona. Kappale "She's Actin' Single (I'm Drinkin' Doubles)" nousi country-listan ykköseksi vuonna 1975.

Stewart eli myös yksityiselämäänsä suureen honky-tonk-tyyliin, eikä hänen rankka huumeiden käyttönsä ja juomisensa ollut salaisuus.

Stewart teki itsemurhan kotonaan Fort Piercessa Floridassa.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. 1 2  Chet Flippo: Honky-Tonk Singer Gary Stewart Dies *CMT*.  16.12.2003. Viitattu 28.1.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3 4   The New York Times. Viitattu 28.1.2018


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Tarvasjoella sijaitsevaa kartanoa. Myös Espoossa on Juvan kartano.*
**Juvan kartano** on Varsinais-Suomessa Tarvasjoella sijaitseva kartano. Se on Gustaf Mauritz Armfeltin syntymäkoti, joka toimii nykyään museona.

Historia
--------

Asiakirjoissa Juvan kartano mainitaan ensimmäisen kerran 1464. Vuonna 1556 kartano siirtyi maanvaihtokaupalla kuningas Kustaa Vaasan haltuun, joka teki siitä kuninkaankartanon. Kuningas itse vieraili paikalla kesällä 1558. Kymmenen vuotta myöhemmin hallitsijaksi noussut Juhana III antoi kartanon Fleming-sukuun kuuluneelle Hans Eriksonille, joka oli muutamaa vuotta aikaisemmin rakennuttanut Brinkhallin kartanon ja omisti myös Turussa sijaitsevan Brinkkalan talon. 

Eriksonin lapsille periytynyt kartano myytiin vuonna 1639 kenraalikuvernööri Pietari Brahelle, jonka hallussa se oli hänen kuolemaansa vuoteen 1680 saakka. Ison reduktion yhteydessä 1683 Juvan kartano otettiin valtion haltuun, joka teki siitä kahta vuotta myöhemmin Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentin Maskun komppanian ratsumestarin virkatalon eli puustellin. Kartanosta muodostui tärkeä sotilasvirkatalo, jossa asui yleensä Kuninkaallisen Henkirakuunarykmentin Maskun komppanian päällikkö. Sen haltijoina olivat ratsumestarit Henrik Johan Schauman 1685–1703, Fredrik Armfelt 1703–1719 ja Mårten Thessleff 1719–1720, jonka jälkeen kartano muutettiin saman komppanian kapteenin virkataloksi. 

Ruotsin vallan loppuun mennessä Juvan kartanolla oli 12 eri haltijaa, muun muassa majuri Magnus Wilhelm Armfelt vuodesta 1754 lähtien. Nykyinen päärakennus on Armfeltin rakennuttama vuonna 1756. Hänen jälkeensä taloon muutti kolmen vuoden ajaksi kapteeni Reinhold Johan Rehbinder vuonna 1782. Ruotsin vallan loputtua Juvan kartano oli vuokrattuna eri henkilöille vuoteen 1934 saakka, jolloin se myytiin yksityisomistukseen.

Lähteet
-------

* Juvan kartano Punainen Turku *tarvitaan parempi lähde*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Juvan kartano (Q18346694)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanon päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Lieto |
|  |
| sijainti | Tarvasjoki |
|  |
| koordinaatit | 60°36′N 22°42′E﻿ / ﻿60.6°N 22.7°E﻿ / 60.6; 22.7 |
|  |
|  |

 |
**Yann Jean Claude Bonato** (s. 24. maaliskuuta 1972 Cannes) on ranskalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura
---

### Seurajoukkueet

Ennen pääsarjakoripalloa Bonato pelasi yliopistokoripalloa Virginia Commonwealthin yliopistossa kaudella 1990–1991. Hän aloitti ammattilaiskoripallon vuonna 1991 Olympique Antibesin joukkueessa. Bonato edusti seuraa kaksi kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Paris Basket Racingiin. Hän pelasi Pariisin joukkueessa kaksi kautta, jossa hänet valittiin kaudella 1994–1995 Ranskan-liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Bonato jatkoi uraansa vuonna 1995 CSP Limogesin joukkueessa. Bonato edusti seuraa kaksi kautta ja hänet valittiin kaudella 1996–1997 toista kertaa sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Kaudeksi 1997–1998 hän siirtyi italialaiseen Scavolini Pesaroon, josta hän jatkoi yhden kauden jälkeen Pallacanestro Reggianaan. Kahden Italian-kauden jälkeen Bonato palasi Ranskaan, jossa hän jatkoi pelaamista Limogesin joukkueessa. Bonato voitti kauden aikana Korać Cupin, Ranskan-mestaruuden sekä cup-mestaruuden. Kausiksi 2000–2003 hän siirtyi ASVEL Villeurbanneen. Bonato voitti seuran kanssa cup-mestaruuden vuonna 2001 sekä Ranskan-mestaruuden vuonna 2002. Kaudeksi 2003–2004 hän palasi Limogesiin, jossa hän lopetti ammattilaisuransa.

### Maajoukkue

Bonato kuului maansa juniorimaajoukkueisiin. Hän oli mukana vuonna 1992, jolloin Ranska voitti pronssia alle 22-vuotiaiden EM-kilpailuista. Bonato pelasi myös vuonna 1993, jolloin maa voitti hopeaa alle 22-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Ensimmäiset aikuisten arvokisat Bonato pelasi vuonna 1993, jolloin Ranska pelasi EM-kilpailuissa. Hän oli mukana myös vuosien 1995 ja 1997 EM-kilpailuissa. Ainoan arvokisamitalinsa Bonato voitti vuoden 2000 olympialaisista, joissa Ranska saavutti hopeaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yann Bonato Ligue Nationale de Basketball. Viitattu 27.12.2011. (ranskaksi)
2. 1 2  Yann Bonato FFBB. Viitattu 27.12.2011. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
* Sports-Reference (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Ranskan joukkue – Kesäolympialaiset 2000
4 Sonko |
5 Sciarra |
6 Rigaudeau |
7 Foirest |
8 Bonato |
9 Dioumassi |
10 Risacher |
11 Gadou |
12 Julian |
13 Palmer |
14 Bilba |
15 Weis |
Valmentaja de Vincenzi
**Pyhän Scholastican päivän mellakka** oli Englannin Oxfordissa pyhän Scholastican muistopäivänä 10. helmikuuta 1355 puhjennut mellakka. Se sai alkunsa, kun Swindlestock Tavernin asiakkaana olleet Oxfordin yliopiston opiskelijat valittivat tavernan pitäjälle heille tarjoillun viinin laadusta. Opiskelijat alkoivat riidellä hänen kanssaan, ja tilanne kehittyi käsirysyksi, johon liittyi tavernan asiakkaita sekä opiskelijoiden että tavernan pitäjän puolelle. Tappelun kasvaessa kaupunkilaiset soittivat kirkonkelloja kutsuakseen paikalle lisäjoukkoja, ja opiskelijat kutsuivat vastaavasti omiaan paikalle yliopiston kirkon kelloilla. Yhteenotto kasvoi pian mellakaksi, jossa yliopistolaiset ja kaupunkilaiset tappelivat keskenään, osa jousin ja nuolin aseistautuneina.

Mellakointi jatkui seuraavanakin päivänä. Kaupunginkirjojen mukaan opiskelijat tukkivat kaupungin portit ja riehuivat polttaen taloja, kun taas yliopiston tietojen mukaan 80 kaupunkilaisen joukko hyökkäsi provosoimatta opiskelijoiden kimppuun. Iltapäivästä kaupunkiin saapui lähiseuduilta koottu 2 000 miehen joukko auttamaan kaupunkilaisia. Seuraavien 36 tunnin aikana kaupunkilaiset hyökkäsivät noin 20 yliopiston rakennukseen tappaen opiskelijoita. Mellakat loppuivat lopulta kolmantena päivänä, 12. helmikuuta. Niissä kuoli 63 opiskelijaa ja noin 30 kaupunkilaista.

Pyhän Scholastican päivän mellakka oli huipentuma yliopiston ja kaupunkilaisten väliselle jännitteelle, joka oli saanut alkunsa ilmeisesti vuonna 1209, kun kaksi tiettävästi syytöntä opiskelijaa oli lynkattu murhasta. Kaupungin tästä saamien rangaistusten myötä yliopisto oli monin tavoin itse kaupunkia paremmassa asemassa, mikä aiheutti närää kaupunkilaisten keskuudessa. Mellakoiden jälkeen yliopistolle myönnettiin taas lisää etuuksia. Lisäksi määrättiin, että 63 kaupunkilaisen, mukaan lukien pormestari, tulee joka vuosi osallistua pyhän Scholastican päivän jumalanpalvelukseen yliopistolla ja maksaa sakkoa pennin kukin. Tapa jatkui vuoteen 1825 saakka. Vihanpito kaupunkilaisten ja yliopiston välillä jatkui 1900-luvulle asti johtaen yhteenottoihin, jotka vaativat pahimmillaan armeijan väliintuloa.

Lähteet
-------

1. 1 2  St Scholastica’s Day Riot, Oxford, 1355 Oxford History. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Davies, Mark: 'To lick a Lord and thrash a cad': Oxford 'Town & Gown'  4.11.2010. BBC. Viitattu 9.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  Selwood, Dominic: On this day in 1355: University fracas ends with 93 dead and the birth of a 600-year-long tradition  10.2.2017. The Telegraph. Viitattu 10.2.2020. (englanniksi)
**SVCD** (Super Video Compact Disc) on optinen digitaalinen tallennusväline. Se on suunniteltu VCD:n (Video CD) seuraajaksi ja onkin sen kanssa hyvin samankaltainen.

Ominaisuudet
------------

SVCD mahdollistaa vähintään 35 minuutin tallentamisen tavalliselle CD-levylle. Parhaimmalla laadulla videon bittivirta on korkeintaan 2600 kbit/s ja äänen 384 kbit/s. Maksimipituutta videolle ei ole määritelty, mutta pidempi video vaatii luonnollisesti alhaisemman bittivirran käyttämistä ja tarkoittaa siten huonompaa kuvanlaatua. SVCD:n resoluutio on PAL/SECAM-formaatissa 480×576 ja NTSC-formaatissa 480×480.

Kuvanlaadussa SVCD sijoittuu VCD:n ja DVD:n välimaastoon. SVCD mahdollistaa kuvan lisäksi joko kaksi stereo tai neljä mono ääniraitaa sekä korkeintaan neljä eri tekstitysraitaa. Tämän lisäksi SVCD tukee useita muitakin ominaisuuksia, kuten valikoita, kappaleita (chapters), soittolistoja sekä yksinkertaisia kuvaesityksiä, joissa voi olla myös ääniraita.

SVCD-levyjä voidaan toistaa useimmilla DVD-soittimilla sekä tietokoneilla sopivan toisto-ohjelman avulla. Formaatin eroista johtuen DVD:hen verrattuna, kaikissa soittimissa SVCD-levyt eivät kuitenkaan toimi.
**Alexandra Schörghuber** (o.s. *Stumpf*; s. 24. heinäkuuta 1958 Frankfurt am Main, Saksa) on saksalainen perijätär, liikenainen ja miljardööri.

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 441. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 4,7 miljardia dollaria. Hän on vuonna 2008 menehtyneen Stefan Schorghuberin leski, joka peri alkujaan aviomiehensä isän Joseph Schörghuberin keräämän varallisuuden miehensä jälkeen. Alexandra Schörghuber kontrolloi perheensä sijoitusyhtiön (Schörghuber Unternehmensgruppe) varoja hallituksen puheenjohtajana. Yhtiöllä on sijoituksia muun muassa panimoteollisuudessa (yhteistyössä Heinekenin kanssa) ja hotellialalla (Arabella Hospitality; yhteistyössä yhdysvaltalaisen Marriott Internationalin kanssa). Sijoitusyhtiö omistaa Saksan suurimpiin kuuluvan kiinteistöalan rakennus- ja sijoitusyhtiön (Bayerische Bau und Immobilien GmbH) sekä lohenkasvatukseen ja -jalostukseen keskittyvän chileläisen yhtiön (Productos del Mar Ventisqueros S.A.).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  441. Alexandra Schoerghuber (Maailman (dollari)miljardöörien listan sija 441)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 4.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  The World's Billionaires List (Maailman (dollari)miljardöörit, naiset)  6.3.2018. Forbes, forbes.com. Viitattu 4.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Hotels: About Arabella Hospitality Schörghuber Corporate Group, sug-munich.com. Viitattu 4.4.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Alexandra Schörghuber 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
RAC (2009)
**Rock Against Communism** eli **RAC** oli alun perin 1980-luvulla Yhdistyneessä kuningaskunnassa pidetty konserttikiertue, joissa esiintyi kansallismielisiä ja valkoisten ylivaltaa ajavia rasistisia yhtyeitä. Ensimmäinen RAC-konsertti pidettiin vastaiskuna Rock Against Racism -konsertille. Konsertit pidettiin yleensä salassa Anti-Fascist Action ja Anti-Nazi League -järjestöjen iskujen välttämiseksi. RAC-konsertit järjesti National Front -puolue, pääasiassa järjestäjänä oli Skrewdriver-yhtyeen keulahahmo Ian Stuart Donaldson. Donaldsonin erottua National Frontista RAC-konsertit kuihtuivat vähitellen yhtyeiden siirtyessä Donaldsonin Blood&Honour -järjestön konsertteihin.

Termiä RAC on käytetty sittemmin yleisnimikkeenä koko musiikkityylille. RAC-sanaa ovat käyttäneet muun muassa yhtyeet English Rose ja Brutal Attack nykyhetkeen saakka. Nimestään ("rock kommunismia vastaan") huolimatta RAC-yhtyeet keskittyvät kommunisminvastaisuuden sijaan yleensä rasismiin ja antisemitismiin. Monet nykyajan "RAC-yhtyeet" ovat ottaneet musiikillisia vaikutteita muun muassa metallista.

RAC Suomessa
------------

Suomessa on ollut RAC-yhtyeitä 1980-luvun lopulta lähtien, joista merkittävimmät*kenen mukaan?* ovat Mistreat, Sniper ja Pig Killer. 

Helsinkiläinen Hate Crime toimi 1990-luvulta 2000-luvun alkuun, muutamia keikkoja soittanut mikkeliläinen Fatal Strike 1990-luvulta, ja yhden albumin tehnyt jyväskyläläinen White Minority.

Uuden polven RAC-yhtyeisiin kuuluvat mm. helsinkiläinen Civic Duty , järvenpääläinen Marder, kotkalainen South East Street Sweepers, keskisuomalainen Pagan Skull, sekä Vapaudenristi Lahdesta.

RAC-tyylin yhtyeitä
-------------------

*lähde?*

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * Aggressive Force
* Aryan
* Avalon
* Bagadou Stourm
* Berserkr
* Bound for Glory
* Blue Eyed Devils
* Brigada NS
* Brutal Attack
* Bulldog Breed
* Bully Boys
* Bunker 84
 | * Celtic Warrior
* Combat 84
* Cross (yhtye)
* Division 250
* Division Germania
* English Rose
* Final War
* Hate Crime
* Honor
* I.V.A.
* Klan
* Kraftschlag
 | * Konkwista 88
* Max Resist
* Mistreat
* Landser
* Midtown Bootboys
* Nouvelle Croisade
* Oidoxie
* P.W.A.
* Pig Killer
* Pluton Svea
* Racewar
* Razors edge
 | * Rommel Skins
* Sharpshooter
* Skrewdriver
* Skullhead
* Sniper
* Spearhead
* Stormtroop 16
* Stahlgewitter
* Svastika
* Stonehammer
* Sturm 18
* Störkraft
 | * Sudden Impact
* Totenkopf
* Vengeance
* Viking
* Vit Aggression
* Voice of Britain
* Whitelaw
* White Minority
* The Wrongdoers
 |

Lähteet
-------

1. ↑  Hate On Display: A Visual Database of Extremist Symbols, Logos and Tattoos Anti-Defamation League.  Arkistoitu 29.5.2008. Viitattu 18.5.2008. (englanniksi)
2. ↑  Suomalaiset WP-bändit *Blood & Honour Suomi Finland issue 1, syyskuu 2005*. Valkoinen Kapinahenki blogi.
3. ↑  Civic Duty -haastattelu *Musta Sydän*. Musta Sydän.  Arkistoitu 27.7.2014.
4. ↑  South-East Street Sweepers INTERVIEW in english *Skinhead Magazine #47 2013*. Valkoinen Kapinahenki blogi.
5. ↑  Pagan Skull live *Veriyhteys*. Veriyhteys.  Arkistoitu 2.4.2015.
6. ↑  Vapaudenristi live @ Vantaa *whiterebelsfinland.blogspot.fi*.
**Mona Barthel** (s. 11. heinäkuuta 1990 Bad Segeberg) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 23 maaliskuussa 2013 ja nelinpelissä sijalla 63 syyskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan neljä WTA-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä.

Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Barthel pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2011, jossa hän selviytyi toiselle kierrokselle voitettuaan Sybille Bammerin. Toisella kierroksella hän hävisi Anastasija Pavljutšenkovalle.

Ensimmäisen puolivälieräpaikkansa WTA-kiertueella Barthel saavutti kesäkuussa 2011 e-Boks Sony Ericsson Openissa, jossa hän voitti toisella kierroksella Barbora Záhlavová-Strýcován. Puolivälierissä hän voitti kolmanneksi sijoitetun Bethanie Mattek-Sandsin. Välierissä Barthel hävisi maailmanlistan ykköselle, Caroline Wozniackille suoraan kahdessa erässä. Ensimmäisen turnausvoittonsa kaksinpelissä Barthel saavutti Hobartin turnauksessa tammikuussa 2012. Toisen turnausvoittonsa hän otti Pariisissa vuonna 2013, kolmannen Båstadissa vuonna 2014 ja neljännen Prahassa vuonna 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mona Barthel *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 30.1.2019. (englanniksi)
2. ↑  Bondarenko Into QFs, Brianti Battles Again *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 11.6.2011. (englanniksi)
3. ↑  Martic's Second Shot, Wozniacki Crushing *wtatennis.com*. WTA. Viitattu 11.6.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mona Barthel** Wikimedia Commonsissa

* Mona Barthel WTA:n sivuilla (englanniksi)
Alexandra Smirnoff keskellä, istumassa Augusta ja Jetta Nyberg.
**Alexandra Smirnoff** (6. toukokuuta 1838 Vaasa – 25. syyskuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen pomologi ja hedelmänviljelyn uranuurtaja Suomessa. Hän on Suomessa ja Ruotsissa ainoa merkittävä hedelmänviljelytutkimusta tehnyt pomologi. Lisäksi hän Euroopan merkittävien pomologien joukossa ainoa nainen.

Smirnoffin vanhemmat olivat kauppias Michael Smirnoff ja Klara Johanna Lindeqvist. Hän kävi koulua Vaasassa ja opiskeli puutarhanhoitoa Viipurin pitäjän Saarelan kartanossa kreivitär Helena Alexandra Stewen-Steinheilin johdolla. Hän toimi ensin kreivitär Stewen-Steinheilin omistamassa Saarelan kartanossa ja opiskeli sitten Ruotsissa puutarhanhoitoa kuuluisan pomologin Olof Enerothin oppilaana, avustaen häntä Venäjän osalta teoksen *Handbok i svensk pomologi* laatimisessa. Smirnoff palasi Suomeen vuonna 1875. Suomessa hän työskenteli puutarhanhoidon hyväksi eri tavoin, matkusti ympäri maata ja julkaisi alan teoksia, kuten *Några ord om trädfruktodling och dess framtida ordande i Finland* (1892), joka myös suomennettiin. Vuodesta 1893 lähtien hän toimitti *Koti ja Yhteiskunta* -lehden kasvitarhaosastoa. Hänen päätyökseen jäi teoksen *Handbok i svensk pomologi* laajennettu ja uudistettu neliosainen laitos, joka julkaistiin 1896–1902.

Smirnoff toi Suomeen kestäviä venäläisiä omenapuulajikkeita. Tunnustukseksi ansiokkaasta toiminnasta hänelle myönnettiin valtion eläke vuonna 1907.

Suomennetut julkaisut
---------------------

* *Om trädfruktodling i Finland jemte några praktiska råd för nybegynnare*. Folkupplysningssällkapet, 1893.
* *Puuhedelmien viljelemisestä Suomessa sekä käytännöllisiä neuvoja vasta-alkaville*. 1893.
* *Handbok i finsk Pomologi*. 1894. (Teos sai hopeamitalin Pietarissa.)
* *Suomen pomologiian käsikirja*. 1894. (Teos julkaistiin valtion kustannuksella.)
* *Handbok i trädgårdsodling för allmogehem*. 1901–1904.
* *Käsikirja yksinkertaisessa puutarhanhoidossa*. 1901.
* *Handbok i Sveriges pomologi*. 1902. (Hän toimitti 5. osan ja teki siihen lisäyksiä.)
* *Handbok i perennblommors odling på fritt land*. 1908.
* *Kukkaistarhan hoito: Käsikirja monivuotisten kukkakasvien viljelemisestä ulkosalla, ulkomaalaisten teosten mukaan*. 1910.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruoff, Eeva: / Smirnoff, Alexandra (1838–1913). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
2. ↑  Kenraali Alexander Stewen-Steinheil. Biografiakeskus. (Täältä kartanon oikea nimi.)
3. 1 2  Heikinheimo, Ilmari: *Suomen elämäkerrasto*, s. 696. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
4. ↑  Kuka kukin oli (Wikisource).
5. ↑  *Otavan Iso tietosanakirja*, osa 7, p. 1583. Otava, 1966.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Biografiasampo

 |

 |
**Anaksarkhos** (m.kreik. Ἀνάξαρχος, vaikutti n. 340 eaa.) oli kreikkalainen Demokritoksen kouluun kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Abderasta, Traakiasta.

Anaksarkhos oli Aleksanteri Suuren ystävä ja matkaseuralainen tämän Aasian valloitusretkellä. Diogenes Laertioksen mukaan Aleksanteri väitti olevansa jumala, Zeus-Amonin poika. Anaksarkhos osoitti hänen saamaansa haavaa ja huomautti: "Tuohan on kuolevaisen verta, ei *ikhoria*, jota virtaa kuolemattomissa jumalissa".

Plutarkhos kertoo, että hän olisi Kallistheneen kanssa väitellessään neuvonut kaikkia kumartamaan Aleksanteria jumalana jopa hänen elinaikanaan. Tämän kerrotaan tapahtuneen Baktrassa vuonna 327 eaa. Paljon todennäköisemmin näin teki kuitenkin sisilialainen Kleon.

Diogenes Laertios kertoo myös, että Anaksarkhoksen vihollinen, Kyproksen tyranni Nikokreon, määräsi tämän kuolemaan murskattuna huhmareessa. Anaksarkhos suhtautui tuomioonsa pilkallisesti. Cicero kertoo saman tarinan. Samanlaista tarinaa kerrotaan tosin myös Zenon Elealaisesta.

Anaksarkhoksen filosofisesta ajattelusta ei tiedetä paljoakaan. Hänen viitataan kuitenkin yleensä onnellisuusfilosofina ja nimityksellä *eudaimonikos*, "onnellinen". Demokritoksen koulukunta uskoi onnellisuuden olevan elämän päämäärä.

Lähteet
-------

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 349–350 (IX.10), 580–581. Suomennos ja selitykset Marke Ahonen. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003. ISBN 952-5418-07-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Diogenes Laertios: Anaksarkhoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Diogenes Laertios: Anaksarkhoksen elämäkerta (kreikaksi)
* Internet Encyclopedia of Philosophy: Anaxarchus (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Viinikirva** (*Viteus vitifoliae*) on pieni vaaleankeltainen nivelkärsäisten lahkoon kuuluva hyönteinen. Se on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta laji on levinnyt sieltä kasvintaimien mukana Eurooppaan.

Viinikirva imee nesteitä viiniköynnösten juuristosta. Kun kirvalauma on asettunut tiettyyn köynnökseen, se mellastaa, kunnes köynnös kuolee, ja siirtyy sitten seuraavaan. Viljelijä ei voi tehdä muuta kuin kyntää köynnökset ylös ja istuttaa niiden tilalle kirvankestävää lajiketta.

Viinikirva esiintyi 1800-luvulle saakka vain pohjoisamerikkalaisissa luonnonvaraisissa viiniköynnöslajeissa. Niille on vähitellen kehittynyt viinikirvaa vastaan luontainen vastustuskyky, jota sitä vastoin ei ole tärkeimmällä viljellyllä lajilla, viiniköynnöksellä (*Vitis vinifera*). Kun viinikirva 1860-luvulla levisi Eurooppaan, se olikin vähällä tuhota kaikki viiniviljelmät. Tuhojen välttämiseksi viininviljelyksessä ryhdyttiin käyttämään perusrunkona pohjoisamerikkalaista törmäviiniä (*Vitis riparia*), jonka runkoon viiniköynnöksen halutun lajikkeen oksia vartetaan. Näin tehdään nykyisin lähes kaikilla tärkeimmillä viininviljelysalueilla lukuun ottamatta Chileä, jonne viinikirva ei ole levinnyt.

Törmäviinin perusrunkona käytöstä huolimatta Kaliforniassa sattui 1980-luvulla paha viinikirvaepidemia, joka saattoi monet viljelijät vararikkoon. Syynä pidetään sitä, että viinikirvasta on kehittynyt uusi rotu, jolle törmäviinikään ei ole tarpeeksi vastustuskykyinen – etenkään se tyyppi, jota laajalla alueella oli käytetty lähes yksinomaisena perusrunkona.

Lähteet
-------

1. ↑  Rinta-Huumo, A.: Cousiño-Macul Merlot: Laadukasta punaista ötökättömästä Chilestä Helsingin Sanomat / Nyt-liite.
2. 1 2  Arne Rousi: *Auringonkukasta viiniköynnökseen, ravintokasvit ihmisen palveluksessa*, s. 255–256. WSOY, 1997. ISBN 951-0-21295-4

Aiheesta muualla
----------------

* UniProt: Taxonomy - Daktulosphaira vitifoliae (Grape phylloxera) (Viteus vitifoliae) (englanniksi)
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Viteus vitifoliae (grapevine phylloxera) (englanniksi)
* Plantwise: Grapevine phylloxera (Viteus vitifoliae) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q367315
* AFD: Daktulosphaira\_vitifoliae
* BioLib: 102841
* BugGuide: 284064
* CoL: 8QWM2
* GBIF: 5156011
* iNaturalist: 324587
* NatureServe: 2.1001068
* NCBI: 58002

 |

 |
**Sale** (m.kreik. Σάλη, *Salē*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Alexandroúpolin kaupunkia.

Sale sijaitsi Doriskoksen tasangolla Traakian etelärannikolla lähellä Hebros-joen suuta. Seutu oli alun perin kikonien maata. Rannikolla Salesta länteen sijaitsivat Zone ja Drys. Roomalaisella kaudella Sale sijaitsi Via Egnatian varrella, ja siitä 15 roomalaista mailia eli noin 22 kilometriä itään sijaitsi Traianopolis. Doriskoksen kaupunki sijaitsi kauempana sisämaassa sekä Salesta että Traianopoliista itään. Salen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä.

Salen historiasta tiedetään vain vähän. Herodotos sanoo sen olleen Zonen tavoin Samothrakesta käsin perustettu siirtokunta. Se kuului osan historiaa Samothraken *peraia*-alueisiin. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Sale kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "649. Sale", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Sale", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Sale *Pleiades*. Viitattu 1.11.2021.
4. ↑  Sale (Evros) 6 near Alexandroupolis - Σάλη *ToposText*. Viitattu 1.11.2021.
5. 1 2 3  "51 F3 Sale", *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*. Princeton University Press, 2000. ISBN 978-0691031699.
6. ↑  Herodotos: *Historiateos* 7.59.
**Mona Kortelampi** (os. Lindberg, ent. *Lankinen*, s. 11. lokakuuta 1966) on helsinkiläinen freelancenäyttelijä.

Kortelampi kirjoitti ylioppilaaksi 1985. Näyttelijäntyötä hän on opiskellut muun muassa Teatterikorkeakoulussa sekä täydennyskoulutus- ja erikoistumiskursseilla.

Kortelammella oli kiinnitys lasten- ja nuortenteatteriryhmä Lähiöteatteriin vuosina 1985–1999. Vuodesta 2000 Kortelampi on toiminut freelancenäyttelijänä. 

Vuonna 2012 hän oli mukana perustamassa improvisaatioryhmä Avokelaa.

Kortelampi on nähty myös Teatteri Helsingin näyttelijänä Tervasaaren amfiteatterissa vuosina 2012, 2013 ja 2014. Kortelampi esiintyi myös Salomen roolissa Valtimonteatterin 15-vuotis juhlanäytelmässä Naisten juhla, jonka ohjauksesta vastasivat elokuvaohjaajat Jenni Toivoniemi ja Ulla Heikkilä.

Televisiossa Kortelampi on näytellyt muun muassa sarjoissa *Dowshiftaaja**t*, *Salatut elämät*, *Kaverille ei jätetä*, *Toisen kanssa* (2014), *Kimmo* , *Ismo* sekä *Valheen vangit* (Eyeworks Finland / LIV) sekä elokuvissa *Päin seinää* (2014), *Nuotin vierestä* (2016), *Presidentti* (2017) ja *Viraali* (2017).

Kortelampi on näytellyt myös useissa lyhytelokuvissa mm. Auringonpistos, joka sai ensi-iltansa Tallinnan Sleepwalkers Festivaaleilla ja musiikkivideoissa. 

Häntä on kuultu animaatiohahmojen suomalaisäänenä muun muassa elokuvissa *Basil Hiiri – Mestarietsivä* (1986), *Maa aikojen alussa* (1989), *Fievel matkalla Amerikkaan* (1991) ja *Fievel matkalla villiin länteen* (1992).

Kortelampi on Helsingin kaupunginteatterin säätiön edustajiston varajäsen ja on ollut Teatterimuseon säätiön edustajiston varsinainen jäsen. Hän on toiminut myös Helsingin kaupungin työllistämistoimikunnan varajäsenenä.

Kortelampi on myös Helsingin freelancenäyttelijäyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 2013 sekä vaikuttaa Suomen Näyttelijäliiton hallituksessa sekä valtuustossa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mona Kortelampi (Arkistolinkki) Helsingin Freet ry.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 24.10.2013.
2. ↑  Teatteri Helsinki *teatterihelsinki.fi*.  *lähde tarkemmin?*
3. ↑  Mona Kortelampi, IMDb (Arkistoitu – Internet Archive)*tarvitaan parempi lähde*
4. ↑  Mona Kortelampi CV (pdf)  2014. Helsingin Freet. Viitattu 31.12.2014.
5. ↑  Helsingin Vihreät Säätiöissä ja osakeyhtiöissä *helsinginvihreat.fi*.  Arkistoitu 3.12.2009. Viitattu 1.8.2010.
6. ↑  Teatterimuseo 2011 (pdf) Teatterimuseo. Viitattu 31.12.2014.
7. ↑  Työllistämistoimikunnan asettaminen vuosille 2011-2012 *hel.fi/static*.  7.2.2011. Helsinki:  Helsingin kaupunki, hallintokeskus.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 24.11.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Mona Kortelampi Näyttelijäliiton sivustolla
* Mona Kortelampi Helsingin Freet -sivustolla
* Mona Lankinen Elonetissä.
* Mona Kortelampi Elonetissä.
* Mona Kortelampi kotisivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Maissisaaret** (esp. *Las Islas del Maíz*, engl. *Corn Islands*) ovat kaksi Nicaraguan saarta, jotka sijaitsevat Karibianmerellä 70 kilometrin päässä Nicaraguan rannikosta. Iso Maissisaari on kooltaan 10 neliökilometriä ja Pieni Maissisaari 2,9 neliökilometriä. Ne muodostavat yhden kahdestatoista eteläisen autonomisen alueen (RACCS) kunnasta.

Maissisaarten kartta.
Molemmat saaret olivat brittihallinnon alaisena 1600-luvulta 1800-luvulle. Merirosvous oli ongelma alueella.

Isolle Maissisaarelle pääsee Bluefieldsistä laivalla (6 tuntia) ja lentokoneella (20 minuuttia) sekä Bilwistä laivalla. Isolta Maissisaarelta Pienelle Maissisaarelle on säännöllinen veneyhteys, matka kestää noin 30 minuuttia. Turismi on saarten tärkeä elinkeino. Rannikot tarjoavat hyvät kalastus-, sukellus- ja snorklausmahdollisuudet. Saarten edustalla ovat Nicaraguan tärkeimmät koralliriutat..

Asukkaita on noin 7 000. He puhuvat kreolienglantia, englantia ja espanjaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Corn Islands, Nicaragua *Lonely Planet*.  Arkistoitu 15.9.2016. Viitattu 24.8.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  About *Little Corn Island Travel Guide*. Viitattu 24.8.2016. (englanniksi)
3. ↑  Diving/Activities *Little Corn Island Travel Guide*.  Arkistoitu 2.12.2018. Viitattu 24.8.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maissisaaret** Wikimedia Commonsissa