recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ventasso** on kunta Pohjois-Italiassa Reggio Emilian maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun neljä kuntaa, Busana (1 285 asukasta), Collagna (971), Ligonchio (861) ja Ramiseto (1 290), yhdistyivät muodostaen Ventasson kunnan.

Maantiede
---------

Kunta sijaitsee Apenniinien vuoristossa ja on Appennino Tosco-Emiliano kansallispuiston (*Parco nazionale dell'Appennino Tosco-Emiliano*) keskus. Kunnan alueella sijaitsevat vuoret Monte Ventasso ja Monte Cusna.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  tuttitalia
2. ↑  Kuntaliitokset 2016
3. ↑  Kuntaliitto (Arkistoitu – Internet Archive)

Reggio Emilian maakunta
Albinea | Bagnolo in Piano | Baiso | Bibbiano | Boretto | Brescello | Cadelbosco di Sopra | Campagnola Emilia | Campegine | Canossa | Carpineti | Casalgrande | Casina | Castellarano | Castelnovo di Sotto | Castelnovo ne’ Monti | Cavriago | Correggio | Fabbrico | Gattatico | Gualtieri | Guastalla | Luzzara | Montecchio Emilia | Novellara | Poviglio | Quattro Castella | Reggio nell’Emilia | Reggiolo | Rio Saliceto | Rolo | Rubiera | San Martino in Rio | San Polo d’Enza | Sant’Ilario d’Enza | Scandiano | Toano | Ventasso | Vetto | Vezzano sul Crostolo | Viano | Villa Minozzo
**Mollia** on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Mollian naapurikunnat ovat Boccioleto, Campertogno, Rima San Giuseppe ja Riva Valdobbia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mollia Tuttitalia. Viitattu 22.2.2017. (italiaksi)

Vercellin maakunta
Alagna Valsesia | Albano Vercellese | Alice Castello | Arborio | Asigliano Vercellese | Balmuccia | Balocco | Bianzè | Boccioleto | Borgo Vercelli | Borgo d’Ale | Borgosesia | Breia | Buronzo | Campertogno | Carcoforo | Caresana | Caresanablot | Carisio | Casanova Elvo | Cellio | Cervatto | Cigliano | Civiasco | Collobiano | Costanzana | Cravagliana | Crescentino | Crova | Desana | Fobello | Fontanetto Po | Formigliana | Gattinara | Ghislarengo | Greggio | Guardabosone | Lamporo | Lenta | Lignana | Livorno Ferraris Lozzolo | Mollia | Moncrivello | Motta de’ Conti | Olcenengo | Oldenico | Palazzolo Vercellese | Pertengo | Pezzana | Pila | Piode | Postua | Prarolo | Quarona | Quinto Vercellese | Rassa | Rima San Giuseppe | Rimasco | Rimella | Riva Valdobbia | Rive | Roasio | Ronsecco | Rossa | Rovasenda | Sabbia | Salasco | Sali Vercellese | Saluggia | San Germano Vercellese | San Giacomo Vercellese | Santhià | Scopa | Scopello | Serravalle Sesia | Stroppiana | Tricerro | Trino | Tronzano Vercellese | Valduggia | Varallo | Vercelli | Villarboit | Villata | Vocca
**Runonlaulajapatsas** oli Korpiselän Tolvajärven kylässä niin sanotun Kivisillan luona sijainnut muistopatsas, joka paljastettiin 20. heinäkuuta 1929. Patsaan pystytti Karjalan Sivistysseura Shemeikan ja Vormasten runonlaulaja- ja metsämiessukujen muistolle.

Helsinkiläisen Wilhelm Ekmanin kivenveistämön valmistaman patsaan kiillotetulla mustalla pinnalla oli kultainen kantele ja omistuskirjoitus: 

> »Shemeikan ja Vormasten laulaja- ja metsämiessukujen muistolle. Matkamies pysähdy! Sukukuntasi parhaitten henget haastavat muinaisuudesta. Karjalan Sivistysseura pystytti patsaan kansalaisten avulla kesällä 1929» 
> 
> 

*lähde?*

Runonlaulajan patsas kaadettiin talvisodan tai välirauhan aikana. Jatkosodan alussa heinäkuun lopulla 1941 rintamakirjeenvaihtaja Olavi Paavolainen kävi Tolvajärvellä, ja silloin jäljellä oli vain tyhjä patsaan jalusta ja itse patsas oli syösty alas järveen. Kaadettu muistomerkki hävisi sittemmin jäljettömiin.

Karjalan Sivistysseura pystytti Tolvajärven runonlaulajapatsaan kopion Tuupovaaran Hoilolaan kesällä 1986.

Lähteet
-------

1. ↑  Laulaja- ja metsämiessukujen muisto, Suomen Kuvalehti 3.8.1929, nro 31, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. ↑  Runonlaulajan patsaan paikka Tolvajärvi, Suomen Sotahistoriallinen Seura ry Sotahistorialliset kohteet
3. ↑  Boris Karppela 80-vuotias, Karjalan Heimo no 7-8/1990
**Kurmitsansara** (*Carex stenolepis*, syn. *Carex grahamii*, *Carex vesicaria* var. *alpigena*) on monivuotinen, sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa jonkin verran kiiltosaraa (*Carex saxatilis*) sekä luhtasaraa (*Carex vesicaria*), ja on toisinaan tulkittu myös niiden risteymäksi. Kurmitsansaran tähkät ovat kuitenkin niin hyvin järjestäytyneet, toisin kuin useilla muilla sararisteymillä, että kurmitsansara luetaan usein omaksi lajikseen.

Kurmitsansaran varret ovat karheita ja voivat kasvaa puolimetrisiksi asti. Kurmitsansaran lehtien tyvitupet ovat purppuranpunaiset ja lehdet ovat litteitä sekä noin viisi millimetriä leveitä, tasaleveitä ja tyypillisesti vartta pidempiä. Kurmitsansaran kukinnossa on tavallisesti kaksi hedetähkää ja kaksi tai kolme emitähkää. Hedetähkistä ylempi on yleensä selvästi suurempi kuin alempi ja alempi tähkä voi olla osittain emikukallinen. Emitähkät ovat yleensä 2–3 cm pitkiä ja tähkien alin tukilehti on iso. Emikukat ovat kolmeluottisia. Tähkäsuomut ovat teräväkulmaisia, reunoilta mustanruskeita, keskeltä vaaleampia ja kärjistään usein valkoisia. Pullakot ovat noin viisi millimetriä pitkiä, kullanruskeatäpläisiä tai kokonaan mustanruskeita ja niissä on selvästi kaksikärkinen, kapea suuota. Kurmitsansaran pullakot ovat suuremmat kuin kiiltosaralla, ja kiiltosaran lehdet ovat kouruiset, kun kurmitsansaralla ne ovat litteät. Luhtasaran emitähkät ovat puolestaan suurempia kuin kurmitsansaralla ja pullakot väriltään vihreitä tai kullanruskeita, kun kurmitsansaralla ne ovat suurelta osin mustanruskeita.

Kurmitsansara on harvinainen ja se kasvaa tunturialueilla kalkkipitoisilla kosteilla turvemailla. Suomessa kurmitsansaraa tavataan lähes pelkästään Käsivarren Lapin kärjessä. Muualta Lapista on myös muutamia vanhoja sekä tuoreempia havaintoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Den virtuella floran: Gölstarr (*Carex stenolepis*) *Den virtuella floran*.  1998. Naturhistoriska riksmuseet. Viitattu 30.12.2016. (ruotsiksi)
2. 1 2  Raino Lampinen & Tapani Lahti: Kasviatlas 2015: Kurmitsansara (*Carex stenolepis*) *Kasviatlas*. Luonnontieteellinen keskusmuseo. Viitattu 30.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasviatlas 2022: Kurmitsansaran (*Carex* ×*grahamii*) levinneisyys Suomessa.
* Suomen Lajitietokeskus: Kurmitsansara – *Carex* ×*grahamii*
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kurmitsansara (*Carex stenolepis*) (vanhentunut linkki)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15582635
* EoL: 1123323
* EUNIS: 187164
* GBIF: 2727469
* iNaturalist: 234087
* IPNI: 77160636-1
* IRMNG: 10213583
* ITIS: 507770
* Plant List: kew-231137
* PLANTS: CAST55
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:302387-1
* Tropicos: 9900068
* VASCAN: 23193
* WFO: wfo-0000351526

 |

 |
**Eino Kauno Sandelin** (16. joulukuuta 1864 Virrat, Suomen suuriruhtinaskunta – 15. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, professori, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Nyländska Jaktklubbenia.

Eino Sandelinin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Frans Viktor Sandelin (1833–1897) ja Emma Josefina Durchman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1888, filosofian maisteriksi ja lääketieteen kandidaatiksi 1890, lääketieteen lisensiaatiksi 1894 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1896. Sandelin teki opintomatkoja Saksaan, Tanskaan, Norjaan ja Ruotsiin.

Sandelin oli Helsingin yliopistossa kirurgian dosenttina 1900–1921. Hän oli Virtain kunnanlääkärinä 1894–1895, Helsingin yleisen sairaalan kirurgisen osaston apulaislääkärinä ja alilääkärinä 1895–1902, Marian sairaalan kirurgisen osaston ylilääkärinä 1902–1918 sekä Eiran sairaalan lääkärinä. Hän sai professorin arvonimen 1919. 

Sandelin toimi Sairaalalääkäriyhdistyksen sihteerinä ja rahastonhoitajana sekä 1919–1932 Helsingin kaupungin sairaalain hallituksen puheenjohtajana.

Sandelin kuului suomalaisen *Heatherbell*-veneen miehistöön sen voittaessa 12mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912. Hänen veljensä Torsten Sandelin kilpaili myös purjehduksessa Tukholman olympiakisoissa ja voitti joukkuevoimistelussa olympiapronssia Lontoossa 1908.

Eino Sandelin oli naimisissa vuodesta 1891 Sigrid Elisabet Hartmanin kanssa.

Julkaisuja
----------

* *Kliniska studier öfver struma i Finland, med ledning af 80 operativt behandlade fall*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1896
* *Frans Viktor Sandelin: biografiska anteckningar*. Helsingfors 1933
* *Eira sjukhus 1905-1925*. Helsingfors 1935
* *Eino Sandelins anteckningar 1934*; toim. Karin Sandelin, Carl Fredrik Sandelin. F. Sandelin, Espoo 1986

Lähteet
-------

* Eino Sandelin *Olympedia*.  (englanniksi)

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Eino Sandelin
2. 1 2 3 4  Prof. Eino Sandelin kuollut, Helsingin Sanomat, 17.10.1937, nro 280, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Frans Viktor Sandelin


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Società Italiana Ernesto Breda** (SIEB), joka yleisemmin tunnetaan vain Bredana, oli italialainen Ernesto Bredan vuonna 1886 Milanoon perustama teollisuusyritys. Yritys valmisti aluksi höyryvetureita ja muuta rautateiden kalustoa, mutta myöhemmin tuotanto laajeni aseisiin ja lentokoneisiin.

Ernesto Breda, c. 1920
Yritys kansallistettiin 1962, jolloin siitä tuli osa EFIM-yhtiötä. Se meni konkurssiin 1990-luvulla. Linja-auto- ja raitiovaunutuotanto oli liitetty kansallistamisen yhteydessä Ansaldoon, josta tuli AnsaldoBreda. Aseteollisuudesta tuli itsenäinen Breda Meccanica Bresciana samoin kuin tutkimusyksiköstä Instituto Scientifico Breda.

Lentokoneet
-----------

* Breda A.2
* Breda A.4
* Breda A.7
* Breda A.9
* Breda A.10
* Breda Ba.15
* Breda Ba.19
* Breda CC.20
* Breda Ba.25
* Breda Ba.26
* Breda Ba.27
* Breda Ba.28
* Breda Ba.32
* Breda Ba.33
* Breda Ba.39
* Breda Ba.42
* Breda Ba.44
* Breda Ba.64
* Breda Ba.65
* Breda Ba.75
* Breda Ba.82
* Breda Ba.88
* Breda Ba.92
* Breda Ba.201
* Breda Ba.205
* Breda-Pittoni BP.471
* Breda-Zappata BZ.308
* Tebaldi-Zari

Lähteet
-------

1. ↑  Società italiana Ernesto Breda per costruzioni meccaniche - SIEB *siusa.archivi.beniculturali.it*.  Arkistoitu 29.7.2018. Viitattu 28.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Società Italiana Ernesto Breda** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Società Italiana Ernesto Breda
Soile Yli-Mäyryn taidehalli Mäyryssä.
**Soile Siviä Johanna Yli-Mäyry** (s. 14. toukokuuta 1950 Kuortane) on suomalainen kuvataiteilija.

Pääteemana Yli-Mäyryn töissä on ihmisyys ja ihmisen vieraantuminen luonnosta.

Ura
---

Yli-Mäyry kävi Vapaan taidekoulun vuosina 1971–1972, minkä jälkeen hän opiskeli Saksassa Stuttgartin taideakatemiassa vuosina 1972–1975. Hän jatkoi sittemmin opintoja Helsingin yliopistossa valmistuen valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1987 ja lisensiaatiksi vuonna 1994. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 2011. Sosiologian väitöskirjassaan Yli-Mäyry tutki taiteilijan, taideteoksen ja taiteen vastaanottajan kohtaamisen kokemusta. Yli-Mäyry lähestyi aihettaan samalla kertaa sekä tutkijana että taiteilijana: hän analysoi omien teostensa vastaanottoa ja kulttuurisia erityispiirteitä eri maissa.

Yli-Mäyryn ensimmäinen taidenäyttely oli Lahden taidemuseon debytanttikilpailussa vuonna 1976. Sen jälkeen hän on pitänyt (elokuuhun 2012 mennessä) 270 yksityisnäyttelyä 25 maassa,*lähde?* muun muassa Japanissa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 1993 lähtien hän on pitänyt vuosittain kesänäyttelyn taidehallissaan, synnyinseudullaan Kuortaneen Mäyryssä. Samasta vuodesta alkaen hänellä on ollut pysyvä näyttely taidelinnassaan Orimattilassa. Kesällä 2016 Yli-Mäyryn töitä on nähtävillä Tampereella Viihdepalatsin Taidekesässä (Arkistoitu – Internet Archive).

Yli-Mäyry on Taidemaalariliiton ja Lahden Taiteilijaseuran jäsen. Hän kuului Valtion kuvataidetoimikuntaan vuosina 2001–2003. Yli-Mäyry asuu puolisonsa kanssa Lahdessa.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Stuttgartin taideakatemian kaksi opiskelijastipendiä vuosina 1973–1974
* Lahden taidemuseon debyyttikilpailun voitto 1976
* Lahden kaupungin vuoden taiteilija (taiteilijastipendi) 1989
* Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Pohjanmaan rahaston tunnustuspalkinto 1995 ja 2005
* Artturi Leinosen kulttuurikilpi 2005

Lähde

Kirjallisuutta
--------------

* Pukkila, Matti & Koivunen, Pentti: *Soile Yli-Mäyry*. Lahti: Soile Yli-Mäyry, 1991. ISBN 978-952-902-773-6.
* Virtanen, Marja-Leena: *Soile Yli-Mäyry, Palava Tuhka*. Ajatus Kirjat, 2002. ISBN 951-20-6073-6.
* Gladstone, Valerie: *Soile Yli-Mayry: Forty Years of Painting, Retrospective 1968-2008*. Walter Wickiser Gallery, 2008. ISBN 978-0-615-25298-8. Englanti

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Soile Yli-Mäyry taiteilijamatrikkelissa
2. ↑  Soile Yli-Mäyryn kotisivut *soileyli-mayry.com*.  Arkistoitu 5.12.2014. Viitattu 1.12.2014.
3. ↑  Peltonen, Mari: Esteettinen kokemus yhdistää kansoja: Soile Yli-Mäyry tutkivana taiteilijana  12.9.2011. Helsingin yliopisto, Valtiotieteellinen tiedekunta. Viitattu 1.12.2014.
4. 1 2 3 4  Curriculum vitae *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Viitattu 1.12.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Soile Yli-Mäyryn kotisivu
* Soile Yli-Mäyry taiteilijamatrikkelissa
* Viihdepalatsin Taidekesä 2016 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sepe Midas Susi** eli **Iso paha susi** on Walt Disneyn piirroshahmo, joka esiintyy Suomessa *Aku Ankka* ja *Aku Ankka Ekstra* -lehtien sivuilla. Pikku Hukka on Sepen poika. Sepe on siis yksinhuoltaja – kuten Aku Ankkakin.

Tarinoissa Sepe yrittää ottaa kiinni kolmea porsasta siinä kuitenkaan koskaan onnistumatta.

Sepen hahmo on alun perin peräisin kansansadusta Kolme pientä porsasta, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1843, mutta joka lienee paljon vanhempi. Sen pohjalta Disney-yhtiö teki vuonna 1933 saman­nimisen lyhyt­elokuvan. Toisin kuin alku­peräisessä sadussa, elokuvassa susi selvisi loppu­kohtauksessakin hengissä, mutta joutui pakenemaan. Tämän jälkeen hahmo alkoi esiintyä Disney-sarjakuvissa.

Lyhyissä Disneyn piirroselokuvissa Sepen ulkonäkö on huomattavasti sarjakuvia ilkeämmän näköinen. Sarjakuvissa susi on puolestaan kömpelömmän näköinen.

Ulkonäkö
--------

Sarjakuvissa Sepellä on siniset resuiset haalarit ja sininen silinterimallinen lierihattu, jossa on musta nauha, mutta Disney-elokuvissa Sepellä on punaiset housut, vihreät henkselit ja musta hattu.

Sepen vanhemmat vilahtavat jossain tarinoissa, eritoten hänen äitinsä, joka ei ollenkaan pidä poikansa tavoista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kolme pientä porsasta Aku Ankka -lehden toimitus. Viitattu 17.11.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Disneyn piirroshahmoja |
| --- |
|  |
| **Aku Ankka -sarjakuvan hahmot** | 
* Aku Ankka
* Della Ankka
* Hannu Hanhi
* Hansu Hanhi
* Iines Ankka
* Julle Ankanpää
* Kultu Kimallus
* Leenu, Liinu ja Tiinu
* Mummo Ankka
* Neiti Näpsä
* Pelle Peloton
* Pikku apulainen
* Riitta Hanhi
* Roope Ankka
* Taavi Ankka
* Tiku ja Taku
* Touho Ankka
* Tupu, Hupu ja Lupu


|  |  |
| --- | --- |
| **Konnat** | 
* Evronit
* Karhukopla
* Kroisos Pennonen
* Kulta-Into Pii
* Milla Magia
* Teppo Tulppu
* Vaskervillet

 |
|  |
| **Supersankarit** | 
* Lepakkoankka
* Taikaviitta
* Viitatar

 |
|  |
| **Eläimet** | 
* Pulivari

 |
|  |
| **Aku Ankan suku** | 
* Aku Ankan sukupuu
* Ankanpään suku
* MacAnkan klaani

 |

 |
|  |
| **Mikki Hiiri -sarjakuvan hahmot‎** | 
* Heluna Ammu
* Hessu Hopo
* Minni Hiiri
* Mikki Hiiri
* Mortti ja Vertti
* Pikku-Pelle
* Polle Koninkaulus
* Simo Sisu


|  |  |
| --- | --- |
| **Konnat** | 
* Mortimer Hiiri
* Mustakaapu
* Musta Pekka

 |
|  |
| **Supersankarit** | 
* Superhessu
* Superpelle

 |
|  |
| **Eläimet** | 
* Pluto

 |

 |
|  |
| **Muut hahmot** | 
* José Carioca
* Matami Mimmi
* Osku Kani
* Panchito Pistoles
* Pepi
* Pikku Hiawatha
* Pikku Hukka
* Sepe Susi
* Luettelo hahmoista

 |

 |
**Kirjeromaani** on romaani, joka rakentuu kirjeistä tai kirjeenvaihdosta. Kirjeromaanin muotoa on käytetty antamaan kerronnalle aitouden ja nykyhetkisyyden tuntua, ja kirjeitä on hyödynnetty esimerkiksi romanttisen, satiirisen, humoristisen ja traagisen tarinan tukena. Toisaalta laji voi asettaa rajoituksia kertojan mahdollisuuksille kommentoida kertomustaan ja kuvata henkilöhahmoja.

Saksalaisessa kirjallisuudentutkimuksessa kirjeromaanit jaetaan kahteen päätyyppiin sen mukaan, ovatko kirjeet yhden vai useamman henkilön kirjoittamia.

Varhainen kirjeromaanin edeltäjä oli Ovidiuksen *Heroides* ajanlaskun alun ajoilta. Ensimmäisenä varsinaisena kirjeromaanina pidetään espanjalaisen Diego de San Pedron teosta *Cárcel de Amor* (noin vuodelta 1485). Sitä maineikkaammaksi nousi ranskalaisen Gabriel de Guilleraguesin *Les Lettres portugaises* (1669), joka sisältää hylätyn tytön kirjeitä uskottomalle rakastajalleen.

Tunnettuja kirjeromaaneja 1700-luvulta ovat esimerkiksi Goethen *Nuoren Wertherin kärsimykset* (1774), Montesquieun *Persialaisia kirjeitä* (1721), Jean-Jacques Rousseaun *Julie ou la Nouvelle Héloïse* (1761), Samuel Richardsonin *Pamela vainottuna* ja *Pamela naimisissa* (1740–1742) sekä John Clelandin *Fanny Hill, ilotytön muistelmat* (1748–1749).

Kirjeromaanit olivat suosittuja etenkin 1600-luvun lopulta 1800-luvun alkupuolelle. 1700-luvun lopulla kirjeromaani alkoi menettää suosiotaan goottilaiselle romaanille ja historialliselle romaanille. 1800-luvun tunnettuja kirjeromaaneja olivat esimerkiksi Anne Brontën *Wildfell Hallin asukas* (1848), Bram Stokerin *Dracula* (1897) ja Dostojevskin *Köyhää väkeä* (1846). Fredrika Wilhelmina Carstensin ruotsinkielinen kirjeromaani *Muratti* (1840) on ensimmäinen Suomessa ilmestynyt romaani.

1900-luvun tunnettuja kirjeromaaneja ovat esimerkiksi André Giden *Naisten koulu* (1929) ja Saul Bellowin *Herzog* (1964). Myös esimerkiksi Stephen Kingin *Carrie* (1974) on lähellä kirjeromaania. Uusi muunnelma kirjeromaanista ovat sähköpostiviesteistä rakentuvat romaanit.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hosiaisluoma, Yrjö: *Kirjallisuusoppi: aapisesta äänirunoon*, s. 446–448. Avain, 2016. ISBN 978-952-304-107-3.
**Valfrid August Vilhelm Blåfield** (26. elokuuta 1868 Myttäälä, Pälkäne – 23. huhtikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari, senaattori, valtiopäivämies ja oikeusneuvos.

Henkilöhistoria
---------------

Blåfieldin vanhemmat olivat laamanni Berndt Gustaf Emil Blåfield (1816–1884) ja Anna Aurora Karolina Blåfield (1830–1908). Blåfield oli naimisissa vuodesta 1913 filosofian maisteri Irene Aleksandra Nyqvistin (1882–1959) kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1891. Blåfield sai varatuomarin arvon 1894. Blåfield oli Suomen senaatin kanslistina 1900–1904 ja senaatin oikeusosaston protokollasihteerinä 1904–1908. Hän oli eduskunnan uudistuskomitean sihteerinä 1905–1906 ja oppivelvollisuuskomitean jäsenenä 1906–1907. Blåfield oli kesällä 1907 Mikkelin läänin kuvernöörin viransijaisena ja vuonna 1908 hänet nimitettiin Hauhon tuomiokunnan tuomariksi. Blåfield oli senaatin oikeusosaston senaattorina 1917–1918 ja korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1918–1927. Hän toimi sitten vuodesta 1927 alkaen Lohjan tuomiokunnan tuomarina. Blåfield oli atelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1900 ja 1905–1906. Hän toimi lisäksi pappissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.

Blåfieldin veli oli maanviljelijä, valtiopäivämies Karl Emil Blåfield.

Teoksia
-------

* *Käsikirja kihlakunnanlautamiehille ja haastomiehille*. Otava 1902, 2. lis. ja korj. painos 1911, 3. painos 1925

Lähteet
-------

1. ↑  Anneli Kotisaari : Margaretha Catharina Erikintytär Tigerstedt s. 23.10.1692 Turku ja hänen jälkeläisiään yhteensä 325 taulua, taulu 209 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  BLÅFIELD Valfrid August Vilhelm. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Blåfield - sotilassuku
4. ↑  Geni.com : Valfrid August Vilhelm Blåfield
5. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Berndt Gustaf Emil Blåfield. Verkkojulkaisu 2005. Viitattu 4.8.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Gotenba** (jap. 御殿場市, *Gotenba-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Fujivuoren itäpuolella. Kaupungin alue ulottuu lännessä Fujin huipulle, idässä Hakonevuorelle ja käsittää niiden välisen ylänköalueen. Gotenbassa on 87 681 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 194,90 neliökilometriä.

Muinaisaikoina vanha Tōkaidō-tie kulki Gotenban kautta, ja siellä sijaitsi tärkeä Yokohashirin pysähdyspaikka Sagamin ja Kain provinssien välillä. Paikkakunnan nimi on peräisin Tokugawa Ieyasua varten 1600-luvun alussa rakennetusta levähdyspaikasta tai palatsista (*goten*). Tärkeä liikenteellinen merkitys Gotenballa oli myös 1800–1900-lukujen vaihteessa, kun Tōkaidō-rautatielinja kiersi sen kautta ennen Tannan tunnelin valmistumista. Myöhemmin siitä on tullut yksi Fujille suuntautuvan vuorikiipeilyn tukikohdista. Kaupunkioikeudet Gotenba sai vuonna 1955, kun Gotenban maaseutukaupunkiin liitettiin neljä kyläkuntaa. Kaupungissa toimii monenlaisia matkailupalveluja golfkentistä hiihtokeskuksiin. Sinne on sijoittunut myös paino- ja hienomekaanista teollisuutta, autonosien valmistusta ja huonekalujen tuotantoa. Maaseutualueilla harjoitetaan riisin ja kasvisten viljelyä sekä maitokarjan ja kanojen kasvatusta. Kaupungin alueesta noin yksi kolmasosa on Japanin itsepuolustusvoimien käytössä pääosin harjoitusalueena.

Fujivuoren lisäksi Gotenban nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Otainain laavapuutarha, Komakado-kazaanan luola ja Gotenban rauhanpuisto. Osa kaupungin alueesta kuuluu Fuji-Hakone-Izun kansallispuistoon. Gotenbaa palvelee JR Tōkain Gotenba-linja.

Kuvia
-----

* JR Tōkain juna GotenbassaJR Tōkain juna Gotenbassa
* Gotenban kaupunkikuvaaGotenban kaupunkikuvaa
* Gotenban rauhanstupaGotenban rauhanstupa
* Gotenba vuoden 1983 ilmakuvassaGotenba vuoden 1983 ilmakuvassa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  日本大百科全書: 御殿場（市） Kotobank. Viitattu 03.05.2020.
2. 1 2  令和2年3月分御殿場市人口・世帯数一覧表 Gotemba City. Viitattu 03.05.2020.
3. 1 2 3 4  市の紹介 Gotemba City. Viitattu 03.05.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 御殿場市 Kotobank. Viitattu 03.05.2020.
5. ↑  御殿場市の歴史 Gotemba City. Viitattu 03.05.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gotenba** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Shizuokan prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Atami
* Fuji
* Fujieda
* Fujinomiya
* Fukuroi
* Gotenba
* Hamamatsu
* Itō
* Iwata
* Izu
* Izunokuni
* Kakegawa
* Kikugawa
* Kosai
* Makinohara
* Mishima
* Numazu
* Omaezaki
* Shimada
* Shimoda
* Shizuoka (pääkaupunki)
* Susono
* Yaizu

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Haibaran piirikunta** (Kawanehon · Yoshida) · **Kamon piirikunta** (Higashi-Izu · Kawazu · Matsuzaki · Minami-Izu · Nishi-Izu) · **Shūchin piirikunta** (Mori) · **Suntōn piirikunta** (Nagaizumi · Oyama · Shimizu) · **Tagatan piirikunta** (Kannami) |

 |
**Hida** (jap. 飛驒市, *Hida-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Jinzūjoen sivujokien Miyan ja Takaharan varrella. Kaupungin alueella kohoavat Hidavuoret. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Toyaman prefektuuriin. Hidassa on 23 596 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 792,53 neliökilometriä.

Hidan kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Furukawan ja Kamiokan maaseutukaupungit sekä Kawain ja Miyagawan kyläkunnat. Kaupungin keskusta sijaitsee Furukawassa, joka kehittyi alun perin Sengoku-kauden linnanaluskaupunkina. Kamiokassa toimi sen sijaan 2000-luvun ensikymmenelle saakka Kamiokan kaivos, jonka syvyyksiin rakennettiin 1990-luvulla Tokion yliopiston neutriinoilmaisin Super-Kamiokande. Eräs perinteinen käsityöteollisuuden ala on japaninpaperin valmistus. Nykyisin tärkeitä elinkeinoja ovat metsätalous, suppeille tasankoalueille keskittynyt riisin, vihannesten ja hedelmien viljely sekä karjankasvatus. Miyajoella harjoitetaan kirjolohen vesiviljelyä. Kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta.

Hidan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Zuigan-jin buddhalainen temppeli, jonka Yakushidō-halli on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupunki tunnetaan myös Keta Wakamiya-jinjan pyhäkön Furukawa-matsuri-festivaalista, joka on vuorostaan hyväksytty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös laskettelukeskukset ja leirintäalueet. Osa kaupungin alueesta kuuluu Chūbu-sangakun puolikansallispuistoon. Hidaa palvelee JR Tōkain Takayama-päälinja.

Kuvia
-----

* Kamiokan linnaKamiokan linna
* Keta Wakamiya-jinjaKeta Wakamiya-jinja
* Furukawan vanhaakaupunkiaFurukawan vanhaakaupunkia
* Utsubon padon yläpuolinen tekojärviUtsubon padon yläpuolinen tekojärvi
* Hida-Furukawan rautatieasemaHida-Furukawan rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  市の概要 Hida City. Viitattu 19.05.2020.
2. 1 2  人口・世帯数（2020年5月1日現在） Hida City. Viitattu 19.05.2020. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 飛騨市 Kotobank. Viitattu 19.05.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 飛騨（市） Kotobank. Viitattu 19.05.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hida** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Gifun prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ena
* Gero
* Gifu (pääkaupunki)
* Gujō
* Hashima
* Hida
* Kaizu
* Kakamigahara
* Kani
* Mino
* Mino-Kamo
* Mizuho
* Mizunami
* Motosu
* Nakatsugawa
* Ōgaki
* Seki
* Tajimi
* Takayama
* Toki
* Yamagata

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Anpachin piirikunta** (Anpachi · Gōdo · Wanouchi) · **Fuwan piirikunta** (Sekigahara · Tarui) · **Hashiman piirikunta** (Ginan · Kasamatsu) · **Ibin piirikunta** (Ibigawa · Ikeda · Ōno) · **Kamon piirikunta** (Hichisō · Higashi-Shirakawa · Kawabe · Sakahogi · Shirakawa · Tomika · Yaotsu) · **Kanin piirikunta** (Mitake) · **Motosun piirikunta** (Kitagata) · **Ōnon piirikunta** (Shirakawa) · **Yōrōn piirikunta** (Yōrō) |

 |
**Senboku** (jap. 仙北市, *Senboku-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Tazawajärven ympärillä. Idässä kaupungin alue nousee Ōuvuorille ja rajautuu Iwaten prefektuuriin. Etelässä kaupunkiin kuuluu osa Senbokun tasangosta. Senbokussa on 25 441 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 093,56 neliökilometriä.

Senboku on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Kakunodaten ja Tazawakon maaseutukaupungit sekä Nishikin kyläkunta. Kakunodate kehittyi historiallisesti linnanaluskaupunkina, jota hallitsi Japanin keskiajalla Tozawa-klaani, sittemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Satake-klaani osana Akitan daimiokuntaa. Se on säilyttänyt vanhat linnanaluskaupungin piirteensä nykyaikaan saakka. Nykyisen Senbokun kaupungin alueesta noin 80 prosenttia on metsäistä vuoristoa, ja tärkeitä elinkeinoja ovat metsä- ja puutuoteteollisuus sekä riisin, vihannesten, siitakesienien, *nameko*-sienien ja japaninkastanjan viljely.

Senbokulla on rikas kulttuuriperintö ja alueella sijaitsee monia luonnonnähtävyyksiä, kuten Tazawajärvi ja Dakigaerin rotko. Kaupungin koillisosat kuuluvat Towadan–Hachimantain kansallispuistoon. Vierailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös Tazawajärven laskettelukeskus ja kuumat lähteet (*onsen*), kuten Tamagawa-onsen ja Nyūtōn onsen-kylä. Kakunodaten vanhakaupunki lukuisine riippukirsikoineen (*shidarezakura*) on suojeltu. Siellä syyskuisin järjestettävä festivaali Kakunodate no o-matsuri tunnetaan *yama-gyōji*-rituaalista, joka on valittu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Senbokua palvelevat JR Higashi-Nihonin Tazawako-linja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Akita Shinkansen, ja Akita nairiku jūkan -rautatien Akita nairiku -linja.

Kuvia
-----

* Aoyagin samuraitalon porttiAoyagin samuraitalon portti
* TazawajärviTazawajärvi
* Dakigaerin rotkoDakigaerin rotko
* Tamagawa-onsenTamagawa-onsen
* Tazawakon rautatieasemaTazawakon rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  仙北市の概要 Akita Semboku City. Viitattu 09.11.2020.
2. 1 2  人口と世帯数の推移 Akita Semboku City. Viitattu 09.11.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 仙北市 Kotobank. Viitattu 09.11.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 仙北（市） Kotobank. Viitattu 09.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Senboku** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Akitan prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Akita (pääkaupunki)
* Daisen
* Katagami
* Kazuno
* Kita-Akita
* Nikaho
* Noshiro
* Oga
* Ōdate
* Senboku
* Yokote
* Yuri-Honjō
* Yuzawa

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Kazunon piirikunta** (Kosaka) · **Kita-Akitan piirikunta** (Kami-Koani) · **Minami-Akitan piirikunta** (Gojōme · Hachirōgata · Ikawa · Ōgata) · **Ogachin piirikunta** (Higashi-Naruse · Ugo) · **Senbokun piirikunta** (Misato) · **Yamamoton piirikunta** (Fujisato · Happō · Mitane) |

 |
**Echizen** (jap. 越前市, *Echizen-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Takefun altaan eteläreunalla. Hinojoki virtaa kaupungin läpi. Kaupunkia ympäröivät kolmelta puolelta vuoret, mukaan lukien "Echizenin Fujiksikin" kutsuttu Hinovuori. Echizenissä on 82 512 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 230,70 neliökilometriä.

Echizenin kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Takefun kaupunki ja Imadaten maaseutukaupunki. Uuden kaupungin nimeksi valittiin Echizen, koska entisen Echizenin provinssin hallintokeskus sijaitsi muinoin Takefun alueella. Samoin siellä oli Echizenin provinssitemppeli eli Echizen Kokubun-ji. Heian-kaudella kaupungissa asui Murasaki Shikibu. Takefu kehittyi myöhemminkin hallinnollisena keskuksena ja vuodesta 1575 lähtien linnanaluskaupunkina Maeda Toshiien hallinnassa. Edo-kaudella se kuului Fukuin daimiokuntaan. Perinteisiä elinkeinoja ovat teräaseiden, korkealuokkaisen japaninpaperin, kattotiilten ja huonekalujen valmistus. Edo-kaudella Takefu tunnettiin etenkin sirpeistään, mutta nykyisin kaupungissa tuotetaan pääasiassa veitsiä. Sinne on sijoittunut myös elektroniikka-, auto- ja tekstiiliteollisuutta. Maaseutualueilla viljellään riisin ja ohran lisäksi vihanneksia ja hedelmiä.

Echizenin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Ōmushi-jinjan, Ōshio Hachiman-gūn ja Ōtaki-jinjan šintolaiset pyhäköt sekä Jōfuku-jin temppelin puutarha. Kaupunki tunnetaan myös *Echizen-manzai*-komediaperinteestään. Echizeniä palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Fukui-rautateiden Fukubu-linja.

Kuvia
-----

* Ōtaki-jinjaŌtaki-jinja
* HinovuoriHinovuori
* Takefu vuoden 1975 ilmakuvassaTakefu vuoden 1975 ilmakuvassa
* Sun Dome Fukui -areenaSun Dome Fukui -areena
* Takefun rautatieasemaTakefun rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3  位置・面積、地形、気候 Echizen City.  Arkistoitu 12.7.2020. Viitattu 12.07.2020.
2. 1 2  越前市の地区別人口・世帯数 Echizen City. Viitattu 12.07.2020.
3. 1 2 3  市章・市の木・市の花 Echizen City.  Arkistoitu 2.6.2013. Viitattu 12.07.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 越前市 Kotobank. Viitattu 12.07.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 越前（市） Kotobank. Viitattu 12.07.2020.
6. ↑  沿革 Echizen City. Viitattu 12.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Echizen** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Fukuin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Awara
* Echizen
* Fukui (pääkaupunki)
* Katsuyama
* Obama
* Ōno
* Sabae
* Sakai
* Tsuruga

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Imadaten piirikunta** (Ikeda) · **Mikatan piirikunta** (Mihama) · **Mikata-Kaminakan piirikunta** (Wakasa) · **Nanjōn piirikunta** (Minami-Echizen) · **Nyūn piirikunta** (Echizen) · **Ōin piirikunta** (Ōi · Takahama) · **Yoshidan piirikunta** (Eiheiji) |

 |
**Sakai** (jap. 坂井市, *Sakai-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Japaninmeren rannikolla. Kuzuryū- ja Takedajoet laskevat mereen kaupungin länsiosassa. Idässä kaupungin alue nousee Kaetsuvuorille ja rajautuu Ishikawan prefektuuriin. Sakaissa on 91 036 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 209,67 neliökilometriä.

Sakai on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Haruen, Maruokan, Mikunin ja Sakain maaseutukaupungit. Nimensä kaupunki otti entiseltä Sakain piirikunnalta. Merkittävin keskus on Kuzuryūjoen suulla sijaitseva Mikuni, joka kehittyi jo keskiajalta lähtien vilkkaana kauppa- ja kalastussatamana. Edo-kaudella se oli Echizenin provinssin pohjoisosien ainoa ulkosatama. Sisämaassa sijaitseva Maruoka kasvoi vuorostaan vuonna 1576 perustetun Maruokan linnan ympärille, ja Edo-kaudella se oli Maruokan daimiokunnan pääkaupunki. Sakaihin kuuluvalla viljavalla maaseutualueella tuotetaan esimerkiksi riisiä, valkoruohosipulia, vesimeloneja ja koristekukkia. Kaupungissa toimii etenkin erityyppistä tekstiiliteollisuutta, ja 1970-luvulta lähtien teollisuutta on sijoittunut myös Japaninmeren rannikolle rakennetulle teollisuusvyöhykkeelle.

Maruokan linnan lisäksi Sakain rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Takidan-jin buddhalainen temppeli puutarhoineen ja historiallinen Tsubokawa-suvun asuintalo. Ne on molemmat valittu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteiksi. Kaupungin rannikolla on useita luonnonnähtävyyksiä, kuten Oshiman saari ja Tōjinbōn rantakalliot. Osa kaupungin alueesta kuuluukin Echizenin–Kaga-kaiganin puolikansallispuistoon. Sakaita palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Echizen-rautateiden Mikuni-Awara-linja. Kaupungin alueella toimii Fukuin lentoasema, jolle ei kuitenkaan ole säännöllistä lentoliikennettä.

Kuvia
-----

* Maruokan linnan torniMaruokan linnan torni
* Silta Oshiman saarelleSilta Oshiman saarelle
* KirjemuseoKirjemuseo
* Mikunin satamaaMikunin satamaa

Lähteet
-------

1. 1 2 3  坂井市の紹介 City Sakai. Viitattu 16.07.2020.
2. 1 2  人口集計表（住所別）令和2年6月30日現在（処理日） City Sakai. Viitattu 16.07.2020.
3. 1 2 3  市のシンボル（坂井市の花、木及び鳥） City Sakai. Viitattu 16.07.2020.
4. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 坂井市 Kotobank. Viitattu 16.07.2020.
5. 1 2 3  日本大百科全書: 坂井（市） Kotobank. Viitattu 16.07.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sakai** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Fukuin prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Awara
* Echizen
* Fukui (pääkaupunki)
* Katsuyama
* Obama
* Ōno
* Sabae
* Sakai
* Tsuruga

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Imadaten piirikunta** (Ikeda) · **Mikatan piirikunta** (Mihama) · **Mikata-Kaminakan piirikunta** (Wakasa) · **Nanjōn piirikunta** (Minami-Echizen) · **Nyūn piirikunta** (Echizen) · **Ōin piirikunta** (Ōi · Takahama) · **Yoshidan piirikunta** (Eiheiji) |

 |
**Minami-Bōsō** (jap. 南房総市, *Minami-Bōsō-shi*, ’Etelä-Bōsō’) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren ja Uragan kanaalin rannikolla Bōsōn niemimaan eteläkärjessä. Kaupungin pohjoisosat ovat vuoristoisia. Minami-Bōsōssa on 37 239 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 230,12 neliökilometriä.

Minami-Bōsōn kaupunki perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen seitsemän kuntaa: Chikuran, Maruyaman, Shirahaman, Tomiuran, Tomiyaman ja Wadan maaseutukaupungit sekä Miyoshin kyläkunta. Merkittävin keskus alueella on kuitenkin Tateyaman kaupunki, jota Minami-Bōsōn alue ympäröi. Fuchūn kaupunginosassa Minami-Bōsōn puolella sijaitsi muinoin Awan provinssin hallintokeskus (*kokufu*). Sittemmin aluetta hallitsivat Minamoto-klaani ja Muromachi-kaudelta lähtien Satomi-klaani. Merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus ja vesiviljely, sisämaassa riisin, koristekukkien ja hedelmien, kuten japaninmispelin, sitrushedelmien ja melonien viljely sekä maidon tuotanto. Wadan kaupunginosassa toimii Kantōn alueen ainoa valaanpyyntisatama.

Minami-Bōsōn kulttuuriperintöön kuuluu Hie-jinjan pyhäkön kerran viidessä vuodessa järjestettävä Shiwamazu no ōmachi -festivaali, joka on valittu Japanin merkittävän aineettoman kansanperinteen luetteloon. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat esimerkiksi Tyynenmeren rannikon hiekkarannat, ja siellä toimiikin lukuisia *minshuku*-majataloja. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Bōsōn puolikansallispuistoon. Minami-Bōsōta palvelee JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja.

Kuvia
-----

* IyovuoriIyovuori
* Itsukushima-jinjaItsukushima-jinja
* Rosemary-puistoRosemary-puisto
* Chikuran rautatieasemaChikuran rautatieasema

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  位置・地勢 Minamiboso City. Viitattu 05.08.2020.
2. 1 2  毎月住民基本台帳人口（令和2年度） Minamiboso City. Viitattu 05.08.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 南房総市 Kotobank. Viitattu 05.08.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 南房総（市） Kotobank. Viitattu 05.08.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Minami-Bōsō** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Chiban prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Abiko
* Asahi
* Chiba (pääkaupunki)
* Chōshi
* Funabashi
* Futtsu
* Ichihara
* Ichikawa
* Inzai
* Isumi
* Kamagaya
* Kamogawa
* Kashiwa
* Katori
* Katsuura
* Kimitsu
* Kisarazu
* Matsudo
* Minami-Bōsō
* Mobara
* Nagareyama
* Narashino
* Narita
* Noda
* Ōami-Shirasato
* Sakura
* Sanmu
* Shiroi
* Sodegaura
* Sōsa
* Tateyama
* Tōgane
* Tomisato
* Urayasu
* Yachimata
* Yachiyo
* Yotsukaidō

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Awan piirikunta** (Kyonan) · **Chōsein piirikunta** (Chōnan · Chōsei · Ichinomiya · Mutsuzawa · Nagara · Shirako) · **Inban piirikunta** (Sakae · Shisui) · **Isumin piirikunta** (Onjuku · Ōtaki) · **Katorin piirikunta** (Kōzaki · Tako · Tōnoshō) · **Sanbun piirikunta** (Kujūkuri · Shibayama · Yokoshiba-Hikari) |

 |
**Kaizu** (jap. 海津市, *Kaizu-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Kiso-, Nagara- ja Ibijokien alajuoksulla. Kaupungin maasto on pääosin hyvin alavaa, ja siellä virtaa monia pienempiäkin jokia. Lännessä sen alue nousee Yōrōvuorille ja rajautuu Mien prefektuuriin, itärajan takana on Aichin prefektuuri. Kaizussa on 33 923 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 112,03 neliökilometriä.

Kaizun kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Kaizun, Hiratan ja Nannōn maaseutukaupungit. Kaizun keskusta sijaitsee Takasun kaupunginosassa, joka kehittyi alun perin Edo-kaudella linnanaluskaupunkina ja liikenteen solmukohtana. Toinen historiallisesti merkittävä paikkakunta nykyisen kaupungin alueella on Hiratassa sijaitseva Imao, jossa toimi vilkas satama. Vanhastaan alue oli tulville altis, ja asukkaat rakensivatkin kyliensä ympärille suuria maavalleja suojautuakseen tulvavesiltä. Myöhemmin seudulla on tehty suurimittakaavaisia maanrakennustöitä tulvien ehkäisemiseksi. Alavilla alueilla viljellään riisiä ja vihanneksia, Yōrōvuorten rinteillä esimerkiksi kakeja ja *mikan*-mandariineja.

Kaizun nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kiso-sansenin puisto näköalatorneineen, Kaizu-onsenin kuuma lähde, kaupungin historiallinen museo ja Chiyoho Inari-jinjan šintolainen pyhäkkö. Chisui-jinjan pyhäkkö on vuorostaan pyhitetty 1700-luvulla tulvavallien rakennustöiden yhteydessä menehtyneille, kuten virkamies Hirata Yukielle. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluu myös Imaon pyhäkön *sagichō*-festivaali kokkoineen. Osa kaupungin alueesta kuuluu Ibi-Sekigahara-Yōrōn puolikansallispuistoon. Kaizua palvelee Yōrō-rautateiden Yōrō-linja.

Kuvia
-----

* Kiso-sansen Park CenterKiso-sansen Park Center
* Ōejoki KaizussaŌejoki Kaizussa
* Imaon pyhäkön sagichō-festivaaliImaon pyhäkön sagichō-festivaali
* Kaizun silta ylittää IbijoenKaizun silta ylittää Ibijoen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  まちの紹介 City of Kaizu. Viitattu 21.05.2020.
2. 1 2 3  海津市の木・花・魚 City of Kaizu. Viitattu 21.05.2020.
3. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 海津市 Kotobank. Viitattu 21.05.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 海津（市） Kotobank. Viitattu 21.05.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaizu** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Gifun prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Ena
* Gero
* Gifu (pääkaupunki)
* Gujō
* Hashima
* Hida
* Kaizu
* Kakamigahara
* Kani
* Mino
* Mino-Kamo
* Mizuho
* Mizunami
* Motosu
* Nakatsugawa
* Ōgaki
* Seki
* Tajimi
* Takayama
* Toki
* Yamagata

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Anpachin piirikunta** (Anpachi · Gōdo · Wanouchi) · **Fuwan piirikunta** (Sekigahara · Tarui) · **Hashiman piirikunta** (Ginan · Kasamatsu) · **Ibin piirikunta** (Ibigawa · Ikeda · Ōno) · **Kamon piirikunta** (Hichisō · Higashi-Shirakawa · Kawabe · Sakahogi · Shirakawa · Tomika · Yaotsu) · **Kanin piirikunta** (Mitake) · **Motosun piirikunta** (Kitagata) · **Ōnon piirikunta** (Shirakawa) · **Yōrōn piirikunta** (Yōrō) |

 |
Ritarikunnan vaakuna.
**Jerusalemin Pyhän Haudan ritarikunta** (lat. *Ordo Equestris Sancti Sepulcri Hierosolymitan*, OESSH) on Pyhän istuimen suojeluksessa oleva ritarikunta, joka toimii noin 40 maassa. Siinä on noin 30 000 jäsentä. Ritarikunnan päätehtävänä on tukea katolisen kirkon läsnäoloa Jerusalemin latinalaisen patriarkaatin, eli Israelin, Palestiinan, Jordanian ja Kyproksen alueilla hyväntekeväisyys- ja kulttuuritoiminnan kautta. Ritarikunnan nimi viittaa Jerusalemin Pyhän haudan kirkkoon.

Ritarikunnan nykyisenä suurmestarina toimii kardinaali Fernando Filoni.

Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa:

* suurristi
* suurristi
* komentaja tähdellä
* komentaja
* ritari

Historia
--------

Perinteen tai legendan mukaan ritarikunta juontaa juurensa ensimmäiseen ristiretkeen ja Godefroy de Bouillonin aikaan, jolloin kristityt valtasivat Jerusalemin. Ristiretket järjestettiin Pyhän haudan vapauttamiseksi, ja Godefroy käytti perinteen mukaan "Pyhän haudan vartijan" arvonimeä. Vuonna 1342 paavi Klemens VI antoi bullassaan "Gratiam agimus" Pyhän maan hoidon virallisesti fransiskaanien tehtäväksi, mutta varsinaisen ritarikunnan perusti paavi Aleksanteri VI vuonna 1496, ja antoi fransiskaaneille oikeuden myöntää ritarin arvonimi pyhiinvaeltajille. Paavi Pius IX perusti uudelleen Jerusalemin latinalaisen patriarkaatin vuonna 1847 ja siirsi sille ritarikunnan suurmestarin viran. Vuodesta 1907 paavi itse toimi hetken ritarikunnan suurmestarina. Vuonna 1932 paavi Pius XI hyväksyi uuden perustuslain ja salli ritarien liittyä ritarikuntaan kotipaikkakunnallaan eikä ainoastaan Jerusalemissa. Vuonna 1940 paavi Pius XII nimitti kardinaalin ritarikunnan suojelijaksi ja keskitti organisaation Roomaan. Suurmestarit on siitä lähtien nimitetty katolisen kirkon kardinaalien keskuudesta. Paavi Johannes XXIII hyväksyi uuden perustuslain vuonna 1962, ja Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen uudistuksen myötä paavi Paavali VI hyväksyi uuden perustuslain vuonna 1977. Nykyään ritarikunta pyrkii toimimaan paikallisseurakunnissa. Suomen käskynhaltijakunnassa on noin kymmenen jäsentä.

Lähteet
-------

1. ↑  About us *Gran Magistero dell'Ordine Equestre del Santo Sepolcro*.  2023. Viitattu 4.03.2023.
2. ↑  The Grand Master *Gran Magistero dell'Ordine Equestre del Santo Sepolcro*.  2023. Viitattu 24.3.2023. (englanniksi)
3. ↑  Who are members of the Order? *Gran Magistero dell'Ordine Equestre del Santo Sepolcro*.  2023. Viitattu 24.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  How has the Order of the Holy Sepulchre evolved over time? *Gran Magistero dell'Ordine Equestre del Santo Sepolcro*.  2023. Viitattu 4.03.2023.
5. ↑  Knights of the Holy Sepulchre *The Catholic Encyclopedia*.  1910. Viitattu 4.03.2023.
6. ↑  Tetri, Juha E.: *Kunniamerkkikirja*, s. 22. 3. täyd. painos. Helsinki: Ajatus, 2003. ISBN 951-9440-23-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Pyhän Haudan ritarikunnan Suomen käskynhaltijakunta
**Vadnagar** on pieni Intian Gujaratin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Sieltä on noin sata kilometriä Ahmedabadiin.

Historia
--------

Vadnagar mainitaan 600-luvulla eläneen kiinalaisen matkailija Xuanzangin teoksissa nimellä Anandapura. Hän kertoo alueella olleen buddhalaisia temppeleitä, joissa eli alle tuhat munkkia. 1600-luvulla suurmogulien keisari Akbarin hovihistorioitsija Abul Fazl mainitsee Vadnagarin olleen kukoistava kaupankäynnin keskus. Alueella on ollut asutusta noin 2500 vuotta.

Maanjäristyksessä vuonna 2001 vaurioituneen Vadnagarin arkeologisen museon tilalle avattiin vuonna 2018 uusi museo. Yksi Xuanzangin mainitsemista luostareista onnistuttiin kaivamaan esille vuonna 2008. Todisteeksi alueen muinaisesta vauraudesta seudulta on löytynyt kolikoita kuudelta eri aikakaudelta.

Väestö
------

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 27 790. Suurin uskonto on hindulaisuus, jota tunnustaa 92 prosenttia väestöstä, toiseksi suurin on islam, jonka kannattajia on hieman yli 7 prosenttia.

Tunnettuja vadnagarilaisia
--------------------------

* Narendra Modi, Intian pääministeri

Lähteet
-------

1. 1 2  Vadnagar Population Census 2011 - 2019 *census2011.co.in*. Viitattu 20.8.2019.
2. ↑  In Modi's hometown, he is the ultimate hero *Firstpost*.  6.12.2012. Viitattu 20.8.2019.
3. ↑  Dutta, Prabhash, K.: Story of Vadnagar that PM Narendra Modi talked about at his birthplace in Gujarat *India Today*.  8.10.2017. Viitattu 20.8.2019.
4. 1 2  Madhukalya,Amrita: Water system key to prosperity in ancient Vadnagar in harsh climate conditions, finds ASI *Hindustan Times*.  17.6.2019. Viitattu 20.8.2019.
5. ↑  New Archaeological Museum In PM Modi's Hometown, 6 Years After Approval *NDTV*.  4.11.2018. Viitattu 20.8.2019.