recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alex Rider & Scorpia** on englantilaisen Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenromaani. Kirja on Alex Rider -kirjasarjan viides osa. Kirjojen päähenkilö on 14-vuotias teinivakoilija Alex Rider.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Alexin taloudenhoitaja ja holhooja, yhdysvaltalainen Jack Starbright palkkasi Alexille kotiopettajan, koska Alex oli jäänyt pahasti seikkailujensa vuoksi koulussa jälkeen. Alex ystävystyy opettajansa kanssa, ja tämä pyytää Alexia mukaan luokkaretkelle Venetsiaan. Alex etsii samalla jälkiä salaperäisestä Scorpiasta saadakseen selville totuuden kuolleesta isästään. Jos hänen isänsä olikin tunnoton palkkamurhaaja, mitä se merkitsee Alexin itsensä kannalta? Hämmentävät tapahtumat ajavat Alexin suoraan kansainvälisen rikollisjärjestön syliin, ja sen kuvankaunis johtaja Julia Rothman asettaa Alexin aivan uusien valintojen eteen. Scorpia nimittäin suunnittelee mittavaa operaatiota, joka horjuttaisi onnistuessaan vakavasti maailman poliittista voimatasapainoa ja jolla olisi järkyttävät seuraukset tuhansien yksityisten ihmisten kannalta. Onko Alex valmis tekemään edelleen töitä M16:lle, joka on manipuloinut ja pettänyt häntä? Vai liittyykö hän Scorpiaan - koston vuoksi?

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Anthony Horowitz: *Alex Rider & Scorpia*. (Scorpia). Karisto, 2006. 951-23-4683-4.

Anthony Horowitz

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Alex Rider | 

|  |  |
| --- | --- |
| Stormbreaker · Kovisten koulu · Luurankosaari · Pelikuningas · Scorpia · Arkkienkeli · Käärmeenpää |  |

 |
| Viisi vartijaa | Korpinportti · Kylmä tähti · Pimeän käskyläiset |
| Muut teokset | Kohtalon kummipoika · Joka leikistä suuttuu |

|  |
| --- |
|  n • k • m  |
*Tämä artikkeli kuvaa Jan van Amstel -luokan miinanraivaajaa. Kortenaer-luokan fregatista kertoo artikkeli Hr. Ms. Pieter Florisz (F826).*

**Hr. Ms. Pieter Florisz** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jan van Amstel -luokan teräsrunkoinen miinanraivaaja, joka otettiin palvelukseen 1937.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Jan van Amstel -luokka*
Alus tilattiin P. Smitiltä Rotterdamista ja sen köli laskettiin 22. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 11. toukokuuta 1937 ja se otettiin palvelukseen 13. syyskuuta 1937.

Palvelus
--------

Aluksen miehistö upotti aluksensa 14. toukokuuta 1940 Enkhuizenissa Alankomaiden antauduttua. Saksalaiset nostivat hylyn ja se liitettiin Saksan laivastoon. Alus muutettiin joulukuussa 1940 torpedoiden keräysalukseksi, jolloin se nimettiin *M-551*:ksi.

Alus päällikkönään Oberleutnant zur See der Reserve Helmut Langer liitettiin elokuussa 1944 27. sukellusvenelaivueeseen, joka vastasi sukellusvenetaktiikan koulutuksesta. Alus palautettiin Alankomaiden laivastolle 1945 ja se kunnostettiin Rijkswerf Willemsoordilla Den Helderissä.

Alus otettiin palvelukseen alkuperäisellä nimellään vuoden 1946 puolivälissä ja se oli kalastuksenvalvonta-aluksena. Alus lähti 16. syyskuuta 1947 partioalukseksi Hollannin Itä-Intiaan, jossa se myöhemmin palveli Surabayaan sijoitetussa 1. laivueessa miinanraivaajana. Paluunsa jälkeen alus muutettiin puominvalvonta-alukseksi ja se poistettiin alusluettelosta vuonna 1961.

Alus siirrettiin Zeekadetkorps Nederlandille IJmuideniin vuonna 1962. Alus poistettiin palveluksesta syyskuussa 1976 ja se myytiin romutettavaksi Stolk's Handelsonderneming B.V.:lle Hendrik-Ido-Ambachtiin. Alus kuitenkin makasi ankkurissa useita vuosia.

Aluksen höyrykone poistettiin kesäkuussa 2005 ja se siirrettiin vanhaan rahtialukseen *C. Bosmaniin*. Heinäkuussa 2006 höyryvinssi myytiin samaan alukseen asennettavaksi. Aluksen muitakin osia on säästynyt. S-luokan fregatin Pieter Floriszin ensimmäinen miehistö ostivat osia aluksesta. Lopulta aluksen hylky romutettiin vuonna 2006.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  netherlandsnavy.nl
Aleks Rautio noin vuonna 1907.
**Alex (Aleksanteri, Aleksis) Rautio** (sukunimi vuoteen 1882 **Akkanen**; 29. marraskuuta 1857 Viipuri – 28. huhtikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Raution vanhemmat olivat postikuriiri Markus Akkanen ja Eva Karolina Rams. Hän kävi yläalkeiskoulun ja toimi sitten apteekkialalla, samoin kuin kirjanpitäjänä 1878–1882. Näyttelijänä Rautio oli Suomalaisessa teatterissa 1882–1904 ja Kansallisteatterissa 1904–1916. Näyttämötaiteilijana hän suoriutui myös laulurooleista. Hänen näyttelemiään osia olivat muun muassa Hoppulainen Minna Canthin näytelmässä *Murtovarkaus*, Aapeli Aleksis Kiven näytelmässä *Kihlaus*, Iivari Kiven näytelmässä *Nummisuutarit* sekä Huotari Teuvo Pakkalan näytelmässä *Tukkijoella*. Kotimaisten kansannäytelmien ohella hän osallistui myös muunlaisten teosten esittämiseen, näytellen esimerkiksi Bertelin osan näytelmässä *Regina von Emmeritz* sekä Henrik Ibsenin näytelmissä *Kansan vihaaja* Aslakin osan ja *Villisorsa* Ekdahlin osan.

Rautio esiintyi ensimmäisessä suomalaisessa näytelmäelokuvassa *Salaviinanpolttajat* (1907), samoin kuin 1911 kuvatussa elokuvassa Anna-Liisa, jota ei kuitenkaan koskaan esitetty filminegatiivien tuhouduttua. 

Alex Rautio oli vuodesta 1883 naimisissa näyttelijä Katri Raution kanssa. Heidän poikansa oli lastenohjelmistaan tunnetuksi tullut Markus Rautio eli Markus-setä.

Lähteet
-------

* Alex Rautio Elonetissä.
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 613.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Meritxellin Neitsyt Maria** (kat. *Mare de Déu de Meritxell*) on Marian ilmestystä esittävä patsas, joka on Andorran suojeluspyhimys. Alkuperäinen patsas on tuhoutunut, mutta uudelleenrakennettua teosta säilytetään Meritxellin kylässä olevassa kappelissa.

Legenda
-------

Patsaaseen liitetyn legendan mukaan eräänä loppiaisena 1100-luvulla kyläläiset olivat menossa jumalanpalvelukseen Canilloon, kun he huomasivat patsaan. Se oli talvella poikkeuksellisesti kukkivan koiranruusun juurella. Seurakunnan papin johdolla kyläläiset siirsivät patsaan Canillon kirkkoon. Seuraavana aamuna patsas oli kadonnut, ja se oli jälleen kyseisen koiranruusun juurella. Koko kylä meni katsomaan ihmettä, ja kaikki tajusivat, että paikalle pitää rakentaa kappeli, koska patsas halusi pysyä nimenomaisessa sijainnissa.

Andorran suojeluspyhimykseksi
-----------------------------

Arvostus Meritxellin Neitsyt Mariaa kohtaan kasvoi hiljalleen, ja siitä kasvoi 1800- ja 1900-lukujen aikana kansallissymboli. Andorran laaksojen yleiskokous julisti sen vuonna 1873 Andorran suojeluspyhimykseksi. Katolisen kirkon virallisen tunnustuksen se sai kuitenkin vasta vuonna 1914 paavi Pius X:ltä. Päätöksestä ilahtanut yleiskokous julisti 8. syyskuuta Andorran kansallispäiväksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Andorra: Shrine of Our Lady of Meritxell *The Catholic Travel Guide*. Viitattu 28.5.2019. (englanniksi)
2. ↑  The Legend *Santuari de Meritxell*.  Arkistoitu 20.3.2017. Viitattu 28.5.2019. (englanniksi)
3. ↑  The Meritxell Festival *Santuari de Meritxell*.  Arkistoitu 16.11.2017. Viitattu 28.5.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Meritxellin Neitsyt Maria** Wikimedia Commonsissa
**Merivuokot** (Actiniaria) ovat meressä eläviä kukan muotoisia selkärangattomia, korallien ja meduusoiden lähisukulaisia.

Vuokkokalat voivat elää merivuokkojen kanssa symbioosissa, jolloin vuokon polttavat lonkerot suojaavat kalaa, ja kala pudottelee ruoantähteitä vuokolle. Vuokkokalan ihon pinnan limakerros suojaa sitä merivuokon polttiaisnesteeltä.

Levinneisyys
------------

Merivuokkoja elää kaikissa maailman merissä matalilta vuorovesirannoilta jopa yli 10 000 m:n syvyyteen. Osa lajeista elää myös suolaisilla marskirannoilla. Suurimmillaan lajirunsaus on trooppisissa vesissä.

Saalistus
---------

Merivuokot elävät paikallaan saalista odottaen. Niiden lonkeroissa on polttiaissoluja eli nematokystejä. Kunkin nematokystin sisällä on kierteellä ohut, piikkipäinen ja myrkyn täyttämä ontto rihma. Kosketusärsytys saa tuhannet polttiaissolut laukeamaan sekunnin murto-osassa. Rihmat sinkoutuvat ulos ja lävistävät uhrin ihon, jolloin myrkky vapautuu. Merivuokko nielee lamaantuneen tai kuolleen saaliinsa kokonaisena ja sulattaa sen ontelossaan. Saaliiksi kelpaa mikä tahansa lähelle uskaltautuva otus, kuten kala, mato, pikkuäyriäinen tai pieni planktoneläin.

Merivuokot ja ihminen
---------------------

Merivuokoilla on luonnostaan vähän vihollisia, mutta monet ihmisen toimet osoittautuvat niille vahingollisiksi. Useat lajit elävät koralleilla ja kivillä rannan tuntumassa, jossa veneet ja sukeltajat häiritsevät niitä. Korallien käyttö on myös uhka, sillä usein merivuokot poistetaan, jotta päästäisiin käsiksi niiden alla oleviin koralleihin. Suuriksi ryhmiksi kerääntyvät lajit ovat erityisessä vaarassa, sillä veden likaantuminen, elinympäristön vahingoittuminen tai muut vastaavat häiriöt voivat hävittää kerralla kokonaisia populaatioita.

Sukuja ja lajeja
----------------

* Kuplavuokko (*Entacmaea quadricolor*)
* Lasiruusut (*Aiptasia*)
* Hepomerivuokko (*Actinia equina*)
* *Heteractis magnifica* (vuokkokalojen suosima kuplavuokko)
* *Heteractis crispa*
* *Heteractis dorensis*
* *Heteractis aurora*
* *Heteractis malu*
* *Condylactus gigantea* (karibialainen merivuokko)
* *Macrodactyla doreensis* (pitkälonkeroinen merivuokko)
* *Stichodactyla* (satulavuokot)
	+ *Stichodactyla gigantea*
	+ *Stichodactyla haddoni*
	+ *Stichodactyla mertensii*
* *Cryptodendrum adhaesivum*

Lähteet
-------

1. ↑  Sea Anemones Animal World.

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Actiniaria (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q147256
* Wikispecies: Actiniaria
* ADW: Actiniaria
* AFD: Actiniaria
* BOLD: 28212
* CoL: 62284
* EoL: 1747
* EPPO: 1ACTIO
* Fossilworks: 4786
* GBIF: 705
* iNaturalist: 47797
* IRMNG: 11146
* ITIS: 52485
* NBN: NBNSYS0000159305
* NCBI: 6103
* NZOR: 212058af-f6fb-4166-bcb5-12b9b73c04e7
* Open Tree of Life: 1084481
* Plazi: 03A787F5-FF93-FFEA-FF16-F8DCFB9CF88B
* uBio: 255982
* WoRMS: 1360

 |

 |
Claude Goasguen vuonna 2008
**Claude Goasguen** (12. maaliskuuta 1945 – 28. toukokuuta 2020) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi kansalliskokouksen jäsenenä 1993–1995 ja uudelleen vuodesta 1997 kuolemaansa asti. Hän oli Les Républicains -puolueen jäsen. Goasguen toimi valtion uudistamisesta, hajauttamisesta ja kansalaisuudesta vastaavana ministerinä Alain Juppén hallituksessa.

Hän kuoli 28. toukokuuta 2020 Issy-les-Moulineaux’ssa 75-vuotiaana covid-19:n takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Cosnard, Denis: Claude Goasguen, député Les Républicains de Paris, est mort du Covid-19 *Disparitions: Politique*.  28.5.2020. Le Monde. Viitattu 29.5.2020. (ranskaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Sycomore

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Logo
**Amateur Athletic Association of England**, **AAA** (aikaisemmin **Amateur Athletic Association**) on vuonna 1880 perustettu yleisurheilujärjestö, joka hallinnoi aiemmin Britannian yleisurheilua. Se menetti asemansa, kun British Amateur Athletic Board perustettiin 1932 Britannian jäsenjärjestöksi kansainväliseen yleisurheiluliittoon. AAA:n mestaruuskilpailuja pidettiin Britannian-mestaruuskilpailuina. Ne järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1880, ja ne olivat avoimet, joten niihin sai osallistua myös ulkomaalaisia urheilijoita. AAA:n mestaruuskilpailut korvattiin vuonna 2006 UK Athleticsin järjestämillä Britannian-mestaruuskilpailuilla.

AAA toimii nykyään erityisesti nuorten yleisurheilijoiden parissa. Se järjestää useita kilpailuita ympäri Britanniaa ja pyrkii tukemaan nuoria yleisurheilijoita niiden kehittymisessä. Lisäksi AAA pyrkii säilyttämään yleisurheilun historiaa, ja se palkitsee huippu-urheilijoita erilaisilla palkinnoilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Amateur Athletic Association (AAA) *Encyclopædia Britannica*.  2015. Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 4.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Matthews, Peter: *Historical Dictionary of Track and Field*, s. 93. Lanham, Maryland: Scarecrow Press, Inc, 2012. ISBN 978-0-8108-6781-9. Google-kirjat (viitattu 4.1.2015).
3. ↑  AAA Championships (men) gbrathletics.com. Viitattu 4.1.2015. (englanniksi)
4. ↑  AAA *England Athletics*. Viitattu 4.1.2015. (englanniksi)
**Argobba** on Etiopiassa asuvien argobbojen puhuma seemiläinen kieli. 

Argobbaa puhutaan Etiopian keskiosassa Amharan ja Afarin alueiden rajaseudulla. Sen äidinkielisiä puhujia on vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 43 682 henkeä. Etnisiä agrobboja on yli 140 000, ja lähes kaikki he puhuvat ensimmäisenä tai toisena kielenään amharaa tai oromoa.

Argobba kuuluu etiopianseemiläisten kielten etelähaaraan, jossa sen läheinen sukukieli on amhara. Argobbaa puhuttiin aikaisemmin laajalla yhtenäisellä alueella Ifatin suttaanikunnassa, mutta sen puhuma-alue alkoi hajota 1500-luvulla. Hararin eteläpuolella asuvat argobbat menettivät kielensä 1900-luvun puoleenväliin mennessä.

Argobballa ei ole virallista statusta eikä sitä käytetä kouluopetuksessa tai tiedotusvälineissä. Kielellä on viime aikoina laadittu tekstejä arabialaista kirjaimistoa käyttäen. Tällaista kirjallisuutta on mahdollisesti ollut olemassa aiemminkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Jazyki mira: Semitskije jazyki. Efiosemitskije jazyki*, s. 375–377. Moskva: Academia, 2013. ISBN 978-5-87444-366-5.
Claude Chappe
Chappen vuoden 1809 lennätintornin kopio
**Claude Chappe** (25. joulukuuta 1763 – 23. tammikuuta 1805) oli ranskalainen keksijä, joka suunnitteli 1792 ensimmäisen teleliikenteen merkinantolaitteen. Chappen kehittämä lennätin levisi nopeasti Ranskassa ja muualla Euroopassa. 

Chappe syntyi Ranskassa Brûlonissa. Hän sai kirkollisen koulutuksen, mutta kadotti kutsumuksensa Ranskan vallankumouksessa. Chappe ja hänen neljä työtöntä veljeään alkoivat suunnitella merkinantojärjestelmiä.

Chappe rakensi 1792 veljensä Ignace Chappen (1760–1829) tukemana Pariisi–Lille-reitille 120 mailin pituisen optisen lennättimen, ensimmäisen niin sanotun Chappe-lennättimen. Reitin varrella oli 15 viestiasemaa. Ignace Chappe kuului Ranskan vallankumouksellisiin voimiin ja osallistui Ranskan vallankumoukseen. Hän sai järjestettyä veljelleen Claudelle mahdollisuuden merkinantojärjestelmän rakentamiseen. 

Muutamaa vuotta myöhemmin Chappe-lennättimen reittejä oli Ranskassa useita. Chappe-lennätin pysyi käytössä 1800-luvun puoleen väliin saakka.

Chappe hukuttautui kaivoon 1805.

Lähteet
-------

1. ↑  Lindell, Ismo: *Sähkön pitkä historia*, s. 247–249. "Chappen telegrafi". Otatieto, 2009. ISBN 978-951-672-358-0.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hr. Ms. O 1** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston sukellusvene.

Valmistus
---------

Vaikka oli epäselvää lunastaisiko Alankomaiden kuninkaallinen laivasto sukellusveneen, *Koninklijke Maatschappij* De Scheldeltä Vlissingenistä laski 1. kesäkuuta 1904 kölin nimellä *Luctor et Emergo*. Holland 7P -tyyppisen aluksen suunnitelmat oli hankittu Yhdysvalloista Holland Torpedo Boat Companyltä, joka lähetti insinööri Marly Hain valvomaan rakennustyötä. Frank Cable kävi tutustumassa alukseen Euroopan-matkallaan.

Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1905, minkä jälkeen Alankomaiden puolustusministeriön 25. lokakuuta asettama lautakunta teki aluksella erilaisia koeajoja ja muita testejä. Koeajot teki Yhdysvalloista palkattu miehistö. Hinaaja *Jacob* hinasi 3. joulukuuta aluksen kanavia pitkin Vlissingenistä Den Helderiin. Muutaman kolarin vuoksi matka kesti runsaan viikon. Lautakunta ei ollut tyytyväinen ensimmäisen Den Helderissä järjestetyn testisarjan tuloksiin, joten alus palautettiin Vlissingeniin.

Vlissingenissä ankkurissa makaavaa *Luctor et Emergoa* kävi toistumassa katsomassa majuri I, joka piti mahdollisena komitean vaatimusten täyttämisen. P. Koster otti vapaata laivastosta ja vuokrasi tilat De Schelden telakalta. Koster koulutti valitsemansa miehistön ja esitti uusien koeajojen suorittamista.

Alus siirrettiin jälleen koeajoihin Den Helderiin, mutta tällä kertaa Pohjanmeren kautta. Toinen testisarja 1. elokuuta 1906 osoittautui menestykseksi. Koeajoissa alus saavutti 8,35 solmun nopeuden pinta-ajossa 12 tunnin testissä ja seitsemän solmun nopeuden sukelluksissa kolmen tunnin testissä. Samoin osoitettiin, ettei alukseen tule vuotoja 30 metrin syvyyteen sukellettaessa. Alankomaiden laivasto lunasti aluksen 20. joulukuuta 430 000 hollannin guldenilla, ja se otettiin palvelukseen 21. joulukuuta 1906 nimellä *Hr. Ms. Onderzeese boot 1* eli sukellusvene 1 päällikkönään majuri I. Myöhemmin nimi lyhennettiin *Hr. Ms. O 1*:ksi.

Palvelus
--------

Alankomaisden kuningatar Vilhelmiina seurasi vuonna 1907 sukellusveneen sukeltamista. Hänen puolisonsa prinssi Henrik vieraili 27. maaliskuuta 1908 aluksella, joka oli ankkurissa Nieuwediepin laiturissa Den Helderissä.

Alus oli Amsterdamissa syyskuussa 1910, kun Belgian hallitsijapari vieraili kaupungissa. Vuonna 1914 aluksen 160 hv OTTO -bensamoottori korvattiin 200 hv MAN -dieselmoottorilla. Vuonna 1920 alus poistettiin palveluksesta ja se romutettiin myöhemmin.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hr. Ms. O 1**.
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  dutchsubmarines.com > Boats > O 1 (englanniksi)
2. 1 2  Gardiner, Robert 1906-1921 s. 369


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**EI** | **Alankomaiden laivaston sukellusveneet** | Seuraaja:**O 2 -luokka** |
**Kuulutus avioliittoon** tarkoitti Suomessa aiemmin sitä, että ennen vihkimistä kirkossa ilmoitettiin aiotusta avioliitosta julkisesti. Se oli aikanaan pakolliseksi säädetty virallinen toimi. Vuoden 1988 alussa tuli voimaan avioliittolain muutos, jonka mukaan avioliiton esteiden tutkinta korvasi kuulutusmenettelyn. Vaikka kuulutus on nykyisin vailla oikeudellista perustetta, Suomen evankelis-luterilainen kirkko käyttää sitä esirukoukseen verrattavana kirkollisena toimena, josta kihlakumppanit voivat kieltäytyä.

Historia
--------

Kuulutus tapahtui 1800-luvulla kolmena perättäisenä sunnuntaina siinä kirkossa, johon morsian kuului. Yksi kuulutus riitti siinä tapauksessa, että sulhasen oli lähdettävä sotaan tai valtakunnan asialle. Evankelis-luterilaisessa kirkossa kuulutuksen luki saarnastuolista tavallisesti seurakunnan kirkkoherra, mutta sen saattoi lukea myös kirkkoneuvoston jäsen, seurakunnan vanhin tai lukkari.

Kuulutusta ei saanut antaa, jos jompikumpi kihlakumppani ei ollut kristitty, käynyt ehtoollisella tai laki kielsi avioliiton. Pappia, joka kuulutti avioliittoon muusta seurakunnasta olevan morsiamen, rangaistiin varoituksella, 1–6 kuukauden palkan menettämisellä tai 2–12 kuukauden virkaerolla. Samoin rangaistiin pappia, joka vihki avioliittoon ilman morsiamen seurakunnan kirkkoherran todistusta kuulutuksesta ja avioliiton esteettömyydestä. Pappi, joka vihki ennen kuulutusta, menetti virkansa.

Vuoden 1929 avioliittolain mukaan kuulutuksen avioliittoon antoi evankelis-luterilaisen kirkon kirkkoherra, ortodoksisen kirkon seurakunnan esimies ja muussa uskonnollisessa yhdyskunnassa seurakunnan johtaja tai tehtävään valtuutettu hallituksen jäsen. Siviiliavioliittoon kuulutti maalla ja kauppalassa kihlakunnantuomari tai kihlakunnanoikeuden puheenjohtaja, ja kaupungissa maistraatin puheenjohtaja, tehtävään määrätty maistraatin lainoppinut jäsen tai järjestysoikeuden puheenjohtaja.

Siviiliavioliittoon kuulutus oli pantava näkyville 14 päivän ajaksi kunnalliselle ilmoitustaululle siinä tai niissä kunnissa, joissa kihlakumppanit olivat merkityt kirkonkirjoihin tai vastaavaan rekisteriin. Kirkollinen kuulutus voitiin lukea vain kerran ja siviiliavioliittoon vihkiä ilman kuulutusta, jos kihlakumppani oli hengenvaarallisesti sairaana, sodan aikana sotapalveluksessa tai siihen kutsuttu.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakusana aviokuulutus. *Uusi tietosanakirja. 2, Arc–Bem*. Helsinki: Tietosanakirja, 1960.
2. ↑  *Iso tietosanakirja,* WSOY 1995–1997.
3. ↑  Laki avioliittolain muuttamisesta, 411/1987.
4. ↑  Vuoden 1734 lain naimiskaaren 7 luvun 2 §.
5. ↑  *Tietosanakirja,* Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919.
6. ↑  Kirkkolaki 6.12.1869, 72–73 ja 126 §.
7. ↑  Kirkkolaki 6.12.1869, 126 §.
8. ↑  Kirkkolaki 6.12.1869, 125 §.
9. ↑  Avioliittolaki, 234/1929, 13 §.
10. ↑  Avioliittolaki, 234/1929, 17 ja 20 §.
NäyteKuului laulu enkeltenInstrumentaalinen versio Hammond-uruilla.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Kuului laulu enkelten** (ransk. *Les Anges dans nos campagnes*) on alkuperältään ranskalainen joululaulu. Laulun kertosäkeenä toistuvat latinankieliset sanat "Gloria in excelsis Deo" ("Kunnia Jumalalle korkeudessa"), jotka lauletaan *gloria*-sanan o-äännettä huomattavasti venyttäen.

Virheellisen tiedon mukaan laulu olisi saanut alkunsa paavi Telesforuksen vuonna 129 antamasta kehotuksesta laulaa "Gloria in excelsis deoa" joka vuosi jouluiltana Jeesuksen syntymän kunniaksi. Laulun ranskankieliset sanat ilmestyivät painettuina ensi kerran vuonna 1842 Quebecissä julkaistussa laulukokoelmassa *Choix de cantiques sur des airs nouveaux*. Epävarman tiedon mukaan laulusta olisi tosin ilmestynyt jo vuonna 1816 James Montgomeryn laatima englanninkielinen sanoitus "Angels from the Realms of Glory", josta on myös tullut tunnettu joululaulu ja jota lauletaan nykyään samalla sävelellä.

Sävelmä on peräisin ranskalaisesta laulusta "Les anges dans nos campagnes", joka on ilmeisesti 1700-luvulla syntynyt kansanlaulu. Se saattaa olla peräisin Lorrainen tai Provencen alueelta, ja se on julkaistu painettuna vuonna 1842. Sävelmään on liittynyt useita erilaisia ja erikielisiä tekstejä, esimerkiksi "Angels we have heard on high", "Engel lassen laut erschallen", "Hört, der Engel helle Lider" ja "Hört, wir singen Jubellieder". Nykyään sävelmä esitetään usein yhdysvaltalaisen urkurin Edward Shippen Barnesin laatiman sovituksen mukaisena.

Laulun sanat on suomentanut R. R. Ryynänen. Sävelmä on Ruotsin kirkon virsikirjassa jouluvirrellä 429 "Mitä saitte kuulla, nähdä". Tämän tekstin tekijäksi mainitaan englantilainen virsirunoilija George Ratcliffe Woodward (1848–1934). Hän julkaisi vuonna 1908 parafraasin "Shepherds in the field abiding" Sarumin luostarista Salisburysta lähtöisin olevaan antifoniin "Quem vidistis pastores dicite" ("Kertokaa, paimenet, mitä te olette nähneet").

Lähteet
-------

1. 1 2  Angels We Have Heard On High (englanniksi) The Hymns and Carols of Christmas. Viitattu 21.11.2015.
2. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700.*, s. 33,34. Wessmans musikförlag AB Visby 2019 ISBN 978-91-877-1068-1, 2019. (ruotsiksi)
3. ↑  Venite adoremus - Kuului laulu enkelten Fono.fi-tietokanta. Viitattu 21.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Les Anges dans nos campagnes** Wikimedia Commonsissa
**Maurice Podoloff** (18. elokuuta 1890 Jelisavetgrad, Venäjän keisarikunta – 24. marraskuuta 1985 New Haven, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen urheiluvaikuttaja. Parhaiten hänet tunnetaan NBA:n ensimmäisenä komissaarina. Nykyisin NBA:n kauden arvokkaimmalle pelaajalle jaetaan hänen jälkeensä nimetty pokali. Hänet valittiin myös Basketball Hall of Fameen vuonna 1974.

Elämä
-----

Podoloff syntyi Jelisavetgradissa, mutta perhe muutti Yhdysvaltoihin kuusi vuotta hänen syntymänsä jälkeen. Perhe siirtyi asumaan New Haveniin, jossa hän kävi myöhemmin myös Yalen yliopiston ja valmistui lakimieheksi.

Vuonna 1926 Podoloff rakennutti perheensä kanssa New Haven Arenan, joka toimi AHL-seura New Haven Eaglesin kotiareenana. Vuonna 1938 hänet valittiin AHL:n ensimmäiseksi presidentiksi ja hän toimi tehtävissä vuoteen 1952 asti.

Podoloff nimettiin BAA:n komissaariksi kesällä 1946. Kolme vuotta myöhemmin hän neuvotteli BAA:n ja NBL:n yhdistymisestä, jolloin syntyi NBA. Hänen aikakaudellaan sarjaa alettiin muun muassa televisioida ja 24 sekunnin hyökkäyskello otettiin käyttöön. Podoloff toimi virassaan vuoteen 1963 asti.

Podoloff kuoli vuonna 1985 Yale-New Havenin sairaalassa oltuaan koomassa useita päiviä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hall of Famers: Maurice Podoloff Basketball Hall of Fame.  Arkistoitu 31.8.2009. Viitattu 9.3.2013. (englanniksi)
2. 1 2  American Hockey League Hall of Fame AHL.  Arkistoitu 17.4.2012. Viitattu 9.3.2013. (englanniksi)
3. ↑  Goldaper, Sam: Maurice Podoloff dead at 95, was first N.B.A president  26.11.1985. The New York Times. Viitattu 9.3.2013. (englanniksi)
**INSAT** (engl. *Indian National SATellite system*) on intialainen tietoliikennesatelliittien perhe, jonka satelliitit toimivat geostationaarilla kiertoradalla. 

Satelliitit kehittää ja niitä operoi yhteisyritys, jonka osakkaita ovat Department of Space (DOS, Avaruusministeriö), Tietoliikenneministeriö ja Intian ilmatieteen laitos (*India Meteorological Department*), All India Radio-radioyhtiö ja Doordarshan-yhtiö.

Historia
--------

Ensimmäinen INSAT, **INSAT-1B**, laukaistiin vuonna 1983. Sen rakensi Ford Aerospace Yhdysvalloissa. Se korvasi INSAT-1A:n, jonka operoinnin aloitus epäonnistui vuonna 1982, kun satelliitin aurinkopaneelit eivät auenneet. Syynä oli mahdollisesti yhdysvaltalaisen Thor-Delta-kantoraketin aikaansaama ylikuormitus, koska vakuutus korvasi intialaisille 62 miljoonaa dollaria yhdysvaltalaisten epäonnistumisesta, joka kului seuraavan Yhdysvalloista ostetun satelliitin maksuihin. 

INSAT avaruussegmentissä oli vuonna 2007 toiminnassa INSAT-1D, joka oli INSAT-1-sarjan viimeinen. Se laukaistiin vuonna 1990. 

**INSAT-2A** laukaistiin 7. heinäkuuta 1992, INSAT-2B laukaistiin heinäkuussa 1993 ja INSAT-2C 7. joulukuuta 1995. INSAT-2DT ostettu ARABSAT-organisaatiolta. INSAT-2E laukaistiin 3. huhtikuuta 1999. ISRO on vuokrannus transpondereita (36 MHz kaistanleveyseksvivalentti, C-kaista) INSAT-2E:sta länsimaiden omistamalle INTELSATille. 

**INSAT-3B** laukaistiin 22. maaliskuuta 2000. INSAT-3C laukaistiin 4. tammikuuta 2002. INSAT-3A laukaistiin 10. huhtikuuta 2003. INSAT-3E laukaistiin 28. syyskuuta 2003. 

**INSAT 4A** ja INSAT 4B ovat Intian niemimaalle tietoliikennettä välittäviä satelliitteja, joissa on 12 Ku- ja 12 C-kaistan transponderia. Ne ovat ISROn suunnittelemia ja rakentamia. Kummankin paino on noin 3200 kg tankattuna. Kesällä 2010 INSAT-4B:n toinen aurinkopaneli lakkasi tuottamasta sähköä satelliitin tarpeisiin. 

INSAT-4-sarjaa aiotaan valmistaa seitsemän satelliittia, INSAT-4A - INSAT-4G, joista INSAT-4D olisi varalaite. Vuonna 2007 INSAT-systeemissä on noin 250 transponderia eri taajuusalueilla.

Katso myös
----------

* GSAT

Lähteet
-------

* INSAT ISROn sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **INSAT** Wikimedia Commonsissa

* INSAT-1B (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pauli Allan Sipiläinen** (15. helmikuuta 1940 Ilmajoki – 6. maaliskuuta 2023 Hyvinkää) oli suomalainen elokuvaaja, joka kuvasi yli 40 elokuvaa ja tv-työtä. Hänet muistetaan erityisesti Åke Lindmanin luottokuvaajana.

Sipiläisen kuvaamaan yhteentoista Lindmanin ohjaukseen kuului niin televisiotöitä, kuten *Myrskyluodon Maija* -sarja (1976) ja valkokangaselokuvia, kuten *Lapin kullan kimallus* (1999), *Etulinjan edessä* (2004) ja *Tali-Ihantala 1944* (2007).

Sipiläinen oli Rauni Mollbergin *Tuntemattoman sotilaan* b-kuvaaja.

Sipiläinen kuvasi myös useita Matti Ijäksen televisiotöitä, kuten *Katsastuksen* (1988). Ijäksen ohjaamasta *Siriuksen vieraat* -elokuvasta (1987) Sipiläinen voitti parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Noin 7 veljestä*, 1968
* *Myrskyluodon Maija*, 1976
* *Elämänmeno*, 1978
* *Piilopirtti*, 1978
* *Tuntematon sotilas*, 1985
* *Siriuksen vieraat*, 1987
* *Katsastus*, 1988
* *Syrjähyppyjä*, 1995
* *Harjunpää ja heimolaiset*, 1996
* *Kiinnisidottu*, 1994
* *Lapin kullan kimallus*, 1999
* *Ilmalaiva Finlandia*, 2000
* *Etulinjan edessä*, 2004
* *Tali-Ihantala 1944*, 2007

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 26.3.2023, s. B 28.
2. 1 2 3 4 5  Niko Jutila: Åke Lindmanin ja Matti Ijäksen luottokuvaaja Pauli Sipiläinen on kuollut *Elokuvauutiset.fi*. Viitattu 12.3.2023.
3. ↑  Palkittu kuvaaja Pauli Sipiläinen on kuollut *Yle Uutiset*.  15.12.2022. Viitattu 12.3.2023.
4. 1 2  Pauli Sipiläinen Elonetissä. Viitattu 12.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Pauli Sipiläisen muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Caton kirjeet** olivat brittiläisten John Trenchardin ja Thomas Gordonin vuosina 1720–1723 salanimellä Cato julkaisemia esseitä, jotka tekivät filosofi John Locken liberaalia poliittista filosofiaa tunnetuksi.

Cato nuorempi (95–46 eaa.) tunnettiin äärimmäisen lahjomattomana ja vaatimattoma stoalaisena valtiomiehenä, joka puolusti viimeiseen asti tasavaltalaisuutta ja surmasi itsensä vallankaappaaja Julius Caesarin kukistettua tasavaltalaiset taistelussa.

"Caton" 144 kirjettä, jotka julkaistiin *London Journal*- ja *British Journal*-lehdissä, on pidetty britannialaisen tasavaltalaisuusperinteen käynnistäjinä. Kirjeissä tuomittiin tyrannia ja vaadittiin mielipiteenvapautta ja sananvapautta Locken hengessä.

Kirjeiden ja perinteen vaikutus oli erittäin merkittävä Amerikan vallankumoukselle (1775–1783), ja arviolta joka toisessa yksityisessä kirjastossa Englannin amerikkalaisissa siirtokunnissa oli sidottu laitos kirjeistä ("Essays on Liberty, Civil and Religious").

Vaikutusvaltainen markkinaliberaali ajatushautomo *Cato-instituutti* Washingtonissa on nimetty kirjeiden mukaan.
**Katrine Lunde** (ent.  **Haraldsen**, s. 30. maaliskuuta 1980 Kristiansand) on norjalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edustaa kaudella 2017–2018 Vipers Kristiansandia. Aiemmin hän on edustanut muun muassa tanskalaisseuroja Aalborg DH ja Viborg HK, unkarilaista Győri ETO KC:tä sekä venäläistä Rostov-Donia. Pelipaikaltaan Lunde on maalivahti.

Lunde voitti Norjan joukkueessa olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 sekä saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. MM-mitaleita hänellä on neljä, joista yksi on kultaa, ja EM-mitaleita kuusi, joista viisi on kultaista. Norjan maajoukkueessa Lunde pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2002, ja kaikkiaan hän on pelannut 279 maaottelua, joissa hänen on onnistunut tehdä kolme maalia.

Ennen Unkariin siirtymistään Lunde pelasi tanskalaisseuroissa ja voitti Viborg HK:n pelaajana käsipallon naisten Mestarien liigan kahdesti vuosina 2009 ja 2010.

Lunde on ollut aviossa norjalaisen jalkapalloilijan Tom Reidar Haraldsenin kanssa. Lunden kaksoissisar Kristine Lunde-Borgersen on myös käsipallon olympiavoittaja ja moninkertainen arvokisamitalisti.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katrine Lunde**.
* Katrine Lunde Haraldsen – Sports Reference LLC. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Maajoukkueprofiili Norjan käsipalloliiton sivustolla (norjaksi)

### Viitteet

1. ↑  Katrine Lunde European Handball Federation.  Arkistoitu 21.9.2017. Viitattu 11.4.2018. (englanniksi)
2. ↑  Tikander, Vesa: *Urheilun vuosikirja 38*, s. 42. Urheilumuseo, 2017. ISBN 978-952-6644-11-0.
3. ↑  Profiler  27.3.2018. Norges Håndballforbund. Viitattu 11.4.2018. (norjaksi)
**Pauliina Aarva** (s. 1948) on suomalainen terveystutkija ja tietokirjoittaja. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden tohtori, erikoisalanaan terveyden edistäminen. Aarva väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1992. Vuodesta 2005 hän on ollut Tampereen yliopiston dosentti.

Aarva on työskennellyt tutkijana ja kouluttajana Suomessa ja kansainvälisissä terveydenhuollon kehittämistehtävissä, muun muassa EU:n, Maailmanpankin ja Suomen ulkoministeriön rahoittamissa hankkeissa. Hän on työskennellyt ja asunut Ukrainassa sekä Venäjällä, jossa hän johti vuosina 1998–2008 useita kansainvälisiä terveydenhuollon tutkimus- ja kehittämishankkeita, joihin osallistui asiantuntijoita useista Euroopan maista.

Suomessa Aarva on työskennellyt Lääkintöhallituksen ylitarkastajana 1979–1984, Terveys 2000 -lehden toimitussihteerinä 1985, UKK-instituutin tiedotus- ja koulutuspäällikkönä 1985–1994, Stakesin (nykyinen THL) projektipäällikkönä 1994–1996, osa-aikaisena tutkijana Tampereen yliopistossa 2002–2008 sekä yrittäjänä.

Aarva on julkaissut kolme tietokirjaa. Vuonna 2021 hän sai Vuoden Luontaishoitoteko -palkinnon. Perusteluna oli tieteellisen näkökulman tuominen osaksi luontaishoitoalaa koskevaa keskustelua.

Aarva on pitänyt terveysaiheista blogia (liinanblogi.com) vuodesta 2012.

Teokset
-------

* *Parantavat energiat*. Viisas Elämä, 2015.
* *Inhimillisyyden vallankumous – Iloa ja toivoa terveydenhoitoon*. Basam Books, 2018.
* *Täydentävät hoidot*. Viisas Elämä, 2019.

Lähteet
-------

1. ↑  Aarva, Pauliina, 1948- *Finto*. Viitattu 12.4.2023.
2. 1 2 3  Pauliina Aarva CV *pauliinancv.wordpress.com*.  5/2020. Viitattu 20.1.2022.
3. ↑  Vuoden Luontaishoitoteko 2021 -palkinto tutkija Pauliina Aarvalle *lkl.fi*.  1.11.2021. Viitattu 20.1.2022.
4. ↑  FinnRadio FM: Haastattelussa palkittu tutkija Pauliina Aarva ja toiminnanjohtaja Anna Sofia Nevanlinna *youtube.com*.  31.10.2021. Viitattu 21.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Pauliina Aarva Research Gate.
* FinnRadio FM: Haastattelussa palkittu tutkija Pauliina Aarva ja toiminnanjohtaja Anna Sofia Nevanlinna *youtube.com*.  31.10.2021.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Belgia

 |

 |
**Lauri Valdemar Saari** (10. kesäkuuta 1893 Iitti – 12. syyskuuta 1988) oli suomalainen, Pieksämäellä vaikuttanut Valtionrautateiden virkamies ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1951.

Saaren vanhemmat olivat esimies Juho Saari ja Mimmi Heikkilä ja puolisot 1922–1954 Elsa Maria Huuskonen ja vuodesta 1955 Toini Agnes Hynninen. Hän muutti Pieksämäelle veturinlämmittäjäksi 1913, suoritti veturinkuljettajatutkinnon Viipurissa 1916, ja suoritti päästötutkinnon Helsingin Teollisuuskouluun sähköteknilliseltä osastolta 1924. Kauppa- ja teollisuusministeriö myönsi hänelle stipendin opinto- ja työmatkalle Saksaan ja Unkariin, jolta palattuaan hänet nimitettiin toisen luokan veturinkuljettajaksi ja 1933 ensimmäisen luokan veturinkuljettajaksi. Saari suoritti vielä Helsingin teollisuuskoulun konerakennusosaston täydellisen oppimäärän 1927. Hän oli Pieksämäen Vehnämylly Oy:n perustajia, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1934–1956. Saari perusti 1937 myllyn yhteyteen Matkalaukku Oy:n. Vuonna 1940 Saari erosi virastaan Valtionrautateillä ja jatkoi uraansa täyspäiväisesti yritysjohtajana. Hän oli edellä mainittuen yritysten lisäksi puheenjohtajana ja toimitusjohtajana myös Pieksämäen Puhelin Oy:ssä 1942–1959 ja Elintarvikekoneet Oy:ssä vuodesta 1944.

Saari oli Pieksämäen kunnan- ja kauppalanvaltuuston jäsen, kauppalanhallituksen jäsen, sähkö- ja vesilaitosten johtokuntien puheenjohtaja ja eri lautakuntien puheenjohtaja. Hän teki aloitteen Pieksämäen kauppaoppilaitoksen perustamisesta. Saari vaikutti myös Pieksämäen Liikemiesyhdistyksessä ja Keskuskauppakamarissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Lauri Saari *Biografiasampo*. Viitattu 18.6.2023.
2. 1 2 3  Helsngin Sanomat. 10.6.1963. 70-vuotiaita.
**Lucian Iulian Sânmărtean** (s. 13. maaliskuuta 1980 Bistrița) on romanialainen jalkapalloilija, joka kotimaansa lisäksi on pelannut Kreikassa, Alankomaissa ja Saudi-Arabiassa. Oikeajalkaisen Sânmărteanin pelipaikka on keskikenttä. Hän on kuulunut myös Romanian jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura
---------------

Sânmărtean aloitti uransa kotikaupunkinsa Gloria Bistrițassa, jota hän edusti vuodet 1998-2003. Vuonna 2003 hän siirtyi Kreikan Superliigan Panathinaikosiin. Panathinaikosissa Sânmărtean pelasi viisi kautta, mutta tilille kertyi vain 24 ottelua Superliigassa. Kaudella 2003–2004 hän voitti seuran paidassa sekä Superliigan että Kreikan cupin.

Talvella 2007 Sânmărtean siirtyi Alankomaiden Eredivisien Utrechtiin. Hän pelasi seurassa vuoteen 2008 asti ollen kentällä vain 16 liigaottelussa ilman maaleja. Tammikuussa 2009 Sânmărtean palasi kasvattajaseuraansa Gloria Bistrițaan. Hän edusti seuraa vain saman vuoden joulukuuhun asti, kunnes siirtyi FC Vasluihin. Vasluissa pelatun neljän vuoden aikana Sânmărtean voitti Romanian cupin. Hän pelasi 121 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa 11 kertaa. 

Talvella 2014 Sânmărtean siirtyi kotimaansa suurseuraan Steaua Bukarestiin, jossa hän voitti liigamestaruuden kaudella 2013–2014 ensimmäistä kertaa urallaan. Myös kaudella 2014–2015 Sânmărtean juhli Liga I:n mestaruutta. Hän pelasi seuran paidassa vuosina 2014–2015 26 ottelua tehden niissä viisi maalia. Vuonna 2014 hänet valittiin vuoden jalkapalloilijaksi kotimaassaan.

Tammikuussa 2015 Sânmărtean siirtyi Saudi-Arabian valioliigan Ittihadiin.

Maajoukkueura
-------------

Romaniaa alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa edustanut Sânmărtean debytoi Romanian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2002. Silloinen päävalmentaja Ioan Sabău sanoi Sânmărteanin olevan Romanian lahjakkain pelaaja sitten Gheorghe Hagin. Sânmărteanin ura ei kuitenkaan edennyt odotetulla tavalla loukkaantumisista johtuen ja hän pelasi seuraavat maaottelunsa vasta vuonna 2011, kahdeksan vuotta edellisestä maajoukkuekomennuksesta. Victor Pițurcăn aikana Sânmărtean nousi mukaan maajoukkueeseen vakiopelaajaksi. Hän pelasi kaikkiaan 21 maaottelua, joista viimeisen kesäkuussa 2016..

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkuetasolla**

* Kreikan Superliiga: 2003–2004
* Kreikan cup: 2003–2004
* Liga I: 2013–2014, 2014–2015
* Romanian cup: 2014–2015
* Romanian liigacup: 2014–2015

**Henkilökohtainen**

* Romanian vuoden jalkapalloilija: 2014

Lähteet
-------

* Lucian Sânmărtean Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

### Viitteet

1. ↑
2. ↑  Stokkermans, Karel: Romania - Record International Players  22.1.2019. RSSSF. Viitattu 5.5.2019. (englanniksi)

  

Romanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Pantilimon |
2 Mățel |
3 Raț |
4 Moți |
5 Hoban |
6 Chiricheș |
7 Chipciu |
8 Pintilii |
9 Alibec |
10 Stanciu |
11 Torje |
12 Tătărușanu |
13 Keșerü |
14 Andone |
15 Găman |
16 Filip |
17 Sânmărtean |
18 Prepeliță |
19 Stancu |
20 Popa |
21 Grigore |
22 Săpunaru |
23 Lung |
Valmentaja Iordănescu
**Lauri Roivas**, myös **Roivanen** (1683, nähtävästi Ilomantsi–15. marraskuuta 1750) oli talonpoikaispäällikkö sodassa vuosina 1741–1743.

Roivas oli maanviljelijä Ilomantsin Eimisjärvellä, jonka oma kotitalokin lienee tuhottu 1741 alkaneessa sodassa. Hän ja toimi Pohjois-Karjalassa yhteistyössä sissipäällikkö Erkki Sallisen ja muiden kanssa venäläisiä vastaan. Asemalleen hän lienee saanut vahvistuksen maaherra Stjernstediltä. Roivas tunnettiin neuvokkaana sotilaana, joka pystyi yllättämään vihollisen ja kaappaamaan siltä kuormastoja ja muuta saalista. Hän osallistui muun muassa huhtikuussa 1742 käytyyn Öllölän taisteluun, jossa Sallisen johtamat talonpojat karkottivat moninkertaisen vihollisjoukon.

Roivaksen puoliso oli Valpuri Sillanen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ilmari Heikinheimo: *Suomen elämäkerrasto*. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.  Sivu 630.
2. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7, s. 579.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Lauri Tapio Sarhimaa** (9. toukokuuta 1934 Taipalsaari – 21. tammikuuta 2022 Lappeenranta) oli valtiotieteen maisteri, joka työskenteli yli 30 vuotta sanomalehti *Etelä-Saimaan* päätoimittajana.

Lauri Sarhimaa syntyi kirvesmies Juhana Sarhimaan ja Iida Käkelän perheeseen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1960 Marja-Leena Naumanen. Sarhimaa tuli ylioppilaaksi vuonna 1954 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1959. Hän toimi *Maakansan* eduskuntatoimittajana vuosina 1959–1960 ja *Etelä-Saimaan* päätoimittajana vuodesta 1960 vuoteen 1992 asti. Sarhimaa on toimittanut teokset *Lappeenrannan Osuuspankki 1922–1972* (1972, muiden kanssa), *Lappeenranta kautta aikojen* (1978, Aimo Vuorisen kanssa), *Yhdeksän vuosikymmentä: aatehistoriallisia näkökulmia Lappeenrannan Uutisten, Itä-Suomen Sanomain ja Etelä-Saimaan vaiheita vv. 1885–1975* (1976) ja *Etelä-Saimaan tarina* (1985). Sarhimaa oli toimittaja-aikanaan myös ahkera kolumnisti.

Lähteet
-------

1. ↑  Sarhimaa, Jukka: Lauri Sarhimaa 1934–2022 (muistokirjoitus) *Helsingin Sanomat*.  13.2.2022. Viitattu 13.2.2022.
2. 1 2  Irja Hämäläinen, Risto Rantala, Hannakatri Hollmén (toim.): *Kuka kukin on 1994*, s. 863. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12833-7.
3. ↑  Etelä-Saimaan päätoimittaja vaihtuu. HS, 1.9.1992. (Viitattu 10.4.2018)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Lysias** (m.kreik. Λυσίας) (n. 445–380 eaa.) oli attikalainen puhuja ja logografi.

Lysias oli rikkaan syrakusalaisen metoikin Kefaloksen poika, joka Perikleen kutsusta oli asettunut asumaan Ateenaan. Isänsä kuoleman jälkeen Lysias siirtyi vasta perustettuun Thurioin siirtokuntaan Italiaan Tarantonlahden rannalle, jossa hän aloitti opiskelemaan retoriikkaa. Thurioiksessa syntyneen ateenalaisvastaisen liikkeen seurauksena Lysias joutui palaamaan veljensä ja kolmensadan muun henkilön kanssa takaisin Ateenaan 412 eaa.

Lysias ja hänen veljensä Polemarkhos elivät varakasta elämää Ateenassa, kunnes 404 eaa. kolmekymmentä tyrannia nousi valtaan. Polemarkhos surmattiin myrkyllä, ja Lysias itse onnistui vaivoin pakenemaan maksamiensa lahjusten avulla. Thrasyboloksen kukistettua tyrannit seuraavana vuonna Lysias pääsi palaamaan Ateenaan, mutta tällä kertaa köyhänä miehenä menetettyään omaisuutensa tyrannien aikana. Hän joutui hankkimaan elantonsa opettamisella ja toimimalle logografina. 

Lysias oli tuottelias kirjoittaja, mutta hänen tuotannostaan on säilynyt ainoastaan 34 puhetta, 172 puheen otsikkoa ja satakunta katkelmaa. Suurin osa näistä on oikeuspuheita, paitsi ylistuspuhe Korintin sodassa kaatuneille sotureille ja 388 eaa. Olympian kisoissa pidetty puhe. Näille kaikille oli tunnusomaista selkeys, yksinkertaisuus ja niihin liitetty huumori. Lysiaasta tuli tärkein edustaja yksinkertaiselle tyylille (m.kreik. *genos iskhnon*) ja attikismin esikuva.

Lähteet
-------

* Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: *Antiikin käsikirja*. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
* Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, s. 865. Osa II. Boston: Little, Brown and Company, 1867. Teoksen verkkoversio.
**Pistekulmumittari** (*Idaea deversaria*) vaalea kulmumittarilaji. Suomessa sitä tavataan vain Saaristomeren saaristossa ja lounaisella rannikkoseudulla.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Pistekulmumittari on yksi monista melko samannäköisistä vaaleista ja siiviltään poikkijuovaisista mittariperhoslajeista. Erityisen samankaltaisia, joskin paljon yleisempiä ja laajemmalle levinneitä lajeja ovat mutkakulmumittari (*Idaea aversata*) ja kaarikulmumittari (*Idaea straminata*). Pistekulmumittarin erottaminen näistä voi olla vaikeaa. Pistekulmumittari on myös kolmikon pienikokoisin laji.

Pistekulmumittarin siipien pohjaväri on haalean kellertävänvaalea, ja siivissä on usein nähtävisä tummaa kehnäisyyttä. Poikkiviirut ovat ruskeat. Etusiiven ulomman poikkiviirun etuosassa on jonkin verran mutkittelua ja etureunassa selvä mutka siiven tyveä kohti. Etusiiven ulkoreuna on suora, ei koskaan sisäänpäin kaartuva, eikä ulkoreunan ripsien tyvessä ole ainakaan selkeää viirua, mutta usein pieniä pisteitä, joiden näkemiseen voi joskus tarvita suurennuslasia. Etusiiven keskiosaa värittävä keskivarjo on yleensä voimakkaan ruskea, mutta saattaa joskus olla vaaleampikin. Kaikissa siivissä on musta keskipilkku. Siipiväli on 20–28 mm.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Pistekulmumittaria tavataan Portugalista Euroopan poikki Turkkiin, Kaukasiaan ja Altaille ulottuvalla alueella. Suomessa pistekulmumittari on Ahvenanmaan, lounaissaariston ja -rannikon sekä Uudenmaan rannikkoseudun erikoisuus, jota ei tavata sisämaassa. Perhonen lentää kesäkuun lopulta elokuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Pistekulmumittari on rannikkolaji, joka elää avoimissa ja kuivissa ympäristöissä kuten hiekkakentillä, kalliorannoilla sekä saariston hiekkapohjaisissa metsiköissä. Harvinaisuudestaan huolimatta pistekulmumittari saattaa olla esiintymispaikallaan jopa melko runsaslukuinen. Aikuiset perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi
------------

Toukka syö erilaisten matalien kasvien kuihtuneita lehtiä sekä puiden kariketta. Ehkä myös sammalia.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Pistekulmumittari – *Idaea deversaria* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I, Peltonen O. 1985. Suomen perhoset. Mittarit 1. Suomen Perhostutkijain Seura. Tampereen kirjapaino Oy Tamprint. ISBN 951-99620-7-7
4. ↑
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
* lepidoptera.pl[vanhentunut linkki] (puolaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q140681
* Wikispecies: Idaea deversaria
* BioLib: 52519
* BOLD: 141387
* EoL: 279115
* Fauna Europaea: 444240
* Fauna Europaea (new): c8e478b1-0cd9-47fc-b8b5-d1f0ac1dbae4
* GBIF: 5147011
* iNaturalist: 548932
* IRMNG: 10289862
* LepIndex: 213630
* LoB: 3982
* NCBI: 1101007

 |

 |