recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johan Erik Bergbom** (17. marraskuuta 1796 – 13. syyskuuta 1869 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja valtioneuvos.

Bergbomin vanhemmat olivat Saloisten kihlakunnan kruununvouti, hovineuvos Gabriel Bergbom (1768–1838) ja Katarina Elisabet Peldan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1812 ja valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1819 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1823. Bergbom sai varatuomarin arvon 1824. Myöhemmin hän valmistui vielä molempien oikeuksien tohtoriksi 1840 ja hänestä tuli riemumaisteri 1869.

Bergbom oli Vaasan hovioikeudessa kanslistina 18267–1831, aktuaarina 1831–1832, ylimääräisenä viskaalina 1832, notaarina 1832–1835 ja varakanneviskaalina 1835–1839. Hän oli sitten Viipurin hovioikeudessa asessorina 1839–1850 ja hovioikeudenneuvoksena 1850–1857. Bergbom oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1851–1869. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1855.

Bergbom oli naimisissa vuodesta 1833 Fredrika Juliana Roschierin (k. 1854) kanssa, jonka isä oli laamanni Erik Gustaf Roschier (1788–1846). Heidän poikiaan olivat Suomalaisen teatterin johtaja Kaarlo Bergbom, Suomen Pankin pankinkomissaari, kamarineuvos Axel Gabriel Bergbom (1846–1900) ja senaattori Erik Ossian Bergbom, aateloituna vuodesta 1903 Wuorenheimo. Bergbomin tyttäriä olivat Suomalaisen teatterin toisena johtajana toiminut Emilie Bergbom ja järjestövaikuttajana tunnettu Augusta af Heurlin. Kolmas tytär Fredrika Elisabet oli naimisissa senaattori Axel Gustaf Samuel von Troilin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Erik Bergbom. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 13.7.2015.
2. ↑  Raimo Savolainen: / Bergbom, Johan Erik (1796 - 1869) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Jonathan Lekkerimäki** (s. 24. heinäkuuta 2004 Huddinge, Ruotsi) on Ruotsia edustava jääkiekkoilija, joka on taustaltaan ruotsinsuomalainen. Lekkerimäki varattiin NHL:n kesän 2022 varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen 15. pelaajana, kun Vancouver Canucks varasi hänet.

Ura
---

### Seuraura

Lekkerimäki varattiin Vancouveriin tukholmalaisseura Djurgårdenista.

### Maajoukkueura

Lekkerimäki on jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestari vuodelta 2022 sekä vuoden 2024 alle 20-vuotiaden jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden hopeamitalisti.

Yksityiselämä
-------------

Lekkerimäki on kuusamolaista sukua. Hänen isoäitinsä Irja Lekkerimäki (o.s. Leinonen) muutti Kuusamon Vapavaarasta Ruotsiin 1960-luvun lopulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Jonathan Lekkerimäki *www.jatkoaika.com*. Viitattu 10.8.2022.
2. 1 2 3 4  Lähteekö Kuusamo-pipo myös Vancouveriin? – kuusamolaisjuurinen jääkiekkoilija varattiin NHL Draftin avauskierroksella *Koillissanomat*. Viitattu 10.8.2022.
3. ↑  Jonathan Lekkerimäki at eliteprospects.com *www.eliteprospects.com*. Viitattu 6.1.2024. (englanniksi)
**Ovozi todžik** (tadžikiksi Овози тоҷик, "Tadžikin ääni") on Uzbekistanin pääkaupungissa Taškentissa ilmestyvä tadžikinkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin Samarkandissa vuonna 1924 Turkestanin kommunistisen puolueen äänenkannattajaksi. Nimenä oli aluksi *Ovozi todžiki kambağal* ("Tadžikkiköyhälistön ääni"), joka muuttui pian muotoon *Ovozi todžik*. Vuoden 1924 lopussa lehdestä tuli Uzbekistanin kommunistipuolueen tadžikkibyroon ja Tadžikistanin ASNT:n vallankumouskomitean äänenkannattaja. Seuraavana vuonna se alistettiin kokonaan Uzbekistanin kommunistipuolueelle ja viranomaisille. Vuonna 1931 nimeksi tuli *Haqiqati Ūzbekiston* ("Uzbekistanin totuus").

Lehti oli lakkautettuna vuodesta 1938 (tai 1940) vuoteen 1950, jolloin se perustettiin uudelleen Taškentissa nimellä *Ūzbekistoni surx* ("Punainen Uzbekistan"). Vuonna 1964 otettiin jälleen nimi *Haqiqati Ūzbekiston*. Se ilmestyi kolmesti viikossa Uzbekistanin kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä tasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattajana. Lehden levikki oli 35 000 kappaletta vuonna 1976. Sen päätehtävä oli neuvostoaikana propagandan levittäminen, mutta sillä oli suuri merkitys myös tadžikin kielen ja kirjallisuuden kehitykselle.

Lehti sai jälleen nimen *Ovozi todžik* vuoden 1992 alussa. Se on Uzbekistanin parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja, joka ilmestyy kahdesti viikossa nelisivuisena ja A2-kokoisena. Lehden levikki oli 3 000 kappaletta vuonna 2005. Sen aineistoa julkaistaan myös Internetissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Abdullaev, Kamoludin & Akbarzahe, Shahram: *Historical Dictionary of Tajikistan*, s. 263–264. Lanham: Scarecrow Press, 2010. ISBN 978-0-8108-6061-2.
2. 1 2 3  *Oʻzbekiston milliy enciklopediyasi, 11-zhild*, s. 439. Toshkent: Oʻzbekiston milliy enciklopediyasi, 2005. ISBN 5-89890-103-5.
3. ↑  Kuznetsov, I. V.: *Gazetnyi mir Sovetskogo Sojuza, 1917–1970 gg.: Respublikanskije, krajevyje, oblastnyje i okružnyje gazety*, s. 258. Moskva: Izdatelstvo Moskovskogo universiteta, 1972.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 28*, s. 170. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1978.
5. ↑  Dar borai našrija *Ovozi todžik*. Viitattu 25.11.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
*Tämä artikkeli käsittelee luostarijärjestön maallikkojäsentä. Oblaatti voi merkitä myös öylättiä, ehtoollisleipää.*
**Oblaatti** on eräiden katolisten luostarijärjestöjen (esimerkiksi benediktiinit ja birgittalaiset) maallikkojäsen. Fransiskaaneilla nimitys on fransikaanimaallikko tai tertiaari, dominikaaneilla maallikkodominikaani.

Oblaatti liittyy sääntökuntaansa koeajan ja lupaustensa kautta, hän ei välttämättä asu sääntökuntayhteisössään tai luostarissaan eikä käytä luostaripukua. Hän voi olla sääntökuntansa jäsen, mutta pysyy maallisessa ammatissaan. Hän osallistuu sääntökuntansa toimintaan (etenkin sen hengelliseen puoleen) ja tukee sitä käytännöllisesti omien mahdollisuuksiensa ja erikoisosaamisensa kautta. Oblaattia sitovat myös tietyt velvollisuudet, muiden muassa hetkipalvelusten rukoileminen.

Suomessa esimerkiksi birgittalaissääntökunnalla on oblaatteja. Heidän toimintansa on vuodesta 1996 kuulunut Turun birgittalaisluostarin alaisuuteen. Helsingissä toimii myös benediktiinioblaatteja (OSB Obl), jotka kuuluvat tällä hetkellä benediktiinisääntökunnan Subiaco-montecassinolaiseen (Subiaco-kassineesiseen) kongregaatioon. Subiaco-montecassinolaisella kongregaatiolla on benediktiinien konfederaation joukossa erityisasema ensimmäisenä muiden joukossa "prima inter pares", sillä sen vanhimmat luostarit ovat pyhän Benedictuksen itsensä 400-500-luvun vaihteessa perustamia.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Contacts | Congregazione Sublacense Cassinese OSB *benedettinisublacensicassinesi.org*. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)
**Starý most** (suom. *Vanha silta*) on 460 metriä pitkä silta Slovakian pääkaupungissa Bratislavassa. Se ylittää Tonavan ja yhdistää Petržalkan osa-alueen Bratislavan keskustaan.

Silta valmistui vuonna 1890 ja se nimettiin Itävallan keisarin Frans Joosef I:n mukaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen silta nimettiin uudelleen Tšekkoslovakian perustajan Milan Rastislav Štefánikin mukaan. Saksalaiset räjäyttivät sillan vuonna 1945 toisessa maailmansodassa, mutta neuvostosotilaat rakensivat sen uudelleen. Tällöin se sai jälleen uuden nimen: *Most Červenej armády* ("Punaisen armeijan silta"). Nykyisen nimensä silta sai sosialismin kaaduttua.

Neuvostoliittolaisten rakentaman sillan piti olla vain väliaikainen, mutta siltaa ei ole uusittu tämän jälkeen. Silta uudistetaan kuitenkin vuoteen 2011 mennessä. Se saa täysin uuden ulkoasun ja sitä levennetään 34 metriin. Uusi silta mahdollistaa myös laivojen kulkemisen sen alitse tulva-aikana. Uutta siltaa käyttävät vain pikaraitiolinjat.

Yksityisautoilu kiellettiin sillalla tammikuussa 2009. Siltaa ei ollut tarkoitettu alkujaan tällaiseen käyttöön, joten se alkoi olla jo vaarallinen. Sillan ylitti arviolta 16 000 ajoneuvoa päivittäin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bratislavan nimekäs silta korjataan uuteen uskoon *YLE.fi*.  1. marraskuuta 2008. Yleisradio. Viitattu 12. helmikuuta 2009.
2. ↑  Private vehicles to be banned from Bratislava's Old Bridge *YLE.fi*.  20. marraskuuta 2008. Yleisradio. Viitattu 12. helmikuuta 2009. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Starý most (Bratislava)**.
**Daisy Kenyon**, myös suomalaisella nimellä **Hänen rakastajattarensa**, on Otto Premingerin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka valmistui vuonna 1947. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Joan Crawford, Henry Fonda ja Dana Andrews. Sivuosaa esittää Ruth Warrick. Cameoroolin tekevät eräässä elokuvan kohtauksessa muiden muassa näyttelijä John Garfield ja toimittaja Walter Winchell. *Daisy Kenyon* perustuu Elizabeth Janewayn samannimiseen romaaniin vuodelta 1945. *Daisy Kenyon* on mustavalkoinen ja se on noin 99 minuutin mittainen. Se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa joulupäivänä vuonna 1947 ja Suomessa vuoden myöhemmin, vuonna 1948. Tuotantoyhtiönä oli 20th Century Fox.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuva kertoo Daisy Kenyonista (Crawford), jolla on suhde naimisissa olevaan Daniin (Andrews). Danin avioliiton takia heidän suhteensa ei voi edetä Daisyn haluamalla tavalla ja tämä alkaakin seurustella uuden miehen kanssa. Daisy on kuitenkin yhä rakastanut Daniin. Elokuva kuvaa henkilöiden välistä kolmiodraamaa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Daisy Kenyon 
  |
|  Dana Andrews  | … |  Dan O'Mara 
  |
|  Henry Fonda  | … |  Peter Lapham 
  |
|  Ruth Warrick  | … |  Lucille O'Mara
  |
|  Martha Stewart  | … |  Mary Angelus 
  |
|  Peggy Ann Garner  | … |  Rosamund O'Mara 
  |
|  Connie Marshall  | … |  Marie O'Mara 
  |
|  Nicholas Joy  | … |  Coverly 
  |
|  Art Baker  | … |  Lucillen asianajaja
  |

Aiheesta muualla
----------------

* *Daisy Kenyon* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Daisy Kenyon* Elonet.
* *Daisy Kenyon* DVD Talkissa
* *Daisy Kenyon* DVD Beaverissa
* *Daisy Kenyon* Joan Crawfordin sivuilla
**Barbi Benton** (alun perin **Barbara Lynn Klein**; s. 28. tammikuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tummatukkainen malli, näyttelijä ja laulaja. Hän oli 70-luvulla tunnettu Playboy-lehden mallina ja kansikuvatyttönä, sekä Hugh Hefnerin piireihin kuuluvana.

Benton syntyi New Yorkissa 1950, mutta perhe muutti ja 2-vuotiaasta asti hän asui Sacramentossa, Kaliforniassa. Opiskellessaan Kalifornian yliopistossa, hän 18-vuotiaana otti vastaan filmaustyön Hugh Hefnerin Playboy-juhlien filmauksesta, jossa Benton tutustui Hefneriin, jonka kanssa työskenteli kuvauksissa. Kuvausten jälkeen Hefner pyysi Bentonia treffeille. Bentonin vastauksen 42-vuotiaalle Hefnerille ollen:" En ole koskaan ollut treffeillä kenenkään yli 24-vuotiaan kanssa.", johon Hefner vastasi: "Mitäs siitä, en ole minäkään." He aloittivat suhteen, joka kesti monia vuosia. Hefner sai hänet vaihtamaan nimensä Barbara Kleinista myyvemmäksi Barbi Bentoniksi. Benton oli neljä kertaa Playboyn kansikuvatyttönä.

Benton on näytellyt monissa tv-sarjoissa, näytellyt elokuvissa ja laulanut muun muassa kantri-musiikkia.

Hän on julkaissut viisi pitkäsoittoäänilevyä.

### Pitkäsoittoäänilevyt

| Vuosi | Pitkäsoittoäänilevy | Listasijoitus | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| US Country | US |
| 1975 | *Barbi Doll* | 17 | — | Playboy Records |
| *Barbi Benton* | 18 | — |
| 1976 | *Something New* | 39 | 208 |
| 1978 | *Ain't That Just the Way* | — | — |
| 1988 | *Kinetic Voyage* | — | — | Takoma |

Lähteet
-------

* Buchalter, Gail: Former Playmate Barbi Benton Is Heels Over Head in Love with Tycoon George Gradow *People*.  7.4.1980. Viitattu 7.3.2019.
* Lambert, Josh: My Son, the Pornographer *Tablet Magazine*.  24.2.2010.  Arkistoitu 29.3.2019. Viitattu 7.3.2019.
* Abraham, Chad: Gradow gets 15 months *The Aspen Times*.  27.4.2006. Viitattu 7.3.2019.

### Viitteet

1. 1 2 3  Barbi Benton *UpClosed*. Viitattu 7.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Barbi Benton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Pako yli aavikon** (engl. *3 Godfathers*) on vuonna 1948 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut John Ford. Elokuvan pääosissa ovat John Wayne, Pedro Armendáriz ja Harry Carey Jr. Frank S. Nugentin ja Laurence Stallingsin laatima käsikirjoitus perustuu Peter B. Kynen kirjoittamaan samannimiseen romaaniin. Tämä Fordin ensimmäinen värielokuva on kolmas elokuvasovitus aiheesta, joten kyseessä on ohjaajamestarin vähiten suitsutusta saanut teos. Elokuva on filmattu pääosin Death Valleyssä, Kaliforniassa.

Juoni
-----

Karkumatkalla olevat pankkirosvot Robert (John Wayne), William (Harry Carey Jr.) ja Pedro (Pedro Armendariz) kohtaavat autiomaassa yksin jääneen naisen, jota he auttavat synnytyksessä. Nainen kuolee, mutta sitä ennen lainsuojattomat ovat luvanneet huolehtia tämän vastasyntyneestä lapsesta. Miehet eivät aio hylätä pikkuista Robert William Pedroa, vaikka se pilaisi heidän pakomahdollisuutensa. Elokuva pohjautuu Raamatun kolmen viisaan miehen tarinaan. Katsojaan vetoavalla tavallaan Ford todistaa, että jopa huikentelevaiset miehet pystyvät seuraamaan sisäistä Betlehemin tähteään kohti omaa pelastustaan.

Arvostelut
----------

Filmgoer-elokuvasivuston arvostelussa *Pako yli aavikon* on saanut neljä tähteä. Arvostelija Kari Glödstaf toteaa mm. seuraavaa: "Draama on hillittyä ja paikoin koskettavaakin, eikä elokuvan huumorissakaan ole valittamista. Hienon silauksen tuo Oscar-palkinnon työstään voittaneen Winton Hochin upea värikuvaus. – Näytteleminen pysyy kauttaaltaan hyvin koossa, eikä edes huimimmissa komediakohtauksissa sorruta teatraalisuuteen ja ylilyönteihin. [Fordin] ratsuväkitrilogian varjoon suotta jäänyt Pako yli aavikon on laatuwestern."

Lähteet
-------

1. ↑  DVD-arvostelu: Pako yli aavikon *DVD-opas*. Viitattu 5.10.2019.
2. ↑  Pako yli aavikon (1948) Filming & Production *IMDb*. Viitattu 5.10.2019.
3. ↑  *Pako yli aavikon* -elokuvan DVD-julkaisun takakansiseloste. Sandrews, 2004.
4. ↑  Glödstaf, Kari: Pako yli aavikon *Filmgoer*.  2009. Filmgoer Ry. Viitattu 21.10.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Pako yli aavikon* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee laulajaa. Kirjailijasta kertoo artikkeli Pirkko Jaakola.***Pirkko Marjatta Jaakkola** (9. huhtikuuta 1927 Turku – 2. elokuuta 2021 Turku) oli suomalainen iskelmä- ja operettilaulaja, sanoittaja, säveltäjä, laulunopettaja, ja näyttelijä. Jaakkola esiintyi muun muassa Triola-yhtyeen säestämänä. 

Hänen vuonna 1953 julkaisema singlensä *Pariisin taivaan alla/Keltaruusu* on yksi parhaiten menestyneistä suomalaisista äänitteistä. Valssi "Kirje Venetsiaan" soitettiin elokuvassa Neiti talonmies. Jaakkola levytti noin kymmenen singleä vuosina 1953–1954.

Pirkko Jaakkola kävi keskikoulun. Hän oli turkulaisen laulupedagogi Naemi Fribergin oppilas. Näyttelijänä Jaakkola oli uransa alkuvaiheissa kiinnitettynä Turun Työväenteatteriin 1944–1946, Kemin Kaupunginteatteriin 1947–1949, ja Lappeenrannan Kaupunginteatteriin 1949–1950. Jaakkolan harrastuksia olivat urheilu, kirjallisuus ja kielet. Jaakkola oli Turun Yrittäjänaiset ry yhdistyksen jäsen. Yhdistykselle hän lahjoitti säveltämänsä ja sanoittamansa laulun Yrittäjänaisen laulu.

Julkaisut
---------

* *Rakkauden katu/Äidin luo* (1953)
* *Pariisin taivaan alla/Keltaruusu* (1953)
* *Kirje Venetsiaan/Lehtityttö* (1953)

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus Laulajatar Pirkko Marjatta Jaakkola, Turun Sanomat, sivu 20, julkaistu 22.8.2021
2. 1 2  Jaakkola Pirkko Marjatta, Teatterin maailma, Maamme teatterit ja niiden taiteilijat, sivu 167, toimittanut Verneri Veistäjä, kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki, Suomen teatterijärjestöjen keskusliiton julkaisuja n:o 5, Helsinki 1950
3. ↑  Kansalliskirjasto: Henkilö Jaakkola Pirkko, tekijänä 96 teoksessa *kansalliskirjasto.finna.fi*.  9.2.2022. Viitattu 9.2.2022.
4. ↑  Kaikkien aikojen myydyimmät *Musiikkituottajat*. Viitattu 28.4.2020.
5. ↑  Suomalainen elokuvamusiikki Vol. 8 – Harry Bergströmin SF-musiikkia 1952-59 (CD) – Levy-yhtiö Sointu *sointu.fi*. Viitattu 28.4.2020.
6. ↑  Juhani Pihkala, Liisa Pihkala: *Kotiportilta kouluun asti*. BoD - Books on Demand, 2016-04-26. ISBN 978-952-330-521-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.4.2020). fi

Aiheesta muualla
----------------

* Elävä arkisto: Iltatähti 1974 Keltaruusu, Jaakkolan live-esiintyminen
* ePressi Lehdistötiedote 2017:  Yrittäjänaisen laulu, levyn julkistaminen
**Naisen lisääntymiselimistö** muodostuu naisen sukupuolielimistä. Naisen sisäisiä sukupuolielimiä eli sisäsynnyttimiä ovat munasarjat, munanjohtimet, kohtu ja emätin. Naisen ulkoisia sukupuolielimiä eli ulkosynnyttimiä kutsutaan hävyksi eli vulvaksi.

Osat
----

### Munasarjat

Munasarjat ja munarakkulat tuottavat naishormoneja kuten estrogeeneja. Munasarjoissa syntyy naisen sukusoluja eli munasoluja. Kuukautiskierrossa kypsynyt munasolu irtoaa ja lähtee liikkeelle.

### Munanjohtimet

Munanjohdin on munasarjan ja kohdun yhdistävä noin 10 senttimetrin pituinen putkimainen rakenne. Munanjohtimen distaalisessa kolmanneksessa tapahtuu munasolun ja siittiön kohtaaminen. Hedelmöittynyt munasolu kulkeutuu kolmen vuorokauden kuluessa kohtuun.

### Kohtu

Kohdussa hedelmöittyneestä munasolusta kehittyy ensin alkio ja sen jälkeen sikiö. Kohdun ja emättimen välissä on 2–3 senttimetrin mittainen kohdunkaula.

### Emätin

Emätin eli vagina on naisen putkimainen yhdyntäelin, joka ottaa yhdynnässä vastaan miehen siittimen ja siitä purkautuvat siittiöt. Naisen kiihottuessa seksuaalisesti hänen emättimensä kostuu ja häpyhuulensa turpoavat. Emätin laajenee ja kohtu nousee ylöspäin. Seksuaalinen kiihottuminen voi johtaa orgasmiin, jolloin emätin supistelee.

### Häpy

Naisen ulkoisiin sukupuolielimiin eli häpyyn kuuluvat häpykukkula, häpykieli eli klitoris, isot ja pienet häpyhuulet, emättimen eteinen, immenkalvo, emättimen aukko, virtsaputken suu ja siihen liittyvät rauhaset sekä väliliha.

Elinkaari
---------

Miehen ja naisen sukupuolielimet kehittyvät sikiövaiheessa yhteisistä alkumuodoista. Jos sikiöllä on XX-kromosomisto, sille kehittyvät naisen sukupuolielimet. Mieshormoni testosteronin puute saa lisäksi mesonefostiehyet surkastumaan.

Naarastyyppiset ulkoiset sukupuolielinaiheet (labioskrotaalipoimu, urogenitaalipoimu ja genitaalikyhmy) eivät tyttösikiöllä maskulinisoidu viikoilla 12–20. Labioskrotaalipoimuista tulee isot häpyhuulet, urogenitaalipoimuista pienet häpyhuulet ja genitaalikyhmystä häpykieli.

Syntymän jälkeen lapsuusaikana sukupuolielimet eivät juurikaan muutu. Murrosiässä sukupuolielimistä tulee lisääntymiskykyiset. Tytölle alkaa kasvaa häpykarvoitusta ulkoisiin sukupuolielimiin, ja kuukautiset alkavat.

Nainen kokee 45–55-vuotiaana vaihdevuodet, joiden jälkeen hänen munasolunsa ovat loppu, eikä hän enää saa kuukautisia tai voi tulla raskaaksi. Hormonitoiminnan muutosten seurauksena emätin kuivuu ja ohentuu, ja nainen voi kärsiä emätintulehduksista ja yhdyntäkivuista.

Lähteet
-------

* Brusila, Pirkko & Kero, Katja & Piha, Juhana & Räsänen, Marita (toim.): *Seksuaalilääketiede*. Duodecim, 2020. ISBN 978-951-656-698-9.
* Saladin, Kenneth S.: *Human Anatomy*. McGraw-Hill Higher Education, 2004. ISBN 9780071111874.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Seksuaalilääketiede 2020, s. 210–229.
2. 1 2 3  Saladin 2004, s. 751–755.
3. ↑  Ulkoisten sukupuolirakenteiden erilaistuminen Ihmisyksilön kehitysbiologia. Solunetti. Viitattu 22.11.2021.
**Joensuun Parafest** on Joensuussa, Pohjois-Karjalassa vuosittain järjestettävä vammaistaiteen festivaali- ja kulttuuritapahtuma. Esteetön ja maksuton elokuinen festivaali järjestetään ensimmäisen kerran vuonna 2010.  Festivaalin tunnuslause on "Kulttuuri kuuluu kaikille".

Joensuun Parafest on Suomen ensimmäinen vammaistaiteeseen keskittynyt festivaali. Tapahtumassa esiintyy sekä kotimaisia että ulkomaisia vammaisia amatööri- ja ammattitaiteilijoita kuvataiteen, musiikin, teatterin, kirjallisuuden, runouden, valokuvataiteen ja elokuvataiteen aloilta. Lisäksi tapahtuma sisältää seminaareja, työpajoja, keskustelutilaisuuksia, kohtaamiskahviloita ja muuta toimintaa.

Parafestissä on niin vammaisuuden kokemuksia kuvaavia teoksia kuin myös vammaisuudesta erillisten aiheiden kautta. Termiä *vammaistaide* käytetään Suomessa joskus tarkoittamaan kaikkea vammaisten tekemää taidetta, vaikka teosten sisältö ei liittyisi vammaisuuteen. Vaihtoehtoiseksi termiksi vammaisuuden kokemuksia kuvaavalle taiteelle on esitetty termiä vammaispoliittinen taide, joka keskittyy aihevalinnoissaan vammaisuuden kokemuksia käsittelevään taiteeseen, usein yhteiskunnallisesta näkökulmasta.

Festivaalin organisoinnista ja järjestämisestä vastaa Joensuun Parafestyhdistys ry.. Yhdistys järjestää tapahtumaa yhteistyössä erilaisten vammaisjärjestöjen ja vapaaehtoisten toimijoiden kautta.
Vuonna 2013 yhdistys palkittiin Pohjois-Karjalan Taidetoimikunnan Kulttuuriteko 2013-tunnustuspalkinnolla ja Joensuun kaupungin jakamalla Kulttuuripalkinnolla ja vuonna 2022 Pohjois-Karjalan järjestöasiain neuvottelukunta JANEn JärjestöStara-palkinnolla.

Lähteet
-------

1. ↑  Etusivu *JOENSUUN PARAFEST*. Viitattu 6.5.2023.
2. ↑  Visit Joensuu *Visit Joensuu*. Viitattu 6.5.2023.
3. ↑  Viides Parafest leviää kaupunkiin - heili.fi *www.heili.fi*.  Arkistoitu 6.5.2023. Viitattu 6.5.2023.
4. ↑  Tekeekö vammaistaiteilija vammaistaidetta? *ts.fi*.  15.10.2008. Viitattu 6.5.2023.
5. ↑  Salovaara, Sari & ym.: *Ehdotus vammaistaiteen määritelmäksi*, s. 37-40. teoksessa EuCrea! Vammaiset kulttuurivähemmistönä.. Helsinki: Nykytaiteen museo Kiasma, 2000.
6. ↑  Eila Karkinen: Tapahtuma: Parafestin uusina vetonauloina Pekka Hyysalon seminaari ja esteetön luontoretki Kuhasaloon - heili.fi *www.heili.fi*.  Arkistoitu 6.5.2023. Viitattu 6.5.2023.
7. ↑  Joensuun kulttuuripalkinto *joensuu.fi*. Viitattu 6.5.2023.
8. ↑  Anne Pyykkönen: Joensuun Parafestyhdistys ry on vuoden 2022 JärjestöStara *Pohjois-Karjalan Sosiaaliturvayhdistys ry*.  29.10.2022. Viitattu 6.5.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Parafestin verkkosivut
ETL:n toimisto sijaitsee Huolintatalossa Helsingin Länsi-Pasilassa.
**Elintarviketeollisuusliitto** ry (**ETL**) on elintarviketeollisuuden elinkeino- ja työmarkkinapoliittinen edunvalvontajärjestö, jonka tehtävänä on luoda Suomessa toimiville alan yrityksille kilpailukykyiset kasvun mahdollistavat toimintaedellytykset. Liitolla on 260 jäsenyritystä.

Liiton jäsenistä noin 75 prosenttia on pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Liiton hallituksen puheenjohtaja on Valion toimitusjohtaja Annikka Hurme.

Muu toiminta
------------

ETL:n järjestämä Elintarvikepäivä on alan suurin koulutustapahtuma ammattilaisille. Tapahtuma järjestetään Elintarvikkeiden Tutkimussäätiön nimissä, ja sen tuotolla tuetaan tutkimusta ja jatko-opintoja. Myös
ETL:n vuosittain järjestämä Tähtiteko-kilpailu palkitsee vuoden vaikuttavimman elintarvikealalla tehdyn teon. Aiemmin kilpailu tunnettiin nimellä Vuoden Suomalainen Elintarvike, joka nosti esiin Suomessa kehitettyjä ja valmistettuja innovatiivisia tuoteuutuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Jäsenet *etl.fi*. Elintarviketeollisuusliitto ry. Viitattu 27.9.2016.
2. ↑  Elintarviketeollisuusliitto *etl.fi*. Elintarviketeollisuusliitto ry.  Arkistoitu 29.12.2013. Viitattu 15.5.2014.
3. ↑  Hallitus 2019 *etl.fi*. Elintarviketeollisuusliitto ry. Viitattu 15.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Elintarviketeollisuusliiton kotisivut
* ETL Twitterissä

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Elinkeinoelämän keskusliitto |
| --- |
|  |
| Jäsenliitot | 
* Elintarviketeollisuusliitto
* Energiateollisuus
* Finanssiala
* Henkilöstöpalveluyritysten liitto
* Hyvinvointiala HALI
* Kaupan liitto
* Kemianteollisuus
* Kiinteistötyönantajat
* Matkailu- ja Ravintolapalvelut MaRa
* Medialiitto
* Palvelualojen työnantajat Palta
* Puusepänteollisuus
* Rakennusteollisuus RT
* Rannikko- ja Sisävesiliikenteen Työnantajaliitto RASILA
* Satamaoperaattorit
* Sivistystyönantajat
* Suomen Tekstiili & Muoti
* Teknologiateollisuus
* Yhteinen Toimialaliitto

 |
|  |
| Yritykset | 
* EK Tieto
* Työsuhdejuristit
* Julkaisumonistamo Eteläranta

 |

 |
Kuninkaalinen perhe Buckinghamin Palatsin parvekeella riemujuhlan aikaan
**Elisabet II:n timanttiriemujuhla** (*Diamond Jubilee*) on tilaisuuksien sarja, jolla juhlistettiin vuonna 2012 Elisabet II:n 60 vuotta kestänyttä hallintokautta. Elisabet II nousi valtaan 6. helmikuuta 1952. Timanttivuotta juhlittiin pitkin kevättä ja kesää. Pääjuhlat olivat 2.–5. kesäkuuta, jolloin britit saivat kaksi vapaata arkipäivää.

Thamesjoella purjehti 3. kesäkuuta sunnuntaina iltapäivällä noin tuhannen veneen laivue, jota 60 vuotta vallassa ollut kuningatar itse johti. Tapahtumaan osallistui koko kuninkaallinen perhe. Ympäri maata järjestettiin kuningattaren kunniaksi myös perinteisiä katujuhlia ja kylätapahtumia.

Tapahtuman yhteydessä järjestettiin myös konsertti, joka televisioitiin suorana useaan maahan. Konserttialueella oli noin 10 000 katsojaa, jotka olivat valikoituneet arvonnan kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Britit valmistautuivat innolla juhlimaan kuningatartaan  1.6.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 2.6.2012. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Elisabeth II toinen nousi valtaan ennen Helsingin olympialaisia  11.5.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 2.6.2012. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Thamesjoki ja rannat täyttyvät kuningattaren juhlijoista  3.6.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 3.6.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen juhlaohjelma (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elisabet II:n timanttiriemujuhla** Wikimedia Commonsissa

* Kuningattaren juhla tuo briteille nelipäiväisen viikonlopun  30.5.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 2.6.2012. [vanhentunut linkki]
* Wallius, Anniina: Britit hullaantuivat Elisabetin timanttijuhlista  2.6.2012. YLE Uutiset. Viitattu 2.6.2012.
**Casanova vuokralaisena** (engl. *Love Nest*) on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut Joseph M. Newmanin ohjaama yhdysvaltalainen draama-/komediaelokuva, jonka pääosissa näyttelevät June Haver, William Lundigan, Frank Fay ja Marilyn Monroe. Muissa rooleissa nähdään muiden muassa Jack Paar ja viimeisessä elokuvaroolissaan Leatrice Joy. *Casanova vuokralaisena* perustuu samannimiseen romaaniin, jonka on kirjoittanut Scott Corbett. Käsikirjoituksen laati I. A. L. Diamond.

*Casanova vuokralaisena* on mustavalkoinen ja pituudeltaan 84 minuuttia eli tunnin ja 24 minuuttia. *Casanova vuokralaisena* sai ensi-iltansa kotimaassaan 10. lokakuuta vuonna 1951 ja Suomessa 5. kesäkuuta vuonna 1953. 20th Century Fox oli elokuvan tuotantoyhtiönä.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Casanova vuokralaisena* kertoo William Lundiganin näyttelemästä Jim Scottista, joka palaa kotiin sodasta, aikoo pyrkiä kirjailijaksi ja huomaa vaimonsa Connie Scottin (June Haver) ostaneen kokonaisen kerrostalon New Yorkista, jonka vuokraisänniksi heidän on tarkoitus ryhtyä. Kuitenkin ilmenee ongelmia talon kanssa, joka pitää Jimin työskentelemästä romaaninsa parissa. Entinen WAC, Jimin armeijapäiviltä oleva Roberta Stevens (Marilyn Monroe) muuttaa taloon sekä miellyttävä Jimin ystävä Ed (Jack Paar). Vuokralainen Charley Patterson (Frank Fay) menee naimisiin vuokralaisen Eadie Gaynorin (Leatrice Joy) kanssa ja lainaa rahaa Jimille auttaakseen häntä pitämään talon, rahaa, jonka tämä Casanova sai rikkailta leskeiltä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Muuta
-----

Tämä oli June Haverin ainoa täyspitkäelokuva mustavalkoisena. Hänen muut 15 elokuvaa vuosien 1943 ja 1953 välillä olivat kuvattu Technicolorilla, joka on ennätys kulta-ajan Hollywood-näyttelijällä.

*Casanova vuokralaisena* oli Leatrice Joyn ja Frank Fayn viimeinen elokuvarooli.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  June Haver  | … |  Connie Scott
  |
|  William Lundigan  | … |  Jim Scott
  |
|  Frank Fay  | … |  Charles Kenneth "Charley" Patterson
  |
|  Marilyn Monroe  | … |  Roberta "Bobbie" Stevens
  |
|  Jack Paar  | … |  Ed Forbes
  |
|  Leatrice Joy  | … |  Eadie Gaynor
  |
|  Henry Kulky  | … |  George Thompson
  |

Aiheesta muualla
----------------

* *Casanova vuokralaisena* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Casanova vuokralaisena Elonet.
* *Casanova vuokralaisena* AllMoviessa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
* Love Nest. *Turner Classic Movies – TCM*.  Arkistoitu 2.8.2021.  (englanniksi)
**Kalliokilpikonna** (*Malacochersus tornieri*) on maakilpikonniin kuuluva matelijalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Itä-Afrikasta. Toisinaan sitä pidetään myös lemmikkinä.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kalliokilpikonna voi kasvaa suurimmillaan noin 18 cm pitkäksi ja laji voi painaa 500 grammaa. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Kalliokilpikonnan kilpi on poikkeuksellisesti litteä ja vain osittain luutunut, minkä vuoksi se on joustava. Kilpi on väriltään vaihteleva. Useimmiten se on pohjaväriltään ruskea ja kilven levyissä on säteittöisesti keltaisia juovia. Lajin pää ja raajat ovat kellertävän ruskeat ja vatsa on keltainen.

Levinneisyys ja elintavat
-------------------------

Kalliokilpikonnaa tavataan laikuttaisesti Sambian eteläisimmästä osasta Tansaniaan ulottuvalta alueelta ja populaatiot elävät eristyksissä toisistaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat kallioiset savannit ja pensaikkomaat. Suurimman osan ajastaan ne viettävät kallionkoloissa ja ovat taitavia kiipeilijöitä. Litteän ruumiinmuotonsa vuoksi ne kykenevät liikkumaan ahtaissakin väleissä. Kalliokilpikonnan ravintoa ovat ruohot, kukat ja mehikasvit. Satunnaisesti se voi syödä myös eläinten raatoja. Laji parittelee tammi-helmikuussa ja naaras munii kerrallaan yhden munan hiekkaan kaivamaansa kuoppaan heinä-elokuussa. Sama naaras munii useimmiten muutaman kerran munimisaikaan. Munien kuoriutumiseen kuluu 4–6 kuukautta. Kalliokilpikonna voi elää noin 30-vuotiaaksi.

Kalliokilpikonnan kannan kokonaissuuruutta ei ole arvioitu, mutta se on laskeva ja laji luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Suurin uhka kannalle on pyydystäminen luonnosta lemmikkieläinkauppaan, vaikka laji on suojeltu CITES-sopimuksen liitteessä I. Toinen merkittävä uhka on kallioisten elinympäristöjen häviäminen maastopalojen ja kallioiden louhimisen vuoksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mwaya, R.T. Malonza, P.K. Ngwava, J.M. Moll, D. Schmidt, F.A.C. & Rhodin, A.G.J.: *Malacochersus tornieri* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2020-3*.  2019. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 10.1.2021. (englanniksi)
2. 1 2  Hannu Lehtonen (päätoim.): *Maailman luonto: Eläimet: Kalat, sammakkoeläimet ja matelijat*, s. 227. Weilin+Göös, 2000. ISBN951-35-6505-X.
3. 1 2 3  Bill Branch: *Tortoises, Terrapins & Turtles of Africa*, s. 78-81. Penguin Random House, 2012. ISBN 978-1-77007-463-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 10.1.2021). (englanniksi)
4. 1 2 3  African pancake tortoise *Smithsonian’s National Zoo*. Viitattu 10.1.2021. (englanniksi)
5. ↑  Malacochersus tornieri *checklist.cites.org*. Viitattu 29.7.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q832357
* Wikispecies: Malacochersus tornieri
* ARKive: malacochersus-tornieri
* BioLib: 24992
* BOLD: 79009
* CoL: 3XKH4
* EoL: 1055886
* Fossilworks: 373912
* GBIF: 2441842
* iNaturalist: 40063
* IRMNG: 11028355
* ITIS: 551812
* IUCN: 12696
* NCBI: 286009
* RD: tornieri
* Species+: 5628

 |

 |
**Linyi** (kiin. 临沂市, pinyin: Línyí Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shandongin maakunnan eteläosassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 210 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista eteläkaakkoon ja noin 80 kilometriä Keltaisenmeren rannalta länteen. Linyin prefektuurin pinta-ala on 17 186 neliökilometriä ja väkiluku 10,04 miljoonaa (2010). Vuoden 2010 väestönlaskennassa se oli Kiinan 13. väkirikkain kaupunki, kun tarkasteltiin vähintään prefektuuritason hallinnollisia kaupunkialueita.

Prefektuurin nähtävyyksiin kuuluu historiallisten ja kulttuurinähtävyyksien lisäksi esimerkiksi Mengshanin kansallispuisto.

Linyin prefektuurin paikallishallinnollinen jako.
Paikallishallinnollisesti prefektuuri jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin (Lanshan, Luozhuang, Hedong) ja yhdeksään näitä ympäröivään piirikuntaan.

Prefektuuri rajoittuu idässä Rizhaon ja Lianyungangin prefektuuritason rannikkokaupunkeihin, etelässä Xuzhoun, lännessä Zaozhuangin ja Jiningin sekä pohjoisessa Tai’anin, Zibon ja Weifangin prefektuuritason kaupunkeihin.

Ilmasto
-------

Linyissä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 14 °C ja keskimääräinen sademäärä 850 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin –1 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 260 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 11 millimetriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Linyi Overview chinatravel.com.  Arkistoitu 6.9.2015. Viitattu 9.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Shandong Province (pohjautuu Kiinan tilastokeskuksen tietoihin) geohive.com. Viitattu 9.6.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Thomas Brinkhoff: China: Administrative Division (Prefektuurin naapurit näkee valitsemalla prefektuurin kartan Level 2 -hallintoalueet ja kohdistamalla kartan prefektuuriin hiiren klikkauksella tai maakuntakohtaisen prefektuurilistauksen avulla. Kartta näyttää naapuriprefektuurinen nimen hiirellä osoittamalla.) citypopulation.de. Viitattu 9.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Climate Linyi climate-data.org:  Climate-Data.org. Viitattu 30.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linyi** Wikimedia Commonsissa

* China Postal Code Shandong Province (prefektuuri ja piirikuntataso) (englanniksi) (youbianku.com)
**Zibo** (kiin. 淄博, pinyin: Zībó) on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Shandongin maakunnassa Keltaisenjoen varrella. Zibon pinta-ala on 5 938 neliökilometriä, jossa sijaitsee useita muita asutuskeskuksia. Väkiluku on 4,53 miljoonaa (2010).

Zibon piirikuntatason aluejako. Vaalealla on merkitty kaupunkipiirien alueet.
Piirikuntatasolla Zibo jakautuu viiteen kaupunkipiiriin (Boshan, Linzi, Zhangdian, Zhoucun, Zichuan) ja kolmeen piirikuntaan (Gaoqin, Huantai, Yiyuan). Kaupungin hallinto sijaitsee Zhangdianin piirissä. Zibon kaupunkitaajamaksi eräs lähde tulkitseekin 2 484 neliökilometriä laajan alueen (kaupunkipiirit), jolla asuu 3,13 miljoonaa ihmistä (2010).

Zibo muodostui vuonna 1949, kun kaupungit Zichuan ja Boshan, joiden etukirjaimista tulee myös nimi Zibo, liitettiin yhteen. Zibo oli muinaisen Qi-valtion pääkaupunki 2000 vuotta sitten. Valtio oli kevättä ja syksyä - ja taistelevat läänitysvaltiot -kausien rikkain.

Zibossa heinäkuu on vuoden lämpimin ja sateisin kuukausi: keskilämpötila on lähes 27 astetta ja keskimääräinen sademäärä 173 mm. Kylmin ja vähäsateisin kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on -2,3 astetta ja keskimääräinen sademäärä 7,2 mm.

Lähteet
-------

1. 1 2  Shandong Province (pohjautuu Kiinan tilastokeskuksen tietoihin) geohive.com. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Thomas Brinkhoff: China: Administrative Division (Prefektuurin naapurit näkee valitsemalla prefektuurin kartan Level 2 -hallintoalueet ja kohdistamalla kartan prefektuuriin hiiren klikkauksella tai maakuntakohtaisen prefektuurilistauksen avulla. Kartta näyttää naapuriprefektuurinen nimen hiirellä osoittamalla.) citypopulation.de. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
3. ↑  Zibo Travel Guide travelchinaguide.com. Viitattu 19.6.2015. (englanniksi)
4. ↑  Zibo Climatological Information World Meteorological Organization. Viitattu 12.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zibo** Wikimedia Commonsissa

* China Postal code Shandong Province (prefektuuri ja piirikuntataso) (englanniksi) (youbianku.com)
Johannes Dürr
**Johannes Dürr** (s. 12. maaliskuuta 1987 Melk) on itävaltalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti SC Göstling-Hochkar -seuraa. Hän jäi Sotšin olympialaisissa 2014 kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.

27. tammikuuta 2020 Dürr tuomittiin 15 kuukauden ehdolliseen vankeuteen dopingrikoksesta, sillä Itävallassa doping on rikos. Tuomio ei ole vielä lainvoimainen.

Arvokisat
---------

Oslon MM-kilpailuissa 2011 Dürr sijoittui 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 64:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli yhdistelmäkilpailussa 15:s.

Sotšin olympialaisissa 2014 Dürr sijoittui yhdistelmäkilpailussa alun perin kahdeksanneksi. Hänen oli määrä kilpailla myös 50 kilometrillä, mutta hän antoi kilpailujen välillä epoa sisältäneen dopingnäytteen. Itävallan hiihtoliitto erotti Dürrin hiihtoliitosta tapauksen vuoksi. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ja kaikki hänen henkilökohtaiset tuloksensa syyskuusta 2013 lähtien hylättiin takautuvasti.

Maailmancup
-----------

Maailmancupissa Dürr kilpaili ensimmäisen kerran Rybinskissä helmikuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Tour de Skillä 2012–2013, jossa hänen paras sijoituksensa oli kahdeksas Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Kiertueen lopputuloksissa hän sijoittui 24:nneksi. Helmikuussa 2013 hän sijoittui kahdeksanneksi Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.

Joulukuussa 2013 Dürr oli neljänneksi nopein Rukan avaustapahtumaan kuuluneessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän oli seitsemäs. Dürr sijoittui kolmanneksi Tour de Skillä 2013–2014. Hän oli kiertueella nopein 35 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä viimeisellä etapilla, 9 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Nämä kaikki kauden 2013–2014 tulokset kuitenkin hylättiin dopingkäryn vuoksi.

### Paluu ladulle

Kilpailukielto päättyi helmikuussa 2016 ja Dürr palasi kilpaladuille maaliskuussa 2016. Hän toimi kilpailukieltonsa aikana tullimiehenä.

Dürr lopetti uransa maastohiihtäjänä helmikuussa 2019.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Johannes Dürr Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Itävaltalaishiihtäjä sai muita kärynneitä kovemman tuomion dopingrikoksesta – uskomaton lausunto oikeudessa *www.iltalehti.fi*. Viitattu 28.1.2020.
3. ↑  Olympialaisissa viides dopingkäry *HS.fi*.  23.2.2014. Viitattu 23.2.2014.
4. ↑  Dopingista kärähtäneen itävaltalaishiihtäjän ura käytännössä ohi sportti.com. Viitattu 24.2.2014.
5. ↑  FIS Council decisions - FIS-SKI *FIS-SKI*.  12.6.2014.  Arkistoitu 2.11.2017. Viitattu 24.6.2014.
6. ↑  Eposta kärynnyt hiihtäjä palaamassa kilpaladuille – "Emme voi valitettavasti vaikuttaa siihen" *Ilta-Sanomat*.  30.3.2016.  Arkistoitu 31.3.2016. Viitattu 31.3.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Pelastusristeilijä Isokari** oli Suomen Meripelastusseuran rakennuttama ja omistama pelastusristeilijä. Alus rakennettiin vuonna 1947 Uudessakaupungissa ja sen rakennusvalvoja ja myöhemmin päällikkö oli Niilo Saarinen.

Alus oli kaksikoneinen, brittiläistä mallia ja kahdella mastolla ja purjeilla varustettu kuten muutkin vuosina 1936-1947 valmistuneet pelastusalukset. Aluksessa oli perobamännystä rakennettu runko ja sisäpuolella erityinen kuparilaatikoista tehty kelluntaosio. Koneet olivat aluksi 2 x 100 hevosvoiman petrolikoneet ja potkurit ovat tunneleissa. Aluksen asemapaikkana oli Hanko. Saarinen toimi sen päällikkönä vuoteen 1960 asti. 

Kesäisin Isokari toimi myös lyhyiden saaristoristeilyjen tekijänä. Risteilyistä saadut tuotota kattoivat paljon sen toimintakuluja ja olivat erinomainen tilaisuus miehistön kouluttamiseen. Matkustaja-aluksena Isokari liikkui toisinaan myös purjeilla. Pelastustyössä purjeita käytettiin vain sään vaatiessa tukipurjeina ja alus liikkui konevoimalla. 

Alus ei yleensä hinannut suurempia aluksia hätätilanteessa vaan keräsi ihmiset turvaan ja piteli haveristia paikallaan kunnes voimakkaampi varsinainen hinaaja ehti paikalle.

Vuonna 1967 alus peruskorjattiin ja siihen asennettiin uudet isommat dieselit, samoin mastot riisuttiin ja kansirakenteet uusittiin alumiinisiksi, joissa oli ns. standardiprykä eli katolle sijoitettu ohjauspiste. Myös kuparivuoraus poistettiin ja runko vahvistettiin ulkopuolisesti lujitemuovilla. Peruskorjauksen yhteydessä alus nimettiin uudelleen Russaröksi. Riisuttu keulamasto lahjoitettiin Niilo Saariselle joka pystytti sen pihalleen.

Vuonna 1988 vanha pelastusalus siirrettiin Porkkalan Meripelastusyhdistykselle ja se sai vanhan nimensa takaisin kun Hankoon tuli Saksasta ostettu uudisalus joka peri nimen Russarö. Isokari palveli Porkkalassa 1990-luvulle, kunnes se poistettiin käytöstä ja myytiin.

Lähteet
-------

* Suomen Meripelastusseuran vuosijulkaisut 1959−1992
* Merilahti, Juhani: *Sadan vuoden meripelastustyö: Suomen meripelastusseura 1897-1997*. Helsinki: Suomen Meripelastusseura, 1997. ISBN 952-90-8643-1.

### Viitteet

1. ↑  Suomen Meripelastusseuran vuosijulkaisu 1960, s. 40: *Otteita p/r Isokarin lokikirjasta*
2. ↑  Suomen Meripelastusseuran vuosijulkaisu 1976: *Niilo Saarinen in memoriam*
**Salamaa ja jyrinää** (*Why Worry?*) on vuonna 1923 valmistunut mykkäelokuva, jonka ohjasivat Fred Newmeyer ja Sam Taylor. Pääosaa esitti Harold Lloyd, joka oli samana vuonna näytellyt elokuvassa *Tuhannen dollarin nousukas*.

*Salamaa ja jyrinää* oli viimeinen Lloydin ja Hal Roachin yhteistyönä tehty elokuva.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Harold Van Pelham on rikas liikemies, joka luulee olevansa kuolemansairas, vaikka on todellisuudessa aivan terve. Pelham päättää purjehtia pienelle, Etelä-Amerikasta länteen päin sijaitsevalle saarelle "terveytensä" vuoksi.

Rauhan ja yksinäisyyden sijaan Pelham huomaa saapuneensa keskelle vallankumousta, mikä tosin selviää hänelle myöhemmin. Lopulta hänet suljetaan vankilaan, missä hän tapaa suurikokoisen, mutta ystävällisen miehen, Colosson. He alkavat suunnitella pakoa.

Kun Pelham auttaa kiskomaan Colosson kipeän hampaan, kiitollinen Colosso lupaa tehdä Pelhamin tahdon mukaan. Pelhamista meneillä oleva vallankumous on pahaksi terveydelle, joten sen on loputtava. Pelham, Colosso ja Pelhamin hoitaja onnistuvatkin kukistamaan vallankumouksen. Lopulta Pelham tajuaa olleensa terve alun alkaen.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Harold Lloyd  | … |  Harold Van Pelham
  |
|  Jobyna Ralston  | … |  hoitaja
  |
|  John Aasen  | … |  Colosso
  |
|  Jim Mason  | … |  Jim Blake
  |

Aiheesta muualla
----------------

* Mykkäelokuvasivusto
*Tämä artikkeli kertoo huudahduksesta. Sanan muista merkityksistä kertotaan täsmennyssivulla.*
**Halleluja** on heprean sanan הַלְּלוּיָהּ translitterointi, joka tarkoittaa *Kiittäkää Jahia (suom. **Kiittäkää Jumalaa**)* ja jota käytetään usein Raamatun psalmeissa. *Jah* on lyhenne jumalan nimestä JHWH (Jahve, Jehova). Sanaa Halleluja käytetään Raamatun Vanhassa testamentissa 24 kertaa (esimerkiksi psalmit 113–118) ja neljä kertaa Uuden testamentin Ilmestyskirjassa.

Kristillisessä jumalanpalveluksessa ja liturgiassa on useita kohtia, joissa halleluja voidaan laulaa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon messussa ja sanajumalanpalveluksessa halleluja esiintyy erityisesti evankeliumin yhteydessä ja päätösylistyksessä, benedicamus-osassa. Se on yksi jumalanpalveluksen akklamaatioista. Ennen evankeliumin lukemista hallelujan laulamiseen voidaan liittää halleluja-säe, joka on lyhyt säe, psalmilause yleensä jostain kyseisen päivän lukukappaleesta. Hallelujaa ei lauleta paastonaikoina.

Katolisessa kirkossa paaston aikoina tosin tämä korvataan vähemmän juhlavalla tractus-osalla. Juutalaisessa perinteessä sanaa käytetään osana Hallel-rukouksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Halleluja *evl.fi*.  Arkistoitu 29.10.2020. Viitattu 29.3.2021.
2. ↑  *Palvelkaa Herraa iloiten*
Jumalanpalveluksen opas*, s. 14,15. Suomen ev. lut. kirkon kirkkohallituksen julkaisuja*
2009:9. Kirkkohallitus
Jumalanpalveluselämä ja musiikkitoiminta, 2009. ISBN 978-951-789-300-8.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Halleluja**.
* Halleluja suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
**Elämänfilosofia** on filosofiaa, joka keskittyy kysymykseen "miten pitäisi elää?". Erityisesti elämänfilosofia tarkoittaa saksalaisella kielialueella vaikuttanutta ajatussuuntausta (*Lebensphilosophie*).

Elämänfilosofia painottaa filosofian teoreettisen puolen sijaan tekemistä ja henkistä toimintaa. Elämänfilosofia on usein hyvin henkilökohtaista ja subjektiivista. Elämänfilosofiaan kuuluu keskeisenä ajatus, että ajattelu on elettävä itse käytännössä todeksi.

Historia
--------

Henri Bergson
Georg Simmel
Vaikka lähes kaikki filosofit ovat sivunneet kysymystä siitä, miten ihmisen tulisi elää, jotkut ovat omistautuneet sille kokonaan. Antiikin filosofiassa monet filosofit ja koulukunnat keskittyivät lähes pelkästään etiikkaan ja hyvään elämään. Sokrateelle "tunne itsesi" oli keskeinen ajatus: hän sanoi, että elämä ei ole elämisen arvoista, jos sen tarkoituksena ei ole selvittää itseään itselleen.

### Mannermainen elämänfilosofia

Usein elämänfilosofialla viitataan 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alkupuolella erityisesti saksalaisella kielialueella vaikuttaneeseen ja koko filosofiaa vallinneeseen ajattelusuuntaukseen. Siihen vaikuttivat muun muassa saksalaiset Friedrich Nietzsche ja Wilhelm Dilthey sekä ranskalainen Henri Bergson, ja sitä edustivat muun muassa Ludwig Klages, Theodor Lessing, Max Scheler ja Georg Simmel. Periaatteessa koko mannermaista filosofiaa voidaan luonnehtia elämänfilosofiseksi, verrattuna enemmän johdonmukaisuuteen ja tarkkuuteen pyrkivään analyyttiseen filosofiaan. Elämänfilosofit suosivat usein kaunokirjallista esitystapaa. Elämänfilosofia kytkeytyy usein muutenkin taiteisiin ja kulttuurikritiikkiin.

Elämänfilosofeja
----------------

* Hannah Arendt
* Henri Bergson
* Wilhelm Dilthey
* Hans Driesch
* Søren Kierkegaard
* Ludwig Klages
* Theodor Lessing
* Friedrich Nietzsche
* Jean-Paul Sartre
* Max Scheler
* Arthur Schopenhauer
* Georg Simmel

Katso myös
----------

* Eksistentialismi
* Elämänkatsomus
* Elämän tarkoitus
* Hyvä elämä

Lähteet
-------

1. 1 2  Saarinen, Esa: Filosofia ja systeemiajattelu *sal.tkk.fi*.  Arkistoitu 19.12.2005. Viitattu 20.11.2007.
2. 1 2 3  Seppänen, Juha: Filosofia, kurssitiivistelmä *kolumbus.fi*.  Arkistoitu 30.9.2011. Viitattu 20.11.2007.
3. ↑  Kovalainen, Heikki A.: Miksi elämänfilosofia(lla) ei elä? *Paatos 2/2007*. Viitattu 20.11. 2007.
4. ↑  Heinämaa, Sara: "Loogisista tutkimuksista ruumiinfenomenologiaan", *Nykyajan filosofia*, s. 261. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-26207-2.