recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Juri Aleksandrovitš Kunakov** (ven. Юрий Александрович Кунаков, s. 19. helmikuuta 1990 Voronež, Neuvostoliitto) on venäläinen uimahyppääjä. Hän kilpailee yhden ja kolmen metrin ponnahduslaudalla.

Kunakov osallistui ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuihin Budapestissa 2006. Metrin ponnahduslaudan karsinnassa hän sijoittui yhdeksänneksi ja selviytyi jatkoon. Välierässä Kunakov sijoittui viidenneksi ja karsiutui. Kolmen metrin parikilpailussa hänen parinsa oli Dmitri Sautin. He sijoittuivat sekä karsinnassa että loppukilpailussa toisiksi.

Eindhovenin EM-kilpailuissa 2008 Kunakov voitti 3 metrin parikilpailun karsinnan ja loppukilpailun. Hänen parinsa oli jälleen Sautin. Metrin ponnahduslaudalla hän sijoittui karsinnassa yhdeksänneksi ja välierässä neljänneksi eikä päässyt loppukilpailuun.

Pekingin olympialaisissa 2008 sijoittui kolmen metrin parikilpailussa toiseksi.

EM-kilpailuissa Budapestissa 2010 Kunakov osallistui kolmen metrin parikilpailuun parinaan Sautin. He sijoittuivat sekä karsinnassa että loppukilpailussa kolmansiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yury Kunakov *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.11.2012. Viitattu 3.10.2012. (englanniksi)
2. ↑  Diving – European Championships – Men's 1m springboard – 2006 *the-sports.org*. Viitattu 3.10.2012.
3. ↑  Diving – European Championships – Men's Synchronized diving 3m – 2006 *the-sports.org*. Viitattu 3.10.2012.
4. ↑  Diving – European Championships – Men's Synchronized diving 3m – 2008 *the-sports.org*. Viitattu 3.10.2012.
5. ↑  Diving – European Championships – Men's 1m springboard – 2008 *the-sports.org*. Viitattu 3.10.2012.
6. ↑  Diving – European Championships – Men's Synchronized diving 3m – 2010 *the-sports.org*. Viitattu 3.10.2012.
**Ammonios Ateenalainen**, myös *Ammonios Lamprailainen* (m.kreik. Ἀμμώνιος ὁ Ἀθηναῖος, *Ammōnios ho Athenaios*; lat. *Ammonius*; 1. vuosisata), oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka oli kotoisin Ateenan kaupunkivaltioon kuuluneesta Attikan Lamprain kylästä. Hänet tunnetaan Plutarkhoksen opettajana.

Ammonios opetti Ateenassa ainakin vuosina 66–67, sillä Plutarkhos kertoo olleensa hänen oppilaanaan samaan aikaan kun keisari Nero oli kierroksellaan Kreikassa, mikä sijoittuu kyseisiin vuosiin. Plutarkhos kehuu Ammonioksen oppineisuutta ja käytti tätä keskustelijana dialogeissaan *Delfoissa olevasta E-kirjaimesta* ja *Oraakkeleiden häviämisestä*.

Toinen Ammonios, teoksen *De differentiis verborum* kirjoittaja, laittaa Ammonios Lampraialaisen nimiin teoksen *Alttareista* (Περὶ βωμῶν, *Peri bōmōn*). Athenaios mainitsee saman teoksen pidemmällä nimellä *Alttareista ja uhreista* (Περὶ βωμῶν καὶ θυσιῶν, *Peri bōmōn kai thysiōn*). On epäselvää, oliko sama Ammonios myös Athenaioksen mainitseman teoksen *Ateenalaisten hetaireioista* (Περὶ τῶν Ἀθηνῆσιν ἑταιρίδων, *Peri tōn Athēnēsin hetairidōn*) kirjoittaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Smith, William: "Ammonius (6)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Plutarkhos: *Pitopuheita* 3.1, 9.15.
3. ↑  Ammonios: *De differentiis verborum*, βωμὸς; Athenaios: *Deipnosofistai* 11.476f.
4. ↑  Athenaios: *Deipnosofistai* 13.567a.

Antiikin filosofia – Peripateettinen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Aristoteles · Theofrastos · Lampros · Aristoksenos · Khamaileon · Fanias Eresoslainen · Praksifanes · Herakleides Pontoslainen · Dikaiarkhos · Nikomakhos · Demetrios Faleronlainen · Straton · Eudemos Rhodoslainen · Hieronymos Rhodoslainen · Klearkhos Soloilainen · Lykon · Ariston Keoslainen · Satyros · Hermippos Smyrnalainen · Kritolaos |
| Roomalainen aika | Diodoros Tyroslainen · Erymneos · Ariston Aleksandrialainen · Boethos Sidonlainen · Kratippos Pergamonlainen · Ammonios Ateenalainen · Andronikos Rhodoslainen · Aspasios · Adrastos Afrodisiaslainen · Aristokles Messeneläinen · Aleksanteri Afrodisiaslainen · Aetios Antiokialainen · Olympiodoros |
**Miikka Tarpeenniemi** (s. 1993) on suomalainen teologi, opettaja ja evankelis-luterilaisen kirkon pappi.

Tarpeenniemi vihittiin papiksi Seinäjoella kesäkuussa 2020, minkä jälkeen hän on työskennellyt seurakuntapastorina Vaasassa ja Jyväskylässä. Aiemmin hän toimi opettajana Hämeenlinnan seudulla. Vuodesta 2022 lähtien hän on työstänyt uskonnonpedagogiikan väitöskirjaa Helsingin yliopistossa.

Tarpeenniemi on ollut mukana useissa akateemisissa ja ammatillisissa luottamustehtävissä, kuten Suomen kirkon pappisliiton valtuustossa (2022*–*2025), Piispainkokouksen teologikoulutustoimikunnassa (2019*–*2020), Akavan opiskelijoiden valtuuskunnassa (2018*–*2019), Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n opiskelijatoimikunnassa (2018*–*2019) ja Opettajaksi opiskelevien liiton hallituksessa (2018*–*2019).

Tarpeenniemen esikoistietokirja *Murhattu paavi? – Salaliittoteoriat ja katolisen kirkon vaietuin kohtalo* (Reuna, 2023) ilmestyi maaliskuussa 2023. Kirjassa kuvataan paavi Johannes Paavali I:n kuolemasta syyskuussa 1978 syntyneitä salaliittoteorioita.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tarpeenniemi, Miikka *Kirjailijavierailut*. Viitattu 19.10.2022.
2. ↑  Miikka Tarpeenniemi vihittiin papiksi *Vaasan suomalainen seurakunta*. Viitattu 19.10.2022.
3. ↑  Tuomiokapitulin päätökset 11.11.2020 *Lapuan hiippakunta*.  11.11.2020. Viitattu 19.10.2022.
4. ↑  Yhteystiedot *Jyväskylän seurakunta*. Viitattu 19.10.2022.
5. 1 2  Miikka Tarpeenniemi *Helsingin yliopisto*. Viitattu 19.10.2022.
6. ↑  Teologikoulutustoimikunnan toimintakertomus 2020. *Suomen evankelis-luterilaisen kirkon verkkosivut evl.fi*. Viitattu 19.10.2022.
7. ↑  Akavan toimintakertomus 2019. *Akavan verkkosivut akava.fi*. Viitattu 19.10.2022.
8. ↑  Hallinto - Pappisliitto *AKI-liitot*. Viitattu 19.10.2022.
9. ↑  Rohkea Reuna-kustantamo julkisti ensi kevään ohjelmansa | Reuna Publishing House *www.sttinfo.fi*. Viitattu 19.10.2022.
10. 1 2  Murhattu Paavi? Salaliittoteoriat ja katolisen kirkon vaietuin kohtalo *Reuna Publishing House Oy*. Viitattu 19.10.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Ammoniumtiosyanaatti** (NH4SCN) on ammonium- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä, muiden syanaattien valmistamiseen ja rikkaruohomyrkkynä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa ammoniumtiosyanaatti on väritöntä ja hyvin hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja liukoisuus on suurempi lämpimään kuin kylmään veteen ja liukeneminen on voimakkaasti endoterminen prosessi. Se liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten asetonitriiliin, asetoniin ja etanoliin. Huoneenlämpötilassa ammoniumtiosyanaatin kiderakenne on alkeiskopiltaan monokliininen ja kuumennettaessa noin 90–92 °C:n lämpötilaan kiderakenne muuttuu rombiseksi. Enemmän kuumennettaessa yhdiste hajoaa muodostaen ensin tioureaa ja noin 190–200 °C:n lämpötilassa muodostuu ammoniakkia, vetysulfidia, hiilidisulfidia, jotka haihtuvat, ja jäljelle jää guanidiinitiosyanaattia. Ammoniumtiosyanaatti reagoi alkyylihalogenidien kanssa nukleofiilisella substituutiolla muodostaen orgaanisia tiosyanaatteja ja amiinien kanssa se reagoi tioureajohdannaisiksi.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ammoniumtiosyanaattia valmistetaan johtamalla hiilidisulfidia ammoniakkia sisältävää vesiliuokseen, johon on katalyytiksi lisätty aktiivihiiltä. Kuumennettaessa 50 °C:n lämpötilaan lähtöaineet reagoivat ammoniumditiokarbamaatiksi, joka hajoaa ammoniumtiosyanaatiksi kuumennettaessa 95–100 °C:n lämpötilaan. Muodostuvasta liuoksesta poistetaan vesi haihduttamalla alennetussa paineessa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on ammoniumsyanidin reaktio ammoniumsulfidin tai rikin kanssa.

Ammoniumtiosyanaatilla tehty raudan toteamisreaktio.
Ammoniumtiosyanaattia käytetään herbisidien ja tuholaismyrkkyjen kuten diallaatin, triallaatin ja 1-naftyylitiourean valmistamiseen. Lisäksi sitä käytetään herbisidinä yhdessä amitrolin kanssa. Yhdisteestä valmistetaan myös muita orgaanisia ja epäorgaanisia tiosyanaatteja. Analyyttisessä kemiassa sitä käytetään raudan toteamiseen, koska rautaionit muodostavat tiosyanaatti-ionien kanssa verenpunaisen kompleksin. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat muun muassa apuaineena tekstiilien värjäyksessä, valokuvauskemikaalina, korroosionestoaineena ja lisäaineena metallien elektrolyyttisessä päällystämisessä ja alumiinin etsauksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 393. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4  Theo H. J. van Hoek: *Thiocyanates, Inorganic, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 17.11.2015
3. 1 2 3  Edward D. Weil, Stanley R. Sandler & Michael Gernon:*Sulfur Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2006. Viitattu 17.11.2015
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 67. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 17.11.2015). (englanniksi)
**Ammoniumjodidi** (NH4I) on ammonium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valokuvauskemikaalina ja lääketieteessä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa ammoniumjodidi on valkoisia hygroskooppisia kiteitä. Sillä on kaksi kidemuotoa, joista α-muoto on stabiili alle -17,6 °C:n lämpötilassa ja sen kiderakenne muistuttaa cesiumkloridin rakennetta. Korkeammissa lämpötiloissa yhdiste esiintyy natriumkloridin kiderakenteen omaavana β-muotona. Kuumennettaessa sulamispisteeseensä ammoniumjodidi sublimoituu hajoten osittain ammoniakiksi ja vetyjodidiksi. Yhdiste liukenee runsaasti veteen ja liukenee myös eräisiin alkoholeihin kuten metanoliin, etanoliin ja glyseroliin. Pitkään seisoessa yhdiste voi muuttua väriltään kellertäväksi, mikä johtuu jodin muodostumisesta.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ammoniumjodidia voidaan valmistaa neutraloimalla vetyjodidiliuoksella ammoniakkia tai ammoniumkarbonaattia ja ammoniakin ja jodin välisellä reaktiolla käyttämällä ylimäärää ammoniakkia tai käyttämällä katalyyttinä vetyperoksidia.

NH3 + HI → NH4I
Ammoniumjodidia voidaan käyttää valokuvauskemikaalina filmien kehityksessä ja lääketieteessä yskänlääkkeissä limaa irrottavana ainesosana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 256. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4  Charles W. Weston, John R. Papcun & Maurice Dery: *Ammonium compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 24.3.2015
3. 1 2 3  Phyllis A. Lyday: *Iodine and Iodine Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 24.3.2015
4. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 66. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.3.2015). (englanniksi)
5. ↑  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 614. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 24.3.2015). (englanniksi)
**Ammoniumperkloraatti** (NH4ClO4) on kiinteäpolttoaineisissa raketeissa käytetty polttoaineen hapetin. Se on perkloorihapon (HClO4) ammoniumsuola. Ammoniumperkloraatin CAS-numero on 7790-98-9.

Ammoniumperkloraattia voidaan valmistaa ammoniakin (NH3) ja perkloorihapon välisellä reaktiolla, tai kahdella peräkkäisellä ammoniakkisuolan ja natriumperkloraatin (NaClO4) välisellä hajoamisella.

Yhdiste kiteytyy värittömänä romboedrisena kiderakenteena. Ammoniakin suoloista ammoniumperkloraatti on vähiten liukeneva veteen liukoisuudella 20 g 100 grammaan vettä lämpötilassa 0 °C. Tämä on seurausta anionin suuresta koosta. Kuten kaikki ammoniakin suolat, ammoniumperkloraatti hajoaa ennen sulamista. Mieto lämmitys johtaa kloorin, typen, hapen ja veden tuotantoon, kun taas suurienergiainen lämmitys voi johtaa räjähdyksiin.

Ammoniumperkloraatti on tärkeä hapetin rakettien kiinteissä ajoaineissa. Sitä käytetään ilotulitteissa, ohjuksissa ja kantoraketeissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Natriumperkloraatin kansainvälinen kemikaalikortti
* Hazardous Chemical Database[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Chit Phumisak - thaimaalainen älykkö ja yhteiskunnallinen kriitikko
**Chit Phumisak** (thaiksi จิตร ภูมิศักดิ์, 25. syyskuuta 1930 Prachinburi – 5. toukokuuta 1966 Sakon Nakhon) oli thaimaalainen toisinajattelija, kirjailija, lingvistikko, historioitsija ja marxilainen poliitikko. Chit Phumisakia pidetään Thaimaassa yhtenä tärkeimpänä yhteiskunnallisena kriitikkona. Hänen pääteoksensa on *The Face of Thai Feudalism* (thaiksi โฉมหน้าศักดินาไทย) - kriittinen analyysi Thaimaan yhteiskunnallisista oloista ja Sakdina-järjestelmästä.

Elämä
-----

Chit Phumisak syntyi köyhään perheeseen Prachinburin provinssissa sijaitsevassa Prachantakhamin kylässä. Hänen vanhempansa olivat Siri ja Saengngeun Phumisak. Alkuperäisen nimensä *Somchit* hän lyhensi myöhemmin muotoon "Chit", sillä Phibunsongkhramin hallituskaudella nimikäytännöt yhtenäistettiin sukupuolten mukaisesti. Vaikka hän oli kotoisin köyhistä oloista, pääsi hän silti opiskelemaan Thaimaan parhaimpaan Chulalongkornin yliopistoon Bangkokissa.

Hänen kirjoituksensa olivat edistysmielisiä ja nationalismin vastaisia, minkä Sarit Thanaratin sotilashallinto koki uhkana yhteiskunnalliselle vakaudelle. Monien muiden lailla hänet pidätettiin kommunistisyytösten nojalla 1957 ja passitettiin vankeuteen kuudeksi vuodeksi. Lopulta oikeus vapautti hänet syyttömänä.

Vapauduttuaan hän liittyi 1965 kiellettyyn Thaimaan kommunistiseen puolueeseen, jonka tukikohta oli Phu Phanin vuorilla Sakon Nakhonin provinssissa. 5. toukokuuta 1966 hänet ammuttiin Nong Kungin kylän lähistöllä amphoe Waritchaphumissa. Hänen ruumiinsa poltettiin, mutta vasta 1989 jäännökset haudattiin perinteisen seremonian mukaan Wat Prasittisangwonin temppelin stupaan.

Pääteoksensa *The Face of Thai Feudalism* hän kirjoitti vuonna 1957 salanimellä Somsamai Srisootarapan. Muita pseudonyymejä, joita hän käytti, olivat muun muassa *Kawi Kanmuang* ja *Kawi Srisayam*.

Teoksia
-------

* *The Face of Thai Feudalism* (โฉมหน้าศักดินาไทย) (1957)
* *Art for Life, Art for the People* (ศิลปเพื่อชีวิต ศิลปเพื่อประชาชน) (1957)
* *Fighter of a New Generation* (นักรบของคนรุ่นใหม่) (1974)

Katso myös
----------

* Caravan

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bookrags: Chit Phumisak (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 5.9.2009

Aiheesta muualla
----------------

* Book Rags: Chit Phumisak (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ammoniumdikromaatti** ((NH4)2Cr2O7) on ammonium- ja dikromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden kromiyhdisteiden valmistuksessa, katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä, valokuvauskemikaalina ja tekstiilien käsittelyssä.

Ominaisuudet
------------

Tulivuorireaktio
Huoneenlämpötilassa ammoniumdikromaatti on oranssinpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja reagoi orgaanisten liuottimien kanssa. Muiden dikromaattien tavoin ammoniumdikromaatti on hyvin voimakas hapetin. Kuumennettaessa noin 170 °C:n lämpötilaan ammoniumdikromaatti hajoaa kiivaalla reaktiolla ja saattaa syttyä palamaan. Reaktion tuotteina muodostuu dikromitrioksidia, typpeä ja vettä. Tätä reaktiota kutsutaan tulivuorireaktioksi.

(NH4)2Cr2O7 → Cr2O3 + N2 + 4 H2O
Muiden dikromaattien tavoin ammoniumdikromaatti on myrkyllistä ja karsinogeenista.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Ammoniumdikromaattia voidaan valmistaa natriumdikromaatin ja ammoniumkloridin tai harvemmin ammoniumsulfaatin välisellä vaihtoreaktiolla. Reaktiossa sivutuotteena muodostuva natriumkloridi tai -sulfaatti voidaan erottaa kiteyttämällä kuumasta vesiliuoksesta ja ammoniumdikromaatti kiteytyy liuosta jäähdyttämällä. Dikromaattina voidaan käyttää myös kalsiumdikormaattia, jolloin liuoksesta saostuu niukkaliukoinen kalsiumsulfaatti. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on ammoniakin ja kromihapon välinen reaktio. Näin saadaan ammoniumkromaattia, jonka alkalimetallipitoisuus on pieni.

Ammoniumdikromaattia voidaan käyttää puhtaan dikromitrioksidin ja katalyyttinä käytettävän dikromitrioksidin ja alumiinioksidin seoksen valmistamiseen. Sitä voidaan käyttää myös pyrotekniikassa, orgaanisissa synteeseissä katalyyttinä, nahan värjäyksessä peittana, puun lahonestoon ja valokuvausreagenssina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 420–421. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2 3 4  Gerd Anger, Jost Halstenberg, Klaus Hochgeschwender, Christoph Scherhag, Ulrich Korallus, Herbert Knopf, Petr Schmidt & Manfred Ohlinger: *Chromium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 6.10.2014
3. 1 2  Ammoniumdikromaatin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 6.10.2014
4. 1 2  Billie J. Page & Gary W. Loar: *Chromium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2004. Viitattu 6.10.2014
**Chisato Kusunoki** (jap. 楠千里) on japanilainen pianisti.

Kusunoki syntyi Düsseldorfissa ja varttui Kanagawassa. Hän on asunut vuodesta 1993 Lontoossa. Kusunoki opiskeli Oxfordin yliopiston University Collegessa, jossa sai Gibbs-palkinnon esiintymisestä. Valmistumisen jälkeen hän pääsi stipendillä Royal Academy of Musiciin, josta sai esiintyjän diplomin kunniamaininnalla. Kusunokia opettivat muiden muassa Hamish Milne, Dmitri Baškirov, Aleksandr Sats, Rosalyn Tureck ja Ronald Stevenson. Vuonna 2003 Kusunoki palkittiin Newportin kansainvälisessä nuorten pianistien kilpailussa, ja samana vuonna hän pääsi kutsusta esittämään Frédéric Chopinin musiikkia BBC Radio 3:n ohjelmaan.

Vuonna 2007 Kusunoki teki Wigmore Hall -debyyttinsä. Ison-Britannian ohella hän on esiintynyt laajasti myös esimerkiksi Saksassa, Venäjällä, Ukrainassa, Kaukasuksella, Japanissa ja Singaporessa. Kamarimusiikissa Kusunokin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Allegri-jousikvartetti, Annar Follesø, Francis Pott ja Aleksandr Ivaškin.

Standardiohjelmiston ohella Kusunoki on keskittynyt vähemmälle huomiolle jääneeseen ohjelmistoon esimerkiksi Nikolai Medtneriltä. Uusia teoksia hänelle ovat säveltäneet Justin Connolly, Ronald Stevenson ja David Hackbridge Johnson. Kusunoki on myös levyttänyt Stevensonin teoksia tämän valvonnassa. Hän tutustui lisäksi Murad Kažlajevin musiikkiin ja esiintyi tämän kutsumana Bakussa. Kusunokin soittotyyliin vaikuttaneita pianisteja ovat olleet Ignaz Friedman ja Benno Moiseiwitsch. Maaliskuussa 2011 Kusunokista tuli Steinway-taiteilija.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Chisato Kusunoki Japan Creative Centre
2. 1 2 3 4 5 6  Chisato Kusunoki Quartz Music
3. 1 2 3  Chisato Kusunoki Naxos
**Dick Sargent** (19. huhtikuuta 1930 Carmel, Kalifornia – 8. heinäkuuta 1994) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esitti televisiosarjassa *Vaimoni on noita* "toista Darrin Stephensiä".

Sargent näytteli elokuvissa vuodesta 1956 alkaen. Kun Dick York lähti sarjasta *Vaimoni on noita* vuonna 1969, Sargent sai hänen roolinsa. Hänelle oli tarjottu roolia jo vuonna 1964, mutta hänellä oli tuolloin sopimus Universal Studiosin kanssa, ja hän hylkäsi roolin. Sargent esitti Darrinia sarjassa sen loppuun asti, vuoteen 1972.

*Vaimoni on noita* -sarjan jälkeen Sargent jatkoi työskentelyään elokuvissa ja vieraili useissa televisiosarjoissa. 1980-luvun puolivälissä hän esitti leski-isä Richard Prestonia tilannekomediassa *Down to Earth*.

Myöhemmin hän ilmoitti olevansa homoseksuaali ja puolusti homojen oikeuksia. Hän asui kumppaninsa Albert Williamsin kanssa yhdessä kuolemaansa saakka. Hän kuoli vuonna 1994 eturauhassyöpään Los Angelesissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sargent, Dick (1930-1994) *glbtq.com*.  Arkistoitu 20.9.2011. Viitattu 31.5.2008.
2. ↑  Dick Sargent findagrave.com


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Chisum** on Andrew V. McLaglenin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1970. Elokuvan pääosissa esiintyvät John Wayne, Forrest Tucker, Ben Johnson, Christopher George, Glenn Corbett ja Geoffrey Deuel. Elokuva perustuu Andrew J. Fenadyn novelliin *Chisum and the Lincoln County Cattle War*. Fenady on laatinut myös elokuvan käsikirjoituksen.

*Chisum* oli ilmestyessään 98. katsotuin elokuva Suomessa. Se sai elokuvateattereissa 4218 katsojaa.

Juoni
-----

*Chisum* perustuu löyhästi historiallisiin tositapahtumiin. Se kertoo ns. Lincolnin piirikunnan sodasta vuoden 1878 New Mexicossa. Kahakkaan osallistuivat kuuluisat Villin lännen henkilöt John Chisum, Pat Garrett ja Billy the Kid. Ankara mutta isällinen karjaparoni John Chisum (John Wayne) puolustaa oikeuksiaan roistomaista kiinteistökeinottelijaa Lawrence Murphya (Forrest Tucker) vastaan, joka havittelee hänen maitaan. Chisum joutuu vastakkain myös pahamaineisen lainsuojattoman Billy the Kidin (Geoffrey Deuel) kanssa. Chisum lyöttäytyy yhteen Henry Tunstallin (Patric Knowles) ja Pat Garrettin (Glenn Corbett) kanssa. Murphy puolestaan palkkaa joukon lainsuojattomia sekä palkkionmetsästäjä Dan Nodeenin (Christopher George). Monien vaiheiden ja lopun verisen välienselvittelyn jälkeen laki ja järjestys pääsevät voitolle, ja Garrettista tulee Lincolnin uusi sheriffi.

Arvostelut
----------

Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon kommentoi elokuvaa poliittisessa kontekstissa 3. elokuuta 1970 Denverissä, Coloradossa pitämässään lehdistötilaisuudessa. Nixon kehui *Chisumin* olevan "erittäin hyvä lännenelokuva... paljon parempi kuin keskiverto westernit".

Vuoden 1984 Katso!-lehdessä *Chisum* sai kolme tähteä viidestä, ja kriitikko totesi sen olevan "kahden mahtimiehen keskeisestä karjasodasta sujuvasti kertova länkkäri".

Elokuvakriitikko Pertti Avola toteaa lännenelokuvan historiaa käsittelevässä teoksessaan, että *Chisum* on mahtipontinen ja taantumuksellinen western, mutta silti varsin kiinnostava. Avolan mukaan *Chisum* on "viimeisiä esimerkkejä ajalta, jolloin westerneissä vielä yritettiin uskoa vanhoihin ihanteisiin ja amerikkalaiseen unelmaan". Avola kritisoi sitä, että vaikka elokuvan tapahtumat ovat historiallisesti tosia, ne esitetään pahasti muunneltuina. "Elokuva viittaa kintaalla historian käsitykselle John Chisumista. Todellinen Chisum oli häikäilemätön suurmaanomistaja, joka hoiti väkivalloin tieltään kaikki hänen maitaan ja valtaansa uhkaavat", Avola kirjoittaa. Waynen esittämänä Chisumista sen sijaan tulee "ihannoitu patriarkka".

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1970 *Elokuvauutiset*. Viitattu 10.11.2019.
2. ↑  Nixon's Remarks on Manson and Statement in Washington *The New York Times*.  04.08.1970. The New York Times Company. Viitattu 10.11.2019.
3. ↑  Lännenelokuvat.  *Katso! Video-lehti*, 7/1984.  A-lehdet Oy.
4. ↑  Avola, Pertti: *Ruutia valkokankaalla: Elokuvien Villi länsi*, s. 56, 60. Jalava, 2017.

Aiheesta muualla
----------------

* *Chisum* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**HMS Vascama** (viirinumero FY185) oli Britannian kuninkaallisen laivaston pakkolunastettu aseistettu sukellusveneidentorjuntatroolari.

Valmistus
---------

Atlas SFC Grimsbystä tilasi aluksen Selbystä Cochranelta ja se laskettiin vesille 1935. Alus valmistui huhtikuussa.

Palvelus
--------

Syyskuussa 1939 Britannian kuninkaallinen laivasto pakko-otti aluksen muuttaen sen sukellusveneidentorjunta-alukseksi. Alus oli 1940 Kirkwallissa yhdessä *HMS Northern Foamin*, *HMS Northern Giftin* ja *HMS Kingstone Agaten* kanssa suojaten rannikkosaattueita sekä torjuen sukellusveneitä Norjan ja Grönlannin välisellä merialueella. Alus upotti 23. maaliskuuta 1941 Pohjois-Atlantilla Saksan laivaston sukellusveneen *U-551*. Kesäkuussa alus joutui Atlantilla sukellusvene *U-564*:n tykkituleen, jolloin yksi ammus osui komentosillalle surmaten aluksen päällikön. Alus upotti 23. elokuuta yhdessä ilmavoimien Catalina-lentoveneen kanssa sukellusvene *U-452*:n.

Alus lainattiin lokakuussa 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen *NRP P6*:ksi. Alus palautettiin elokuussa 1944 kuninkaalliselle laivastolle, jolloin se palautettiin alkuperäiselle nimelleen. Alus suojasi Islantiin matkanneita saattueita. Heinäkuussa 1945 alus sijoitettiin poistolistalle ja alkuperäiset omistajat lunastivat aluksen. Alus romutettiin 1962 Belgiassa.

Lähteet
-------

* Toghill, Gerald: *Royal Navy Trawlers Part Two: Admiralty Trawlers*. Liskeard, Cornwall: Maritime Books, 2004. ISBN 0-90445902-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Toghill, Gerald s. 500
Kartta tullimuurin kulusta ja porteista.
**Berliinin tulli- ja aksiisimuuri** (saks. *Berliner Zoll- und Akzisemauer*) oli vuosina 1734–1737 rakennettu muuri, joka ympäröi silloista Berliinin kaupunkia.[1] Muuri oli 14,5 kilometriä pitkä ja neljä metriä korkea. Muurissa oli kaikkiaan 14 porttia, joiden kautta oli mahdollista kulkea kaupunkiin ja sieltä ulos. Porteilla perittiin tulli kaikesta kaupunkiin tuotavasta tavarasta. Salakuljetuksen estämisen ohella tullimuuri esti kaupunkiin sijoitettuja sotilaita karkaamasta tai ei-toivottuja kulkijoita pääsemästä sisään.[2] 1800-luvun alkupuolella rakennettiin vielä neljä porttia lisää.[1] Tullimuuri purettiin 1860-luvulla kasvavan liikenteen ja uudisrakentamisen tieltä. Tullimuurin porteista on jäljellä vain kuuluisin, eli Brandenburgin portti. Melkein jokaisen portin sijainnista muistuttaa kuitenkin edelleen jokin sen tienoilla sijaitseva katu, aukio tai metroasema. Mitten kaupunginosan pohjoisrajana toimiva Torstrasse ("Porttikatu") -kehäkatu noudattaa myös tullimuurin entistä linjausta.[2]

Katso myös
----------

* Berliinin kaupunginmuuri, Berliiniä keskiajalla ympäröinyt muuri
* Berliinin muuri, vuosina 1961–1989 Berliinin kahtia jakanut ja Länsi-Berliinin eristänyt muuri

Lähteet
-------

1. 1 2  Akzisemauer (saksaksi) Berliner Bezirkslexikon Mitte. Viitattu 25.9.2014.
2. 1 2  Marjaliisa Hentilä ja Seppo Hentilä: *Berliiniin: retkiä lähihistoriaan*, s. 72. 2. uudistettu painos. Kirjapaja, Helsinki 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Berliinin tullimuuri** Wikimedia Commonsissa
Painelaitelaki määrää painelaitteet, kuten kompressoritankit ja höyrykattilat yms, määräajoin testattavaksi ja tarkastettavaksi. Aikaväli määräytyy käytön ja aineen mukaan.

Kuljetettavat painelaitteet kuten kaasupullot ja kuljetettavien painelaitteiden kaltaiset säiliöt, kuten hengityslaitteiden ja käsisammuttimien säiliöt, tulee painelaitelain mukaan testata ja tarkastaa määräajoin myös. Niiden testauksesta ja tarkastuksesta määrää tarkemmin laki vaarallisista aineista ja vaarallisten aineiden kuljettamista koskevat määräykset.

Tarkastukset ja testaukset kuuluvat tarkastuslaitoksille tai niiden valvonnassa oleville tarkastuspalveluille. Määräaikaistarkastus ei ole painelaitteen huoltoa, eikä liity painelaitteiden huoltoon.

Puhekielessä koeponnistus, katsastus ja tarkastus, yllämainituissa yhteyksissä, viittaa yleensä määräaikaistarkastukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Edita Publishing Oy: FINLEX ® - Ajantasainen lainsäädäntö: Painelaitelaki 1144/2016 *www.finlex.fi*. Viitattu 18.12.2022.
**Ekolalia** on automaattista, tahdostariippumatonta sanojen tai fraasien toistamista. Termi on johdettu kreikankielen sanoista *ἠχώ* (antiikin kreikassa *ēkhō*, nykykreikassa *ikho*), kaiku ja *λαλιά* (*laliá*), puhe. Ekolalia on läheisesti yhteydessä ekopraksian kanssa, jolla tarkoitetaan tahdosta riippumatonta muiden ihmisten liikkeiden imitointia.

Ekolalian muodot
----------------

Ekolalia voi olla välitöntä tai viivästynyttä. 
Välittömässä ekolaliassa henkilö toistaa juuri kuulemansa asian heti kuulemisen jälkeen. Viivästyneessä ekolaliassa henkilö taas toistaa aiemmin kuulemansa fraasin tai sanan toisessa yhteydessä.

Ekolalian vaikeusasteet
-----------------------

Ekolaliaa voi esiintyä eri vaikeusasteina. "Puhtaalla" ekolalialla tarkoitetaan sitä, että henkilö toistaa kaiken sanasta sanaan. Esimerkiksi kysyttäessä "Miten voit?" henkilö vastaisi "Miten voit?". Lieventyneenä (= mitigated) ekolaliaa pidetään, kun henkilö muuttaa osan sanoista. Useimmiten muutokset kohdistuvat persoonapronomineihin ja verbien muotoon. Näin ollen edellisen esimerkin mukaisessa tilanteessa henkilö, jolla ekolalia on lieventynyttä vastaisi "Miten voin?"

Ekolalia lapsilla
-----------------

Ekolalia on tavallista lapsille, jotka ovat opettelemassa puhumaan. Lapsi kehittää puheenmuodostustaan ja ymmärrystään sanojen merkityksestä toistelemalla sanoja ja fraaseja. Suurin osa lapsista kasvaa ulos tästä kehityksen vaiheesta ja kehittää kyvyn muodostaa lauseita itse sen sijaan, että hän imitoisi muita. 
Sanojen toisteleminen voi toimia myös lapselle stressinhallinta- ja itserauhoittamiskeinona. Varsinkin autistiset lapset, jotka usein ilmentävät merkkejä ekolaliasta, saattavat kokea, että tuttu lause helpottaa ahdistuksen tunteita.

Ekolalia aikuisilla
-------------------

Aikuisilla ekolalia liittyy pääsääntöisesti aivojen häiriötiloihin tai tauteihin kuten skitsofreniaan tai Alzheimerin tautiin.

Liityntäkohdat erilaisiin oireyhtymiin
--------------------------------------

Ekolalia ilmenee usein osana vakavammanlaatuista tilaa. Korostuneesti autismin yhteydessä. Sen kuitenkin myös liitetty Alzheimerin tautiin, Aspergerin oireyhtymään, afasiaan, Rubinstein–Taybin oireyhtymään , Touretten oireyhtymään sekä katatoniseen skitsofreniaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Autism about (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  [Linguistic Disorders and Pathologies: An International Handbook, Gerhard Blanken, pp228]
3. 1 2  Echolalia: The repeating of words, phrases and sounds (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  [vanhentunut linkki]
5. ↑  prime health channel echolalia and autism
6. ↑  Invited review Tourette syndrome, associated conditions and the complexities of treatment, Mary M. Robertson[vanhentunut linkki]
7. ↑  Medterms.com (Arkistoitu – Internet Archive)
**Berlinde De Bruyckere** (s. 1964 Gent, Belgia) on belgialainen kuvanveistäjä ja taidemaalari, joka on tunnettu erityisesti hevosveistoksistaan, joita hän on käyttänyt sodan mielettömyyden kuvaajaksi. Venetsian biennaalissa vuonna 2003 esillä olleet veistokset toivat De Bruyckerelle tämän kansainvälisen läpimurtonsa.

Elämä ja ura
------------

Berlinde De Bruyckere syntyi Gentissä ja opiskeli myös siellä LUCA School of Arts -taidekoulussa. Hänen ensimmäinen ryhmänäyttelynsä oli Gentissä vuonna 1986 ja yksityisnäyttelynsä Brysselissä 1988.

Vaikka De Bruyckere on työskennellyt aktiivisesti 1980-luvulta saakka, läpimurtonsa hän teki In Flanders Fields -museon tilausteoksella vuonna 2000. Hän nosti esille sodan viattomat uhrit, hevoset. Hän käytti kuolleita hevosia metaforana kärsimykselle ja elämän päättymiselle. De Bruyckere palasi aiheeseen kolme vuotta myöhemmin Venetsian biennaalissa. Sitä voidaan pitää hänen kansainvälisenä läpimurtona.

Vuonna 2013 De Bruyckere oli Belgian edustajana Venetsian biennaalissa, jossa oli esillä hänen teoksensa *Kreupelhoit–Cripplewood, 2012–2013*. Siinä jättiläsmäinen kaatunut jalava on maalattu lihaa jäljittelevin värein ja on siteissä kuin haavoittunut ruumis. Sillä De Bruyckere viittasi Venetsian suojeluspyhimykseen, Pyhään Sebastianukseen.

Tyyli
-----

De Bruyckeren installaatio sinttruidenilaisessa kirkossa.
De Bruyckere käsittelee tuotannossaan elämää ja kuolemaa, ja hän haluaa taiteensa antavan myötätuntoa ja lohtua. Hevosen hän valitsi sodan mielettömyyden kuvaajaksi, koska sen ansiosta kuolema on teoksissa abstraktimmin esillä.

De Bruyckere on käyttänyt töissään vahaa vuodesta 1996 lähtien. Vahan lisäksi hän käyttää epoksia, köysiä ja naruja sekä käytettyä nahkaa tai tekstiilejä. Erilaisten pigmenttien avulla De Bruyckere muuttaa vahasta kalvakasta ihoa, jonka läpi näkyy häivähdyksiä verestä, suonista ja vammoista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Berlinde De Bruyckere Gemeentemuseum Den Haag.  Arkistoitu 11.3.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
2. ↑  Berlinde De Bruyckere Hauser & Wirth.  Arkistoitu 11.2.2018. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Vilkman, Sanna: Lihakauppiaan taiteilijatytär veistää kuolleita hevosia – Berlinde De Bruyckere murtaa tabuja lihasta, lohdusta ja kärsimyksestä *YLE Uutiset*.  8.2.2018. Yleisradio. Viitattu 11.3.2018. (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Berlinde De Bruyckere 10.2.–20.5.2018 Sara Hildénin taidemuseo. Viitattu 11.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Berlinde De Bruyckere** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Chishima** (jap. 千島) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1892 valmistunut panssaroimaton risteilijä. Se upposi törmättyään toiseen alukseen 30. marraskuuta 1892.

Valmistus
---------

*Chishiman* suunnitteli ranskalaisen sotilasneuvonantaja Emile Bertin osana vuoden 1887 hankintoja. Alus valmistettiin Ateliers et Chantiers de la Loiren telakalla Saint-Nazairessa Ranskassa, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1890. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 26. marraskuuta ja valmistui 1. huhtikuuta 1892.

*Chishiman* kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Alus oli varustettu kolmella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma höyrykone. Pääaseistuksena oli viisi kolmen tuuman tykkiä ja apuaseina kuusi yhden naulan tykkiä. Lisäksi aluksella oli kolme kannelle asennettua torpedoputkea, joihin oli viisi torpedoa.

Palvelus
--------

*Chishiman* palvelukseen otto viivästyi reilulla vuodella, koska se ei kyennyt saavuttamaan asetettua tavoitenopeuttaan. Alus ei ylittänyt 19 solmun nopeutta, vaikka sopimukseen oli kirjattu 22 solmun vaade. Ranskan hallitus lupasi maksaa kompensaatioita Japanin hallitukselle asian hyvittämiseksi. Alus suoritti koeajot matkalla Japaniin, jolloin sen miehistönä oli 80 japanilaista ja 11 ranskalaista teknikkoa. Alus teki matkan Aleksandrian, Suezin kanavan ja Singaporen kautta. Matkan aikana ennen Nagasakiin saapumista aluksella todettiin lukuisia vikoja, kuten kattiloiden vuotamista ja höyrylinjojen pettämistä.

Alus liitettiin virallisesti keisarillisen Japanin laivastoon 24. marraskuuta 1892. Ainoastaan viikkoa myöhemmin 30. marraskuuta se tuhoutui Matsuyaman edustalla yöllisessä törmäyksessa brittiläisen P&O:n kauppa-alus *Ravennan* kanssa. Kauppa-alus törmäsi aluksen kylkeen leikaten *Chishiman* kahtia kärsien itse vain vähäisiä vaurioita. Onnettomuudessa aluksen kapteeni ja 74 miehistönjäsentä hukkuivat.

Yksi aluksen tykeistä on museoitu Aoyaman hautausmaalle Tokiossa ja toinen buddhalaiseen temppeliin jokufu-jihin Matsuyamassa.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese cruiser Chishima

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Milanovich, Kathrin: Two Ill-fated French-built Japanese Warships – the Protected Cruiser *Unebi* and the Torpedo Gunboat *Chishima*.  *Warship*, 2010, XXXII. vsk, s. 170–175. Lontoo:  Conway. ISBN 978-1-84486-110-1.   (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Milanovich 2010, s. 175.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chishima (1890)** Wikimedia Commonsissa
**Ammoniummetavanadaatti** (NH4VO3) on ammonium- ja metavanadaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään katalyyttinä, analyyttisenä ja valokuvausreagenssina sekä värjäyksessä.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa ammoniummetavanadaatti on valkoista kiinteää ainetta, joka liukenee melko huonosti veteen. Paremmin se liukenee ammoniakkiin ja etanoliamiiniin ja dietanoliamiiniin. Kuumennettaessa se alkaa hajota 70 °C:n lämpötilassa ja lopullisesti se sulaa ja hajoaa 200 °C:n lämpötilassa.

Valmistus
---------

Koska ammoniummetavanadaatti liukenee suhteellisen heikosti veteen, voidaan sitä valmistaa saostamalla. Tämä tapahtuu alkalimetallin metavanadaattisuolan, esimerkiksi natriummetavanadaatin, ja ammoniumkloridin tai ammoniumsulfaatin välisellä reaktiolla.

NaVO3 (aq) + NH4Cl (aq) → NH4VO3 (s) + NaCl (aq)

Käyttö
------

Ammoniummetavanadaattia käytetään katalyyttinä, divanadiinipentoksidin valmistuksessa, valokuvien kehittämisessä reagenssina, villan värjäyksessä peittausaineena, valmistettaessa musteita ja keltaisia zirkonium- ja vanadiinioksidipohjaisia väriaineita, vanadiinin metallurgiassa ja kemiallisessa analyysissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  E. M. Karamäki: *Epäorgaaniset kemikaalit*, s. 436. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
2. 1 2  Mike Woolery: *Vanadium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2001 Teoksen verkkoversio Viitattu 11.11.2010
3. 1 2 3  Günter Bauer, Volker Günther, Hans Hess, Adreas Otto, Oskar Roidl, Heinz Roller & Siegfried Sattelberger: *Vanadium and Vanadium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2002 Teoksen verkkoversio Viitattu 11.11.2010
4. ↑  S. Gangolli: *The Dictionary of Substances and Their Effects*, s. 271. RSC Publishing, 1999. ISBN 978-0-85404-813-7. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.11.2010). (englanniksi)
Richard Emerson Smith vuonna 2009
**Richard Emerson "Dick" Smith** (26. kesäkuuta 1922 New York – 30. heinäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu maskeeraaja.
Smith opiskeli Yalen yliopistossa pääaineenaan eläintiede. Viimeisenä opiskeluvuotenaan hän omistautui teatterimaskeeraukselle ja aloitti työskentelyn Yalen teatteriryhmässä. Vuosina 1945–1959 hän työskenteli NBC:n päämaskeeraajana. Smith ja Paul LeBlanc saivat parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnon vuoden 1984 elokuvasta *Amadeus*. Vuonna 2012 Smith sai Oscar-kunniapalkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Colton, David: Movie makeup master Dick Smith dies at 92  31.7.2014. USA Today. Viitattu 6.8.2014.
2. ↑  Dick Smith, 'godfather of make-up', dies aged 92  31.7.2014. BBC News. Viitattu 6.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Dick Smith Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Siwan Ammonin temppelin rauniot.
**Ammonin oraakkeli** oli antiikin aikainen Ammon-jumalan oraakkeli, joka toimi nykyisellä Siwan keitaalla Egyptissä. Kreikkalaiset yhdistivät Ammonin Zeukseen, ja siksi oraakkelia on kutsuttu myös *Zeus Ammonin oraakkeliksi*.

Oraakkeli toimi pyhäkössä, joka oli rakennettu keinotekoiselle, noin 30 metriä ympäristöään korkeammalle kukkulalle. Paikka tunnetaan nykyisin nimellä *Aghurmi*. Temppelin edustalla oli noin 22 x 11 metrin kokoinen esipiha. Temppelirakennus koostui kolmesta peräkkäisestä huoneesta.

Kreikkalaisessa mytologiassa sekä Herakles että Perseus olivat käyneet kysymässä neuvoa oraakkelilta. Oraakkelia pidettiin erehtymättömänä. Historiassa Ammonin oraakkeli tunnetaan erityisesti siitä, että Aleksanteri Suuri kävi sen luona vuonna 331 eaa. sen jälkeen kun oli vallannut Egyptin, ja ennen itään suuntautuneen sotaretkensä jatkamista. Aleksanterin kerrotaan halunneen kysyä, onko hän Filippoksen vai Zeuksen poika, ja onko hän voittamaton. Oraakkelin kerrotaan julistaneen Aleksanterin Zeuksen pojaksi.

Todellisuudessa ei ole varmuutta siitä, mitä Aleksanteri kysyi ja mitä oraakkeli vastasi. Se sen sijaan on varmaa, että käynnin jälkeen Aleksanteri piti itseään Zeuksen poikana. Plutarkhoksen mukaan oraakkelipappi olisi puhunut vajavaista kreikkaa, ja halutessaan sanoa *ō paidion* (ὦ παιδίον, "oi poikani") olikin lausunut vahingossa *ō paidios* (ὦ παιδίος = ὦ παι Διός, *ō pai Dios*, "oi Zeuksen poika"). Joka tapauksessa Aleksanteri oli saamaansa vastaukseen tyytyväinen, ja se vaikuttaa vahvistaneen hänen aiemmat käsityksensä itsestään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lendering, Jona: Oracle of Ammon *Livius.org*. Viitattu 7.12.2020.
2. 1 2 3  Wasson, Donald L.: Alexander the Great as a God *Ancient History Encyclopedia*. Viitattu 7.12.2020.
3. ↑  Larsen, Jakob A. O.: Alexander at the Oracle of Ammon.  *Classical Philology*, Jan. 1932, 27. vsk, nro 1, s. 70–75. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Fredricksmeyer, Ernst A.: Alexander, Zeus Ammon, and the Conquest of Asia.  *Transactions of the American Philological Association (1974–2014)*, 1991, 121. vsk, s. 199–214. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Lendering, Jona: Arrian on Alexander visits Siwa *Livius.org*. Viitattu 7.12.2020.
6. ↑  Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Aleksanteri 27.5. (kreik.) (engl. käännös)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ammonin oraakkeli** Wikimedia Commonsissa
**Fuksianpunainen** tai **fuksia** on väri, joka on sävyltään vaaleanpunaisen ja violetin sekoitus, ja se on saanut nimensä verenpisaroiden suvun (*Fuchsia*) tieteellisestä nimestä. Värin nimenä fuksianpunaista (engl. *fuchsia*) alettiin käyttää Britanniassa vuonna 1892. HTML-väreissä fuksianpunainen on saman värinen kuin magenta (M), jota nimitystä käytetään yhdestä CMYK-värinmuodostuksen pääväreistä. CMYK-väreillä luodaan nelivärikuvia muun muassa väritulostimilla. Magenta on vihreän käänteisväri. Tämä värisävy puuttuu valon kirjosta. Näemme sen silloin, kun näköjärjestelmän pitkäaaltoisille punaisille ja lyhytaaltoisille sinisille valoille herkät näkösolut ovat aktiivisia.

Verenpisaran kukkia

Värikoordinaatit
----------------

* heksadesimaalimuodossa #FF00FF
* RGB muodossa R:255, G:0, B:255
* HSV-muodossa H:300, S:255, V:255

Katso myös
----------

* Magenta
* Purppura
* Fuksiini

Lähteet
-------

1. ↑  Maerz and Paul A Dictionary of Color New York:1930 McGraw-Hill--Page 195; Color Sample of Fuchsia Page 123 Plate 50 Color Sample I 12

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Fuksianpunainen** Wikimedia Commonsissa
**Bookwell Oy** on vuonna 1860 perustettu suomalainen kirjapaino, entinen WSOY:n kirjapaino, joka toimii Porvoossa ja Juvalla. Se markkinoi ja tuottaa kirjojen painopalveluita sekä kotimaahan että ulkomaille muun muassa Skandinaviaan ja Venäjälle. Vuonna 2010 Bookwell painoi yli 16 miljoonaa kirjaa, ja sen palveluksessa oli 270 työntekijää. Bookwellillä on digipaino Jyväskylässä, sitomo Porvoossa ja yksivärilinja Juvalla. Joulukuun 2009 alussa Bookwell yhdistyi myös vanhat perinteet omaavan Gummerus Kirjapainon kanssa. 
Kariston kirjapainon Bookwell osti marraskuussa 2012 ja tiedotti joulukuussa kirjapainon lopettamisesta kevään 2013 jälkeen. Marraskuussa 2015 Spektri Production osti Bookwellin koko osakekannan, sisältäen Sanoman enemmistön sekä vähemmistöosuudet Gummerukselta ja Karistolta.

Historia
--------

Ensimmäinen painotyö vuonna 1860 oli kortti, jossa Leopold Söderström kertoi poikansa Wernerin, pienen kirjanpainajan, syntyneen. Aluksi kirjapainon tuotannosta tärkeän osan muodostivat muun muassa Runebergin ja Topeliuksen kirjat. Painon perustamisen aikoihin painettiin kirjojen lisäksi myös Suomen kolmanneksi vanhinta sanomalehteä Borgåbladetia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kariston kirjapaino lopetetaan Hämeenlinnassa, Yle.fi, uutiset, viitattu 20.12.2012
2. ↑  Bookwell Saarijärven Offsetin omistajille, Print&Media, viitattu 6.11.2015

Aiheesta muualla
----------------

* www.bookwell.fi
**BMW E30** on BMW 3-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1982–1993. Se korvasi edeltäneen E21-mallin ja seuraajaksi tuli E36. BMW E30 -mallin perusrakenteeseen perustuu myös avoauto BMW Z1.

BMW 3-sarja (E30) 1982–1993
---------------------------

BMW 3-sarja uudistui täysin vuoden 1982 lopussa. Ulkoiset muutokset edeltäjään verrattuna olivat kuitenkin vain pieniä. Suurin tekninen uudistus tehtiin takajousitukseen. Työn laatu oli yksityiskohtia myöten korkeatasoista ja ohjaamoergonomiassa uusi 3-sarja oli edelläkävijä. 3-sarjan hinnat olivat lähes Mercedes-Benzin tasolla, ja erityisesti suurempien moottorien lisähinnat olivat hyvin korkeita. Aluksi mallivaihtoehdot olivat 316 (90 hv), 318i (105 hv), 320i (125 hv) ja 323i (139 hv).

Täysin uutena korimallina 3-sarjaan esiteltiin neliovinen sedan vuonna 1984. Sekin oli kuitenkin kaksiovisen tavoin takaistuintiloiltaan varsin ahdas.

Neliovinen BMW 318i.
Vuonna 1985 malli 323i korvattiin 171-hevosvoimaisella 325i:llä. Markkinoille tulivat samaan aikaan myös nelivetoinen 325iX ja dieselmalli 324d. Kaikkein suorituskykyisin malli M3 esiteltiin syksyllä 1985. M3-mallissa oli nelisylinterinen 2,3-litrainen 200 hevosvoiman tehon tuottava moottori.

BMW E30 Cabriolet
Alkuvuodesta 1987 myös 3-sarjaan saatiin 2,4-litrainen turbodiesel.

BMW E30 Touring
Syksyllä 1987 esiteltiin ensimmäinen 3-sarjan farmarimalli, joka oli nimeltään Touring. Farmari oli aluksi saatavana malleina 320i, 325i ja 324td. Myöhemmin valikoima täydentyi 318i:llä ja 316i:llä. Tavaratila Touringissa ei ollut erityisen suuri.

Vuosimallin 1988 3-sarjaa uudistettiin kevyesti. Muutoksia tehtiin esimerkiksi puskureihin ja takavaloihin. Ajovaloihin tuli uusi ellipsoiditekniikka. 318i-malliin tuli uusi suorituskykyisempi ja taloudellisempi M40-moottori, jossa on hyödynnetty V12-moottorin teknisiä ratkaisuja. Uuden moottorin teho oli 115 hevosvoimaa.

BMW M3 E30
Keväällä 1988 1,8 litran kaasutinmoottorilla varustettu 316 korvattiin 1,6-litraisella M40-moottorilla varustetulla 316i:llä. Tehoa oli 102 hevosvoimaa ja vääntö kasvoi vanhaan moottoriin verrattuna huomattavasti. Syksyllä 1989 esiteltiin urheilullinen 318iS, jossa oli 136-hevosvoimainen neliventtiilimoottori.

Lähteet
-------

1. ↑  Viikon käytetty: vuoden 1990 BMW Z1 *Tekniikan Maailma*.  9.10.2015. Viitattu 4.12.2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  BMW 300 1982–1993 Ajovalo.net. Viitattu 20.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **BMW 3-sarja (E30)** Wikimedia Commonsissa