recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ithyfallikos** (m.kreik. ἰθυφαλλικός < ἰθύφαλλος, *ithyfallos*, "erektiossa oleva fallos", lat. *ithyphallicus*) on runomitta, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se on saanut nimensä siitä, että sitä käytettiin alun perin hymneissä, joita laulettiin Bakkhokselle omistetuissa juhlissa falloksia kannettaessa.

Ithyfallinen säe koostuu kolmesta trokeejalasta, toisin sanoen se on trokeinen tripodia. Sen kaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):

,,
Roomalaisessa runoudessa ithyfallikosta käytti erityisesti Plautus.

Lähteet
-------

1. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἰθυφαλλικός *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
2. ↑  Liddell, Henry George & Scott, Robert: ἰθύφαλλος *A Greek-English Lexicon*.  1940. Oxford:  Clarendon Press / Perseus Digital Library, Tufts University.  (englanniksi)
3. 1 2  Boldrini, Sandro: *Prosodie und Metrik der Römer*, s. 112. Teubner Studienbücher. Kääntäjä Bruno W. Häuptli. Walter de Gruyter, 1999. ISBN 3110953331. Teoksen verkkoversio.
**Sue Harrison** (s. 1950) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka teokset kuvaavat alkuperäiskansojen elämää esihistoriallisella ajalla Amerikan pohjoisilla alueilla.

Sue Harrison on kotoisin Michiganista. Kouluaikoinaan hän opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta. Hän innostui tutkimaan alkuperäiskansoja ja päättikin ryhtyä opiskelemaan kuutta Amerikan alkuperäiskieltä. Lisäksi hän opiskeli arkeologiaa, antropologiaa ja maantiedettä.

Hän on saavuttanut kirjoillaan valtavan suosion. Harrison kirjoittaa kirjojaan asiantuntevasti ja uskottavasti. Häntä onkin kiitetty siitä ja myös kerronnan elävyydestä.

Hänen kirjojaan on ilmestynyt 18 maassa Euroopassa ja Aasiassa.

Teoksia
-------

**Ensimmäiset ihmiset -trilogia:**

1. Äiti maa, isä taivas (*Mother Earth, Father Sky*, 1990)
2. Sisar kuu (*My Sister the Moon*, 1992)
3. Veli tuuli (*Brother Wind*, 1994)

**Tarinankertoja-trilogia:**

1. Jokien laulu (*Song of the River*, 1998)
2. Tuulten viesti (*Cry of the Wind*, 1998)
3. Tähtien kutsu (C*all Down the Stars*, 2001)

Lähteet
-------

1. ↑  Sue Harrison Fantastic Fiction. Viitattu 30.5.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Yhdysvallat
* Japani
* Australia
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Jäälin hautausmaa** on Oulun seurakuntayhtymän hautausmaa, joka sijaitsee Kiimingin seurakunnan alueella Oulun Jäälinkylän kaupunginosassa.

Ennen Jäälin hautausmaan avaamista Kiimingin seurakunnan vainajat haudattiin Kiimingin kirkon ympärille. 1800-luvun loppupuolella kirkkomaa kävi kuitenkin pieneksi. Lisäksi ongelmia aiheutti kirkon ympäristön kivinen maaperä. Seurakunnalla ei ollut haudankaivajaa, joten omaiset kaivoivat haudat itse. Haudat jäivät usein liian mataliksi, mistä seurasi hajuhaittoja. Ensimmäinen haudankaivaja palkattiin seurakuntaan vasta 1891.

Hautausmaiden sijoittaminen kirkonkylien ulkopuolelle yleistyi samaan aikaan, kun Kiimingin seurakunta alkoi suunnitella uutta hautausmaata. Kirkonkokous valitsi vuonna 1889 uuden hautausmaan paikaksi Honkimaan metsäsaran, mutta nykyinen hautausmaan paikka valittiin kuitenkin, kun talollinen Pekka Putkonen tarjosi edullisesti kahden tynnyrinalan palstaa Jäälin Tolpankankaalta. Kauppa toteutui toukokuussa 1890, hautausmaan alue raivattiin ja hautausmaan vihki kirkkoherran apulainen F. F. Alcenius 1. marraskuuta 1890. Ensimmäinen Jäälin hautausmaahan haudattu vainaja on 14. joulukuuta 1890 haudattu jahtivoudin tytär Augusta Tuohino.

Seurakunta hankki lisäaluetta hautausmaalle 1923, mutta se otettiin käyttöön vasta 1933. Hautausmaan tienpuoleinen betonitolppainen aita rakennettiin 1938. Ruumiiden siunaaminen tapahtui edelleen pääasiassa kirkossa tai kirkkomaalla. Hautausmaalle suunniteltiin 1950-luvulla siunauskappelia, mutta varojen puutteen vuoksi sitä ei rakennettu. Jäälin hautausmaa oli pitkään seurakunnan ainoa käytössä oleva hautausmaa, kunnes kirkonkylän vanha hautausmaa otettiin uudelleen käyttöön 1960-luvun alussa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jäälin hautausmaa Oulu:  Oulun seurakuntayhtymä. Viitattu 7.2.2016.
2. ↑  *Oulun opaskartta*. Oulu: Oulun kaupunki, yhdyskunta- ja ympäristöpalvelut, 24.1.2016.  Karttatie - Oulun seudun karttapalvelu (viitattu 7.2.2016)
3. ↑  Seurakunnat ja seurakuntayhtymä Oulu:  Oulun seurakuntayhtymä. Viitattu 7.2.2016.
4. 1 2 3  Pelkonen, Hannu: *Kiimingin seurakunnan historia*, s. 96–99. Kuusamo: Koillissanomat Oy, 1981. ISBN 951-99350-4-5.
5. ↑  *Pohjois-Pohjanmaan kulttuurihistoriallisesti merkittävät kohteet Osa 1.*, s. 96, 100. Pohjois-Pohjanmaan Seutukaavaliiton Julkaisu A:115. Oulu: Pohjois-Pohjanmaan Seutukaavaliitto, 1993. ISBN 951-9328-53-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jäälin hautausmaa** Wikimedia Commonsissa
Puttgardenin satama
Autolautta *Prins Richard* Puttgardenin satamassa. Skandinaavien suosima kauppakeskus Portcenter kuvassa oikealla.
Satelliittikuva Vogelfluglinie-reitistä
**Puttgarden** on noin 500 asukkaan taajama Itämeren rannalla Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Se sijaitsee Fehmarnin saaren pohjoisosassa ja on yksi Fehmarnin kaupunginosista. Puttgarden tunnetaan eritoten autolauttasatamastaan (Fährhafen Puttgarden), joka on osa Vogelfluglinie-nimistä reittiä.

Historia
--------

Puttgarden oli jo 1000-luvulla merkittävä liikennekeskus Pohjois-Saksan ja Skandinavian välillä. Skandinaavien pyhiinvaellusreitti kulki Fehrmarninsalmen yli Puttgardenin kautta Cismarin luostariin ja edelleen Lyypekkiin. Puttgardeniin perustettiin Fehmarnin saaren varhaisin kristillinen rakennus *Peter-Pauls-Kapelle*. Se mainitaan aikakirjoissa ensi kerran vuonna 1198. Ruotsalaisjoukot tuhosivat kappelin 1644. Nykyisin kappelia muistetaan nimityksin *Kapellenkuhl* ja *Landwiese*. Puttgardenin junalauttasatama otettiin käyttöön samaan aikaan Fehmarnsundin sillan kanssa vuonna 1963. Satama sijaitsee noin kilometrin päässä Puttgardenin taajamasta.
Nimi Puttgarden tarkoittaa luultavasti *Unter der Burg*; taustalla ovat muinaiskirkkoslaavin sanat *pod* (*unter*, alla) ja *gard* (*Burg*, linna).

Rakennelmia
-----------

Puttgardenin maamerkki on 115 metriä korkea Deutsche Telekom AG:n linkkitorni. Alkuvuodesta 2011 on suunnitteilla ollut 17,6-kilometrinen merenalainen tunneli, joka yhdistäisi Puttgardenin Fehrmarninsalmen yli tanskalaiseen Rødbyn kylään. Alun perin yhteydeksi kaavailtiin 19-kilometristä siltaa, joka oli määrä rakentaa vuosina 2011–2018.

Lähteet
-------

* Puttgarden.net

### Viitteet

1. 1 2 3
2. ↑  Pastor (Richard) Trede: *Die St. Nikolai-Kirche zu Burg auf Fehmarn: Ihre Geschichte – ihr Inventarium – ihre Häuser und Kapellen – ihre Diener*. Kirchengemeinde Burg auf Fehmarn, Burg auf Fehmarn 1985, 4. Neuauflage mit Zusätzen von Pastor Voß, sivu 5

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Puttgarden** Wikimedia Commonsissa
**Putti ja pilvilaivat** on Marjatta Kurenniemen kirjoittama lastenromaani. Se julkaistiin vuonna 1987, ja sen on kuvittanut Maija Karma. Kirjasta on julkaistu vuonna 1989 Riitta-Anneli Forssin lukema äänikirja c-kasetteina. Vuonna 2017 äänikirja julkaistiin MP3-versiona.

Kirjan päähenkilö on Onneli ja Anneli -kirjoista tuttu Putti Vaaksanheimo. Onneli, Anneli ja muut Ruusukujan asukkaat ovat myös mukana kirjan tapahtumissa. Kirjassa *Onneli, Anneli ja nukutuskello* esiin noussut luonnonsuojeluteema jatkuu tässä kirjassa.

Juoni
-----

Moneen kuukauteen ei ole satanut pisaraakaan vettä. Kuivuus ei vaivaa ainoastaan Kissanmintun kaupunkia, vaan koko maailmaa. Taivaalla on kyllä pilviä, jotka toisinaan ovat tummia ja raskaita vedestä, mutta ne pudottavat vesilastinsa ukkosmyrskyissä merelle.

Ruusukujalla on yhtä kuivaa kuin muuallakin, ja Tingelistangelis-puutarhan erikoiset kasvit ovat vaarassa kuolla kokonaan. Putti Vaaksanheimo kuljeskelee eräänä päivänä tylsistyneenä puutarhassa ja huomaa punaisen ilmapallon, joka on vappuna ollut liian pieni korjattavaksi ja jäänyt penkkiin. Putti päättää leikata linkkuveitsellään pallon irti. Pallo ei ole kovin suuri, mutta riittävän voimakas tempaisemaan pienen Putin ilmaan. Pallo kuljettaa Putin pilviin saakka, missä hänet napataan kiinni.

Putti on päätynyt pilvilaivaan, joka on kuningas Cumuluksen laivastoon kuuluva Lumilintu. Putti haluaisi palata kotiinsa, jossa häntä kaivataankin jo kovasti. Paluu voi kuitenkin olla mahdoton – pilvilaiva kulkee tuulten mukana eikä välttämättä osu enää koskaan Kissanmintun kaupungin kohdalle. Laivan merimiehet ovat ystävällistä porukkaa ja ottavat Putin joukkoonsa. Lumilintu kuljettaa mukanaan lumilastia, joka lämpimille seuduille tultaessa alkaa sulaa vedeksi. Lasti on tarkoitus pudottaa kuivuudesta kärsiville Afrikan aavikoille. 

Matkan edetessä Putille selviää, miksei sadetta ole saatu aikoihin. Lunta ja vettä kuljettavia pilvilaivoja ahdistelee rosvolaiva Nokisiipi. Sen miehistö ryöstää rahtialuksia ja pakottaa ne pudottamaan lastinsa mereen. Nokisiiven kapteeni on maan asukas, joka on viekkaudella varastanut alukseen hallintaansa. Lumilintu joutuu hyökkäyksen kohteeksi, ja Putti hämmästyy tunnistaessaan kapteenin. Tämä on entinen orpokodin johtaja Minna Pinna, jonka Ruusukujan asukkaat lennättivät taivaalle jättiläisilmapallon avulla. Putti ei tälläkään kertaa jää toimettomaksi vaan keksii konstit, joilla pelastaa uudet ystävänsä ja samalla kukistaa rosvojoukon.

Lähteet
-------

1. ↑  Putti ja pilvilaivat Finna.fi.  Arkistoitu 28.3.2018. Viitattu 28.3.2018.
2. ↑  Putti ja pilvilaivat WSOY. Viitattu 28.3.2018.
**Unknown Pleasures** on brittiläisen yhtyeen Joy Divisionin kesäkuussa 1979 julkaistu esikoisalbumi.

Julkaisuaikanaan albumi herätti kiinnostusta lähinnä ainoastaan yhtyeen kotimaassaan Isossa-Britanniassa, mutta vasta myöhemmin ainoastaan singleinä julkaistut "Love Will Tear Us Apart" ja "Transmission" nostivat myös *Unknown Pleasures* -albumin ja yhtyeen mainetta muuallakin maailmalla. Albumin tunnetuinta antia ovat klassikoiksi muodostuneet "She’s Lost Control" ja "Shadowplay". Myös "New Dawn Fades" ja "Disorder" ovat jossain määrin tunnettuja.*lähde?*

Mistään albumin kappaleesta ei ole julkaistu singleä, mutta "She’s Lost Control" on julkaistu "Atmosphere"-singlen B-puolena uudestaan nauhoitettuna.*lähde?*

Albumi oli myös ainut yhtyeen aikana julkaistu studioalbumi, sillä laulaja Ian Curtis teki itsemurhan keväällä 1980 ennen yhtyeen toisen albumin *Closerin* julkaisua.*lähde?*

Albumista julkaistiin vuonna 2007 erikoisversio, joka sisälsi albumin lisäksi bonusalbumin. Bonusalbumilla on muun muassa varhaisia versioita albumin kappaleista sekä muista raidoista, jotka päätyivät muihin yhtyeen julkaisuihin.*lähde?*

Kappaleet
---------

1. Disorder – 3.32
2. Day of the Lords – 4.50
3. Candidate – 3.05
4. Insight – 4.29
5. New Dawn Fades – 4.48
6. She’s Lost Control – 3.57
7. Shadowplay – 3.56
8. Wilderness – 2.38
9. Interzone – 2.16
10. I Remember Nothing – 5.52

### Vuoden 2007 bonusalbumi

1. Dead Souls – 4.25
2. The Only Mistake – 4.12
3. Insight – 3.52
4. Candidate – 2.08
5. Wilderness – 2.32
6. She’s Lost Control – 3.47
7. Shadowplay – 3.35
8. Disorder – 3.29
9. Interzone – 2.05
10. Atrocity Exhibition – 6.14
11. Novelty – 4.29
12. Transmission – 3.50

Arvostelut
----------

* AllMusic: 5/5 tähteä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Raggett, Ned: Joy Division - Unknown Pleasures AllMusic. Viitattu 21.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Unknown Pleasures in Details (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Ian Curtis and Joy Division Fans Club (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Oscar-elokuvaa. Muita merkityksistä katso täsmennyssivua.*

**Oscar** on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosaa esittää Sylvester Stallone. Elokuva ei menestynyt teattereissa.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Gangsteri Angelo "Snaps" Provolone lupaa kuolevalle isälleen omistaa elämänsä rikollisuudelle ja mafialle. Kuukausia myöhemmin Snaps lähtee pankinryöstöön, ja tästä alkaa hurja ja naurettava tapahtumasarja.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Sylvester Stallone  | … |  Angelo "Snaps" Provolone
  |
|  Peter Riegert  | … |  Aldo
  |
|  Kurtwood Smith  | … |  Mr. Toomey
  |
|  Chazz Palminteri  | … |  Connie
  |

Arvioita
--------

*Video-oppaassa* vuodelta 1994 Olavi Similä pitää Stallonen roolityötä yllättävän hauskana muutoin sujuvassa mutta särmättömässä komediassa. Hän antaa *Oscarille* kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "hyvä".

Lähteet
-------

1. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
**L’Unità** oli italialainen lehti, joka alkujaan perustettiin Italian kommunistisen puolueen äänenkannattajaksi. Se on ollut myös kommunistipuolueen seuraajien äänenkannattaja. Lehden ilmestyminen päättyi 31. heinäkuuta 2014. Uutta alkua sille yritettiin 30. kesäkuuta 2015, mutta lakkasi uudestaan 3. kesäkuuta 2017. Lehti oltiin lakkauttamassa jo vuonna 2000, jolloin päätoimittaja Giuseppe Caldarola totesi, että velat nujertavat sen.

Lehden perusti 1924 Antonio Gramsci. Ennen toista maailmansotaa se oli fasismin vastaisessa rintamassa ja joutui painumaan maan alle sodan viimeisinä vuosina. Vuonna 1944 se alkoi jälleen ilmestyä julkisesti, ja radikaaliliikkeiden 1970-luku oli sen kulta-aikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Italian newspaper L'Unita to close, (Arkistoitu – Internet Archive) Euronews 31.7.2014, viitattu 30.3.2018 (englanniksi)
2. ↑  Journalists revolt at L'Unita against proposed lay offs, Italianside 12.1.2017, viitattu 30.3.2018 (englanniksi)
3. ↑  Editoria. Chiude l'Unità. I lavoratori: così si calpesta una storia, Rai News 4.6.2017, viitattu 30.3.2018 (italiaksi)
4. 1 2  L'Unita, Leftist Italian Paper, Halts Publication, New York Times 29.7.2000, viitattu 30.3.2018 (englanniksi)
**Itke, rakastettu maa** (*Cry, the Beloved Country*) on Zoltan Kordan ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1951, joka perustuu eteläafrikkalaisen Alan Patonin suomeksikin ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin. Kirjailija laati romaaninsa pohjalta käsikirjoituksen yhdessä John Howard Lawsonin kanssa, vaikka Lawsonia ei alun perin mainittu tekijänä.

Juoni
-----

Etelä-Afrikan kylässä vanhan mustaihoisen papin Stephen Kumalon omaiset ovat yksi kerrallaan lähteneet kylästä Johannesburgiin, eikä heistä ole kuulunut sen koommin mitään. Vanhus lähtee kotoaan etsimään heitä. Johannesburgissa hän löytääkin veljensä, josta on tullut vieras ihminen. Sisarensa hän löytää prostituoituna, poikansa vankilasta syytettynä valkoisen miehen murhasta.

Vastaanotto ja jälkimaine
-------------------------

Elokuva voitti Pronssisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla ja oli Cannesissa ehdolla Kultaisen palmun saajaksi. 

*The New York Timesin* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Uusintaversio
-------------

Vuonna 1995 tuotiin ensi-iltaan eteläafrikkalainen uusintaversio elokuvasta. Sen on ohjannut Darrell James Roodt, ja sen pääosia näyttelevät James Earl Jones ja Richard Harris.

Lähteet
-------

1. ↑  The Best 1,000 Movies Ever Made. (Perustuu teokseen *The New York Times Guide to the Best 1,000 Movies Ever Made*, St. Martin's Griffin 2004.) *The New York Times*.  Arkistoitu 11.7.2016. Viitattu 21.8.2017. (englanniksi)
2. ↑  *Cry the Beloved Country* Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* *Itke rakastettu maa (vuoden 1951 elokuva)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Itke rakastettu maa (vuoden 1951 elokuva)* Elonetissä.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cry, the Beloved Country (1951 film)
Näkymä Tasco ProPoint -punapistetähtäimen läpi. Koska etulasi joutuu heijastamaan osan valosta takaisin, näkymä on tähtäimen läpi tummempi.Yksinkertaisin punapistetähtäin rakentuu puoliläpäisevästä ikkunasta ja punaisesta ledistä sen ja silmän välissä.
**Punapistetähtäin** on yleensä paristovirralla toimiva heijastintähtäin, joka luo tähtäinnäkymään punaisen tai vihreän pisteen tai ristin. Tähtäin perustuu puoliläpäisevään peiliin, joka toimii tähtäysikkunana. Ampujan silmään heijastuu peilin kautta samalla myös pieni led-valo, joka muodostaa tähtäinnäkymän keskelle valopisteen. 2000-luvulla on ilmestynyt markkinoille myös ilman paristoja toimivia punapistetähtäimiä, joissa luonnonvalo kerätään valokuidulla yhdeksi, kirkkaammaksi pisteeksi.

Punapistetähtäimen etuna on ennen kaikkea tähtäyksen nopeus ja se on parhaimmillaan lyhyillä, alle 100 metrin etäisyyksillä. Sitä käyttävät paitsi sotilaat, myös haulikolla metsästäjät ja pistooliampujat. Punapistetähtäin helpottaa ampumista molemmat silmät auki. Punapisteen koko ilman suurennusta olevissa tähtäimissä on tyypillisesti 2-8 kulmaminuuttia. Mitä tarkempi ase on ja mitä kauemmas sillä halutaan ampua, sitä pienemmän pisteen pitää olla. 

Muita hyviä puolia ovat vapaa näkökenttä ja tähtäimen mielivaltainen sijoittamisetäisyys silmästä. Sekä se, ettei parallaksivirhettä ole. Punapistetähtäin on myös erittäin pienikokoinen ja kevyt, ja sen iskunkestävyys on kiikaritähtäintä huomattavasti parempi. Vedenpitävyys on joissain malleissa rajoittava tekijä, mutta varsinkaan sotilasmallit eivät tästä ongelmasta kärsi.

Käytännön näkökohtia
--------------------

Punapistetähtäin voi olla avuksi silloin, kun dominoiva silmä on eriparia kätisyyden kanssa. Punapisteellä on nopeampi tähdätä kuin esimerkiksi kiikarilla, sillä se ei yleensä suurenna kohdetta ollenkaan ja näkökenttä on siksi laajempi. Optisena tähtäimenä sitä pitää suojata sateella ja pakkasella. Hämärässä, vaikka piste voi näkyä paljon paremmin, kuin aseessa olevat avotähtäimet, puoliläpäisevän linssin takia näkökenttä tähtäimen läpi on väistämättä pimeämpi.

Lähteet
-------

1. ↑  Punapistetähtäimet  22.3.2018. www.kiikaritahtain.fi:  Sissos. Viitattu 11.5.2023.
2. ↑  Juho-Antti Junno: Tukea tähtäämiseen – punapistetähtäin haulikkoon *Metsästys ja kalastus*.  10.6.2021. Viitattu 11.5.2023.
**Punaparatiisimonarkki** (*Terpsiphone rufiventer*) on laajalla alueella läntisessä ja keskisessä Afrikassa elävä varpuslintu. Lajin nykyistä populaation kokoa ei tiedetä, mutta sen uskotaan olevan laskussa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut punaparatiisimonarkin elinvoimaiseksi lajiksi.

Esiintyminen ja elinympäristö
-----------------------------

Punaparatiisimonarkki elää laajalla alueella läntisen ja keskisen Afrikan kosteissa alankometsissä. Lajia tavataan Angolassa, Beninissä, Burkina Fasossa, Gabonissa, Gambiassa, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Kamerunissa, Keniassa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Kongon tasavallassa, Liberiassa, Malissa, Nigeriassa, Norsunluurannikolla, Päiväntasaajan Guineassa, Sambiassa, Senegalissa, Sierra Leonessa, Tansaniassa, Togossa ja Ugandassa. Punaparatiisimonarkin alalaji *Terpsiphone rufiventer smithii* laskettiin aiemmin omaksi lajikseen. Se on São Tomén saaresta lounaaseen sijaitsevan pienen Päiväntasaajan Guinealle kuuluvan Annobónin saaren kotoperäinen laji.

Annobónilla elävän *Terpsiphone rufiventer smithii* -alalajin elinympäristöä saattavat uhata metsien raivaaminen ja muuttaminen öljypalmun, sokeriruo’on ja hedelmien viljelyä varten.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  BirdLife International: *Terpsiphone rufiventer* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 28.1.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia lajista African Bird Clubin sivuilla[vanhentunut linkki] (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q165856
* Wikispecies: Terpsiphone rufiventer
* BirdLife: 22731073
* BOLD: 118034
* CoL: 7BRLX
* BOW: bhpfly1
* eBird: bhpfly1
* Euring: 23000
* GBIF: 2486679
* iNaturalist: 8363
* IRMNG: 10219140
* ITIS: 563370
* IUCN: 22731073
* NCBI: 570459
* Xeno-canto: Terpsiphone-rufiventer

 |

 |
**Adam Korpak** (s. 1936 Krakova, Puola) on Suomessa asuva puolalaissyntyinen graafikko, valokuvaaja, taidemaalari ja kirjailija.

Korpak valmistui Krakovan Taideakatemiasta. Hän muutti Suomeen vuonna 1974 sisustusarkkitehti Antti Nurmesniemen kutsusta. Hän työskenteli kolme vuotta Nurmesniemen arkkitehtitoimistossa ja on sen jälkeen tehnyt kirjankansia Otavalle, kaikkiaan noin 150. Korpak tunnetaan Suomessa ennen kaikkea *Helsingin Sanomien* mielipidesivulle vuosina 1986–2017 tekemistään piirroksista, jotka kuvittivat ja kommentoivat lehden lukijakirjeitä. Hän asuu Kemiönsaaren Västanfjärdissä.

Lehtipiirrostensa lisäksi Korpak on kuvittanut Suomessa ja Puolassa julisteita ja kirjoja sekä sisustussuunnittelua. Hän on pitänyt näyttelyitä piirustuksistaan, maalauksistaan ja kuvituksistaan Suomessa, Puolassa ja muualla Euroopassa. Korpak on edustanut Suomea EU:n sanomalehtipiirtäjien poliittisen satiirin näyttelyssä.

Kirjoja
-------

* Nieminen, Kai & Korpak, Adam & Lönnrot, Elias: *Kalevala 1999*. Elias Lönnrotin vuoden 1849 Kalevalan pohjalta kirjoittanut Kai Nieminen ja kuvittanut Adam Korpak. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1999. ISBN 951-746-055-4
* *Remanent* (2004), kokoelma satiirisia piirroksia
* *Aforyzmy przy goleniu* (Puolassa 2011), aforismikokoelma
* *Okruchy czasu* (Puolassa 2011), runokokoelma

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paloposki, Päivi: Adam Korpak *Idäntutkimus*.  1/2013.  Arkistoitu 24.6.2016. Viitattu 29.5.2016.
2. 1 2  Frilander, Aino: Adam Korpak kuvitti Hesaria 31 vuoden ajan ja kertoo nyt, mitä mielipidepalstan lukeminen vuosikymmenien ajan tekee ihmiselle (maksullinen artikkeli) *Helsingin Sanomat*.  30.12.2017. Viitattu 1.1.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Yhdysvaltalainen sirpalekranaatti eli "fragmentation grenade" M-61 vuodelta 1969.
**Fragging** on englannin kielen käsikranaattia (engl. *fragmentation grenade*) tarkoittavasta sotilasslangisanasta *frag* johdettu termi, jolla viitataan omien esimiesten murhiin käsikranaatein tai laajemmin määriteltynä muillakin tavoin Yhdysvaltain asevoimissa. Termi tuli tunnetuksi Vietnamin sodan aikana.

Yhdysvaltojen asevoimissa tapauksia, joissa alaiset ovat tappaneet esimiehiään, on esiintynyt Yhdysvaltain asevoimissa jo vapaussodasta lähtien. Täydellisiä tilastoja ei pidetty, mutta ilmiö oli kuitenkin suhteellisen harvinainen aina Vietnamin sotaan saakka, jonka aikana termi tuli tunnetuksi. Ilmiön tunnetuimmassa muodossa alaiset surmasivat esimiehensä öisin näiden nukkuessa heittämällä nukkumapaikalle sirpalekranaatin, jota englanninkielinen ilmaus "fragmentation grenade" tarkoittaa. Termillä kuitenkin alettiin viitata myös esimerkiksi ampumalla tai yliajamalla tehtyihin tahallisiin surmaamisiin. Eniten näitä tapahtui vuosien 1968 ja 1972 välillä; erityisen yleisiä ne olivat takalinjan joukoissa. Tapauksia ilmeni sekä armeijassa että merijalkaväessä. Ongelma ei ollut marginaalinen, sillä Yhdysvaltojen asevoimien arvioiden mukaan Vietnamin sodassa sai tapauksien seurauksena vuosina 1970–1971 surmansa noin 60 armeijan esimiestä. Kaikkiaan tapauksia tai niiksi epäiltyjä oli 830, joista 333 vuonna 1971. Suuri osa amerikkalaisjoukoista vedettiin pois Vietnamista vuonna 1972, minkä jälkeen myös tapaukset harvinaistuivat.

Fragging-ilmiölle on esitetty useita eri syitä. Yhdysvallat oli yhteiskunnallisessa myllerryksessä. Se yhdistyi Vietnamissa asevoimien usein kehnoon organisaatiokykyyn, joka heijastui monesti yksiköiden heikkona suorituskykynä ja huonona johtamisena. Sodassa esiin nousseita yhteiskunnallisia ongelmia olivat esimerkiksi sodan vastustus, rotuajattelu ja huumeiden käyttö. Johtokykyä heikensivät myös käytäntö pitää sotilaita Vietnamissa 12 kuukauden jaksoissa kerrallaan sekä tapa siirtää esimiehiä paikasta toiseen heidän Vietnamissa ollessaan. Tällaiset toimintatavat heikensivät yhteishengen kehittymistä esimiesten ja alaisten välillä. Näin asevoimien sisäinen kriisi johti fraggingin kaltaisiin ilmiöihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  John Whiteclay Chambers II: *The Oxford Companion to American Military History*, s. 279. Oxford University Press, 1999. ISBN 0-19-507198-0. (englanniksi)
2. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 10/2013, s.10
**Asha'man** on miespuolinen kanavoimaan pystyvä henkilö *Ajan pyörä* -fantasiakirjoissa. Suoraan käännettynä *asha'man* tarkoittaa oikeuden ja totuuden puolesta taistelevaa henkilöä.

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Yleensä kanavoimaan pystyvät miehet tulevat hulluiksi koska *saidin* on saastunut, mutta uudestisyntynyt Lohikäärme, Rand al'Thor, keräsi kokoon joukon kanavoimaan pystyviä miehiä ja muodosti heistä armeijan, joka sai nimen asha'manit. Heidän tukikohtaansa kutsutaan nimellä Musta Torni; se sijaitsee Andorissa, Caemlynin lähellä. Nykyään Rand al'Thor ja Nynaeve al'Meara ovat puhdistaneet Lähteen miehisen puoliskon, eivätkä kanavoivat miehet enää tule hulluiksi, vaikka Valkea torni ei tiedäkään tätä vielä. Viimeksi suomennetuissa osissa ilmenee tosin että puhdaskin *saidin* on hallitavuudeltaan juuri lassotun villihevosen veroinen mahti joka helposti tuhoaa heikot käyttäjänsä.

Sotilas
-------

Kun kanavoimaan pystyvä mies liittyy noviisina Mustaan Torniin, hän saa arvonimen Sotilas; täysin toisin kuin Valkoisessa Tornissa Mustassa opetellaan käyttämään Ainoata Mahtia aseena. Kun Sotilas on oppinut tarttumaan Ainoaan Mahtiin, hänen on tehtävä kaikki askareensa ja työnsä sen avulla. Sotilaat voivat – toisin kuin Aes Sedai -noviisit – poistua Mustan Tornin alueelta, mutta vain Vihkiytyneen tai Asha'manin johdolla. 

Sotilaan tunnus on andorilaisen tyylin mukainen ylös asti napitettu musta takki.

Vihkiytynyt
-----------

Kun Sotilas on oppinut riittävästi Ainoata Mahtia ja yleensäkin sotilaan taitoja, hän saa ylennyksen: hänestä tulee Vihkiytynyt ja sen merkiksi hän saa hopeisen miekkaneulan takkinsa kaulukseen. Tämä arvo ja asema vastaa Aes Sedaiden kelpuutettua – joskin Vihkiytyneen valtuudet ovat laajemmat kuin kelpuutetun.

Asha'man
--------

Vihkiytyneenä olo kestää yksilöllisen ajan; kun Vihkiytynyt on oppinut riittävästi ja ennen muuta löytänyt mahdollisen oman erityistaitonsa, hänet ylennetään varsinaiseksi Asha'maniksi ja hän saa tunnukseksi kullasta tehdyn punaisella emalilla koristellun lohikäärmeneulan toiselle puolelle kaulustaan.

Ero Aes Sedaihin
----------------

Asha'manien ja Aes Sedaiden ero on suurin piirtein miesten ja naisten eroa vastaava; Asha'manit pyrkivät käyttämään Ainoata Mahtia suunnilleen kaikessa, kun Aes Sedait vain ehdottoman tarpeen vaatiessa. 

Monet Asha'manit ovat naimisissa ja käyttävät kaitsijasiteen tapaista sidosta pitääkseen yhtä vaimonsa kanssa; siteen muunnosta käytetään vangittujen Aes Sedaiden kahlitsemiseen.

Asha'manien johtaja on Mazrim Taim, joka käyttää itsestään nimitystä **M'Hael** (vanhalla kielellä **Johtaja**). Hän ei käytä miekka- ja lohikäärmeneuloja vaikka sai sellaiset ensimmäisenä, vaan hänen mustan takkinsa hihoihin on kirjottu hihansuista kyynärpäihin kiertyvät sinikultaiset lohikäärmeet.
| "Vanha nainen hunningolla"Erin |
| --- |
| Singlen "Vanha nainen hunningolla" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Hunningolla* |
|  Julkaistu | 2011 |
|  Tyylilaji | folk, pop |
|  Kesto | 03.17 |
|  Levy-yhtiö | Warner Music Finland |
| Erinin muut singlet |
| "Sarah"2008 | "Vanha nainen hunningolla"2011 | "Popeda"2011 |

"**Vanha nainen hunningolla**" on laulaja Erin Anttilan ensimmäinen single hänen ensimmäiseltä sooloalbumiltaan *Hunningolla*. Single julkaistiin 31. tammikuuta 2011. Kappale on Erinin sanoittama ja säveltämä.

Kappale on ollut Suomen virallisella singlelistalla parhaimmillaan sijalla kahdeksan ja latauslistalla sijalla seitsemän. Kappale on ollut viikon soitetuin kappale sekä Radio Suomessa että paikallisradioissa. Virallisella radiolistalla kappale oli parhaimmillaan yhdeksäs.

20. tammikuuta 2012 järjestyssä Emma-gaalassa kappale oli ehdolla *Vuoden biisi* -kategoriassa, mutta hävisi sen Jukka Pojan esittämälle "Silkkii" -kappaleelle.

Singlen myynti on ylittänyt singlen kultalevyrajan. Singleä myytiin sen julkaisuvuonna yli 6000 kappaletta.

Kappaleet
---------

1. Vanha nainen hunningolla – 3.17

Musiikkivideo
-------------

Erin kappaleen musiikkivideolla.
*Vanha nainen hunningolla* -kappaleen musiikkivideo julkaistiin 11. toukokuuta 2011 Iltalehden verkkosivuilla ja seuraavana päivänä videopalvelu YouTubessa. Videolla Erin järjestelee vanhaa nukketaloa ja videon loppupuolella taustayhtye yrittää estää Eriniä järjestelemästä taloa enää enempää.

Musiikkivideon on ohjannut Miika Ullakko. Myös musiikkivideo oli ehdolla Emma-palkinnon saajaksi, mutta kategorian voitti Misko Ihon ohjaama musiikkivideo Chisun "Sabotage" -kappaleesta.

Listasijoitukset
----------------

| Lista | Parassijoitus |
| --- | --- |
| Suomen virallinen singlelista | 8  |
| Suomen virallinen latauslista | 7  |
| Radiolista | 9  |

Muut versiot
------------

Katri Helena teki kappaleesta oman versionsa Vain elämää -televisiosarjan ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Vanha nainen hunningolla *Musa24.fi*. Viitattu 19.1.2015.
2. ↑  Erin Anttila julkaisee ensimmäisen sooloalbuminsa *Rytmi*.  26.1.2011. Viitattu 19.1.2015.
3. ↑  Musiikkituottajat - Tilastot - Suomen virallinen lista: Erin - Vanha Nainen Hunningolla *Musiikkituottajat*. Viitattu 18.5.2011.
4. ↑  Soitetuimmat 7.2. - 13.2. 2011 *yle.fi*.  17.2.2011. Viitattu 18.5.2011.
5. ↑  RADIO TOP 20 *hitit.fi*. Viitattu 18.5.2011. [vanhentunut linkki]
6. 1 2  Nämä tähdet saivat ekat Emmat – tässä loput ehdokkaat  1.12.2011. YleX. Viitattu 11.12.2011.
7. 1 2  Emma Gaala - Arkistovuosi 2011 Emma Gaala. Viitattu 22.12.2013.
8. ↑  Musiikkituottajat - Tilastot - Kulta- ja platinalevyt: Erin Musiikkituottajat. Viitattu 22.12.2013.
9. ↑  Videon tiedot: Vanha nainen hunningolla *Musiikkivideo.fi - Suomalainen musiikkivideoarkisto*. Viitattu 19.1.2015.
10. 1 2  Musiikkituottajat - Tilastot - Suomen virallinen lista: Erin - Vanha nainen hunningolla *Musiikkituottajat*. Viitattu 22.12.2013.
11. ↑  Listablogi: Soitetuimmat radiohitit 2011 *Listablogi*. Viitattu 22.12.2013.
**Punaperäkaklattaja** (*Ortalis ruficauda*) on eteläamerikkalainen hokkojen heimoon kuuluva kanalintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 53–58 cm. Naaras painaa noin 540 g ja koiras noin 640 g. Habitukseltaan ne muistuttavat kalkkunaa, sillä niillä on pieni pää, pitkä pyrstö ja voimakkaat koivet. Höyhenpuku on selkäpuolelta tummanruskea ja alapuolelta vaaleampi. Pää ja jalat ovat harmaat ja alaperä punaruskea tai valkoinen, riippuen alalajista. Äänet ovat voimakkaita, kaklattavia.

Laji on sosiaalinen ja esiintyy pieninä parvina. Ne yöpyvät perhekunnittain puussa, jolloin parveen kuuluu 2–3 aikuista ja 2–3 nuorta lintua.

Esiintyminen
------------

Laji elää Etelä-Amerikan pohjoisosissa Kolumbiassa, Venezuelassa ja näiden edustalla olevissa saarissa Grenadassa, Saint Vincentillä, Grenadiineilla sekä Trinidad ja Tobagolla. Saarille se on ehkä levinnyt ihmisen mukana. Sen elinalueen laajuus on noin 480 000 neliökilometriä ja kanta on vielä elinvoimainen, vaikka metsästyspaine on kova ja kanta on paikoitellen vähentynyt voimakkaasti.

Elinympäristö
-------------

Lajin elinympäristöjä ovat metsät, pensaikkoiset avomaat ja taimikot sekä vasta kasketut metsät.

Lisääntyminen
-------------

Pesintä alkaa yleensä sadekauden alussa, tavallisesti toukokuussa. Pesintää on havaittu jo tammikuusta alkaen. Risuista rakennettu pesä on yleensä puussa, usein myös maassa. Se pesii usein toisen lajin vanhaan pesään. Naaras munii kolme tai neljä isoa valkoista munaa, joita se hautoo yksin.

Ravinto
-------

Punaperäkaklattaja ruokailee tavallisesti puussa etsien hedelmiä, kukkia, lehtiä ja siemeniä.

Lähteet
-------

1. 1 2  BirdLife International: *Ortalis ruficauda* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 27.3.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Angela Schmitz-Ornés 1998: Group Size and Nesting in the Rufous-Vented Chachalaca (Ortalis Ruficauda) in North and Central Venezuela


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q940808
* Wikispecies: Ortalis ruficauda
* ADW: Ortalis\_ruficauda
* Avibase: E6447877C310D69D
* BirdLife: 22678315
* CoL: 6T9H7
* BOW: ruvcha1
* eBird: ruvcha1
* GBIF: 5229447
* iNaturalist: 2084
* IRMNG: 10586303
* ITIS: 175725
* IUCN: 22678315
* NCBI: 301604
* Neotropical: ruvcha1
* Xeno-canto: Ortalis-ruficauda

 |

 |
**Borna Ćorić** (s. 14. marraskuuta 1996 Zagreb) on kroatialainen tennispelaaja. Hän aloitti tenniksen pelaamisen viisivuotiaana. Ćorić on sijoittunut kaksinpelissä parhaimmillaan ATP-listan sijalle 12 marraskuussa 2018.

Vuonna 2013 Ćorić voitti Yhdysvaltain avointen junioreiden kaksinpelimestaruuden. Heinäkuussa 2014 hän pääsi ensimmäistä kertaa urallaan ATP-turnauksessa puolivälieriin, kun hän voitti Umagin turnauksen toisella kierroksella Horacio Zeballosin. Puolivälierissä hän hävisi Fabio Fogninille kolmessa erässä. Ćorić teki Grand Slam -debyyttinsä ammattilaistasolla Yhdysvaltain avoimissa, jossa hän eteni toiselle kierrokselle voitettuaan maailmanlistan sijalla 27 olleen Lukáš Rosolin. Toisella kierroksella hän hävisi Victor Estrella Burgosille nelieräisen ottelun. Lokakuussa Ćorić voitti maailmanlistan sijalla 13 olleen Ernests Gulbisin Baselin ATP-turnauksen ensimmäisellä kierroksella. Samassa turnauksessa hän voitti myös maailmanlistan sijalla kolme olleen Rafael Nadalin ja pääsi ensimmäistä kertaa urallaan ATP-maailmankiertueella välieriin. Siellä hän hävisi kolmieräisen ottelun David Goffinille.

Lähteet
-------

1. ↑  Borna Ćorić ITF:n sivuilla (englanniksi)
2. 1 2  Borna Ćorić ATP:n sivuilla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Borna Ćorić ATP:n sivuilla (englanniksi)
* Borna Ćorić ITF:n sivuilla (englanniksi)
**Myyttihovi** (engl. *Fablehaven*) on ensimmäinen osa Brandon Mullin samannimisestä fantasiakirjasarjasta. Teos julkaistiin vuonna 2006 ja suomeksi se ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 2010.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Seth ja Kendra Sorensonin vanhempien lähtiessä matkalle sisarukset joutuvat viettämään kesää isovanhempiensa luona. Myyttihoviksi kutsutussa paikassa Sorenson-vaari kieltää lapsia menemästä tilalla olevaan latoon ja läheiseen metsään. Seth lähtee kuitenkin kiellosta huolimatta tutkimaan metsää. Huolestunut Kendra seuraa veljeään metsään ja pian sisaruksille selviää, että maatilalleen omistautunut Sorenson-vaari on itse asiassa Myyttihovin lumotun luonnonpuiston tilanhoitaja. Lumotussa luonnonpuistossa Seth ja Kendra kohtaavat keijukaisia, vedenneitoja, satyyreja ja petollisia pikkupiruja. He myös erehtyvät rikkomaan maagista lakia ja vapauttamaan ikiaikaisen pahuuden. Kendra onnistuu kukistamaan demoni Bahumatin mukaan houkuteltujen keijujen avulla.

### Henkilöitä

**Sorensonien perhe**

* Kendra Sorenson: Teoksen päähenkilö, sarjan alussa 14-vuotias.
* Seth Sorenson: Teoksen toinen päähenkilö, Kendran veli, sarjan alussa 12-vuotias.
* Stan Sorenson: Kendran ja Sethin isoisä, joka osoittautuu Myyttihovin puistonvartijaksi.
* Ruth Sorenson: Kendran ja Sethin isoäiti, Stanin vaimo.
* Scott ja Marla Sorenson: Sethin ja Kendran vanhemmat, jotka joutuvat lähtemään odottamattomalle matkalle Marlan vanhempien kuollessa.

**Myyttihovi**

* Dale Burgess: Stanin pikkuserkku, joka auttaa puiston vartioinnissa.
* Warren Burgess: Dalen pikkuveli.
* Lena Burgess: Stanin ja Ruthin kotiapulainen, jolla on salaperäinen menneisyys.
* Muriel Taggert: Kirjan konna, Myyttihovin edellinen tilanvartija, joka sortui käyttämään mustaa magiaa ja joka vangittiin maahan köydellä, jossa on kolmetoista solmua.
* Hugo: Kivigolem, jolle alkaa kehittyä oma tahto kirjan lopussa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Vastaanotto
-----------

Kirja on saanut paljon myönteistä kritiikkiä, muun muassa Christopher Paolini ja Orson Scott Card ovat kehuneet teosta.

Helsingin Sanomissa Vesa Sisättö kuvaili kirjaa seuraavasti: "Myyttihovi yllättää myönteisesti! Voi kysyä, mihin tarvitaan vielä yhtä sarjaa, jossa joukko nuoria saa tietää, että keijukaiset, noidat ja muut yliluonnolliset olennot ovatkin ihan todellisia. Brandon Mullin romaanissa on kuitenkin kiehtovan paljon kummallisia käänteitä ja omituisia otuksia." Lisäksi teosta ovat kehuneet The New York Times ja Kirkus Review.

Lähteet
-------

1. ↑  Brandon Mull: *Myyttihovi*. (Fablehaven). Werner Söderström, 2006. ISBN 978-951-0-36332-4.
2. ↑  Brandon Mull: Fabelhaven *brandonmull.com*. Viitattu 16.9.2012. (englanniksi)
3. ↑  Vesa Sisättö: Myyttihovi on tavallista parempi fantasiakirja  12.6.2010. HS. Viitattu 16.9.2012.
**Apinakuningas** (kiin.: 大闹天宫; pinyin: *Dà nào tiān gōng*) on kiinalainen vuonna 1961 valmistunut animaatioelokuva. Elokuvan ohjasi Wan Laiming, ja sen tuottamiseen osallistuivat kaikki neljä Wanin veljstä. Elokuva valmistui kiinalaisen animaatioteollisuuden huippuaikana 1960-luvulla, ja se saavutti useita palkintoja. Elokuva sai sekä kansallista että kansainvälistä arvostusta.

Elokuvan tyyli on animaation ja musiikin osalta ottanut vaikutteita kiinalaisesta oopperasta.

Wan Guchan, yksi neljästä Wanin veljeksestä ja yksi *Tie Shan Gong Zhu* -elokuvan piirtäjistä alkoi suunnitella uutta elokuvaa heti sen valmistumisen jälkeen vuonna 1941. Projekti kuitenkin viivästyi kymmenen vuotta ensin Toisen Kiinan–Japanin sodan ja myöhemmin Kiinan sisällissodan takia.

Wan palasi Shanghaihin vuonna 1954 ja Apinakuninkaan tuotanto jatkui. Elokuvan ensimmäinen osa valmistui vuonna 1961 ja toinen vuonna 1964. Ensimmäisen kerran elokuvan molemmat osat esitettiin yhdessä vuonna 1965.

Tarina
------

Juoni pohjautuu kiinalaisen kirjallisuuden klassikon Xiyoujiin ensimmäisiin lukuihin. Päähenkilö on Taivaan Jadekeisaria vastaan kapinoiva Apinakuningas Sun Wukong.

Vaikutus
--------

Elokuvan nimi vakiintui Kiinan kielessä tarkoittamaan henkilöä, joka aikaansaa sotkun. Elokuvasta tuli yksi merkittävimmistä aasialaisista elokuvista. Lukemattomat animaatiosovitukset ovat käyttäneet Xiyouji-kertomusta, mutta useat pitävät vuoden 1964 versiota lähimpänä alkuperäistä, sopivimpana ja muistettavimpana.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Havoc in Heaven
**Jorma Kurjenmäki** (s. 26. lokakuuta 1948 Janakkala) on suomalainen entinen jääkiekkoilija sekä jääkiekkovalmentaja.

Ura
---

### Pelaajaura

Kurjenmäki on Tervakosken Padon kasvatti. Hän pelasi joukkueessa Perussarjaa vuosina 1967–1969. Kaudeksi 1971–1972 Kurjenmäki siirtyi edustamaan Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta Jyväskylän Palloilijoiden joukkuetta. Neljän JyPissä pelaamansa kauden aikana Kurjenmäki pelasi yhteensä 91 ottelua tehden tehot 42+30=72. Lisäksi hänelle kertyi 97 jäähyminuuttia.

### Valmennusura

Kurjenmäen valmennusura alkoi Jyväskylän Palloilijoissa, joissa hän toimi kaudella 1974–1975 pelaajavalmentajana. Tämän jälkeen seuraavan kerran hän valmensi pääsarjatasolla pelannutta Tapparaa kaudella 1984–1985. Kurjenmäki aloitti kauden apuvalmentajana, mutta korvasi Esko Niemen kesken kauden päävalmentajan paikalla.

Vuosina 1990–1992 Kurjenmäki toimi toisen tamperelaisseuran, Ilveksen, apuvalmentajana. Ilveksen jälkeen hän toimi alle 18-vuotiaiden sekä alle 17-vuotiaiden maajoukkueiden valmentajana, kunnes siirtyi vuonna 1996 aikuisten maajoukkueeseen. Kurjenmäki toimi Suomen maajoukkueen apuvalmentajana vuodet 1996–2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jorma Kurjenmäki EliteProspects. Viitattu 5.9.2020. (englanniksi)
Jorn vuonna 1963.
**Asger Jorn** (vuoteen 1945 asti *Asger Olug Jörgensen*, 1914 Vejrum – 1973 Aarhus) oli tanskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän oli yksi Cobra-taiteilijaryhmän ja Situationistisen internationaalin perustajista.

Jyllannin Vejrumissa syntynyt Jorn kävi koulunsa Silkeborgissa, jossa nykyisin on hänen nimeään kantava taidemuseo. Hän aloitti maalaamisen vuonna 1930 ja piti ensimmäisen ekspressionistisen näyttelynsä 1933. Jorn matkusti vuonna 1936 moottoripyörällään Pariisiin, jossa hän opiskeli Fernand Légerin johdolla ja työskenteli jonkin aikaa Le Corbusierin assistenttina, kunnes palasi Tanskaan.

Saksalaismiehityksen vuosina 1941–1944 Jorn alkoi julkaista Helheste-nimistä taidelehteä, jonka piiriin hakeutuivat nuoret tanskalaistaiteilijat kuten Ejler Bille, Egill Jacobsen, Henry Heerup ja Carl-Henning Pedersen. He pitivät myös yhteisiä näyttelyitä. Sodan jälkeen Jorn matkusteli Lapissa, Alankomaissa, Ranskassa ja Tunisiassa ja tutustui tulevan Cobra-ryhmän taiteilijoihin kuten Pierre Alechinsky, Karel Appel, Corneille ja Christian Dotremont. "Spontaaniin abstraktismiin" keskittynyt Cobra-ryhmä oli virallisesti olemassa vain vuodesta 1948 vuoteen 1951, jolloin Jorn sai tuberkuloosin ja joutui viettämään pitkiä aikoja parantolassa.

1950-luvulla Jorn kiinnostui Picasson innoittamana myös keramiikasta ja alkoi tehdä maalauksia löytämiensä valokuvien ja painokuvien pohjalta.

Radikaalin marxilainen Jorn kieltäytyi elinaikanaan muun muassa Ecker-mitalista ja mahdollisuudesta edustaa Tanskaa Venetsian biennaalissa. Guggenheim-palkinnosta hän kieltäytyi vuonna 1964 sähkeellä:

> *go to hell with your money bastard stop refuse price stop never asked for it stop against all decency mix artist against his will in your publicity stop i want public confirmation not to have participated in your ridiculous game stop*
> 
> 

Silkeborgin nimikkomuseon ohella hänen töitään on paljon Louisianan taidemuseon kokoelmissa, vaikka hän inhosi myös Louisianaa sen perustamisen 1958 aikoihin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Asger Jorn, Seppo-Zen-selällään-blogi 2.3.2014, viitattu 29.12.2014.
2. 1 2  Artists represented at the exhibition (Arkistoitu – Internet Archive), Didrichsenin taidemuseo, viitattu 29.12.2014.
3. ↑  Situationist International Online
4. ↑  Asger Jorn (Arkistoitu – Internet Archive), Galerie Birch, viitattu 29.12.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* Victoria
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Rakennuksen julkisivu.
Näytössali sisältä.
**Komische Oper Berlin** on Berliinissä toimiva oopperatalo, joka on erikoistunut kevyeen oopperaan, operetteihin ja musikaaleihin. Se esittää myös klassista oopperaohjelmistoa. Rakennus on vain korttelin päässä Unter den Lindenistä ja Friedrichstrassesta.

Komische Operin perusti itävaltalainen Walter Felsenstein vuonna 1947 ja se saavutti maailmanmaineen hänen pääjohtajakautenaan. Oopperan orkesterissa oli monia maailmankuuluja kapellimestareita. Oopperatalona toimii vuonna 1892 Behrenstrasselle valmistunut alkujaan uusbarokkityylinen teatteritalo, jossa toimi alkuun Theater Unter den Linden ja myöhemmin teatteri Metropol. Rakennuksen suunnitteli tunnettu wieniläinen arkkitehtitoimisto Fellner & Helmer. Katsomossa on 1190 paikkaa. Pääsali on säilynyt alkuperäisenä, mutta toisessa maailmansodassa tuhoutunut kadun puoleinen osa korvattiin 1960-luvulla uudella rakennuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 345. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.
2. ↑  History (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) Komische Oper Berlin. Viitattu 30.7.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Komische Oper Berlin** Wikimedia Commonsissa

* Kotisivu (saksaksi)
**Jääkiekon Arab Cup** on Arabimaiden välinen jääkiekkoturnaus, jonka järjestää Arabian jääkiekkoliitto. Turnaus järjestettiin 16.–20. kesäkuuta 2008 Abu Dhabissa Arabiemiirikunnissa.

Tulokset
--------

### Vuonna 2008

Vuonna 2008 turnaus pelattiin 4 Arabimaan kesken. Kaikki pelit pelattiin Zayed Sports Complexissa.

### Sijoitukset

|  | Joukkue | O | V | H | JAV | TM | PM | +/- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **1** |  Arabiemiraatit | 3 | 3 | 0 | 0 | 19 | 5 | +14 | **6** |
|  **2** |  Kuwait | 3 | 2 | 0 | 1 | 17 | 9 | +8 | **5** |
| **3** |  Marokko | 3 | 1 | 2 | 0 | 12 | 21 | -9 | **2** |
|
| **4** | Algeria Algeria | 3 | 0 | 3 | 0 | 10 | 23 | -13 | **0** |

### Lopulliset sijoitukset

| Rk. | Team |
| --- | --- |
| 1. |  Arabiemiraatit |
| 2. |  Kuwait |
| 3. |  Marokko |
| 4. | Algeria Algeria |

### Vuonna 2009

Vuoden 2009 turnaus pelattiin Kuwait Cityssä, Kuwaitissa.

Lähteet
-------

* Arab Ice Hockey Federation Website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Algerian Ice Hockey Association Website
* Official Algeria Myspace Page