recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Galåbodarna
**Galåbodarna** (myös Västra Galåbodarna) on karjamaja- ja laidunalue Oviksfjäll-joen yläjuoksulla Jämtlandissa, Ruotsissa. Galå on lainattu Oviksfjällistä tulevan ja Börtnanin kylän alapuolella Ljunganiin laskevan Galån-joen nimestä. Ruotsinkielinen sana Bodarna on sanan bod määräinen monikko, ja se viittaa karjamajoihin tai karjamaja-asutukseen, joka voi koostua jopa 30 mökistä. Nykyään Galåbodarna koostuu kolmesta vuoristolaitumesta, joilla on yhteensä 21 hyvin säilynyttä karjamajaa. Jämtlannin lääninhallitus (Länsstyrelsen Jämtland) on luokitellut Galåbodarnan kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi.

10 km alavirtaan Galån-joen lähellä on pienempi Östra Galåbodarna -niminen alppilaidunalue.

Galåbodarnan alppiniityt sijaitsevat aivan Börtnanista Persåseniin johtavan Fäbodvägenin ja Arådaleniin ja Gleniin johtavan tien risteyksessä. Vuoristomajat rakennettiin 1700-, 1800- ja 1900-luvuilla Ovikenin ja Myssjön maanviljelijöiden toimesta, jotka laidunsivat lehmiään vuoristoniityillä kesäkuukausina. Vuoristolaitumia viljeltiin 1980-luvulle asti. Vuoristolaidunten läheisyyteen on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla useita loma-asuntoja, jotka ovat ympäröivien kylien asukkaiden yksityisomistuksessa. Vuodesta 2004 lähtien Galå Fjällgårdin tunturilaitumen läheisyyteen on rakennettu useita hirsisiä mökkejä, jotka perustuvat perinteiseen mökkimuotoiluun. Vuodesta 2006 lähtien retkeilijät ja matkailijat ovat voineet yöpyä täällä.

Vuorilaitumelta on hyvä näköala läheiselle Oviksfjällille, jonne pääsee melko nopeasti 15 km:n pituista tietä Arådaleniin. Vuoristolaitumet sijaitsevat keskellä alkuperäisiä taigakuusimetsiä ja laajoja nummia. Muutaman kilometrin päässä pohjoiseen sijaitsee Arådalenin luonnonsuojelualue, joka on osittain osa Euroopan laajuista Natura 2000 -verkostoa. Täällä suojellaan lajirikkaita soita, alkuperäistä taigakuusimetsää ja viereistä tunturikoivumetsää. Täällä asuvat muun muassa ilves, ahma ja ruskeakarhu, jotka jakavat elinympäristönsä hirvien, porojen, metsäkauriin, metsäkauriin ja maakotkien kanssa.

Maisema on erityisen houkutteleva luonnon ystäville, retkeilijöille, sienestäjille ja marjastajille, ja talvella se on maastohiihtoalue. Ei kaukana vuoristolaitumilta kulkee Jämt-Norgevägen, historiallinen pyhiinvaellusreitti Ruotsin Pohjanlahden Selångerista Norjan Trondheimiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Västra Galåbodarna Myssjö-Ovikens Hembygdsförening
**Timo Heikki Ernest Lampén** (5. syyskuuta 1934 Lahti – 27. toukokuuta 1999 Lahti) oli suomalainen koripalloilija.

Lampén edusti koko uransa ajan Lahden NMKY:tä, jossa hän teki keskimäärin 29,7 pistettä per ottelu. Hänen paras kautensa oli kausi 1965–1966, jolloin hän teki pisteitä 33,2 ottelua kohden. Lampén voitti SM-sarjan korikuninkuuden viisi kertaa uransa aikana. Lampén osallistui EM-kisoihin seitsemän kertaa, sekä oli mukana Tokion olympiajoukkueessa.

Vuonna 2009 Namika Lahti jäädytti Lampénin pelinumeron. Vuonna 2013 hänet nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.

Katso myös
----------

* Luettelo 1 000 pistettä Suomen koripallomaajoukkueessa tehneistä pelaajista

Lähteet
-------

1. 1 2  Erkki Vasara: *Koritalkoot*, s. 175. Helsinki: Suomen Koripalloliitto, 1990. ISBN 951-95976-1-1.
2. ↑  Koripallolegenda Timo Lampen kuollut  29.5.1999. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 10.11.2009.
3. ↑  Kärkikamppailu Lahti-Kouvot maanantaina 26.1. Urheilukanavalta  26.1.2009. Suomen Koripalloliitto. Viitattu 10.11.2009. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Suomi-koriksen Hall of Fameen neljä uutta jäsentä  15.8.2013. basket.fi:  Suomen Koripalloliitto. Viitattu 19.8.2013.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Seppo Kuusela** | **Vuoden koripalloilija**1961 ja 1962 | Seuraaja:**Kari Liimo** |
|

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1953
3 Lampén |
4 Nuutinen |
5 Lindholm |
6 Suviranta |
7 Hynninen |
8 Heinänen |
9 Laaksonen |
10 Virtanen |
11 Salonen |
12 Gustafsson |
13 Mutru |
14 Pietarinen |
Valmentaja Ojanen

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1955
3 Lampén |
4 Nuutinen |
5 Lindholm |
6 Suviranta |
7 Heinänen |
8 Virtanen |
9 Salonen |
10 Sylander |
11 Ravantti |
12 Kuusela |
13 Jokinen |
14 Mutru |
15 Tuominen |
Valmentajat Ojanen & Tuominen

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1957
3 Lampén |
4 Nuutinen |
5 Lindholm |
6 Suviranta |
7 Jantunen |
8 Suhonen |
9 Kala |
10 Kuusela |
11 Sylander |
12 Salonen |
13 Mutru |
14 Koivisto |
Valmentaja Tuominen

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1959
3 Köli |
4 Lampén |
5 Palkoaho |
6 Nenonen |
7 Nuutinen |
8 Lindholm |
9 Jantunen |
10 Rousti |
11 Kala |
12 Kuusela |
13 Salonen |
14 Vartia |
Valmentaja Tuominen

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1961
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 Nurma |
9 M. Liimo |
10 Bärlund |
11 Lindholm |
12 Ailus |
13 Jantunen |
14 Kuusela |
15 Vartia |
Valmentaja Tuominen

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1963
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 M. Liimo |
9 Harjula |
10 Siljola |
11 Ailus |
12 Kauppinen |
13 Pilkevaara |
14 Kuusela |
15 Vartia |
Valmentaja Tuominen

Suomen joukkue – Koripallo kesäolympialaisissa 1964
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 M. Liimo |
9 Lindholm |
10 Harjula |
11 Kala |
12 Kauppinen |
13 Pilkevaara |
14 Finneman |
15 Vartia |
Valmentaja Tuominen

Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1965
4 Manninen |
5 K. Liimo |
6 Lampén |
7 Laanti |
8 M. Liimo |
9 Lahti |
10 Paananen |
11 Pilkevaara |
12 Rönnholm |
13 Karell |
14 Finneman |
15 Immonen |
Valmentaja Tuominen
**Julien Green**, alkujaan *Julian Hartridge Green*, (6. syyskuuta 1900 Pariisi, Ranska – 13. elokuuta 1998 Pariisi, Ranska) oli ranskalais-yhdysvaltalainen kirjailija ja esseisti. Hän oli kaksikielinen (englanti, ranska), mutta kirjoitti pääasiassa ranskaksi. Hän oli vuodesta 1971 Ranskan akatemian jäsen.

Greenin vanhemmat olivat yhdysvaltalaisia, taustaltaan irlantilais-skotlantilaisia. Green syntyi Pariisissa, jossa hänen isänsä Edward Moon Green työskenteli Amerikkalaisen kauppakamarin palveluksessa. Seitsenlapsisesta perheestä Green oli nuorin ja ainoa joka puhui ranskaa pääkielenään, kun muut puhuivat englantia. Äiti kasvatti lapsensa protestantiksi, mutta hänen kuoltuaan 1914 Green kääntyi katoliseksi. Hän meni ensimmäisessä maailmansodassa armeijan palvelukseen vapaaehtoisena ja ajoi ambulanssia Italian rintamalla. Sen jälkeen hän palveli Ranskan tykistössä.

Hän opiskeli Pariisissa ja sitten Yhdysvalloissa Virginian yliopistossa. Yhdysvaltoihin hän ei kuitenkaan kotiutunut vaan sanoi vuosiaan siellä elämänsä surullisimmiksi. Hän keskeytti opinnot ja palasi Ranskaan, jossa ilmestyi hänen esikoisromaaninsa *Mont-Cinère* (1926). Kustantajansa vaatimuksesta hän muutti nimensä Julian Julieniksi.

Greenin teosten keskeisiä aiheita ovat itsetuho, uskonto ja seksuaalisuus, ja niiden tapahtumaympäristö on ranskalainen maaseutukaupunki, jossa asuvan neuroottisen hahmon elämää hän kuvaa. Hän kirjoitti myös näytelmiä, joista useimmat hän kirjoitti 1950-luvun ensi puoliskolla. Ne käsittelivät itsensä löytämistä.

Greenin laajasta tuotannosta on suomennettu kolme teosta.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Moira* (*Moïra*, 1950), suom. Airi Partio. WSOY, 1952.
* *Tohtorin huvila* (*Adrienne Mesurat*, 1927), suom. Katri Ingman. WSOY, 1953.
* *Lähtö ennen päivänkoittoa* (*Partit avant le jour*, 1963), suom. Marketta Enegrén. WSOY, 1966

Lähteet
-------

1. ↑  Czech National Authority DatabaseView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5  Petri Liukkonen: Julien (Hartridge) Green (1900-1998) *Books and Writers*. Kuusankosken kaupunginkirjasto. Viitattu 2.1.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Korea
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Gamba – Sankarihiiren seikkailut** (jap. GAMBA ガンバと仲間たち, *Gamba: Gamba to Nakama-tachi*) on vuonna 2015 valmistunut japanilainen animaatio, joka perustuu Atsuo Saitôn novelliin. Sen ovat ohjanneet Tomohiro Kawamura ja Yoshihiro Komori. Käsikirjoituksesta vastaavat Ryôta Kosawa. Elokuvan alkuperäisinä ääninäyttelijöinä ovat muun muassa Yuki Kaji, Keiji Fujiwara, Shûichi Ikeda, Sayaka Kanda, Mansai Nomura.

Juoni
-----

Elokuvassa rohkea ja seikkailunhaluinen kaupunkilaishiiri Gamba sekä hänen ystävänsä Mampuku lähtevät kaupungista etsimään merta. Matkallaan he törmäävät laivahiiriin, joiden luokse myös Chuta on saapunut etsimään apua saarella asuvalle hiirikansalle. Gamba saapuu yhdessä muiden kanssa auttamaan kyläläisiä, joita vastassa on suuri kärppäarmeija, jota johtaa tunnettu ilkeä Noroi-kärppä.

Ääninäyttelijät
---------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Peter Pihlström  | … |  Gamba
  |
|  Miro Lopperi  | … |  Mampuku
  |
|  Heljä Heikkinen  | … |  Chuta
  |
|  Arto Nieminen  | … |  Gakusha
  |
|  Markus Niemi  | … |  Ikasama
  |
|  Rauno Ahonen  | … |  Yoisho
  |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  Bobo
  |
|  Petri Hanttu  | … |  Noroi
  |
|  Jenni Sivonen  | … |  Shioji
  |

Muissa rooleissa ovat Joonathan Kettunen, Juha "Julle" Paananen, Sasu Moilanen ja Tuomas Uusitalo. Käännöksestä vastaa Jari Siltakoski ja ohjauksesta Julle Paananen.

Lähteet
-------

1. ↑  Full Cast & Crew *Internet Movie Database – IMDb*. Viitattu 25.3.2017.
2. ↑  Gamba (dvd) : sankarihiiren seikkailut *Booky.fi*. Viitattu 25.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen nettisivu (japaniksi)
**Dávid Verrasztó** (s. 22. elokuuta 1988 Budapest) on unkarilainen sekauinnin MM-mitalisti ja Euroopan-mestari. Hän edustaa Jövő SC -seuraa ja on pituudeltaan 180 cm.

Verrasztó saavutti nuorten EM-kilpailuissa kultaa 200 ja 400 metrin sekauinnissa 2005 sekä hopeaa 400 ja pronssia 200 metrin sekauinnissa 2006. Hän saavutti 400 metrin sekauinnissa hopeaa Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 ajalla 4.00,10. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2010 hän sai 400 metrin sekauinnissa hopeaa ajalla 4.12,96 ja oli 200 metrin sekauinnissa kuudes. Saman vuoden lopulla hän voitti 400 metrin sekauinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Eindhovenissa ajalla 4.03,06 ja sijoittui Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa neljänneksi.

Verrasztó sijoittui 2011 Shanghain MM-kilpailuissa 400 metrin sekauinnissa kuudenneksi ja karsiutui 200 metrillä välierissä. Saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän saavutti 400 metrin sekauinnissa hopeaa ajalla 4.03,03. Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 hän oli samalla matkalla niin ikään toinen ajalla 4.14,23 ja 200 metrin sekauinnissa kuudes. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui molemmilla sekauintimatkoilla alkuerissä. Vuoden 2012 lopulla hän saavutti 400 metrin sekauinnissa lyhyen radan EM-hopeaa Chartres'ss 2012 ajalla 4.02,54 ja MM-pronssia Istanbulissa ajalla 4.02,87.

Verrasztó sijoittui vuonna 2013 Barcelonan MM-kilpailuissa 400 metrin sekauinnissa kuudenneksi ja voitti lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Herningissä ajalla 4.03,48. Hän saavutti 2014 samassa lajissa pitkän radan Euroopan-mestaruuden Berliinissä ajalla 4.11,89 ja lyhyen radan MM-pronssia Dohassa ajalla 4.01,82. Hän saavutti Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hopeaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.09,90. Hän voitti 400 metrin sekauinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Netanyassa 2015 ajalla 4.02,43.

Verrasztó voitti 400 metrin sekauinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuden Lontoossa 2016 ajalla 4.13,15. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli 400 metrin sekauinnin alkuerissä kahdestoista karsiutuen loppukilpailusta. Windsorin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa kolmanneksi ajalla 4.01,56. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 400 metrin sekauinnissa hopeaa ajalla 4.08,38. Hän voitti saman lajin pitkän radan Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2018 ajalla 4.10,65. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä oltuaan kolmastoista.

Verrasztó sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa neljänneksi 400 metrin sekauinnissa. Hän saavutti samassa lajissa hopeaa Rooman EM-kilpailuissa 2022 ajalla 4.12,58.

Myös Dávid Verrasztón isä Zoltán Verrasztó, täti Gabriella Verrasztó ja sisar Evelyn Verrasztó ovat olympiauimareita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Dávid Verrasztó *olympedia.org*. Viitattu 29.10.2020. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Swimming - David Verrasztó *the-sports.org*. Viitattu 29.10.2020. (englanniksi)
3. 1 2 3  Verraszto, David *swimrankings.net*. Viitattu 29.10.2020. (englanniksi)
4. ↑  David VERRASZTO *fina.org*. Viitattu 23.8.2022. (englanniksi)
Adidaksen valmistama jalkapallosäärisuoja
**Säärisuoja** on monessa eri urheilulajissa käytettävä urheilijaa suojaava väline. Sitä pidetään säären kohdalla. Säärisuojaa käytetään etenkin jalkapallossa, baseballissa, jääkiekossa, maahockeyssä, lacrossessa, rugbyssä, kriketissä, mutta myös monessa muussa lajissa.

Säärisuojat antavat suojaa säärelle osumia ja kolhuja vastaan. Joissakin säärisuojissa, etenkin jalkapallon säärisuojissa, on myös nilkkaa tukeva osa. Säärisuojia valmistavat monet muitakin urheilutuotteita valmistavat yritykset, kuten Adidas, Nike ja Puma.

Säärisuojien materiaalit
------------------------

Nykyisen ajan säärisuojat tehdään pääosin synteettisistä kuiduista. Seuraavan listan materiaalit ovat yleisimpiä, mutta myös muista materiaaleista voidaan säärisuojia valmistaa.

### Lista materiaaleista

* lasikuitu
* vaahtomuovi
* polyuretaani
* muovi
* metalli

Lähteet
-------

1. 1 2 3

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Säärisuoja** Wikimedia Commonsissa
**SumbandilaSat** (entinen nimi *ZASAT-002*) on Etelä-Afrikan toteuttama kaukokartoitussatelliitti. 

Satelliitti on yliopistovetoinen mikrosatelliitti, joka laukaistiin 17. syyskuuta 2009 venäläisellä Sojuz-kantoraketilla.  Satelliitin toteuttajat ovat University of Stellenbosch, SunSpace-yhtiö ja Etelä-Afrikan Tieteellisen ja teollisen tutkimuksen neuvosto, joka aikanaan vastaa satelliitin maa-asemasta ellei tämä toiminta siirry perusteilla olevalle Etelä-Afrikan avaruusjärjestölle. 

Satelliitti pystyy havaitsemaan tulvia, metsäpaloja, laivojen öljypäästöjä merellä jne. mutta vain rajoitetusti, koska yksi satelliitti näkee kiertoradallaan Etelä-Afrikan vain osan aikaa ja silloinkin vain pienen kaistaleen maasta.

Satelliitin edeltäjä oli SUNSAT.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Official Stellenbosch University Website
* SunSpace Website
* CSIR-SAC Website (Arkistoitu – Internet Archive)
* Space.gov.za (Arkistoitu – Internet Archive)
**Arthur Hay**, **Tweeddale**n 9. markiisi (9. marraskuuta 1824 Yester, Gifford, East Lothian, Skotlanti – 29. joulukuuta 1878 Chislehurst, Lontoo) oli skotlantilainen sotilas, arvoltaan eversti, ja lintutieteilijä.

Arthur Hay
Hay palveli Intiassa ja Krimillä. Hän peri isältään markiisin arvon, jonka puolestaan peri hänen veljensä. 

Hay toimi Lontoon eläintieteellisen seuran (Zoological Society of London)) puheenjohtajana 16. tammikuuta 1868 alkaen. Veljenpoika Robert George Wardlaw-Ramsay julkaisi hänen ornitologiset työnsä postuumisti vuonna 1881. Haylla oli noin 20 000 näytteen yksityiskokoelma lintuja, hyönteisiä, matelijoita ja nisäkkäitä, joka on nykyisin British Museumissa.

Hay palkkasi Carl Bockin keräämään näytteitä Malaijien saaristosta ja nimesi noin 40 uutta taksonia, muun muassa keltasiepon (*Ficedula zanthopygia*).

Teoksia
-------

* Robert George Wardlaw Ramsay 1881: *The Ornithological Works of Arthur, Ninth Marquis of Tweeddale*. Lontoo. Taylor and Francis.

Lähteet
-------

1. ↑  ITIS


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Alue Perun kartalla
**Liman alue** on yksi Perun hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan keskiosassa, Tyynenmeren rannalla, pääkaupunki Liman ympäristössä. Itse pääkaupunkiseutu kuitenkin muodostaa oman alueensa, *Provincia de Lima* tai *Region Lima Metropolitana* eli Liman metropolialue.

Liman alueen pääkaupunki on Huacho.
Alueen pääkaupunki on Huacho. Sen pinta-ala on 32 129 neliökilometriä. Vuonna 2005 asukasluku oli 680 181.

Pan-American Highway kulkee alueen ja sen pääkaupungin läpi. Rannikolla on kalastajakyliä, rantalomakohteita ja lintuvesiä.

Lähteet
-------

1. ↑  Statoids
2. ↑  Enjoy Peru (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liman alue** Wikimedia Commonsissa

Perun lippuPerun alueet ja niiden pääkaupungit
**Amazonas:** Chachapoyas
**Ancash:** Huaraz
**Apurímac:** Abancay
**Arequipa:** Arequipa
**Ayacucho:** Ayacucho
**Cajamarca:** Cajamarca
**Callao:** Callao
**Cusco:** Cusco
**Huancavelica:** Huancavelica
**Huánuco:** Huánuco
**Ica:** Ica
**Junín:** Huancayo
**La Libertad:** Trujillo
**Lambayeque:** Chiclayo
**Lima:** Huacho
**Liman metropolialue:** Lima
**Loreto:** Iquitos
**Madre de Dios:** Puerto Maldonado
**Moquegua:** Moquegua
**Pasco:** Cerro de Pasco
**Piura:** Piura
**Puno:** Puno
**San Martín:** Moyobamba
**Tacna:** Tacna
**Tumbes:** Tumbes
**Ucayali:** Pucallpa
**Juho Armas "Jussi" Piironen** (30. huhtikuuta 1901 Joroinen – 25. kesäkuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Vuonna 1927 alkaneella teatteriurallaan hän toimi pisimpään Porin Teatterissa vuodesta 1951 lähtien ja sitä ennen Varkauden, Turun ja Helsingin työväenteattereissa, Kotkan ja Joensuun kaupunginteattereissa sekä Vaasan suomalaisessa teatterissa. Hän näytteli sivuosia elokuvissa *Miehen tie* (1940), *Yövartija vain...* (1940), *Ryhmy ja Romppainen* (1941) ja *Kuisma ja Helinä* (1951).

Piironen sai vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin saajat 1945-2017 Ritarikunnat. Viitattu 23.7.2018.
2. 1 2  Jussi Piironen Elonetissä.
3. ↑  Jussi Piirosen juhla Porissa.  *Helsingin Sanomat*, 1.4.1967, s. 12. Näköislehden aukeama (tilaajille).

Aiheesta muualla
----------------

* Piironen Ilona-esitystietokannassa (hyvin vaillinaiset tiedot)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**DOSAAF** eli **ДОСААФ** (lyhenne sanoista **Добровольное Общество Содействия Армии, Авиации и Флоту**, **Dobrovolnoje Obštšestvo Sodeistvija Armii, Aviatsii i Flotu**) oli Neuvostoliiton harrastusilmailuliitto, nimensäkin mukaan se toimi asevoimien resurssien tukemana *Vapaaehtoisena Maa-, Ilma- ja Merivoimien Tukemisen Seurana* ollen vapaaehtoisen maanpuolustuksen seura. Seura on jatkanut toimintaansa Neuvostoliitosta itsenäistyneissä maissa, mutta eri maissa sen nimi on muuttunut. Joulukuussa 1991 sen nimi muuttui Venäjän federaatiossa muotoon "Venäläinen Puolustuksen ja Urheilun Tekninen Organisaatio" (Российская оборонная спортивно-техническая организация - РОСТО).

Historia
--------

### OSOAVIAHIM

DOSAAFin edeltäjä oli **OSOAVIAHIM** (ОСОАВИАХИМ, Союз обществ содействия обороне и авиационно-химическому строительству СССР), joka perustettiin 27. tammikuuta 1927 yhdistämällä pienempiä seuroja (Общество Содействия Обороне eli ОСО, Общество друзей Воздушного флота eli ОДВФ ja Oбщество друзей химической обороны и химической промышленности eli Доброхим СССР). 

Suomeksi käännettynä järjestön virallinen nimi oli *Ilma- ja Kemianpuolustuksen Tukiyhdistys*. Sen perustehtävä oli edistää maanpuolustuksen lujittamista ja sotilastietoutta väestön keskuudessa ja kansalaisten kasvattamista neuvostopatriotismin hengessä. Järjestön päämaja oli Moskovassa ja sen johtajana oli vuosina 1932-37 Robert Eideman. OSOAVIAHIM jakautui hallintoalueittain alajärjestöihin. 

Organisaation tarkoitus oli myös kouluttaa reserviläisiä asevoimille. Pian organisaatio kasvoi ja sillä oli omia lentokenttiä, radiokerhoja, laskuvarjohypyn harjoitustorneja, ampumaratoja jne. Eteenpäin pyrkiville nuorille tuli tärkeäksi saada esimerkiksi "Vorošilovin tarkka-ampujamerkki" (Ворошиловский стрелок) tms. OSOAVIAHIMiin pystyi liittymään 14-vuotiaana. Vuonna 1941 siihen kuului 14 miljoonaa ihmistä.

### 1948-1991

Maaliskuussa 1948 OSOAVIAHIM jaettiin kolmeen osaan puolustushaarojen mukaan (Добровольное общество содействия армии eli ДОСАРМ; Добровольное общество содействия авиации eli ДОСАВ eli DOSAF ja Добровольное общество содействия флоту eli ДОСФЛОТ)). Elokuussa 1951 ne yhdistettiin, jonka nimi oli DOSAAF.

Neuvostoliiton byrokratisoituessa Stalinin jälkeen DOSAAF tuli esimerkiksi asevoimiin ammattilaiseksi aikoville likimain pakolliseksi. Sen ja Komsomolin jäsenyys helpotti esimerkiksi yliopisto-opiskelupaikan saamista. Jäsenmaksu oli 1970-luvulla 10 kopeekkaa eli nykyrahassakin korkeintaan muutaman euron.

Lähteet
-------

1. ↑  Salomaa, Markku: *Punaupseerien nousu ja tuho*, s. 307-308. Otava, 2018. ISBN 978-951-1-32381-5.

Aiheesta muualla
----------------

* ROSTO, Russian Defence Sports-Technical Organization
DSB:n pääkonttori
Tanskan rautatieverkoston kartta, punaisilla reiteillä liikennöi DSB
**DSB** (*Danske Statsbaner*) eli Tanskan valtion rautatiet on Tanskan liikenne- ja asuntoministeriön (*Transport- og Boligministeriet*) omistama itsenäinen rautatieyritys joka harjoittaa henkilöliikennettä, mukaan lukien Kööpenhaminan kaupunkijunat. DSB syntyi vuonna 1885 valtio-omisteisten rautatieyritysten *De jysk-fynske Statsbaner* sekä *De sjællandske Statsbaner* yhdistyessä. 

Yrityksellä on noin 7400 työtekijää ja liikevaihto on noin 10 miljardia kruunua. Vuosittain tehdään 195 miljoonaa matkaa DSB:n junilla.

Kalusto
-------

* IC4

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **DSB**.
* DSB

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Tanska Tanskalaiset valtionyhtiöt |
| --- |
|  |
| Valtionyhtiöt | 
* Bornholmstrafikken Holding
* Danmarks Genopretningsfond
* Dansk Jagtforsikring
* Danske Spil
* Det Danske Klasselotter
* Eksport Kredit Finansiering
* Evida Holding
* Staten og Kommunernes Indkøbsservice
* Statens Ejendomssalg
* Sund & Bælt Holding
* TV2 Danmark
* Ørsted

 |
|  |
| Vähemmistöosuus | 
* Kalaallit Airports International (33,3 %)
* Københavns Lufthavne (39,2 %)
* NORDUnet (24,2 %)
* PostNord (40 %)
* SAS (21,8 %)

 |
|  |
| Riippumattomat julkiset yhtiöt | 
* DanPilot
* DSB
* EKF Danmarks Eksportkredit
* Energinet
* Finansiel Stabilitet
* Fjordforbindelsen Frederikssund
* Investeringsfonden for udviklingslande
* Naviair
* Nordsøenheden
* Vækstfonden

 |
|  |
| Yhteisomistus | 
* Grand Départ Copenhagen Denmark 2022
* Metroselskabet
* Udviklingsselskabet By & Havn

 |
|  |
| Päivitetty: 8. maaliskuuta 2023 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: da:DSB 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:DSB (railway company)
Cyril Miranda Sotšin olympialaisissa vuonna 2014.**Cyril Miranda** (s. 25. maaliskuuta 1985 Le Chenit) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.

Maailmancupissa Miranda kilpaili ensimmäisen kerran La Clusaz'ssa joulukuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2007 oltuaan 17:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa viidenneksi Tukholman perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2008. Parisprintissä hän on sijoittunut neljänneksi Liberecissä tammikuussa 2011.

Sapporon MM-kilpailuissa 2007 Miranda oli 12:s sprintissä ja 11:s parisprintissä. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui sprintissä kymmenenneksi ja parisprintissä viidenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Miranda sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 16:nneksi ja parisprintissä seitsemänneksi. 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän oli 38:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Miranda sijoittui sprintissä 42:nneksi ja parisprintissä kahdeksanneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui sprintissä 18:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli parisprintissä kymmenes, sprintissä 16:s ja 15 kilometrillä 56:s.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cyril Miranda Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Julien Fournié** (s. 1975 Pariisi) on ranskalainen muotisuunnittelija, joka perusti oman haute couture -muotitalonsa 2009. Hän on jo ansainnut useita alan tunnustuksia ja palkintoja, kuten vuonna 2000 Moët & Chandon -palkinnon Pariisin muotiviikoilta. Vuonna 2010 hän sai Pariisin kaupungin suunnittelupalkinnon (Lauréat du Grand Prix de la Création de la Ville de Paris - mode catégorie confirmée). 

Fournié on opiskellut muun muassa Pariisin Couture-koulussa. Kokemusta hänellä on monesta muotitalosta, muun muassa Nina Riccissä, Diorissa, Givenchy Haute Couturessa. Jean-Paul Gaultier palkkasi hänet myös Haute Couture "avustajaksi". Fournié on ollut Chambre Syndicale de la Haute Couture -komitean vierasjäsen vuodesta tammikuusta 2011 ja pysyvä jäsen tammikuusta 2017 lähtien. 

haute couture designer Julien Fournie
Vuodesta 2011 lähtien Fournié on tehnyt yhteistyötä ohjelmistoyritys Dassault Systèmesin kanssa. Julien Fournié loi FashionLab-ohjelmiston yhdistämällä muodin ja 3D-suunnittelun sen jälkeen, kun hän tuli vakuuttuneeksi siitä, että 3D voi auttaa muotia esimerkiksi materiaalien hankinnassa ja jakelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Annuaire des créateurs de mode *annuaire-createurs.fr*.  Arkistoitu 29.1.2019.
2. ↑  About FashionLab *www.3ds.com*. Viitattu 2.12.2018. (englanniksi)
3. ↑  Joelle Diderich: Apple CEO Tim Cook Pays Surprise Visit to Paris Designer Julien Fournié *WWD*.  6.2.2017. Viitattu 2.12.2018. (englanniksi)
4. ↑  Couturier *julienfournie.com*.  Arkistoitu 15.9.2018.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
Cyrus Christie helmikuussa 2018.
**Cyrus Sylvester Frederick Christie** (s. 30. syyskuuta 1992 Coventry, Englanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjaan kaudeksi 2021–2022 pudonnutta Fulhamia.

Christie pelasi Coventry Cityn edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran liigacupin ottelussa Morecambea vastaan elokuussa 2010. Kauden 2010–2011 aikana hän kävi lainalla alemman sarjatason Nuneatonissa ja Hinckleyssä. Kaudella 2011–2012 hän kuului jo Coventryn vakiokokoonpanoon mestaruussarjassa ja kahtena seuraavana kautena ykkösliigassa. Kesällä 2014 hän siirtyi mestaruussarjajoukkue Derby Countyyn ja kesällä 2017 saman sarjan Middlesbroughiin. Tammikuussa 2018 Christie siirtyi Fulhamiin, joka pelasi kauden 2018–2019 Valioliigassa ja nousi sinne jälleen kaudeksi 2020–2021. Kauden 2019–2020 loppuun mennessä Christie on pelannut Valioliigassa 28 ottelua ja mestaruussarjassa nousukarsinta mukaan lukien 204 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia.

Christie pelasi Irlannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän kuului Irlannin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2016 mutta jäi vaihtopelaajaksi. Hän on pelannut 24 maaottelua, viimeksi syyskuussa 2019. Avauskokoonpanossa hän on ollut 22 ottelussa. Hän teki maalin syyskuussa 2015 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan ja kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Cyrus Christie Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Arkko, Simo: Fulham nousee ensi kaudeksi Valioliigaan – Joe Bryan nousi ratkaisijaksi jatko-ottelussa  5.8.2020. Yle. Viitattu 6.8.2020.

  

Fulham – Englannin Valioliiga
1 Rodák |
2 Tete |
3 Kurzawa |
4 Adarabioyo |
5 Duffy |
6 Reed |
7 Kebano |
8 Wilson |
9 Mitrović |
10 Cairney |
11 Solomon |
12 Chalobah |
13 Ream |
14 Decordova-Reid |
17 Leno |
18 Pereira |
20 Willian |
21 James |
25 Onomah |
26 Palhinha |
27 Mbabu |
30 Vinícius |
31 Diop |
33 Robinson |
35 Francois |
38 Harris |
Manageri Silva

Irlannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Westwood |
2 Coleman |
3 Clark |
4 O’Shea |
5 Keogh |
6 Whelan |
7 McGeady |
8 McCarthy |
9 Long |
10 Keane |
11 McClean |
12 Duffy |
13 Hendrick |
14 Walters |
15 Christie |
16 Given |
17 Ward |
18 Meyler |
19 Brady |
20 Hoolahan |
21 Murphy |
22 Quinn |
23 Randolph |
Valmentaja O’Neill
**Generation Swine** on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen seitsemäs studioalbumi. Sen tuottivat yhtyeen basisti Nikki Sixx ja rumpali Tommy Lee yhdessä tuottaja Scott Humphreyn kanssa, ja sen julkaisi levy-yhtiö Elektra Records 24. kesäkuuta 1997. Levy on yhtyeen viimeinen, jonka se julkaisi Elektran kanssa ennen oman levy-yhtiönsä Mötley Recordsin perustamista vuonna 1998.

Levyn taustaa
-------------

Laulaja Vince Neil oli palannut yhtyeeseen vuonna 1996, ja täten Generation Swine oli ensimmäinen yhtyeen alkuperäiskokoonpanon soittama albumi sitten vuoden 1989 Dr. Feelgoodin. Rumpali Tommy Lee erosi yhtyeestä kuitenkin pian kokoonpanon paluukokoontumisen jälkeen vuonna 1999. Seuraavan kerran alkuperäinen Mötley Crüe julkaisi studioalbumin vasta vuonna 2008 Saints of Los Angelesin muodossa.

Menestyminen
------------

Generation Swine nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan neljänneksi ylittäen kultalevyn myyntirajan elokuussa 1997. Albumin kaupallinen menestyminen sekä vastaanotto kriitikoiden keskuudessa oli vahvasta listasijoituksesta huolimatta vaisu. Myös yhtye itse on suhtautunut albumiin kielteisesti sen julkaisemisen jälkeen: esimerkiksi laulaja Vince Neil on sanonut Generation Swinen olevan "hirveä" albumi sen liiallisen kokeilullisuuden vuoksi.

Kappaleet
---------

|  |
| --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |
| 1. | "Find Myself" | Sixx, Mars, Lee | 2.51 |
| 2. | "Afraid" | Sixx | 4.07 |
| 3. | "Flush" | Sixx, Lee, Corabi | 5.03 |
| 4. | "Generation Swine" | Sixx, Lee | 4.39 |
| 5. | "Confessions" | Lee, Mars | 4.21 |
| 6. | "Beauty" | Sixx, Lee, Humphrey | 3.47 |
| 7. | "Glitter" | Sixx, Humphrey, Adams | 5.00 |
| 8. | "Anybody Out There?" | Lee, Sixx | 1.50 |
| 9. | "Let Us Prey" | Sixx, Corabi | 4.22 |
| 10. | "Rocketship" | Sixx | 2.05 |
| 11. | "A Rat Like Me" | Sixx | 4.13 |
| 12. | "Shout at the Devil ’97" | Sixx | 3.43 |
| 13. | "Brandon" | Lee | 3.25 |

Arvostelut
----------

* AllMusic:
* Rolling Stone:

Kokoonpano
----------

* Vince Neil – laulu
* Nikki Sixx – basso, taustalaulu
* Mick Mars – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu
* Tommy Lee – rummut, taustalaulu

Lähteet
-------

1. ↑  Generation Swine — Mötley Crüe *motley.com*. Mötley Crüen verkkosivusto. Viitattu 28.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Generation Swine Discogsissa.  (englanniksi)
* Albumi *Generation Swine* Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
**Hans-Christian Alarik Berg** (s. 26. lokakuuta 1971 Espoo) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija.

Berg valmistui taiteiden maisteriksi sekä Kuvataideakatemiasta että Taideteollisesta korkeakoulusta 2002. Yksityisnäyttelyitä hän on pitänyt vuodesta 2004 ja osallistunut näyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Hänen teoksiaan on muun muassa Salon lukiossa, Turun kaupunginkirjaston pääkirjastossa, Tampereen Tampellassa (*Valon kehrä*) sekä Fennian talossa Helsingissä. Julkinen teos *Nereidi* paljastettiin Helsingissä vuonna 2021. 

Bergille myönnettiin Raimo Utriaisen taidesäätiön palkinto vuonna 2000, hänet valittiin vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2007 ja William Thuringin palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2009.

Valokuvia julkisista teoksista
------------------------------

* Muodon illuusio, Salo, 2006.*Muodon illuusio*, Salo, 2006.
* Valon kehrä, Tampere, 2010.*Valon kehrä*, Tampere, 2010.
* Nereidi, Helsinki, 2021.*Nereidi*, Helsinki, 2021.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 77–78. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Hans-Christian Berg tekee harhakuvia. Turun Sanomat, 8.11.2006
**Cyrillaceae** on vain kaksi lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, johon myös kanervakasvit (Ericaceae) kuuluvat.

Tuntomerkit
-----------

*Cliftonia monophylla* -lajin hedelmiä
Kasvit ovat puita tai pensaita, joiden lehdet ovat ehytlaitaiset, lyhytruotiset ja kierteisesti järjestyneet. Usein niissä on mustat korvakemaiset rauhaset. Kukat sijaitsevat pitkissä ja terttumaisissa kukinnoissa ja ovat tavallisesti säteittäisiä, ja niiden verhiö ja teriö ovat tyveltään yhdislehtisiä. Heteet ovat kahtena kiehkurana tai heteitä on yhtä monta kuin verholehtiä; ponnet ovat soikeita ja avautuvat raoilla. Sikiäin on kehänalainen, koostuu kahdesta viiteen yhteen kasvaneesta emilehdestä ja suippenee vähitellen lyhyeksi vartaloksi, jonka päässä on liuskainen luotti. Sikiäimessä on 2–15 kärki-istukallista ja riippuvaa siemenaihetta. Hedelmä on avautumaton, 1–4-siemeninen, kuiva luumarja tai 2–5-siipinen samara (pähkylä). Siemenessä on vain vähän ravintovarastoa (endospermiä).

Levinneisyys
------------

Heimon lajit kasvavat hajanaisesti Kaakkois-Yhdysvalloissa, Karibian alueella, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa.

Luokittelu
----------

Heimon läheisin sukulainen on kanervakasvien (Ericaceae) heimo. Cyrillaceae-heimossa on vain kaksi eri sukuihin (*Cyrilla* ja *Cliftonia*) luettua lajia.

Käyttö
------

Kumpaakin lajia kasvatetaan lämpimillä alueilla koristekasveina vaaleiden kukkien ja lehtien punertavan syysvärityksen vuoksi.

Lähteet
-------

* Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 1. - Otava, Helsinki, 1979. ISBN 951-1-05098-2
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2  Stevens 2001, viitattu 31.12.2014
2. ↑
3. ↑  Kasvien maailma, osa 1, s. 209.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132989
* Wikispecies: Cyrillaceae
* CoL: 8WM
* EoL: 4266
* EPPO: 1CYRF
* FNA: 10248
* Fossilworks: 55632
* GBIF: 6706
* GRIN: 335
* iNaturalist: 71490
* IPNI: 30010307-2
* IRMNG: 115369
* ITIS: 23444
* NCBI: 4339
* Open Tree of Life: 195604
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30010307-2
* Tropicos: 42000141
* Watson & Dallwitz: cyrillac
* WFO: wfo-7000000171

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo liikenneopettajasta. Kuvanveistäjästä ja taidemaalarista katso artikkeli Jussi Pohjonen (kuvanveistäjä).*
**Jussi Pohjonen** (s. 1969) on helsinkiläinen liikenneopettaja ja -toimittaja, entinen poliisi.

Pohjonen toimi päätyössään Liikkuvan poliisin viestintäpäällikkönä. Poliisiarvoltaan hän oli ylikonstaapeli. Liikkuvan poliisin lakkauttamisen jälkeen hän toimi lyhyen aikaa Poliisihallituksen viestinnässä josta hän siirtyi liikenteen turvallisuusvirasto Trafiin. Tämän lisäksi hän on toiminut poliisin valtakunnallisena ajokouluttajana, liikenneopettajana eri autokouluissa sekä kouluttajana erilaisilla liikenneaiheisilla kursseilla.

Pohjonen oli yhdessä Esko Riihelän, Teppo Välimäen, Riika Rasilaisen ja Arto Grönroosin kanssa toimittajana MTV3 MAXilla esitetyssä *Valot päällä* -liikenneohjelmassa. Hän oli myös tekemässä SuomiTV:llä *Saija ratissa* -nimistä ohjelmaa.

MTV3 MAXilla ja Subilla esitetyssä *Suomen surkein kuski* -ohjelmassa Pohjonen toimi yhtenä tuomareista Emma Kimiläinen-Liuskin ja Sari Nuolikosken kanssa. MTV3:lla esitetyssä Suomen surkein kuski -ohjelmassa hän on toiminut tuomaristossa Sari Nuolikosken ja Tuomo Nikkolan kanssa kaudesta 2 lähtien.

Radio Suomipopilla Pohjonen oli toimittamassa ja juontamassa *Lauantai Liikenteessä* -ohjelmaa ja viikonloppuohjelmia vuosina 2011–2012. Kesällä 2013 hän juonsi Radio Novalla Radio Nova kesäliikenteessä -ohjelmaa yhdessä Sari Seppälän ja Lauri Salovaaran kanssa.

Liikenneministeri myönsi Pohjoselle Moottoriliikenteen ansiomitalin 2014.

Pohjonen on Bussiammattilainen-lehden kolumnisti.

Aiheesta muualla
----------------

 (Arkistoitu – Internet Archive)

* Liikenneturva palkitsi Jussi Pohjosen *Turun Sanomat*.  29.5.2013.
**Juho (Jussi) Raatikainen** (12. lokakuuta 1898 Kivijärvi – 13. syyskuuta 1978 Nurmijärvi) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri.

Raatikaisen vanhemmat olivat mäkitupalainen Antti Raatikainen ja Sofia Hakkarainen. Käytyään kansakoulun Raatikainen työskenteli rakennustyömiehenä ja kirvesmiehenä Kivijärvellä. Suoritettuaan kansakoulun veistonohjaajan tutkinnon 1916 hän oli veistonohjaajana Kivijärvellä 1916–1925. Raatikainen kävi Työväen Akatemian 1927 ja opiskeli kolme lukukautta Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Opintojen jälkeen Raatikainen oli Jyväskylässä *Työn Voima* -lehden toimitussihteerinä 1929–1933 ja päätoimittajana 1930. *Kansan Voima* -lehden päätoimittajana Raatikainen oli Sortavalassa 1933–1939 ja Joensuussa 1940–1941. Hän oli myös Kansan Voima Oy:n taloudenhoitaja 1934–1936. Raatikainen oli Karjalan liiton toimitsija vuodesta 1941 ja Rintamamiesliiton toiminnanjohtaja.

SDP:n kansanedustajana Raatikainen oli 1936–1945 Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä, 1945–1948 Kymen läänin itäisestä vaalipiiristä ja 1948–1951 Kymen läänin vaalipiiristä. Hän oli II maatalousministeri ja II sisäasiainministeri Fagerholmin I hallituksessa 1948–1950.

Raatikainen oli kunnallispolitiikassa mukana Kivijärven kunnanvaltuuston jäsenenä, Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä, hoitokunnan puheenjohtajana ja vt. kaupunginjohtajana.

Raatikainen tuomittiin valtakunnanoikeudessa 1953 sakkoihin osuudestaan ns. salaputkijutussa.

Raatikaisen poika oli mm. Yleisradion pääjohtajana toiminut Erkki Raatikainen.

Lähteet
-------

* .aspx Jussi Raatikainen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Jussi Raatikainen *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.

### Viitteet

1. ↑  Valtakunnanoikeuden tuomioita *Elävä arkisto*. Yleisradio.  Arkistoitu 20.11.2011.    
Hulkko, Kustaa: Korruptio: Suomi oli hämärän rahan maa. *Suomen Kuvalehti* 30.10.2009. Viitattu 27.4.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Raatikainen, Jussi hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Edgar Cuthbert Fremantle Whitehead** (8. helmikuuta 1905 – 22. syyskuuta 1971) oli brittiläissyntyinen rhodesialainen poliitikko. Hän toimi vuodesta 1939 Etelä-Rhodesian lakiasäätävän kokouksen jäsenenä, mutta toimi välillä muissa tehtävissä tai oli poissa julkisuudesta sairauden takia.

Diplomaatin poika Whitehead syntyi Britannian suurlähetystössä Berliinissä. Hän kävi Shrewsburyn yksityiskoulun ja opiskeli Oxfordin yliopistossa. Hän muutti terveyssyistä Etelä-Rhodesiaan 1928, jossa hän toimi ensin hallintotehtävissä, kunnes ryhtyi maanviljelijäksi ja paikallisten viljelijöiden edusmieheksi ja valittiin tätä kautta lakiasäätävän kokouksen jäseneksi 1939. Sodan aikana hän palveli Britannian ilmavoimissa Länsi-Afrikassa ja Englannissa. Sodan jälkeen hänet nimitettiin Etelä-Rhodesian varakomissaariksi Lontooseen vuosiksi 1945–1946. Tästä tehtävästä hän siirtyi Salisburyyn (nyk. Harare) valtiovarainministeriksi sekä posti- ja lennätinministeriksi.

Rhodesian ja Njassamaan liittovaltion vuosina (1953–1963) Whitehead toimi Etelä-Rhodesian lähettiläänä Washingtonissa 1957–1958, kunnes hänet kutsuttiin Garfield Toddin erottua Etelä-Rhodesian pääministeriksi ja United Federal Partyn puoluejohtajaksi.

Pääministerinä Whiteheadin onnistui piristää maan taloutta, mutta hän ei voinut mitään sille, että Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio alkoi murentua. Hän oli mukana laatimassa vuoden 1961 perustuslakia, joka lisäsi mustien edustusta Etelä-Rhodesian parlamentissa ja lievensi rotuerottelulainsäädäntöä. Samalla kuitenkin mellakointi lisääntyi ja Whitehead turvautui voimakeinoihin niiden tukahduttamiseksi. Whiteheadin puolue UFP hävisi vuoden 1962 vaalit Winston Fieldin johtamille konservatiiveille. Hän jatkoi opposition johtajana, kunnes hänen puolueensa menetti kaikki paikkansa vuoden 1965 parlamenttivaaleissa Ian Smithin johtamalle Rhodesian Front -puolueelle.

Whitehead eli naimattomana ja kärsi iän myötä pahenevista näkö- ja kuulovaurioista. Hän muutti politiikan jätettyään takaisin Englantiin, jossa hänen sisarensa asui ja jossa hänet oli aateloitu jo 1950-luvun alkupuolella. Hän kuoli syöpään 1971.

Lähteet
-------

1. ↑  Sir Edgar Whitehead, 66, Dies; A Former Leader of Rhodesia *Archives*.  24.9.1971. The New York Times. Viitattu 27.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Ilvessalo, Jaakko: "Whitehead, Sir Edgar (1905)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 207. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Edgar Whitehead
**Suomen Työmies** oli Helsingissä vuonna 1930 ilmestynyt vasemmistoradikaali sanomalehti. Suomen Työmies oli Suomen työväen vasemmistoryhmän äänenkannattaja.

Tammikuussa 1930 perustetun lehden takana oli "hoipertelijoina" tunnettu julkisen sosialistisen työväenliikkeen oppositio. Lehden ensimmäisen numeron pääkirjoituksessa korostettiin Suomen työväenliikkeen itsemääräämisoikeutta ja ammattiliittojen sääntöjen kunnioittamista. Suomen Kommunistisen Puolueen linjaa noudattaneet lehdet ja järjestöt tuomitsivat Suomen Työmiehen jyrkästi. Ryhmän edustajat saivat väliaikaisesti enemmistön *Työväenjärjestöjen Tiedonantajaa* julkaisseen Oy Työn johtokunnassa ja solmivat sopimuksen lehden painamisesta yhtiön kirjapainossa. Lähinnä ammattiyhdistysmiehistä koostunut ryhmä piti Kominternin kolmannen kauden jyrkkää linjaa virheellisenä ja vaati yhteistyötä sosiaalidemokraattien kanssa. *Suomen Työmies* kävi asiasta kiivasta polemiikkia varsinkin *Tiedonantajan* kanssa. Se ilmestyi vielä pari viikkoa muun kommunistilehdistön lakkauttamisen jälkeen, mutta joutui lopettamaan vuoden 1930 kesäkuun lopulla, jolloin Oy Työn kirjapaino takavarikoitiin.

*Suomen Työmies* ilmestyi aluksi kuudesti ja toukokuusta lähtien kolmesti viikossa. Kuusipäiväisen lehden rinnalla julkaistiin myös kolmepäiväistä painosta. Vastaavina toimittajina työskentelivät M. Karvonen ja V. Liljeqvist. Julkaisuyhtiö Oy Työmiehen johtokunnan puheenjohtajana toimi Erkki Härmä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen lehdistön historia 7: Hakuteos Savonlinna – Övermarks Tidning*, s. 67. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-241-3.
2. ↑  Jorma Virtanen: *Suomen ammattijärjestö poliittisen työväenliikkeen eri suuntausten toimintakenttänä 1928–1930*, s. 24–27. Sarja F: 1. Turun yliopiston poliittisen historian laitos, 1983. ISBN 951-642-307-8 / ISSN 0359-0593.
3. ↑  Tauno Saarela: *Suomalainen kommunismi ja vallankumous 1923–1930*, s. 740–742, 745. Historiallisia Tutkimuksia 239. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008. ISBN 978-952-222-051-6.
4. ↑  *Suomen lehdistön historia 2: Sanomalehdistö suurlakosta talvisotaan*, s. 216, 222–223. Kuopio: Kustannuskiila, 1987. ISBN 951-657-198-0.
**Mustakotka** (*Aquila verreauxii*) on Afrikan vuoristoalueiden suurikokoinen petolintu. Se on nimetty ranskalaisen luonnontieteilijä Jules Verreauxin kunniaksi.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Mustakotka muistuttaa ruumiinrakenteeltaan maakotkaa, mutta on isompi ja tummempi. Se voi kasvaa liki metrin pituiseksi, 80–96 cm. Siipien kärkiväli on 225–245 cm ja painoa 3,6–5,7 kg. Naaras on koirasta kookkaampi. Aikuinen lintu on lähes kokonaan musta, yläselkä ja yläperä ovat valkoiset ja käsisiivellä on valkoinen laikku. Päälaki ja niska ovat kotkamaisen kellertävät.

Levinneisyys
------------

Mustakotkaa tavataan Saharan eteläpuolisen Afrikan vuorilla Itä- ja Etelä-Afrikassa, erillispopulaationa Ennedin tasangolla Tšadissa, sekä harvinaisena Punaisenmeren vastarannalla Arabian niemimaan puolella. Lajin esiintymisalueen pinta-ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä. Laji on enimmäkseen paikkalintu.

Elinympäristö
-------------

Mustakotka elää vuoristoisilla seuduilla ja kuivilla savanneilla kaukana ihmisasutuksesta.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on yleensä vuoren tai kallion rinteessä ulkoneman alla, harvoin puussa. Se on laakea, matala, oksista ja risuista rakennettu, ja pesämalja on matala. Molemmat puolisot rakentavat pesää, tosin naaras aktiivisemmin. Naaras munii tavallisesti kaksi, joskus yhden tai kolme munaa. Munintaväli on kolme päivää. Haudonta-aika on 43–46 päivää. Naaras hautoo enimmäkseen öisin, koiras noin puoli päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja ovat lentokykyisiä 12–14 viikon ikäisinä. Lentokykyiseksi selviää lähes aina vain yksi poikanen toisten joutuessa jossain vaiheessa sen syömäksi. Poikanen pysyy emojen seurassa vielä puolisen vuotta.

Ravinto
-------

Tamaanit ovat mustakotkien pääravintoa. Niiden puutteessa kotka voi napata jonkun muun suunnilleen samankokoisen jyrsijän, matelijan tai linnun, esimerkiksi helmikanan.

Lähteet
-------

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1980: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. II. – Oxford University Press. Hongkong.

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Aquila verreauxii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 11.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  BirdLife (suomenkielisen nimen lähde) (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q747827
* Wikispecies: Aquila verreauxii
* ADW: Aquila\_verreauxii
* ARKive: aquila-verreauxii
* Avibase: 14F13C32872CBA1C
* BioLib: 137192
* BirdLife: 22696067
* BOLD: 112953
* CoL: FZLZ
* BOW: vereag1
* eBird: vereag1
* Euring: 2970
* GBIF: 5229184
* iNaturalist: 5077
* IRMNG: 10195184
* ITIS: 175416
* IUCN: 22696067
* NCBI: 252782
* Species+: 10538
* TSA: 2122
* Xeno-canto: Aquila-verreauxii

 |

 |
**Suomen Tulitikkuteollisuustyöntekijäin Liitto** oli vuosina 1906–1908 toiminut tulitikkutehtaissa työskennelleiden ammattiliitto.

Tulitikkutehdastyöläisten järjestäytyminen alkoi vuoden 1905 suurlakon jälkeen. Ensimmäiset ammattiosastot perustettiin Tampereelle, Poriin ja Viipuriin. Tulitikkutehtaalaisten liittoa valmistava komitea muodostettiin kesäkuussa 1906 tehdastyöväen edustajain kokouksessa tehdyllä päätöksellä. Tampereella 8.–9. joulukuuta 1906 pidetyssä edustajakokouksessa tulitikkutyöläiset päättivät perustaa valtakunnallisen ammattiliiton. Liittohallinto toimi aluksi Tampereella, mutta paikallisen tehtaan lakkauttamisen myötä se siirrettiin Viipuriin. Vuonna 1907 liiton puheenjohtajana toimi J. Heino. Liittoon kuului tuolloin 5 osastoa ja 211 jäsentä.

Liiton toiminta päättyi, koska sen toimihenkilöt karkotettiin työpaikoistaan.

Liitto ei kuulunut vuonna 1907 perustettuun Suomen Ammattijärjestöön.

Lähteet
-------

1. 1 2  Työväen kalenteri 1908 I, s. 50 SDP 1907 (Kansalliskirjasto)
2. ↑  Avoin kirje maamme tulitikkutehtaitten työntekijöille Sosialisti 21.6.1906; Tehdastyöväen edustajain kokous Kotimaa 16.6.1906
3. ↑  Vuoden umpeen mennessä Suomen Ammattijärjestö, Joulukuu 1908 (Kansalliskirjasto)
4. ↑  SAJ:n toimintakertomukset 1907-1909 (Arkistoitu – Internet Archive) (Työväen Arkisto)