recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2009** edusti suosittu laulaja Patricia Kaas. Kilpailut järjestettiin Moskovassa, Venäjällä, 16. toukokuuta 2009..
Kaas on yksi Ranskan musiikkihistorian menestyneimpiä naislaulajia ja hän on myynyt kaikkiaan yli 16 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti.

Ranskan delegaation johtaja Bruno Berberes sanoi *esctodayn* haastattelussa joulukuussa 2008, että "ihana yllätys" on varattu vuoden 2009 Ranskan edustajavalintaan viime vuoden suuren suosion ja hyvien kokemusten vuoksi. Edellinen edustaja Sébastien Tellier on luonut huomattavaa kiinnostusta kilpailua kohtaan varsinkin Ranskan showbisneksen juokossa. Tämän vuoksi Ranska valitsi suositun esiintyjän, joka edustaisi maata Eurovision laulukilpailussa Moskovassa.. Patricia Kaasin kilpailukappale kuullaan ensimmäisen kerran 9. helmikuuta lehdistöstilaisuus-konsertissa.

Eurovision laulukilpailussa
---------------------------

Ranska on automaattisesti loppukilpailussa, sillä maa kuuluu neljän suuren rahoittajamaan joukkoon. Esitetyn kappaleen nimi oli "Et s’il fallait le faire" ja Ranska sijoittui sillä finaalissa kahdeksanneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  France TV confirms Patricia Kaas for Eurovision  30.1.2009. *ESCToday*.
2. 1 2  Now confirmed - Patricia Kaas to represent France!  30.1.2009. *Eurovision.tv*.
3. ↑  France prepares "A lovely surprise for Eurovision 2009"!  26.12.2008. *ESCToday*.
*Tämä artikkeli käsittelee kalaa. Salakka on myös sukunimi.*

**Salakka** (*Alburnus alburnus*) on makeassa vedessä ja murtovedessä elävä hopeankirkas särkien heimon kalalaji.

Ulkonäkö ja elintavat
---------------------

Salakka on tavallisesti 10–15 cm pitkä, painoa on harvoin yli 40 g. Väriltään se on kiiltävän hopea. Se liikkuu parvissa lähellä vedenpintaa. Salakka syö hyönteisiä veden pinnalta sekä eläinplanktonia. Salakka muistuttaa jossain määrin Suomessa esiintyvistä kalalajeista allikkosalakkaa, muikkua ja seipiä.

Levinneisyys
------------

Salakka esiintyy luonnostaan suuressa osassa Eurooppaa Pyreneiden, Alppien, Kaukasuksen ja Kaspianmeren pohjoispuolella, ei kuitenkaan Irlannissa ja suurimmassa osassa Englantia. Idässä levinneisyys jatkuu Ural- ja Embajokien vesistöihin saakka. Italiassa, Espanjassa ja Portugalissa salakka elää istutettuna.

Suomen sisävesissä salakkaa esiintyy miltei koko maassa Lapin pohjoisosaa ja Kuusamon aluetta lukuun ottamatta.

Lisääntyminen
-------------

Salakan kutuaika vaihtelee samassakin vesistössä siten, että se saattaa jaksottua kolmeenkin eri ajanjaksoon. Useimmiten kuulee mainittavan kutuajoiksi toukokuun loppu, juhannuksen seutu sekä noin heinäkuun toinen viikko. Kutuaikaan koirailla on päässä ja kyljissä pieniä kutukyhmyjä, jotka tekevät ihon karkeaksi. Kutupaikan pohja on kova, kivikkoa tai soraa. Kutu tapahtuu kollektiivisesti ns. parvikutuna, missä kalat eivät muodosta pareja tai reviirejä. Parvi kutee lähellä soraista kutualustaa, johon mäti takertuu.

Kalastus ja käyttö
------------------

Ruokakalana salakkaa ei arvosteta, mutta täkykalaksi se kelpaa hyvin. Salakan suomut ovat tiukassa verrattuna moniin muihin täkyinä käytettäviin kaloihin, joten sitä voi käyttää hyvin myös vetouistelussa. Salakka soveltuu syötiksi myös onkeen, jolloin saaliiksi saadaan pääasiassa suuria ahvenia.

Aikoinaan salakan suomuista on valmistettu keinotekoisten helmien päällystämiseen käytettyä ainetta.

Lähteet
-------

1. ↑  Freyhof, J. & Kottelat, M.: *Alburnus alburnus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 20.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Salakka – *Alburnus alburnus* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2  
Salakka (*Alburnus alburnus*) LuontoPortti.fi
4. 1 2  *Alburnus alburnus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
5. 1 2  Lauri Koli: *Suomen kalaopas*. 3. painos. WSOY, 2001. ISBN 951-0-19307-0.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q200473
* Wikispecies: Alburnus alburnus
* ADW: Alburnus\_alburnus
* BioLib: 15602
* BOLD: 71169
* CoL: 66876
* EPPO: ALBRAL
* Fauna Europaea: 304365
* Fauna Europaea (new): c7c552d5-c924-4c8d-a954-24a59afd09dc
* FishBase: 4730
* GBIF: 2362925
* iNaturalist: 93611
* IRMNG: 10839808
* ISC: 95206
* ITIS: 163663
* IUCN: 789
* NBN: NHMSYS0000544605
* NCBI: 54556
* uBio: 119453
* WoRMS: 154285

 |

 |
**Ransford Osei** (s. 5. joulukuuta 1990 Kumasi) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Pelipaikaltaan molempijalkainen Osei on hyökkääjä. Hän on pelannut myös Ghanan jalkapallomaajoukkueessa.

Osei aloitti uransa Ghanan valioliigan Kessbenissä, jota hän edusti vuodet 2005–2008, jossa hän pelasi 30 ottelua tehden kolme maalia. Vuodet 2008–2011 Osei edusti Israelin Ligat ha'Alin Maccabi Haifaa, josta hän kävi lainalla kotimaassaan Berekum Chelseassa, alankomaalaisessa Twentessä ja Granada CF:n kakkosjoukkueessa. Maccabin kanssa Osei voitti kerran Ligat ha'Alin. Tammikuussa 2012 Osei siirtyi eteläafrikkalaiseen Bloemfontein Celticiin, jossa hän pelasi vain puolisen vuotta, ennen kuin elokuussa 2012 palasi takaisin kotimaahansa ja Asante Kotokon riveihin. Joulukuussa 2013 Osei purki sopimuksensa seuran kanssa, voitettuaan kerran liigamestaruuden ja kerran supercupin. Tammikuussa 2015 hän siirtyi eteläafrikkalaiseen Polokwane Cityyn, jossa hän pelasi vain saman vuoden heinäkuuhun. Helmikuussa 2016 Osei siirtyi testijakson jälkeen Suomen Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan kaksivuotisella sopimuksella.

Osei on edustanut Ghanaa nuorten maajoukkueissa. Vuoden 2007 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa Osei oli kilpailuiden toiseksi paras maalintekijä. Vuonna 2009 Osei voitti alle 20-vuotiaiden kanssa ikäluokan MM- ja Afrikan-mestaruuskilpailut, joista jälkimmäisissä hän oli myös paras maalintekijä. Ghanan jalkapallomaajoukkueessa Osei debytoi tammikuussa 2010 ystävyysottelussa Malawia vastaan.

Saavutukset
-----------

**Seurajoukkuetasolla**

* Ligat ha'Al: 2008–2009
* Ghanan valioliiga: 2012–2013
* Ghanan supercup: 2012–2013

**Maajoukkuetasolla**

* Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa (2009)
* Alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailut: kultaa (2009)

**Henkilökohtainen**

* Alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuiden toiseksi parhaan maalintekijän Silver Boot: 2007
* Alle 17-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuiden paras maalintekijä: 2007
* Alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuiden paras maalintekijä: 2009

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Ransford Osei Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
3. ↑
4. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Ransford Osei National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
**Ranskalainen alkusoitto** on barokkimusiikille tyypillinen sävellysmuoto. Se sai alkunsa Versaillesin hovin baletti- ja oopperaesityksissä soitetusta teoksesta, jonka aikana kuningas saapui teatteriin. Ranskalaiset alkusoittot ovat tyyliltään juhlallisia ja koostuivat kahdesta osasta, jotka molemmat kerrataan. Ensimmäinen osa on tyypillisesti homofoninen ja hidas, ja siinä käytettiin runsaasti pisteellisiä rytmejä. Toinen osa on nopeampi ja sisälsi fuugamaista imititaatiota.

*Le Bourgeois gentilhomme* – OuvertureJean-Baptiste Lullyn (1670) sävellys, esittäjä Advent Chamber Orchestra.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

Ranskalaisia alkusoittojen kehityksessä keskeisessä osassa oli Jean-Baptiste Lully, jonka kaikki oopperat alkavat tämän kaltaisella osalla. Myös muun muassa Johann Sebastian Bach sävelsi ranskalaisia alkusoittoja orkesterisarjojensa ensimmäiseksi osaksi.

Lähteet
-------

* Grout Donald Jay et al.: *A History of Western Music, 7th ed.*. W.W. Norton & Company, Inc. 2005. ISBN 0-393-97991-1.
**Salakapina** oli aiemmin Suomessa rikosnimike, jolla viitattiin useisiin erilaisiin rikoksiin.

Salakapina yleisesti
--------------------

Salakapinalla tarkoitettiin useiden henkilöiden yhteenlyöttäytymistä tottelemattomuuteen ja kapinoimiseen esivaltaa vastaan. Vuoden 1889 rikoslaissa puhuttiin vain vankien kapinasta, mutta merilaissa ja sotaväen rikoslaissa oli mainittu merimiesten ja sotaväkeen kuuluvien henkilöiden salakapina.

### Vankien salakapina

Jos vankeja oli liittynyt yhteen ja he yhdessä olivat tehneet väkivaltaa sille, jonka huostassa tai vartioitavina he olivat, taikka väkivaltaa käyttäen tai sillä uhaten tehneet hänelle vastarintaa, taikka pakottaneet tai yrittäneet pakottaa hänet johonkin tekoon, taikka murtautuneet tai yrittäneet murtautua vankihuoneesta tai muusta säilöstä, oli kyseessä *vankien salakapina*.

### Meriväen salakapina

Jos meriväki yksissä tuumin liittyi yhteen ja kieltäytyi tottelemasta päällikköä, oli vuoden 1873 merilain mukaan kyseessä *meriväen salakapina*.

### Sotilaiden salakapina

Jos sotilaat yksissä neuvoin päättivät kieltäytyä tottelemasta esimiehen käskyä taikka väkivallalla tai uhkauksella vastustaa sen toimeenpanoa taikka pakottaa esimiestä jotakin tekemään tai tekemättä jättämään taikka muuten tehdä hänelle väkivaltaa hänen ollessaan palveluksessa tai hänen palveluksensa takia, rangaistiin syyllisiä *sotilaallisesta salakapinasta*.

Katso myös
----------

* Kapina

Lähteet
-------

1. ↑  Hakkila, Esko (toim.): "Salakapina", *Lakiasiain käsikirja*, s. 961. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Rikoslaki (1889), 16. luku 12 §.
2. ↑  Merilaki (1873), 65 §.
3. ↑  Sotaväen rikoslaki (30.5.1919), 91 ja 95 §.
Luhanskin alueen lippu.
**Luhanskin alueen lippu** (ukr. Прапор Луганської області) on Ukrainan Luhanskin alueen symboli. Lipussa on sinisellä taustalla tangonpuoleisessa yläneljänneksessä Luhanskin alueen vaakuna, jossa on kuvattuna mustasta neliöstä nouseva liekki, kaksi vasaraa, hevonen, murmeli ja nouseva aurinko. Vaakunan ympärillä on 17 kullanväristä ja 14 valkoista viisisakaraista tähteä.

Luhanskin aluevaltuusto hyväksyi lipun 4. syyskuuta 1998. Sen on suunnitellut L. Ždanov. Musta neliö ja vasara kuvastavat alueen teollisuutta ja nouseva aurinko Luhanskin alueen sijaintia Itä-Ukrainassa. Hevonen ja murmeli on otettu paikallisista vaakunoista. Tähdet kuvastavat alueen entistä aluejakoa: 17 piiriä ja 14 aluehallinnon alaista kaupunkia.

Lähteet
-------

1. ↑  Сучасні символи областей України Українське гералдичне товариство.  Arkistoitu 12.6.2023. Viitattu 16.6.2023. (ukrainaksi)
2. ↑  Луганська область *heraldry.com.ua*.  Arkistoitu 16.6.2023. Viitattu 16.6.2023. (ukrainaksi)
**Keinokemia** on kemiallisten reaktioiden ja niitä muistuttavien järjestelmien jäljittelemistä lähinnä tietokoneohjelmilla. Keinokemian tutkimus on saanut alkunsa keinoelämän tutkimuksesta*selvennä*, mutta sillä on käyttöä kemiassa, talostieteessä, yhteiskuntatieteessä ja kielitieteessä. Keinokemian järjestelmiä on monenlaisia ja monenlaajuisia.
Keinokemian järjestelmä määrittelee monesti molekyylit, niiden väliset mahdolliset vuorovaikutukset ja molekyylien muuttumiset toisiksi reaktioiden kautta. Molekyylien väliset reaktiot voivat olla katalyyttisiä tai reaktiivisia.*selvennä* Keinokemiaa tutkitaan mm. Japanissa ja Saksassa.

Atomoidit ja "hypersyklit"
--------------------------

Eräs keinokemian esimerkki on Japanissa Shinichiro Yoshiin, Hiroaki Inayoshin ja Yukinori Kakazun luoma tietokoneohjelma, atomoidijärjestelmä, jossa pyritään jäljittelemään lähes luonnollisen tyyppisesti atomeja, molekyylejä ja kemiallisia reaktioita. 

Tässä simulaatiossa erityyppisille atomoideille kuvataan sidosmäärät, sidosenergiat, sidosten synty ja purku, jotka vaativat tai vapauttavat energiaa. Energia tulee atomoideihin fotoneina niin kuin oikeissakin reaktioissa atomit saavat säteilyä.

Simulaatioissa ulkoa tuotu energia pitää reaktioita yllä. Atomoidisimulaatiossa syntyi itseään ylläpitäviä hypersyklien tapaisia reaktiokehiä.

Katso myös
----------

* Tekoelämä
* Soluautomaatti
* Hypersykli

Lähteet
-------

1. ↑  Shinichiro Yoshii, Hiroaki Inayoashi, Yukinori Kakazu: Atomoid: A New Prospect in Reaction-Formation System Spontaneous Hypercycles Guided by Dissipative Structural Properties (PDF) *junji.complex.eng.hokudai.ac.jp*.  Arkistoitu 5.9.2003.  (englanniksi)
2. ↑  Elämän synnyn hypoteeseja Esa Eklund Tietoliikenneohjelmistojen ja multimedian laboratorio, Teknillinen korkeakoulu
3. ↑  Yoshii, Shinichiro; Inayoshi, Hiroaki & Kakazu, Yukinori; Atomoid: A New Prospect in Reaction-Formation System Spontaneous Hypercycles Guided by Dissipative Structural Properties. Teoksessa Artificial Life V, Proceedings of the Fifth International Workshop on the Synthesis and Simulation of Living Systems, toim. Langton, Cristopher G. & Shimohara, Katsunori. A Bradford Book. The MIT Press. Campbridge, Massachussetts, London, England, 1997

Aiheesta muualla
----------------

* Artificial chemistries--a review(pdf file) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tim Hutton's Papers & Talks (Arkistoitu – Internet Archive) - includes several papers on artificial chemistries for artificial life
* the ARTIFICIAL CHEMISTRY wepage of Peter Dittrich's workgroup.
* the protobiology.org website

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Artificial chemistry
Mohairlankoja
**Mohairvilla** on angoravuohesta saatavaa hienolaatuista, silkinkaltaista villaa. Angoravuohia on perinteisesti kasvatettu Etelä-Afrikassa, Turkissa, Pohjois-Amerikassa ja Kiinassa. Hienoin villalaatu saadaan nuoren vuohen pohjakarvoista. Ne ovat 150–200 mm pitkiä, 0,015–0,040 mm paksuja, kiharia ja silkinkiiltoisia. Niiden huopaantumis- ja vanuuntumiskyky on heikko, mutta kuiduista voi kehrätä mohairvillalankaa.

Myös mohairvillasta valmistettua kangasta sanotaan mohairiksi, samoin kuin päällystakkikangasta, jossa on joukossa mohairvillaa.

Mohairvillaa käytetään yleisesti mattoihin, miesten pukuhin, huiveihin ja neuleisiin. Mohair on kestävää, kiiltävää ja värjäytyy erinomaisesti. Se kestää vettä ja venytystä ja jopa hieman tulta, ei rypisty helposti ja eristää lämpöä erinomaisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Lublin, J. ja Willny, H.: *Kauppatavarat: Pukimet ja kudonnaiset*, s. 33. Helsinki: Tammi, 1948.
2. ↑  WSOY Iso tietosanakirja 6, s. 235, WSOY 1997 ISBN 951-0-20163-4
3. ↑  Ville Raivio: Mohair  12.12.2008. Keikari.com. Viitattu 27.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mohair** Wikimedia Commonsissa
Neeskens Kebano Paris Saint-Germainin paidassa vuonna 2011.
**Neeskens Kebano** (s. 10. maaliskuuta 1992 Montereau, Ranska) on ranskalais-kongolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2022–2023 noussutta Fulhamia.

Kebano nousi ranskalaisseura Paris Saint-Germainin junioreista edustusjoukkueeseen ensi kerran kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi kotimaisten otteluiden lisäksi kaksi ottelua Eurooppa-liigassa. Myös seuraavalla kaudella hän pääsi kahdesti kentälle Eurooppa-liigassa, mutta ne olivat hänen ainoat viralliset ottelunsa koko kautena. Kauden 2012–2013 hän pelasi lainalla toisen sarjatason Caenissa. Syyskuussa 2013 Kebano siirtyi Belgiaan, jossa hän edusti kaksi kautta Charleroita ja yhden kauden Genkiä. Hän pelasi Belgian pääsarjassa 101 ottelua, joissa hän teki 24 maalia. Eurooppa-liigan karsinnoissa hän pelasi kahtena kautena yhteensä kahdeksan ottelua, joissa hän teki neljä maalia.

Elokuussa 2016 Kebano siirtyi englantilaisseura Fulhamiin. Kauden 2018–2019 joukkue pelasi Valioliigassa, ja tuolloin Kebano pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa viisi ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Valioliigassa 17 ottelua ja oli kesken kautta lähes puoli vuotta sivussa akillesjännevamman vuoksi. Mestaruussarjassa Kebano on Fulhamin joukkueessa neljänä kautena pelannut yhteensä 110 ottelua, joissa hän on tehnyt 21 maalia, ja nousukarsinnoissa kuusi ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, molemmat heinäkuussa 2020 kahdessa ottelussa Cardiff Cityä vastaan. Kesän 2020 karsinnan tuloksena Fulham nousi Valioliigaan kaudeksi 2020–2021, mutta Kebano oli tuolla kaudella helmikuusta toukokuuhun lainalla mestaruussarjan Middlesbrough'ssa, jossa hän pelasi 18 ottelua ja teki yhden maalin.

Kebano pelasi Ranskan alle 17-, alle 18-, alle 19-, alle 20-, alle 21- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Aikuisena hän on edustanut Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkuetta, ensimmäisen kerran lokakuussa 2014, jolloin hän teki myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2017 ja teki jälkimmäisessä turnauksessa maalin Norsunluurannikkoa vastaan. Kesäkuun 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Neeskens Kebano Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Arkko, Simo: Fulham nousee ensi kaudeksi Valioliigaan – Joe Bryan nousi ratkaisijaksi jatko-ottelussa  5.8.2020. Yle. Viitattu 5.8.2020.

  

Fulham – Englannin Valioliiga
1 Rodák |
2 Tete |
3 Kurzawa |
4 Adarabioyo |
5 Duffy |
6 Reed |
7 Kebano |
8 Wilson |
9 Mitrović |
10 Cairney |
11 Solomon |
12 Chalobah |
13 Ream |
14 Decordova-Reid |
17 Leno |
18 Pereira |
20 Willian |
21 James |
25 Onomah |
26 Palhinha |
27 Mbabu |
30 Vinícius |
31 Diop |
33 Robinson |
35 Francois |
38 Harris |
Manageri Silva
**Tenavatuokio** oli vuosina 1968–1974 Yle TV2:lla esitetty lastenohjelma, joka perustui brittiläisen Talbot TV:n formaattiin *Romper Room*. Makasiiniohjelman rekvisiitta ja käsikirjoitus tulivat Englannista. Käsikirjoitus muokattiin Suomen oloihin sopivammaksi. *Romper Room* oli alun perin yhdysvaltalainen formaatti, jota alettiin esittää 1950-luvulla.

Tenavatuokiota lähetettiin keväällä ja syksyllä kolmasti viikossa ja kesällä kerran viikossa. Ohjelman ensimmäisestä juontajasta "Arja-tädistä" (oik. Arja Virtanen) tuli suosittu myös isien keskuudessa. Tenavatuokiossa leikittiin, laulettiin ja askarreltiin. Keväällä 1973 juontajaksi vaihtui Maija Salo, ja viimeisellä tuotantokaudella, keväällä 1974 tehtävää hoiti Sinikka Haataja. Syksyllä 1974 Yle luopui englantilaisesta formaatista ja Tenavatuokion korvasivat omatuotanteiset lastenohjelmat *Minimaa, Kuperkeikka* ja *Nyt kerrotaan*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lastenohjelmien historia: Tenavatuokio *yle.fi*. YLE. Viitattu 19.2.2013. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Seija Aunila: Moka-apina vierailee Tenavalassa YLE. Viitattu 19.2.2013.
3. 1 2  Suoninen, Annikka: "Mitä me katsottiin ennen kuin oli Pikku Kakkosta?", *Television viisi vuosikymmentä*, s. 488, 493. Toim. Juhani Wiio. SKS, 2007. ISBN 978-951-746-939-5.
4. ↑  Lastenohjelmien historia: 1970-luku *yle.fi*. YLE.  Arkistoitu 11.11.2013. Viitattu 19.2.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Pahvilinnan rakentaminen. Lapset rakentavat Arja-tädin kanssa ison pahvilinnan (Ylen Elävä arkisto, ohjelma 27.8.1968)
**Michael Zorc** (s. 25. elokuuta 1962 Dortmund) on saksalainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija. Hän toimii nykyisin Bundesliiga-seura Borussia Dortmundin urheilutoimenjohtajana. 183 senttimetriä pitkän oikeajalkaisen Zorcin pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Zorc edusti koko ammattilaisuransa samaa seuraa, Borussia Dortmundia. Hän pelasi seuran paidassa vuodesta 1981 vuoteen 1998 asti. Suurimpia Zorcin saavuttamia menestyksiä ovat muun muassa Mestareiden liigan voitto kaudella 1996-1997, kaksi Bundesliigan mestaruutta kausilla 1994-1995 ja 1995-1996 sekä Intercontinental Cup vuonna 1997 ja DFB-Pokal kaudella 1988-1989. Zorc pelasi Dortmundin paidassa 463 Bundesliiga-ottelua viimeistellen 131 maalia. Lopetettuaan vuonna 1998 Zorcista tuli vielä samana vuonna Dortmundin urheilutoimenjohtaja, jossa roolissa hän on voittanut kolmesti Saksan mestaruuden. Zorc toimii tuossa roolissa yhä.

Maajoukkueura
-------------

Zorc pelasi Länsi-Saksan nuorten maajoukkueissa ja on pelannut myös sen B-maajoukkueessa. Saksan jalkapallomaajoukkueessa Zorc pelasi seitsemän ottelua vuosina 1992-1993, mutta ei ollut joukkueen kokoonpanossa MM- tai EM-kilpailuissa.

Lähteet
-------

* Michael Zorc Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Julia Santos Solomon** (s. 1956) on dominikaanilainen taidemaalari. Hän työskentelee monipuolisesti eri taidekentillä tehden multimediateoksia, maalauksia, piirustuksia ja muotisuunnittelua.

Elämänvaiheita
--------------

Santos Solomon syntyi Dominkaanisessa tasavallassa. Perhe muutti Yhdysvaltoihin New Yorkiin kun Santos Salomon oli kymmenenvuotias. Tosin hän oli joutunut eroamaan äidistään jo neljävuotiaana ja oli ollut isoäitinsä kasvattama. Hänen taiteelliset lahjansa huomattiin jo varhain ja hän pääsi New Yorkissa taidelukioon. Opinnot jatkuivat Rhode Islandin osavaltion taidekoulussa. 

Aikuistuttuaan hän muutti takaisin Dominikaanissen tasavaltaan, missä ryhtyi veistämään itseään esittäviä lapsuusmuotokuvia ja muotokuvia esiäideistään. Hän maalasi ne väreillä jotka muistuttavat Karibian meren saarten rikasta maaperää.

  

Itseään Santos Solomon pitää hybridinä: hän oli lapsi jonka piti toimia tulkkina vanhemmilleen ja tarkkailla ja selviytyä vieraassa ympäristössä. Santos haluaa, että hänen tyttärensä tietäisi mistä hänen juurensa ovat. Tämän hän haluaa kertoa taiteellaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
**Leevi Joel Kääriäinen** (s. 19. huhtikuuta 1935 Kouvola) on suomalainen lääkäri, virologi, Helsingin yliopiston Biotekniikan instituutin aiempi tutkimusjohtaja ja emeritusprofessori.

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta vuonna 1954. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1961 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1965. Hänen englanninkielinen väitöskirjatyönsä (1965) liittyi virusten kasvuun ja metaboliikkaan vaikuttaviin tekijöihin; työn otsikkona oli *Factors affecting the growth and metabolic inhibition test of louping ill virus in cell cultures*. Hän teki opintomatkan Yhdysvaltoihin vuosina 1966–1967, ja oli vierailevana tutkijana New Yorkissa Sloan–Kettering-instituutissa vuosina 1976–1977.

Kääriäisen tieteellinen tuotanto käsittää yli 200 artikkelia tai kirjoitusta virologian, bakteriologian ja lääketieteen piiristä. Professori Kääriäinen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1985. Hänet on palkittu usein tunnustuksin, muun muassa A. I. Virtanen -palkinnolla (1985), Matti Äyräpään palkinnolla (1991) ja Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnolla (1998).

Kääriäisen vanhemmat olivat talousneuvos Arvo Kääriäinen ja Irja Karoliina Taxell. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1960 oli kuvaamataidon opettaja Kaarina Ester Pakkala, arkkitehti Erkki Pakkalan tytär. Kääriäisen toinen puoliso on professori Marja Makarow.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 352. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
2. 1 2  Suomalaisen Tiedeakatemian varsinaiset jäsenet  16.5.2017. Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 2.7.2017.
3. ↑  Leevi Kääriäinen: Factors affecting the growth and metabolic inhibition test of louping ill virus in cell cultures (ISBN ; PhD thesis/ Helsingin yliopisto) *Annales medicinae experimentalis et biologiae Fenniae, Supplementum, ISSN 0066-2178; Vol. 43, 1.*.  1965. Duodecim (teostiedot via kansalliskirjasto.finna.fi). Viitattu 2.7.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
4. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 316. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Google Scholar -haku: Leevi Kääriäinen (englanniksi) (scholar.google.com)
* Leevi Kääriäinen (vainotannerinsaatio.fi)
* Kääriäinen, Leevi  (ruotsiksi) (uppslagsverket.fi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Tenacious D** on televisiosarja, joka kertoo samannimisestä yhtyeestä, johon kuuluvat Jack Black ja Kyle Gass. Sarjaa tehtiin yhteensä kuusi jaksoa, jotka esitettiin kaksi kerrallaan ja yhden esityskerran pituus oli n. puoli tuntia. Alun perin jaksot esitettiin vuonna 1997 HBO-kanavalla, jolloin näytettiin kaksi jaksoa. Loput neljä näytettiin samalla kanavalla vasta vuonna 1999. Suomessa sarjan on esittänyt Nelonen.

Jaksot
------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Sarjan jaksoissa käsitellään yhtye-elämää, sekä siihen liittyviä ilmiöitä, joita menestykseen pyrkivät bändit kohtaavat. Teemoina on mm. inspiraation lähde, bändin jäsenten välinen kemia, fanit sekä keikat. Tietyt teemat ovat kuitenkin komediatarkoituksessa asetettu ylösalaisin, jolloin esimerkiksi bändi suhtautuu faniinsa fanaattisemmin kuin fani bändiin. Jaksot koostuvat pääasiassa yhtyeen musiikkiesityksistä, joita he esittävät klubilla, jossa on käynnissä ns. open-mic-ilta.

### The Search for Inspirado

Onnistuneen open-mic-illan jälkeen yhtye saa uuden keikan klubille sillä ehdolla, että he esittävät uuden kappaleen. Kappaleen sävellystyö johtaa lopulta erimielisyyksiin.

### Angel in Disguise

Jackin ja Kylen ystävyys kärsii, kun kaksikko kilpailee samasta naisesta.

### Death of a Dream

Vanha, nykyisin levykaupassa työskentelevä rock-muusikko saa Jackin ja Kylen uskon horjumaan omaan menestymiseensä. Bändi käy läpi unelmansa kuolemaan liittyviä vaiheita.

### The Greatest Song in the World

Jack ja Kyle joutuvat riitoihin uuden naapurinsa kanssa omalaatuisien keikkaanvalmistautumisrituaaliensa vuoksi.

### The Fan

Tenacious D saa ensimmäisen faninsa, Leen. Kaksikko päättää palvella faniaan äärimmäisyyksiin saakka.

### Road Gig

Bändi saa ensimmäisen keikkansa kaupungin ulkopuolelta. Matkalla keikkapaikalle bändi eksyy kuitenkin uskonnollisen lahkon maatilalle.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Katso myös
----------

* Tenacious D: Maailman paras rokkibändi

Aiheesta muualla
----------------

* *Tenacious D (televisiosarja)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Rekikylä** on kylä Reki-Vesalan alueella Vesalan kaupunginosassa Oulussa entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Kylä seututien 833 varrella, noin 10 kilometriä Ylikiimingistä Oulun suuntaan. Asukkaita on noin 100.

Kylä sijaitsee käytännössä kokonaan Ouluntien varressa ja pääosin sen pohjoispuolella. Alue on pohjavesialuetta ja hiekkakangasta, laajoja 1950-luvulla aloitettuja soranottopaikkoja on edelleen käytössä Juminkankaan alueella kylän länsipuolella. Kylän vesistöt ovat vähäiset ja rajoittuvat pääasiassa Kiiminkijokeen, Vepsänjokeen sekä soranottopaikkojen pohjavesilampiin. Kylältä saa alkunsa myös Kalimenjoki joka on ainut kokonaisuudessaan Oulun kaupungin alueella virtaava joki.

Palvelut
--------

Päiväkotia lukuun ottamatta peruspalveluja kylällä ei ole. Lähin päivittäistavarakauppa löytyy Ylikiimingistä ja muut palvelut kuntakeskuksesta. Rekikylä kuuluu Vesalan koulupiiriin. Entinen Rekikylän koulu on nykyisin yksityisomistuksessa ja siellä toiminut muun muassa veneveistämö.

Historia
--------

*Pääartikkeli: Rekikylän kivikautinen asuinpaikka*
Rekikylän alueella on ollut asutusta jo kivikaudella. Rekikylästä on löydetty kivikautinen asuinpaikka, joka käsittää yhteensä 140 asumuspainannetta sekä kiviröykkiöitä. Asumusalueita on mahdollisesti kiertänyt paaluaita, joka viittaisi alueen väkivaltaiseen menneisyyteen.

Yritystoiminta
--------------

* MammuttiHirren talotehdas Rekikylässä työllistää noin 40 henkeä.
* pienimuotoista veneveistämötoimintaa
**Sissimarkkinointi** tarkoittaa epätyypillisiä markkinoinnin keinoja, jotka tuottavat hyviä tuloksia pienin panoksin. Sissimarkkinoinnin tunnusmerkkeinä pidetään usein luovuutta, ketteryyttä, mielikuvituksellisuutta, edullisuutta ja tuloksellisuutta. Vahvimpia vaikutuksen keinoja on Internet ja markkinoinnin saama mediahuomio. 

Netissä sissimarkkinointi hyödyntää usein sosiaalista mediaa, äänestyssivustoja ja muita yhteisöllisiä verkkopalveluita.

Sissimarkkinoinnin ydin on "Wow -efekti". Siinä missä tavallinen markkinointi voi olla hyvinkin konservatiivista, sissimarkkinointi pyrkii pystäyttämään, säväyättämään tai muuten herättämään tunteita, joko positiivia tai negatiivisia. Voimakkaiden tunteiden herättäminen saa helpommin toivotun reaktion aikaiseksi, joko toiminnan tai ostoksen, kuin tavallinen konservatiivisempi lähestyminen. Näkyvimpiä esimerkkejä Suomessa on ollut muun muassa bussipysäkillä olleita valtavia kuvia teuraseläimistä, jotka häiritsivät useita jalankulkijoita. Mainoksen tilaaja teki näyttävän eleen mainoskampanjan keskeyttämisestä, josta Helsingin Sanomat uutisoivat.. Näin ollen bussipysäkkimainos sai isomman näkyvyyden Helsingin Sanomien sivuilla ja keskustelupalstoilla, kuin mitä kampanja olisi muuten saanut, jos organisaatio olisi vain kaikessa hiljaisuudessaan jatkanut kampanjaa. 

Sissimarkkinoinnin isänä pidetään Jay Conrad Levinsonia, jonka ensimmäinen teos *Guerrilla Marketing* ilmestyi vuonna 1984. Hänen kirjojaan on julkaistu 42 kielellä ja myyty yli neljätoista miljoonaa kappaletta. Jari Parantainen on kirjoittanut sissimarkkinoinnista suomenkielisen kirjan, joka kantaa nimeä *Sissimarkkinointi*.*lähde?*
Temür-kaani
**Temür-kaani** (mong. Өлзийт Төмөр *Ölziit Tömör*; 15. lokakuuta 1265 – 10. helmikuuta 1307 Khanbaliq) oli Kiinan Yuan-dynastian toinen keisari (1294–1307). Lisäksi hän oli Mongolivaltakunnan kuudes suurkaani, mutta valtakunnan hajoamisen takia jälkimmäinen arvonimi oli vain nimellinen. Kiinan keisarina hänen hallitsijanimensä oli **Chengzong** (kiin. 元成宗).

Varhainen elämä
---------------

Temür-kaani syntyi 15. lokakuuta 1265. Hän oli Kublai-kaanin toisen pojan, Zhenjinin kolmas poika. Koska Kublai-kaanin ensimmäinen poika kuoli varhain, Zhenjinistä tuli kruununprinssi. Hän kuitenkin kuoli vuonna 1286, jolloin Temürista tuli vuorostaan kruununprinssi. Vuonna 1287 Temür auttoi isoisäänsä Kublai-kaania Nayanin kapinan kukistamiseksi. Temür ja Kublain alainen virkamies Oz-Temür suojasivat Liaojoen ja Liaotungin niemimaan alueita Nayanin liittolaista, Qadaania vastaan ja voittivat hänet.

Kublai-kaanin kuoltua Kurultai kutsuttiin koolle. Koska Zhenjinin toinen poika Darmabala oli kuollut vuonna 1292, Zhenjinin pojista jäljellä olivat enää Gammala ja Temür. Ehdotettiin, että he kilpailisivat siitä, kumpi tunsi Tšingis-kaanin puheet paremmin. Temür voitti, ja hänet julistettiin Yuan-dynastian seuraavaksi keisariksi.

Valtakausi
----------

Temür oli kyvykäs keisari. Hän piti valtakunnan sellaisena, jollaisena Kublai-kaani oli sen jättänyt. Hän jatkoi monia Kublai-kaanin talousuudistuksia ja pyrki elvyttämään maan taloutta Kublain kalliiden sotaretkien jäljiltä. Hän antoi maan toipua erityisesti Vietnamin–mongolien sodasta. Temür-kaanin valtakaudella valtakunnan korkeisiin virkoihin nimitettiin paitsi mongoleita myös han-kiinalaisia, muslimeita ja muutamia kristittyjä. Temürin hallinto kunnioitti kungfutselaisuutta ja kungfutselaisia oppineita. Valtakautensa alussa hän antoi käskyn kunnioittaa Kungfutsea. Myös tiibetiläisten määrä hallituksessa kasvoi vähitellen Temürin aikana. 

Hänen valtakautensa aikana alkoholin myynti ja tislaus kiellettiin Mongoliassa vuonna 1297.

Temür vastusti ihmisten rasittamista lisäveroilla. Hän kuoli 10. helmikuuta 1307 Khanbaliqissa eli nykyisessä Pekingissä 41-vuotiaana. Koska Temürin ainoa poika oli kuollut vuonna 1306, hän jäi vaille miespuolista perijää. Hänen kuolemaansa seuranneen valtakamppailun jälkeen hänen seuraajakseen kruunattiin hänen veljenpoikansa Külüg.

Lähteet
-------

* René Grousset. *The Empire of Steppes*
* Цэен-ойдов *Чингис Богдоос Лигдэн Хутаг хүртэл 36 хаад*
* Man, John (2006). *Kublai Khan: From Xanadu to Superpower*. London: Bantam Books. ISBN 9780553817188.

### Viitteet

1. ↑  Man, s. 407



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Kublai-kaani** | **Kiinan keisari**1294–1307 | Seuraaja:**Külüg-kaani** |
**Michael Winterbottom** (s. 29. maaliskuuta 1961 Blackburn, Lancashire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen elokuvaohjaaja.

Winterbottom on syntyisin Lancashiresta. Hän kävi koulunsa Blackburnissa ja jatkoi opintojaan Oxfordin yliopistossa, jossa hänen pääaineensa oli englannin kieli. Elokuvaopintonsa hän suoritti Bristolin yliopistossa.

Winterbottomin ohjaajanura käynnistyi televisiossa vuonna 1989, jolloin hän ohjasi Ingmar Bergman -aiheisen dokumenttielokuvan. Hän ohjasi televisiosarjojen jaksoja sekä televisioelokuvia. Tunnetuimpiin TV-ohjauksiin kuuluu neliosainen sarja *Family* vuodelta 1994; käsikirjoittajana toimi Roddy Doyle.

Teatterielokuvia Winterbottom alkoi ohjata vuonna 1995. Esikoisohjaus *Butterfly Kiss* kertoo biseksuaalisesta sarjamurhaajasta. Myöhemmistä ohjauksista voidaan mainita erityisesti draama *Wonderland* (1999), komedia *24 Hour Party People* (2002), tieteisromanssi *Code 46* (2003), metafiktiivinen komedia *Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset* (2006) ja film noir *Tappaja sisälläni* (2010).

Winterbottomin myöhemmistä TV-ohjauksista tunnetuimpia on kuusiosainen sarja *The Trip – matkamiehet Brydon ja Coogan* (2010), jota on esitetty myös Suomessa. Sarjan pääosissa nähdään Winterbottomin vakiokasvot Steve Coogan ja Rob Brydon. Sarja sai jatkoa vuonna 2013: *The Trip to Italy*.

Filmografia
-----------

### Televisiolle

* *Rosie the Great* (1989)
* *Forget About Me* (1990)
* *Under the Sun* (1992)
* *Love Lies Bleeding* (1993)
* *Family* (1994)
* *The Trip – matkamiehet Brydon ja Coogan* (2010)
* *The Trip To Italy* (2013)

### Teatteriohjauksia

* *Butterfly Kiss* (1995)
* *Go Now* (1995)
* *Jude* (1996)
* *Welcome to Sarajevo* (1997)
* *I Want You* (1998)
* *Wonderland* (1999)
* *With or Without You* (1999)
* *The Claim* (2000)
* *24 Hour Party People* (2002)
* *In This World* (2002)
* *Code 46* (2003)
* *9 Songs* (2004)
* *Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset* (2005)
* *Tie Guantanamoon* (2006)
* *A Mighty Heart – taipumaton* (2007)
* *Genova* (2008)
* *The Shock Doctrine* (2009)
* *Tappaja sisälläni* (2010)
* *Trishna* (2011)
* *Everyday* (2012)
* *The Look of Love* (2013)
* *The Face of an Angel* (2014)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Nainen ja sisteri*. Pieter Cornelisz. van Slingelandtin öljymaalaus, 1677 (Mildred Anna Williams Collection, San Franciscon taidemuseo, San Francisco).
**Sisteri**, **cittern** eli **sisterni** (engl. *cittern*, myös *citharen*, *cithren*, *cittharn*; saks. *Cister*, *Cither*, *Cythar*, *Halszither*, *Zister*, *Zitter*; ransk. *cistre*; it. *cetara*, *cetera*, *cetra*; esp. *citara*, *cithara*, *citola*) on 18:lla tai 19:llä kiinteällä metallista tai luusta tehdyllä otenauhalla varustettu metallikielinen näppäilysoitin, jonka kielisilta on liikuteltavissa. Sisterin edestäpäin katsottuna päärynää muistuttava runko on matala ja pohja tasainen tai vain hieman kupera. Soittimen kielten määrä on vaihdellut rakentajasta ja rakennuspaikasta riippuen: ranskalaiset sisterit olivat usein nelikuoroisia (kieliä kahdeksan), italialaiset kuusikuoroisia (kieliä 12), englantilaiset ja saksalaiset viisikuoroisia (kieliä kymmenen). Bassokokoisen sisterin eli ceteronen (saks. *gross Cither*, *gross Zittern*; ransk. *cisteron*; it. *ceterone*, *citara tiorbata*) kielten määrä on enimmillään 28.

Sisteri oli suosionsa huipulla 1500–1600-luvuilla. Renessanssiaikana soittimen katsottiin periytyvän antiikin kitharasta (*κιθάρα*), vaikka edeltäjäksi on pikemmin osoitettava keskiaikainen citole.

Sisterin 1600- ja 1700-luvulla syntyneitä paikallisia erityismuotoja ovat mm. kellositra, englanninkitara ja portugalinkitara. Saksalaisella kielialueella sisteri koki uuden tulemisensa 1900-luvun vaihteessa, jolloin kehitettiin Thüringenin metsäsitra (saks. *Lutherzither*, *Thüringer Waldzither*, *Waldzither*, *Wartburglaute*), joka oli suosittu varsinkin Wandervogel-liikkeen parissa.

Lähteet
-------

* Veijo Murtomäki: "Keskiajan ja renessanssin soittimet". *Muhi*
* James Tyler: "Ceterone (citara tiorbata)". *Grove music online*, haettu 8.2.2016.
* James Tyler: "Cittern (cithren, cittharn, citharen)". *Grove music online*, haettu 8.2.2016.
* JTr [= James Tyler]: "Sisteri". *Otavan iso musiikkitietosanakirja 5: Raphael–Öttingen*. Helsingissä: Otava, 1979. ISBN 951-1-05295-0 (sid.). Sivut 251–252.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sisteri**.
* *Mimo – Musical Instrument Museum Online* *,Scope:*,Size:!n,Source:*,Support:*)))
**Sissiradisti** on viestintään erikoistunut sissi- ja tiedustelualiupseeri.

Sissiradistit Suomen Puolustusvoimissa
--------------------------------------

Suomen Puolustusvoimat kouluttaa varusmiehiä sissiradistin tehtäviin Jääkäriprikaatissa, Kainuun prikaatissa, Karjalan prikaatissa, Porin prikaatissa sekä Utin jääkärirykmentissä. Lisäksi Rajavartiolaitos kouluttaa sissiradisteja Lapin rajavartioston ja Pohjois-Karjalan rajavartioston Rajajääkärikomppanioissa sekä Erikoisrajajääkärikomppaniassa.*lähde?*

Sissiradistin palvelus kestää 347 vuorokautta. Koulutukseen kuuluu viestikoulutusta kuten sähkötystä eli morsetusta, sekä sissikoulutusta, joka sisältää monipuolista asekoulutusta ja erämiestaitoja. Kriisiaikana sissiradistit huolehtivat kauimpana omista joukoista liikkuvien sissi- ja tiedustelupartioiden viestiyhteyksistä käyttäen HF-taajuuksilla toimivia radioita.*lähde?*

Sissiradistien erikoistaito on sähkötys, joka on luotettava tapa kommunikoida satojenkin kilometrien päähän. Sähkötystä on myös hyvin vaikea jäljittää ja häiritä. Sähkötystaidon saavuttaminen vaatii ahkeraa harjoittelua, saavutetun taidon säilyttäminen ei kuitenkaan edellytä säännöllistä harjoittelua, vaan pitkänkin tauon jälkeen kerran opittu taito palautuu lyhyessä ajassa. Nykyaikaiset viestivälineet mahdollistavat myös digitaalisten lähetelajien käytön, mutta käsisähkötys on edelleen käytössä varamenetelmänä.*lähde?*

Sissiradistien koulutusta pidetään yhtenä puolustusvoimain uuvuttavimmista, johtuen mm. raskaista sissiharjoituksista, joihin usein yhdistetään viestintäharjoittelua. Seurauksena on usein tavallista raskaampi rinkka sekä muita sissejä vähäisemmät yöunet. Päästäkseen sissiradistiksi hakijan on läpäistävä vaativat rytmi- ja kuntotestit.*lähde?*

Reservin sissiradistien järjestö on Sissiradistikilta ry, joka järjestää mm. vapaaehtoista koulutusta reserviläisille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sissiradisti *Varusmies.fi*. Puolustusvoimat. Viitattu 28.9.2018.
2. ↑  Sissiradistikilta Sissiradistikilta ry. Viitattu 28.9.2018.
**Kajkaavi** (substantiivi kajkaaviksi: *kajkavščina*; štokaaviksi adjektiivi: *kajkavski*, substantiivi: *kajkavica* tai *kajkavština*) on kroatian kielen murre, jota puhutaan pääasiassa Keski-Kroatiassa, Gorski Kotarin alueella ja Pohjois-Istriassa.

Jo kauan on kiistelty, onko kajkaavi serbokroaatin murre vai täysin oma kieli, sillä se on vain osittain ymmärrettävää muiden kroatian murteiden puhujille ja sillä on enemmän yhtäläisyyksiä slovenian (erityisesti Prekmurjen murteen) kanssa ääntämyksen ja sanaston kannalta. Monet merkittävät kroatialaiset kielitieteilijät pitävät kajkaavia omana kielenään, jolla on omat vakiintuneet murteensa ja dokumentoitua kirjallisuutta. Kroatialainen kielitieteilijä Stjepan Ivšić on käyttänyt todisteena kajkaavinkielistä sanastoa ja korostusta, joka poikkeaa merkittävästi standardikroatiasta. Joka tapauksessa kielitieteilijöiden välillä on yksimielisyys siitä, että kajkaavi ei kuulu samaan murreryhmään štokaavin ja serbokroaatin kanssa ja että se on läheisempää sukua slovenian kielelle, jonka kanssa se jakaa huomattavan määrän sanastoa. Kajkaavilla on alhainen keskinäinen ymmärrettävyys štokaavin murteen kanssa, johon kroatian kirjakieli perustuu. Kielitieteilijä Josip Silić, yksi tärkeimmistä tekijöistä kroatian kielen standardisoinnissa, tunnustaa myös kajkaavin omaksi kielekseen, joilla on eri morfologia, syntaksi ja fonologia kuin virallisella kroatian kielellä. Vuodesta 2015 alkaen, historiallisella kajkaavin kielellä on erillinen ISO 639-3 – koodi - *kjv*. Eräät järjestöt yrittävät jatkuvasti laajentaa kielen tunnustamista ja statusta, joka on toistaiseksi johtanut valinnaisten oppiaineiden opetukseen kajkaaviksi joissakin osissa Kroatiaa sekä edellä mainitun ISO-koodin luomiseen.

Termi *kajkaavi* johtuu kielen kysyvästä pronominista *kaj* (*mitä, mikä*). Muut tärkeimmät kroatian murteet saavat myös nimensä kielten kysymyspronomineista. Pronominit ovat kuitenkin vain yleisiä viitteitä eivätkä ne toimi kunkin murteen todellisina tunnisteina. Jotkin kajkaavin murteet käyttävät kysymyspronominina sanaa ča, jota yleensä käytetään čakaavin murteessa. Näissä murteissa nimessä esiintyvä pronomini on yleensä käytetyin kyseisessä murteessa.

Pohjois-Kroatian ulkopuolella murretta puhutaan myös Itävallan Burgenlandissa ja useiden eksklaavien alueella Unkarissa pitkin Itävallan ja Kroatian rajaa, sekä Romaniassa. Vaikka kajkaavin puhujat ovat pääasiassa kroaatteja ja kajkaavia pidetään serbokroaatin murteena, sen lähin sukulainen on kuitenkin sloveenin kieli. Kajkaavi on osa murrejatkumoa, jossa ovat myös sloveeni ja čakaavi.

Lähteet
-------

1. ↑  Silić, Josip (1998), Hrvatski standardni jezik i hrvatska narječja, Kolo. 8, 4, p. 425-430.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kajkaavi** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kajkavian  –  4.3.2017 versio
**Sumea joukko** on joukko, jossa joukkoon kuuluvilla alkioilla kuulumisen astetta kuvaa kuuluvuusarvo. Sumean joukon matemaattista käsitteen esitti 1965 azerbaidžanilainen Lotfi A. Zadeh (s. 1921). Hän jatkoi työtään tällä saralla esittämällä vielä 1973 sumean logiikan teorian.

Sumean joukon teoria laajentaa klassisen joukko-opin (Cantor) joukon käsitettä. Kun klassisessa joukko-opissa alkio joko kuuluu joukkoon tai on sen ulkopuolella, eli se noudattaa kaksiarvoista logiikkaa (kts. kolmannen poissulkeva sääntö), niin sumeassa joukossa alkion kuuluvuuden vahvuutta kuvattaan reaaliluvulla, joka kuuluu suljettuun väliin [0,1].

Sumeissa joukoissa kysymys on tietoisesti epätarkkarajaisesta joukosta. Esimerkiksi voimme ottaa kirjojen sumean joukon: "Kirja käsittelee aihetta x". Tässä x voi olla mikä tahansa aihe rakkaudesta maanjäristykseen tai ahvenista geenimutaatioon. Kirjan kuuluvuusarvo joukossa voidaan määritellä esimerkiksi seuraavasti: kirjan aihetta x käsittelevien sivujen lukumäärä / sivujen kokonaismäärällä.

Määritelmä
----------

Sumea joukko on pari (A,m), jossa A on joukko ja m kuvaus: A → [0,1]. Kaikille x, jotka kuuluvat A:han on olemassa m(x), alkion x *joukkoon kuulumisen aste*. Jos {\displaystyle A={x\_{1},..x\_{n}}} niin tämä (A,m) voidaan merkitä: {{\displaystyle m(x\_{1})} /{\displaystyle x\_{1}},...{\displaystyle m(x\_{n})}/{\displaystyle x\_{n}} }.

Joukkoon kuuluminen
-------------------

Alkio, jonka arvo kuvauksessa m on 0, ei kuulu sumeaan joukkoon, eli on sen ulkopuolella, ja jos kyseinen arvo on 1, kuuluu kyseinen alkio täydellisesti sumeaan joukkoon. Sumean joukkoa {x kuuluu A:han | m(x) > 0} kutsutaan joukon kannaksi (engl. *support*) ja joukkoa {x kuuluu A:han | m(x) = 1} joukon ytimeksi (engl. *kernel*).

Sumeiden joukkojen operaatioita
-------------------------------

* Sumean joukon {\displaystyle (A,m\_{A})} komplementti

c(A) = 1 − {\displaystyle m\_{A}(x)}

* Sumeiden joukkojen {\displaystyle (A,m\_{A})} ja {\displaystyle (B,m\_{B})} leikkaus

(A ∩ B)(x) = min({\displaystyle m\_{A}}, {\displaystyle m\_{B}})

* Sumeiden joukkojen {\displaystyle (A,m\_{A})} ja {\displaystyle (B,m\_{B})} unioni

(A ∪ B)(x) = max({\displaystyle m\_{A}}, {\displaystyle m\_{B}})

Sumea joukko ja todennäköisyyksien teoria
-----------------------------------------

Sumeat joukot ja todennäköisyyksien teoria eivät ole samaa perhettä, vaikka niin virheellisesti voisi päätellä kuvauksen kuvapisteiden joukosta [0,..1]. Joukkojen sumeudessa sattumalla ei ole mitään osaa, kun taas todennäköisyyslaskennan teoreettinen lähtökohta on ennalta arvaamaton sattuma.

Katso myös
----------

* Sumea logiikka
Mauro Bolognini vuonna 1990.
**Mauro Bolognini** (28. kesäkuuta 1922 Pistoia – 14. toukokuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan lähinnä kirjallisuussovituksistaan.

Bolognini opiskeli arkkitehtuuria ja muotoilua Firenzessä, vietti vuoden Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa sekä työskenteli ranskalaisten Jean Delannoyn ja Yves Allégret’n sekä ohjaaja Luigi Zampan avustajana. Hänen ohjausdebyyttinsä oli musiikkielokuva *Ci troviamo in galleria* ("Tavataan galleriassa", 1953), jossa Sophia Loren teki yhden ensimmäisistä merkittävistä rooleistaan. Bolognini ohjasi melodraamoja ja komedioita sekä tutustui 1950-luvun lopulla Pier Paolo Pasoliniin, joka teki käsikirjoituksen muun muassa kirjallisuussovitukseen *Kaunis Antonio* (*Il Bell’Antonio*, 1960), josta tuli ohjaajan ensimmäinen kaupallinen ja arvostelumenestys. Vuonna 1961 Bolognini sovitti elokuvaksi Vasco Pratolinin romaanin *Ilotalo* (*La viaccia*), joka valittiin Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmu -ehdokkaaksi. Ohjaajan suurin arvostelumenestys oli Pratolinin teokseen perustuva, 1800-luvun lopun Firenzeä kuvaava *Metello* (1969), joka sai kolme David di Donatello ja kaksi Nastro d’argento -palkintoa sekä kaksi Kultainen palmu -ehdokkuutta.

1970-luvulla Bolognini teki joukon poliittisia elokuvia ja jopa makaaberin kauhuelokuvan *Gran bollito* (1977). Hän palasi kirjallisuussovituksiin Alexandre Dumas’n romaanin eroottisessa versiossa *Kamelianainen* (*La storia vera della signora delle camelie*, 1981) sekä 1500-luvun komediassa *La Venexiana* ("Venetsiatar", 1986). Vuonna 1999 ohjaaja sai David di Donatellon tunnustuksena koko elämäntyöstään.

Lähteet
-------

* Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

### Viitteet

1. ↑  Moliterno, s. 43.
2. ↑  Moliterno, s. 43–44.
3. ↑  Moliterno, s. 44.

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Mauro Bolognini
* Internet Movie Database: Mauro Bolognini (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Frans Albert Meltovaara** (30. marraskuuta 1907 Tuusula – 2. toukokuuta 1991 Lahti) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1969.

Meltovaara suoritti Helsingin Teollisuuskoulun puuteknillisen kurssin 1932, jonka jälkeen Aukusti Asko-Avonius palkkasi hänet Asko-Avonius Huonekalutehtaalle Lahteen. Meltovaara työskenteli osan vuotta 1933 Keravan Puusepäntehtaalla, mutta palasi 1933 työnjohtajaksi Asko-Avoniuksen yritykseen. Hänet nimitettiin 1937 tehtaan teknilliseksi johtajaksi, ja hän jäi eläkkeelle tehtävästä 1972. Teknillisenä johtajana Meltovaaran tehtävänä oli johtaa yhtiön tuotteiden kehittämistä, niitä valmistavia tehtaita ja huonekalujen markkinointia julkisten tilojen kalustajille. Asko-Avonius oli luovuttanut 1950-luvun lopulla yrityksen päivittäisen johtamisen pitkäaikaiselle toimitusjohtajalle Onni Penttilälle ja Meltovaaralle, joiden johdossa Asko kasvoi Lahden suurimmaksi työnantajaksi.

Meltovaara toimi Asko Oy:n hallituksen varapuheenjohtajana ja Fennia Faneri Oy:n hallituksessa ja johtoryhmän puheenjohtajana. Hän oli mukana puusepänteollisuuden työehtosopimusten kehittämisessä ja alan teknisen ammattikoulutuksen uudistamisessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ilmari Reunamäki: Frans Meltovaara *Biografiasampo*. Viitattu 20.6.2023.
2. 1 2 3  Helsingin Sanomat. 17.5.1991. s. A 4. Kuolleita.