recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eurytos-krateeri** on antiikin kreikkalainen krateeri, joka on valmistettu arkaaisella kaudella noin vuonna 600–590 eaa. Se on saanut nimensä tärkeimmästä kuva-aiheestaan, joka esittää Eurytokseen ja Herakleehen liittyvää myyttiä. Nykyisin krateeri on esillä Louvressa (esine E 635).

Eurytos-krateeri on tehty Korintissa ja edustaa varhaiskorinttilaista keramiikkaa. Se oli myyty Italiaan etruskeille, ja löydettiin etruskilaisesta haudasta Cerveteristä antiikin Etrurian alueelta.

Krateeri on tyypiltään pylväskrateeri, mikä oli vaasin syntyaikaan uusi tyyppi. Eurytos-krateeri on varhaisin tunnettu esimerkki tyypistä. Krateerin korkeus on noin 46 cm. Krateerin maalauskoristelu yhdistelee mustakuvio- ja monivärimaalausta. Keskeisimmät maalaukset esittävät mytologista aihetta, jossa Herakles saa pidoissa puolisokseen Eurytoksen tyttären Iolen, sekä seuranneen riidan jälkeistä taistelua, jossa Herakles surmaa Eurytoksen pojan Ifitoksen. Hahmot ja tilanne ovat tunnistettavissa siksi, että kunkin hahmon kohdalle on kirjoitettu tämän nimi arkaaisella korinttilaisella kirjaimistolla. Maalaukseen on merkitty muun muassa nimet Herakles ja Eurytos sekä Eurytoksen lapset Ifitos, Iole, Klytios ja Didaion. Pitokohtaus on varhaisin tunnettu kuvaus pitoihin osallistuvista makoilemassa leposohvilla.

Vaasin toisella puolella on kuvattuna taistelevia sotilaita Troijan edustalla. Vaasin alaosaa kiertää kuvaus ratsastuskilpailuista. Lisäksi kädensijojen alapuolella on kaksi kuvaa, joista toinen esittää pitovalmisteluita ja toinen Aiaan itsemurhaa Odysseuksen ja Diomedeen läsnäollessa. Näin koristelu yhdistää kolme vaasimaalauksissa suosittua aihetta, taistelun, pidot ja hevoskilpailut.

* Eurytoksen ja Herakleen pidot.Eurytoksen ja Herakleen pidot.
* Pitovalmisteluja.Pitovalmisteluja.
* Taistelevia sotilaita.Taistelevia sotilaita.
* Ratsastaja.Ratsastaja.
* Aiaan itsemurha.Aiaan itsemurha.
* Aiaan itsemurha, ennallistus.Aiaan itsemurha, ennallistus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Louvre E 635 (Vase) *Perseus*. Viitattu 20.1.2020.
2. 1 2 3 4  Corinthian column krater Louvre. Viitattu 20.1.2020.
3. 1 2  Smith, Tyler Jo & Plantzos, Dimitris: *A Companion to Greek Art*, s. 537. Blackwell Companions to the Ancient World, nide 188. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 1118273370. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eurytos-krateeri** Wikimedia Commonsissa
**Changxing** on saari Jangtsen estuaarilla Shanghaissa Kiinassa. Saaren pinta-ala on 76,32 km² ja se tunnetaan Shanghain sitrushedelmien tuotannon keskuksensa. Saarta yhdistää mantereeseen ja Chongmingin saareen vuonna 2009 avattu silta ja tunneli.

Maantiede
---------

Hallinnollisesti Changxing kuuluu Shanghain Chongmingin piirikuntaan. Saari on pinta-alaltaan 76,32 km². Itä-länsi suunnassa saarella on pituutta 25 kilometriä ja pohjois-etelä suunnassa 3–4 kilometriä. Saari on hyvin matala ja lähellä merenpintaa. Sen keskimääräinen korkeus merenpinnasta on vain 0,6–1,6 metriä. Saari madaltuu itä-länsi suuntaisesti. Saarella on suuria kosteikkoja.

Historia
--------

*CNS Kunming* Changxingissa.
Changxing on saanut nykyisen muotonsa maan kohotessa vedenpinnan yläpuolelle. Yawon kari nousi vuonna 1644 ja vuonna 1844 merestä valtaamalla siitä tehtiin maatalousaluetta. Sittemmin ilmaantui myös muita kerja, kuten Shiton, Ruifeng, Panjia, Jindai, Yuanyuan ja viimeisimpänä Yawo 1940-luvulla. Kareja yhdistettiin rakentamalla vuosien 1959 ja 1969 välillä, jolloin saari sai nykyisenlaisen muotonsa.

Talous ja liikenne
------------------

Nykyisin Changxing on Shanghain sitrushedelmien tuotannon keskus. Syvävetisen rannikkonsa avulla saarelle on muodostunut myös telakkateollisuutta. Hiljattain saaresta on pyritty muodostamaan myös matkailun ja vesihuollon keskusta. Shanghain vesihuollolle tarkoitettu Qingcaoshan tekoallas valmistui vuonna 2010. Vuonna 2009 valmistui puolestaan Shanghain kaupunkialueen Chongmingin saareen Changxingin kautta yhdistävä tunneli ja silta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *The Encyclopedia of Shanghai*, s. 38. Shanghai Scientific and Technical Publishers. Shanghain virallisilla kotisivuilla. (englanniksi)
2. ↑  Fresh Water for Shanghai *The Earth Observatory*. NASA. Viitattu 29.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Shanghai Yangtze River Tunnel-bridge opens China Central Television. Viitattu 29.3.2019. (englanniksi)
**Wolfram von Richthofen** (10. lokakuuta 1895 – 12. heinäkuuta 1945) oli Saksan ilmavoimien Luftwaffen sotamarsalkka toisen maailmansodan aikana. Hän oli ensimmäisen maailmansodan hävittäjä-ässä Manfred von Richthofenin ("Punainen paroni") neljäs serkku.

Varhaisvaiheet
--------------

Wolfram syntyi Barzdorfissä 1895. Serkkunsa tavoin hän palveli aluksi Saksan ratsuväessä ja sai myöhemmin siirron ilmavoimiin. Hän pudotti kahdeksan viholliskonetta, ja sai suorituksella myös hävittäjä-ässän nimen. Sodan jälkeen hän opiskeli tekniikkaa, avioitui 1920 Breslaussa (nyk. Wrocław, Puola) ja sai kolme lasta. Hän pestautui uudelleen vielä luvattomaan uuteen Luftwaffeen 1933.

Toinen maailmansota
-------------------

*Pääartikkeli: Toinen maailmansota*
Toisen maailmansodan aikana von Richthofen nousi natsi-Saksan asevoimien sotamarsalkaksi toiseksi nuorimpana koskaan, vain 47-vuotiaana. (Häntä nuorempi nimittämishetkellä oli vain marsalkka Hermann Göring, joka nousi marsalkaksi 45-vuotiaana.) Vain muutamaa viikkoa myöhemmin Adolf Hitler antoi hänelle "kenraalisotamarsalkan" arvon. Von Richthofen jäi eläkkeelle terveyssyistä 1944 ja kuoli ilmeisesti aivosyöpään vuotta myöhemmin.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Wolfram von Richthofen** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mikheil Šotas dze Korkia** (georg. მიხეილ შოთას ძე ქორქია, ven. Михаил Шотаевич Коркия, *Mihail Šotajevitš (Miša) Korkija*; 10. syyskuuta 1948 Kutaisi, Georgian SNT – 7. helmikuuta 2004 Tbilisi) oli georgialainen Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.

Korkia suoritti tutkinnon Tbilisin polyteknisessä instituutissa. Hän pelasi Tbilisin Dynamossa vuosina 1965–1979. Hän kuului myös Neuvostoliiton koripallojoukkueen miehistöön, joka voitti olympiakultaa Münchenissä 1972, kun joukkue kukisti Yhdysvallat yhdellä pisteellä uudelleen pelattujen kolmen sekunnin lisäajalla tehdyn korin jälkeen. Kuumaverisenä tunnettu 198-senttinen Korkia oli siinä vaiheessa ajettu ulos varoitustilin tultua täyteen. Hän oli mukana maajoukkueessa myös Montréalissa 1976 saavuttamassa pronssia. Euroopan mestaruuden hän saavutti joukkueensa kanssa vuonna 1971, hopeaa 1975 ja 1977.

Vuosina 1980–1981 Korkia valmensi Tbilisin Dynamoa ja 1982–1983 Moskovan Dynamoa. Myöhemmin hän toimi liike-elämässä ja oli muun muassa yhtenä omistajaosakkaana Kutaisin Torpedon jalkapallojoukkueessa. Korkia kuoli sydäninfarktiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Mikheil Korkia Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili FIBA Archive (englanniksi)
* «Светлое в моей жизни — победа в Мюнхене и выход из тюрьмы». Sovsport.ru-sivusto venäjäksi
* Basketpedia-profiili

Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1971
4 Tammiste |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Žarmuhamedov |
8 Bološev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Polyvoda |
12 Tomson |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Andrejev |
Valmentaja Kondrašin

Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1972
4 Polyvoda |
5 Paulauskas |
6 Sak’andelidze |
7 Žarmuhamedov |
8 Bološev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Korkia |
12 Dvornyi |
13 Volnov |
14 A. Belov |
15 Kovalenko |
Valmentaja Kondrašin

Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Arzamaskov |
5 Salnykov |
6 Miloserdov |
7 Žarmuhamedov |
8 Makejev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Žigili |
Valmentaja Kondrašin
Iggesundin kirkko.
**Iggesund** on taajama Hudiksvallin kunnassa Ruotsin Gävleborgin läänissä, noin 45 km Söderhamnista pohjoiseen ja 70 km Ljusdalista kaakkoon. Iggesund oli vuosina 1963–1971 oma kuntansa. Pohjanlahden rannalla sijaitsevan Iggesundin asukasluku vuonna 2020 oli 3 437.

Iggesund on teollisuusyhdyskunta, joka on kasvanut sahatoimintaa, sellu- ja kartonkiteollisuutta, kemianteollisuutta, metalliteollisuutta ja sähköntuotantoa harjoittaneen Iggesundin ruukin ympärille. Toisen maailmansodan jälkeen yhtiön toimialoja saneerattiin ja se keskittyi pelkästään metsäteollisuuteen. 1980-luvulla yhtiön omistajaksi tuli vähin erin Mo och Domsjö AB eli MoDo, joka vuonna 2000 otti yritysostojen seurauksena nimen Holmen. Nykyisin Iggesundin täysin integroitu sellu- ja kartonkitehdas tunnetaan nimellä Holmen Iggesund Paperboard, ja se työllisti 2020-luvun alkuvuosina noin 800 ihmistä.

Ruukin metalliteollisuusperinteitä paikkakunnalla on jatkanut tukinkuorinta- ja haketuslaitteistoja valmistava Iggesund Tools AB, jonka vuonna 2011 osti itävaltalainen Andritz. Tuolloin sillä oli 160 työntekijää.

Iggesundin liepeillä sijaitsee Euroopan pisin tunnettu luolasto, noin 2,6 kilometriä pitkä Bodagrottorna.

Lähteet
-------

1. ↑  MoDo osti osan Holmenia.  *Helsingin Sanomat*, 6.10.1987, s. 30. Näköislehti (maksullinen).
2. ↑  Valmet toimittaa kaksi pesupuristinta Holmenin tehtaalle Iggesundiin, Ruotsiin *Valmet*.  5.7.2023. Viitattu 8.8.2023.
3. ↑  Andritz acquires Iggesund Tools, Sweden *Andritz*.  17.7.2011. Viitattu 8.8.2023.
4. ↑  Iggesund - industrial area with proximity to sea and forest *holmen.com*. Viitattu 8.8.2023.
5. ↑  Geologin i Bodagrottorna och fågelskådning som skönlitteratur *Sveriges Radio*.  22.10.2011. Viitattu 9.8.2023.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: sv:Iggesund & sv:Iggesunds Bruk
Ren taistelu. Erik Werenskioldin Heimskringlan kuvitusta.
**Eystein Meyla** (*Øystein Øysteinsson Møyla*, noin 1157–1177) oli Norjan birkebeinien puolueen varhaisaikojen johtaja ja vallantavoittelija. Hän oli kuningas Östen Haraldssonin poika.

Eystein Meyla oli birkebeinien ensimmäisen, kuningas Maunu Erlinginpoikaa ja jaarli Erling Skakkea vastustaneen kapinan johtaja vuonna 1174. Meyla julistettiin kuninkaaksi kaksi vuotta myöhemmin Øyratingetissa, mutta hän sai surmansa kuningas Maunua vastaan käydyssä Ren taistelussa vuonna 1177.

Heimskringlan mukaan Eystein pyysi vuonna 1174 apua Ruotsin jaarli Birger Brosalta kuningas Maunua vastaan. Brosa oli naimisissa Brigit Haraldsdotterin, Norjan kuninkaan Harald Gillen tyttären, kanssa, ja saattoi sen vuoksi olla suopea Eysteinin pyynnölle. Birger katsoi myös, että kapina Maunua vastaan vahvistaisi hänen omaa asemaansa Ruotsissa ja Norjassa. Birger antoikin sekä rahaa että joukkoja Eysteinille. Pian tämän jälkeen kansanjoukko valitsi Eysteinin kuninkaaksi Norjan Markerissa.

Eystein pysytteli joukkoineen Norjan ja Ruotsin raja-alueilla seuraavat kaksi vuotta, pyrkien vähitellen etenemään kohti Vikeniä. Kapinallisten varat alkoivat pian huveta, ja he joutuivat sitomaan tuohta jalkojensa suojaksi. Tästä he saivat nimityksensä *birkebeiner* eli birkebeinit ("Koivujalat"). Kesällä 1176 birkebeinit saivat viimein hankittua aluksen ja purjehtivat pohjoiseen Bergenin ohi, jossa Maunu ja Erling Skakke tuolloin oleskelivat. Birkebeinit hyökkäsivät Nidarosiin (Trondheim) ja valloittivat kaupungin. Øretingetin käräjillä Eystein valittiin kuninkaaksi.

Ympäröiviltä alueilta saapui väkeä ja liittyi birkebeinien joukkoihin. Birkebeinit vetäytyivät kuitenkin kaupungista peläten kuningas Maunun etelästä mahdollisesti saapuvia joukkoja. Maunun ja Eysteinin armeijat kohtasivat viimein tammikuussa 1177 Trondheimin luoteispuolella, jossa käytiin Ren taistelu. Birkebeineillä oli miesylivoima, mutta runsasluminen talvi aiheutti heille vaikeuksia. Eystein pääsi pakenemaan, mutta eräs maanviljelijä tappoi hänet, kun Eystein pyysi tältä verkkoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Øystein Øysteinsson Møyla *Norsk biografisk leksikon*. Store norske leksikon. Viitattu 1.10.2020. (norjaksi)
TarakanTarakanin sijainti kartalla

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Pohjois-KalimantanIndonesia |
| Saariryhmä | 
Isot Sundasaaret |
| Korkein kohta | 
Gunung Tjangkol, 113 m |
| Pinta-ala | 
300 km² |

Väestö| Asukasluku | 
193 000 |
| Suurin kaupunki | 
Tarakan |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tarakan** on saari Indonesiassa neljä kilometriä Borneon rannikolta Pohjois-Kalimantanin provinssissa Celebesinmerellä. Saari on noin 300 neliökilometrin kokoinen ja sen pääkaupunki on Tarakan.

Historiaa
---------

Öljyvaraston tankit ja laituri 1900-luvun alussa Tarakanilla
Tarakanin taistelu
Hollantilaiset tutkimusmatkailijat löysivät saarelta öljyä vuonna 1863. Öljynjalostaminen aloitettiin vuonna 1906. Vuoteen 1940 mennessä saarelle oli rakennettu öljynjalostamo, jossa oli neljä säiliötä ja lastauslaituri. Kyseinen jalostamo oli yksi viidestä suurimmasta Öljyntuotantolaitoksista Itä-Intian alueella.

Toisessa maailmansodassa japanilaiset valtasivat Tarakanin 11. tammikuuta 1942. Saarta puolustaneet 1300 hollantilaissotilasta tapettiin. Saarelta käsin pystyttiin kuljettamaan polttoainetta japanilaisille joukoille. Vuoteen 1944 mennessä japanilaisilla ei ollut enää tarpeeksi öljytankkereita kuljettamaan öljyä jalostettavaksi. Filippiinienmeren taistelun jälkeen kesäkuussa 1944 japanilaiset joutuivat tankkaamaan lentotukialuksensa jalostamattomalla raakaöljyllä, mikä ei soveltunut laivan koneille. Palamisessa syntyneet reaktiot aiheuttivat tulipaloja ja räjähdyksiä, joiden seurauksena japanilaiset menettivät lentotukialukset *Taihō*n, *Shōkaku*n ja *Hiyō*n. Myöhemmin australialaiset joukot tekivät invaasion saarelle vapauttaen sen japanilaismiehitykseltä kesäkuussa 1945.

Lähteet
-------

1. ↑  *European foreign investments as seen by the U.S. Department of Commerce*. United States Bureau of Foreign and Domestic Commerce, 1977.
2. ↑  The Pacific War Online Encyclopedia Kent G. Budge.
3. ↑  Wolborsky, Stephen L. *Choke Hold: The Attack on Japanese Oil in World War II* (1994) United States Air Force
4. ↑  Cressman, Robert J. *The Official Chronology of the U. S. Navy in World War II* (2000) Naval Institute Press ISBN 1-55750-149-1 p.316

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tarakan Island
Mikk Mikiver, 1983
**Mikk Mikiver** (4. syyskuuta 1937 Tallinna – 9. tammikuuta 2006 Tallinna) oli virolainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.

Mikiver työskenteli Viron Draamateatterissa vuodesta 1961 alkaen ja johti kansallisteatteria 1976–1985. Hän vieraili ohjaajana myös Suomessa.

Mikiver esiintyi useissa virolaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa 1970-luvulta lähtien. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten pääosasta Rauni Mollbergin elokuvassa *Ystävät, toverit* (1990) ja televisiosarjasta *Pimeän hehku* (1996).

Lähteet
-------

1. 1 2  Moring, Kirsikka: Muistot: Mikk Mikiver *Helsingin Sanomat*.  9.1.2006. Viitattu 10.11.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Eyuphuro** on perinteistä afrikkalaista musiikkia länsimaiseen populaarimusiikkiin sekoittava yhtye Mosambikista. Yhtyeen kappaleet ovat laulettu pääosin macuan kielellä. Itse yhtyeen nimi tarkoittaa suomeksi "pyörremyrskyä".

Historia
--------

Omar Issa, Gimo Remane ja Zena Bacar perustivat Eyuphuron vuonna 1981. Eyuphuro ehti julkaista yhden levyn, *Mama Mosambiki*n, ennen kuin yhtye hajosi vuoden 1990 paikkeilla. Eyuphuro on esiintynyt myös Provinssirockissa, vuonna 1990. Vuonna 1998 yhtyeen laulaja Zena Bacar perusti Eyuphuron uudelleen. Eyuphuro teki vuonna 2001 uuden levyn, *Yellela*n.

Jäsenet
-------

**Ensimmäisellä levyllä:**

* Zena Bacar (laulu)
* Omar Issa
* Gimo Remane

**Toisella levyllä:**

* Zena Bacar (laulu)
* Issufo Manuel (laulu)
* Belarmino Rita Godeiros (lyömäsoittimet)
* Jorge Cossa (lyömäsoittimet)
* Mahamudo Selimane (kitara)
* Firmino Luis Hunguana (basso)

Toisella levyllä eräissä kappaleissa esiintyy myös yhtyeeseen kuulumattomia muusikkoja; Mariamo Mussa Hohberg (laulu), Orlando da Conceicao (saksofoni) ja Benedito Mazbuko (koskettimet).

Levyt
-----

* *Mama Mosambiki* (1986)

*Samukhela* / *Mwanuni* / *Akatswela* / *We Awaka* / *Kihiyeny* / *Nifungo* / *Oh Mama* / *Nuno Maalani*
* *Yellela* (2001)

*Ohawha* / *Othiawene* / *Muanadjulu* / *Yellela* / *Ethuila Exeni* / *Orera Kurrera* / *Masikini* / *Ohiyu* / *Africa* / *Ayaka*

Aiheesta muualla
----------------

* Eyuphuro levy-yhtiö Real World Recordsin sivuilla. (englanniksi)
Ihmeiden luostari Venäjän keisari Nikolai II:n kruunajaisseremonioissa vuonna 1896.
**Ylienkeli Mikaelin ihmeen luostari** oli Aleksei Moskovalaisen vuonna 1365 Moskovan Kremliin perustama luostari. Sitä on kutsuttu myös **Tšudovan luostariksi**. Aleksei Moskovalainen haudattiin luostariin.

Luostari suljettiin vuonna 1918 ja purettiin vuonna 1929. Venäjän presidentti Vladimir Putin ehdotti vuonna 2014, että luostari rakennettaisiin uudelleen. Suunnitelmasta luovuttiin vuonna 2016.

Lähteet
-------

1. ↑  Aleksei Moskovalainen *Ortodoksi.net*. Viitattu 17.11.2018.
2. ↑  St. Alexis the Metropolitan of Moscow and Wonderworker of All Russia (Chudov, чудо tarkoittaa ihmettä) *The Orthodox Church in America*. Viitattu 17.11.2018.
3. ↑  KREMLIN’S DORMITION CATHEDRAL TO BE RESTORED; CHUDOV MONASTERY WILL NOT BE REBUILT *pravoslavie*. Viitattu 17.11.2018.

Moskovan Kreml

Uspenskin katedraali • Arkkienkelin katedraali • Neitsyt Marian Ilmestyskirkko • Kahdentoista apostolin kirkko • Lasaruksen ylösnousemuksen kirkko • Ihmeiden luostari • Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko • Iivana Suuren kellotorni • Tsaarin kello • Tsaarin kanuuna • Kremlin suuri palatsi • Fasettipalatsi • Teremnoi-palatsi • Kremlin kongressipalatsi • Senaatin palatsi • Kremlin arsenaali • Kremlin asehuone • Aarrekammio • Katedraaliaukio • Iivanan aukio • Kremlin muuri • Kremlin tornit • Kremlin nekropoli • Kremlin tähdet
**Yusra Mardini** (s. 5. maaliskuuta 1998) on syyrialainen uimari. Mardini edusti pakolaisten olympiajoukkuetta Rion olympialaisissa 2016 ja kilpaili olympialipun alla. Mardini edusti Syyriaa lyhyen radan MM-kilpailuissa Istanbulissa 2012. Elokuussa 2015 hän lähti Syyrian pääkaupungista, Damaskoksesta, yhdessä siskonsa Sarahin kanssa sotaa pakoon. Hän asuu Berliinissä, Saksassa.

Lähtö Syyriasta
---------------

Yusra jätti Damaskoksen siskonsa Sarahin kanssa elokuussa 2015. He pakenivat Libanonin kautta ensin Turkkiin, jossa he maksoivat salakuljettajille päästäkseen Kreikkaan. Heidän ensimmäinen yrityksensä epäonnistui, kun Turkin rannikkovartijat veivät heidän veneensä takaisin maihin. Toisella yrityksellä he ottivat pienemmän veneen, johon tuli 20 ihmistä, joista vain kolme osasi uida. Puoli tuntia lähdön jälkeen vene alkoi hörppimään vettä, koska se oli tarkoitettu vain kuudelle ihmiselle. Matkustajat heittivät laukkunsa laidan yli, mutta se ei riittänyt pysäyttämään veden tuloa veneeseen. Viimeisenä toivona Yusra, Sarah ja muu vahva uimari hyppäsivät mereen, jotta vene keventyisi. He olivat meressä 3,5 tuntia kunnes saapuivat Lesbokseen. Seuraavaksi he matkustivat siskonsa kanssa Makedoniaan, Serbiaan, Unkariin ja Itävaltaan, kunnes pääsivät Saksaan.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  MARDINI Yusra *Rio 2016*.  Arkistoitu 6.8.2016. Viitattu 6.8.2016.
3. ↑  The inspirational Olympic journey of refugee swimmer Yusra Mardini - Olympic News *olympic.org*.  5.8.2016. Viitattu 6.8.2016.
4. ↑  Syrian refugee competing in Rio saved 20 lives by swimming for three hours pushing a sinking boat to safety *independent.co.uk*.  5.8.2016. Viitattu 6.8.2016. (englanniksi)
5. ↑  After Surviving Aegean Sea, Syrian Swimmer Hopes For Spot In Olympics *npr.org*. Viitattu 6.8.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Portugali

 |

 |
Romain Noble ja Tian Jianquan kalvan finaalissa pyörätuolimiekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa 2013.
**Pyörätuolimiekkailu** on miekkailusta sovellettu vammaisurheilulaji, jonka sir Ludwig Guttmann kehitti Stoke Mandeville -sairaalassa. Laji otettiin mukaan vuoden 1960 paralympialaisten ohjelmaan. Miekkailijat ottelevat pyörätuoleissa, jotka on kiinnitetty lattiaan lyhyen etäisyyden päähän toisistaan. Pyörätuolimiekkailussa otellaan perinteisen miekkailun tapaan kolmella eri aseella: säilällä, floretilla ja kalvalla. Säännöt ovat samat lukuun ottamatta sitä, että pyörätuolimiekkailussa ei ole jalkatöitä eikä näihin liittyviä sääntöjä.

Pyörätuolimiekkailun kansainvälinen lajijärjestö on International Wheelchair Fencing Committee (IWFC). Suomessa laji kuuluu Suomen Miekkailuliiton toimintaan. Laji on ainoa kamppailulaji, jossa pyörätuolinkäyttäjät voivat kilpailla paralympialaistasolla.

Historia
--------

Laji esiteltiin ensimmäisen kerran Englannissa International Stoke Mandeville Games -nimisessä tapahtumassa. Ensimmäinen pyörätuolimiekkailussa käytetty ase oli säilä. Vuonna 1956 käyttöön tulivat myös floretti ja kalpa.

Luokittelu
----------

Pyörätuolimiekkailussa on kolme kategoriaa, joita merkitään A-, B- ja C-kirjaimilla. Ryhmän A urheilijoilla on hyvä tasapaino sekä taipuisa ja esteettä liikkuva ylävartalo. Ryhmässä B on huono tasapaino ja liikkuvuus, mutta ainakin yksi esteettä liikkuva käsi. Ryhmän C urheilijoilla on vamma kaikissa neljässä raajassa.
Vammat, jotka tuovat kilpailukelpoisuuden pyörätuolimiekkailuun ovat:

* heikentynyt lihasvoima
* heikentynyt passiivinen liikealue
* raajan puutos
* jalkojen pituusero
* atetoosi
* hypertonia
* ataksia

Lähteet
-------

* Suomen Paraolympiakomitea: Soutu uutena lajina Pekingiin (Arkistoitu – Internet Archive)
* International Paralympic Committee: Wheelchair Fencing

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen miekkailu- ja 5-otteluliitto: Pyörätuolimiekkailu *fencing-pentathlon.fi*. Viitattu 20.9.2016.
2. 1 2  Kalpaveljet: pyörätuolimiekkailu *kalpaveljet.fi*.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 20.9.2016.
3. ↑  Paralympiakomitea: Pyörätuolimeikkailun luokitukset *sport.fi*.  Arkistoitu 24.9.2016. Viitattu 20.9.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* International Wheelchair Fencing Committee: Viralliset säännöt (englanniksi)
Huovasta valmistettu liitutaulun kuivapyyhin.
**Taulusieni** on esimerkiksi kouluissa liitutaulun puhdistamiseen käytettävä esine.

Taulusieniä valmistetaan nykyisin ainakin viskoosista tai muusta puuselluloosapohjaisesta kuidusta.

Perinteisen taulusienen tehokas käyttö edellyttää vesipistettä luokkahuoneessa tai sen lähellä. Kostean taulusienen sijasta liitutaulun pyyhkimiseen käytetään esimerkiksi huovasta tai solumuovista valmistettua kuivapyyhintä.

Valkotaulupyyhin
----------------

Valkotaulun tussijälkien pyyhkimiseen tarvitaan omanlaisiaan valkotaulunpyyhkimiä, joiden pyyhkimispinta voi olla kerroksittainen: päällikerros irrotetaan, kun sen pyyhkimiskyky on heikentynyt. Joitakin malleja voidaan säilyttää teräslevypohjaisen valkotaulun pinnassa magneettikiinnityksen avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Taulusieni Visella 408 15X11X4cm (Arkistoitu – Internet Archive), Wulffinkulma.fi-verkkokauppa. Viitattu 10.8.2015.
2. ↑  649nro Bostik taulusieni (Arkistoitu – Internet Archive), taidetarvikkeiden verkkokauppa Manner. Viitattu 10.8.2015.
3. 1 2  *Tuotekuvasto*, s. 49, 51. Taulukeskus TK-Team Oy Ab.
4. ↑  Taulupyyhkimet/Taulupyyhin\_Office\_Eraser&naytasivu=1757&id=922&saitti=ofitec Valkotaulupyyhin, jossa 15 pyyhinpintaa, Ofitec-verkkokauppa. Viitattu 10.8.2015.
5. ↑  ESSELTE Valkotaulupyyhin, magneettinen[vanhentunut linkki], Pitney Bowes -verkkokauppa. Viitattu 10.8.2015.
**Eusebios Nikomedeialainen** (m.kreik. Εὐσέβιος ὁ Νικομηδεύς, *Eusebios ho Nikomēdeus*, kuollut n. 342) oli merkittävä 300-luvun kristillisen kirkon piispa ja yksi areiolaisuuden johtavia kannattajia. Areiolaisuuden tärkein opinkappale oli, ettei Kristus ollut samaa olemusta kuin Jumala.

Opiskellessaan teologiaa Antiokiassa Eusebios on saattanut tavata Areioksen, aleksandrialaisen papin ja areiolaisuuden perustajan. Eusebiuksesta tuli sittemmin Berytoksen piispa ja noin vuonna 318 Nikomedeian piispa. Elokuussa vuonna 323 Areios lähetti Eusebiukselle kirjeen, jossa pyysi apua, koska piispa Aleksanteri oli ryhtynyt tutkimaan, poikkesivatko Areioksen opetukset kirkon virallisesta kannasta. Eusebios vetosi muihin piispoihin, jotta nämä tukisivat Areiosta. Saman vuoden syyskuussa synodi tuomitsi Areioksen Aleksandriassa. Eusebios tarjosi Areiokselle turvapaikan ja järjesti lokakuussa 323 Bithynian synodin, joka kumosi Areioksen pannaan asettamisen.

Eusebios ei suostunut tunnustamaan, että Kristus oli samaa olemusta (homoousion) Isän kanssa. Sen vuoksi hän johti homousiaanien vastustajia Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa. Kun kirkolliskokous oli lopulta hyväksynyt areiolaisten ehdot, Eusebios suostui allekirjoittamaan kokouksessa sovitun, kirkkoa sitovan uskontunnustuksen. Hän kieltäytyi kuitenkin allekirjoittamasta Areiosta vastaan suunnatun oppituomion eli anateeman. Eusebios kieltäytyi, koska hänen mielestään Areios ei todellisuudessa opettanut sitä, mistä häntä anateemassa syytettiin. Kirkolliskokouksen jälkeen keisari Konstantinus Suuri karkotti Eusebiuksen Galliaan, jossa hän asui, kunnes vuonna 328 teki julkisen uskontunnustuksen.

Eusebios oli läheinen keisarin sisaren Constantian kanssa, ja saattoi siten vaikuttaa Konstantinuksen myöhempien vuosien sallivampaan suhtautumiseen areiolaisia kohtaan. Myös Konstantinuksen poika ja seuraaja Konstantinus II suosi Eusebiosta ja kannatti areiolaisuutta. Eusebios nimitettiin Konstantinopolin piispaksi vuonna 339. Eusebios johti Antiokian synodia vuonna 341. Synodissa omaksuttiin versio uskontunnustuksesta, jossa lauseke Kristuksen ja Isän samasta olemuksesta jätettiin pois. Pian tämän jälkeen Eusebios kuoli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Eusebius of Nicomedia *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc. Viitattu 14.10.2019. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kylästä Kuusamon luovutetulla alueella. Viereisestä järvestä katso Tavajärvi (järvi Karjalan tasavallassa),*
**Tavajärvi** oli kylä Kuusamossa toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutettuun Sallan–Kuusamon alueeseen kuuluneessa Kuusamon itäosassa. Yhdessä siitä pohjoiseen sijainneen Paanajärven kanssa se oli toinen Kuusamon luovutetun alueen suurimmista kylistä.

Kylä sijaitsi sille nimensä antaneen, sokkeloisen Tavajärven ranoilla. Järven ympäristö kylässä oli Kuusamon ylängölle luonteenomaista vaaramaata.

1800-luvun puolivälistä 1920-luvulle kylässä toimi ortodoksinen, vanhauskoinen Tavajärven luostari.

Lähteet
-------

* Koutaniemi, Leo: "Mieron tie", *Pitkin poikin Kuusamoa*. Kuusamo: [Kiviniemi], 2018. ISBN 978-952--94-1275-4.

### Viitteet

1. ↑  Koutaniemi 2018: 73–75.
2. ↑  Koutaniemi 2018: 75.
3. ↑  Johdatus Kuusamon historiaan : Ortodoksiset erakkomunkit Tavajärvellä (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Leif Rantala : *Fredrik Nylander, varhainen oululainen Kuolan-kävijä*, Lapin tutkimusseuran vuosikirja XLVII - XLVIII 2007-2008, Rovaniemi 2009 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Tavajärven pienoismalli Kirjastovirma.  Arkistoitu 31.10.2019. Viitattu 31.10.2019.
Kavo Laurila laskuvarjoineen Malmin lentokentällä vuonna 1962.
**Yrjö Kalervo "Kavo" Laurila** (s. 23. marraskuuta 1925 Kouvola) on suomalainen ilmailun ja laskuvarjohyppyjen harrastaja ja alan järjestöaktiivi. Ekonomin tutkinnon suorittanut Laurila teki varsinaisen työuransa liike-elämän palveluksessa, mutta kirjoitti sen ohella ilmailu- ja avaruuslentoaiheisia artikkeleita lehtiin ja ohjelmia Yleisradiolle vuosina 1956–2002, radioon satakunta ja televisioon viitisenkymmentä käsikirjoitusta. 

Laurilaa pidetään suomalaisen laskuvarjourheilun alullepanijana. Hän oli perustamassa Suomen ensimmäistä alan yhdistystä Suomen Laskuvarjokerhoa vuonna 1960 ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Ilmailuharrastus oli alkanut lennokkitoiminnasta jo nuorena ja eteni purjelentoon vuonna 1943, sotaohjaajakurssin nro 7 myötä moottorilentoon 1944 ja laskuvarjohyppyihin Yhdysvalloissa 1960. Lisäkoulutusta laskuvarjotoimintaan hän hankki useaan otteeseen 1960-luvulla Ranskan valtion koulutuskeskuksessa Lounais-Ranskan Biscarrossessa.

Laurila oli Suomen Ilmailuliiton hallituksen jäsen läpi 1960-luvun sekä järjestöön vuonna 1964 perustetun laskuvarjourheilun keskustoimikunnan LuKT:n ensimmäinen puheenjohtaja vuoteen 1970 saakka. Hän on Suomen Laskuvarjokerhon (nyk. Skydive Finland) kunniapuheenjohtaja ja Senior Skydivers -yhdistyksen kunniajäsen.

Kavo Laurila toimi sellu- ja paperialan myyntitehtävissä muun muassa Tampellassa. Kun vuonna 1970 kymmenen suomalaisyritystä (Enso-Gutzeit, Finnair, Kymin Oy, Outokumpu, Yhdyspankki, Rautaruukki, Strömberg, Tampella, Valmet ja Vuoksenniska) perustivat tasaosuuksin liikelentoyhtiö Oy Nordair Ab:n, Kavo Laurila nimitettiin sen toimitusjohtajaksi. Laurila työskenteli myös Kar-Airissa ja Finnairissa.

Teoksia
-------

* *Jatkosodan kaukopartiolennot*. Koala-kustannus 2002. ISBN 952-5186-30-X.
* *Ilmailuilmaisu.* Mediapinta 2013. ISBN 978-952-235-676-5.

Lähteet
-------

1. ↑  Sharma, Mira: Uhatulla Malmin lentoasemalla on ystävänsä (Erikoislähikuva Laurilan laskuvarjohyppylupakirjasta videon kohdassa 04:20) *Yle Elävä arkisto*.  27.1.2014. Yleisradio. Viitattu 1.8.2023.
2. ↑  Ilmailuilmaisu, Finna.fi. Viitattu 1.8.2023.
3. 1 2  Laurila Kavo, Mediapinta. Viitattu 1.8.2023.
4. ↑  Kavo Laurila, seniorskydivers.com. Viitattu 1.8.2023.
5. 1 2  Kausalainen, Eero: Suomalaisen laskuvarjourheilun uranuurtaja *Senior Skydivers*.  2015. Viitattu 1.8.2023.
6. ↑  Kavo Laurila 90 vuotta, seniorskydivers.com. Viitattu 1.8.2023.
7. ↑  Oy Nordair Ab — uusin liikelentoyhtiö.  *Tampella Tänään*, 1970, nro 6, s. 26. Tampere:  Tampella. Näköislehti Internet Archivessa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kavo Laurila esiintyy kertojana käsikirjoittamassaan dokumentissa Malmin lentoasemasta vuodelta 2014, video 27 min, Yle Elävä arkisto
Matematiikassa **Henstock-Kurzweilin integraali**, tunnettu myös nimillä **Denjoyn integral** ja **Perronin integraali**, on Riemannin integraalin yleistys. Se on myös toisinaan kätevämpi kuin Lebesguen integraali.

Integraalin määritteli ensimmäisen kerran Arnaud Denjoy vuonna 1912. Denjoy oli kiinnostunut integraalista, jolla voitiin integroida funktion

f(x)={\frac {1}{x}}\sin \left({\frac {1}{x^{3}}}\right).
tyyppisiä funktioita. Tällä funktiolla on singulariteetti nollassa eikä funktio ole Lebesgue-integroituva. Vaikuttaa kuitenkin luonnolliselta integroida funktiota lukuun ottamatta väliä [-\epsilon ,\epsilon ] ja tämän jälkeen ε → 0+ (tätä kutsutaan integraalin **pääarvoksi** tai ehdolliseksi suppenemiseksi. Denjoyn ja Lebesguen integraalin määritelmät yhtyvät positiivisilla funktioilla. 

Yrittäessään luoda yleistä teoriaa Denjoy käytti transfiniittistä induktiota erityyppisille singulaaripisteille, ja tämä teki integraalin määritelmän varsin monimutkaiseksi Nikolai Luzin ja Oskar Perron koettivat myös määritellä integraalia yksinkertaisemmin. Matemaatikoilta kesti hetken aikaa huomata, että Perronin ja Denjoyn integraalit ovat samat. Vuonna 1957 tšekkiläinen matemaatikko Jaroslav Kurzweil keksi integraalille elegantin määritelmän, joka oli luonteeltaan samanlainen kuin Riemannin integraali. Kurzweilin määritelmä sai jotkin yliopiston lehtorit harkitsemaan voitaisiinko uutta integraali käyttää differentiaali- ja integraalilaskennan peruskursseilla, mutta tämä ajatus ei lyönyt itseään läpi.

Toinen Henstockin integraalin ominaisuus on se, että jokainen funktio, joka on jonkin toisen funktion derivaatta, on integroituva, joten analyysin peruslause on voimassa Henstockin integraalille.

Määritelmä
----------

Henstockin määritelmä on seuraava. Olkoon *P* välin [*a*, *b*] jako, toisin sanoen 

a=u\_{0}<u\_{1}<\ldots <u\_{n}=b,\ \ v\_{i}\in [u\_{{i-1}},u\_{i}]
ja positiivinen funktio

\delta :[a,b]\to (0,\infty ),
jota kutsutaan mitaksi. Sanotaan, että *P*  on \delta -hieno jos 

\forall i\ \ u\_{i}-u\_{{i-1}}<\delta (v\_{i}).
Jaolle *P* ja funktiolle 

f:[a,b]\to {\mathbb {R}}
määritellään Riemannin summa kaavalla

\sum \_{P}f=\sum \_{{i=1}}^{n}(u\_{i}-u\_{{i-1}})f(v\_{i})
Määritellään nyt annetulle funktiolle

f:[a,b]\to {\mathbb {R}}
mittaintegraali *I* siten, että kaikille \epsilon >0 on olemassa \delta  siten, että kaikilla \delta -hienoilla *P* on voimassa

\left|\sum \_{P}f-I\right|<\epsilon .
Riemannin integraali voidaan tulkita Henstockin-Kurzweilin integraalin siinä erikoistapauksena, missä sallitaan vain vakiomitat. Huomaa, että Cousinin lemman mukaan kaikilla mitoilla \delta  on olemassa \delta -hieno ositus.

Lähteet
-------

* Russell A. Gordon, *The integrals of Lebesgue, Denjoy, Perron, and Henstock*, Graduate Studies in Mathematics, 4. ISBN 0-8218-3805-9

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
*Tämä artikkeli kuvaa Britannian kuninkaallisen laivaston Royal Oak -luokan kolmannen luokan linjalaivaa. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**HMS Royal Oak** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1769 vesillelaskettu Royal Oak -luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Royal Oak -luokka*
Alus tilattiin 16. marraskuuta 1765 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1766. Alus laskettiin vesille 13. marraskuuta 1769 ja valmistui 13. huhtikuuta 1771. Valmistuskustannukset olivat 29 914 puntaa 16 shillinkiä ja 10 dimeä, mihin tuli lisäksi varustamiskustannukset 9 391 puntaa 14 shillinkiä ja 4 dimeä.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen marraskuussa 1770 päällikkönään Molyneaux Shuldham Falklandin saarten matkalle, minkä jälkeen alus oli Portsmouthissa vartiolaivana.

Alus osallistui 5. syyskuuta 1781 Chesapeaken taisteluun. Se muutettiin vankilaivaksi 1796. Alus nimettiin 25. lokakuuta 1805 *HMS Assistanceksi*. Se siirrettiin 1814 reserviin ja aluksen romuttaminen saatiin päätökseen 2. marraskuuta 1815 Portmouthissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1714-1792 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2007. ISBN 978-1-84415-700-6. (englanniksi)
* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield 2007 s. 73

*Royal Oak* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Royal Oak* – *HMS Conqueror* – *HMS Bedford* – *HMS Hector* – *HMS Vengeance* – *HMS Sultan* |
| Edeltäjä: Elizabeth-luokka *– Seuraaja: Culloden-luokka* |
Foyles-kirjakauppa
**W & G Foyle Ltd.**, yleensä **Foyles**, on lontoolainen kirjakauppa osoitteessa 113–119 Charing Cross Road.

Kirjakaupan perustivat vuonna 1903 veljekset William ja Gilbert Foyle. Kauppa on toiminut nykyisessä osoitteessa vuodesta 1906.

Foyles on päässyt *Guinness World Recordsiin* maailman suurimpana kirjakauppana hyllymetrien ja nimikkeiden määrässä. Vaikka ennätys on sittemmin rikottu, Foyles on edelleen yksi Englannin suurimmista kirjakaupoista. 

Kuluneen vuosisadan aikana Foyles tuli kuuluisaksi muutamista erikoisuuksistaan:

* myynnissä olevat kirjat on järjestetty kustantajan nimen, ei tekijän, aiheen tai nimekkeen mukaan
* maksaminen vaati asiakkailta kaksinkertaista jonotusta: ensimmäiselle tiskille jonotettiin laskua varten, ja vasta toisella tiskillä tämä lasku maksettiin
* Foylesin puhelinnumerosta vastasi nauhoite, jolla kerrottiin, että kauppa ei vastaanota puheluita
* myymättä jääneet kirjat saattoivat jäädä hyllyihin vuosiksi painosten loputtua muualta, toisin sanoen varaston kierto oli pitkään kaupalle tuntematon käsite

Osa erikoisista toimintatavoista kuitenkin muuttui, kun kaupan pitkäaikainen omistaja Christina Foyle kuoli vuonna 1999. Uusi omistaja, veljenpoika Christopher Foyle, nykyaikaisti muun muassa kaupan kassajärjestelmän. Siten kaupan toiminta epäilemättä tehostui, mutta joidenkin pitkäaikaisten asiakkaiden mielestä osa kaupan viehätyksestä katosi samalla.

Foyles on tunnettu myös luentatilaisuuksista, jotka olivat usein lounastapaamisia. Kirjailijat ovat vuodesta 1930 kohdanneet yleisöään Foylesin kaupassa varta vasten järjestetyissä tilaisuuksissa. 

Televisiosarja *Foylen sota* on saanut nimensä kirjakaupan mukaan. Rikosylitarkastaja Christopher Foylea esittää näyttelijä Michael Kitchen.

Foyles avasi 2005 toisen toimipisteen Royal Festival Hallissa Lontoon South Bankillä. Vuonna 2006 oli suunnitelmissa avata kaksi muuta liikettä, Hampton Court Palacella ja Towerissa.

Aiheesta muualla
----------------

* Foyles Internetissä
* Foyled Again artikkeli vuodelta 2002
* Foyled and found again satavuotisjuhla-artikkeli vuodelta 2003
**HMS Royal Adelaide** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1825 vesillelaskettu Princess Charlotte -luokan 104-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Princess Charlotte -luokka*
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1812 Plymouthin telakalta 98-tykkisenä toisen luokan linjalaivana. Alus luokiteltiin 1817 ensimmäisen luokan alukseksi, jonka köli laskettiin toukokuussa 1819. Alus laskettiin vesille 28. heinäkuuta 1828, jolloin se siirrettiin reserviin. Sen valmistuskustannukset olivat 98 796 puntaa varustettuna. Alus varustettiin heinäkuussa 1835 lippulaivaksi Plymouthissa, jolloin sen kannelle valmistetut majoitustilat poistettiin.

Palvelus
--------

Alus muutettiin 1860 emälaivaksi ja myytiin 1905.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Winfield, Rif s. 14

*Princess Charlotte* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *HMS Princess Charlotte* – *HMS Royal Adelaide* |
| Edeltäjä: *HMS Trafalgar* – Seuraaja: Queen-luokka |
**Otakantaa.fi** on Suomen valtionhallinnon sähköinen kansalaisfoorumi, jolla kansalaiset voivat kommentoida hallinnossa käynnistyviä tai käynnissä olevia hankkeita, lainsäädäntöuudistuksia tai muita hallinnon ajankohtaisten toimenpiteiden valmistelua. Otakantaa.fi-foorumi on sekä suomen- että ruotsinkielinen. Palvelu vakinaistettiin vuonna 2003. Palvelusta julkaistiin uudistettu versio vuonna 2012 ja uudelleen vuonna 2016.

Otakantaa.fi:n päämääränä on saada hallinnon hanke- ja valmistelutyöhön kansalaisten näkemyksiä, asiantuntemusta ja mielipiteitä. Samalla halutaan lisätä kansalaisten ja hallinnon välistä vuorovaikutusta ja parantaa hankevalmistelun laatua.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa palvelusta - Otakantaa.fi *www.otakantaa.fi*. Viitattu 25.7.2019.
2. ↑  Sähköisen kuulemisen kehittäminen valtionhallinnossa. Otakantaa-palvelun uudistaminen ja kuulemisjärjestelmän laaja kehittäminen *Oikeusministeriön lausuntoja ja selvityksiä 2006:6*. Viitattu 11.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Otakantaa.fi
* Valtioneuvoston hankerekisteri (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mikittala** (ven. Никити́лово, *Nikitilovo*) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Kuivaisin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee neljä kilometriä Kuivaisista itään. Vakituisia asukkaita on vain virallisesti vain yksi, mutta todellisuudessa noin 25 (vuonna 2010).

Lempaalan luterilaisen seurakunnan alueella sijainnut Mikittalan kylä oli historiallisesti etupäässä inkerikkojen ja venäläisten asuttama. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan siellä asui 131 venäläistä ja 16 inkerinsuomalaista. Omakotitaloista koostuvaa kylää ympäröi nykyään suuri puutarhapalsta-alue.

Lähteet
-------

1. ↑  *Venäjän federaation paikannimiä*, s. 158. Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2006. ISBN 952-5446-18-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.10.2015).
2. 1 2  Projekt Generalnogo plana Kuivozovskogo selskogo poselenija Vsevoložskogo munitsipalnogo raiona Leningradskoi oblasti: Materialy po obosnovaniju projekta generalnogo plana. Tom II, kniga 1: Analiz sostojanija territorii, problem i napravleni jejo kompleksnogo razvitija  2011. Sankt-Peterburg:  NIIPG gradostoitelstva.  Arkistoitu 30.4.2013. Viitattu 18.11.2011. (venäjäksi)
**Anssi Raimo Antero Sovijärvi** (s. 6. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston kliinisen fysiologian emeritusprofessori.

Sovijärvi opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1973. Hänet nimitettiin vuonna 1976 kliinisen fysiologian dosentiksi ja vuonna 1994 oppiaineen ensimmäiseksi professoriksi; hän jäi eläkkeelle vuonna 2013. Hän on myös työskennellyt lääkärinä Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa vuodesta 1974 lähtien. Hänen erityisalojaan ovat kliininen hengitys- ja rasitusfysiologia, hengitysäänitutkimukset, keuhkosairauksien funktiodiagnostiikka ja funktionaalinen kuvantaminen. Hän on toimittanut oppikirjat *Kliininen fysiologia* (1994) ja *Kliininen fysiologia ja isotooppilääketiede* (2003) sekä julkaissut yli 500 tieteellistä artikkelia.

Anssi Sovijärven isä oli fonetiikan professori Antti Sovijärvi.

Teoksia
-------

* Miksi hengästyn? (2017)

Lähteet
-------

* Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 693. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.
* Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 872–873. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Sovijärvi, Anssi hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
"**Kenpä tietäis sen**" (engl. *Whatever Will Be, Will Be (Que Sera, Sera)*) on Jay Livingstonin säveltämä musiikkikappale vuoden 1956 elokuvasta *Mies joka tiesi liikaa*. Alkuperäiset sanat kirjoitti Ray Evans ja suomeksi kappaleen sanoitti Sauvo Puhtila. Kappaleen lauloi elokuvassa Doris Day. Dayn levytys nousi *Your Hit Paraden* listan kärkeen ja se palkittiin seuraavan vuoden Oscar-gaalassa parhaan laulun Oscarilla. American Film Institute sijoitti kappaleen vuonna 2004 julkaistun sadan hienoimman elokuvalaulun listallaan sijalle 48.

Laulun otsikon ajatus (suomeksi osapuilleen "se tapahtuu mikä tapahtuu") oli ollut erikielisinä versioina käytössä jo vuosisatoja ennen Evansin sanoitusta. Christopher Marlowe käytti fraasia ranskaa ja italiaa sekoittaen 1500-luvun näytelmässään *The Tragical History of Doctor Faustus*: "Che sera sera, what will be shall be". Francis Beaumontin ja John Fletcherin näytelmässä *The Scornful Lady* (1616) todetaan englanniksi "What must be must be".

Kappaleen ovat levyttäneet lukuisat artistit. Englanninkielisiä cover-versioita ovat tehneet muun muassa Mary Hopkin, Normie Rowe, Earl Royce, The High Keys ja The Lords. Suomeksi kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Seija Lampila, Metro-tytöt, Olavi Virta, Berit ja Teuvo Valo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Tyler, Don: *Music of the Postwar Era*, s. 113. ABC-CLIO, 2008. ISBN 978-0-313-34191-5. (englanniksi)
2. 1 2  Hakutulos kappaleelle Kenpä tietäis sen *Suomen Äänitearkisto ry*. Viitattu 5.2.2013. [vanhentunut linkki]
3. ↑  AFI’s 100 Years... 100 Songs *American Film Institute*. Viitattu 5.2.2013. (englanniksi)
4. ↑  Cryer, Max: *Who Said That First?: The Curious Origins of Common Words and Phrases*, s. 53. ReadHowYouWant.com, 2011. ISBN 978-1-4587-8559-6. (englanniksi)
5. ↑  Que Sera Sera - Normie Rowe & The Playboys (1965) *PopArchives.com.au*.  Arkistoitu 22.8.2006. Viitattu 5.2.2013. (englanniksi)
Jean Tatlock
**Jean Frances Tatlock** (21. helmikuuta, 1914, Michigan – 1944, Kalifornia, USA) oli yhdysvaltalainen lääkäri, joka tunnettiin fyysikko Robert Oppenheimerin rakastettuna vuosina 1936–1939. Tatlockin rakkaussuhdetta Oppenheimeriin käytettiin Oppenheimeria vastaan 1950-luvulla. Syynä oli Tatlockin jäsenyys kommunistipuolueessa, minkä vuoksi FBI seurasi Tatlockia aktiivisesti. Osittain Tatlockin vuoksi Oppenheimer menetti turvaluokituksensa.

Tatlock opiskeli Vassarin tyttölyseossa sekä Kalifornian ja Stanfordin yliopistossa. Hän kärsi 1940-luvulla pahoin ja toistuvasti mielenterveyteen liittyvistä ongelmista, hyvin ilmeisesti depressiosta, ja häntä hoidettiin hoitolaitoksissa. Tatlock teki itsemurhan vain 29-vuotiaana.

Lähteet
-------

* WGBH:n TV-dokumenttiohjelma: *Robert Oppenheimer - Tuhottu sankari* (esitetty myös Suomessa ja YLE:n kanavilla)

### Viitteet

1. ↑   Viitattu 3.8.2015.
2. ↑   Viitattu 13.3.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Jean Tatlock
**Inter Press Service (IPS)** on kansainvälinen uutistoimisto, joka keskittyy tuottamaan kehitysmaista englanniksi ja espanjaksi uutisia, jotka käännetään lukuisille kielille. IPS:lle kirjoittavia toimittajia on noin sadassa maassa ja IPS myös kouluttaa kehitysmaiden toimittajia.

Suomen Inter Press Service
--------------------------

Suomen Inter Press Service -yhdistys kokoaa tiedonvälityksestä ja kehityksestä kiinnostuneita kansalaisia. Se on perustettu vuonna 1985. Yhdistyksen pyörittämä uutistoimisto tuottaa viikoittain suomenkielisiä uutisia ja välittää kansainvälisen IPS:n aineistoa.

IPS:n asiakkaina on Suomessa tiedotusvälineitä, järjestöjä ja laitoksia. Uutistoimisto saa ulkoministeriöltä viestintä- ja kehityskasvatushankkeisiin tarkoitettua tukea.

Suomen IPS on jäsenenä Kehitysyhteistyön palvelukeskuksessa, Maailma.net:ssä, ja Viestintä ja kehitys -säätiössä.

Lähteet
-------

1. ↑  Vehviläinen, Pekka: Köyhän etelän ääni Journalistiliitto.  Arkistoitu 15.3.2012. Viitattu 9.9.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Inter Press Service
* Suomen IPS