recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nils-Gustav Hahl** (7. elokuuta 1904 Helsinki – 3. syyskuuta 1941 Bromarv) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kriitikko, joka oli Artekin perustajia ja sen ensimmäinen toimitusjohtaja.

Elämä
-----

Hahlin vanhemmat olivat professori Carl Hahl ja Karin Maria Emilia Åkerman. Keramiikka- ja tekstiilitaiteilija Marita Lybeck oli hänen sisarensa. Hahl pääsi ylioppilaaksi Helsingin Nya svenska läroverketista 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1929 pääaineenaan taidehistoria. Hahl kirjoitti artikkeleita ja arvosteluja suomalaisiin ja ruotsalaisiin lehtiin vuodesta 1928 alkaen. Hän oli mukana suomenruotsalaisessa kulttuurihenkilöiden ryhmässä, joka oli kiinnostunut modernismista sekä taiteen, arkkitehtuurin että kirjallisuuden piirissä. Hahl oli järjestämässä ulkomaisen taiteen näyttelyitä Suomessa sekä myös suomalaisen taiteen esittelyä ulkomailla, muun muassa Brysselin maailmannäyttelyssä 1935 ja Tukholmassa 1936, joissa hän toimi komissaarina.

Vuonna 1935 Hahl perusti yhdessä Aino ja Alvar Aallon sekä Maire Gullichsenin kanssa muotoilualan yrityksen Artekin, joka valmisti ja myi muun muassa Aallon suunnittelemia huonekaluja. Hahl toimi Artekin johtajana vuosina 1935–1941. Hahl perusti myös 1935–1936 toimineen elokuvakerho Projektion sekä oli yksi Nykytaide ry:n perustajajäsenistä vuonna 1939.

Kaatuminen jatkosodassa
-----------------------

Talvisodan aikana Hahl toimi vapaaehtoisena yhteyshenkilönä Laatokan pohjoispuolella toimineessa englantilaisessa kveekarien kenttäsairaalassa. Jatkosodan aikana Hahl palveli lääkintäaliupseerina Hangon rintamalla. Hahl katosi 3. syyskuuta 1941 Gunnarsholmin tienoilla Brolossa Bromarvissa, ja hänen ruumiinsa löytyi 4. joulukuuta 1941.

Lähteet
-------

* Helsingin yliopiston kaatuneet 1939–1945 matrikkeli, osa A–J. PDF.
* Sininen laulu : Suomen taiteiden tarina. (Yle, Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Iris Helkama: Lisälehti muotoilun historiaan. Keraamikko Marita Lybeckin elämäntyö havahduttaa. *Helsingin Sanomat*, 15.9.1996, s. 7.

Aiheesta muualla
----------------

* Nils-Gustav Hahl : Keskustelu Le Corbusier'n kanssa, Arkkitehti, 01.10.1937, nro 10, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ralle Ryökäle** (engl. *Rotten Ralph*) on lastenkirjailija Jack Gantosin ja taiteilija Nicole Rubelin luoma kissahahmo. Ralle Ryökäle-sarjaa on julkaistu 32-sivuisena kirjana noin kaksikymmentä vuodesta 1976 vuoteen 2011. Se oli Gantosin ja Rubelin ensimmäinen julkaistu kirja. 

Vaihtoehtoisesti Ralle Ryökäle on aluksi "hyvin, hyvin kelju kissa" — punaturkkinen kotikissa, joka tykkää tehdä ihmisperheelleen häijyjä käytännön piloja.

Kyseessä on lastenkirjaan perustuva samanniminen televisiosarja, joka on animoitu Cosgrove Hall Filmsin, Tooncan Productionsin ja Italtoons Corporationin johdolla. Se tuli CBBC:n ensimmäisenä lähetyksenä vuosina 1998–2001. Suomessa esitettiin *Veturi*-ohjelman yhteydessä Yle TV1-kanavalla vuosina 1999–2000 ja sen jälkeen animaatiosarja siirtyi vuonna 2001 Yle TV2:lle.

Suomenkieliset ääninäyttelijät
------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kari Hietalahti  | … |  Ralle Ryökäle
  |
|  Lassi Alhorinne  | … |  sivuäänet
  |
|  Outi Alanen  | … |  sivuäänet
  |
|  Inkeri Kivimäki  | … |  Äiti, Pertti, sivuäänet
  |
|  Rinna Paatso  | … |  Saija, sivuäänet
  |
|  Antti Reini  | … |  Isä (osa jaksoista), sivuäänet
  |
|  Juha Veijonen  | … |  Isä (osa jaksoista), sivuäänet
  |

* Tunnusmusiikin laulaa Ilkka Merivaara.
* Suomenkielisen version suomensi ja ohjasi Tatu Tiihonen.
**Reijo Raekallio** (s. 22. kesäkuuta 1950 Kittilä) on suomalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan poroja esittävistä maalauksistaan. Yhtenä uudempana aiheena ovat ihmiset tanssin pyörteessä. 

Raekallio on opiskellut Lahden Taidekoulussa vuosina 1974-1977 ja taidehistoriaa Tampereen yliopistossa 1977 ja 1978. 

Raekallio opetti Lapin taidekoulussa Torniossa vuosina 1978-1981, ja siirtyi sitten vapaaksi taiteilijaksi. Hän palasi 1981 syntymäkyläänsä Kittilän Pöntsöön, johon hän perusti oman gallerian 1987. Siellä on esillä hänen tuotannostaan laaja kokoelma, joka vaihtuu uusien töiden myötä. 

Raekallion töitä on ollut esillä kotimaassa yli 150 näyttelyssä, ulkomailla 12 näyttelyssä. Hänet on palkittu Ars Arctica -palkinnolla 1985 ja Kittilän kunnan taidepalkinnolla 1987.

Vanhemmat: maanviljelijä Urho Raekallio ja Aili Raekallio o.s. Tervo

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kuvataidetta Kittilästä: Reijo Raekallio (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 29.9. 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Reijo Raekallio taiteilijamatrikkelissa
* Galleria Raekallio

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |
**Samuel Chimerenka Chukwueze** (s. 22. toukokuuta 1999 Umuahia, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AC Milania ja on pelipaikaltaan laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Chukwueze liittyi espanjalaisseura Villarrealin junioriakatemiaan vuonna 2017 kotimaansa Diamond Football Academysta. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa 15. huhtikuuta 2018 CE Sabadellia vastaan maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.

20. toukokuuta 2018 hän teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan vierasottelussa Bilbao Athleticia vastaan. Kauden 2017–2018 aikana hän teki yhteensä kaksi maalia 11 ottelussa.

Chukwueze teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 20. syyskuuta 2018 Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa skotlantilaista Rangersia vastaan. 5. marraskuuta 2018 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa kotikentällä Levantea vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 1. marraskuuta 2018 Copa del Reyn ottelussa UD Almeríaa vastaan.

Maajoukkueura
-------------

Chukwueze pelasi ensimmäisen ottelunsa Nigerian maajoukkueessa 20. marraskuuta 2018 ystävyysottelussa Ugandaa vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Samuel Chukwueze Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  EXCLUSIVE: Arsenal target Samuel Chukwueze completes Villarreal transfer | SCORE NIGERIA scorenigeria.com. Viitattu 30.7.2020. (englanniksi)
3. ↑  El Villarreal descubre un diamante: ¡exhibición 'messianica' de Samu en San Mamés! Marca. Viitattu 30.7.2020. (espanjaksi)
4. ↑  El Villarreal se choca ante el Rangers UEFA. Viitattu 30.7.2020. (espanjaksi)
5. ↑  Samuel Chukwueze, nueva perla del Villarreal Capital Deporte. Viitattu 30.7.2020. (espanjaksi)
6. ↑  Uganda hold Super Eagles to friendly stalemate ESPN. Viitattu 30.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Samuel Chukwuezen tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Samuel Chukwuezen tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Milan – Serie A
2 Calabria |
4 Bennacer |
7 Adli |
8 Loftus-Cheek |
9 Giroud |
10 Leão |
11 Pulisic |
14 Reijnders |
15  Jović |
16 Maignan |
17 Okafor |
18 Romero |
19 Hernández |
20 Kalulu |
21 Chukwueze |
23 Tomori |
24 Kjær |
28 Thiaw |
30 Caldara |
31 Pellegrino |
32 Pobega |
33 Krunić |
42 Florenzi |
57 Sportiello |
69 Nava |
70 Traorè |
80 Musah |
83 Mirante |
Valmentaja: Pioli
Hitlerin Suomen-vierailun aikana 4. kesäkuuta 1942 otettu kuva. Lähde: SA-kuva.
**SA-kuva-arkisto** eli **SA-kuva-sivusto** on Puolustusvoimien kuvakeskuksen ylläpitämä kuva-arkisto, joka sisältää 160 000 talvisodan, jatkosodan ja Lapin sodan aikaista, pääasiassa TK-komppanioiden kuvaajien ottamaa valokuvaa. Kuvia saa julkaista ja käyttää vapaasti. Julkaistessa kuvien yhteydessä on mainittava lähteeksi *SA-kuva*.

Kuvanegatiivien digitointi vei aikaa 3,5 vuotta ja siihen kului kymmenen henkilötyövuotta. Digitointi maksoi noin 450 000 euroa. Arkisto ei sisällä kaikkea puolustusvoimien kuvamateriaalia sotien ajalta. Noin promille eli joka tuhannes valokuva on päätetty jättää julkaisematta, sillä ne kuvaavat erittäin raakoja tapahtumia. Tutkijoille on luvattu pääsy näihin kuviin Puolustusvoimien kuvakeskuksessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sota-ajan kuvat nyt ilmaiseksi netissä *iltasanomat.fi*.  25.4.2013.  Arkistoitu 28.4.2013. Viitattu 1.1.2024.
2. ↑  SA - kuvagalleria *sa-kuva.fi*.
3. ↑  Ahtokivi, Ilkka: Sodanaikaiset SA-kuvat julki netissä *Verkkouutiset*.  25.4.2013.  Arkistoitu 3.12.2013. Viitattu 28.4.2013.
4. ↑  Puolustusvoimat julkaisee 170 000 valokuvaa - Valtava arkisto julki tänään 15.00 *uusisuomi.fi*.  25.4.2013.  Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 27.5.2013.

Kirjallisuutta
--------------

* Kansalliskirjasto digitoi 160 000 sodanaikaista kuvaa koko kansan käyttöön.  *Kansalliskirjasto*, 2013, 55. vsk, nro 2, s. 43. Helsinki:  Kansalliskirjasto. Artikkelin verkkoversio.
* Nummelin, Juri & Kulo, Taneli: *Sodan värit: Värikuvia jatkosodasta*. Helsinki: Kustantaja Laaksonen, 2014. ISBN 978-952-5805-67-3.
* Tuomikoski, Pekka (toim.): *Jatkosota väreissä*. Oulu: Juttuapaja, 2014. ISBN 978-952-7037-23-2.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **SA-kuva**.
* SA-kuva-arkiston sivusto.
Otto Pyykkönen vuonna 1921.
**Otto Pyykkönen** (6. lokakuuta 1890 Vaasa – 4. helmikuuta 1972 Cleveland, Ohio) oli amerikansuomalainen kuplettilaulaja. Hän oli äänialaltaan tenori. 

Pyykkönen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1913 ja opiskeli laulua Karl Buren Steinin johdolla Waukeganin konservatoriolla. 1920-luvulla hän asettui New Yorkiin, jossa hän oli aktiivinen laulaja New Yorkin Laulumiehissä. Vuosina 1924–1928 hän levytti 32 kappaletta Columbia-levymerkille. Myöhemmin hän muutti Ohioon ja työskenteli siellä kauppiaana. Yksi kuuluisimmista Otto Pyykkösen levytyksistä on kommunistinen marssi "Vapaa Venäjä", joka myöhemmin levytettiin Jukka Ahdin tekstillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otto Pyykkönen *Discogs.com*. Viitattu 25.12.2023.
2. ↑  Gronow, Pekka, Lindfors, Jukka, Nyman, Jake: *Suomi Soi. 1*. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö, 2004. 871969686. ISBN 951312505X, 9789513125059. Teoksen verkkoversio (viitattu 17.3.2019).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Korjakski, Korjakskaja sopkaKorjakskin tulivuori Petropavlovskin kaupungin taustalla.

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Kamtšatkan niemimaa, Venäjä |
| Vuoristo | 
Sredinnyivuoret, (d)View and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
3 456 m  |
| Prominenssi | 
2 999 mView and modify data on Wikidata  |
| Purkautunut viimeksi | 
2009 |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
53° 19′ P, 158° 41′ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Korjakski** tai **Korjakskaja sopka** (ven. вулка́н Коря́кский, *vulkan Korjakski*, Коря́кская со́пка, *Korjakskaja sopka*) on tulivuori Kamtšatkan niemimaalla Venäjällä. 3 456 metrin korkuinen tulivuori sijaitsee lähellä Kamtšatkan aluepiirin pääkaupunkia Petropavlovsk-Kamtšatskia. Korjakski on yksi niistä 16 tulivuoresta, joita vulkanologien yhdistys IAVCEI seuraa luonnonmullistusten varalta. Se kuuluu Tyynenmeren tulirenkaan vyöhykkeeseen. 

Korjakski on luultavasti ollut aktiivinen kymmeniä tuhansia vuosia ja se on edelleenkin aktiivinen. Sen nähtiin purkautuvan ensimmäisen kerran historiassa vuonna 1890. Se on purkautunut myös vuosina 1926, 1956–1957 ja 2008. Vuoden 2008 purkaus oli Korjakskin suurin purkaus 3 500 vuoteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kamchatka and Russian Pacific Islands Ultra-Prominence Page *Peaklist.org*. Viitattu 11.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Koryaksky, Russia (Arkistoitu – Internet Archive) ExploreVolcanoesNow.com
* На Камчатке проснулся вулкан Корякский Uutinen vuoden 2008 purkauksesta. www.regions.ru (venäjäksi)
* Koryaksky Global Volcanism Program. Smithsonian Institution.

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Korjakskin tulivuori** Wikimedia Commonsissa
**Óscar Rodríguez Arnaiz**, yleensä vain **Óscar** (s. 28. kesäkuuta 1998 Talavera de la Reina, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Óscar liittyi Real Madridin junioriakatemiaan vuonna 2009 Los Navalmoralesista. Kaudeksi 2017–2018 hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Óscar pelasi ensimmäisen ottelunsa reservijoukkueessa 19. elokuuta 2017 kotikentällä Rayo Majadahondaa vastaan.

Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Óscar teki 28. marraskuuta 2017 Copa del Reyn toisessa osaottelussa Fuenlabradaa vastaan. Óscar onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa Santiago Solarin valmentamassa Castillassa ja ennen seuraavan kauden alkua 12. heinäkuuta 2018 hän allekirjoitti sopimuksen vuoteen 2023 asti seuran kanssa.

13. elokuuta 2018 Óscar siirtyi lainasopimuksella eteläisessä Madridissa sijaitsevan Leganésin riveihin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seurassa 16. syyskuuta 2018 kotikentällä Villarrealia vastaan. Ensimmäinen maali syntyi 26. syyskuuta 2018 pelatussa voittoisassa kotiottelussa Barcelonaa vastaan. Kauden aikana Óscar pelasi yhteensä 30 sarjaottelua ja teki niissä neljä maalia, jonka jälkeen 31. toukokuuta 2019 hänen lainasopimustaan jatkettiin vuodella eteenpäin.

29. elokuuta 2020 Óscar siirtyi Sevillaan viisivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 15 miljoonan euron siirtokorvaus, jonka jälkeen 75% pelaajan omistusoikeudesta siirtyi sevillalaisseuralle ja 25% omistuksesta jäi kasvattajaseura Real Madridille.

Lähteet
-------

1. ↑  Refuerzos de lujo para el Castilla: Quezada, Manu, Franchu y Dani Gómez El Español. Viitattu 27.6.2020. (espanjaksi)
2. ↑  1-2: El Castilla pierde en el debut liguero Mundo Deportivo. Viitattu 27.6.2020. (espanjaksi)
3. ↑  El Fuenlabrazo dio en el palo AS. Viitattu 27.6.2020. (espanjaksi)}
4. ↑  Óscar Rodríguez renueva con el Real Madrid hasta 2023 Marca. Viitattu 27.6.2020. (espanjaksi)
5. ↑  El C.D. Leganés se hace con el prometedor Óscar Rodríguez para la próxima temporada CD Leganés. Viitattu 27.6.2020. (espanjaksi)
6. ↑  El merengue Óscar Rodríguez, verdugo del Barça en Leganés Mundo Deportivo. Viitattu 27.6.2020. (espanjaksi)
7. ↑  El C.D. Leganés contará una temporada más con la calidad de Óscar Rodríguez CD Leganés. Viitattu 27.6.2020. (espanjaksi)
8. ↑  Oficial: Óscar Rodríguez ficha por el Sevilla Marca. Viitattu 30.8.2020. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Óscarin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Óscarin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
**Djené Dakonam Ortega**, yleensä vain **Djené** (s. 31. joulukuuta 1991 Dapaong, Togo) on togolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea. Djené on luontaiselta pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta pystyy pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana.

Seurajoukkueura
---------------

24. heinäkuuta 2017 Djené palasi Espanjaan ja teki nelivuotisen sopimuksen Getafen kanssa. 20. elokuuta 2017 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa vierasottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki joukkueessa 17. maaliskuuta 2018 ottelussa Real Sociedadia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Djene firma por 4 temporadas Getafe CF. Viitattu 4.8.2018. (espanjaksi)
2. ↑  Premio a la resistencia del Geta AS. Viitattu 4.8.2018. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Djenén tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Getafe – Primera División
1 Casilla |
2 Djené |
3 Angileri |
4 Álvarez |
5 Milla |
6 Duarte |
7 Mata |
8 Seoane |
9 Portu |
10 Ünal |
11 Aleñá |
12 Amavi |
13 Soria |
14 Latasa |
15 Alderete |
16 Algobia |
17 Munir |
18 Arambarri |
19 Mayoral |
20 Maksimović |
21 Iglesias |
22 Suárez |
23 Mitrović |
24 Villar |
27 Conde |
Valmentaja Flores
**RPGFan** on vuonna 1999 avattu verkkosivusto, jolla julkaistaan tietokoneroolipelejä koskevia uutisia, arvosteluja, ennakoita ja kuvia. RPGFan sisältää myös fanien lähettämää taidetta sekä tietoa pelien soundtrackeistä ja sivuston henkilökunnasta. Sivuston nykyinen päätoimittaja on Eric Farand, ja sen mainonnasta vastaa Stephen Harris. Webmasterinä toimii John McCarrioll.

Historia
--------

Joulukuussa 1997 Mickey Shannon perusti RPG-peleihin keskittyvän LunarNET-sivuston, joka aluksi julkaisi lähinnä vain uutisia. Ensimmäisen uudistuksen myötä sivun sisältö laajeni uusilla osastoilla, joita olivat muun muassa arvostelut, keskustelufoorumit ja FAQ. 1998 sivusto sai huomiota suuremmilta peleihin erikoistuneilta verkkosivuilta julkaistessaan *Final Fantasy VIII* -kuvakaappauksia ja tuolloin uusimmasta Sonic-pelistä tehdyn videon, jollaisia vain harvalla muulla sivulla oli mahdollisuus esittää.

Kaksi vuotta toimineen LunarNET päätettiin nimetä uudelleen, sillä nykyisen nimen arveltiin haittaavan sivun kävijämääriä: mahdollisesti ihmiset luulivat LunarNETin käsittelevän ainoastaan *Lunar*-pelisarjaa kaikkien roolipelien asemasta. 3. maaliskuuta 1999 sivusto avattiin uudestaan nimellä RPGFan. Vuoden 2000 helmikuuhun mennessä RPGFania oli uudistettu yhteen otteeseen. Lisäksi se oli saanut monia uusia toimittajia, vaikka sivun alkuperäinen perustaja Mickey Shannon ilmoittikin erovansa ylläpidosta ilmoittaen "menettäneensä kiinnostuksensa pelejä kohtaan". Jättäessään RPGFanin Shannon loi uudelleen LunarNETin, joka aiemmasta versiosta poiketen kehitettiin vain Lunar-sarjaa varten.

Maaliskuusta 2000 lähtien RPGFan ei voinut enää käyttää Working Designs -pelijulkaisijan palvelinta, joka oli siihen asti ollut yksi tärkeimmistä sivuston tukijoista. Korvaavan palvelimen RPGFan löysi GameGlow Networkilta, minkä yhteydessä sivun ulkoasua uusittiin jälleen. GameGlow ehti kuitenkin tukea RPGFania vain parin kuukauden ajan, sillä verkko suljettiin vuoden 2000 lopulla. Sivusto joutui turvautumaan pienen EasilyHosted.com-yhtiön tarjoamaan palvelimeen. Siitä ei silti muodostunut RPGFanin lopullista ratkaisua, sillä palvelimesta vastuussa olevan henkilön piti keskeyttää sen toiminta maksamattomista laskuista johtuvien
epäselvyyksien vuoksi. Kyseinen mies järjesti RPGFanin väliaikaisesti ystävänsä palvelimelle, jonka alla sivustoa muokattiin sen nykyiseen muotoon. Vuonna 2001 RPGFan teki vuoden mittaisen sopimuksen CIHost-palvelimen kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  RPGFan Staff RPGFan.com.  Arkistoitu 1.5.2018. Viitattu 8.4.2007. (englanniksi)
2. ↑  RPGFan: The History RPGFan. Viitattu 7.4.2007. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* RPGFan (englanniksi)
* LunarNET (englanniksi)
**The Quest for Thelda** on Eric A. Wolfin TRS-80 Color Computerille kehittämä videopeli. Sundog Systems osti pelin oikeudet vuonna 1989. Peli pohjautuu Nintendon *The Legend of Zelda*an ja on pelimekaniikaltaan lähes identtinen. 

The Quest of Thelda sijoittuu Galaduirlin fantasiamaailmaan. Päähenkilönä toimii nimetön samooja, jonka tehtävänä on pelastaa Prinsessa Thelda ilkeän taikurin Divinaxin vallasta. Seikkalun kuluessa pelaajan on koottava kuusi elämänvoiman palasta eri puolilta maanalaista maailmaa. Peliä pelataan näppäimistöltä tai joystickillä ja sen pelaamiseen vaaditaan CoCo 3 -tietokone 128K- tai 512K-muistilla.

Pelin kulku
-----------

Peli sisältää *The Legend of Zelda*n tapaan laajan kartan, jossa sankari seikkailee ja päätyy lopulta yhteen monista luolista. Peli alkaa kartalta, tallennuksen jälkeen peli jatkuu viimeksi käytetyn luolan yläpuolelta. Aseistuksena pelaajalla on alussa pieni kilpi ja lyhytmiekka. Pelin tavoitteena on selvittää kuusi maanalaista luolaa. Luolat ovat labyrintteja, jotka sisältävät hirviöitä, esineitä ja salaovia.

Aiheesta muualla
----------------

* *Quest for Thelda* (Arkistoitu – Internet Archive) NitrOS9.STG.NET Color Computer -pelien listalla
Eri ikäisten lasten elintoiminnot poikkeavat toisistaan. Tämä on huomioitu PEWS-pisteytyksessä. 
**PEWS (Pediatric Early Warning Score)** on lapsille soveltuva versio aikuisten NEWS-pisteytyksestä. Se on tarkoitettu havaitsemaan alle 16-vuotiaiden potilaiden voinnissa tapahtuvat muutokset sairaalassa. NEWS ei tähän tarkoitukseen sovellu, koska lasten elintoiminnot poikkeavat aikuisten elintoiminnoista. Eri maissa on erilaisia PEWS-pisteytyksiä. Suomen Sairaanhoitajat julkaisivat kansalliset PEWS-pisteet syyskuussa 2018.

PEWS-pisteet koostuvat

* hengitystaajuudesta
* hengitystyöstä
* happisaturaatiosta
* lisähapen käytöstä
* systolisesta verenpaineesta
* syketaajuudesta
* kapillaaritäytöstä
* tajunnan tasosta

Pisteytysjärjestelmässä lapset on jaettu viiteen eri ikäryhmään elintoimintojen viitearvojen perusteella. Ikäryhmät ovat

* alle 3 kuukautta
* 3–12 kuukautta
* 1–5 vuotta
* 5–12 vuotta
* yli 12 vuotta

Lapsen elintoiminnot pisteytetään sen perusteella mitä enemmän ne poikkeavat viitearvoista, pisteitä annetaan asteikolla 1–4. Enimmäispistemäärä voi olla yhteensä 32. Yhteispistemäärän perusteella PEWS-ohje ohjaa jatkotoimista muun muassa potilaan seurannasta ja mahdollisesta lisäavun hälyttämisestä.

Elvytyksen Käypä hoito -suosituksessa todetaan, että sairaaloissa tulee olla käytössä potilaan elintoimintoja mittaava pisteytysjärjestelmä potilaan voinnin muutosten havaitsemiseen ja seurantaan. Pisteytyksellä lapsen elintoimintojen muutokset huomataan ajoissa, ennaltaehkäistään elintoimintojen romahtaminen ja lapsen ajautuminen näin elvytystilanteeseen. PEWS-pisteitä voidaan sairaaloissa käyttää myös MET-hälytyksen laukaisuun. Suomen Sairaanhoitajien ja Lääkäriliiton tavoitteena on, että lapsipotilaiden peruselintoimintojen arviointiin käytettäisiin PEWS-pisteytystä lapsen hoitopaikasta riippumatta.

Katso myös
----------

* ISBAR

Lähteet
-------

1. ↑  Iso-Somppi, Risto. Koskela, Kristiia. Vuorio, Lumi ja Räsänen, Marjo.: PEWSillä potilasturvallisuutta. TAMKin julkaisut.Tampereen korkeakouluyhteisö *TAMKin julkaisut*.  4.4.2019. Viitattu 21.6.2022.
2. 1 2 3 4  Rinne, Salla: Pews-seurannan toteutuminen Oulun yliopistollisessa sairaalassa *Opinnäytetyö, Akuutin hoitotyön koulutus YAMK*.  2020. Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulu, Xamk. Viitattu 21.6.2022.
3. ↑  Elvytys *www.kaypahoito.fi*. Viitattu 21.6.2022.
4. ↑  Pauliina Kärki, Susanna Muttonen: PEWS-pisteytysjärjestelmä apuvälineenä lapsen voinnin arvioinnissa : Videoklipit yleSHarviointi-hankkeeseen *www.theseus.fi*.  2019. Viitattu 21.6.2022.
5. ↑  Sairaanhoitajan ammatilliset työkalut *Sairaanhoitajat*. Viitattu 21.6.2022.
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Mormonismi |
|  |
| Historia
* Joseph Smith
* Ensimmäinen näky
* Urim ja tummim
* Oliver Cowdery
* Martin Harris
* David Whitmer
* Brigham Young
* Sidney Rigdon

 |
| Oppi ja rituaalit
* Jumala
* Pelastussuunnitelma
* Oppi kirkosta
* Kaste
* Sakramentti
* Konfirmaatio
* Endaumentti
* Sinetöinti
* Pappeus
* Avioliitto
* Perhe
* Moniavioisuus
* Viisauden sana
* Jumalanpalvelus
* Sijaistoimitukset
* Valmistavat toimitukset

 |
| Pyhät tekstit ja muut julkaisut
* Mormonin kirja
* Raamattu
* Oppi ja liitot
* Kallisarvoinen helmi

 |
| Toimintatavat ja kulttuuri
* Temppeli
* Lähetystyö
* Apujärjestö
* Pyhäkoulu
* Apuyhdistys
* Alkeisyhdistys
* Nuoret miehet
* Nuoret naiset

 |
| Organisaatio ja johtaminen
* Myöhempien aikojen pyhien liike
* MAP-kirkko
* MAP-presidentti
* Ensimmäinen presidenttikunta
* Kaksitoista apostolia
* Apostoli
* Seitsenkymmenet
* Johtava piispakunta
* Yleisauktoriteetit
* Vaarna
* Ylipappi
* Piispa

 |
| Katso myös
* Kritiikki
* Jäsenmäärä
* Mormonismi Suomessa

 |
| * n
* k
* m
 |

**Nuoret miehet** (engl. *Young Men*) on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa toimiva apujärjestö, joka järjestää toimintaa 12-18-vuotiaille pojille ja nuorille miehille. Kaksitoistavuotiaina pojat voidaan vihkia Aaronin pappeuden alempaan asteeseen, diakoneiksi. Samalle he eroavat Alkeisyhdistyksestä ja liittyvät Nuoriin miehiin. Nuoret miehet mielletään lähinnä Aaronin pappeuden apujärjestöksi, jonka tehtävänä on auttaa nuoria miehiä kasvamaan pappeudessa. Järjestö perustettiin 1875 nimellä *Nuorten miesten valistuskerho*.

Nuoret miehet on järjestetty ryhmiin heidän pappeuden asteensa mukaan. Niinpä 12- ja 13-vuotiaat diakonit toimivat yhtenä ryhmänä, 14- ja 15-vuotiaat opettajat omanaan ja 16- ja 17-vuotiaat papit omanaan. 18-vuotiaana nuoret miehet vihitään yleensä Melkisedekin pappeuden virkaan vanhimmaksi, jolloin hänen jäsenyytensä Nuorissa miehissä päättyy. Tämä tapahtuu kuitenkin vasta, kun nuori mies on siihen itse valmis.

Nuorten miesten toiminnan tarkoitus on lisätä nuorien hengellisyyttä ja auttaa heitä kasvamaan henkisesti ja hengellisesti. Järjestön tavoitteena on auttaa nuoria miehiä toteuttamaan Aaronin pappeuden ihanteita ja kasvattaa heitä Melkisedekin pappeuteen ja temppelitoimituksiin. Sen tavoitteena on myös ohjata nuoria miehiä lähtemään lähetystyöhön. Toiminnan päämääränä on myös kasvattaa nuoria miehiä isyyteen ja aviomieheksi sekä osoittamaan kunnioitusta naisille, äideille ja tyttärille.

Nuoret miehet järjestävät vapaa-ajantoimintaa, joka usein on urheilu- tai kulttuuripainotteista. Myös seikkailutoimintaa, retkiä ja matkoja voidaan järjestää.

Nuoret miehet tekevät yhteistyötä Nuorten naisten erilaisissa vapaa-ajan aktiviteeteissa ja palveluprojekteissa. Nuorille järjestetään esimerkiksi yhteisiä retkiä, illanviettoja ja tanssiaisia. Vaarnan alueella järjestettävät nuorten yhteiset konferenssit (Suomessa yleensä nimellä **Rautakaide**) ovat tärkeä toimintamuoto nuorille.
**Dmitri Vladimirovitš Kovtun** (ven. Дмитрий Владимирович Ковтун; 25. syyskuuta 1965 Moskova – 4. kesäkuuta 2022 Moskova) oli venäläinen agentti ja liikemies. Ison-Britannian teettämän ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tukeman selvityksen mukaan hän ja Andrei Lugovoi myrkyttivät Lontoossa marraskuussa 2006 entisen vakooja Aleksandr Litvinenkon, joka kuoli kolme viikkoa myöhemmin.

Kovtun kouluttautui Lugovoin kanssa Moskovassa ja työskenteli sitten Itä-Saksassa KGB:n palveluksessa. Hän palveli KGB:n yhdeksättä direktoraattia, jonka vastuualueella oli Neuvostoliiton hallinnon merkittävimpien toimijoiden suojelu. Neuvostoliiton kaaduttua Kovtun ja hänen silloinen saksalainen vaimonsa Inna Hohne muuttivat Hampuriin ja hakivat turvapaikkaa. Kovtun työskenteli tarjoilijana, mutta palasi myöhemmin Venäjälle. Ilmeisesti hän tuli siellä Lugovoin värväämäksi ja lisäksi työskenteli liikemiehenä. Omien sanojensa mukaan Kovtun toimi öljy- ja kaasuteollisuudessa, mutta hänen ensimmäinen vaimonsa Hohne asetti väitteen epäilynalaiseksi. Entisen vaimon mukaan Kovtun oli alkoholin suurkuluttaja. Politiikassa toimineesta Lugovoista poiketen Kovtun piti Venäjällä suhteellisen matalaa profiilia eikä hänen yksityiselämästään ole paljon tietoa.

Marraskuussa 2006 entinen vakooja Litvinenko joi hotellissa teetä kahden venäläismiehen kanssa ja kuoli kolme viikkoa myöhemmin rajuihin myrkytysoireisiin. Kovtun kiisti yhteyden Litvinenkon kuolemaan, mutta poloniumjäämiä löydettiin hänen istumapaikaltaan lentokoneesta ja paikoista, joissa hän oli Englannissa käynyt. Kovtun joutui vuonna 2017 Yhdysvaltain mustalle listalle Magnitski-lain nojalla. Hän kuoli COVID-19-infektion komplikaatioihin sairaalassa Moskovassa kesäkuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Russian agent Kovtun, accused in spy poisoning, dead at 57 AP News 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 (englanniksi)
2. ↑  Financial Sanctions: Global Human Rights Isle of Man Government, viitattu 29.12.2023 (englanniksi)
3. ↑  Suspect In Litvinenko Poisoning Dies After Reportedly Contracting COVID-19 In Moscow Radio Free Europe/Radio Liberty 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 (englanniksi)
4. 1 2  Litvinenko suspects Andrei Lugovoi and Dmitry Kovtun BBC 21.1.2016, viitattu 29.12.2023 (englanniksi)
5. 1 2 3  Alexander Litvinenko assassination suspect dies of Covid The Guardian 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 (englanniksi)
6. ↑  Brendan Cole, Scotland Yard's Lead Suspect in Polonium Poisoning Case Dies in Moscow Newsweek 4.6.2022, viitattu 29.12.2023 (englanniksi)
Myyräncolon pääsisäänkäynti kesällä 2022.
**Myyräncolo** on Vantaan Myyrmäessä sijaitsevassa vuonna 1975 valmistuneessa Myyrinpuhoksen liiketalossa sijaitseva yrittäjävetoinen kulttuuritalo, jossa toimii yli 80 kulttuurialan yrittäjää, ammatinharjoittajaa sekä muuta yhteisöä. Myyräncolon toiminta käynnistyi vuonna 2019 Kilterinmäellä Imatran Voiman entisessä keskuslaboratoriossa. Kyseisen rakennuksen purkutöiden siivittämänä Myyräncolo muutti kesällä 2021 nykyiseen kiinteistöön yhteensä noin 3 000 m2 tiloihin.

Myyr York Park Myyräncolon pihalla
Myyräncolossa toimii muun muassa nykytanssiteatteri Mamia Company, Jazzklubi Lobby Myyrmäki, kolme radioasemaa Roll FM länsistudio, SAYfm ja Finnradio.fm, rock-klubi Skenesali, Revolverstudio, Myyr York Times paikallislehti, MYYRMÄKI-liike, Louhela Jam, Vantaan Elävän musiikin yhdistys VELMU ry, tapahtumatuottajia, av-alan sekä äänentoistoalan yrityksiä, useampia kuoroja, big bändejä, muusikoita ja kuvataiteilijoita. Katutasosta löytyy vuokralaisia ja vieraita palveleva Myyr York Cafe, sekä kevään 2023 aikana avautuva cologalleria.

Myyräncolon Myyr York Cafe
Skenesalia, kokous- ja treenitiloja sekä osaa studiotiloista on mahdollista vuokrata myös lyhytaikaiseen käyttöön.

Skenesalista löytyy Monipuolista ohjelmatarjontaa
Kesällä 2022 Myyräncolon pysäköintialueella toimi Vantaan kaupungin tilaama urbaani puisto Myyr York Park, jossa järjestettiin kesän aikana 60 ilmaiskonserttia.

Skenesalissa toimii Myyräncolon rock-klubi
Myyräncoloa hallinnoi Osuuskunta Myyrmäen kulttuuritalo

Lähteet
-------

1. 1 2  Kangasluoma, Emilia: Purettavaan vanhaan ostariin tulee toistasataa huonetta bändeille, katuruoalle ja pienfirmoille Länsi-Vantaalla *Helsingin Sanomat*.  14.5.2021. Viitattu 12.11.2022.
2. ↑  Färding, Aada: Vantaan omaksi Kaapelitehtaaksi janonnut tila sai lähtöpassit – Se sapettaa lähiöaktivistia: "Vanhoja lähiöitä tehdään nukkumalähiöiksi" *Helsingin Sanomat*.  1.3.2021. Viitattu 12.11.2022.
3. ↑  Marko Toikkanen: Myyrmäen uusi tapahtumapaikka ei ole suurterassi, vaan paljon enemmän – Myyrmäen taiteiden yössä Myyr York Parkin lavalle nousee Jesse Kaikuranta *Vantaan Sanomat*.  23.8.2022. Viitattu 12.11.2022.
4. ↑  Armi Suojanen: Vantaan oma Kaapelitehdas on joutunut muuttamaan monta kertaa eikä sillä vieläkään ole pysyviä tiloja *Vantaan Sanomat*.  20.10.2022. Viitattu 12.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Myyräncolo** Wikimedia Commonsissa

*
**Aboa Vetus Ars Nova säätiö** (aikaisemmin **Matti Koivurinnan säätiö**) on Turussa toimiva, vuonna 1987 perustettu säätiö, jonka tarkoitus on suomalaisen kulttuuriperinteen säilyttäminen ja taiteen tukeminen. Säätiö ylläpitää Turun keskustassa sijaitsevaa Aboa Vetus Ars Nova -museota. Säätiön on perustanut kauppaneuvos Matti Koivurinta (1931–2023).

Patentti- ja rekisterihallitus haki vuonna 2016 Varsinais-Suomen käräjäoikeudelta Matti Koivurinnan ja Juha Koivurinnan erottamista säätiön hallituksesta. Käräjäoikeus erotti Juha Koivurinnan muttei Matti Koivurintaa. Turun hovioikeus erotti myös Matti Koivurinnan. Lopulta vuonna 2020 Korkein oikeus kumosi päätöksen Matti Koivurinnan osalta. Sen mukaan erottamisperuste, eli että Matti Koivurinta ei osallistunut säätiön hallituksen toimintaan, oli korjaantunut.

Patentti- ja rekisterihallitus oli myös epäillyt Matti Koivurinnan mahdollisesti syyllistyneen rikoksiin säätiön toiminnassa, mutta Valtakunnansyyttäjävirasto päätyi vuonna 2019 siihen, että rikoksista ei ollut näyttöä tai että syyteoikeus oli vanhentunut.

Lähteet
-------

1. ↑  Aboa Vetus Ars Nova: Säätiö, viitattu 29.12.2023.
2. ↑  PRH - Säätiöt - Valvonta-asiat 2020 *www.prh.fi*. Viitattu 29.12.2023.
3. ↑  Berglund, Magnus: Kauppaneuvos voittaa aina: käsikirjoitus *yle.fi*.  1.10.2018. Viitattu 29.12.2023.
**Olonija** (Олония) on Karjalan tasavallan Aunuksessa ilmestyvä Aunuksen kansallisen piirin venäjänkielinen paikallislehti.

Aunuksen ensimmäinen sanomalehti oli VKP(b):n kihlakuntakomitean, paikallisneuvoston ja puna-armeijan seitsemännen armeijakunnan äänenkannattajana keväällä 1919 ilmestynyt *Olonetskaja zvezda* ("Aunuksen tähti"). Sen julkaisemisen keskeytti Aunuksen retkikunnan hyökkäys. Vuoden 1920 vaihteessa kaupungissa ilmestyivät *Krasnaja nedelja* ("Punainen viikko") ja *Krasnaja Karelija* ("Punainen Karjala") -nimiset lehdet.

NKP(b):n Aunuksen piirikomitean ja piirin toimeenpanevan komitean lehti perustettiin vuonna 1930 nimellä *Kolhoznik* ("Kolhoosilainen"). Se ilmestyi aluksi kaksisivuisena kerran tai kahdesti viikossa ja kertoi lähinnä maatalouden kollektivisoinnista, kolhooseista, metsätöistä, teollistamisesta ja kulttuurin kehityksestä. Vuonna 1932 lehdessä ryhdyttiin julkaisemaan myös suomenkielistä aineistoa, ja se sai rinnakkaisnimen *Kollektivisti*. Vuosina 1933–1935 Aunuksessa ilmestyi myös kone- ja traktoriaseman suomen- ja venäjänkielinen lehti *Bolshevistisen koltalouden puolesta*.

Lokakuussa 1937 lehdestä tuli venäjän- ja karjalankielinen nimellä *Kolhoznikka*. Se muuttui venäjänkieliseksi toukokuussa 1939 ja suomenkieliseksi vuoden 1941 alussa nimellä *Kollektivisti*. Lehti lakkasi jatkosodan takia syyskuussa 1941.

Lehti jatkoi ilmestymistään venäjänkielisenä elokuussa 1944. Se sai nimen *Olonetskaja pravda* ("Aunuksen totuus") vuonna 1957. Kolmesti viikossa ilmestyneen nelisivuisen lehden painosmäärä nousi 1980-luvun lopulla 9 700 kappaleeseen.

Vuonna 1991 lehti sai nimen *Olonija*. Se ilmestyy nykyään kerran viikossa 12–16-sivuisena ja 2 000 kappaleen painoksena. Lehti kertoo Aunuksen piirin elämästä ja ihmisistä, taloudesta ja julkisista palveluista sekä tarjoaa tietoa Karjalan tasavallan tapahtumista. Julkaisijoina toimivat piirihallinto ja -neuvosto sekä Karjalan tasavallan uutistoimisto.

Lähteet
-------

1. ↑  103 goda nazad. Svet "Olonetskoi zvezdy" *Dzen*. Viitattu 29.12.2023.
2. 1 2  *Gazety SSSR 1917–1960: Bibliografitšeski spravotšnik, tom 3*, s. 223, 227, 604. Moskva: Kniga, 1978.
3. 1 2 3  Istorija gazety "Olonija" *Olonija*. Viitattu 29.12.2023.
4. 1 2  Kruhse, Pauli & Uitto, Antero: *Suomea rajan takana 1918–1944: Suomenkielisen neuvostokirjallisuuden historia ja bibliografia*, s. 211, 226–227, 289, 304, 322. Jyväskylä: BTJ, Kansalliskirjasto, 2008. ISBN 978-951-692-705-6.
5. ↑  Reklamodateljam *Olonija*. Viitattu 29.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Lehden sivusto
**Raukoilla rajoilla. Suomenkielisen proosakirjallisuuden historiaa** on kulttuurintutkija Markku Eskelisen kriittinen ja pamfletinomainen yleisesitys suomenkielisen proosakirjallisuuden historiasta. Teoksen julkaisi Kustannusosakeyhtiö Siltala vuonna 2016. 

Eskelisen huomio keskittyy erityisesti suomalaiseen kokeelliseen proosakirjallisuuteen – tai sen puutteeseen. Eskelinen kritisoi suomenkielistä proosaa (etenkin valtavirtaproosaa) kautta linjan haluttomuudesta ja hitaudesta kokeilla erilaisia uusia tyylikeinoja. Pääsyyllisiksi takapajuisuuteen Eskelinen nimeää erilaisia suomalaista kirjallisuutta hallinneita portinvartijoita, joita ovat hänen mukaansa olleet vuoron perään ainakin protestanttisen kristinuskon huomattava valta-asema, 1900-luvun alun oikeistoradikalistinen kiihkoisänmaallisuus, Eskelisen "bonsaimodernismiksi" nimittämä anhavalainen tiukkarajainen modernismikäsitys ja 1970-luvun vasemmistoradikalismi. 

Kritiikin kohteiksi joutuvat myös suomalaiset kirjallisuushistorioitsijat: esimerkiksi Kai Laitisen Eskelinen katsoo ymmärtäneen kokeellisuuskäsitteen hyvin kestämättömästi ja näin luoneen kuvaa suomalaisesta modernismista uraauurtavampana kuin se Eskelisen mielestä onkaan. Myös postmodernismin ja postmodernistisen metafiktion määrittelyssä suomalaiset kirjallisuudentutkijat ovat Eskelisen mielestä osoittautuneet "avuttomiksi". 

Juhani Rantala kiittää *Kaltio*-lehdessä teosta älyllisestä tavasta tehdä tietoisen impressionistista kritiikkiä, mutta huomauttaa esimerkiksi Eskelisen hyvin jyrkästä suhtautumisesta uskonnollisuuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Toisinajateltua kirjallisuudenhistoriaa *Kaltio*.  7.3.2018.  Arkistoitu 24.10.2020. Viitattu 14.5.2020.
2. ↑  Markku Eskelinen: *Raukoilla rajoilla. Suomenkielisen proosakirjallisuuden historiaa*, s. 12–15. Siltala, 2016.
3. ↑  Markku Eskelinen: *Raukoilla rajoilla. Suomenkielisen proosakirjallisuuden historiaa*, s. 262–263. Siltala, 2016.
4. ↑  Markku Eskelinen: *Raukoilla rajoilla. Suomenkielisen proosakirjallisuuden historiaa*, s. 359–397. Siltala, 2016.
5. ↑  Markku Eskelinen: *Raukoilla rajoilla. Suomenkielisen proosakirjallisuuden historiaa*, s. 485–489. Siltala, 2016.
6. ↑  Markku Eskelinen: *Raukoilla rajoilla. Suomenkielisen proosakirjallisuuden historiaa*, s. 386–387. Siltala, 2016.
7. ↑  Markku Eskelinen: *Raukoilla rajoilla. Suomenkielisen proosakirjallisuuden historiaa*, s. 528–529. Siltala, 2016.
**Kombinaatti** tarkoittaa sarjaankytkettyä moduulisysteemiä, jossa yhden moduulin tuote on toisen moduulin syöte.

Kun kombinaatin lopputuote on energia, puhutaan usein aggregaatista: tällöin polttomoottori muuttaa polttoaineen kemiallisen energian ensin mekaaniseksi energiaksi, joka puolestaan muutetaan generaattorissa sähköenergiaksi.

Tehdaskombinaatti
-----------------

Yleisessä kielenkäytössä *kombinaatilla* tarkoitetaan tehdasta, jossa valmistetaan raaka-aineista ensin välituotetta tai puolivalmistetta ja puolivalmisteesta edelleen lopputuotetta. 

Kombinaatteja ovat esimerkiksi rauta-terästehdaskombinaatti, joka käsittää rautatehtaan (sintraamo, koksaamo, voimala, masuuni) ja terästehtaan (konvertteri, valssaamo, pakkaamo), sekä selluloosa-paperitehdaskombinaatti, johon kuuluu selluloosatehdas (kuorimo, hakkuri, keittola, kuivaamo, soodakattila, voimala) ja paperitehdas (hollanteri, kalanteri, paperikone, pakkaamo). Kombinaateissa voi olla myös useampia tehtaita. Esimerkiksi Ford Motor Companyn autokombinaatti Dearbornissa Michiganissa käsittää rautatehtaan, terästehtaan, konepajan ja autotehtaan.

Sosialistisissa maissa termillä *kombinaatti* tarkoitettiin usein tuotantolaitosten yhdistymää, konsernia. Termi oli erityisesti käytössä Neuvostoliitossa ja DDR:ssä. Sosialistimaissa kombinaattiin liittyivät tuotannon ohella usein myös tuotekehittely, tutkimus ja markkinointi. Kombinaatin johdossa oli suurin yritys.
BMX-racingiä
**BMX-racing** on BMX-polkupyörillä ajettava kilpailulaji, joka on vuodesta 2008 kuulunut olympiakisalajeihin. Racing-radat ovat kopioita motocross-radoista, mutta pyörille sopivammassa, pienemmässä muodossa. Näillä radoilla ajetaan aikaa ja toisia kilpailijoita vastaan, eikä tehdä temppuja.

BMX-racingissa lähdetään yleensä kahdeksan hengen lähtöportista. Sen jälkeen kisaajat ajavat vastakkaisilla puolilla kummuissa ja ensimmäinen maalissa on voittaja. BMX-kilpapyörässä on 20- tai 24-tuumaiset renkaat. 20-tuumaiset renkaat ovat yleisimpiä, joskin olympialaisissa ajetaan 24-tuumaisilla. 24-tuumaiset renkailla ajetaan myös todella kovaa isommasta rengaskoosta huolimatta. BMX-kilpapyörässä on vain takajarru siksi, että nopeassa kisassa voi vahingossa painaa etujarrua ja lentää esimerkiksi tangon yli. Lisäksi pyöräkin on hieman kevyempi kuin streetpyörä. Kilpailuissa käytetään fullfacekypärää. Sen kanssa käytetään yleensä ajolaseja. Jos kaatuu eikä tapahdu suurta vahinkoa, pitää ajaa rata kuitenkin loppuun. *lähde?*
**Biologinen hierarkia** tai **elämän järjestys** tarkoittaa monimutkaisten biologisten rakenteiden muodostamaa hierarkiaa. Tämä rakenne määrittelee elämän reduktionistisesti. Perinteisesti hierarkian pienimmän osan muodostavat atomit ja suurimman biosfäärit. Hierarkian ylempiä tasoja kuvataan yleensä **ekologiseksi hierarkiaksi**.

Hierarkian kukin taso kuvaa kasvavaa kompleksisuutta, jossa kunkin tason systeemi koostuu alemman tason perusyksiköistä. Hierarkian taustalla on käsite *emergenssi*, jonka mukaan tasolla esiintyviä ominaisuuksia ei löydy alemmilta tasoilta.

Organisoituminen viittaa lisäksi organismin koskeaan entropian tasoon. Ideaalisesti kunkin lajin yksittäisillä organismeilla on sama rakenne. Esimerkiksi tyypillisesti ihmisellä on vartalo, jonka alaosassa on kaksi jalkaa alhaalla ja eri puolilla kaksi kättä eri sekä yläosassa pää. On erittäin harvinaista (ja fysiologisista ja biomekaanisista tekijöistä johtuen yleensä mahdotonta) löytää ihmistä, jolla on kaikki nämä rakenteet, mutta eri järjestyksessä.

Elämän rakentuminen hierarkiana on useiden tieteellisten menetelmien, erityisesti lääketieteen perusolettama. Ilman organisaatiota olisi huomattavasti vaikeampaa hyödyntää fysikaalisten ja kemiallisten ilmiöiden vaikutuksia sairauksien hoitamisessa. Esimerkiksi kognitiivinen ja behavioraalinen neurotietiede pohjautuvat näkemykselle, jonka mukaan aivot rakentuvat tietynlaisista erikoistuneista soluista. Myöskään farmakologian peruskäsitteitä ei voitaisi määritellä, jos ei tiedettäisi, että solutasolla tapahtuva muutos vaikuttaa koko organismiin. Sovellukset ulottuvat myös ekologille tasoille. Esimerkiksi DDT:n suora vaikutus tapahtuu solun alapuolisella tasolla, mutta vaikutukset ulottuvat hierarkian ylemmille tasoille. Teoriassa yhdessä atomissa tapahtuva muutos voisi aiheuttaa muutoksen koko biosfäärissä.

Tasot
-----

Tasot yksinkertaisimmasta monimutkaisimpaan ovat:

* atomi
* molekyyli, joukko atomeja
* soluelin, joukko biomolekyylejä
* solu, elämän perusyksikkö
* kudos, joukko soluja
* elin, joukko kudoksia
* elimistö, joukko elimiä
* eliö, elävä systeemi, joka koostuu vähintään yhdestä solusta
* populaatio, samaan lajiin kuuluvien eliöiden joukko
* eliöyhteisö, samalla alueella elävien eri lajien populaatioiden joukko
* ekosysteemi, eri kuntiin kuuluvien organismien yhdessä fysikaalisen ympäristön kanssa muodostama joukko
* biosfääri, ekosysteemien muodostama joukko

Monimutkaisemmat rakenteet voivat sisältää useita muita elementtejä. Esimerkiksi molekyylin voidaan katsoa koostuvan joukosta alkuaineita ja atomi voidaan jakaa subatomisiin hiukkasiin (nämä eivät kuitenkaan kuulu biologiseen hierarkiamalliin).

Jokainen taso voidaan kuvata alempien tasojen elementtien avulla. Esimerkiksi eliö voidaan kuvata atomien tai elinten muodostamana joukkona, Jokaisen tason mukana syntyy joukko toimintoja elämän hallitsemiseksi. Näitä toimintoja ei tarvita alemmilla tasoilla ja näitä kutsutaan *emergenteiksi ominaisuuksiksi*. 

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Biological organisation
**Esa Katajavuori** (27. huhtikuuta 1940 Helsinki – 20. tammikuuta 2023 Porvoo) oli suomalainen kosketinsoittaja sekä jazzpianisti.

Ura
---

Katajavuoren lapsuuskodissa piano oli ainoa esillä ollut soitin, ja se säilyi hänen pääasiallisena instrumenttinaan koko hänen uransa ajan. Pojan soittotaito karttui pianotunneilla ja opinnoilla Sibelius-Akatemiassa. Musiikinlajeista jazz kiinnosti Katajavuorta eniten, joten hän perusti 1950-luvun puolivälissä kvintetin. Silloisissa Helsingin koulutansseissa ahkerasti keikkailleen yhtyeen rumpaliksi tuli Christian Schwindt, joka kuului myöhemmin Love Records -levy-yhtiön perustajiin. Katajavuoren musiikillisina esikuvina olivat Bill Evans, Red Garland ja Art Tatum.

1960-luvun alussa Katajavuori siirtyi ammattimaiseksi pianistiksi tanssi- ja ravintolakeikoille. Eri yhteyksissä hän säesti muiden muassa Vesa-Matti Loiria, Lasse Mårtensonia, Carolaa, Viktor Klimenkoa ja Kivikasvoja. Vuonna 1970 hän pääsi säestämään Kalastajatorpalla esiintynyttä Eartha Kittiä. 1960-luvun lopusta lähtien Katajavuori soitti pianosäestyksiä levytyksissä. Hän soitti esimerkiksi Vesa-Matti Loirin ensimmäisen Eino Leino -albumin piano-osuudet. Kaikkiaan Katajavuori oli pianon tai sähköurkujen soittajana mukana 1 783 levytyksessä.

Musiikin koneellistumisen myötä Katajavuoren studiotyöskentely väheni 1980-luvulla, ja vuonna 1988 hän siirtyi teatterikapellimestariksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin, jossa hän oli työuransa viimeiset 15 vuotta. Eläkevuosinaan Katajavuori asui Porvoossa.

Suku ja perhe
-------------

Katajavuoren isä oli ksylofonisti Eino Katajavuori ja täti kanteleensoittaja Ulla Katajavuori.

Diskografia
-----------

* *Esko Linnavalli & Esa Katajavuori – On The Rocks* (RCA Victor 1972)
* *Hammondilla – Suomalaisia ikivihreitä* (RCA International 1974)
* *Hammondilla – Suosittua suomalaista* (RCA International 1974)
* *Joulu Hammondilla* (RCA International 1975)
* *Hammondilla – Suosittua suomalaista 2* (RCA International, RCA Victor 1975)
* *Pianolla* (Scandia 1975)
* *Hammondilla – Suomalaisia ikivihreitä 2* (RCA International, RCA Victor 1976)
* *Hammondilla – Suomalaista elokuvamusiikkia* (RCA International 1977)
* *Euroviisut 78* (RCA, RCA Victor 1978)
* *Hittejä Hammondilla* (TopHits-FinnHits 1981)

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Esa Katajavuori *Discogs*. Viitattu 27.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  
80-vuotias | Esa Katajavuori oli nuorena Helsingin tunnetuimpia jazzpianisteja: "Modernimpi jazzmusiikki on mennyt niin kummalliseksi, ettei pääni enää oikein ota sitä vastaan" *Helsingin Sanomat*.  26.4.2020. Viitattu 27.2.2022.
4. 1 2 3  Mattlar, Mikko: Esa Katajavuori 1940–2023  25.2.2023. Helsingin Sanomat.
5. ↑  Keijo Virtamo (toim.): *Otavan musiikitieto*(2. painos), s. 181. Helsinki: Otava, 1997.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Matti J. Kaleva** (s. 1943) on suomalainen valokuvaaja, valokuvauksen opettaja ja graafinen suunnittelija.

Kaleva opiskeli 1960-luvulla mainostoimistotyön ohessa aamuisin Mainosgraafikkojen koulussa ja töiden jälkeen Ateneumin iltalinjalla graafista suunnittelua. Koska hänellä jo tuolloin oli kokemusta sekä valokuvauksesta että visualistin työstä, hänet nimitettiin 1960-luvun lopulla työpaikkansa, mainostoimisto Liikemainonta-McCannin kuvausosaston päälliköksi. Pian toimiston oma kuvaustoiminta siirrettiin Kalevan omistamalle yritykselle, joka sai yhä toimia toimiston tiloissa. Samoihin aikoihin Kaleva aloitti valokuvaopinnot Taideteollisessa korkeakoulussa, mutta käytännössä jo hankitun kokemuksen ansiosta opiskelu vaihtui pian opetustyöksi paitsi Helsingissä, myös Lahden muotoiluinstituutin valokuvaajalinjalla. Valokuva-alan taiteellisiin ja poliittisiin riitoihin 1970-luvulla kyllästyneenä Kaleva suuntautui koulutustyössään taidevalokuvauksesta "käyttökuvan" kuten mainos- ja muotokuvauksen ja graafisen suunnittelun pariin ja perusti Valokuvaviestinnän instituutin (VAVI) 1982 ja Visuaaliviestinnän instituutin (VVI) 1988.

Opetustyön ja mainosvalokuvauksen lisäksi Kaleva on ollut aktiivisesti mukana valokuva-alan järjestöissä, kuten Suomen Valokuvaajain Liitossa (nykyään Suomen Ammattivalokuvaajat ry ja Finnfotossa. Kaleva toimi Suomen mainosvalokuvaajat ry:n puheenjohtajana 1977. Vuosina 1997–2000 hän toimi irlantilaisen Dublin Institute of Technologyn kansainvälisenä valokuvatutkinnon tarkastajana.

Matti J. Kaleva on tunnettu myös veneily- ja veneenrakennusharrastuksestaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Laine, Tapio & Vivolin, Asko: *Aikavalotuksia, Valokuvausalan tarinoita aikalaisten kertomina*, s. 62–69, 271. Tapio Laine Mediapalvelut, 2001. ISBN 978-951-98796-0-4.
2. ↑  Ammattivalokuvaajat.fi. Viitattu 30.6.2014.
3. ↑  Hellman, Oskari ym.: *Mainosvalokuvaajat 50*, s. 357. Suomen mainosvalokuvaajat, 2010. ISBN 978-952-92-5834-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Matti J. Kalevan blogi