recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sari Leila Hannele Lilliestierna** (o.s. *Pesonen*, s. 21. huhtikuuta 1954 Hausjärvi) on suomalainen näyttelijä, joka aloitti uransa Ruotsissa esittämällä naispääosaa John Olssonin elokuvassa *Jonny Roova* (1985) ja jatkoi näyttelemistä Ruotsin televisiossa, esimerkiksi Agneta Fagerström-Olssonin tv-sarjassa *Seppan* (1986).

Ruotsin kautensa jälkeen Lilliestierna palasi Suomeen, jossa hän 1990-luvulla näytteli useissa televisiotuotannoissa. Hänet nähtiin vierailijana muun muassa Carl Mestertonin suositussa sukudraamassa *Metsolat* (1993–1995), jonka lisäksi hän näytteli sivuosaa Peter Lindholmin elokuvassa *Isältä pojalle* (1996), josta tehtiin myös päähenkilön nimeä kantava tv-sarja *Nortia* (1996). Muista 1990-luvun rooleista mainittakoon muun muassa seksuaalisia vähemmistöjä edustavan opettajan rooli Ilse Raution kirjoittamassa televisiosarjassa *Onnea vai menestystä* (1996). 2000-luvulla Lilliestiernan esiintyminen kameran edessä jatkui muun muassa sellaisissa suosituissa sarjoissa kuin *Salatut elämät* ja *Tahdon asia* (2005) sekä *Kauniissa miehessä* (2003). 

Lilliestierna on tehnyt lukuisia rooleja myös näyttämöllä, kuten esimerkiksi Riihimäen teatterissa, jossa hän näytteli 1990-luvulla naispääosaa Gardner McKayn *Leikintekijässä* sekä rouva de Volanges´n roolin Christopher Hamptonin *Valheissa ja viettelijöissä*. Nykyisin Lilliestierna toimii ohjaajana Teatteri Undassa, joka on tamperelainen harrastajateatteri, ja ohjaa myös teatterikerhoja.

Lähteet
-------

* Sari Lilliestierna Elonetissä.
* Sari Lilliestierna Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Seppälä, Riitta & Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993*, s. 266. Helsinki: Tammi, 1993. ISBN 951-31-0236-X.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
**Bonäsbåset** on järvi Tenholassa Raaseporin keskiosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 57 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 11 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Bonäsbåsetin pituus lännestä itään on noin puolitoista kilometriä. Altaan länsiosan rantaviiva on mutkainen, itäosa on sitä vastoin varsin tasaleveä ja rantaviivaltaan melko suora. Saaria ei ole. Länsiosan Bonäsholmen on niemimaata; sen sisällä sijaitsee pieni luonnonsuojelualue. Bonäsbåsetin ympäristö on vanhaa kulttuurimaisemaa useine muinaishautoineen, järven itäosan rannoilla on metsämaata.

Bonäsbåsetin syvin kohta, 11,7 metriä, sijaitsee järven itäosassa. Myös länsiosassa on lähes kymmenen metrin syvänne.

Bonäsbåsetiin virtaa laskuoja luoteesta Ovanmalmträsketistä, Bonäsbåsetista virtaa laskuoja lounaaseen Gennarbyvikeniin. Vajaa kilometri Bonäsbåsetista itään sijaitsee Långträsket ja Sidsbackaträsket.

Bonäsbåsetin ekologinen tila on tyydyttävä, kemiallinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 2 596 000 kuutiometriä.

Bonäsbåset (82.010.1.001) kuuluu Bonäsånin valuma-alueeseen (82.01), joka on osa Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöä (82).

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Bonäsbåset, vakavesi, Raasepori
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 22.5.2021.
3. 1 2 3  Bonäsbåset *Vesientila.fi*. Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry. Viitattu 22.5.2021.
4. ↑  Bonäsbåset. Järviwiki. Viitattu 22.5.2021.
5. ↑  Bonäsånin valuma-alue (82.01)[vanhentunut linkki]. Järviwiki. Viitattu 22.5.2021.
S'more
**S'more** on makea täytekeksiä muistuttava herkku, joka koostuu kahdesta keksistä, suklaasta ja paahdetusta vaahtokarkista. S'moret ovat suosittuja varsinkin Yhdysvalloissa ja Kanadassa, mutta ne ovat vuosien varrella levinneet myös muualle maailmaan. Perinteisesti s’moret valmistetaan leirinuotiolla.

Historia
--------

S'moret ovat olleet suosittu leirinuotiolla valmistettava herkku Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuosikymmeniä. S'moren ensiesiintyminen keittokirjassa oli 1920-luvun alussa, kun *Campfire*-karkkivalmistaja julkaisi keittokirjan, joka hyödyntää resepteissään vaahtokarkkeja. Keittokirjassa s’more esiintyy nimellä "Graham Cracker Sandwich", eli grahamkeksi kerrosleipä. Myöhemmin käyttöön vakiintui termi s'more. Tämä nimitys tulee englannin kielen "some more" ilmauksen lyhentämisestä. Tällä viitataan siihen, että herkku olisi niin hyvää, että sen syöjä ei malta sanoa lausettaan loppuun, kun pyytää lisää herkkua. 

S'morea on vuosien varrella kutsuttu muillakin nimillä, ja sillä on ollut eri kirjoitusasuja. 1950-luvulla jotkin keittokirjat käyttivät kirjoitusasua S’More. Vuonna 1958 julkaistu *Intramural and Recreational Sports for High School and College* käyttää samasta herkusta nimeä "marshamallow toasts", eli paahdetut vaahtokarkit.

Valmistus
---------

Alun perin partiolaisten suosima herkku valmistetaan perinteisesti leirinuotion tai muun avotulen ääressä. Nykyään valmistustapaa voi soveltaa, ja s’moreja voi valmistaa uunissa, mikrossa tai kaasuhellan liekissä. 

S'moren yksinkertaisuus on merkittävä syy herkun suosioon. Perinteinen s'more valmistetaan paahtamalla vaahtokarkkia avotulella käyttämällä grillitikkua. Vaahtokarkkia suositellaan paahtamaan, kunnes se on lämmennyt ja saanut pintaansa sopivasti kultaisen ruskeaa väriä. Vaahtokarkin paahtoastetta on helppo muokata valmistajan tai syöjän mieltymysten mukaan hyvin kevyesti paahdetusta lähes palaneeseen. Kahden grahamkeksin tai muun kaurakeksin väliin laitetaan ohut viipale tummaa tai maitosuklaata ja sopivasti paahdettu vaahtokarkki. Keksejä voi kevyesti puristaa yhteen, jotta kaikki raaka-aineet tarttuisivat toisiinsa. Lämmin vaahtokarkki sulattaa suklaata hieman ja näin valmistuu helppo, nopea ja makea leirinuotioherkku. Vapaaehtoinen viimeinen vaihe on kääriä valmis s’more esimerkiksi folioon ja lämmittää sitä vielä lisää. Tämä on hyödyllinen vaihe, jos haluaa, että s’moren sisällä oleva suklaa sulaa kunnolla. 

Yksinkertaisten raaka-aineidensa ansiosta s’moreja voi muunnella, ja niitä voi hyödyntää myös muissa leivonnaisissa, kuten kakuissa, brownieissa ja pikkuleivissä. Lisäksi s’more on nykyään yleinen maku muun muassa kekseissä tai suklaassa. Näin yhteen s’moren raaka-aineeseen yhdistetään jo valmistusvaiheessa kaksi muuta, ja tuttu makuyhdistelmä on valmis syötäväksi ilman herkkupinon rakentamista ja vaahtokarkin paahtamista.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**Proton Holdings Berhad** on malesialainen autonvalmistaja, joka valmistaa Proton-merkkisiä autoja. Yrityksen omistavat malesialainen - Malesian pörssissä noteerattu - monialayritys DRB-Hicom (50,1 %) ja kiinalainen autonvalmistaja Geely, joka osti Protonista 49,9 prosentin osuuden vuonna 2017. Yritys työllistää maailmanlaajuisesti noin 9 500 henkilöä.

Historia
--------

Proton (malajinkielinen nimi ***P**e**r**usahaan **Oto**mobil **N**asional*) perustettiin toukokuussa 1985. Mitsubishi Motors omisti siitä 7,93 prosentin osuuden vuosien 1983 ja 2004 välillä. Mitsubishi myi osuutensa Protonista Khazanah Nasionalille. Protonin ensimmäinen malli oli Mitsubishin lisenssillä valmistettu Proton Saga. Se esiteltiin vuonna 1985 ja sen valmistus alkoi heinäkuussa 1985. Proton listautui Kuala Lumpurin pörssiin vuonna 1992. Yritys osti Bugatilta 80 prosentin osuuden brittiläisestä Lotuksesta. Vuonna 2002 sen osuus kasvoi 95,65 prosenttiin. Vuoden 2004 huhtikuussa yhtiö otti käyttöön uuden nimen Proton Holdings Berhad. Vuonna 2012 DRB-Hicom hankki Protonin omistuksen kokonaisuudessa itselleen. Vuonna 2017 DRB-Hicom myi Protonista 49,9 % Geely:lle.

Vuonna 1989 Protonin valmistamia autoja alettiin viedä myös Isoon-Britanniaan, ja nykyään*milloin?* sitä viedään yli 50 maahan, esimerkiksi Turkkiin, Etelä-Afrikkaan, Australiaan sekä useisiin Aasian ja Lähi-idän maihin. Suomeen Protonia ei toistaiseksi olla tuotu. Protoneja valmistetaan Malesian lisäksi myös Indonesiassa ja Iranissa. Indonesiassa sitä on valmistettu vuodesta 2005 lähtien. Se aloitti myös Volkswagen Passatin valmistamisen vuonna 2005 ja Volkswagen Foxin valmistuksen vuonna 2006. 

Myyntimäärät vuonna 2004 olivat Malesiassa 155 420 kappaletta ja ulkomailla 16 000 kappaletta.

Geely osti Protonilta Lotuksesta 51 % vuonna 2017. Loput 49 % Lotuksesta omistaa Etika Automotive, joka on malesialaisen virvoitusjuomavalmistaja Etika holdings:in kokonaan omistama tytäryhtiö.

Mallit
------

Yksi Protonin suurimmista omistajista on Mitsubishi, ja suurin osa Protonin malleista perustuukin Mitsubishin malleihin. Esimerkiksi Protonin ensimmäinen malli Saga perustuu Mitsubishi Lanceriin. Vasta vuonna 2001 esitelty malli Proton Waja on Protonin kokonaan itse suunnittelema. Senkin alusta ja moottori tosin ovat Mitsubishiltä. Proton Gen-2 on ensimmäinen kokonaan Malesiassa kehitetty malli. 

### Nykyiset mallit

Proton Perdana
* Proton Saga (1985–)
* Proton Persona (2007–)
* Proton Iriz (2014–)
* Proton Ertiga (2016–)
* Proton Exora (2009–)
* Proton Perdana (1995–)
* Proton X50 (2020–)
* Proton X70 (2019–)

### Entiset mallit

Proton Wira
* Proton Arena (2002–2010)
* Proton Gen-2 (2004–2012)
* Proton Inspira (2010–2015)
* Proton Juara (2001–2003)
* Proton Prevé (2012–2020)
* Proton Putra (1996–2001)
* Proton Satria (1994–2005)
* Proton Satria Neo (2006–2015)
* Proton Savvy (2005–2011)
* Proton Suprima S (2013–2019)
* Proton Tiara (1996–2000)
* Proton Waja (2000–2011)
* Proton Wira (1993–2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Burgess, Rachel: Chinese car maker Geely buys majority stake in Lotus *Autocar*.  29.9.2017. Viitattu 16.12.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut
**Legio II Traiana Fortis** (suom. *Trajanuksen vahva*) oli roomalainen legioona. Trajanus perusti sen vuonna 105 yhdessä Legio XXX Ulpia Victrixin kanssa Daakian sotaa varten.

Sodan jälkeen legioona siirrettiin, joko Tonavalle tai itään, ehkä Arabia Petraeaan. Legioona otti osaa Trajanuksen Parthian sotaan vuosina 115–117 ja se sijoitettiin Judeaan sodan jälkeen. Vuonna 125 se siirrettiin Aleksandriaan. Osia legioonasta otti osaa Hadrianuksen aikaiseen kolmanteen juutalaissotaan. Osia legioonasta toimi varuskuntina Ylä-Egyptissä. Legioonan osia otti varmasti osaa Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan. 

Vuonna 175 legioona kannatti usurpaattori Avidius Cassiuta, ja myöhemmin Pescennius Nigeriä. Ennen Nigerin ja tämän vastustajan Septimius Severuksen lopullista yhteenottoa legioona vaihtoi kuitenkin puolta. 

Caracalla antoi legioonalle lisänimen "Germanica", luultavasti koska legioona oli ottanut osaa germaaneja vastaan käydyssä sodassa. Puoli vuosisataa myöhemmin legioona taisteli Gallian keisarikunnan Postumusta vastaan. Legioona oli Egyptissä vielä 400-luvulla.

Lähteet
-------

* Legio II Traiana Fortis - Livius.org (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Legio I Adiutrix** oli roomalainen legioona. Legioona perustettiin vuonna 68, mutta on epävarmaa kuka sen perusti. Eräiden lähteiden mukaan sen perusti Nero, Dio Cassiuksen mukaan legioonan perusti Galba. 

Legioona taisteli Othon puolella Cremonan ensimmäisessä taistelussa. Othon kuoleman jälkeen Vitellius lähetti legioonan Hispaniaan. Vuonna 70 legioona taisteli jo kapinoivia bataveja vastaan ja tämän jälkeen se sijoitettiin Mainziin legio XIV Geminan kanssa. Legioona osallistui Domitianuksen sotaan germaaneja vastaan. Vuonna 88 se osallistui Daakian sotaretkeen. Trajanus antoi legioonalle lisänimen *Pia Fidelis* ("uskollinen ja luotettava") ja se osallistui Trajanuksen Daakian sotiin. Legioona osallistui myös Trajanuksen Parthian sotaan. Hadrianus lähetti legioonan takaisin Pannoniaan. Tämän jälkeen osia legioonasta osallistui eri puolilla valtakuntaa käytyihin sotiin, muun muassa Lucius Veruksen Parthian sotaan. 

Vuosina 171-175 legioonaa komensi Publius Helvius Pertinax, joka oli lyhyen aikaa keisarina vuonna 193. Pertinaxin kuoleman jälkeen legioona tuki Pannonian maaherraa Lucius Septimius Severusta. Legioona marssi Severuksen mukana Roomaan ja osallistui myöhemmin sotaan Pescennius Nigeriä vastaan. Legioona osallistui Severuksen kahteen Parthian sotaan. Se osallistui ehkä Caracallan Parthian sotaan ja Gordianus III:n Persian sotaan. 

300-luvun aikana legioona sai lisänimen *Pia Fidelis bis* ("kahdesti uskollinen ja luotettava") ja *constans* ("luotettava"). Legioona mainitaan lähteissä viimeisen kerran vuonna 444.

Lähteet
-------

* Jona Lendering: Legio I Adiutrix Livius.org.  Arkistoitu 20.1.2014. Viitattu 8.8.2009.
**Sara Fernández** (s. 5. syyskuuta 1985) on espanjalainen kartanlukija. Hän voitti kartanlukijoiden mestaruuden rallin EM-sarjassa vuonna 2021 ensimmäisenä naisena. Hän voitti kartanlukijoiden mestaruuden toistamiseen vuonna 2022. Hän toimii kartanlukijana espanjalaiselle Efrén Llarenalle.

Ura
---

Fernández aloitti kartanlukijana kansallisen tason ralleissa vuonna 2005. Hän ryhtyi Llarenan kartanlukijaksi vuonna 2016, jolloin kaksikko voitti Suzuki Swift Cupin. Kolme vuotta myöhemmin he voittivat ERC3 Junior -sarjan mestaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑  Sara Fernández *ewrc-results.com*. Viitattu 30.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  BREAKING NEWS! History made as Sara Fernandez becomes ERC champion co-driver\*\* *eurosport.com*.  20.11.2021. Viitattu 30.6.2023. (englanniksi)
3. ↑  ERC - Llarena and Fernández crowned 2022 FIA ERC champions\* *fia.com*.  23.8.2022. Viitattu 30.6.2023. (englanniksi)
4. ↑  Role model Fernández encourages next generation of female talent *fiaerc.com*.  14.9.2022. Viitattu 30.6.2023. (englanniksi)
**Čoahpejávri** tai **Čoahppejávri** on Yykeänperänjoen (norj. *Skibotnelva*, pohjoissaameksi *Ivgojohka*) vesistöön kuuluva järvi Norjan ja Suomen rajalla pääosin Omasvuonon kunnassa Norjassa ja pienemmältä osaltaan Enontekiöllä Suomessa.

Järven korkeus merenpinnasta on Norjan Kartverketin tietojen mukaan 680 metriä ja Suomen maanmittauslaitoksen mukaan 681,0 metriä. Järven pinta-ala on Norges vassdrags- og energidirektoratin tietojen mukaan 2,0662 km².

Järveen laskee pohjoisesta Norjan puolelta Sáđgejohka, joka saa alkunsa Sáđgejávrista, johon edelleen laskee Áldojohka. Tämä vesireitti muodostaa Yykeänperänjoen vesistön (norj. *Skibotnvassdraget*) hydrologisesti määritellyn pääuoman ylimmän osan.

Suomen puolelta idästä järveen laskee Saarijärvi (pohjoissaameksi *Suolojávri*), johon edelleen laskee pohjoisesta nimetön järvi ja kaakosta Salmijärvi (pohjoissaameksi *Šalmmijávr*i). Tähän laskee vielä idästä Bahtasgophejávri eli Jágonajávri.

Järvi laskee lounaaseen Norjan ja Suomen rajalla olevaan Čoahpeluoppaliin (myös Čoahppeluoppal) joka laskee Čoahppejohkaa myöden Gállaluoppaliin ja edelleen Gállajávriin. Tämä laskee Gállajohkaa myöten Gálkkojávriin, jonka laskujoki Gálkkojohka muodostaa Yykeänperänjoen yläjuoksun Yykeänperänvankan laaksossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Čoahpejávri *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 22.10.2016.
2. 1 2 3 4 5  Čoahppejávri *Norgeskart*. Kartverket. Viitattu 22.10.2016. (norjaksi)
3. 1 2 3 4 5 6  NVE Atlas Norges vassdrags- og energidirektorat. Viitattu 22.10.2016. (norjaksi)
4. ↑  Saarijärvi *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 22.10.2016.
5. ↑  Salmijärvi *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 2.10.2012.
6. ↑  Bahtasgophejávri *Kansalaisen karttapaikka*. Maanmittauslaitos. Viitattu 22.10.2016.
**Raisa Marjamäki** (s. 1987 Helsinki) on suomalainen runoilija.

Marjamäki on opiskellut Helsingin ja Jyväskylän yliopistossa sekä valmistunut maisteriksi skotlantilaisesta St Andrewsin yliopistosta, missä hän opiskeli runoutta Don Patersonin johdolla. Marjamäen kuvakollaasia ja runoa yhdistelevä esikoiskokoelma *Katoamisilmoitus* julkaistiin vuonna 2010, ja hän osallistui sen painamiseen Siuronkosken kirjapainossa. Toinen kokoelma *Ei kenenkään laituri* (2014) ladottiin käsin ja painettiin arkki kerrallaan kirjaksi Heidelbergin kohopainokoneella. Teos kiinnittää huomiota kirjoittamisen teknologioihin: se on kokonaan ilman tietokoneita toteutettu runokirja.

Marjamäki on myös kääntänyt *Kiinalainen yksisarvinen* -Poesiavihkon (#12, 2017), joka on Thomas L. Rowen koostama valikoima 1800-luvun kiinalais-englantilaisesta sanakirjasta tehtyjä löytöjä.

Tuotanto
--------

* *Katoamisilmoitus*. Siuronkosken paino: Palladium Kirjat, 2010. ISBN 978-952-9893-62-1.
* *Ei kenenkään laituri*. Helsinki: Poesia, 2014. ISBN 978-952-305-020-4.
* *Ihmeellistä käyttäytymistä*. Helsinki: Poesia, 2020. ISBN 978-952-305-152-2.
* *Viimeinen talvi*. Helsinki: Poesia, 2021. ISBN 978-952-305-178-2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Raisa Marjamäki Poesia. Viitattu 01.12.2018.
**Raisa Rodionovna Vasiljeva** (ven. Раиса Родионовна Васильева, naimisissa *Lukina*, Лукина; 30. elokuuta 1902 Pietari – 30. maaliskuuta 1938 Vorkuta) oli neuvostoliittolainen lasten- ja nuortenkirjailija.

Raisa Vasiljeva syntyi köyhään työläisperheeseen. Hän teki töitä pikkutytöstä lähtien, osallistui Venäjän vallankumoukseen ja oli yksi ensimmäisistä Komsomolin jäsenistä. Vasiljeva opiskeli myöhemmin työläistiedekunnassa ja teknologisessa instituutissa ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1919. Hänen miehensä Vasili Lukin työskenteli puolueen piirikomitean instruktorina.

Vasiljeva ja hänen miehensä kuuluivat kommunistipuolueen "trotskilais-zinovjevilaiseen oppositioon". Heidät pidätettiin ja karkotettiin Keski-Aasiaan vuonna 1928, mutta seuraavana vuonna tuomio kumottiin ja he pääsivät palaamaan Leningradiin.

Vasiljevan ensimmäinen kirja *Ensimmäiset nuorisoliittolaistytöt* (*Pervyje komsomolki*) ilmestyi vuonna 1932. Omaelämäkerrallisen teoksen aiheena ovat Venäjän vallankumouksen nuoret osanottajat. Vasiljeva kirjoitti myös toista kirjaa, josta ilmestyi katkelmia, mutta hänet pidätettiin pian Sergei Kirovin murhan jälkeen joulukuussa 1934. Vasiljeva ja hänen miehensä tuomittiin "vastavallankumouksellisen zinovjeviläisen ryhmän jäseninä" viiden vuoden vankeuteen. Kirjailijan teoksiin perustuvasta elokuvasta *Ystävättäret* (*Podrugi*, 1935) tuli suosittu, mutta sen käsikirjoittaja mainittiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1960.

Kolmannen kerran Vasiljeva pidätettiin Uhta-Petšoran vankileirillä vuoden 1937 lopussa. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Vorkutan lähellä yhtenä 351:stä samana päivänä teloitetusta vangista, joista 296 oli poliittisia.

Suomennettuja teoksia
---------------------

* *Ensimmäiset nuorisoliittolaistytöt*. Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1933.
* *Poliitikot* (*Politiki*). Suom. Lea Helo. Leningrad: Kirja, 1934.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ljubarskaja, Aleksandra Iosifovna: Sudba Raisi Vasiljevoi *Vospominanija o GULAGe i ih avtory*. Viitattu 20.3.2021.
2. 1 2 3 4 5  Vasiljeva Raisa Rodionovna *Otkrytyi spisok*.  Arkistoitu 9.7.2021. Viitattu 20.3.2021.
**Shōtōkan** (jap. 松濤館流, *Shōtōkan-ryū*) on japanilainen kamppailulaji ja karaten tyylisuunta. Gichin Funakoshi (1868–1957) kehitti suunnan yhdessä poikansa Gigō Funakoshin (1906–1945) kanssa.

Alkuperä
--------

Shōtōkan oli Funakoshin ensimmäisen virallisen dojon nimi, joka valmistui vuonna 1939 Mejiroon, Tokion lähettyville. Se kuitenkin tuhoutui vuonna 1945 ilmapommituksessa. Funakoshin käytti kirjoittaessaan nimimerkkinä Shōtō (松濤), jota hän käytti runollisissa ja filosofisissa kirjoituksissaan oppilailleen. Lopulta Funakoshin oppilaat loivat opettajaansa kunnioittaen kyltin, jossa luki "Shōtōkan" ja asettivat sen Funakoshin opettaman salin sisäänkäynnin yläpuolelle. Funakoshi itse ei koskaan antanut tyylisuunnalleen nimeä, vaan kutsui sitä pelkästään karateksi.

Piirteet
--------

Maailmansodan jälkeen Shōtōkanin tekniikat ovat olleet suhteellisen syviä ja tukevia seisontoja, jotka mahdollistavat voimakkaita liikkeitä ja vahvistavat jalkoja. Käsitekniikat painottuvat hivenen enemmän alkeisopetuksessa samoin suuret liikeradat perustekniikassa.

### Kata

Gichin Funakoshin oppilas Mitsusuke Harada (s. 16. marraskuuta 1928) on aloittanut karaten harjoittelun vuonna 1943 ja jatkaa yhä aktiivista harjoittelua.
Shōtōkanissa harjoiteltavat katat pohjautuvat vanhoihin okinawalaisiin liikesarjoihin. Tyylissä harjoitellaan yleisesti 26 kataa. Heian shodan, Heian nidan, Heian sandan, Heian yondan, Heian godan, Bassai dai, Jion, Empi, Kanku dai, Hangetsu, Jitte, Gankaku, Tekki shodan, Tekki nidan, Tekki sandan, Nijūshiho, Chinte, Sōchin, Meikyō, Unsu, Bassai shō, Kanku shō, Wankan, Gojūshiho shō, Gojūshiho dai ja Jiin.

Kuuluisia Shōtōkanin harjoittajia
---------------------------------

Toimintaelokuvien näyttelijöillä Jean-Claude Van Dammella, Wesley Snipesilla ja Michael Jai Whitellä on musta vyö Shōtōkanissa. Urheilumaailmassa vapaaottelussa ottelevilla Lyoto Machidalla, Antonio Silvalla, Vitor Belfortilla, Antonio Carvalholla, Mark Holstilla ja Assuerio Silvalla on myös Shōtōkan-tausta.

Lähteet
-------

1. ↑  Supreme Master Funakoshi Gichin (1868–1957) ’’ jka.or.jp’’ Viitattu 1.4.2012 (englanniksi)
2. ↑  [  (Arkistoitu – Internet Archive) Gichin Funakoshi, the father of karate by Jim Down] ’’News Finder’’ Viitattu 1.4.2012 (englanniksi)
3. ↑   Redmond, Rob (2008). "The Shotokan Canon". Kata: The Folk Dances of Shotokan (neljäs painos). s. 45 Viitattu 1.4.2012 (englanniksi)
**Shūsaku Nishikawa** (jap. 西川周作, s. 18. kesäkuuta 1986 Usa, Ōitan prefektuuri, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Nishikawa oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2008. Japanin maajoukkueessa Nishikawa pelasi vuosien 2009–2013 aikana kaikkiaan 12 ottelua.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2009 | 1 | 0 |
| 2010 | 2 | 0 |
| 2011 | 4 | 0 |
| 2012 | 1 | 0 |
| 2013 | 4 | 0 |
| Yhteensä | 12 | 0 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Nishikawa |
2 Hosogai |
3 Yoshida |
4 Mizumoto |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Uchida |
8 K. Honda |
9 Toyoda |
10 Kajiyama |
11 Okazaki |
12 Taniguchi |
13 Yasuda |
14 Kagawa |
15 Morimoto |
16 T. Honda |
17 Lee |
18 Yamamoto |
Valmentaja Sorimachi

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2011
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 Iwamasa |
4 Konno |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endo |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Maeda |
12 Moriwaki |
13 Hosogai |
14 Fujimoto |
15 T. Honda |
16 Kashiwagi |
17 Hasebe |
18 K. Honda |
19 Lee |
20 Nagata |
21 Nishikawa |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Havenaar |
12 Nishikawa |
13 Hosogai |
14 Nakamura |
15 Konno |
16 Kurihara |
17 Hasebe |
18 Maeda |
19 Inui |
20 Takahashi |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Kawashima |
2 Uchida |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Kakitani |
12 Nishikawa |
13 Ōkubo |
14 Aoyama |
15 Konno |
16 Yamaguchi |
17 Hasebe |
18 Ōsako |
19 Inoha |
20 Saitō |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Kawashima |
2 Ueda |
3 Ōta |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Toyoda |
12 Nishikawa |
13 Kobayashi |
14 Mutō |
15 Konno |
16 Shiotani |
17 Hasebe |
18 Inui |
19 Shōji |
20 Shibasaki |
21 Sakai |
22 Yoshida |
23 Higashiguchi |
Valmentaja Aguirre
Gallone vuonna 1930
**Soava Gallone** (oikealta nimeltään *Stanislava Winawer*, 1880 Varsova – 30. maaliskuuta 1957 Rooma) oli puolalaissyntyinen näyttelijä, josta tuli yksi italialaisen mykkäelokuvan tähdistä.

Soava Gallonen elokuvaura alkoi vuonna 1913 Cinesillä, jossa hänen aviomiehensä Carmine Gallone työskenteli ohjaajana. Hänen ensimmäisiä menestyselokuviaan olivat hänen miehensä ohjaama *Avatar* (1916) ja Eugenio Peregon *La chiamavano Cosetta* (1917). Näyttelijän ura oli käytännössä ohi vuonna 1927, jolloin hän siirtyi miehensä kanssa ulkomaille.

Muita elokuvia
--------------

* *La storia di un peccato*, 1918
* *Il bacio di cirano*, 1919
* *Maman Poupée*, 1919
* *Amleto e il suo clown*, 1920
* *Nemesis*, 1920
* *La cavalcata ardente*, 1925
* *Suuri intohimo* (*Celle qui domine*), 1927

Lähteet
-------

1. ↑  Dalle Vacche, Angela: *Diva: Defiance and Passion in Early Italian Cinema*, s. 260. Austin: University of Texas Press, 2008. ISBN 978-0-292-71661-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Soava Gallone (englanniksi)
* Elonet: Soava Gallone

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
| "So What"Miles Davis |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Kind of Blue* |
|  Julkaistu | 1959 |
|  Tyylilaji | Jazz |
|  Kesto | 09.25 |
|  Levy-yhtiö | Columbia/Legacy |
| '**Kind of Bluen'** muut kappaleet |
| {{{nroe}}} | "**So What**"{{{nrot}}} | "Freddie Freeloader"{{{nros}}} |

"**So What**" on Miles Davisin säveltämä jazzstandardi vuoden 1959 albumilta *Kind of Blue*. AABA-muotoinen modaalinen sävellys vuorottelee kahden moodin välillä: A-osa soitetaan D-doorisessa ja B-osa Es-doorisessa.

Sävellys perustui osin Ahmad Jamalin vuonna 1955 julkaisemaan kappaleeseen "Pavanne", johon puolestaan oli vaikuttanut Morton Gouldin vuoden 1938 sävellys "American Symphonette No. 2". "So Whatin" jonkinasteisena edeltäjänä pidetään Davisin vuonna 1958 julkaisemaa "Milestones"-kappaletta.

Alkuperäisessä nauhoituksessa mukana ollut saksofonisti John Coltrane käytti "So Whatin" moodirakennetta vuoden 1961 sävellyksessään "Impressions".

Vuonna 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70 suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Tämä instrumentaalikappale ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 72.

Lähteet
-------

1. ↑  Steve Khan: Analyysi Miles Davisin trumpettisoolosta "So What" -kappaleessa *stevekhan.com*. Viitattu 29.9.2010. (englanniksi)
2. 1 2  Alan Kurtz: Miles Davis: So What *Jazz.com*.  Arkistoitu 30.6.2010. Viitattu 31.8.2010. (englanniksi)
3. ↑  Stanley Crouch: *Considering Genius: Writings on jazz*, s. 99. Basic Civitas Books, 2007. ISBN 0465015123. (englanniksi)
4. ↑  Eric Nisenson: *Ascension: John Coltrane and his quest*, s. 126. Da Capo Press, 1995. ISBN 0306806444. (englanniksi)
5. ↑  100 maailman parasta laulua.  *Helsingin Sanomat*, 15.1.2022. Artikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 15.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Thomas Ward: So What *Allmusic*. Viitattu 30.8.2010. (englanniksi)
| "Talk to Me"Kiss |
| --- |
| Singlen "Talk to Me" kansikuva |
| Hollannissa ilmestyneen painoksen kansikuva. |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Unmasked* |
|  B-puoli | "Naked City" |
|  Äänitetty  | The Record Plant-studiolla New York Cityssä vuonna 1980 |
|  Julkaistu | 24. elokuuta 1980 |
|  Formaatti | vinyylisingle |
|  Tekijä(t) | Ace Frehley |
|  Tuottaja(t) | Vini Poncia |
|  Tyylilaji | hard rock |
|  Kesto | 04.00 |
|  Levy-yhtiö | Casablanca Records |
| Kissin muut singlet |
| "Shandi"1980 | "Talk to Me"1980 | "Tomorrow"1980 |

**Talk to Me** on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen kappale vuodelta 1980. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen alkuperäinen soolokitaristi Ace Frehley, ja hän myös laulaa kappaleen.

"Talk to Me" oli yksi kolmesta kappaleesta, joissa Frehley toimi laulajana Kissin *Unmasked*-studioalbumilla, joka ilmestyi 20. toukokuuta vuonna 1980. "Talk to Me" päätettiin julkaista albumin toisena singlenä "Shandin" jälkeen 24. elokuuta, mutta singleä ei koskaan julkaistu Yhdysvalloissa. "Talk to Me" oli myös ensimmäinen Frehleyn laulama Kiss-kappale sitten vuoden 1977 "Rocket Riden", joka päätettiin julkaista singlen a-puolena. Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa singlen b-puolella oli basisti Gene Simmonsin laulama kappale "She’s So European", ja Japanin painoksessa laulaja ja rytmikitaristi Paul Stanleyn "Easy As it Seems". Kansainvälisesti yleisimmän painoksen b-puolena oli Simmonsin "Naked City". 

Vaikka yhtyeen alkuperäinen rumpali Peter Criss esiintyykin singlen kansainvälisesti julkaistun painoksen kansikuvassa, hän ei soittanut yhdelläkään *Unmaskedin* kappaleista. Sen sijaan albumin rumpuosuudet soitti aiemmin esimerkiksi Ace Frehleyn sooloalbumilla rumpalina toiminut Anton Fig. Singlen Japanissa ilmestyneen painoksen kannessa esiintyy puolestaan Crissin paikan yhtyeessä ottanut Eric Carr. Ace Frehley soittaa kappaleessa itse bassoa.

Kappaletta on esitetty yhtyeen konserteissa vain muutamia kertoja. Pääpainotteisesti kappaleen esiintyminen yhtyeen ohjelmistossa ajoittuu *Unmaskedia* seuranneeseen Unmasked World Tour -kiertueeseen, mutta alkuperäinen kokoonpano esitti sitä myös 2000-luvun jäähyväiskiertueellaan Australiassa ja Aasiassa.

Listasijoitukset
----------------

| Maa | Lista (1980) | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Alankomaat | Dutch Top 40 | 34 |
| Australia | ARIA Charts | 39 |
| Saksa | Media Control Charts | 32 |
| Sveitsi | Swiss Music Charts | 10 |

Lähteet
-------

1. ↑  Talk To Me UK Single The KissFAQ.  Arkistoitu 30.1.2013. Viitattu 27.1.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Talk To Me Japan Single The KissFAQ. Viitattu 27.1.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Kiss Album Focus - Unmasked The KissFAQ.  Arkistoitu 9.9.2012. Viitattu 19.6.2013.  (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Kiss Singles Chart History - KissFaq *kissfaq.com*. Viitattu 7. heinäkuuta 2011.
**Talk Radio** on Oliver Stonen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1988. Tositapaukseen osittain perustuvan elokuvan ovat käsikirjoittaneet Stone ja pääosan esittäjä Eric Bogosian. Tarinassa dallasilaisen radioaseman vimmainen yöjuontaja yllyttää lähetykseen soittavia kuuntelijoita yhä rajumpaan vihapuheeseen, kunnes saa maistaa itse omaa lääkettään joutuessaan uusnatsien raivon kohteeksi.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Eric Bogosian  | … |  Barry
  |
|  Ellen Greene  | … |  Ellen
  |
|  Leslie Hope  | … |  Laura
  |
|  John C. McGinley  | … |  Stu
  |
|  Alec Baldwin  | … |  Dan
  |

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* ensi-ilta-arviossa 1990 Mikael Fränti sanoo Bogosianin olevan selvästi elokuvan päätekijä, jonka vimmaisen roolityön varjoon jää Oliver Stonen eleetön ohjaus. Hän kehuu Robert Richadsonin kuvausta, mutta pitää tarinaan ympättyä takaumajaksoa ihmissuhdeongelmineen turhana. Myös *Video-oppaassa* vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo elokuvan vimman kantavan loppuun asti, mutta päähenkilön ihmissuhteiden kuvauksen horjahtelevan. Hän antaa *Talk Radiolle* neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota "erinomainen".

Lähteet
-------

1. ↑  Fränti, Mikael: Radioshamaani pieksee hullut liikkeelle.  *Helsingin Sanomat*, 21.4.1990, s. 77 / D9. Näköislehden aukeama (vain tilaajille). Viitattu 30.10.2017.
2. ↑  Romano, Bello (toim.): *Video-opas 95, Yli 8500 elokuvaa, 2000 uutuutta*. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19839-0.
| "Talk Dirty To Me"Poison |
| --- |
| Singlen "Talk Dirty To Me" kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Look What the Cat Dragged In* |
|  Julkaistu | 18. helmikuuta 1986 |
|  Tuottaja(t) | Ric Bowde |
|  Tyylilaji | glam metal |
|  Kesto | 03.44 |
|  Levy-yhtiö | Capitol |
| Poisonin muut singlet |
| "Cry Tough"1986 | "Talk Dirty to Me"1986 | "I Want Action"1987 |

**Talk Dirty to Me** on glam rock-yhtye Poisonin ensimmäinen hittikappale. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1986 yhtyeen esikoisalbumilla *Look What the Cat Dragged In*, ja on edelleen yhtyeen tunnetuin ja menestynein kappale heviballadi *Every Rose Has Its Thorn*in jälkeen. Talk Dirty To Me nousi sijalle #9, ja aiempi single *Cry Tough* ei sijoittunut ikinä yhdellekkään listalle. 

1987 julkaistiin seuraava single, *I Want Action* josta muodostui myös hitti. 2007 *Talk Dirty To Me* julkaistiin myöhemmin myös *Guitar Hero III: Legends of Rock* -videopelissä. Erona alkuperäiseen versioon oli vain se, että laulaja Bret Michaels äänitti vokaalit uudelleen peliä varten työskennellessään itse pelin parissa. 2009 VH1-äänestyksessä *Best Hard Rock Songs of All Time* (suom. *Kaikkien aikojen parhaat hardrock-kappaleet*) kappale sijoittui listasijalle #40.
Muun muassa Children of Bodom on tehnyt kappaleesta cover-version, joka on albumilla *Skeletons in the Closet*.

Kokoonpano
----------

* Bret Michaels - laulu
* C.C. DeVille - soolo-, rytmikitara, taustalaulu
* Bobby Dall - bassokitara
* Rikki Rockett - rummut
"**Talk to the Animals**" on Leslie Bricussen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuoden 1967 elokuvasta *Tohtori Dolittle*. Kappaleen lauloi elokuvassa Rex Harrison ja se voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon. Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Sammy Davis Jr. Louis Armstrong ja Roger Whittaker. Suomeksi kappaleen on nauhoittanut Lasse Mårtenson nimellä "Jos kieltä eläinten oppisin" (san. Sauvo Puhtila). Norjaksi kappaleen on kääntänyt Andre Bendiksen nimelle "Snakke med dyrene", ja Per Myberg on esittänyt Olle Adolphsonin kääntämää ruotsinkielistä versiota nimellä "Tala med djuren".

Lähteet
-------

1. ↑  Mansour, David: *From Abba to Zoom: A Pop Culture Encyclopedia of the Late 20th Century*, s. 124. Andrews McMeel Publishing, 2005. ISBN 978-0-7407-9307-3. (englanniksi)
2. 1 2  Talk to the animals *Fono.fi*. Viitattu 9.4.2012. (englanniksi)
3. ↑  Hakutulos kappaleelle Jos kieltä eläinten oppisin *Suomen Äänitearkisto ry*. Viitattu 9.4.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
*Tämä artikkeli käsittelee juristia ja runoilijaa. Suomalaisesta professorista kertoo Allan Serlachius (1870–1935).*
**Karl Serlachius** (n. 1687 t. 1693 – 16. toukokuuta 1754 t. 1755 Västerås, Ruotsi) oli suomalainen juristi ja runoilija. 

Karl Serlachiuksen isä oli Pernajan kirkkoherra Petrus Serlachius. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa 1706 ja Tukholmassa 1711 ja oli Svean hovioikeuden asianajaja 1720. Hän joutui maanpakoon 1721 hoitaessaan Ruotsissa asianajajana poliittista tehtävää. Hän palasi armahduksen jälkeen Tukholmaan ja sai 1728 jatkaa asianajajana. Hän menetti Tukholman tulipalossa 1751 talonsa.

Serlachius julkaisi 1726 lauluja sisältävän teoksen *Christeliga fägnetimmar eller 100 sånger*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Karl Serlachius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
2. 1 2 3  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 7 p. 1303 art. Serlachius, Petrus
3. ↑  Lars Hammarsköld: Svenska vitterheten, Archive.org s. 176 (200)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Jimmy Butler III** (s. 14. syyskuuta 1989 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Miami Heatia. Pelipaikaltaan 201 senttimetriä pitkä ja 100 kilogrammaa painava Butler on pieni laitahyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Butler pelasi yliopistokoripalloa Tyler Junior Collegessa ja Marquetten yliopistossa vuosina 2007–2011. Vuonna 2011 Chicago Bulls varasi hänet NBA:han numerolla 30. Ensimmäisellä kaudellaan Butler pelasi 42 ottelua. Toisella kaudella otteluita tuli jo 82 kappaletta ja kaudella 2013–2014 67. Kaudella 2014–2015 Butler pelasi 65 ottelua tehden 1 301 pistettä ja hänet valittiin sarjan kehittyneimmäksi pelaajaksi ja myös tähdistöjoukkueeseen.

Tammikuussa 2016 Butler teki Toronto Raptorsia vastaan yhdellä puoliajalla 40 pistettä rikkoen pisteellä Chicago Bullsin seuraennätyksen, jonka Michael Jordan oli tehnyt vuonna 1989. Samassa kuussa Butler heitti myös NBA:n piste-ennätyksensä 53 pistettä vierasottelussa Philadelphia 76ersia vastaan.

Kesällä 2016 Butleria huhuttiin Minnesota Timberwolvesiin. Kesäkuussa 2016 hänet valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon, missä maa voitti olympiakultaa.

Butler siirtyi NBA:n varaustilaisuudessa 2017 vaihtokaupassa Minnesota Timberwolvesiin yhdessä varaustilaisuuden 16. varauksen Justin Pattonin kanssa.

Butler siirtyi vaihtokaupassa Philadelphia 76ersiin 10.11.2018. Vaihdossa Timberwolvesiin siirtyivät Robert Covington ja Dario Šarić. Timberwolves sai vaihdossa 76ersiltä myös vuoden 2022 toisen kierroksen varauspaikan. Kesällä 2019 Butler siirtyi Miami Heatiin.

Saavutukset
-----------

### Henkilökohtainen

* NBA:n kehittynein pelaaja 2015
* NBA:n tähdistöjoukkue 2015
* NBA:n puolustuspelaajien kakkostähdistöjoukkue 2014, 2015

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jimmy Butler**.
1. ↑
2. 1 2
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑  Kuisma, Joonas: Suomalaista korishistoriaa! – Lauri Markkanen varattiin seitsemännellä vuorolla NBA:han, päätyi Chicagoon *Yle Urheilu*.  23.6.2017. Viitattu 23.6.2017.

Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2016
4 Butler |
5 Durant |
6 Jordan |
7 Lowry |
8 Barnes |
9 DeRozan |
10 Irving |
11 Thompson |
12 Cousins |
13 George |
14 Green |
15 Anthony |
Valmentaja Krzyzewski
**Aino Mättö** (s. 1990 Järvenpää) on suomalainen elokuvatuottaja ja mediataiteilija. Mättö on työskennellyt erilaisten taide-, media ja elokuvatuotantojen parissa vuodesta 2012. Hän opiskeli Tampereen ammattikorkeakoulussa elokuvan ja television koulutusohjelmassa vuosina 2009–2015. 

Aino Mättö on toiminut muun muassa *Teräsvaari*-dokumenttielokuvan tuottajana. Elokuva on ollut Suomessa vuonna 2016 Yleisö-Jussi-ehdokkaana sekä vuonna 2015 ehdolla CPH:DOX-festivaaleilla vuoden parhaaksi pohjoismaiseksi dokumenttielokuvaksi. Teräsvaari on ollut myös DocPoint 2016 -festivaalien ohjelmistossa, CAFF:ssa Soulissa Etelä-Koreassa ehdolla parhaaksi ulkomaiseksi dokumenttielokuvaksi sekä Seattlessa tammikuussa 2017 Nordic Lights Film Festivalin suomalaisten elokuvien kategoriassa. Elokuva sai maailman TV-ensi-iltansa keväällä 2017 Al Jazeera -kanavalla.

Aino Mättö debytoi dokumenttiohjaajana *Jälkeläiset*-dokumenttielokuvan parissa, joka valmistui keväällä 2017. *Jälkeläiset* kertoo Tuusulanjärven taiteilijayhteisöstä. Dokumenttien lisäksi Mättö on ohjannut, tuottanut ja leikannut lukuisia musiikkivideoita.

Elokuvien lisäksi Aino Mättö on työskennellyt lukuisissa teattereissa ääni- ja videosuunnittelijana. Hänen viimeisin äänisuunnittelunsa oli Svenska Teaternissa keväällä 2016, Stan Saanilan kirjoittamassa *Bländad*-näytelmässä.

Lähteet
-------

1. ↑   *tamk.fi*.
2. ↑  Teräsvaari dokumentti *terasvaaridokumentti.com*.  Arkistoitu 16.6.2019. Viitattu 5.2.2021.
Lars Sonckin suunnittelema Rake-talo, nykyinen hotelli Klaus K
**Klaus K** on Helsingissä Erottajalla, Bulevardin ja Erottajankadun kulmassa sijaitseva hotelli.

Hotelli on osa Nordic Choice Hotels -konsernia. Hotellikiinteistön omistaa kuitenkin Rake Real Estate Oy.

Nykyisin hotellina toimiva rakennus muodostuu kahdesta osasta. Erottajankadun puolella on vuonna 1883 valmistunut Frans Sjöströmin suunnittelema rakennus. Bulevardin puolella oleva rakennus on Lars Sonckin käsialaa vuodelta 1912. Rakennuksen omistaa Rake Real Estate Oy. Hotellin lisäksi talossa toimi pitkään myös Raken rauta- ja rakennustarvikeliike.

Hotelli avattiin rakennusryhmässä vuonna 1938. Alun perin sen nimi oli *Klaus Kurki*. Se sai nimensä Elias Lönnrotin muistiinmerkitsemän ikivanhan *Elinan surma* -balladin mukaan, jossa päähenkilönä oli Klaus Kurki. Omistajan vaihdoksen yhteydessä vuonna 2005 hotellin nimi lyhennettiin nykyiseen muotoon *Klaus K*.

Lähteet
-------

1. ↑  Hotelli Klaus K Rake-Group.
2. ↑  Rake Real Estate Oy *rake.fi*. Viitattu 21.2.2020.
3. 1 2  Kaija Ollila, Kirsti Toppari: "Kamppi, kortteli 61: Kotka", *Puhvelista Punatulkkuun, Helsingin vanhoja kortteleita*, s. 126. Helsingin sanomat, 1998. ISBN 951-9134-69-7.
4. 1 2  Hotellimullistus: Kämp ostaa Klaus K:n  15.5.2014. Taloussanomat. Viitattu 21.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Hotelli Klaus K Rake-Group.
**Röntgen** (tunnus **R**) on vanhahtava säteilytyksen mittayksikkö. 1 röntgen gamma- tai röntgensäteilyä aiheuttaa 0,001293 g:ssa kuivaa ilmaa (noin kuutiosenttimetri) hiukkasemission, jonka synnyttämien ionien samanmerkkinen kokonaisvaraus on yhden coulombin suuruinen. Yksikkö otettiin käyttöön vuonna 1928.

Kansainvälisen yksikköjärjestelmän (SI) mukaisilla yksiköillä ilmaistuna 1 röntgen = 2,58 ·10−4 C/kg. Vaikka yksikköä edelleenkin käytetään erityisesti Yhdysvalloissa, sen käyttämistä "ei suuresti suositella".

Röntgenin käytön etuna on aikoinaan ollut mittalaitteiden yksinkertainen rakenne. Haittapuolena on yksikön hankala sovellettavuus aineiden, jotka poikkeavat merkittävästi kuivasta ilmasta, kuten elävien solujen saamaan säteilyyn.

Luonnon normaali taustasäteily altistaa noin 200 milliröntgenin säteilylle vuodessa. 500 R viidessä tunnissa on yleensä tappavaa ihmiselle. Ihmiskehossa yksi röntgen gammasäteilyä aiheuttaa noin 0,01 Gy suuruisen absorboituneen annoksen.

Yksikkö on nimetty Wilhelm Röntgenin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo  31.10.2013. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 23.11.2013.
2. 1 2  *Spectrum tietokeskus: 16-osainen tietosanakirja. 9. osa, Pai–Rad*, s. 598-599. Helsinki: WSOY, 1979. ISBN 951-0-07251-6.
3. ↑   Van Loon, R.; and Van Tiggelen, R. *Radiation Dosimetry in Medical Exposure: A Short Historical Overview*, 2004
4. ↑   Taylor, BN, "Units temporarily accepted for use with the SI", *NIST Guide for the Use of the International System of Units (SI)*, chapter 5, Physics Laboratory Publications, April 1995, retrieved and archived  12.6.2008
5. ↑  Measures Relative to the Biological Effect of Radiation Exposure
**Aino Puronen** (s. 20. tammikuuta 1936 Tusina) on inkeriläinen, Neuvostoliittoa edustanut entinen maantie- ja ratapyöräilijä, kuusinkertainen MM-mitalisti.

Puronen saavutti maantieajon MM-kilpailuissa hopeaa Rotheux-Rimière'ssä vuonna 1959 sekä pronssia Ronsessa 1963, Lasertessa 1965 ja Nürburgringillä 1966. Ratapyöräilyn MM-kilpailuissa hän sai pronssia kolmen kilometrin takaa-ajossa Pariisissa 1964 ja San Sebastiánissa 1965. Itä-Saksan Elisabeth Eichholz voitti vuoden 1965 maantieajomestaruuden, kaikki muut Purosen mitalikilpailut voitti belgialainen Yvonne Reynders. Purosen pyöräilyura päättyi vakavaan loukkaantumiseen vuonna 1967, kun hän Neuvostoliiton maajoukkueen harjoitusleirillä Gruusiassa törmäsi jyrkässä laskussa kuorma-autoon.

Puronen muutti Karjalan tasavallasta Moskovaan vuonna 1958 ja edusti tämän jälkeen Moskovan Spartakia. Hän voitti 15 Neuvostoliiton mestaruutta. Hän on toiminut 1990-luvun alusta lähtien Suomen miesten jääkiekkomaajoukkueen yhdyshenkilönä Moskovassa, muun muassa vuoden 2007 MM-kisoissa.

Lähteet
-------

* Aino Pouronen cyclingarchives.com-tietokannassa (englanniksi)
* Aino Puronen on leijonien äitihahmo.  *Helsingin Sanomat*, 8.5.2007, s. B11.
**Jimmy Durmaz** (aikaisemmin **Jimmy Touma**; s. 22. maaliskuuta 1989 Örebro) on ruotsalainen jalkapalloilija. Vasenjalkainen Durmaz on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän kuuluu Ruotsin jalkapallomaajoukkueeseen. Durmaz on assyrialaista alkuperää ja hänen sukunsa on kotoisin Turkista.

Seurajoukkueura
---------------

Jimmy Touma siirtyi kasvattajaseurastaan BK Forwardista Malmö FF:ään heinäkuussa 2008 ja debytoi jo samassa kuussa Allsvenskanissa Hammarby IF:ää vastaan. Ennen kautta 2009 Touma vaihtoi sukunimensä Durmaziksi. Durmazin läpimurto tapahtui mestaruuteen päättyneellä kaudella 2010, jolloin hän pelasi 27 ottelussa. Kesällä 2012 Durmaz siirtyi Turkin Superliigan Gençlerbirliği SK:hon, jota hän edusti kahden kauden ajan pelaten 61 ottelua ja tehden 11 maalia. Elokuussa 2014 Durmaz siirtyi Turkista Kreikan Superliigan suurseuraan Olympiakos FC:hen, jonka paidassa hän debytoi Mestareiden liigassa.

Kesällä 2019 Durmaz siirtyi ranskalaisseura Toulousesta turkkilaiseen Galatasarayhin.

Maajoukkueura
-------------

Ruotsia alle 21-vuotiaiden tasolla edustanut Durmaz debytoi Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa helmikuussa 2011 ystävyysottelussa Kyprosta vastaan. Nykyisin hän kuuluu maajoukkueen vakiokasvoihin.

Lähteet
-------

* Jimmy Durmaz Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Ruotsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Isaksson |
2 Lustig |
3 Johansson |
4 Granqvist |
5 Olsson |
6 Forsberg |
7 Larsson |
8 Ekdal |
9 Källström |
10 Ibrahimović |
11 Berg |
12 Olsen |
13 Jansson |
14 Lindelöf |
15 Hiljemark |
16 Wernbloom |
17 Augustinsson |
18 Lewicki |
19 Kujović |
20 Guidetti |
21 Durmaz |
22 Zengin |
23 Carlgren |
Valmentaja Hamrén

Ruotsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Olsen |
2 Lustig |
3 Lindelöf |
4 Granqvist |
5 Olsson |
6 Augustinsson |
7 Larsson |
8 Ekdal |
9 Berg |
10 Forsberg |
11 Guidetti |
12 Johnsson |
13 Svensson |
14 Helander |
15 Hiljemark |
16 Krafth |
17 Claesson |
18 Jansson |
19 Rohdén |
20 Toivonen |
21 Durmaz |
22 Kiese Thelin |
23 Nordfeldt |
Valmentaja Andersson
Sivarama Swami
**Peter Letai** eli **Śivarā‎ma Swami** (s. 30. maaliskuuta 1949 Budapest, Unkari) on Krishna-liikkeessä (ISKCON) toimiva guru. Hän on ollut sannyasin-munkki vuodesta 1979 ja kuulunut Krishna-liikkeen hallintoelimeen (GBC) vuodesta 1986. Hän on työskennellyt useissa maissa; hän on toiminut esimerkiksi Unkarin Krishna-liikkeen johtajana ja Britannian kansallisena kirtan-johtajana.

Sivarama Swami on kirjoittanut useita teoksia gaudiya-vaishnavismista ja pitänyt kursseja Bhaktivedanta Manorissa. Diwalin aikaan lokakuussa 2009 hänet palkittiin muun muassa humanitaarisesta työstään Unkarin tasavallan kultaisella ansioristillä, valtion toiseksi korkeimmalla tunnustuksella.

Sivarama Swami muutti perheineen Kanadaan Unkarin kansannousun jaloista vuonna 1956. Hän tutustui Srila Prabhupadaan tämän kirjoitusten kautta ensi kertaa 1970 ja sai tältä initiaation 1973.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Sivarama Swami
**Klaus Johan(nes) Väisälä**, sukunimi aik. *Veisell* (18. heinäkuuta 1884 Kontiolahti – 12. tammikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen juristi, Valtiokonttorin virkamies ja Iisalmen pormestari.

Väisälän vanhemmat olivat konttoristi Johannes Weisell ja Emma Brigitta Jääskelä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 Joensuun lyseosta, sai Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötodistuksen 1906 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1911 ja ylemmän hallintotutkinnon 1912. Väisälä sai varatuomarin arvon 1916.

Väisälä oli Iisalmessa virkaatekevänä ja vakinaisena pormestarina 1914–1918 ja sitten lääninhallituksen virkamiehenä Kuopiossa ja Viipurissa. Muutettuaan Viipuriin Väisälä oli asianajajana, Tornator-yhtiön lakimiehenä ja Suomalainen Puuliike Oy:n prokuristina 1920–1930, Viipurin valtionverolautakunnan puheenjohtajana 1932–1940 sekä muutettuaan talvisodan jälkeen Helsinkiin Valtiokonttorissa korvausasiainosaston päällikkönä 1940–1944 ja johtajana sekä lainananto-osaston päällikkönä vuodesta 1944 alkaen.

Väisälä oli naimisissa vuodesta 1912 Helmi Saimi Lahtivirran kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1903, matrikkelinumero 29166 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Dödsfall, Nya Pressen, 14.01.1949, nro 10, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot