recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Granville Stanley Hall** (1. helmikuuta 1844 Ashfield, Massachusetts, Yhdysvallat – 24. huhtikuuta 1924 Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hall oli Yhdysvaltojen ensimmäinen psykologian alan tohtorin tutkinnon suorittanut ja ensimmäinen psykologian professori. Häntä pidetään yhtenä lapsipsykologian ja kasvatuspsykologian perustajista.

Elämä ja ura
------------

Ryhmäkuva 1909 Clark Universityn edessä. Eturivissä: Sigmund Freud, Granville Stanley Hall, C. G. Jung; takarivissä: Abraham Brill, Ernest Jones, Sándor Ferenczi.
Hall syntyi vanhempiensa maatilalla. Hänen isänsä Granville Bascom Hall toimi Massachusettsin osavaltion eduskunnan jäsenenä, ja hänen äitinsä Abigail Beals oli opettaja. Hall valmistui Williams Collegesta vuonna 1867 ja suoritti teologian opintoja Union Theological Seminaryssa tavoitteenaan papinvirka. Vuosina 1872–1876 Hall opetti kirjallisuutta ja filosofiaa Antioch Collegessa. Hän suoritti Saksassa jatko-opintoja ja tutustui Wilhelm Wundtiin ja Hermann von Helmholtziin. Hän opiskeli sitten Harvardin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa, ja vuonna 1878 hänelle myönnettiin Yhdysvaltojen ensimmäinen psykologian tohtorin tutkinto. Vuonna 1880 Harvard pyysi häntä pitämään julkisia luentoja kasvatuksesta. Hänet kutsuttiin pitämään samanlainen luentosarja Johns Hopkinsin yliopistoon vuotta myöhemmin. Vuonna 1882 Hall nimitettiin Johns Hopkinsin yliopiston psykologian ja pedagogiikan lehtoriksi, ja hänestä tuli siellä Yhdysvaltojen ensimmäinen psykologian alan professori vuonna 1884. Hän perusti vuonna 1883 yliopistoon psykologian laboratorion, vuonna 1887 American Journal of Psychology -lehden, ja vuonna 1892 hän kutsui koolle American Psychological Associationin ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Vuonna 1888 Hallista tuli Worcesterissa, Massachusettsissa sijaitsevan Clarkin yliopiston ensimmäinen presidentti. Hän julkaisi 489 teosta ja artikkelia, jotka kattavat useimmat psykologian keskeiset osa-alueet.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hall, G. Stanley *G. Stanley Hall*.  2023. Encyclopædia Britannica. Viitattu 16.10.2023.
2. 1 2  G. Stanley Hall: Psychologist and Early Gerontologist *Am J Public Health.*.  2006. Viitattu 26.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **G. Stanley Hall** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* Mathematics Genealogy Project

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Aleksandr Beglov
**Aleksandr Dmitrijevitš Beglov** (ven. Алекса́ндр Дми́триевич Бегло́в; s. 19. toukokuuta 1956 Baku) on venäläinen poliitikko.

Beglov valmistui vuonna 1983 Leningradin arkkitehtuurin ja yhdyskuntatekniikan valtionyliopistosta. Myöhemmin hän väitteli tohtoriksi taloustieteessä. Beglov toimi Pietarin siirtymäkauden kuvernöörinä vuonna 2003. Vuonna 2018 hänestä tuli Pietarin kuvernööri.

Vuoden 2022 alussa Begloviin kohdistui julkista painetta; hän sai jatkuvaa kritiikkiä tehtäviensä puutteellisesta hoitamisesta ja ajautui riitoihin paikallisten päättäjien kanssa. Suurhyökkäyksen Ukrainaan alettua Beglovista tuli yksi voimakkaimmista hyökkäyksen tukijoista. *Meduzan* mukaan samalla Beglovin välit Vladimir Putiniin paranivat. Jevgeni Prigožin oli alun perin Beglovin tukija, mutta alkoi myöhemmin julkisuudessa esittää kärkkäitä kommentteja tätä vastaan. Vaikutusvaltaisten henkilöiden näkyvää kiistelyä pidettiin venäläisessä yhteiskunnassa poikkeuksellisena.

Beglov on useiden maiden henkilökohtaisten pakotteiden kohteena Ukrainan vastaisten toimiensa johdosta. Hänellä on vaimo ja lapsia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Beglov Alexander Dmitryevich War & Sanctions, viitattu 14.1.2024 (englanniksi)
2. 1 2  Beglov Alexander Dmitrievich Personalities of St. Petersburg, viitattu 14.1.2024 (englanniksi)
3. 1 2 3  BEGLOV, Aleksandr Dmitrievich Open Sanctions, viitattu 14.1.2024 (englanniksi)
4. ↑  How St. Petersburg’s Alexander Beglov used the war against Ukraine to get back on Putin’s good side Meduza 30.6.2022, viitattu 14.1.2024 (englanniksi)
5. ↑  Anton Mukhin, Prigozhin vs. Petersburg Governor: What a Feud Reveals About Russia’s Power Vertical Carnegie Endowment for International Peace 6.12.2022, viitattu 14.1.2024 (englanniksi)
**Mikin Inferno** (ital. *L’Inferno di Topolino*) on vuonna 1949 julkaistu Disney-sarjakuvaversio Danten runoelman Jumalainen näytelmä ensimmäisestä osasta. Se aloitti tähän päivän jatkuneen perinteen, jossa italialaiset ankkapiirtäjät tekevät mukaelmia kirjallisuuden klassikoista. Tarinan käsikirjoitti Guido Martina ja piirsi Angelo Bioletto. Tarina oli myös siinä mielessä ainutlaatuinen, että sen tekijät vastoin Disney-yhtiön käytäntöä ilmoitettiin lukijoille jo ensipainoksessa.

Tarina on kunnianhimoinen ja graafisesti loistelias. Sitä ei pitkään aikaan julkaistu kuin italiaksi. Nyttemmin sarja on julkaistu lyhennettynä saksaksi (2001) ja lyhentämättömänä englanniksi (2006). Tarinassa mm. opettajat roikkuvat köysissä oppilaiden kiusattavana; latinanopettajia heitetään mustepulloilla ja matematiikanopettajaa ammutaan ritsalla ja jousipyssyllä, lyödään lekalla päähän ja nipistetään pihdeillä takapuolesta. Myöhemmin tarinassa on mm. kidutusta hammaslääkärin tuolissa ja kohtaus, missä kanat nokkivat  Sepe Suden luurankoa.

Toinen syy, miksi tarinaa ei ole suomennettu, on todennäköisesti se, etteivät sen vitsit aukea ilman Danten ja klassisen kirjallisuuden tuntemusta. 1940-luvun italialaisille koululaisille pakkosyötettiin Dantea ja latinaa. Martina, joka itsekin oli koulutukseltaan opettaja, halusi kirjoittaa tarinan jossa Jumalaista näytelmää käsitellään huumorilla. Kertomuksen lopussa Martina ja Bioletto seisovat paaluun sidottuina itsensä Danten syytettävinä. He puolustautuvat sillä, että koululaiset saadaan näin pitämään runoelmasta, jota he muuten hylkisivät.

Nykyään tarina on legendaarisessa maineessa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kvaak.fi-keskustelupalsta: Mickey's Inferno englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mikin Inferno COA-tietokannassa
**Per Brant** (1714 Esterna – 9. elokuuta 1767 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari ja musiikinopettaja. Hänen nimissään olevien teosten alkuperään liittyy epäselvyyttä, koska Brant oli myös suosittu nuottien kopioija. Tästä syystä on vaikea tietää, mitkä säilyneistä käsikirjoituksista ovat Brantin omia, alkuperäisiä teoksia ja mitkä sovituksia tai transkriptioita.

Brant opiskeli aluksi kieliä Uppsalassa ja muutti sitten Tukholmaan, jossa hän oli vuodesta 1735 lähtien hoviorkesterin vakituinen jäsen. Vuonna 1738 hän pääsi sen konserttimestariksi, vuonna 1745 pääkapellimestariksi ja vuonna 1758 ensimmäiseksi pääkapellimestariksi. Hän kuului vapaamuurareihin vuodesta 1751 ja toimi seuran seremoniamestarina.

Brant myös kirjoitti runoja. Hänellä oli uransa aikana merkittäviä taloudellisia vaikeuksia, joiden takia hän joutui myymään kotinsa. Hän kuitenkin jatkoi velkaantumista 1760-luvulla ja joutui hakemaan oikeudesta henkilökohtaista konkurssia vain neljä päivää ennen kuolemaansa.

Sävellystyö
-----------

Ingmar Bengtsson löysi tutkimuksissaan yhdeksäntoista sävellystä, joiden oli ajateltu liittyvän Per Brantiin; näistä seitsemän edusti soitin- ja kaksitoista vokaalimusiikkia. Soitinmusiikin joukkoon kuului kolme sinfoniaa ja huilulle sävelletty sonaatti. Oletettu vokaalimusiikkituotanto koostui enimmäkseen soololauluista, mutta siihen kuului myös Olof von Dalinin näytelmään sävelletty kantaatti.

Bengtsson piti varmuudella Brantin säveltämänä vain yhtä laulua ("Hon på blomsterbädden"). Yksi Brantiin yhdistetyistä sinfonioista vahvistettiin sittemmin Antonio Brioschin säveltämäksi. Huilusonaatissa kuitenkin on samankaltaisuutta Johan Helmich Romanin tyyliin, joten se on saattanut olla Romanin oppilaan säveltämä, ja koska nuoteissa lukevat sanat "Dell Sgnr Brant Svedeze", on kyse mahdollisesti Brantin omasta alkuperäisteoksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Swedish Musical Heritage: Per Brant


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* IdRef

 |

 |
Sorgun majakka

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PärnumaaViro |
| Sijaintipaikka | 
Sorgu (en)View and modify data on Wikidata  |
| Vesistö | 
RiianlahtiView and modify data on Wikidata  |

Arkkitehtuuri| Korkeus | 
16 m  |

Historia| Valmistunut | 
1904 |

Varustus| Valon korkeus | 
19 m  |
| Valonkanto | 
13 km  |
| Valon ominaisuudet | 
Fl(2) WR 9sView and modify data on Wikidata  |

Tunnisteet| ARLHS | 
EST050View and modify data on Wikidata  |
| Admiralty | 
C3602View and modify data on Wikidata  |
| NGA | 
116-12508View and modify data on Wikidata  |

Kartta

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
58° 10′ 43″ P, 24° 11′ 59″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Sorgun majakka** sijaitsee Pärnun maakunnassa Sorgun saarella. Se on edelleen käytössä varoittamassa Sorgun riutoista.

Historia
--------

Saarella oli ennen majakkaa ollut jo puinen merimerkki. Sorgun tiilirakenteinen majakka rakennettiin Pärnunlahdelle vuonna 1904, ja se on edelleenkin varoittamassa Sorgun riutoista. Suunnittelijaksi arvellaan sotilasinsinööri Alexander Jaronia, koska hän suunnitteli samoihin aikoihin muitakin majakoita. Majakan viereen rakennettiin samaan aikaan kerosiinivarasto sekä vahdin talo. Vuonna 1913 rakennettiin lisäksi asuinrakennus, kellari ja laituri. Ensimmäisen maailmansodan aikana majakka ja sen sivurakennukset vaurioituvat.

Majakka oli ilmeisesti rakennettu jo alun perin huonolaatuisista tiilistä ja jo pian valmistumisensa jälkeen sen julkisivu alkoi rapautumaan. Sen lisäksi siellä tehtiin jatkuvasti ilkivaltaa valvonnan puuttumisen vuoksi. Tilannetta yritettiin korjata jo ennen vuotta 1927 tuloksetta, ja toisen maailmansodan jälkeen seinät peitettiin semettilaastilla mikä sai rakennuksen rappion kiihtymään ja pilasi arkkitehtuurin.

Alkuperäisistä rakennuksista on jäljellä, majakan lisäksi, kerosiinivarasto, sauna, kellari ja asuinrakennus. Jäljellä olevat sivurakennukset on rakennettu kovista jääkauden mukanaan tuomista kivistä jota Virossa nimitetään *raudkivi*ksi tai *maakivi*ksi.

Tällä hetkellä majakka on pikkuhiljaa raunioutumassa ja kaipaisi suojelua.

Valon sektorit| Väri | valkoinen | punanen |
| Asteet | 101,0°–342,0° | 342,0°–101,0° |
| Sektorin leveys | 241,0° | 119,0° |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  860 Sorgu tuletorn *Eesti Tuletorni Selts MTÜ*.  Arkistoitu 4.3.2018. Viitattu 04.03.2018.
2. ↑  Navigatsioonimärgi 860, Sorgu tuletorn andmed *Navigatsioonimärkide andmekogu*. Viitattu 01.03.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sorgun majakka** Wikimedia Commonsissa

* Sorgu tuletorn Kuvia.
* Lighthouses of Southwestern Estonia
**Elias Ashmole** (23. toukokuuta 1617 Lichfield, Englanti – 18. toukokuuta 1692 Lontoo) oli englantilainen virkamies, historioitsija, antiikkiesineiden tuntija ja okkultisti. Hän oli Oxfordin yliopiston Ashmolean Museumin perustaja.

Elämä ja ura
------------

Ashmole oli satulantekijän poika. Vuonna 1638 hänestä tuli asianajaja, ja vuonna 1644 hänet nimitettiin valmisteverotuksen komissaariksi. Englannin sisällissotaa edeltävinä vuosina Lontoossa toiminut Ashmole muutti sodan puhjettua Oxfordiin, jossa hän sai lisää merkittäviä virkoja vahvan kuningasmielisyytensä vuoksi. Avioliiton myötä hän pääsi varakkaaseen asemaan, jonka ansiosta hän pystyi Lontooseen palattuaan omistamaan aikaa suosikkitutkimuksilleen astrologiaan, kemiaan, botaniikkaan, alkemiaan, heprean kieleen, heraldiikkaan ja antiikkiesineisiin liittyen. Hän oli myös yksi varhaisimmista tunnetuista vapaamuurareista. Ashmole oli hovin suosiossa. Hänestä tehtiin peräkkäin Windsorin heraldikko, valmisteverotuksen komissaari, tilintarkastaja ja pääkirjanpitäjä, ja hän toimi samaan aikaan Surinamen komissaarina ja kuningashuoneen tilintarkastajana.

Vuonna 1652 hän julkaisi teoksen *Theatrum Chemicum*, joka on kokoelma muinaisia alkemiaa käsitteleviä tutkielmia, ja vuonna 1672 teoksen *Institutions, Laws and Ceremonies of the Order of the Garter* Sukkanauharitarikunnasta. Viisi vuotta myöhemmin hän lahjoitti kokoelmansa ja myöhemmin kirjastonsa Oxfordin yliopistolle, joista muodostettiin Ashmolean Museum, maan ensimmäinen julkinen museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Elias Ashmole *Dictionary of National Biography, Volume 02*.  , 1885-1900. Viitattu 14.10.2022.
2. 1 2 3  Elias Ashmole *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 14.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Elias Ashmole** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Dan-Axel Zagadou** (s. 3. kesäkuuta 1999 Créteil, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 196-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia, jonne hän siirtyi kesällä 2017. Juniorina hän pelasi Paris Saint-Germainissa vuodesta 2011 alkaen.

Ensimmäisellä Dortmundin-kaudellaan 2017–2018 Zagadou pelasi 11 bundesliigaottelua, joista avauskokoonpanossa kuusi. Ensimmäisen virallisen ottelunsa hän pelasi elokuussa 2017 Saksan Supercupin loppuottelussa Bayern Müncheniä vastaan ja ensimmäisen liigaottelunsa myöhemmin samassa kuussa Wolfsburgia vastaan. Yhdeksännessä liigaottelussaan vieraskentällä Hannoveria vastaan hän teki maalin mutta samassa ottelussa hänet ajettiin kentältä suoralla punaisella kortilla. Tuolla kaudella hän pelasi kaksi Mestarien liigan ottelua ja yhden Eurooppa-liigan ottelun. Kaudella 2018–2019 Zagadou pelasi 17 bundesliigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja neljä Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 15 bundesliigaottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja viisi Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 loukkaantumiset kiusasivat häntä ja hän pelasi vain yhdeksän bundesliigaottelua ja kaksi Mestarien liigan ottelua. Hän voitti Saksan Cupin mutta ei pelannut välierässä eikä loppuottelussa.

Zagadou on edustanut Ranskaa useissa juniorimaajoukkueissa. Hän oli joukkueensa kapteeni alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019. Jälkimmäisessä turnauksessa hän teki maalin Panamaa vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dan-Axel Zagadou Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dan-Axel Zagadou** Wikimedia Commonsissa

VfB Stuttgart – Saksan Bundesliiga
1 Bredlow |
2 Anton |
4 Vagnoman |
6 Stiller |
7 Mittelstädt |
8 Millot |
9 Guirassy |
10 Jeong |
14 Silas |
15 Stenzel |
16 Karazor |
17 Haraguchi |
18 Leweling |
19 Milošević |
20 Stergiou |
21 Itō |
22 Kastanaras |
23 Zagadou |
25 Egloff |
26 Undav |
27 Führich |
28 Martey |
29 Rouault |
32 Massimo |
33 Nübel |
36 Ulrich |
41 Seimen |
42 Schock |
Valmentaja Hoeneß
**Zębowice** (saks. *Gemeinde Zembowitz*) on maalaiskunta (puol. *gmina wiejska*) Olesnon piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 3 631. Olesnon piirikunnan asukkaista 5,6 prosenttia asuu Zębowicen kunnassa ja piirikunnan pinta-alasta 9,8 prosenttia kuuluu Zębowicen kuntaan.

Kylät Zębowicen kunnassa ovat Kadłub Wolny, Knieja, Łąka, Osiecko, Poczołków, Prusków, Radawie, Siedliska sekä Zębowice. Zębowicen kunnan alueen läpi kulkevat valtatie 46 ja voivodikunnan tie 901. Se rajautuu Dobrodzieńin, Lasowice Wielkien, Olesnon, Ozimekin ja Turawan kuntiin. Zębowicen pinta-alasta noin 34 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin 62 prosenttia metsää.

Zębowicen kunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,8 prosenttia.

Kunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa 49,2 prosenttia Zębowicen asukkaista oli naispuolisia ja 50,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 14,6 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 67 prosenttia ja eläkeikäiset 18,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,6 vuotta. Vuonna 2019 Zębowicen kunnassa syntyi 35 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 28,3 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema.

Lähteet
-------

1. ↑  Waldemar Czaja – wójt kadencji 2018–2023 w: gmina Zębowice *PortalSamorządowy*. Viitattu 13.1.2021. (puolaksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Gmina Zębowice w liczbach *Polska w Liczbach*. Viitattu 13.1.2021. (puolaksi)
3. 1 2  Biły, Łukasz: Zweisprachige Gemeinden in Polen  24.9.2012. Verband der deutschen sozial-kulturellen Gesellschaften in Polen.  Arkistoitu 29.11.2021. Viitattu 13.1.2021. (saksaksi)
4. ↑  Gmina Zębowice *Portal Regionalny i Samorządowy REGIOset*. Viitattu 13.1.2021. (puolaksi)
5. ↑  Gminy, w których udział mniejszości narodowych, etnicznych lub społeczności posługującej się językiem kaszubskim wsród ogółu mieszkańców stanowił w 2011 roku co najmniej 10% Puolan sisäministeriö. Viitattu 13.1.2021. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zębowice** Wikimedia Commonsissa

* Gmina Wiejska Zębowice Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
**Creekit** ovat Amerikan alkuperäisasukkaita, jotka tunnetaan myös heidän alkuperäisellä nimellään *muscogeet*, jolla voidaan nykyisin tarkoittaa useita eri intiaaniheimoja. Suurin osa creekeistä asuu Oklahomassa ja Alabamassa, mutta heidän alkuperäiset asuinalueensa ulottuivat myös Georgiaan ja Floridaan. He kuuluivat niin sanottujen viiden sivistyneen heimon joukkoon.

Historia
--------

Creekien esi-isät olivat osa Mississippin kulttuuria  ja he asuivat nykyisen Tennesseen ja Alabaman alueella. He eivät muodostaneet samanlaista kiinteää kokonaisuutta heimona kuin muut intiaaniheimot, vaan creek-heimo koostui suurimmaksi osaksi itsenäisistä kyläyhteisöistä.

Yhdysvaltain vapaussota jakoi creekit kahteen osaan. Etelässä asuvat creekit olivat puolueettomia, ja pohjoisessa asuvat taistelivat brittien puolella. Kun sota päättyi 1783, Iso-Britannia luovutti creekien alueet Yhdysvalloille. Alexander McGillivray nousi creekien johtajaksi ja onnistui neuvottelemaan Yhdysvaltojen kanssa sopimuksen, jossa Yhdysvallat tunnusti creekien itsehallinnon, tosin suuria alueluovutuksia vastaan. Yhdysvallat petti sopimuksen McGillivrayn kuoleman jälkeen ja yhä suurempia osia creekien alueita liitettiin Georgian osavaltioon. George Washington määräsi, että intiaanit olisi sopeutettava länsimaiseen kulttuuriin ja tätä tehtävää hoitamaan valittiin Benjamin Hawkins. Hän opetti creekeille eurooppalaisen tekniikan hyödyntämistä maataloudessa ja creekeistä tuli yksi viidestä sivistyneestä heimosta. Kehitys katkesi kuitenkin creek-sotaan 1812.

Creek-sota alkoi creekien sisällissotana, mutta Yhdysvallat sekaantui siihen nopeasti. Sotaa käytiin amerikkalaisten ja amerikkalaismielisten creekien ja uudistuksia vastustavien creekien välillä. Sota päättyi 1814 ja sen seurauksena creekit joutuivat luovuttamaan alueensa Yhdysvalloille. Myös amerikkalaisten puolella taistelleet creekit joutuivat luovuttamaan alueensa. Alabaman osavaltio muodostettiin suurimmaksi osaksi creekien luovuttamalle maalle. Maaluovutukset johtivat siihen, että monet creekit pakenivat Floridaan, jossa heistä muodostui seminolien heimo.

Nykypäivä
---------

Suurin osa creekeistä asuu Oklahomassa, jonne heidät siirrettiin monien muiden heimojen mukana 1834, mutta myös Alabamassa on creekien reservaatti. Kuten monien muidenkin intiaani-heimojen, myös creekien talous perustuu suurilta osin kasinoihin ja matkailuun. Creekien yhteishenkeä pidetään yllä festivaalein ja esimerkiksi haavipalloturnauksin.

Lähteet
-------

1. ↑  Transcribed documents (Arkistoitu – Internet Archive) Sequoyah Research Center and the American Native Press Archives
**Olen musta** on rap-duo Steve iVanderin debyyttialbumi. Se julkaistiin Monsp Recordsin kautta 10. toukokuuta 2013. Albumin kappale "Poppers" julkaistiin ensimmäisenä singlenä, ja kappaleesta "Raha ei tekeytymällä lopu" on julkaistu musiikkivideo. *Olen musta* nousi Suomen virallisen albumilistan 33. sijalle.

Tekijänoikeusrikkomus
---------------------

Albumi julkaistiin alun perin 10. toukokuuta 2013, mutta se vedettiin saman tien pois myynnistä tekijänoikeuteen liittyvän epäselvyyden vuoksi. Asiasta tiedotti Monsp Records sivustollaan. Monsp tiedotti myös ettei ennakkotilattuja levyjä tarvitse palauttaa. Myös "Poppers"-digisingle vedettiin pois kaupoista. Albumista julkaistiin uusi versio 21. toukokuuta 2013. Albumi julkaistiin myös rajoitettuna 200 kappaleen vinyylipainoksena toukokuun lopulla.

Kappaleet
---------

1. Intro – 0.38
2. Mukaudu – 3.43
3. Rainbow-ananas – 3.50
4. Assimilaatikko – 3.43
5. Elvytys – 4.48
6. Tulehtunut ilmapiiri – 3.57
7. Ei kuten muu – 3.18
8. Raha ei tekeytymällä lopu – 5.05
9. Poppers – 4.21
10. Späm – 3.54
11. Fani palaa – 4.15
12. Steve iVander – 4.20

Lähteet
-------

1. ↑  Steve iVander *Katin Tavara*.  Arkistoitu 12.7.2013. Viitattu 3.6.2013.
2. ↑  Steve iVander: Olen Musta *Musiikkituottaja ry*. Viitattu 3.6.2013.
3. 1 2  Steve iVanderin albumi takaisin kaupoista *Monsp Records*.  10.5.2013.  Arkistoitu 6.1.2014. Viitattu 3.6.2013.
4. 1 2  Steve iVanderia digitaalisesti *Monsp Records*.  17.5.2013.  Arkistoitu 6.1.2014. Viitattu 3.6.2013.
Bagger 288
**Bagger 288** on saksalaisen Krupp-yhtiön energia- ja kaivosyritys Rheinbraunille valmistama pyörökauhakaivinkone. Valmistuessaan 1978 Bagger 288 syrjäytti Nasan Crawler-transporterin maailman suurimpana tela-ajoneuvona 13 500 tonnilla. Laitteen suunniteluun ja valmistamiseen kului viisi vuotta, sekä kokoamiseen toiset viisi vuotta, kokonaiskustannusten yltäessä 100 miljoonaan dollariin. Toisin kuin Crawler-transporter, joka luokitellaan omalla virtalähteellä toimivaksi telakuljettimeksi, Bagger 288 on ulkoisella virtalähteellä toimiva telakaivinkone.

Bagger 288 rakennettiin siirtämään maapeite hiilikaivoksen päältä Tagebau Habachissa Saksassa. Kone voi siirtää 240 000 tonnia hiiltä tai 240 000 kuutiometriä maapeitettä päivässä jalkapallokentän kokoiselta alueelta ja 30 metrin syvyydeltä. Hiiltä kaivetaan yhtenä päivänä 2400 hiilivaunun verran. Kaivin on 220 metriä pitkä ja n. 96 metriä korkea. Kone vaatii 16,56 megawattia ulkoista sähkövirtaa. Se liikkuu 2–10 m minuutissa (0,1–0,6 km/h). Pääosan kori on 46 metriä leveä ja se on neljästä telavaunusta muodostuvien rivien päällä, joista jokainen on 3,8 metriä leveä. Leveä pohja alentaa maahan kohdistuvaa painetta ja se on vain 17,1 N/cm2. Tämä mahdollistaa kulkemisen soran, mullan ja jopa ruohon päällä ilman merkittäviä jälkiä. Koneen kääntösäde on 100 metriä ja se pystyy nousemaan 1:18 kallistuskulmassa.

Kaivinpään halkaisija on 21,6 m ja siinä on 18 kauhaa johon jokaiseen mahtuu 6,6 kuutiometriä maata.

Vuoden 2001 helmikuuhun mennessä kone oli kaivanut loppuun Tagenbau Hambachin kaivoksen eikä sitä enää tarvittu. Se siirrettiin kolmessa viikossa 22 km:n päähän Garzweilerin kaivokselle moottorite 61:n, Erftjoen, junaradan ja usean tien yli. Siirto maksoi 150 milj. Saksan markkaa ja vaati 70 työmiehen joukon. Joet ylitettiin asettamalla suuria teräsputkia ja laskemalla niiden päälle kiviä ja soraa. Erikoisruohoa istutettiin pehmentämään sen kulkemista arvokkaan maapohjan yli. Bagger 288 siirtäminen kokonaisena tuli taloudellisemmaksi kuin sen siirtäminen osissa.

Bagger 288 kuuluu joukkoon saman kokoisia koneita kuten Bagger 281 (rakennettu 1958), Bagger 285 (1975), Bagger 287 (1976), Bagger 293 (1995), jne.

Lähteet
-------

1. ↑  Robert Malone: The World's Biggest Land Vehicle *Forbes*.  12.3.2007. Viitattu 5.1.2017.
**Rudolf Johan Henrik Gesellius** (28. tammikuuta 1875 Helsinki – 18. syyskuuta 1938 Tukholma) oli liikemies ja lahjoittaja, joka sai kauppaneuvoksen arvon.

Geselliuksen vanhemmat olivat liikemies Herman Otto Gesellius ja Emilie Struckmann. Opiskeltuaan sekä kotimaassa että ulkomailla Gesellius ryhtyi työskentelemään 1897 isänsä H. O. Geselliuksen siirtomaatavaroiden ja viljan tukkuliikkeessä, jonka johtajaksi hän tuli 1903 ja myöhemmin yksinomistajaksi. Gesellius kuului useiden eri pankkien, vakuutuslaitosten ja liikeyritysten, samoin kuin taloudellisten järjestöjen johtoelimiin. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1929. Geselliuksen puoliso vuodesta 1913 oli Emilie Lindholm (k. 1941). Gesellius perusti puolisonsa kanssa 1928 säätiön lääketieteen, kemian ja fysiikan alan tutkimustyön tukemiseen. Säätiö, joka toimii yhä ja jonka alkupääoma oli 3,5 miljoonaa markkaa, myönsi aikoinaan huomattavan suuria apurahoja. Geselliukset tukivat taloudellisesti myös ruotsalaista vanhainkotia Helsingissä.

Gesellius harjoitti myös 1917–1918 arvopaperikauppaa *Kommandiittiyhtiö R. Gesellius arvopaperiosasto*-nimellä ja hän oli vuosina 1920–1923 *Oy Trikoo Ab*:n osakkaana. Gesellius oli Helsingin Osakepankin ja Suomen Sokeri Oy:n hallintoneuvostojen, Elinkorkolaitoksen ja ruotsalaisen kauppakorkeakoulun johtokuntien sekä Helsingin Säästöpankin isännistön, Pörssikomitean ja Suomen Tukkukauppiasliiton hallituksen jäsen. Hän oli jäsenenä Pohjoismaiden Tukkukauppiasliiton keskusneuvostossa ja Kenraali Mannerheimin Lastensuojeluliiton johtokunnassa sekä Suomen Taideyhdistyksen hallintoneuvostossa.

Rudolf Geselliuksen veli oli arkkitehti Herman Gesellius ja sisar tekstiilitaiteilija Loja Saarinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 229. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955.
2. 1 2 3  Kauppaneuvos Rudolf Gesellius kuollut, Helsingin Sanomat, 19.09.1938, nro 252, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Pörssitieto G. Kock : Pörssin kaikki jäsenet 1912-84

Aiheesta muualla
----------------

* Stiftelsen Emilie och Rudolf Gesellius fond Viitattu 18.1.2014

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Mikko Olavi Rysä** (s. 17. tammikuuta 1947 Kotka) on suomalainen ekonomi, metsänhoitaja ja eläköitynyt metsäkonelan yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.

Rysä syntyi Markus Olavi Rysän ja Saara Mirjam Kalajan perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1998 oli Maija Riitta Pasanen, vuonna 2000 Rysä avioitui uudelleen Anna Outi Johanna Holman kanssa. Rysä tuli ylioppilaaksi Kuopion yhteislyseosta 1965 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1969 ja ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1972. Hän oli Metsätehon tutkija 1970–1972, Tehdaspuu Oy:n kehittämismetsänhoitaja ja korjuumetsänhoitaja Kouvolassa 1972–1975 ja Oy Kockums lndustri Ab:n myyntipäällikkö 1975–1979, osastopäällikkö 1979–1983 ja toimitusjohtaja 1983–1984.

Lokomon omistaman Lokomo Forest Oy:n, vuodesta 1989 FMG Lokomo Forest Oy, toimitusjohtaja Tampereella Rysä oli 1985–1989 ja sitten Rauma-Repolan, vuodesta 1991 Rauma Oy, Timberjack-ryhmän toimialajohtaja. Vuonna 1999 hän oli Metso Oyj:n metsäkoneryhmän eli Timberjack Group Oy:n toimitusjohtaja, 2000–2001 Timberjack Corporation A John Deere Companyn toimitusjohtaja Atlantassa Georgiassa ja 2001–2005 Deere & Companyn varatoimitusjohtaja Molinessa Illinoisissa. Rysällä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2006.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Möttönen, Tuomas: Teollisuusneuvos Mikko O. Rysä (1947–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 25.1.2024.
2. ↑  Johtava metsäkone valmistaja Suomesta amerikkalaisomistukseen. Timberjack myydään Deere & companylle.  *Länsi-Savo*, 14.12.1999, nro 340, s. 10. Kansalliskirjasto. Viitattu 25.1.2024.
*Tämä artikkeli käsittelee salibandyn pelaajaa. Sami Koski on myös suomalainen tietokirjailija.*

**Sami Koski** (s. 21. lokakuuta 1985) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edustaa salibandyliigassa pelaavaa Seinäjoen Peliveljiä. Kaudella 2011–2012 hän voitti Suomen-mestaruuden. Kosken pelipaikka on laitahyökkääjä. Hänen vahvuuksiaan ovat pelisilmä ja pallollinen peli.

Ura
---

Koski on kotoisin Ilmajoelta. Hän on pelannut salibandya vuodesta 2000 lähtien, jolloin hän oli mukana perustamassa ilmajokelaista salibandyseuraa ISB:tä.

Koski on edustanut koko pääsarjauransa, kaudesta 2005–2006 lähtien, Seinäjoen Peliveljiä. Kauden 2012–2013 jälkeen Kosken tehot salibandyliigan 188 runkosarjan ottelussa ovat 210+187=397. Koski on voittanut liigassa kultaa, hopeaa ja kahdesti pronssia.

Kaudella 2011–2012 Koski voitti Suomen-mestaruuden SPV:n joukkueessa. Ratkaisevassa viidennessä loppuottelussa, jonka SPV voitti maalein 4-2, Koski teki yhden maalin ja sai kolme syöttöpistettä.

### Maajoukkue

Koski on edustanut Suomen A-maajoukkuetta. Hän on pelannut yhteensä 17 maaottelua tehoin 12+5=17.

Koski valittiin edustamaan Suomea vuoden 2012 MM-kisoihin. Suomi voitti turnauksessa hopeaa. Suomen ja Kanadan välisessä alkulohkon päätösottelussa Koski iski teholukemat 6+3, joka on hänen henkilökohtainen piste-ennätyksensä maajoukkueessa. Kuusi maalia sivusi myös Suomen maajoukkueen yhden ottelun maaliennätystä.

Ennätyksiä
----------

Henkilökohtaiset:

* Runkosarjan pistepörssin voitto: 2012-2013

Lähteet
-------

1. 1 2  Palomäki, Ilkka: 18 vuoden kirous ohi - SPV vei mestaruuden!  15.4.2012. YLE Urheilu. Viitattu 24.12.2012.
2. ↑  Sami Koski  21.11.2012. YLE Urheilu.  Arkistoitu 17.9.2013. Viitattu 25.12.2012.
3. ↑  Vainionpää, Johanna: SPV:ssä pelaavan, tradenomiksi opiskelevan Sami Kosken unelma on Suomen mestaruus SeAMK.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 24.12.2012.
4. ↑  Pelaajatilastot  15.6.2012. Salibandyliiga.  Arkistoitu 25.1.2013. Viitattu 24.12.2012.
5. ↑  Maajoukkueen pelaajatilastot  7.1.2013. Salibandyliiga.  Arkistoitu 30.1.2013. Viitattu 28.1.2013.
6. ↑  Tällä joukkueella Suomi puolustaa salibandyn MM-kultaa  8.11.2012. YLE Urheilu. Viitattu 24.12.2012.
7. ↑  Saarinen, Ossi: Ruotsi nöyryytti Suomea rumin numeroin MM-finaalissa  9.12.2012. YLE Urheilu. Viitattu 24.12.2012.
8. ↑  Forsström, Salttu: Sami Koski latoi maaliennätyksensä Kanadan verkkoon  5.12.2012. Ilta-Sanomat.  Arkistoitu 7.12.2012. Viitattu 24.12.2012.
9. ↑  Ennätykset  15.6.2012. Salibandyliiga.  Arkistoitu 25.1.2013. Viitattu 24.12.2012.

Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2012
7 Forsten |
8 Kivilehto |
9 Koski |
11 Moilanen |
15 Jussila |
16 Hänninen |
17 Mikko Kohonen |
18 Kapanen |
19 Wardi |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Järvi |
24 Koskelainen |
25 Savolainen |
29 Mika Kohonen |
30 Kosonen |
31 Toivoniemi |
40 Vänttinen |
42 Johansson |
50 Tiitu |
Valmentaja Kettunen
**Digitaalinen filosofia** on filosofinen ja kosmologinen suuntaus, jonka puolestapuhujat ovat matemaatikoita ja teoreettisia fyysikoita, kuten esimerkiksi Gregory Chaitin, Edward Fredkin, Stephen Wolfram sekä Konrad Zuse.

Digitaalinen filosofia kehitettiin aikaisemmin kuin digitaalinen fysiikka (molemmat termit ovat Fredkinin peruja), joka esittää perusteet soluautomaatti-teorialle. Erityisesti digitaalinen fysiikka olettaa, että maailmankaikkeus on jättiläismäinen Turing-vahva soluautomaatti.

Digitaalinen filosofia on moderni uudelleentulkinta Gottfried Leibnizin metafysiikasta, joka korvaa Leibnizin monadin näkökannoillaan soluautomaatista. Digitaalisesta filosofiasta on olemassa monia muunnoksia, mutta useimmat niistä ovat digitaalisia teorioita, jotka esittävät kaiken fyysisen todellisuuden ja mentaaliset toiminnot digitaalisena informaation prosessointina.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kotkankallion muistomerkki.
**Kotkankallion muistomerkki** on veistos Tampereella Finlaysonin tehdasalueella Wilhelm von Nottbeckin puistossa. Keisari Aleksanteri I:n vuonna 1819 tapahtuneen vierailun kunniaksi 1830-luvulla pystytetty veistos on todennäköisesti Tampereen vanhin. Veistoksen tekijäksi on mainittu Chopin-niminen venäläinen kuvanveistäjä, mutta tietokirjailija Jari Niemelän mukaan tämä on väärinkäsitys, sillä veistos ainoastaan valmistettiin pietarilaisessa Chopinin pronssivalimossa, mutta kuvanveistäjää ei tunneta. Veistos ei sijainnut alkujaan julkisella paikalla, sillä ympäröivä puisto avattiin yleisölle vasta 1980-luvulla.

Veistos esittää siipensä levittänyttä kotkaa. Suurikokoisen linnun siipienväli on 420 cm. Veistoksen jalustassa on kaksi latinankielistä muistolaattaa, jotka kertovat Aleksanteri I:n ja Aleksanteri II:n vierailuista Tampereella vuosina 1819 ja 1856. Nykyiset laatat ovat kopioita, sillä toinen alkuperäisistä varastettiin vuonna 1997 ja toinen siirrettiin turvaan Tampereen museoiden kokoelmiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Patsaat, Tampere.fi
2. 1 2  Niemelä, Jari: Aleksanteri ja Kotka Tampereen historiaa. Viitattu 7.6.2014
3. ↑  Niemelä Jari: *Finlaysonin Palatsi - helmi kansallismaisemassa*. Tampere: Olander-Kiinteistöt Oy, 2009. ISBN 978-952-92-6000-3.
4. ↑  Niemelä, Jari: Tarinoita Tampereelta: Niittyjuhla Finlaysonin Palatsilla 7.8.2011. Viitattu 7.6.2014


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Kotkankallion muistomerkki (Q18660219)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | patsas |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Tampere |
|  |
| sijainti | Wilhelm von Nottbeckin puisto |
|  |
|  |

 |
**Vokatiivi** (puhuttelusija) on sijamuoto, joka ilmaisee substantiivin olevan se, jolle puhe kohdistetaan. 

Vokatiivia käytetään ainakin latinassa, sanskritissa ja muinaiskreikassa sekä useissa slaavilaisissa ja kelttiläisissä kielissä, mutta ei suomen kielessä, jossa vokatiivin tehtävät ovat nominatiivilla. Indoeurooppalaisiin kieliin vokatiivi periytyy indoeurooppalaisesta kantakielestä, jossa se oli e-päätteinen tai päätteetön (vrt. latina).

Esimerkkejä nominatiivin vokatiivisesta käytöstä suomen kielessä:

* "*Opettaja*, tiedän vastauksen!"
* "*Äiti*, mitä meillä on ruokana?"
* "Sinuna, *Petteri*, en uskoisi moista puhetta."
* "*Hyvät naiset ja herrat!*"
* "Oi *Jumalani*, miksi minut hylkäsit?"
* "*Isä meidän*, joka olet taivaissa..."

Romaaniset kielet
-----------------

Latinassa vokatiivi on useimmiten nominatiivin näköinen. Kuitenkin toisen deklinaation us-päätteisillä maskuliineilla se päättyy e-kirjaimeen. Esimerkiksi:

* Et tu, *Brut**e*** – Sinäkin, *Brutus*. (William Shakespeare näytelmässä Julius Caesar)
* Quo vadis, *Domin**e***? – Minne menet, *Herra*? (tarinan mukaan Paavali paetessaan Roomasta, kohdatessaan Jeesuksen)

Romaanisista kielistä myös romaniassa on vokatiivisijamuoto. Romaniassa feminiinin vokatiivin pääte on yleensä ‑o, mutta maskuliinissa ja neutrissa ‑e. Monikossa pääte on ‑lor.

* "*Doamnelor și domnilor!*" – Hyvät naiset ja herrat!

Slaavilaiset kielet
-------------------

Vokatiivi on käytössä muun muassa puolassa, tšekissä, serbokroatiassa, bulgariassa ja ukrainassa, mutta slovakista se katsotaan kadonneeksi.

Puolassa ja tšekissä vokatiivi on yleisesti feminiinissä ‑o-päätteinen ja maskuliinissa ‑e-päätteinen. Joissakin taivutusluokissa on kuitenkin ‑u-pääte. Neutreilla ja monikolla vokatiivi ei eroa nominatiivista.

* *Mamo!* – Äiti!

Venäjässä ei ole vokatiivia, mutta sitä käytetään sanojen Бог (Jumala) ja Господь (Herra) yhteydessä ja joissakin raamatunlainauksissa kirkkoslaavin vaikutuksesta.

* *Боже мой!* *(Bože moi)* – Jumalani!

Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi


1. ↑  Ann A. Taylor: *A linguistic history of English*. Oxford: Oxford University Press, <2006-2014>. 69241395. ISBN 0-19-928413-X, 978-0-19-928413-9, 978-0-19-955229-0, 0-19-955229-0, 978-0-19-920784-8, 0-19-920784-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 9.7.2022).
**Lillesand** on kunta ja kaupunki Etelä-Norjassa Agderin läänissä Skagerrakin rannikolla. Kunnan rajanaapureita ovat Kristiansand lännessä, Birkenes pohjoisessa ja Grimstad koillisessa. Kaupunki tunnetaan erityisesti tyypillisenä Sørland-kaupunkina, jossa valkoiset puutalot heijastavat auringonvaloa idyllisessä ja pittoreskissa keskustassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Lillesandin kunnassa oli 10 032 asukasta.

Lillesandin kirkko

Historia
--------

Lillesand mainitaan ensimmäisen kerran puutavaran lastaussatamana 1600-luvulla. Paikkakunnan nimi oli aluksi vain *Sanden*, mutta Kristiansandin perustamisen jälkeen 1641 nimeen lisättiin erotukseksi etuliite *lille* (pieni).

Lillesand sai kaupankäyntioikeudet 1688 ja sen myötä oikeuden viedä viljaa ja puutavaraa. 1700-luvulla kaupunkiin muutti paljon tanskalaisia kauppiaita ja käsityöläisiä, jotka rakensivat useimmat kaupungin keskustaa edelleen leimaavista valkoisista puutaloista.

Kaupungissa oli Kristian Lofthusin aikaansaamia talonpoikaislevottomuuksia virkamiesten ja porvarien mielivaltaa vastaan 1786–87, minkä johdosta Lofthus vangittiin loppuiäkseen Akershusin linnakkeeseen. Lillesand sai luotsiasemaoikeudet (norj. *ladested*) ja kiinteät rajat 1830. Kaupungin kulta-aika oli purjelaivojen rakentamistoiminnan aikana 1875–95. Höyrylaivojen aikakauden alettua 1900-luvun alussa kaupunki taantui ja monet muuttivat Yhdysvaltoihin.

Knut Hamsun vietti paljon aikaa Lillesandissa 1890-luvun alussa, Storgata 16:ssa vuokraamassaan hotellihuoneessa, jossa hän kirjoitti muun muassa teoksensa *Mysteerioita* (norj. *Mysterier*).

Media
-----

Lillesandissa ilmestyy paikallislehti *Lillesands-Posten*.

Lähteet
-------

1. ↑  Tall om Lillesand kommune *www.ssb.no*.  1.1.2010. Viitattu 21.2.2011. (norjaksi)
2. 1 2  *NAF Veibok*, s. 594. Oslo: Norges Automobil-Forbund, 2006. ISBN 82-7167-116-2. NAF kotisivut. (norjaksi)
3. ↑  Population in municipalities 1 January  13.3.2013. Statistisk sentralbyrå.  Arkistoitu 15.10.2013. Viitattu 11.9.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lillesand** Wikimedia Commonsissa

Itä-Agderin vaakuna**Entisen Itä-Agderin läänin kunnat**
Arendal | Birkenes | Bygland | Bykle | Evje og Hornnes | Froland | Gjerstad | Grimstad | Iveland | Lillesand | Risør | Tvedestrand | Valle | Vegårshei | Åmli
Kun filosofia syntyi antiikin Kreikassa, kaikki maailmaa koskevan tiedon hankinta luettiin filosofian alaan. Aristoteles jakoi ensimmäisenä tieteet kahteen osaan, teoreettisiin ja käytännöllisiin tieteisiin, mistä on peräisin nykyisinkin yleinen filosofian jako kahteen osaan, teoreettiseen ja käytännölliseen filosofiaan.

**Teoreettisen filosofian** tehtävänä on tutkia olemassaoloa ja inhimillistä tietoa koskevia kysymyksiä. Siihen luetaan logiikka, ontologia, metafysiikka, tietoteoria, mielen filosofia, kielifilosofia ja tieteenfilosofia, sekä useat erityistieteiden filosofiat, kuten matematiikan filosofia. Aristoteleella teoreettisten tieteiden alaan kuuluivat myös sellaiset tieteet kuin fysiikka, tähtitiede, kemia, biologia ja psykologia. Nykyään näitä osa-alueita vastaavat omat erityistieteensä.

**Käytännöllisen filosofian** tehtävänä on tutkia inhimillistä toimintaa. Siihen luetaan etiikka, yhteiskuntafilosofia ja yhteiskuntatieteiden tieteenfilosofia. Aristoteleelle siihen kuuluivat kaikki yksilön käyttäytymiseen, yhteiskuntaelämään, oikeudelliseen säätelyyn ja politiikkaan liittyvät alat, edellisten lisäksi myös muun muassa estetiikka, kuten retoriikka ja runousoppi.

Joissain yliopistoissa (kuten Helsingin ja Turun yliopistoissa) filosofian opiskelu jaetaan edelleen laitos- tai oppiainetasolla teoreettiseen ja käytännölliseen filosofiaan. Jako on nykyään varsin mielivaltainen, sillä käytännöllinen filosofia ei ole kovin paljoa käytännöllisempää kuin teoreettinenkaan (soveltava etiikka on tuonut jonkin verran "käytännöllisyyttä" käytännölliseen filosofiaan). Näiden filosofian osa-alueiden käyttämä metodologia on pitkälti sama, joten ainoaksi rajaavaksi tekijäksi jäävät aihepiirit. Tämäkään raja ei ole tiukka, ja monia asioita voidaan tutkia yhtä lailla teoreettisen kuin käytännöllisen filosofian piirissä. 

Useimmissa yliopistoissa tällaista filosofian kahtiajakoa ei tehdä, vaan filosofiaa opetetaan joko yhtenä oppiaineena, tai se jaetaan esimerkiksi logiikkaan, metafysiikkaan ja etiikkaan.

Lähteet
-------

* Häyry, Matti: *Ihannevaltio. Historiallinen johdatus yhteiskuntafilosofiaan*. WSOY: Porvoo, Helsinki, Juva, 2000. ISBN 951-0-25224-7.

### Viitteet

1. 1 2  Häyry 2000, s. 14-15.

Kirjallisuutta
--------------

* Gadamer, Hans-Georg: "Teoreettinen ja käytännöllinen ymmärtäminen", teoksessa Gadamer, Hans-Georg: *Hermeneutiikka: Ymmärtäminen tieteissä ja filosofiassa*. Valikoinut ja suomentanut Ismo Nikander. (2. painos 2005. Saksankieliset alkuperäisartikkelit sisältyvät Gadamerin teoksiin: *Gesammelte Werke*, osat 2 ja 4.). Tampere: Vastapaino, 2004. ISBN 951-768-132-1 (sid.).
**Jaakko Määttänen** (s. 3. syyskuuta 1999) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Espoon Tapioita, ja hänen valmentajanaan toimii Jani Lehtinen. Vuosina 2010–2018 hän edusti Keski-Uudenmaan Yleisurheilua.

Kalevan kisoista Määttänen on saavuttanut 20 kilometrin kävelystä pronssia vuosina 2018 ja 2022. Maantiekävelyn SM-kisoissa (matka 35 km) hän sai pronssia 2023. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä voittamassa kultaa vuosina 2019, 2020, 2022 ja 2023, hopeaa vuosina 2018 ja 2021 sekä neljää pronssia vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016. Sisäratojen SM-kilpailuissa Määttänen on voittanut 5 000 metrin kävelyssä hopeaa vuonna 2019 sekä pronssia 2018, 2020, 2022 ja 2023.

Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Määttänen sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 24:nneksi ajalla 1.29.38.

Määttäsen ennätys 10 kilometrin kävelyssä on 44.20 (Espoo 6. toukokuuta 2022), 20 kilometrillä 1.26.30 (Poděbrady 21. toukokuuta 2023), 5 000 metrin kävelyssä 19.47,54 (Helsinki, hallissa 5. helmikuuta 2022), 10 000 metrillä 42.46,01 (Espoo 8. kesäkuuta 2022) ja 20 000 metrillä 1.32.15,50 (Turku 13. elokuuta 2020).

Jaakko Määttäsen sisko on yleisurheilija Eveliina Määttänen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jaakko Määttänen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 10.10.2023.
2. ↑  Monstovics, Robert: Espoon Tapioiden urheilijat tositoimiin EM-kisoissa – näin Eveliina ja Jaakko Määttänen paaluttavat tavoitteensa *Länsiväylä*.  17.8.2022. Viitattu 12.9.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Saw II: Flesh & Blood** Zombie Studiosin kehittämä ja Konamin julkaisema selviytymiskauhupelipeli, joka julkaistiin vuonna 2010 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli on jatko-osa vuoden 2009 *Saw*-videopelille. Pelin päähenkilönä on etsivä David Tappin poika Michael. Peli keskittyy ensimmäisen pelin ja toisen elokuvan välisiin tapahtumiin.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Campbell herää pimeästä huoneesta *Saw II* -elokuvan alusta tuttu rotanloukkuansa päässään. Nauha kertoo, että avain jolla ansa irtoaa on Campbellin silmänsä takana. Cambell onnistuu saamaan avaimen ja irrottaa ansan viime hetkellä. Suoritettuaan muutamia testejä Cambell saapuu huoneeseen, jonka seinät alkavat liikkua toisiaan vasten.

Michael joutuu Pigheadin kaappaamaksi ja joutuu Jigsaw’n peliin. Michael joutuu testien aikana pukemaan päälleen haulikkopuvun varmistaakseen että noudattaa pelin sääntöjä. Michael joutuu pelastamaan ansoista Sarah Blalockin, Henry Jacobsin, Joseph Poltzerin, Carla Songin ja Solomon Batesin. Kaikki hahmot kuitenkin kuolevat myöhemmin pelin aikana. Michael kohtaa Jigsaw’n ja jahtaa tätä huoneeseen, jossa Campbell on. Pelaaja joutuu päättämään, kumman hahmon pelastaa. Jos pelaaja pelastaa Campbellin, Michael kuolee ja Campbell ehtii paeta huoneesta hissiin, joka vie hänet Jigsaw’n luo. Jigsaw sanoo Campbellin olevan vapaa ja voivan nyt löytää poikansa ulkopuolelta. Campbell sanoo kuitenkin ettei hänen poikansa voi elää maailmassa, jossa Jigsaw on. Campbell hyökkää Jigsaw’n kimppuun, mutta kuolee teräksisen heilurin iskeydyttyä hänen rintaansa, jonka jälkeen Jigsaw sanoo pelin olevan ohi.

Jos pelaaja päättää pelastaa Michaelin, Cambell kuolee ja Michael selviytyy hissiin. Nauhuri käynnistyy ja Jigsaw kertoo Michaelin ja hänen olevan samanlaisia: he molemmat haluavat jakaa oikeutta rikollisille. Michael saapuu kahdelle ovelle, joista toinen johtaa vapauteen antaen Michaelille mahdollisuuden käyttää isänsä löytämää todistusaineistoa huumekartellia vastaan, ja toinen joka sisältää sikanaamion ja valeasun, jolloin Michael ryhtyisi Jigsaw’n apulaiseksi. Tarina ei paljasta, kumman oven Michael valitsee. 

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**
*Saw*-elokuvasarja

|  |  |
| --- | --- |
| Elokuvat | *Saw*-lyhytelokuva (2003) • *Saw* (2004) • *Saw II* (2005) • *Saw III* (2006) • *Saw IV* (2007) • *Saw V* (2008) • *Saw VI* (2009) • *Saw VII 3D* (2010) • *Jigsaw* (2017) • *Spiral* (2021) • *Saw X* (2023)  |
| Näyttelijät | Tobin Bell (Jigsaw) • Shawnee Smith (Amanda Young) • Costas Mandylor (Mark Hoffman) • Betsy Russell (Jill Tuck) • Donnie Wahlberg (Eric Matthews) • Danny Glover (David Tapp) • Cary Elwes (Lawrence Gordon) • Leigh Whannell (Adam Stanheight) • Lyriq Bent (Daniel Rigg) • Dina Meyer (Allison Kerry) • Michael Emerson (Zep Hindle) • Ken Leung (Steven Sing) |
| Videopelit | *Saw*  • *Saw II: Flesh & Blood* |