recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Slovenian käsipallomaajoukkue** edustaa Sloveniaa käsipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Slovenian käsipalloliitto.

Slovenia on selviytynyt kolme kertaa olympialaisten käsipalloturnaukseen. Sydneyssä 2000 se sijoittui alkulohkossaan neljänneksi selviytyen puolivälieräotteluun, jonka hävisi Venäjälle 22–33. Ateenassa 2004 Slovenia jäi alkulohkossaan kuudenneksi eli viimeiseksi. Rio de Janeirossa 2016 Slovenia sijoitui alkulohkossaan toiseksi, mutta hävisi puolivälieräottelussa tulevalle olympiavoittajalle Tanskalle 30–37. Lopullisessa rankingissa se sijoittui kuudenneksi.

EM-kilpailuissa Slovenia sai kotikisoissaan 2004 hopeaa. Voitettuaan alkulohkonsa se sijoittui jatkolohkossa toiseksi. Välieräottelussa Slovenia voitti Kroatian 27–25, mutta hävisi Ljubljanassa pelatussa loppuottelussa Saksalle 25–30.

MM-kilpailuissa Slovenia on saavuttanut parhaimmillaan pronssia 2017. Hävittyään välierässä Ranskalle 25–31 se kukisti pronssiottelussa Kroatian 31–30. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Slovenia sijoittui neljänneksi.

Sijoitukset arvoturnauksissa
----------------------------

### Olympialaiset

* 2000 - 8.
* 2004 - 11.
* 2016 - 6.

### MM-kilpailut

* 1995 - 17.–20.
* 2001 - 17.
* 2003 - 11.
* 2005 - 12.
* 2007 - 10.
* 2013 - 4.
* 2015 - 8.
* 2017 - pronssia

### EM-kilpailut

* 1994 - 10.
* 1996 - 11.
* 2000 - 5.
* 2002 - 12.
* 2004 - hopeaa
* 2006 - 8.
* 2008 - 10.
* 2010 - 11.
* 2012 - 6.
* 2016 - 14.
* 2018 - 8.
* 2020 - 4.

Lähteet
-------

1. ↑  Handball Olympic Games 2000 at Sydney (aus) Men *sports123.com*. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
2. ↑  Handball Olympic Games 2004 at Athinai (gre) Men *sports123.com*. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
3. ↑  2016 Summer olympics, Handball, Men *olympedia.org*. Viitattu 3.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Handball Men: European Championships 2004 in Slovenia *sports123.com*. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
5. ↑  Fixtures and Results *ihf.info*. Viitattu 1.2.2018. (englanniksi)
6. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Slowenien *handball-wm-2007.de*.  Arkistoitu 4.5.2008. Viitattu 29.8.2009. (saksaksi)
7. ↑  Ergebnisse *handball-wm-2007.de*.  Arkistoitu 4.5.2008. Viitattu 29.8.2009. (saksaksi)
8. ↑  2008 Men's European Championship *eurohandball.com*. Viitattu 29.8.2009. (englanniksi)
9. ↑  2020 Men's EHF Euro – Final Tournament European Handball Federation. Viitattu 27.1.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Slovenian käsipalloliiton virallinen sivusto (sloveeniksi)

  

EHF:n maajoukkueet
Alankomaat | Albania | Armenia | Azerbaidžan | Belgia | Bosnia ja Hertsegovina | Bulgaria | Englanti | Espanja | Färsaaret | Georgia | Irlanti | Islanti | Israel | Italia | Itävalta | Kreikka | Kroatia | Kypros | Latvia | Liechtenstein | Liettua | Luxemburg | Makedonia | Malta | Moldova | Montenegro | Norja | Portugali | Puola | Ranska | Romania | Ruotsi | Saksa | Skotlanti | Serbia | Slovakia | Slovenia | Suomi | Sveitsi | Tanska | Tšekki | Turkki | Ukraina | Unkari | Valko-Venäjä | Venäjä | Viro | *Yhdistynyt kuningaskunta*

**Entisiä joukkueita:** DDR | IVY | Jugoslavia | Neuvostoliitto | Serbia ja Montenegro | Tšekkoslovakia
**Jahnukaiset** on vuonna 1995 perustettu jazz-yhtye, jonka tyyliä on luonnehdittu mm. selkojazziksi, "jokamiesluokan swingiksi" ja "päiväkerhojatsiksi" (kaiketi erotukseksi yökerhojazzista). 

Orkesterin vakiokokoonpano (2023): Jukka Tilsa, klarinetti; Antti Seppänen, pasuuna; Pasi Heikura, kitara; Juha Vihusaari, basso; Juppo Paavola, rummut.

Yhtyeen nimi on hatunnosto Levyraati-ohjelman alkuperäiselle (1961–1980) juontajalle Jaakko Jahnukaiselle. Hänellä oli tapana ujuttaa ohjelmassa pop- ja iskelmälaulujen sekaan yksi jazzkappale, joka lähes poikkeuksetta voitti kisan – raatilaiset kun halusivat esittää kulturellia ja antoivat varmuuden vuoksi 10 pistettä, vaikka eivät olisi ymmärtäneet kappaleesta hiventäkään.

Harvakseltaan keikkailevan orkesterin vakio-ohjelmistoa ovat mm. kappaleet "Lassie ja Rin Tin Tin", "Piimälimppu" ja "Café con carne". Nimet jo viittaavat, ettei kyse ole tyypillisesti "vaikeana" pidetystä jazzista, jossa soittajien tekninen briljeeraus saattaa maallikosta tuntua olevan itseisarvo.

Jahnukaisten viehätys syntyy sarjakuvapiirtäjä Tilsan säveltämistä lyhyistä, yksinkertaisista ja hilpeistä kappaleista, joissa tekninen alkeellisuus ei ole puute vaan pikemminkin voimavara. Musiikintutkija Jarkko Niemi kirjoittaa *Neljä esinettä* -levyn esittelytekstissä:
"Yhtyeen ideassa ja musisoinnissa voi kokea laajemman yhteiskunnallisen sanoman, jota kiristyvän kilpailun ja kaikenlaisen meritokraattisen pinnistelyn turruttamien kansalaisten olisi erittäin terapeuttista pysähtyä kuuntelemaan: "älkää hermoilko, kyllä kaikki järjestyy".

Omien instrumentaalikappaleiden lisäksi Jahnukaiset on sovittanut ja levyttänyt singleinä lainakappaleita vierailevien laulaja/lauluntekijöiden kuten Janne Laurilan, Jukka Nousiaisen ja Miika Söderholmin kanssa. Näistä singleistä on myös koostettu digi-EP suoratoistopalveluihin kesäkuussa 2021.

Diskografia
-----------

* Uh Am (EP, kokoomalevyllä *Zuurehkot Zetelit*, Wood, 2000)
* Beverly Hills (albumi, Wood, 2007)
* Santsikuppi ilmainen (CD-single, Wood, 2009)
* Neljä esinettä (albumi, Wood, 2010)
* Juhannus Las Vegasissa (albumi, Hiljaiset Levyt, 2016)
* Anarchy In The UK / Laura (Jahnukaiset & Janne Laurila), (vinyylisingle, Hiljaiset Levyt, 2017)
* Ramblin' Rose / Missä olet, Rapa-Eini? (Jahnukaiset & Jukka Nousiainen), (vinyylisingle, Hiljaiset Levyt, 2019)
* Brickfield Nights / Mikkitelineestä on puolet minun (Jahnukaiset & Miika Söderholm), (vinyylisingle, Hiljaiset Levyt, 2020)
* *Anarchy in the Key of C* (Jahnukaiset & Janne Laurila, Jukka Nousiainen, Miika Söderholm), (digi-EP, Hiljaiset Levyt, 2021)

Aiheesta muualla
----------------

* *Jahnukaiset Facebookissa*
* *Jahnukaiset levy-yhtiön sivuilla*

Lähteet
-------

1. ↑  Satakunnan Kansa 13.07.2008
2. ↑  Aamulehti s.B10, 21.03.2016
3. ↑
4. ↑  Jahnukaiset *Hiljaiset levyt*.  27.10.2019. Viitattu 29.5.2023.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑  Turun Sanomat 13.06.2007
7. ↑  Neljä esinettä, sisäkansiteksti
8. ↑
Näkymä Kuolleenmeren laaksosta, aavikolta, joka oli Raamatun ilmestysten pääasiallisin tapahtumapaikka.
**Pyhä maa** (myös **Luvattu maa** ja **Kanaaninmaa**) on Israelin tai Palestiinan alueesta käytetty nimitys. Se käsittää sekä nykyisen Israelin alueen että palestiinalais­alueet. Nimitys johtuu alueen merkityksestä Raamatun tärkeimpien tapahtumien paikkana. Pyhä maa on sekä juutalaisten, kristittyjen että muslimien tärkeä pyhiinvaelluskohde. Siitä käytetään myös nimitystä Luvattu maa, koska Raamatun mukaan Jumala lupasi maan Abrahamin jälkeläisille.

Nimi
----

Nimi "Pyhä maa" liittyy juutalais-kristilliseen uskonkäsitykseen. Maasta tulee pyhä, kun se liittyy Jumalan pelastussuunnitelmaan. Samalla tavoin voidaan puhua pyhistä miehistä ja naisista sekä pyhistä paikoista ja esineistä. Pyhyys ei siten johdu itse esineestä tai henkilöstä. 

Raamatussa sanonta *pyhä maa* esiintyy muun muassa Toisessa Mooseksen kirjassa. Sen mukaan Jumala ilmestyi Moosekselle palavassa pensaassa Hoorebin vuorella ja käski hänen riisua kenkänsä, koska paikka, johon hän oli tullut, oli pyhä maa. Samalla Jumala antoi Moosekselle tehtäväksi vapauttaa israelilaiset Egyptistä, jossa he olivat orjina.

Pyhä maa mainitaan myös Koraanin 5. suurassa: "Kansani, kulkekaa sisälle Jumalan luvattuun pyhään maahan. Älkää kääntykö pakoon, muutoin varmaan joudutte perikatoon."

Lähteet
-------

1. ↑  Hepr. 11:9
2. ↑  Hes. 27:17, Ap. t. 7:33
3. ↑  *Factum, 6. osa (pid-si)*, s. 120, hakusana Pyhä maa. Weilin & Göös, 2005. 951-35-6645-5.
4. ↑  *Spectrum Tietokeskus, 9. osa (Pai-Rad)*, s. 67, hakusana Pyhä maa. WSOY, 1979. ISBN 951-0-07248-6.
5. ↑  *Nykysuomen sanakirja, 2. osa (K-P)*, s. 519, hakusana Pyhä. Suomalaisen kirjallisuuden seura, WSOY, 1980. 951-0-09106-5.
6. ↑  *Iso tietosanakirja, 10. osa (Mustonen-Pielisjärvi)*, s. 930, art. Palestiina. Otava, 1935.
7. ↑  Pyhä Maa -verkkopalvelu, kohta Tulkaa ja nähkää - Opas reiluun matkailuun Pyhässä Maassa *pyhamaa.net*. Viitattu 24.10.2011.
8. ↑  *Otavan suuri ensyklopedia, 7. osa (Optiikka-Revontulet*, s. 5483, art. Pyhiinvaellukset. Otava, 1979. 951-1-02232-6.
9. ↑  1. Moos. 12:7
10. ↑  2. Moos. 3:1–10
11. ↑  Koraani, 5. suuran jae 21 *alislam.org*. Viitattu 24.10.2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä maa**.
* Pyhä Maa -verkkopalvelu Israelin ja Palestiinan konfliktiin ja Pyhään maahan liittyvää aineistoa kristillisestä näkökulmasta.
**Tohtori Traagi** (*alkuperäinen nimi Dr. Drakken*) on hullu tiedemies ja pääkonna animaatiosarjassa Kim Possible. Traagilla on apuri Shego, joka taistelee Kim Possiblea vastaan sillä välin kun hän itse taistelee Ron Stoppablen kanssa. Tohtori Traagin loivat Mark McCorkle ja Bob Schooley, ja se teki ensiesiintymisensä sarjan ensimmäisessä jaksossa vuonna 2002.

Historia
--------

Tohtori Traagi syntyi Drew Theodore P. Lipskyna. Hänellä oli ylisuojelevainen äiti ja muut lapset kiusasivat häntä koulussa hänen ollessaan lapsi, koska muut ajattelivat hänen olevan pelottava ja nörtti. Hänen älykkyytensä ja pahismaiset piirteet ilmenivät jo nuorena, joista huomattavin tapaus oli jolloin hän rakensi laitteen joka pystyi manipuloimaan kaikkea, joka oli tehty kumista, jonka vuoksi hän oli miltei voittamaton polttopallossa. 

Kuitenkin, teini ikäisenä hän keskittyi enemmän nörttiyteen kuin pahismaisuuteen. Hänelle kasvoi kiinnostus robotiikkaa kohtaa ja oli samassa lukiossa Kim Possiblen isän, James Possiblen kanssa, jonka jälkeen heistä tuli ystäviä. Eräänä päivänä Lipsky lupasi etsiä Jamesille, hänelle ja heidän ystävilleen Chenille ja Rameshille daamit tanssiaisiin. Koska hän ei löytänyt daameja heille, hän rakensi joukon robotteja (Bebejen esirobotit) tanssiaisiin. Robotit eivät toimineet miten niiden olisi pitänyt, joten Possible ja muut nauroivat hänelle. Nolona ja vihaisena ystävilleen, Traagi jätti yliopiston kesken ja vannoi kostoa. Tämän myötä hän aloitti roistona elämisensä.

Esiintymiset
------------

Traagi esiintyi ensi kerran Kim Possiblen arkkivihollisena ja hulluna tiedemiehenä, joka yritti valloittaa maailmaa. Sarjan ensimmäisissä jaksoissa hahmon taustasta kerrottiin pikku hiljaa enemmän ja enemmän. Aluksi tuli selville ainoastaan, että häntä kiusattiin lapsena, jonka myötä Traagin halu vallata maailma kasvoi entisestään. Hänen menneisyydestään kerrottiin enemmän sarjan jaksossa, jossa Traagi yritti saada pitkään hautomaansa kostoa entisille luokkatovereilleen James Possiblelle, Chenille ja Rameshille, jotka nauroivat hänelle yliopistoaikoina hänen yrittäessään luoda täydelliset treffit roboteilla. Traagi myös kidnappasi edellä mainitut henkilöt samoilla, mutta parannetuilla Bee-Bee-roboteilla. Samalla hänelle selvisi Kim Possiblen olevan tohtori Possiblen tytär ja Kimille Traagin olleen isänsä entinen koulukaveri. Sittemmin Traagi jatkoi edelleen maailmanvalloitusyrityksiään yhdessä Shegon ja kätyreidensä kanssa.

Traagi ja Shego esiintyvät myös yhdessä Lilo & Stich -televisiosarjan jaksossa.
**Rehuvuohenherne** (*Galega orientalis*) on rehukasvina viljelty monivuotinen hernekasvi ja komealupiinin kaltainen typensitojakasvi. Kasvilla on voimakas jopa metrin syvyyteen kasvava juuristo. Sen versot ovat 80–120 senttimetriä korkeita. Rehuvuohenherne kukkii heinä–elokuussa sinivioletein kukin, jotka kasvavat pitkinä latvaterttuina. Rohtovuohenherneeseen verrattuna kasvin korvakkeet ovat erimuotoiset, kukat tummemman väriset ja palot riippuvat. Kasvi on luokiteltu Suomessa vieraslajiksi.

Levinneisyys
------------

Rehuvuohenherne on kotoisin Kaukasiasta, missä lajia esiintyy Venäjään kuuluvassa Pohjois-Kaukasiassa, Armeniassa ja Azerbaidžanissa. Kasvi on levinnyt muun muassa Länsi-Venäjälle ja useaan Euroopan maahan. Suomessa rehuvuohenhernettä on tavattu luonnonvaraisena 1980-luvulta alkaen ja 2000-luvun aikana se on merkittävästi yleistynyt. Kasvi luokitellaan Suomessa luonnossa vakiintuneeksi ja mahdollisesti haitalliseksi vieraslajiksi.

Ympäristövaikutukset
--------------------

Rehuvuohenherne voi todella olla ongelmallinen kasvi monissa ympäristöissä. Sen nopea leviäminen ja kilpailukykyinen luonne voivat aiheuttaa haasteita niityillä, tienvarsilla ja muilla luonnonalueilla. Vaikka sen siniset kukat saattavat näyttää kauniilta, kasvi voi vahingoittaa paikallista kasvistoa ja eläimistöä.

Rehuvuohenherneen leviäminen voi myös vaikuttaa maiseman monimuotoisuuteen ja luonnon ekosysteemeihin. Se voi syrjäyttää paikallisia lajeja ja muuttaa luontaisia kasvillisuustyyppejä, mikä puolestaan vaikuttaa eläinten elinympäristöihin ja ravinnon saatavuuteen.

Tämä korostaa tarvetta tarkkailla ja hallita rehuvuohenherneen leviämistä eri alueilla. On tärkeää ottaa käyttöön toimenpiteitä, jotka estävät sen leviämisen ja suojelevat paikallista ekosysteemiä. Tämä voi sisältää kasvin poistamista ja estämistä sen istuttamista arvokkaille luontokohteille. Lisäksi on olennaista kasvattaa tietoisuutta tämän kasvin haitallisista vaikutuksista ympäristölle ja kannustaa ihmisiä välttämään sen tarkoituksellista levittämistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Lajitietokeskus: Rehuvuohenherne – *Galega orientalis* Viitattu 7.10.2023.
2. ↑  LuontoPortti: Rohtovuohenherne (*Galega officinalis*) Viitattu 7.10.2023.
3. 1 2 3 4  Rehuvuohenherne – Vieraslajit.fi *vieraslajit.fi*. Viitattu 7.10.2023. (englanniksi)
4. ↑  Govaerts, R. et al.: *Galega orientalis* Lam. *Plants of the World Online*. Royal Botanic Gardens, Kew. Viitattu 7.10.2023. (englanniksi)
5. ↑  United States Department of Agriculture (USDA), National Plant Germplasm System: *Galega orientalis* Lam. (englanniksi) Viitattu 7.10.2023.
Siivetönruokki, Lodgen piirros
**George Edward Lodge** (3. joulukuuta 1860 Scrivelsby, Lincolnshire, Englanti – 5. helmikuuta 1954 Frimley, Surrey) oli englantilainen lintumaalari ja haukkametsästäjä.

George Edward Lodgen isä Samuel Lodge oli Lincoln Cathedralin kaniikki. George oli yksitoistalapsisen perheen seitsemäs lapsi, ja hänen veljensä oli valokuvaaja Reginald Badham Lodge (1852–1937). George opiskeli kotona, ja hänestä kehittyi varteen otettava eläinten luokittelija. Hän matkusti laajalti muun muassa Pohjoismaissa, Yhdysvalloissa ja Länsi-Intian saaristossa. Parhaiten hän kuitenkin viihtyi Skotlannin ylämailla.

Lodge opiskeli kuvataidetta Lincoln School of Art'issa. Hän osallistui useiden lintukirjojen kuvittamiseen, ja teki töitä myös Natural History Museumille. Hän oli myös taidokas puunkaivertaja. Ainoan kirjansa, *Memoirs of an Artist Naturalist*, hän julkaisi vuonna 1946, ja hän myös kuvitti sen.

Lodge osallistui aktiivisesti lintujen suojelutyöhön ja toimi International Council for Bird Preservationissa. Vuonna 1945 hänet valittiin British Ornithologists' Unionin varapuheenjohtajaksi.

Lodge harrasti haukkametsästystä nuoresta pitäen, ja kehittyi alan taitajaksi.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **George Edward Lodge**.
* Valokuva Lodgesta (National Portrait Gallery)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* New Zealand Artists
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* Te Papa (New Zealand)
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Yrjö Hjalmar Verho** (2. lokakuuta 1901 Kärkölä – 22. joulukuuta 1992) oli suomalainen taidemaalari ja Taideteollisen oppilaitoksen yliopettaja. 
Verhon tuotantoon kuuluu muun muassa asetelmia ja maisemamaalauksia mutta myös abstrakteja sommitelmia. 

Verhon töitä oli ensi kertaa julkisesti esillä vuonna 1928 Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyssä. Hän opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1925–1929. Verho toimi vuosina 1944–1969 Taideteollisen oppilaitoksen piirustuksen ja maalauksen opettajana ja yliopettajana, ja vuosina 1965–1968 hän oli oppilaitoksen vararehtori. Verho kirjoitti Taide-lehteen ja toimi myös lehden päätoimittajana vuosina 1964–1966.

Verho sai toisen palkinnon Suomen taideyhdistyksen dukaattikilpailussa vuonna 1934, ja Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin vuonna 1958. Verho oli yksi Tapiolan ateljeetalon varhaisimmista asukkaista.

### Seinämaalauksia

* "Leikkikentällä", 1951, Helsingin Yliopiston ihotautiklinikka
* "Viininkorjuu", 1959, Oy Alko Ab, Helsinki

Kirjallisuutta
--------------

* Ritva Haski 1989. *Taidemaalari Yrjö Verhon tuotannon ääriviivat*. Jyväskylän yliopisto, Pro gradu -tutkielma.

Lähteet
-------

* Yrjö Verho, Kuvataiteilijamatrikkeli
* Elämää Nallenpolulla – Tapiolan ateljeetalo 50 vuotta -näyttely (archive.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Sean Keith Sherk** (s. 5. elokuuta 1973 St. Francis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen vapaaottelija joka otteli Ultimate Fighting Championshipissä, jossa oli entinen kevyensarjan mestari.

Sherk on voittanut urallaan kovia nimiä kuten Tyson Griffin, Hermes Franca, Karo Parisyan, Manvel Gamburyan, Kenny Florian, Nick Diaz ja Evan Dunham. 

Sherk aloitti uransa välisarjassa jossa kärsi tappiot Matt Hughesille ja Georges St. Pierrelle. Vuonna 2006 Sherk päätti pudottaa painoaan ja siirtyä pysyvästi kevyeen sarjaan.

Ensimmäisessä ottelussaan kevyessä sarjassa Sherk voitti Kenny Florianin yksimielisellä tuomaripäätöksellä saavuttaen täten kevyen sarjan mestaruuden. Sherk ehti puolustaa titteliään menestyksekkäästi brasilialaista Hermes Francaa vastaan kunnes 8. joulukuuta 2007 antoi anabolisia steroideja sisältäneen doping-näytteen ja joutui luopumaan mestaruudestaan. 

Sherk palasi kehään toukokuussa 2008 ottelussa yhdysvaltalaista B.J Penniä vastaan. Penn voitti ottelun tyrmäyksellä ja säilytti kevyen sarjan mestaruutensa.

Perhe
-----

Seanilla on yhdessä vaimonsa kanssa kaksi poikaa, Kyler ja Tegan.

Lähteet
-------

* Sean Sherkin virallinen kotisivu
* Sherkin profiili UFC.comissa
* Sherkin MySpace-sivu

UFC:n kevytsarjan mestarit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **2000-vuosikymmen:**
YhdysvallatJens Pulver (2001–2002)YhdysvallatSean Sherk (2006–2007)YhdysvallatB. J. Penn (2008–2010)

 | **2010-luku:**
YhdysvallatFrankie Edgar (2010–2012)YhdysvallatBenson Henderson (2012–2013)YhdysvallatAnthony Pettis (2013–2015)BrasiliaRafael dos Anjos (2015–2016)YhdysvallatEddie Alvarez (2016)IrlantiConor McGregor (2016–2018)VenäjäHabib Nurmagomedov (2018–2020)

 | **2020-luku:**
BrasiliaCharles Oliveira (2021–2022)

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**Walther Kranz** (23. marraskuuta 1884 Georgsmarienhütte, Osnabrück – 18. syyskuuta 1960 Bonn) oli saksalainen klassillinen filologi ja filosofian historioitsija.

Kranz opiskeli klassillista filologiaa Berliinin yliopistossa vuosina 1903-07 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1910 Ulrich von Wilamowitz-Moellendorffin oppilaana. Vuosina 1928-33 hän johti Schulpfortan gymnaasia. Vuonna 1932 Kranz aloitti Hallen yliopiston vanhojen kielten professorina. Kansallissosialistien noustua valtaan Kranz joutui vaikeuksiin, sillä hänen vaimonsa oli juutalainen. Hänet siirrettiin vuonna 1935 ensin yläkouluun (Hauptschule), ja vuonna 1937 hän menetti opetusoikeutensa kokonaan.

Vuonna 1943 Kranz sai Istanbulin yliopiston filosofian historian ja klassillisen filologian oppituolin. Hän toimi virassa vuoteen 1950. Tämän jälkeen hän toimi Bonnin yliopiston vanhojen kielten ja niiden jälkivaikutuksen professorina. Kranz jatkoi teoksen *Die Fragmente der Vorsokratiker* toimitustyötä Hermann Alexander Dielsin jälkeen, ja julkaisi siitä viidennen uudistetun painoksen vuosina 1934–37 ja kuudennen vuosina 1951-52.

Teokset
-------

* Diels, Hermann & Kranz, Walther (toim.): *Die Fragmente der Vorsokratiker griechisch und deutsch*, 5. painos 1934–1937, 6. painos 1951–1952
* *Geschichte der griechischen Literatur*, Leipzig 1940; uusintapainos 1998 ISBN 3-88059-949-1
* *Die griechische Philosophie: Zugleich eine Einführung in die Philosophie überhaupt*, Leipzig 1941; uusintapainos 2004 ISBN 3-938484-85-3
* *Studien zur antiken Literatur und ihrem Fortwirken. Kleine Schriften*, toimittanut Ernst Vogt, Heidelberg 1967

Aiheesta muualla
----------------

* Walther Kranz *Catalogus Professorum Halensis* (saksaksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Walther Kranz
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**Ḥet** (myös **chet**, **khet**, **het**) on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston kahdeksas kirjain. Se on kreikkalaisen eetan, latinalaisen H:n ja kyrillisen И:n edeltäjä.

Ḥet on alun perin ääntynyt joko soinnittomana faryngaalisena frikatiivina (foneettisessa merkinnässä /ħ/) tai soinnittomana velaarisena frikatiivina (foneettisessa merkinnässä /x/). Kreikkalaiseen ja kyrilliseen kirjaimistoon periytyessään ḥetistä tuli vokaalin merkki, kun taas latinalaisessa aakkostossa se on säilynyt konsonanttina. Kirjaimen nimi tulee aitaa tarkoittavasta sanasta.

Ḥet hepreassa
-------------

Nykyhepreassa ḥet ääntyy tavallisesti soinnittomana velaarisena frikatiivina /x/ eli k:n ja h:n välimuotona, samaan tapaan kuin saksan kirjainyhdistelmä 'ch' esimerkiksi sanassa *ich*. H-kirjain on ḥetille vain suuntaa antava vastine, ja kirjain voidaankin translitteroida latinalaiseen aakkostoon useilla tavoilla. Tavallisimmin käytettyjä ovat kirjainyhdistelmät ch ja kh, ḥ (h jonka alla on piste) ja hatullinen (caron) h-kirjain.

Ḥet on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli niiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä. Heprealaisessa numerojärjestelmässä ḥetillä on lukuarvo kahdeksan.

Esimerkkejä:

* חוה Eeva (muinaishepr. *Ḥawwā*)
* חבקוק Habakuk

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05d7 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER HET |
| HTML | &#1495; |
| ISO 8859-8 | 0xe7 |
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**Ajin** on monen seemiläisen kielen aakkoston 16. kirjain. Se sisältyy heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (ʿayn). Se on kreikkalaisen omikronin ja latinalaisen O:n edeltäjä.

Ajin translitteroidaan usein merkillä ʿ erotukseksi alefista, joka translitteroidaan ʾ. Joskus käytetään pelkkää heittomerkkiä. Ajinin alkuperäinen äännearvo oli soinnillinen faryngaalinen frikatiivi (foneettisessa merkinnässä /ʕ/). Kirjaimen nimi tulee silmää tarkoittavasta sanasta, ja sen alkuperäinen foinikialainen merkki olikin silmää kuvaava pisteellinen ympyrä.

Ajin hepreassa
--------------

Heprean kirjoitusjärjestelmässä ajin on ns. vaiti oleva kirjain. Se voidaan muuttaa kuuluvaksi erilaisilla vokaalimerkeillä. Aikaisemmin ajin äännettiin syvänä g:tä muistuttavana kurkkuäänteenä, ja joihinkin sanoihin (Gaza, Gomorra) tämä ääntämys on jäänyt, vaikka uudessa hepreassa kirjain on alefin tapaan mykkä. Kreikkalaiseen ja latinalaiseen kirjaimistoon periytyessään ajinista tuli vokaalin merkki. Ajin on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli niiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä.

Heprealaisessa numerojärjestelmässä ajinilla on lukuarvo 70. 

Esimerkkejä:

* עֵשָׂו ʿesāv: Eesau
* עזה ʿazza: Gaza

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05e2 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER AYIN |
| HTML | &#1506; |
| ISO 8859-8 | 0xf2 |
*Hakusana "TaV" ohjaa tänne. Sanan muista merkityksistä kerrotaan artikkelissa Talousvaliokunta.*

|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**Tav** on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 22. ja viimeinen kirjain. Se on kreikkalaisen taun sekä latinalaisen T:n edeltäjä.

Tav hepreassa
-------------

Heprean kielessä tav ääntyy nykyään /t/. Hepreassa on myös toinen t-äänne, tet, ט. Länsimaisten sanojen heprealaisessa translitteroinnissa tai lainasanoissa t-kirjainta vastaa yleensä tet, th:ta tav. Kieliopillisesti tav toimii muun muassa feminiinisukuisten sanojen monikon päätteenä ja futuurin etuliitteenä. Kirjaimen nimi tulee merkkiä tai ristiä tarkoittavasta sanasta. Heprealaisessa numerojärjestelmässä tavilla on lukuarvo 400.

Tav on myös yksi niistä kuudesta kirjaimesta, joiden sisään voidaan asettaa heikko dageš-piste (*dageš kal*). Piste muuttaa kirjaimen ääntämisen hankausäänteestä umpiäänteeksi, mutta tavin osalta ääntämys on nykyhepreassa sama riippumatta siitä, onko kirjaimen sisässä piste vai ei. Vanhahtavassa ja murteellisessa hepreassa tämä ero tehdään toisinaan tästä huolimatta.

Esimerkkejä:

* תלמוד: Talmud
* תורה: Toora
* תל אביב: Tel Aviv
* תאטרון (*theatron*): teatteri

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05ea |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER TAV |
| HTML | &#1514; |
| ISO 8859-8 | 0xfa |

Katso myös
----------

* Tā’
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

Mem sofit
**Mem** on monen seemiläisen kielen aakkoston 13. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Mem on kreikkalaisen myyn, latinalaisen M:n ja kyrillisen М:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee vettä tarkoittavasta sanasta.

Mem hepreassa
-------------

Heprean kielessä mem ääntyy /m/. Kieliopillisesti se toimii sanan edessä prepositiona, joka vastaa suomen elatiivia (-sta, -stä). Tällöin mem on oikeastaan lyhennys מִן (*min*) -prepositiosta. Se voi osoittaa myös vertailua, sekä komparatiivia että superlatiivia. Heprealaisessa numerojärjestelmässä memillä on lukuarvo 40.

Mem on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on *sofit*- eli loppumuoto **mem sofit**. Mem sofitin lukuarvo on 600.

Esimerkkejä:

* מֹשֶׁה Moše: Mooses
* מָשִׁיחַ mašíaḥ: Messias
* מְתוּשָׁלַח tai מְתוּשֶׁלַח Mətušálaḥ tai Mətušélaḥ: Metusalem
* מים majim: vesi

Koodit
------

|  | Mem | Mem sofit |
| --- | --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05de | U+05dd |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER MEM | HEBREW LETTER FINAL MEM |
| HTML | &#1502; | &#1501; |
| ISO 8859-8 | 0xee | 0xed |
|  |
| --- |
| Heprean kirjaimet |
| א Alef | ב Bet |
| ג Gimel | ד Dalet |
| ה He | ו Vav |
| ז Zajin | ח Ḥet |
| ט Tet | י Jod |
| כ Kaf | ל Lamed |
| מ Mem | נ Nun |
| ס Samekh | ע Ajin |
| פ Pe | צ Tsade |
| ק Qof | ר Reš |
| ש Šin | ת Tav |
| vokaalimerkit · dageš |
| numerojärjestelmä |

**Lamed** on monen seemiläisen kielen aakkoston 12. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Lamed on kreikkalaisen lambdan, arabialaisen lāmin (ل), latinalaisen L:n ja kyrillisen Л:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee sauvaa tai tutkainta eli paimenen piikkipäistä työvälinettä tarkoittavasta sanasta.

Lamed hepreassa
---------------

Heprean kielessä lamed ääntyy /l/. Kieliopillisesti se toimii sanan edessä prepositiona, jolla on useita merkityksiä. Tavallisin on datiivinen -lla, -lle, mutta prepositio voi ilmaista myös suuntaa tai translatiivia (-ksi). Verbin eteen liitettynä lamed muodostaa infinitiiviä vastaavan muodon. Heprealaisessa numerojärjestelmässä lamedilla on lukuarvo 30.

Esimerkkejä:

* לֵאָה Lea
* לָבָן Laaban
* לֵוִי Levi

Koodit
------

|  |  |
| --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05dc |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER LAMED |
| HTML | &#1500; |
| ISO 8859-8 | 0xec |
**Loke Wan Tho**, kiinaksi: 陆运涛 (14. kesäkuuta 1915 Kuala Lumpur – 20. kesäkuuta 1964) oli singaporelainen elokuvatuottaja, lintutieteilijä ja valokuvaaja.

Loke Wan Thon isä oli Loke Yew, joka 11-vuotiaana rahattomana poikana saapui Malakan niemimaalle, ja josta sittemmin tuli eräs maan rikkaimmista miehistä. Isä kuoli Wan Thon ollessa kaksivuotias. Vuonna 1929 äiti Loke Cheng Kim muutti Wan Thon ja kahden nuoremman sisaren kanssa Sveitsiin, missä Wan Tho opiskeli Montreuxin Chillon Collegessa. Sitten hän meni opiskelemaan englannin kieltä ja historiaa Cambridgen yliopiston King's Collegeen ja valmistui sieltä 1936. Tämän jälkeen hän ehti opiskella vähän aikaa London School of Economicsissa, kunnes palasi Malakaan juuri ennen Toisen maailmansodan syttymistä.

Japanilaisten hyökättyä Loke Wan Tho pakeni helmikuussa 1942 *Nora Moller* nimisellä laivalla. Bankansalmessa Sulawesin itäkärjessä japanilaisten lentopommi upotti laivan, mutta Wan Tho pelastui osittain sokeutuneena ja pahasti palaneena. Hän oli saairaalahoidossa Jakartassa, mistä hänet evakuoitiin Intiaan. Hänellä oli onnea mukanaan, sillä pian saavuttuaan Bombayhin hän tutustui intialaiseen lintutieteilijään tohtori Salim Aliin, ja heistä tuli elinikäiset ystävät ja retkikumppanit monilla tutkimusmatkoilla. 

1935 Wan Tho perusti yhdessä äitinsä kanssa Associated Theatres Ltd nimisen elokuvayhtiön. Kuala Lumpuriin rakennettiin Pavilion Cinema ja Singaporeen Cathay Cinema. Enimmillään yhtiöllä oli 80 elokuvateatteria. Yhtiön nimeksi tuli Cathay Organisation vuonna 1959.

Loke Wan Thon intohimona olivat valokuvaus ja linnut. Hän teki useita tutkimus- ja kuvausmatkoja eri puolille Aasiaa ja Papua-Uusi-Guineaa, ja aina mukana olivat kamera ja Salim Ali. Vuonna 1957 Loke julkaisi teoksen *A Company of Birds*.

Loke Wan Tho ja hänen kolmas vaimonsa Mavis Chew kuolivat lento-onnettomuudessa ollessaan lentämässä Taiwaniin Aasian elokuvafestivaaleille.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |



Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Boleslav Leopoldovitš Javorski** (ven. Болеслав Леопольдович Яворский, 1877–1942) oli venäläinen musikologi, musiikinopettaja ja pianisti. Hän toimi professorina Kiovan konservatoriossa vuodesta 1916 lähtien ja Moskovan konservatoriossa vuodesta 1938 lähtien.

Javorski syntyi Harkovassa vuonna 1877 ja valmistui Moskovan konservatoriosta vuonna 1903. Hän opiskeli sävellystä Sergei Tanejevin johdolla.

Kirjallisuutta
--------------

* Holopov, Juri Nikolajevitš: Simmetritšnyje lady v teoretitšeskih sistemah Javorskogo i Messiana.  *Muzyka i sovremennost*, 1971, 7. vsk, s. 247–293.  Muzyka.   (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola
	+ 2

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Яворский, Болеслав Леопольдович
Junasta laukaistava RT-23 Pietarin rautatiemuseossa.
**RT-23 Molodets** eli **SS-24 Scalpel** on Venäjän viidennen sukupolven mannertenvälinen ohjus. Nämä 10-kärkiset ohjukset on nyttemmin vedetty pois käytöstä. Ohjuksesta ehdittiin kehittää monta versiota. Ohjuksen kantomatka 10000 km, tarkkuus 150-250 m. Ohjuksen kärki on 350-550 kilotonnia.

Aiheesta muualla
----------------

* (englisch)
* Global Security information
* 
* 
* 
* 
* 

* YouTube video
* Russian nuclear forces 2005
* Combat Railway Complex (russian)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RT-23 Molodets**.
Venäjän ja aikaisemman Neuvostoliiton maasta maahan -ohjukset
SS-designaatio:  

SS-1 Scunner |
SS-1 Scud |
SS-2 Sibling |
SS-3 Shyster |
SS-4 Sandal |
SS-5 Skean |
SS-6 Sapwood |
SS-7 Saddler |
SS-8 Sasin |
SS-9 Scarp |
SS-10 Scrag |
SS-11 Sego |
SS-12 Scaleboard |
SS-13 Savage |
SS-14 Scamp\Scapegoat |
SS-15 Scrooge |
SS-16 Sinner |
SS-17 Spanker |
SS-18 Satan |
SS-19 Stiletto |
SS-20 Saber |
SS-21 Scarab |
SS-22 Scaleboard |
SS-23 Spider |
SS-24 Scalpel |
SS-25 Sickle |
SS-26 Stone |
SS-27 Stalin/Sickle B |
RS-28 Sarmat |
RS-24 |
Bradūnas liettualaisessa postimerkissä vuodelta 2017
**Kazys Bradūnas** (11. helmikuuta 1917 – 9. helmikuuta 2009) oli liettualainen runoilija. 

Bradūnas valmistui Vilnan yliopistosta, jossa hän opiskeli liettuan kieltä ja liettualaista kirjallisuutta. Hän vietti toisen maailmansodan jälkeiset vuodet evakkoleirillä Saksassa ja muutti vuonna 1944 Yhdysvaltoihin.

Bradūnas asui Baltimoressa ja Chicagossa ennen paluutaan synnyinmaahansa pitkästä aikaa vuonna 1995. Hän asui siitä lähtien Vilnassa.

Bradūnas loi huomattavan työuran Yhdysvaltain-vuosinaan. Hän toimitti liettuankielistä *Draugas*-lehteä ja oli mukana perustamassa Žemė-nimistä kirjallista liikettä. Liettuan kulttuuriministeriö myönsi hänelle vuonna 1993 Kansallispalkinnon.

Runokokoelmiensa ohella Bradūnas julkaisi muun muassa oopperalibreton.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**James Murie** (n. 1830 Glasgow, Skotlanti – 21. joulukuuta 1925 Rochford, Essex, Englanti) oli skotlantilainen lääkäri, tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.

Murie opiskeli luonnontieteitä ja lääketiedettä Glasgowin yliopistossa. Hän valmistui yliopistosta vuonna 1857, jonka jälkeen hän osallistui lääkärinä Länsi-Afrikkaan suuntauneelle tutkimusretkelle. Vuonna 1861 hän osallistui lääkärinä ja luonnontieteilijänä John Petherickin johtamalle tutkimusmatkalle Niilin yläjuoksulle. Matka kesti kaksi vuotta ja Murie keräsi huomattavan kokoelman näytteitä ennestään lähes tutkimattomalta seudulta.

Murie asettui Lontooseen, missä hän toimi jonkin aikaa Linnean Societyn apulaissihteerinä ja kirjastonhoitajana. Hänellä oli myös useita lääkärin toimia sairaaloissa ja lääketieteellisissä instituuteissa. Myöhemmin Murie muutti Essexiin ja jatkoi vesieläintutkimuksiaan. Hän kirjoitti useita artikkeleita kaloista ja muun muassa manaateista. Sitten hän kiinnostui linnuista ja laati kirjoituksia Ibikseen. Hän muun muassa nimesi hiirilintujen lahkon Coliiformes vuonna 1872.

Lähteet
-------

* Muistokirjoitus (Ibis 68.) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**R. Daneel Olivaw** on Isaac Asimovin luoma fiktiivinen robotti, joka näyttää ulkokuoreltaan ihmiseltä. *R* hänen nimessään tarkoittaa *Robottia*, mikä johtuu tulevaisuudessa käytettävästä robottien nimeämiskäytäntännöstä. Olivaw esiintyy seitsemässä Asimovin kirjassa (useammassa, kuin mikään muu hänen luomansa hahmo), jotka ovat ilmestymisjärjestyksessä *Teräsluolat*, *Alaston aurinko*, *Aamunkoiton robotit*, *Robotit ja Imperiumi*, *Säätiön alkusoitto*, *Kohti Säätiötä* sekä *Säätiö ja maa*. Hän on myös ainoa kaikissa Robotti-sarjan kirjoissa esiintyvä hahmo.

Tausta
------

Olivawin loivat avaruuslaiset robotikot Roj Nemennuh Sarton ja Han Fastolfe Aurora-nimisellä planeetalla vuonna 5020. Hän on ensimmäinen robotti, jota ei ulkonäön puolesta voinut erottaa ihmisestä, ja tämän kyvyn ansiosta hän pystyi auttamaan Elijah Baleyta tämän murhatutkimuksissa sekä maassa, että muissa maailmoissa. He tapasivat ensimmäisen kerran *Teräsluolissa*, jossa Olivawin luoja Sarton löydetään murhattuna. Ulkoisesti Olivaw on täysin samannäköinen, kuin mainittu uhri.

Olivaw poikkeaa tavanomaisista roboteista siinä, että vaikka robotiikan kolmea pääsääntöä rajoittavatkin häntä, hän kykenee vahvavan prosessointikykynsä avulla löytämään säännöistä loogisia metatasoja, jotka oikeuttavat hänet toimimaan näennäisesti robotiikan kolmea pääsääntöä vastaan.
**Isidor Flodström** (25. toukokuuta 1856 Hedemora – 1939) oli ruotsalainen tilastotieteilijä.

Flodströmistä tuli filosofian kandidaatti Uppsalan yliopistossa 1880, opettaja siellä vuosina 1881–1884, oli virkamiehenä Statistiska centralbyrånissa vuosina 1894–1896, ja vuonna 1896 Kommerskollegiumissa. Hänestä tuli ekstra aktuaari 1897, varsinainen aktuaari 1900. Vuonna 1915 hänestä tehtiin päällikkö ("byråchef") SCB:ssä.

Hän otti osaa moneen statistiseen tutkintoon ja kirjoitti paljon tieteellisistä ja poliittisista asioista. Muun muassa oli hän mukana laatimassa *Sveriges folk* (1918) ja *Naturförhållanden i Sverige* (1918).

Lähteet
-------

* *Vem är det: Svensk biografisk handbok 1939*, P A Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1939 s. 246

Aiheesta muualla
----------------

* Flodström och Statistiska Föreningen (Arkistoitu – Internet Archive)
* Isidor Flodström i LIBRIS : 35 poster

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |

 |
**Grayson Sinclair** on fiktiivinen hahmo, Emmerdale saippusarjassa. Häntä esittää Christopher Villiers.

Hahmo ja Luonne
---------------

Grayson kuuluu erittäin varakkaaseen ja vaikutusvaltaiseen Sinclairien perheeseen. Hän asuu yhdessä vaimonsa Perditan ja äitinsä Rosemaryn kanssa Oakwellin kartanossa. Grayson on tottunut elämään äitinsä rahoilla ilman huolen päivääkään.

Elämää Emmerdalessa
-------------------

Grayson tuli mukaan kuvioihin Oakwellin kartanolla järjestetyillä illallisilla yhdessä vaimonsa Perdyn kanssa. Hän oli myös bestman veljensä Alasdairin häissä ja piti siellä suurta mellakkaa. Perdita lirkutteli Hari Prasadille saadakseen vain Graysonin mustasukkaiseksi, koska Grayson on ollut hänelle uskoton. Grayson sanoi Harille muutaman valitun sanan ja tämä perääntyi suosiolla. 

Kun King's River'in näytetalo räjähti, Grayson tarjosi lakimiehen palveluksiaan Kingeille. Tom käännytti kuitenkin hänet ensimmäisen kerran ja paljasti pojilleen epäilevän Graysonin ammattitaitoa. Seuraavana päivänä Grayson kuitenkin palasi ja Kingit suostuivat kuuntelemaan hänen asiansa, ja Grayson pääsi toimimaan Kingien lakimiehenä. Grayson kärsi rahavaikeuksista ja varasti äitinsä talosta akvarelleja ja vei ne myytäväksi Rodneyn antiikkikauppaan. Grayson joutui tunnustamaan äidileen tekosensa, kun tämä teetti inventaarion Oakwellissa ja inventaariossa selvisi taulujen puuttuvan vierashuoneesta.
Musiikkitarkkailija Rene Siren ja säveltäjä Jukka Linkola miksaavat televisio-ohjelman musiikkia Arabia-studiossa 1997**Jukka Linkola Tentet** on televisio-ohjelma säveltäjä-kapellimestari Jukka Linkolan 10-miehisestä orkesterista "The Tentet". Sen tuotti, käsikirjoitti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo, tuotantoyhtiö oli Sunny Notes. Ohjelman taustatoimittaja oli Mari Vesala. Ohjelma lähetettiin Yle TV1:ssä 3.1.1998.

Jukka Linkola Tentet kertoo orkesterista, sen muusikoista ja kapellimestarista. Ohjelma kertoo katsojille Jukka Linkolan jazzmusiikista populaarissa ja viihteellisessä muodossa antamalla taustaa sävellyksille.

Ohjelman musiikkiosuudet nauhoitettiin The Tentet –orkesterin konsertista Pop & Jazz Konservatorion Arabia-salissa 3.10.1997. Konsertissa esitettyjä kappaleita leikattaan tv-ohjelmassa ristiin ko. teosten harjoitusten kanssa. Jukka Linkola kertoo mm. sävellystyöstään, inspiraation lähteistään ja apurahojen saamisesta. Orkesterin muusikkoja edustaa saksofonisti Jukka Perko, joka hahmottaa suhdettaan Linkolan musiikkiin ja kertoo mielipiteitään amerikkalaisesta ja suomalaisesta jazzista. Konsertista tallennettuja Linkolan sävellyksiä elävöitetään ja niille haetaan taustaa Jukka Linkolan haastatteluihin perustuvilla inserteillä, joissa kuvataan mm. vettä, luontoa, liikennettä, öistä Helsinkiä sekä valon ja varjojen leikkiä.
Jukka Linkola Tentet edusti ainoana ohjelmana suomalaista televisioviihdettä vuoden 1999 kansainvälisessä Montreux’n Kultainen ruusu -kilpailussa. Valinnan kilpailuun suoritti kansainvälinen raati. Ohjelma ei kuitenkaan sijoittunut.

* Suomenkielisen ohjelman kesto 52’36
* Englanninkielisen version kesto 51’25"

The Tentet –orkesterin kokoonpano
---------------------------------

* Jukka Linkola, piano ja sävellykset
* Jukka Perko, altto- ja sopraanosaksofoni
* Kari Heinilä, tenorisaksofoni
* Esko Heikkinen, trumpetti
* Markku Veijonsuo, pasuuna
* Markku Kanerva, kitara
* Jarmo Savolainen, koskettimet
* Eerik Siikasaari, basso
* Mongo Aaltonen, lyömäsoittimet
* Markus Ketola, rummut

Tv-ohjelman sävellykset
-----------------------

Kaikki sävellykset ja sovitukset Jukka Linkolan

* Turning Point
* Snowlight
* Pegasos
* The Snow Queen
* Bermuda
* Flower
* Chorale
* Andy Boy
* Farewell (Jukka Linkola yksin pianolla)

Ohjelman tekijät
----------------

* Tuotantoyhtiö Sunny Notes Oy
* Tuottaja-käsikirjoittaja-ohjaaja Erkki Pohjanheimo
* Taustatoimittaja Mari Vesala
* Musiikin äänitys ja miksaus Rene Sirén, Arabia-studio
* Inserttikuvaus Rauno Westerlund
* Monikameratekniikka Iirisfilmi

Lähteet
-------

1. ↑  Helsingin Sanomat 5.10.1997. Jukka Hauru: "Linkolan luontevaa ja virheetöntä soittoa"
2. ↑  Helsingin Sanomat 6.3.1999: "Jukka Linkola Tentet -dokumentti pääsi Montreux'n kilpailuun." Viitattu 24.10.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* The Tentet
* Sunny Notes Oy:n ohjelmatuotantoa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alfred Karl Neuland** (10. lokakuuta 1895 Valga – 16. marraskuuta 1966 Tallinna) oli virolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.

Neuland oli Viron ensimmäinen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa painonnoston alle 67,5 kilon sarjassa Antwerpenissa 1920 tuloksella 257,5 kiloa. Belgian Louis Williquet sijoittui hopealle 17,5 kiloa heikommalla tuloksella. Neulandin eri nostomuotojen tulokset olivat 72,5 kiloa yhden käden tempauksessa, 75 kiloa yhden käden työnnössä ja 110 kiloa kahden käden työnnössä.

Pariisin 1924 olympialaisissa Neuland sai hopeaa alle 75 kilon sarjassa. Hän hävisi Italian Carlo Galimbertille 37,5 kiloa yhteistuloksellaan 455 kiloa. Neulandin tulokset viidessä eri nostomuodossa olivat maailmanennätys 82,5 kiloa yhden käden tempauksessa, 90 kiloa yhden käden työnnössä, 77,5 kiloa kahden käden punnerruksessa, 90 kiloa kahden käden tempauksessa ja 115 kiloa kahden käden työnnössä.

Neuland voitti maailmanmestaruuden Tallinnassa 1922. Hän teki urallaan 12 maailmanennätystä.

Lähteet
-------

* Lääne, Tiit: *Eesti olümpiamedalivõitjad 1912–2006*, s. 62–63, 98–99. Eesti Olümpiakomitee, 2006. ISBN 9949-427-25-8.
* Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 517, 522. , 1988. ISBN 0-14-010771-1.
* sports123.com: painonnoston arvokisatilastoja

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Modest Nikolajevitsh Bogdanov** (ven. Моде́ст Никола́евич Богда́нов; 7. syyskuuta 1841 Syzran, Simbirskin alue, Venäjä – 16. maaliskuuta 1888 Pietari) oli venäläinen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.

Päätettyään koulunsa Simbirskin kimnaasissa Bogdanov meni opiskelemaan Kazanin yliopistoon, josta hän valmistui kandidaatiksi 1864. Vuosina 1868–1870 hän tutki Volgan aluetta Kazanista Astrahaniin. Vuonna 1871 hän valmistui eläintieteen maisteriksi Pietarin yliopistosta. Samana vuonna hän sai päätoimisen lehtorin viran yliopistosta, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Keisarillisen tiedeakatemian eläinmuseon hoitajaksi Pietariin.

Kesällä 1871 Bogdanov osallistui tutkimusretkelle Kaukasukselle. Hän sairastui kuumetautiin, jonka seurauksista hän ei koskaan kokonaan toipunut. 1873 Bogdanov osallistui Keski-Aasian Hivan seudulle tehtyyn retkeen. Seuraavan talvikauden hän työskenteli Venäjän maantieteellisen seuran palveluksessa. Seuraava retki suuntautui Araljärven ja Kaspianmeren alueille. Bogdanov ihastui alueen luonnosta ja teki sinne pian uuden retken, josta hän julkaisi raportin. 1870-luvun jälkipuoliskolla Bogdanov tutki Pariisin, Wienin ja Berliinin museoiden kokoelmia puolentoista vuoden ajan. Vuonna 1878 hänet nimitettiin Pietarin yliopiston eläintieteen apulaisprofessoriksi. 1880 hän osallistui Vienanmerelle ja Pohjoiselle jäämerelle suuntautuneelle tutkimusmatkalle.

Professori Kesslerin kuoleman jälkeen Bogdanov nimitettiin ylimääräiseksi professoriksi, ja myöhemmin täysivaltaiseksi professoriksi. Sairauden pahetessa hänen oli jätettävä eläinmuseon kuraattorin virka, ja vuonna 1885 hän joutui lopettamaan luennoimisen. Yliopiston johto antoi hänelle paikan Kaukasuksen retkikunnassa, ajatellen lämpimän ilmaston olevan hyväksi hänen terveydelleen. Bogdanov asuikin alueella parisen vuotta, mutta sairauden yhä pahetessa hän matkusti kotiseudulleen Syzraniin, missä hän asui maaliskuusta elokuulle 1887. Hän palasi Pietariin, missä hän kuoli 1888.

Bogdanovin kirjallinen tuotanto oli laaja. Hän julkaisi useita teoksia tutkimiensa alueiden eläimistöstä ja luonnosta, ja muun muassa ensimmäisen lajiluettelon Venäjän linnuista. Vuonna 1881 hän julkaisi kirjoituksen Venäjällä esiintyvistä lepinkäisistä ja niiden alalajeista (*Shrikes of Russian fauna and allies*). Vanhemmalla iällä hän julkaisi useita lasten luontokirjoja.

Lähteet
-------

* History of the Department of Ornithology (englanniksi)
* Elämäkerta (persona.rin.ru) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |