recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rikastamo** on laitos, jossa kaivoksesta louhitusta raaka-aineesta eli malmista poistetaan hyödyttömät mineraalit eli harmeet. Rikastuksen tavoitteena on myös nostaa raaka-aineesta eli syötteestä saatavan tuotteen arvoainepitoisuutta. Rikastuksen tuotetta sanotaan rikasteeksi. Sitä käytetään jatkojalostuksen raaka-aineena.

Rikastusmenetelmät
------------------

Rikastusmenetelmistä tärkeimmät ovat painovoimaan perustuvat rikastusmenetelmät sekä vaahdotus. Myös magneettisuuteen ja liuotukseen perustuvia menetelmiä käytetään.

### Painovoimamenetelmät

Painovoimamenetelmät perustuvat mineraalien välisiin tiheyseroihin. Klassinen esimerkki painovoimamenetelmistä on käsikäyttöinen vaskooli. Teollisessa mittakaavassa toimiva vastaava laite on tärypöytä. Raskasta väliainetta voidaan käyttää myös painovoimarikastukseen: kevyempi sivukivi nousee kellumaan väliaineen (esimerkiksi kvartsihiekka-vesiliete) pinnalle kun painavammat malminkappaleet painuvat väliaineen pohjalle. Painovoimamenetelmiä käytetään esimerkiksi metallisen kullan ja kromimalmin rikastukseen.

### Vaahdotus

Vaahdotus perustuu mineraalien fysikaalisiin ominaisuuksiin ja pinta-aktiivisuuteen. Tietyillä mineraaleilla on taipumus hylkiä vettä ja sitoutua öljyihin, toiset taas viihtyvät paremmin veden seurassa. Vaahdotuksessa tätä hyödynnetään siten, että rikastettavan aineen ja veden seokseen puhalletaan ilmakuplia, joihin rikastettavat mineraalit tarttuvat, ja kuplien noustessa pintaan kehkeytyy vaahdotusastian pintaan mineraalipitoinen vaahto, joka kuoritaan talteen ja kuivataan. Käänteisessä vaahdotuksessa talteen otetaan vaahdotusastian pohjalle kertyvä sakka. Vaahdottumisen tehostamiseksi voidaan käyttää erilaisia vaahdotuskemikaaleja. Vaahdotus on suosittu rikastusmenetelmä muun muassa sulfidimalmeille. Käänteistä vaahdotusta käytetään esimerkiksi kalkkikiven rikastuksessa.

### Magneettiset menetelmät

Magneet
tai harmeen magneettisuuteen. Rautamalmit ovat magneettisia ja niitä voidaan rikastaa magneetin avulla, pigmenttimineraalien tuotannossa magneettiset harmemineraalit taas voidaan poistaa magneetin avulla tuotteesta.

### Liuotusmenetelmät

Liuotusmenetemiä käytetääliuotetaan vahvaan happoon, ja haposta kerätään esimerkiksi syanidin avulla talteen kulta, joka voidaan erottaa sitten syanidista. Myös elohopeaa on käytetty kullan kerääjänä, mutta nykyään sitä käytetään lähinnä kehitysmaiden kaivoksilla, länsimaissa sen käyttö on lopetettu. Kumpikin kullan kerääjänä toimiva aine on myrkyllinen, mutta oikein toimittaessa syanidi voidaan tuhota ilman haittavaikutuksia. Elohopeaa ei voi tuhota. Liuotusmenetelmä on myös bakteeriliuotus, jossa metallit irrotetaan kallioperässä luonnostaan esiintyvien rikillä elävien bakteerien avulla liuokseen, josta ne sittemmin erotetaan. Tätä menetelmää tullaan käyttämään muun muassa nikkelin rikastamiseen Talvivaaran kaivoksella Sotkamossa.

Katso myös
----------

* Kaivos
* Kaivannaistoiminta
Tähden ominaisliike (μ) suhteessa liikkeen muihin komponentteihin.
**Ominaisliike** on tähden todellinen havaittu liike taivaankannella. Siinä ei ole otettu huomioon Maan pyörimisliikkeestä johtuvaa taivaan näennäistä kiertymistä, parallaksia, prekessiota, nutaatiota eikä valon aberraatiota. Tähden ominaisliike kertoo vain sen kulman muutosnopeuden havaitsijan suhteen, ei tähden todellista nopeutta avaruudessa, joka saadaan yhdistämällä ominaisliike säteisnopeuteen, joka puolestaan kertoo kohteen todellisen etääntymis- tai lähestymisnopeuden Aurinkokunnan suhteen.

Suurin tunnettu ominaisliike on Barnardin tähdellä: 10,3 kaarisekuntia vuodessa. Se on toiseksi lähin tähti Aurinkokunnan suhteen ja sijaitsee vain kuuden valovuoden päässä. Useimmiten suuri ominaisliike kertookin tähden läheisyydestä. Ominaisliikkeen löysi Edmund Halley vuonna 1718 huomattuaan, että Siriuksen, Arcturuksen ja Aldebaranin sijainnit olivat muuttuneet yli puoli astetta Hipparkhoksen 1 850 vuotta aiemmin tekemistä merkinnöistä.
**Ominaisimpulssi** (yleensä lyhennetään *I*sp) kuvaa raketti- tai suihkumoottorin hyötysuhdetta. Määritelmän mukaisesti sillä tarkoitetaan kulutettua polttoaineyksikköä kohden aikaan saatua kokonaisimpulssia (eli liikemäärän muutosta). Ominaisimpulssin suuruus on verrannollinen saavutettuun kokonaistyöntövoimaan jaettuna polttoaineen tilavuusvirralla. Jos polttoaineyksikkönä käytetään massaa (esim. kilogramma), on ominaisimpulssin yksikkö nopeuden yksikkö (esim. m/s). Jos taas polttoaineen yksikkönä käytetään painoa (esim. Newton tai pauna), on ominaisimpulssin yksikkö sekunti. Polttoaineiden ominaisimpulssit ovat eri suuruisia tyhjiössä ja ilmakehässä. Ominaisimpulssiin vaikuttaa myös taivaankappaleen painovoima. Mitä suurempi ominaisimpulssi työntövoimaa aiheuttavalla laitteella on, sitä vähemmän polttoainetta kuluu nopeuden yksikön muutosta (delta-v) kohden.

Ominaisimpulssiin sisätyy mahdollinen ilmakehän hapen käyttö paloreaktiossa. Koska suihkumoottorit hyödyntävät toiminnassaan ilmakehän happea, niiden ominaisimpulssi on rakettimoottoreiden ominaisimpulssia merkittävästi korkeampi.

Ominaisimpulssi Isp ja suihkunopeus ve
--------------------------------------

Ominaisimpulssi on kytköksissä raketin palokaasujen nopeuteen eli suihkunopeuteen *v*e, *v*c tai *v*s seuraavasti:

{\displaystyle v\_{\rm {e}}=g\_{0}I\_{\rm {sp}}\,}
missä

{\displaystyle I\_{\rm {sp}}\,} - rakettimoottorin ominaisimpulssi sekunteina
{\displaystyle v\_{\rm {e}}\,} - palokaasujen nopeus metriä sekunnissa
{\displaystyle g\_{0}\,} - painovoiman kiihtyvyys maan pinnalla, 9.81 m/s²
Ominaisimpulssiin kytkeytyy myös rakettipolttoaineen energia massayksikköä kohti.

Niinpä kiinteälle polttoaineelle on tavallisesti *v*e = 2500, *I*sp = 250 ja energia massayksikköä kohti 3.0 MJ/kg. Nestemäiselle vety-happi-yhdistelmälle tyhjiössä vastaavat luvut ovat *v*e = 4400 *I*sp = 450 ja energia 9.7 MJ/kg.

Katso myös
----------

* Raketti
* Tsiolkovskin laki
Johann Heinrich Tischbein, Yksityiskohta teoksesta *Herkules ja Omfale*, 1754
**Omfale** (m.kreik. Ὀμφάλη) oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala Iardanoksen tytär ja Lyydian kuninkaan Tmoloksen puoliso. Sen jälkeen kun härkä oli puskenut hänen miehensä kuoliaaksi, hän jatkoi maan kuningatarhallitsijana.

Tunnetuksi Omfalen tekee kuitenkin yhteys Herakleen kanssa. Kreikkalaisessa mytologiassa toistuu aihe "tahattomasta" murhasta ja siihen liittyvästä sovitustyöstä, ja kun Herakles hulluuden puuskassa – toisen version mukaan tosin tietoisesti – tappoi Ifitoksen syöksemällä tämän muurin harjalta alas, oraakkeli määräsi hänet palvelemaan orjana lähteestä riippuen joko vuoden tai kolme vuotta ja maksamaan hyvityksen Ifitoksen isälle Eurytokselle parantuakseen teon mukanaan tuomasta sairaudesta. Eurytoksen kieltäydyttyä Herakles myytiin Omfalelle. Tähän orjuuden aikaan ajoittuvat Kalydonin metsästys sekä argonauttien retki noutamaan kultaista taljaa Kolkhiista.[1]

Herakles joutui orjuutensa aikana tekemään naisten töitä ja pukeutumaan naisten vaatteisiin. Kaiken lisäksi Omfale oli pukeutuneena Nemean leijonan taljaan ja piti Herakleen oliivipuista nuijaa käsissään.[2][3] Kuitenkin tänä samana aikana Herakles rankaisi ryöstelijöitä, jotka piinasivat hänen valtiattarensa maata, sieppasi kerkoopit, tappoi ohikulkijoita maataan kuokkimaan pakottaneen Syleuksen ja tämän tyttären Ksenodoken sekä hautasi Ikaroksen rantaan ajautuneen ruumiin. Lisäksi hän tuhosi Itonin kaupungin ja orjuutti sen Lyydiaa ryöstelleet asukkaat. Tästä kaikesta vaikuttuneena Omfale vapautti Herakleen ja otti hänet miehekseen.[4] Tästä suhteesta syntyi Lamos[4][2], Agelaos[5] tai Tyrsenos[6]; heidät kaikki mainitaan yksitellen eri lähteissä syntyneen Omfalen ja Herakleen suhteesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.6.3 (engl. käännös)
2. 1 2  Ovidius, *Fasti* ii.303–330 (engl. käännös)
3. ↑  Ovidius, *Heroides* ix.73–118 (engl. käännös)
4. 1 2  Diodoros Sisilialainen, *Historian kirjasto 4.31.6-8* (engl. käännös)
5. ↑  Apollodoros, *Bibliotheke* ('Kirjasto') 2.7.8 (engl. käännös)
6. ↑  Pausanias: *Periegesis tes Hellados* ('Kreikan kuvaus') 2.21.3 (engl. käännös)
Peter Lalor
**Peter Lalor** (5. helmikuuta 1827 Tinakill – 9. helmikuuta 1889 Melbourne) oli irlantilaissyntyinen australialainen kapinajohtaja ja sittemmin poliitikko. Lalor johti kullankaivajien Eurekan kapinaa vuonna 1854.

Lalorin isä oli Home rulen eli Irlannin itsehallinnon kannattaja. Peter Lalor kouluttautui Irlannissa insinööriksi. Irlannin suuren nälänhädän jälkeen Lalor ja yksi hänen veljistään muutti vuonna 1852 Australiaan lukuisten muiden irlantilaisten tavoin. Kolme muuta veljestä muuttivat Yhdysvaltoihin. Australiassa Peter Lalor sai aluksi töitä Melbourne-Geelongin rautatiellä ja vuonna 1853 Eurekan kultakaivoksilla. Hän liittyi marraskuussa 1854 kullankaivajien perustamaan Ballarat Reform Leagueen. Liike vastusti kalliita kullankaivulisenssejä, poliisin väkivaltaisia toimia, kullankaivajien edustuksen puutetta päätöksenteossa sekä maan vähyyttä. Kun hallitus ei vastannut reformiliikkeen vaatimuksiin, kullankaivajat päättivät ryhtyä kapinaan ja valitsivat Lalorin johtajakseen 30. marraskuuta 1854. Kapinalliset rakensivat suojakseen Eureka Stockadeksi kutsutun paaluvarustuksen. Poliisi ja hallituksen lähettämät sotilaat piirittivät paaluvarustuksen joulukuun 3. päivänä. Kullakaivajat kieltäytyivät tulemasta ulos varustuksesta ja avasivat tulen piirittäjiä vastaan. Seurasi lyhyt taistelu, jonka jälkeen poliisi ja hallituksen joukot häätivät kapinalliset varustuksesta. Taistelussa kuoli 22 kullankaivajaa ja 5 sotilasta. Peter Lalor pääsi pakoon, mutta haavoittui kahakassa käteen, joka jouduttiin myöhemmin amputoimaan. Lalor vetäytyi piiloon useaksi viikoksi. Kun hän lopulta palasi piilopaikastaan, hylättiin kapinajohtajia vastaan asetetut syytteet. Eurekan kapinan jälkeen suurin osa kaivostyöntekijöiden vaatimista uudistuksista hyväksyttiin.

Kun Victorian osavaltion parlamenttia laajennettiin, sieltä varattiin paikkoja myös kultakenttien edustajille, ja Lalor oli yksi ensimmäisistä vuonna 1855 valituista alueen edustajista. Lalor toimi parlamentin alahuoneen edustajana 1856–1871 ja 1875–1887. Poliitikkona Lalor edisti kaivostyöläisten asemaa, ajoi Eurekan kapinan uhreille maksettavia korvauksia sekä tuki Australian kansallista koulutusjärjestelmää, paikallista teollisuutta ja maahanmuuttoa. Hän toimi myös tilanhoitajana ja kaivosyhtiöiden johtotehtävissä. Vuosina 1880–1887 Peter Lalor oli parlamentin puhemies. Lalor kuoli vuonna 1889, ollessaan sairaslomalla parlamentista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Peter Lalor Encyclopædia Britannica. Viitattu 3.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  The Editors of Encyclopaedia Britannica: Eureka Stockade Encyclopædia Britannica. Viitattu 4.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australia
* Irlanti
* Trove
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Arvo Valton ja Jeremei Aipin kirjallisuusfestivaalilla vuonna 2011.
**Jeremei Danilovitš Aipin** (ven. Ереме́й Дани́лович А́йпин, s. 27. kesäkuuta 1948 Hanti-Mansian Surgutin piirin Varjoganin kylä) on hantilainen kirjailija.

Jeremei Aipin syntyi metsästäjän ja kalastajan perheeseen. Hän opiskeli Hanty-Mansijskin opettajaopistossa ja Gorkille nimetyssä kirjallisuusinstituutissa Moskovassa. Aipin työskenteli sen jälkeen Hanty-Mansijskissa toimittajana ja kulttuurityöntekijänä sekä tallensi hantien kulttuuriperintöä.

Aipinin ensimmäinen kirja ilmestyi vuonna 1979. Hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1981. Pääteoksenaan Aipin pitää vuonna 1990 ilmestynyttä romaania *Viimeinen aamutähti* (*Hanty, ili Zvezda utrennei zari*). Se on surullinen tarina hantien selviytymisestä öljyteollisuuden jaloissa. Aipin kirjoittaa teoksensa nykyään venäjäksi.

Aipin valittiin Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajaksi vuonna 1989. Vuosina 1992–1994 hän oli Venäjän presidentin edustaja Hanti-Mansiassa ja vuosina 1994–1996 Venäjän duuman kansanedustaja. Vuodesta 2001 Aipin on toiminut Hanti-Mansian duuman edustajana. Hän on työskennellyt aktiivisesti Venäjän pienten kansojen oikeuksien puolesta, osallistunut kansainväliseen yhteistyöhön ja kirjoittanut aihetta käsitteleviä teoksia. Samalla hän on jatkanut uraansa myös kaunokirjailijana.

Suomennettu teos
----------------

* *Viimeinen aamutähti*. Suom. Liisa Viitanen. Helsinki: Taifuuni, 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aipin Jeremei Danilovitš *Jugra literaturnaja*. Viitattu 6.4.2021.
2. ↑  Aipin Jeremei Danilovitš *Bolšaja rossijskaja entsiklopedija*.  Arkistoitu 2.3.2021. Viitattu 6.4.2021.
3. ↑  Istorija dumy *Duma Hanty-Mansijskogo avtonomnogo okruga – Jugry*. Viitattu 6.4.2021.
4. ↑  Deputaty *Duma Hanty-Mansijskogo avtonomnogo okruga – Jugry*. Viitattu 6.4.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
	+ 2

 |

 |
**Jeremian kirje** (m.kreik. Ἐπιστολὴ Ἰερεμίου, *Epistolē Ieremiū*) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Katolisessa Raamatussa se on mukana Barukin kirjan kuudentena lukuna, ortodoksisen kirkon Raamatussa puolestaan omana kirjana. Kirja ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin.

Kirje esittää olevansa profeetta Jeremian kirjoittama ja osoitettu Babylonin vankeuteen joutuneille pakkosiirtolaisille. Suurin osa nykyisistä tutkijoista katsoo, että kirje on pseudepigrafinen ja sen kirjoittaja oli todellisuudessa joku Aleksandriassa elänyt hellenistinen juutalainen. Kirjoittajan tarkoituksena oli joka tapauksessa opastaa juutalaisia välttämään babylonialaisten jumalien palvomista ja palvomaan vain Jahvea. Kirjeen ajoitus on epävarma.

Kirjallisuutta
--------------

* "Jeremian kirje", *Vanhan testamentin apokryfikirjat*. Toimituskunta: Juhani Pihkala ym. 2. korjattu painos (1. painos 2009). Helsinki: Kirjapaja, 2010. ISBN 978-951-607-780-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Jeremian kirje – apokryfikirjojen käännöskomitean käännösehdotus
**Jure Bučar** (4. tammikuuta 1966 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on uransa lopettanut slovenialainen uimari, tyyliltään vapaauimari. Bučar edusti Sloveniaa olympialaisissa kolmesti.

Bučar debytoi olympialaisissa 26-vuotiaana vuoden 1992 Barcelonan olympialaisissa. Bučar uintimatkoina olivat 200 ja 400 metriä. Bučar oli 29. 200 metrin kilpailussa ja 16. 400 metrin kilpailussa. Jälkimmäisen kilpailun tulos jäi Bučarin parhaaksi olympialaisissa.

Vuoden 1996 Atlantan olympialaisissa Bučar ui samat matkat. Hän oli 34. 200 metrin kilpailussa ja 20. 400 metrin kilpailussa. Bučarin viimeisiksi olympialaisiksi jäivät vuoden 2000 Sydneyn olympialaiset. Niissä Bučar osallistui ainoastaan 400 metrin kilpailuun. Hän oli kilpailussa 35. lopputuloksissa.

Bučar oli jokaisena vuotena olympiajoukkueen vanhin uimari. Vuoden 1992 olympialaisissa Bučar oli Slovenian toiseksi paras uimari, sillä ainoastaan Igor Majcen saavutti häntä paremman sijoituksen (kuudes 1 500 metrin vapaauinnissa). Sama toistui myös vuonna 1996, kun Alenka Kejžar sijoittui 19. naisten 200 metrin sekauinnissa. Vuoden 2000 olympialaisissa Bučar sitä vastoin oli Slovenian joukkueen heikoiten sijoittunut uimari.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Jure Bučar bio, stats and results *sports-reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 1.2.2010. Viitattu 24.2.2016. (englanniksi)
2. 1 2 3  Slovenia Swimming at the 1992 Barcelona Summer Games *sports-reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 13.7.2011. Viitattu 24.2.2016. (englanniksi)
3. 1 2 3  Slovenia Swimming at the 1996 Atlanta Summer Games *sports-reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 24.12.2008. Viitattu 24.2.2016. (englanniksi)
4. 1 2 3  Slovenia Swimming at the 2000 Sydney Summer Games *sports-reference.com*. Sports Reference LLC.  Arkistoitu 24.12.2008. Viitattu 24.2.2016. (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo joesta.* Jemtsa *on myös taajama Arkangelin alueella.*
**Jemtsa** (ven. Е́мца, myös *Jomtsa*, Ёмца) on Vienanjoen sivujoki Arkangelin alueen Plesetskin ja Holmogoryn piireissä Venäjällä. Sen pituus on 188 kilometriä, valuma-alueen laajuus 14 100 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 70 kuutiometriä sekunnissa.

Jemtsa saa alkunsa Onegajoen itäpuolelta Režma- ja Krestovajajoen yhtymäkohdasta. Se virtaa soiden keskellä kohti itää ja kääntyy vähitellen kohti koillista ja pohjoista. Yläjuoksulla on paljon koskia. Joki jäätyy vain alajuoksultaan, joka on liikennöintikelpoinen. Vasemmanpuoleiset sivujoet ovat Vaimuga, Tegra, Suhaja Šeleksa, Šeleksa ja Sjamenga, oikeanpuoleiset Bolšaja Tšatša, Joga, Mehrenga, Kotšmas, Ižožka ja Pjarga.

Joen yläjuoksulla sijaitsevat Savinskin taajama ja Mirnyin kaupunki. Alajuoksu on tiheään asutettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vse reki: informatsionnyi sait o rekah Rossii *vsereki.ru*. Viitattu 28.7.2015. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jemtsa Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
**Niina Murdvee** (s. 5. toukokuuta 1950 Tallinna) on virolainen viulisti.

Murdvee valmistui Tallinnan musiikkilukiosta vuonna 1968 opettajanaan Ivi Tivik ja eteni Tallinnan konservatorioon (myöhemmin Viron musiikki- ja teatteriakatemia), josta valmistui vuonna 1973 opiskeltuaan isänsä Vladimir Alumäen sekä Harald Aasan johdolla. Vuonna 1987 Murdvee valmistui lisäksi Gnesin-musiikkiakatemiasta opettajanaan Halida Ahtjamona. Filosofian tohtorin arvon hän sai Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 2008.

Murdvee on konsertoinut Virossa, Venäjällä ja Ruotsissa. Hänen kanssaan musiikillista yhteistyötä ovat tehneet muiden muassa Nata-Ly Sakkos, Piret Aidulo, Vello Sakkos, Heljo Sepp, Peeter Paemurru, Piia Paemurru, Rolf Uusväli ja Kadri-Ann Sumera. Murdvee on tehnyt äänityksiä Viron radiolle ja televisiolle. Hän on kantaesittänyt useita virolaisten säveltäjien viuluteoksia. Erityisen läheisiä hänelle ovat olleet Heino Ellerin, Ester Mägin ja Lepo Sumeran teokset.

Murdvee on opettanut Tallinnan musiikkilukiossa ja Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa. Hänen oppilaidensa joukossa ovat olleet Kristel Pappel, Tarmo Truuväärt, Mikk Murdvee (oma poika), Kristjan Hallik ja Danae Taamal. Murdvee on myös osallistunut kansainvälisiin konferensseihin ja kursseihin Virossa, Suomessa, Saksassa ja Venäjällä. Kotimaassaan hän on pitänyt mestarikursseja jousisoittajille. Murdvee on julkaissut monia musiikkiartikkeleita ja -arvosteluja. Vuosina 1989–2002 hän toimitti *Keelpilliõpetaja*-lehteä. Vuonna 2017 hän julkaisi kirjan Vladimir Alumäestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Niina Murdvee Estonian Music Information Centre]
2. 1 2  Dünastia: Perekond Alumäe & Murdvee Klassikaraadio


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Stephen Tyrone Colbert** ([kol'bɛr]) (s. 13. toukokuuta 1964) on yhdysvaltalainen koomikko, joka tunnetaan parhaiten *The Late Show with Stephen Colbert* -nimikko-ohjelmansa juontajana sekä työstään ohjelmissa *The Daily Show* ja *The Colbert Report*. Hän on voittanut viisi Emmy-palkintoa. Time-lehti nimesi Colbert'n vuoden 2006 sadan vaikutusvaltaisimman henkilön joukkoon.

Alun perin Colbert opiskeli näyttelijäksi, mutta kiinnostui improvisaatioteatterista tavattuaan maineikkaan Chicagon Second City -teatterin ohjaajan Del Closen. Second Cityn kautta hän tapasi Steve Carellin, jonka kanssa hän työskenteli myöhemmin *Dana Carvey Show'ssa* ja *Daily Show'ssa*, sekä Paul Dinellon ja Amy Sedarisin. Heidän kanssaan Colbert kehitti sketsisarjan *Exit 57* (1995-96) ja komediasarjan *Strangers With Candy* (1999-2000).

Colbert aloitti *Daily Show'*n "kirjeenvaihtajana" vuonna 1997. Hän jätti ohjelman vuonna 2005 ja alkoi juontaa sarjan spin-offia *The Colbert Reportia*. 

Vuonna 2006 Colbert esiintyi jokavuotisilla Valkoisen talon kirjeenvaihtajille järjestetyillä päivälliskutsuilla. Colbert esitti voimakkaasti presidentti George W. Bushia parodisoineen puheen Bushin istuessa samassa pöydässä. Puhe sai kutsuvierasjoukolta kylmän vastaanoton. Media suhtautui siihen ristiriitaisesti. Kuitenkin Internetissä esitys nousi nopeasti videopalveluiden katsotuimpien videoiden luetteloissa.

CBS-televisioyhtiö ilmoitti huhtikuussa 2014 tehneensä viiden vuoden sopimuksen Colbertin kanssa. Hän siirtyy isännöimään kanavalle *Late Show* -ohjelmaa David Lettermanin jäädessä eläkkeelle vuoden 2015 aikana. Colbertin ohjelma *The Late Show with Stephen Colbert* alkoi kanavalla syyskuussa 2015.

Uskonnoltaan Colbert on katolinen. Nuorena hän on ollut innokas roolipelaaja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Talkshow-isäntä David Letterman vaihtuu Stephen Colbertiin *hs.fi*.  10.4.2014. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 14.4.2014. Viitattu 25.9.2014.
2. ↑  The TIME 100: The People Who Shape Our World TIME Magazine. Viitattu 25.9.2014. (englanniksi)
3. ↑  Gibson, David: Stephen Colbert & Cardinal Timothy Dolan Compete For Laughs On 'The Colbert Report'  4.9.2013. The Huffington Post. Viitattu 27.1.2014. (englanniksi)
4. ↑   "Manganiello & Stephen Discuss 'Dungeons & Dragons' Only". The Late Show with Stephen Colbert (käsikirjoitus). 2018-08-08.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stephen Colbert** Wikimedia Commonsissa

* Colbert Nation (englanniksi)
* Colbertin puhe Valkoisen talon kirjeenvaihtajien kutsuilla tekstimuodossa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Stephen Arnold Douglas** (23. maaliskuuta 1813 Brandon, Vermont – 3. kesäkuuta 1861 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti Illinoisia Yhdysvaltain edustajainhuoneessa sekä senaatissa. Lisäksi hän yritti presidentiksi vuoden 1860 vaaleissa, mutta hävisi republikaanien vastaehdokkaalle Abraham Lincolnille.

Fyysisesti Douglas oli melko pienikokoinen, mutta oli politiikan parissa vahva ja dominoiva. Tämän vuoksi hänet tunnetaan hyvin myös lempinimellä "**Little Giant**" (suom. *Pieni jättiläinen*). Douglasin tunnetuimpia poliittisia tekoja ovat orjuuden asemaa käsitelleet Vuoden 1850 kompromissi ja Kansas-Nebraska Act.

Lähteet
-------

1. 1 2

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stephen Douglas** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Stephen A. Douglas 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |
**Francesco Nenci** (s. 2. tammikuuta 1969 Perugia) on italialainen DTM -sarjassa kilpailevan Audi Sport Team Rosbergin -tallin tekninen johtaja. Nenci aloitti uransa Formula 1:ssä Toyotalla vuonna 2001. Sitä ennen hän työskenteli Formula 3000 -sarjassa Coloni -tallissa.

Kaudet 2005–2007 Nenci toimi Toyotalla Ralf Schumacherin kisainsinöörinä ja sen jälkeen kausilla 2008–2009 Timo Glockin kisainsinöörinä. Hän jätti tallin heinäkuussa 2009. Kaudet 2010–2012 hän toimi Sauberilla Kamui Kobayashin kisainsinöörinä ja sen jälkeen puolestaan kaudet 2013–2014 Esteban Gutiérrezin kisainsinöörinä. Toukokuussa 2014 Nenci siirtyi Marussialle Jules Bianchin kisainsinööriksi.

Vuodesta 2016 lähtien Nenci on työskennellyt DTM -sarjassa Audi Sport Team Rosbergin teknisenä johtana.

Ura
---

| Kilpailuinsinööri |
| --- |
| Kaudet | Kuljettaja | Talli |
| 2005–2007 | Saksa Ralf Schumacher | Toyota |
| 2008–2009 | Saksa Timo Glock | Toyota |
| 2010–2012 | Japani Kamui Kobayashi | Sauber |
| 2013–2014 | Meksiko Esteban Gutiérrez | Sauber |
| 2014 | Ranska Jules Bianchi | Marussia |

Lähteet
-------

1. ↑  SauberF1Team
2. ↑  Class of 2013 – Who are the Williams, Force India & Sauber Race Engineers? (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Timo Glockin insinööri erosi
4. ↑  Ex-Sauber man Francesco Nenci becomes Jules Bianchi's new Marussia race engineer
5. ↑  Audi Sport Team Rosberg: Heading for the top spot

Aiheesta muualla
----------------

* Exclusive Interview: Francesco Nenci (Arkistoitu – Internet Archive)
* Linkedin[vanhentunut linkki]
**Juri Dmitrijevitš Budanov** (ven. Юрий Дмитриевич Буданов, 24. marraskuuta 1963 – 10. kesäkuuta 2011) oli Venäjän armeijan panssarijoukkojen eversti, joka tuomittiin tšetšeenitytön kaappauksesta ja murhasta vuonna 2000.

Budanov syntyi Donetskin alueella Ukrainassa. Neuvostoliiton hajotessa hän palveli Valko-Venäjällä, mutta kieltäytyi maan kansalaisuudesta ja sai siirron Siperian sotilaspiiriin. Hän palveli Tšetšenian sodassa.

Rikostuomio
-----------

Helmikuussa 2000 Budanovin panssarirykmentti oli sijoitettuna Tangi-Chun ulkopuolelle. Budanov asetettiin syytteeseen 27. maaliskuuta 2000 tapahtuneista Elza Kungajevan kaappauksesta, raiskauksesta ja murhasta. Raiskausta lukuun ottamatta hänet tuomittiin syylliseksi. Budanov sekä hänen alaisensa, kersantit Grigorijev ja Li-En-Shou sekä sotamies Jegorov, olivat saapuneet kylään puolenyön jälkeen ja vieneet Kungajevan tämän kotoa leirille, jossa hänet oli kuristettu noin kello 03. Tämän jälkeen ruumis oli haudattu metsään.

28. maaliskuuta ruumis kaivettiin ylös ja palautettiin perheelleen. Vainaja haudattiin seuraavana päivänä. Hautajaisissa olivat mukana joukkojen komentajat kenraalieversti Valeri Baranov, kenraalimajuri Valeri Gerasimov ja kenraalimajuri Verbitski, jotka lupasivat, että tapaus tutkittaisiin.

Budanov pidätettiin 29. maaliskuuta. Tapauksesta suoritettiin oikeudenkäynti vuosina 2001–2003.

Budanov vapautettiin ensimmäisen kerran joulukuussa 2002, kun oikeus tuomitsi hänen olleen väliaikaisesti syyntakeeton, ja hänet määrättiin psykiatriseen pakkohoitoon.

Venäjän korkein oikeus määräsi uuden oikeudenkäynnin. Siinä Budanov tuomittiin syylliseksi. Hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen sekä menettämään sotilasarvonsa ja kunniamerkkinsä.

Kungajevan perheen asianajaja Stanislav Markelov ammuttiin tammikuussa 2009.

Kuolema
-------

Tuntematon hyökkääjä ampui vaimennetulla pistoolilla 10. kesäkuuta 2011 klo 12:30 Moskovan Komsomolski Prospektilla Budanovia kuusi kertaa ja pakeni autolla. Hylätty pakoauto löytyi myöhemmin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Backgrounder on the Case of Kheda Kungaeva *HRW*.  26.2.2001. Viitattu 10.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Colonel jailed for Chechen murder *BBC*.  25.7.2003. Viitattu 10.6.2011. (englanniksi)
3. 1 2 3  Russian colonel who killed Chechen girl is shot dead *BBC*.  10.6.2011. Viitattu 10.6.2011. (englanniksi)
La Visiten kansallispuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Haiti |
| Pinta-ala | 
30,0 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Pak nasyonal Lavizit |
| Tyyppi | 
KansallispuistoView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1983View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**La Visiten kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Haitin kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 20 neliökilometriä. Puisto sijaitsee 1 600–2 282 metrin korkeudessa Massif de Sellen rinteillä. Pääosa puistosta on pilvimetsän ja havumetsän muodostamaa mosaiikkia.

Karibianviistäjä
Puiston alueelta on kartoitettu 337 putkilokasvilajia, joista noin kolmannes on endeemisiä Hispaniolan saarella. Lisäksi siellä on tavattu 95 sammallajia. Alueella on myös runsaasti harvinaisia lintuja kuten karibianviistäjä, jonka maailman kannasta arviolta viidennes pesii Haitilla. Haitinrastas oli alueella aiemmin yleinen. Muita uhanalaisia lintuja ovat mainenrastas ja lymykerttuli.

Puistoa uhkaavat maanviljelyksen ja laidunnuksen leviäminen alueelle sekä polttopuiden keruu ja puuhiilen poltto. Vuonna 2005 arvioitiin, että rotkolaaksoissa kasvaneet lehtimetsät olivat lopullisen tuhon partaalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Caribbean Islands - Centres of Plant Diversity and Endemism Smithsonian Institute. Viitattu 16.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  Maps of the World (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Black-capped Petrel (Arkistoitu – Internet Archive) Birdlife 2009
4. ↑  La Selle Thrush Turdus swalesi (Arkistoitu – Internet Archive) Birdlife
5. 1 2  Ornithological Field Investigations (Arkistoitu – Internet Archive) in La Visite National Park, Haiti, 2005
**Oi-antifonit** ovat joulua edeltävien seitsemän iltajumalanpalveluksen antifonit. Latinankieliset antifonit on ajoitettu 700-luvulle.

Oi-antifonit on luettu tai laulettu kirkoissa 17–23. joulukuuta, jolloin siis iltajumalanpalveluksessa (*vesper*) laulettavan Marian kiitosvirren antifoni alkaa sanalla "Oi": Oi ikuinen viisaus, Oi Adonai Herra, Oi Iisain juurivesa, Oi Daavidin avain, Oi päivänkoitto, Oi kansojen kuningas, Oi Immanuel.

Alkuperäisessä latinankielisessä antifonien sarjassa oi-sanaa seuraavat alkukirjaimet ovat "sarcore", ja jos se luetaan takaperin, lopusta alkuun, saadaan latinan sanat *ero cras* – ’olen huomenna’ tai ’aion olla huomenna’. Näin Immanuel, Jumala kanssamme, jota rukoillaan saapuvaksi, vastaa "salaisella viestillä": Olen kanssanne huomenna. Hän saapuu pian – jouluna!

1. 
2. O Sapientia (Oi ikuinen viisaus)
3. O Adonai (Oi Adonai, Israelin Herra)
4. O Radix Jesse (Oi Iisain juurivesa)
5. O Clavis David (Oi Daavidin avain)
6. O Oriens (Oi aamunkoitto)
7. O Rex Gentium (Oi kansojen kuningas)
8. O Emmanuel (Oi Immanuel)

Katso myös
----------

* Oi saavu jo, Immanuel

Lähteet
-------

1. 1 2  Notes on The 'O' Antiphons & Veni, Emmanuel *Hymns and Carols of Christmas*. Viitattu 5.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Wilfrid Jones: Ero Cras? *jhnilm.org.uk*. Viitattu 15.4.2020.
3. ↑  Samuli Koivuranta ja Jenni Urponen (toim): *Laulun matka virreksi. Kertomuksia virsikirjan lisävihkosta.*, s. 109. Kirjapaja ISBN 978-952-288-679-4, 2017.
Mioritsa Pushkinossa Pikku varsan tanssin kuvauksissaNaihuilisti Vasili Iovu Pikku varsan tanssin kuvauksissa**Pikku varsan tanssi** on Moldovassa kuvattu suomalainen musiikkipitoinen dokumenttiohjelma, joka kertoo moldavialaisesta kansanperinteestä.

Ohjelman kuvauksen aikoihin Moldavia oli Neuvostoliiton pienen osavaltio, nykyisin se on itsenäinen Moldova. Pikku varsan tanssia kuvattiin kesällä 1983 valtaosin Moldavian perinteistä rikkaassa pohjoisosassa, muun muassa Puškinon lähellä Tsaulin ja Tšernolevkan kylissä. Ohjelmassa nähdään kansantansseja, nai-huilun tekemistä ja soittoa, käsitöitä, keramiikan tekoa, koristeellisia taloja, häävalmisteluja ja hääjuhlia. 

Ohjelman on Yleisradion TV1:n Viihdetoimituksen ja Neuvostoliiton Gosteleradion yhteistuotantoa. Käsikirjoitus ja ohjaus ovat Erkki Pohjanheimon. Kuvaajaksi lähti Moskovasta Yleisradion kirjeenvaihtajien käyttämä, alun perin chileläinen, Christian Valdes, ja äänityksestä vastasi Kari Hakala Yleisradiosta. Yhteystoimittajana oli Moldavian television kansantaideosaston päällikkö, entinen uutistoimittaja, Anton Unkutse.

Ohjelman nimi tulee moldavialaisesta perinteisestä kansantanssista nimeltään "Pikku varsan tanssi". Dokumentissa sen esitti kišineviläinen tanssiryhmä Mioritsa.
Pikku varsan tanssin ensiesitys oli Yle TV1:ssä 15. marraskuuta 1983, ja se uusittiin 8. elokuuta 1988 TV1:n sarjassa "Neuvostoliiton kansantaidetta".

Tekijät
-------

* Christian Valdes, kuvaaja
* Kari Hakala, äänittäjä
* Nicolai Bordieanu, äänittäjä
* Ossi Skurnik, leikkaaja
* Kaarina Luoma, kuvaussihteeri
* Anton Unkutse, toimittaja, Gosteleradio Moldavia
* Erkki Pohjanheimo, käsikirjoittaja ja ohjaaja
* Gosteleradio, osatuotanto
* TV1 Viihdetoimitus, tuotanto

Lähteet
-------

1. ↑   Helsingin Sanomat 15.11.83 "Ylistys kansantaiteelle" (Jukka Kajava)
2. ↑  Helsingin Sanomat 8.8.1988, televisio. Viitattu 30.11.2020
**rsync** (engl. *remote synchronization*) on ohjelmisto tiedostojen siirtämiseen, jonka tavoiteena on minimoida siirrettävän tiedon määrä. Ohjelmisto siirtää tiedostoista vain ne osat, jotka ovat muuttuneet. Ohjelmistolla voidaan siirtää hakemistopuun sisältö ja ohjelmisto osaa jatkaa mikäli siirto keskeytyy esimerkiksi verkkoyhteyden katkeamiseen. rsync ei pidä versiohistoriaa tiedostoista. Ohjelmisto osaa kulkea hakemistopuussa rekursiivisesti ja päivittää uudet, muutetut ja poistetut tiedostot toiseen sijaintiin.

rsync voi siirtää tiedostoja verkon yli tai paikallisesti. rsync tunnetaan muutosten (delta) siirtoon käytettävästi algoritmista, joka vähentää verkon yli siirrettävää tietoliikennettä. Ohjelmaa käytetään tietojen peilaamiseen (*mirrorointi*) palvelimelta toiselle sekä varmuuskopioiden tekemiseen. rsyncin ovat alun perin kirjoittaneet Andrew Tridgell ja Paul Mackerras. Nykyään sitä ylläpitää Wayne Davison. Ohjelmisto käyttää asiakas-palvelin-arkkitehtuuria käyttävää protokollaa.

Versio 3.0.0 (julkaistu 1. maaliskuuta 2008) ohjelmisto on julkaistu avoimena lähdekoodina GPLv3-lisenssillä.

rsync oli aiheena Tridgellin tohtorinväitöksessä vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. ↑  NEWS for rsync 3.2.7. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  David Nichols: Rsync How-to Guide *depts.washington.edu*.  13.1.2021. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Steve Newsted: Keeping Linux files and directories in sync with rsync *redhat.com*.  10.3.2021. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
4. ↑  rsync(1) - Linux man page *linux.die.net*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
5. ↑  Michael Stapelberg: rsync, article 3: How does rsync work? (2022) *michael.stapelberg.ch*.  2.7.2022. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
6. ↑  NEWS for rsync 3.0.0 (1 Mar 2008) *download.samba.org*. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
7. ↑  David Rasch & Randal Burns: In-Place Rsync: File Synchronization for Mobile and Wireless Devices (PDF)  Arkistoitu. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
8. ↑  Andrew Tridgell: Efficient Algorithms for Sorting and Synchronization (PDF) *samba.org*.  helmikuu 1999. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* rsync, käyttöesimerkkejä (englanniksi)
**Roúpelin sola** (kreik. Στενωπό του Ρούπελ, *Stenopó tou Roúpel*, bulg. Рупелски пролом, *Rupelski prolom*) on sola Kreikassa. Se sijaitsee Sintikín kunnassa Sérresin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella lähellä Bulgarian vastaista rajaa. Solaa pitkin kulkee Strymónas- eli Struma-joki.

Solan pituus on noin kymmenen kilometriä. Se muodostuu, kun Strymónaksen reitti puristuu Bulgariasta Kreikan puolelle tullessaan solaksi lännenpuoleisen Kerkíni- eli Belasitsa-vuoren ja idänpuoleisen Ágkistro-vuoren väliin. Solan kautta kulkee tärkein valtatie Bulgarian ja Kreikan välillä. Sola on aina ollut strategisesti merkittävä, ja se muistetaan erityisesti toisen maailmansodan aikaisista tapahtumista vuonna 1941. Tuolloin sen kautta kulki Kreikan rakentama puolustuslinja, Metaxás-linja. Solassa sijaitsi linjaan kuulunut Roúpelin linnake, josta taisteltiin saksalaisia vastaan 6.–10. huhtikuuta 1941.

Lähteet
-------

1. 1 2  Η Στενωπός Ρούπελ Πολιτεία. Viitattu 1.9.2021.
2. 1 2  Στενωπός Ρούπελ *Metaxas Line*. Viitattu 1.9.2021.
Rožle Prezelj.
**Rožle Prezelj** (s. 26. syyskuuta 1979 Maribor) on slovenialainen korkeushyppääjä..

Prezelj voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2001 tuloksella 221 ja oli kuudes alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ljubljanassa 1997. Hän sijoittui 12:nneksi Pekingin olympialaisissa 2008. Hän on karsiutunut loppukilpailusta Ateenan 2004 ja Lontoon 2012 olympialaisissa, Pariisin 2003, Osakan 2007, Daegun 2011 ja Moskovan 2013 MM-kilpailuissa, Münchenin 2002, Göteborgin 2006, Barcelonan 2010 ja Helsingin 2012 EM-kilpailuissa sekä sisäratojen MM-kilpailuissa 2004 ja EM-kilpailuissa 2002, 2005, 2007 ja 2011.

Prezelj hyppäsi Slovenian ennätyksen 232 cm Mariborissa 17. kesäkuuta 2012. Sisäradoilla hän on hypännyt maansa ennätyksen 231 Ljubljanassa 24. tammikuuta 2004. Hän on voittanut Euroopan cupin 1. divisioonan korkeushyppykilpailun 2004 ja 2006. Slovenian-mestaruuden hän on voittanut ulkoradoilla 2000 ja 2002–2013 sekä sisäradoilla 2004, 2006, 2007, 2010–2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Rožle Prezelj *sports-reference.com*.  Arkistoitu 26.8.2011. Viitattu 25.6.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  Rožle Prezelj *tilastopaja.org*. Viitattu 5.9.2013. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Rožle Prezelj Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics

 |

 |
**Roústika** (kreik. Ρούστικα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 150 (vuonna 2011).

Roústikan Neitsyt Marian ja Vapahtajan (*Panagía kai Sotíras*) kirkko.
Roústikan kylä sijaitsee noin 21 kilometriä lounaaseen Réthymnosta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Profeetta Elian luostari (*Moní Profíti Ilía*) noin vuodelta 1200. Roústika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ρουστίκων, *Topikí Koinótita Roustíkon*), johon kuuluu varsinaisen Roústikan kylän lisäksi Palaílimnoksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 203.

Aiemmin kylä kuului Nikifóros Fokáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Nikifóros Fokáksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Roustika Village *Crete Travel*. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Roústika** Wikimedia Commonsissa
**Seppo Aarne Juhani Parhankangas** (21. huhtikuuta 1938 Helsinki – 21. toukokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Seppo Parhankankaan puoliso oli Leila Parhankangas. Seppo Parhankangas kävi Perniön yhteiskoulua 1950–1954 ja meni sitten Helsingin teknilliseen oppilaitokseen, josta hän valmistui teknikoksi vuonna 1960. Hän oli silti jo vuodesta 1956 työskennellyt myös asentajana Wihurilla. Työnjohtajana Parhankangas toimi sekä  Santasalo-Sohlbergilla että Arsa-yhtiössä, samoin kuin itsenäisenä asentajana. Mouhijärvellä hän oli 1960-luvun puolivälissä sähkökurssin opettajana ja hakeutui sen jälkeen opiskelemaan ammattikoulun opettajaksi.

Opettajan pätevyyden Parhankangas sai 1968, vaikka olikin ollut jo vuodesta 1966 ammattikoulun sähköosaston opettaja Hämeenkyrössä. Opettajana Hämeenkyrössä hän jatkoi vuoteen 1973 asti ja siirtyi sieltä ammattikoulujen opettajaopiston opettajaksi Hämeenlinnaan, aina vuoteen 1980 saakka. Hän oli silti ryhtynyt yrittäjäksi jo kaksi vuotta aiemmin, perustamalla oman toiminimen. Yrityksestä tuli alihankkija, joka valmisti muun muassa autoradiopuhelinten virtalähteitä. Syksyllä 1985 Parhankangas perusti Kyrel Oy:n, joka jatkoi yhteistyötä matkapuhelinvalmistajien, erityisesti Nokian mutta myös esimerkiksi Alcatelin kanssa.

Vuonna 1998 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Parhankangas luopui toimitusjohtajan tehtävästä edellisenä vuonna ja seuraavana vuonna yhtiö myytiin Flextronicsille. Tuolloin Parhankankaalla oli Suomen toiseksi suurimmat pääomatulot ja 120 miljoonan markan nettotuloillaan hän oli rikkaimpia suomalaisia. Jätettyään liike-elämän Parhankangas hankki omistukseensa ja kunnostutti puolisoineen Tampereella sijaitsevan historiallisen Pikkupalatsin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Seppo Parhankangas *Biografiasampo*. Viitattu 24.2.2022.
2. ↑  Talous. Huippuansiot 1999. "Kovaa työtä ja hiukan tuuria". (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  2.11.2000. Viitattu 24.2.2022.
**Martti Rafael Paalanen** (11. marraskuuta 1887 Tampere – 28. helmikuuta 1961) oli suomalainen arkkitehti ja taidemaalari.

Paalasen vanhemmat olivat kansakoulun opettaja Villehad Paalanen ja Anna Palinqvist. Hänen veljensä oli arkkitehti Elias Paalanen. Martti Paalanen pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui arkkitehdiksi 1915. Paalanen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1907–08 ja Helsingin yliopiston piirustussalissa 1907–1908. Paalanen aloitti arkkitehtina 1918 ja taiteilijan debyyttinsä hän teki 1942.

Paalanen oli arkkitehtitoimisto Elias ja Martti Paalasen osakkaana 1917–1923 ja sen jälkeen hänellä oli toimisto omissa nimissään. Paalanen toimi sosiaaliministeriön arkkitehtina 1923–1928 ja valtion talojen isännöitsijänä Helsingissä 1934–1937. Hän suunnitteli useita kunnalliskoti- ja koulurakennuksia eri puolille Suomea.

Rakennuksia
-----------

* Hjertrud Paloheimon huvila Linnamäki, Tuusula. 1920-luvulla
* Karin koulu, Rauma. 1931
* Suojeluskuntain päällystökoulun päärakennus, Tuusula. 1934
* Varkauden kirkko, seurakuntatalo ja pappila. 1938
* Sisä-Suomen mielisairaalan hoitokoti, Suolahti (yhdessä I. ja M. Aaltosen kanssa)
* Hirsinen kesähuvila, Tampere, rakennus 1920-luvun alusta

Maalauksia
----------

* Varkauden kirkon ja pappilan seinämaalaukset 1938–1940

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Ounasjärvi** (pohjoissaameksi *Ovnnesjávri*) on järvi Enontekiöllä Kemijoen päävesistössä. Enontekiön kirkonkylä Hetta sijaitsee järven pohjoisrannalla. Järven itäpäästä alkaa Ounasjoki.

Järvi on kapea, noin 11 kilometrin pituinen länsi-itäsuuntainen vesiallas. Leveimmillään se on noin kilometrin levyinen. Järven pinta-ala on 6,93 neliökilometriä, ja sen rantaviivan pituus on 39,3 kilometriä. Sen tilavuus on 46 miljoonaa kuutiometriä eli 0,046 kuutiokilometriä. Keskisyvyys on 6,6 metriä ja suurin syvyys 31 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven keskivaiheilla Hetan eteläpuolella. Järven suurin saari on Hetan itäpuolella sijaitseva Karjalansaari (8 ha).

Ounasjärvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ylä-Ounasjoen valuma-alueen (65.6) Ounasjärven valuma-alueella (65.63), jonka Ounasjärven lähialueeseen (65.632) se kuuluu. Sen vedenpinnan korkeus on 287,1 mmpy. Järvi saa vetensä Muotkajärvestä, joka laskee sen länsipäähän Vajekoskea myöten. Muita järveen laskevia jokia ovat Närpistöjoki ja Suonttajoki. Ounasjärvi laskee sen itäpäästä lähtevää Ounasjokea pitkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ounasjärvi (65.632.1.001) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 10.2.2023.
2. 1 2 3  Ounasjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 10.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ounasjärvi** Wikimedia Commonsissa
**Ouonkoro** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bankassin piirissä Malissa. Se sijaitsee Souroun tasangolla 105 kilometriä Bankassista maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 22 700 asukasta (vuonna 2009).

Ouonkoron kunta rajoittuu pohjoisessa Bankassin piirin Sokouran ja koillisessa Bayen kuntiin sekä muualla Burkina Fasoon. Kunnassa sijaitsee Samorin metsäsavannialue. Itärajalla virtaa Mustan-Voltan sivujoki Sourou.

Kuntaan kuuluu 22 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, dogoneja, moseja, samoja, markoja, hausoja, boboja ja tuaregeja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu, seesami ja teehibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, kamelit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Ouonkorossa pidetään viikoittaiset markkinat.

Ouonkorosta on sadekaudella vaikeasti liikennöitävä tieyhteys Bankassiin. Palveluihin kuuluu joukko kouluja ja terveysasema.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 24.6.2015. (ranskaksi)
2. ↑  Mali - Cercle de Bankass - Région de Mopti: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 24.6.2015. (ranskaksi)
3. 1 2 3 4  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Ouenkoro 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 24.6.2015. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
Ounasloman mökki
Ounasloman mökki sisältä
Ounasloman vastaanottorakennus
**Ounasloma** on vuonna 1985 perustettu perheyritys, joka vuokraa mökkejä Enontekiön kirkonkylässä Hetassa. Mökkejä on 13 kappaletta ja ne ovat hirsirakenteisia.

Historia
--------

Ounasloma toimii jo neljännessä suoraan alenevassa polvessa. Matkailun juuret ovat Lapin vanhimmat ja alkavat jo vuodelta 1924, jolloin Anna Kreeta ja Fredrik Vuontisjärvi alkoivat majoittaa kodissaan matkailijoita ja perustivat Hetan Majatalon. Sotien jälkeen tehtiin ensimmäinen sukupolvenvaihdos. Kalle ja Maija Vuontisjärvi perustivat kestikievarin ja saivat Suomen viimeiset kestikievarioikeudet. Vuonna 1960 Kalle ja Maija Vuontisjärvi laajensivat majataloa ja perustivat leirintäalueen Närpistöjoen ja Ounasjärven väliin jäävälle hiekkakankaalle. Ensimmäinen mökki rakennettiin vuonna 1963, jolloin alkoi mökkien vuokraustoiminta. Vuonna 1985 tehtiin seuraava sukupolvenvaihdos ja nimi vaihtui Leirikentästä Ounaslomaksi. Ounasloman yrittäjäksi alkoi Maijan ja Kallen poika Alpo ja Hetan Majataloa jatkoi Alpon veli Matti. Ounasloman ensimmäinen hyvin varusteltu mökki eli huvila rakennettiin 1987. Näin telttailu väheni ja mökkien vuokraus yleistyi Ounaslomassa 80-luvulla. Nykyaikaiset huvilat rakennettiin vuosina 1987 ja 1997.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Lapin vanhin majoitusyritys, Suomen viimeisin kestikievari.  *Levin sanomat*, tammikuu-helmikuu 2008, s. 17.
4. ↑  Kolmannen polven matkailuyrittäjiä Hetassa.  *Lapin Kansa*, Kevät 1988.

Aiheesta muualla
----------------

* RTL2 Schau dich schlau! (Arkistoitu – Internet Archive) Saksa 2011
* 12.9.2004 Kaleva sivu 44
* 6.5.2000 Lapin Kansa sivu 5
* 27.4.2000 Iltalehti sivu 9