recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Digitaalinen skannaus alkuperäisestä vuoden 1939 julisteesta.
**Keep Calm and Carry On** (suom. *Pysykää rauhallisina ja jatkakaa*) oli Ison-Britannian hallituksen toisen maailmansodan alkuvaiheessa vuonna 1939 tilaama propagandajuliste, josta on 2000-luvulla tullut suosittu käyttökuva erilaisissa tuotteissa. Julisteessa on mainittu englanninkielinen lause suurilla valkoisilla kirjaimilla punaisella pohjalla ja ylhäällä kuva kuninkaallisesta kruunusta.

Juliste luotiin alun perin kansalaisten mielialojen kohottamiseen sen todennäköisen tilanteen varalta, että Britannian kaupungit kärsisivät mittavia tuhoja niihin kohdistettavissa ilmapommituksissa. Sen oli tarkoitus olla viimeisenä tiedotusministeriön suunnittelemassa kolmen siviiliväestölle suunnatun propagandajulisteen sarjassa ja sitä painettiin kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta. Kahdessa ensimmäisessä julisteessa luki "*Your Courage, Your Cheerfulness, Your Resolution Will Bring Us Victory*" ("Teidän rohkeutenne, teidän hyväntuulisuutenne ja teidän päättäväisyytenne tuovat meille voiton") ja "*Freedom Is In Peril – Defend It With All Your Might*" ("Vapaus on uhattuna – Puolustakaa sitä kaikin voimin"). Saksan ilmavoimat kuitenkin aloittivat Britannian kaupunkien ilmapommitukset vasta kesäkuussa 1940, joten syksyllä 1939 Britanniassa koettiin vain niin sanottu valesota. Tässä tilanteessa julisteet koettiin ärsyttäviksi, sillä ne loivat mielikuvan todellisuudesta vieraantuneista viranomaisista. Tästä syystä kolmannen julisteen jakelu peruttiin eikä se ehtinyt olla juuri missään julkisesti esillä, joten siitä ei juurikaan tiedetty vuosikymmeniin.

Juliste ponnahti kuuluisuuteen vuonna 2000, kun Pohjois-Englannin Alnwickissä toimivan Barter Books -nimisen kirjakaupan omistaja asetti yhden kappaleen näytteille liikkeeseensä ja alkoi myydä jäljennöksiä siitä. Julisteen ovat sittemmin uudelleenjulkaisseet useat kaupalliset tahot ja sen iskulause on nykyään käytössä monien erilaisten tavaroiden yhteydessä. Vain kahden alkuperäisen julisteen uskottiin säilyneen nykypäiviin asti, kunnes vuonna 2012 esiteltiin kokonaiset 15 alkuperäistä julistetta.

Julisteen ja sen viestin suosion sanotaan perustuvan siihen, että niiden on koettu kuvaavan brittiläisen kansanluonteen myönteistä piirrettä, kykyä pysyä tyynenä vastoinkäymisten edessä. Myös parodiat julisteesta ovat nykyään suosittuja. Suosittu on ollut esimerkiksi käänteinen versio "Freak Out and Quit" ("Seotkaa ja luovuttakaa").

Katso myös
----------

* Taistelu Britanniasta

Lähteet
-------

1. ↑  Keep Calm and Carry On Poster *iwmshop.org.uk*.  Arkistoitu 6.10.2011. Viitattu 11.3.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3  Philip Gooden & Peter Lewis: *The Word at War – World War Two in 100 phrases*, 128–130. Bloomsbury Publishing, Lontoo 2014.
3. ↑  KEEPCALM AND CARRY ON *wartimeposters.co.uk*.  Arkistoitu 2.4.2013. Viitattu 11.3.2013. (englanniksi)
**Patrick Hadley** (5. maaliskuuta 1899 Cambridge – 17. joulukuuta 1973 King's Lynn) oli brittiläinen säveltäjä.

Hadley palveli ensimmäisessä maailmansodassa, jonka loppuvaiheissa sai oikean alaraajan amputointiin johtaneen vamman. Hadleyn vanhempi veli kaatui sodassa. Hadley opiskeli aluksi Winchester Collegessa ja sodan jälkeen Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa. Hänen opettajiaan olivat Charles Wood ja Cyril Rootham. Hän sai musiikin kandidaatin arvon vuonna 1922 ja taiteiden maisterin arvon vuonna 1925. Hadley opetti sävellystä Royal College of Musicissa päästyään sen henkilökunnan jäseneksi vuonna 1925. Vuonna 1938 hän sai Gonville and Caius Collegen *Fellowshipin* ja aseman Cambridgen yliopiston luennoitsijana. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Boris Ordin sijaisena Cambridge University Music Societyn musiikillisena johtajana.

Hadley valittiin vuonna 1946 Cambridgen yliopiston musiikin professoriksi. Hän pysyi tässä asemassa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1962. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Raymond Leppard, David Lumsden ja Peter le Huray. Hadley vietti eläkepäiviä kotonaan Heachamissa. Hän sairasti yläruoansulatuskanavan syöpää ennen kuin kuoli 74-vuotiaana joulukuussa 1973.

Hadleyn musiikissa ilmenevät Frederick Deliuksen ja kansanmusiikin vaikutteet. Hän sai innoitusta myös Irlannin ja Norfolkin maisemista. Hadleyn teosten joukossa ovat baritonille, kuorolle ja orkesterille sävelletty, kansanlauluun pohjautuva *Symphonic Ballad – The Trees so High* sekä virsisävelmät *I Sing of a Maiden* ja *My Beloved Spake*. Ralph Vaughan Williamsin 70-vuotissyntymäpäivän kunniaksi Hadley sävelsi sävelrunon *One Morning in Spring*. Hän sävelsi myös kantaatit *The Hills* (1944), *Fen and Flood* ja *Connemara*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Patrick Hadley MusicWeb International


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Matti Sieppi** (29. marraskuuta 1872 Rovaniemi – 11. toukokuuta 1951 Rovaniemi) oli suomalainen maastohiihtäjä.*lähde?*

Kivitaipaleen kylästä kotoisin ollut Matti Sieppi lähti 13-vuotiaana rengiksi naapuritaloon. Ensimmäisen karhunsa hän ampui alle 20-vuotiaana. Hiihtouransa hän aloitti suorittaessaan asevelvollisuuttaan Oulun tarkka-ampujapataljoonassa vuosina 1896–1898. Vuonna 1897 hän voitti Oulun hiihdoissa 60 kilometrin matkan maailmanennätysaikaan 4.12,55. Toiseksi tullut Juho Aitamurto hävisi hänelle parikymmentä minuuttia. Sieppi sai voitostaan sadan markan rahapalkinnon ja kaksi viikkoa metsästyslomaa.

Talvella 1897 Sieppi hävisi Aitamurrolle Vaasassa 30 kilometrin hiihdossa mutta tuli toiseksi Oulussa 60 kilometrin hiihdossa Aitamurron jäädessä neljänneksi. Juho Ritola oli tällöin kilpailun voittaja. Sieppi kuului Oulun tarkka-ampujapataljoonan 3. komppanian jahtikomennuskuntaan ja osallistui sen mukana ilvesten ja karhujen metsästykseen. Siepin aktiivinen kilpailu-ura päättyi hänen lähtiessään sotaväestä, hän osallistui kuitenkin vielä muutamiin paikallisiin hiihtokilpailuihin.

Sieppi kilpaili viimeisen kerran Rovaniemellä Jyrhämän jäällä 1920-luvun alkupuolella pidetyissä hiihtokilpailuissa ja voitti 20 kilometrin hiihdon.

Lähteet
-------

1. 1 2  Matti Sieppi ja "maailmanrekordi" – Kivitaipaleen legendaarisen hiihtäjän ja karhunkaatajan syntymästä tulee 150 vuotta, Lapin Kansa 14.11.2022 (Tilaajille)
2. 1 2 3  Matti Siepin Oulussa saama palkinto maailmanennätyshiihdosta on vieläkin pankissa, Lapin Kansa, 1.4.1939, nro 38, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Oulun 4. tarkk'ampujapataljoonan jahtikomennuskunta maaliskuussa 1896, Suomen Kuvalehti, 15.01.1938, nro 2, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. 1 2  Jussi Kirjavainen : "Vanhanväen" suurhiihtäjä. Jefreitteri Matti Sieppi hiihti maailmanennätyksen ja sai kaksi viikkoa metsästyslomaa, Hakkapeliitta, 17.3.1936, nro 11, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Samuli Paulaharju : Ensimmäisiä hiihtomestareitamme, Suomen Urheilulehti, 4.12.1919, nro 48-50, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Oulun hiihdon 50-vuotisjuhlapäivä tänään, Aamulehti, 12.3.1939, nro 69, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Motorola 68060.
**Motorola 68060** on Motorolan valmistama 32-bittinen mikroprosessori, joka julkaistiin vuonna 1994. Prosessori on Motorola 68040:n seuraaja. 68060 on 68000-suoritinperheen tehokkain saatavissa oleva suoritin. Siihen voidaan viitata numerosarjalla *060*.

Mallista on myös halvemmat versiot:

* *68LC060*
* *68EC060*

68060 on superskalaarinen suoritin. Prosessorissa on matematiikkasuoritin (FPU) ja muistinhallintayksikkö (MMU), kaksi välimuistia (käskyille ja datalle erikseen) sekä haarautumisen välimuisti. 68060 sisältää haarautumisen ennakoinnin.

68060 ei ollut rakenteeltaan pelkästään uudelleensuunniteltu 68040, vaan se toi mukanaan paljon uusia ominaisuuksia 68000-suoritinperheeseen. 68060 on kellojaksoa kohden suoritettuihin käskyihin nähden 2–3 kertaa tehokkaampi kuin samalla kellotaajuudella toimiva 68040.

68060 oli Motorolan viimeinen kehitysaskel 68000-sarjassa, jonka jälkeen Motorola keskittyi PowerPC-arkkitehtuuriin. Sitä käytettiin jossain määrin tehokkaissa Amiga-koneissa ja näiden kiihdytinkorteissa. Videoeditointiin suunnattu DraCo käytti suoritinta. Suoritinta nähtiin myös muutamissa Atari ST -kloonikoneissa, mutta 68000-sarjan pitkäaikainen käyttäjä Apple oli siirtynyt jo Macintosh-koneissaan PowerPC-alustalle. 

68060:sta esiteltiin aluksi 50 megahertsin malli, joka oli valmistettu käyttäen Motorolan 0,6 µm:n valmistusprosessia. Muutamaa vuotta myöhemmin viivanleveyttä pienennettiin 0,42 µm:iin ja nopeudet nousivat 66 ja 75 megahertsiin. 0,42 µm:n valmistustekniikalla valmistetut komponentit olivat harvinaisia, koska Motorola keskittyi lähinnä PowerPC-projektiinsa.

68LC060
-------

Malli ilman integroitua matematiikkasuoritinta (FPU).

68EC060
-------

Malli ilman integroitua matematiikkasuoritinta (FPU) ja muistinhallintayksikköä (MMU).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anderson, A. John: *Foundations of computer technology*, s. 70. CRC Press, 1994. ISBN 978-0-412-59810-4. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. 1 2  Motorola 68060 processor family *cpu-world.com*. Viitattu 9.10.2022. (englanniksi)

Luettelo Motorolan valmistamista suorittimista

|  |  |
| --- | --- |
| 6800-sarja | 
* 6801
* 6802
* 6805
* 6809
	+ Hitachi 6309

 |
| Motorola 68000 -sarja | 
* 68000
* 68008
* 68010
* 68012
* 68020
* 68030
* 68040
* 68060

 |
| Matematiikkasuorittimet | 68881/68882 |
| Muistinhallintayksiköt | 
* 68451
* 68851

 |
| 88000-sarja | 
* 88100
* 88110

 |
| PowerPC-sarja | 
* PPC 6XX
* PPC 7XX
* PPC 7XXX

 |
| Digitaaliset signaaliprosessorit | 
* Motorola 56000
	+ 56001
	+ 56002
	+ 56004
* 56100
* 56300
* 56800
* 96002

 |
| Mikrokontrollerit | 
* Motorola 68300
	+ DragonBall
* PowerQUICC

 |
**Jorma Torkkeli** (1. maaliskuuta 1954 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija. 

Torkkeli on Oulun Kärppien kasvatti ja edustikin seuraa koko ikänsä. Ensimmäiset miesten ottelunsa Torkkeli pelasi Kärpissä kaudella 1974–1975 I-divisioonassa. Seuraavalla kaudella, 1975–1976, Torkkeli oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies. Kausi 1976–1977 kului vielä I-divisioonassa. Torkkeli pelasi I-divisioonassa yhteensä 98 ottelua ja teki niissä 67 tehopistettä.

Kärpät nousi jääkiekon SM-liigaan kaudeksi 1977–1978. Torkkeli oli Kärppien mukana kuusi kautta liigassa, voittaen kaudella 1979–1980 pronssia ja Kärppien ensimmäisen Suomen mestaruuden kaudella 1980–1981. SM-liigassa Torkkeli pelasi 170 ottelua ja teki niissä 65 tehopistettä. Pudotuspelejä Torkkeli pelasi 21 ja oli kaudella 1978–1979 liigakarsinnoissa pitämässä Kärppiä SM-liigassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kärpät - Stats- 1975/1976 *eliteprospects.com*. www.eliteprospects.com. Viitattu 23.9.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Jorma Torkkeli Player Profile *eliteprospects.com*. www.eliteprospects.com. Viitattu 22.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Vuorjoki, Jouko: 1981 mestaruus ei unohdu *kaleva.fi*.  25.2.2011. Kaleva Oy. Viitattu 23.9.2015.
**Ekhammarsjön** on pitkänomainen metsäjärvi Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 20,4 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 73 kilometriä länteen. Ekhammarsjön kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen.

Maantiede
---------

Ekhammarsjönin pituus kaakosta luoteeseen on 1,1 kilometriä. Järven pohjoisosa on eteläosaa leveämpi. Järven ainoa saari on noin 25 aaria laaja nimetön saari. Rannoilla ei ole lainkaan rakennuskantaa. Ekhammarsjöniin virtaa laskuoja pohjoisesta. Järven luoteisrannalta lähtee laskuoja länteen Mörkbäckeniin, joka virtaa lounaaseen Finnsjöniin (25,9 metriä mpy). Ekhammarsjönin ja Finnsjönin välinen lyhin etäisyys on alle 400 metriä.

Ekhammarsjön (82.002.1.017) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Määrjärvi, Degersjön, Seljänalanen, Simijärvi, Brunkom träsk ja Bastsjö. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ekhammarsjön, vakavesi, Raasepori
2. 1 2 3  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 29.3.2022.
3. ↑  Ekhammarsjön. Järviwiki. Viitattu 29.3.2022.
4. ↑  Fiskars ån valuma-alue (82.002). Järviwiki. Viitattu 29.3.2022.
Portlandsementtisäkkejä.
**Portlandsementti** on yleisin sementtityyppi. Sitä valmistetaan hienoksi jauhetusta Portlandklinkkeristä, johon on lisätty sitoutumisen säätöä varten kipsiä.

Historia
--------

Portlandsementin nimi tulee siitä, että se muistuttaa portlandkiveä, jota louhittiin Portlandin saarella Dorsetissa Englannissa. Vuonna 1824 englantilainen Joseph Aspdin patentoi portlandsementin valmistuksen. Nykyisen tyyppisen portlandsementin valmistuksen voidaan katsoa alkaneen vasta vuonna 1843, kun niin ikään englantilainen Isaac Johnson paransi Aspdinin menetelmää polttamalla raaka-aineseoksen sintrauslämpötilaan asti. Kolmas portlandsementin valmistuksen yleistymiseen vaikuttanut englantilainen oli Frederick Ransome, joka vuonna 1885 patentoi raaka-aineseoksen polttamisen kiertouunissa. Tämä uusi valmistustekniikka paransi sementin laatua ja alensi merkittävästi kustannuksia. Menetelmä kehittyi nopeasti, ja 1900-luvun alussa kiertouuneja alettiin valmistaa teollisesti.

### Portlandsementin valmistus Suomessa

Vuonna 1869 aloitettiin Saviolla sementin valmistus. Vuosituotanto oli vain 4000 tonnia vuodessa, ja tehdas joutui lopettamaan 1894 huonon menekin vuoksi. Vanhimmat yhä toiminnassa olevat tehtaat ovat Finnsementin omistamat Paraisten sementtitehdas (1914) ja Lappeenrannan sementtitehdas (1938). Sementtiä on valmistettu myös Virkkalassa 1919–1994 ja Kolarissa 1968–1989.

Lähteet
-------

1. ↑  "221 Sementti", *Rakennustekniikan käsikirja 2: Rakennusaineet ja -tarvikkeet*. Suomenkielisen laitoksen pohjana on ollut 1968 ilmestynyt uusittu laitos teoksesta BYGG, Hyvuddel 2. Materiallära. Helsinki: Tammi, 1970.
2. 1 2  Suomalainen sementti (PDF) (Sementin historia) Finnsementti Oy.  Arkistoitu 2.12.2008. Viitattu 25.6.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Finnsementti Oy
**John Carroll Lynch** (s. 1. elokuuta 1963 Boulder, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Boulderissa Coloradossa, mutta muutti pian Denveriin. Hän valmistui 1980-luvun lopulla Amerikan katolisen yliopiston teatterikoulutusohjelmasta B.F.A.-tutkinnon kera. Lynch on näytellyt muun muassa elokuvissa *Fargo*, *Tulivuori*, *Face/Off – kahdet kasvot*, *The Fan – pelko iskee*, *Salasana: Mercury*, *Riskirajoilla*, *Kadotettu rakkaus*, *Puhallettu 60 sekunnissa*, *Kiltti tyttö*, *Live from Baghdad*, *Gothika*, *Zodiac*, *Kaikki mitä kadotimme* ja *The Founder*. Hän on esiintynyt urallaan enimmäkseen sivuosarooleissa. Lisäksi Lynch on näytellyt televisiosarjoissa.

Yksityiselämä
-------------

Lynch on naimisissa Brenda Wehlen kanssa. Pari on pitänyt yhtä vuodesta 1997.

Aiheesta muualla
----------------

* John Carroll Lynch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* John Carroll Lynch Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Laura Orgué (45) ja Britta Johansson Norgren (22)
**Laura Orgué** (s. 11. syyskuuta 1986 Barcelona) on espanjalainen maastohiihtäjä.

Orgué kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Aostanlaaksossa joulukuussa 2006 sijoittuen 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 68:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2008 Otepään perinteisen hiihtotavan kilpailussa, jossa hän sijoittui 30:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 17:nneksi Szklarska Poręban 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2014.

Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Orgué sijoittui 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 28:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän ei sijoittunut 30 parhaan joukkoon. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui sekä 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa että30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 29:nneksi. Orgué on kilpaillut kolmissa olympialaisissa. Torinon olympialaisissa 2006 hän saavutti kaksi 63:tta sijoitusta ja Vancouverin olympialaisissa hän oli parhaimmillaan 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 27:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui parhaimmillaan 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenenneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laura Orgué Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Nicholas Fiore** (14. helmikuuta 1918 Port Coquitlam – 18. maaliskuuta 1979 London) oli kanadalainen huilisti.

Fiore aloitti musiikin opiskelun isänsä, Pasquale Fioren johdolla. Pasquale oli amatöörimuusikko, joka opetti myös viulun- ja pianonsoittoa. Nicholas muodosti sisarustensa kanssa Fiore-kvintetin, joka esiintyi 1930-luvun puolessavälissä Vancouverin kirkoissa ja radiossa. Hänestä tuli vuonna 1939 Vancouverin sinfoniaorkesterin ensihuilisti. Noihin aikoihin hän opiskeli neljänä kesänä Mainessa William Kincaldin johdolla. Vuosina 1966 ja 1967 hän esiintyi Marlboron festivaalilla, jossa hän sai vuosina 1966–1969 valmennusta Marcel Moyselta.

Vuosina 1952–1978 Fiore toimi Toronton sinfoniaorkesterin ensihuilistina, ja vuosina 1962–1975 hän oli Toronton puhallinkvintetin (sittemmin Toronto Windsin) jäsen. Hän opetti vuosina 1953–1978 Toronton ja vuosina 1978–1979 Länsi-Ontarion yliopistossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Robert Aitken, Suzanne Shulman ja Douglas Stewart.

Fiore kantaesitti John Weinzweigin ensimmäisen divertimenton vuonna 1946 ja Harry Somersin teoksen *12 miniatyyriä* 2. helmikuuta 1964. Hän levytti muiden muassa Gustav Holstin, Kent Kennanin, Lucio Agostinin ja Norma Beecroftin teoksia. Hän myös soitti folklaulaja Emma Caslorin levyillä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Canadian Encyclopedia: Nicholas Fiore


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
**Laura Quilter** on yhdysvaltalainen asianajaja, kirjastonhoitaja, luennoitsija ja kirjoittaja. Hän on tunnettu feministisen science fictionin puolestapuhujana.

Quilter valmistui kirjasto- ja informaatiotieteen maisteriksi Kentuckyn yliopistosta (M.Sc. 1993) ja lakitieteen tohtoriksi (JD) Kalifornian yliopistosta (Berkeley) vuonna 2003.

Sittemmin Quilter on perehtynyt muun muassa tieteiskirjallisuuteen. Vuonna 1994 Quilter perusti verkkosivuston, *Feministinen SF, fantasia ja Utopian*.*lähde?*

Vuonna 2022 Quilter työskenteli luennoitsijana ja kirjastonhoitajana Massachusettsin yliopiston Amherstin kampuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laura Quilter University of Massachusetts, Amherst, umass.edu. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Biography Laura Quilter, lquilter.net. Viitattu 9.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laura Quilter: Brief Resumé (englanniksi) (lquilter.net)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Laura Quilter
**Nicholas Aylward Vigors** (1785 – 26. lokakuuta 1840) oli irlantilainen eläintieteilijä ja poliitikko.

Vigors syntyi Old Leighlinissä, Carlow’n kreivikunnassa. Hän opiskeli Trinity Collegessa Oxfordissa. Hän palveli Wellingtonin armeijassa 1809–1811 ja oli mukana sotimassa Napoleonin joukkoja vastaan Iberian niemimaalla, missä hän haavoittui vakavasti. Palattuaan Oxfordiin hän väitteli siellä 1817 (BA) ja 1818 (MA).

Vigors oli yksi Lontoon eläintieteellisen seuran perustajajäsenistä 1826, ja seuran ensimmäinen sihteeri vuoteen 1833 saakka, jolloin hän perusti Royal Entomological Society of Londonin. Hän oli Linnean Societyn ja Royal Societyn jäsen. Hän julkaisi noin 40 tieteellistä artikkelia, pääasiassa lintutiedettä käsitteleviä. Hän myös toimitti tekstiosuuden John Gouldin teokseen *A Century of Birds from the Himalaya Mountains (1830–32).*

Vigors nimesi joitakin lintulajeja, muun muassa mustakulmatikan.

Politiikassa Vigors peri isänsä aseman vuonna 1828. Hän oli Irlannin Carlow’n vaalipiirin edustaja Britannian parlamentissa vuodesta 1832 kuolemaansa saakka.

Lähteet
-------

* bluemacaws

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Laura Liisa Pyrrö** (s. 21. heinäkuuta 1978 Luumäki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Henkilöhistoria
---------------

Pyrrö syntyi erikoislääkäri Ilkka Pyrrön ja musiikin ja filosofian maisteri Katriina Pyrrön perheeseen. Hän suoritti yhdysvaltalaisen ylioppilastutkinnon 1996 ja tuli ylioppilaaksi Suomessa 1998. Pyrrö valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksesta vuonna 2007, suorittaen kaikki laulututkintonsa erinomaisin arvosanoin. Hänen opettajinaan ovat toimineet mm. Liisa Linko-Malmio, Ritva Auvinen, Elizabeth Norberg-Schulz ja Marjut Hannula; mestarikursseista mainittakoon Gundula Janowitz, Helena Döse ja Udo Reinemann. Kaudella 2006-2007 Pyrrö osallistui kansainväliselle liedin mestariluokalle Conservatorium van Amsterdamissa Hollannissa. Pyrrö kuuluu vuonna 2011 perustetun Ooppera Artico ry:n perustajajäseniin ja toimii yhdistyksen puheenjohtajana.

Ura
---

Pyrrö on esiintynyt mm. Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Opera Cava -festivaaleilla sekä ulkomailla Dalhallan oopperafestivaaleilla Ruotsissa ja Brasovin oopperassa Romaniassa. Hänen roolejaan ovat olleet mm. Mozartin *Taikahuilun* Pamina, Bizet’n *Carmenin* Micaela, Straussin *Lepakon* Rosalinde, Janácekin *Ovelan ketun* Kettu ja Poulencin monologiooppera *La Voix humaine*. Jukka Linkolan *Hallin Janne* -oopperan kantaesityksessä Pyrrö lauloi naispääroolin Santran.

Pyrrön repertuaariin kuuluu oopperan lisäksi liediä, operettia, kirkkomusiikkia, modernia ja barokin ajan musiikkia sekä klassista musikaalia. Pyrrö on myös esiintynyt musiikkiteatterirooleissa mm. Helsingin Kaupunginteatterissa ja Teatteri Imatrassa. Esitetyistä kirkollisista teoksista mainittakoon Bachin kantaatti *Jauchzet Gott in allen Landen* ja *Johannespassio*, Rossinin ja Pergolesin *Stabat Materit* sekä Mozartin c-mollimessu ja motetti *Exsultate, jubilate*.

Pyrrö on esiintynyt useimpien Suomen kaupunginorkestereiden solistina ja kotimaan lisäksi konsertoinut mm. Ruotsissa, Virossa, Venäjällä, Hollannissa, Unkarissa, Islannissa ja Yhdysvalloissa. Syksyllä 2010 Nova Records julkaisi Pyrrön levyn Oskar Merikannon yksinlauluista. Pyrrö osallistui 2014 musiikkikilpailuun  *Tähdet, tähdet*, jossa hän esitti eri musiikkigenrejä aina Rap-musiikista oopperaan ja heavyrokkiin.

Vuonna 2002 Pyrrö voitti ensimmäisen palkinnon Timo Mustakallio -laulukilpailussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Laura Pyrrö | Kansainvälinen Mirjam Helin -laulukilpailu *www.mirjamhelin.fi*. Viitattu 30.7.2017. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 791. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
3. ↑  "Äiti ja täti ovat olleet esikuviani" *Helsingin Sanomat*.  30.7.2002. Viitattu 30.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Laura Pyrrön kotisivut

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Parpariotai** (m.kreik. Παρπαριώται, *Parpariōtai*; lat. *Parpariotae*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle Aydınin maakunnan Didimiä.

Parpariotain historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Parpariotai kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 451/450–440/439 eaa.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Parpariōtēs* (Παρπαριώτης).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "921 Parpariotai", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
**Paronaxían hiippakunta** (kreik. Ιερά Μητρόπολη Παροναξίας, *Ierá Mitrópoli Paronaxías*) on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu Kreikan kirkkoon.

Hiippakunta käsittää Náxoksen, Pároksen ja Antíparoksen saaret. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Náxoksen kaupungisssa sijaitseva Elävöittävän lähteen katedraali.

Historia
--------

Náxoksen ja Pároksen hiippakunnat olivat alun perin erilliset. Ne juontavat juurensa evankelista Johannes Teologin ja Smyrnan piispan Polykarpoksen suorittamaan lähetystyöhön. Hiippakunnat kuuluivat vuoteen 1083 saakka Ródoksen metropoliittakunnan alaisuuteen. Tämän jälkeen ne ovat muodostaneet yhden Paronaxían hiippakunnan.

Seurakunnat ja kirkot
---------------------

Hiippakunnassa on 44 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Sen lisäksi sen alueella on 206 muuta kirkkoa, 570 sivukappelia, 18 hautausmaakirkkoa, 20 luostarikirkkoa ja 9 metokhionia.

Luostarit ja pyhiinvaellukset
-----------------------------

Náxoksella toimivat Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari eli Faneroménin luostari (*Moní Faneroménis Koimíseos tis Theotókou*) ja Pyhän Johannes Khrysostomoksen luostari (*Moní Agíou Ioánnou tou Chrysostómou*). Merkittävimmät pyhiinvaelluskohteet ovat Neitsyt Maria Argokoiliótissan kirkko (*Panagía Argokoiliótissa* eli *Zoodóchos Pigí*) Náxoksella ja Neitsyt Maria Ekatontapylianín kirkko (*Panagía Ekatontapyliańi*) Pároksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Μητροπολίτες έως το 1537 *Ιερά Μητρόπολη Παροναξίας*.  Arkistoitu 10.8.2020. Viitattu 1.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Ιερά Μητρόπολη Παροναξίας. Hiippakunnan verkkosivut. (kreikaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: el:Ιερά Μητρόπολις Παροναξίας
**Kfar Rosh Hanikra** on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella lähellä Libanonin rajaa. Paikka tunnetaan etenkin Rosh Hanikran luolista. Kibbutsin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 365.

Maantiede
---------

Rosh Hanikran luolia.
Kfar Rosh Hanikra sijaitsee Israelin pohjoisosassa Akkon tasangolla Israelin Libanonin vastaisen rajan tuntumassa Rosh Hanikran-Hanitahin harjanteen rinteellä.

Kibbutsin vieressä sijaitsevat aaltojen, sadevesien ja maanjäristysten muovaamat Rosh Hanikran luolat.

Historia
--------

Nimi Rosh Hanikra on johdettu paikan arabiankielisestä nimestä Ras al-Naqura. Nykyisen Kfar Rosh Hanikran aluetta asuttivat aikanaan kanaanilaiset. Aikanaan alueella sijaitsi kivilouhoksia, joilta vietiin kiviä rakennustarpeiksi muihin rannikon asutuskeskuksiin. Kivilouhoksia käytettiin myös suolan keruuseen merivedestä. Alueella sijaitsevaa rannikkotietä käyttivät puolestaan monet alueella liikkuneet armeijat. Ristiretkeläiset linnoittivat viereisen Achzivin reittiä puolustaakseen. Britit valtasivat alueen Osmanien valtakunnalta ensimmäisessä maailmansodassa. Harjanteen läpi louhittiin tuolloin rautatie Haifasta Tripoliin.

Kfar Rosh Hanikran kibbutsi perustettiin vuonna 1949. Paikalliset harjoittivat maanviljelyä ja vieressä sijaitsi rajan yhteyteen perustettu poliisiasema. Kibbuttsiin perustettiin myös lomakeskus ja kylpylä, sekä Israelin poliisin lomakeskus. Rosh Hanikran harjanteelta alas luolille kulkee nykyisin köysirata.

Väestö
------

Kfar Rosh Hanikran asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 365. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 491 ja vuonna 1969 318.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 63. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  At the site *Rosh Hanikra*. Viitattu 23.12.2019. (englanniksi)
3. ↑  History – The Phoenicians – The Mandatory Period Train Tunnel *Rosh Hanikra*. Viitattu 23.12.2019. (englanniksi)
4. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Rosh Haniqra) Central Bureau of Statistics. Viitattu 23.12.2019. (englanniksi)
**Kfar Uriyya** on mošav Jerusalemin hallintoalueella Israelissa. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 924.

Maantiede
---------

Ensimmäisten siirtolaisten asuttama rakennus.
Kfar Uriyya sijaitsee Israelissa noin 10 kilometrin päässä Bet Shemeshin kaupungista luoteeseen.

Historia
--------

Kfar Uriyyan nykyinen nimi on juonnettu arabialaisesta nimestä *Kafuriyya*, joka itsessään on johdettu "leijonan luolaa" tarkoittavasta heprean kielisestä termistä *Kefar Aryeh*. Lähellä sijaitsi myös arabiankielinen paikka *Khirbat al-Assad*. eli samoin leijonan luola. Alueella on muinaisten hautojen ja rakennusen jäänteitä.

Nykyinen Kfar Uriyya ostettiin vuonna 1909 ja paikanpäälle tuli maanviljelijöitä vuonna 1912. Hyvien vedenlähteiden ja kulkureittien puute hidasti kuitenkin merkittävästi paikan kehittymistä. Se hylättiin kokonaan arabien kapinoidessa vuoden 1929 levottomuuksien aikana.

Vuonna 1943 paikalle muutti joitakin Kurdistanin juutalaisia, jotka olivat aiemmin toimineet kiviseppinä Jerusalemissa. Paikka tyhjeni jälleen, kun sen asukkaat evakuoitiin Israelin itsenäisyyssodan aikana. Vuonna 1949 aukesi Bulgarian juutalaisten perustama mošav. Tuolloin oli rakennettu viimein myös maantieyhteys Jerusalemiin ja 1950-luvulla löydettiin myös suuret pohjavesiesiintymät.

Väestö
------

Kfar Uriyyan asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 924. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 416 ja vuonna 1968 255.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 65. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kefar Uriyya) Central Bureau of Statistics. Viitattu 28.7.2020. (englanniksi)
**Keltaotsaseppä** (*Pogoniulus chrysoconus*) on pieni tikkalintu.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 11–12 cm ja sen paino on 8–20 grammaa. Keltaotsaseppä on pikkuseppien yhdeksänlajisen suvun pienimpiä edustajia. Lajin höyhenpuku on alapuolelta keltainen ja päältä kirjava. Pää on musta-valkoviiruinen ja otsassa on kellanoranssi täplä. Nokka on lyhyehkö ja tukeva. Koiras ja naaras ovat samannäköisiä. Nuorella linnulla ei ole pään keltaista täplää.

Keltaotsaseppä huutelee nopeita ja pitkiä *tink-tink*-sarjoja oksalla istuen. Ruokaillessaan puissa laji on ketterä ja vauhdikas, kiipeillen välillä pitkin runkoa, välillä räpytellen oksistossa.

Jotkut tutkijat pitävät keltaotsaseppää samana lajina kuin eteläisempää punaotsaseppää (*P. pusillus*).

Esiintyminen
------------

Keltaotsaseppää tavataan Afrikassa Saharan eteläpuolelta aina Etelä-Afrikan pohjoisosiin saakka. Levinneisyys ei kuitenkaan ole aivan yhtenäinen. Lajin kanta on elinvoimainen, sillä se on paikoin yleinen lähes kymmenen miljoonan neliökilometrin esiintymisalueella. Laji on paikkalintu.

Elinympäristö
-------------

Lajin tyypillistä elinympäristöä ovat kuivat avoimet metsät ja savannit. Sitä ei ilmeisesti tavata sademetsissä.

Lisääntyminen
-------------

Keltaotsasepän pesä on puun- tai kannonkolossa. Valkoisia munia on kaksi tai kolme. Haudonta kestää noin 12 päivää ja poikaset lähtevät pesästä kolmiviikkoisina. Laji voi pesiä ympäri vuoden ja sillä voi olla vuodessa kolmesta neljään pesyettä.

Ravinto
-------

Lajin pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset ja muut selkärangattomat sekä pienet hedelmät ja marjat. Se levittää tehokkaasti hedelmäpuiden siemeniä ulosteidensa mukana.

Lähteet
-------

* Harrison, Colin & Greensmith, Alan 2002: Koko maailman linnut. – WSOY. Helsinki.
* Alderton, David & Barrett, Peter 2006: Birds of the World. – Southwater. Kiina.
* jrank
* Kuvia

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Pogoniulus chrysoconus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.6.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q592146
* Wikispecies: Pogoniulus chrysoconus
* ADW: Pogoniulus\_chrysoconus
* Avibase: 2F4678213A9F0285
* BirdLife: 22681774
* CoL: 784KY
* BOW: yeftin1
* eBird: yeftin1
* EoL: 1177714
* Euring: 34350
* GBIF: 2478907
* iNaturalist: 117062
* IRMNG: 10718788
* ITIS: 554209
* IUCN: 22681774
* NCBI: 240722
* Xeno-canto: Pogoniulus-chrysoconus

 |

 |
**Radio Lokki** oli Kotkassa vuosina 1987–1993 toiminut paikallisradio. Aseman toimilupayhtiö oli Kymenlaakson Radio Oy, jonka omistajiin kuuluivat Eteenpäin, Anjalankosken Sanomat, Kymen Sanomat sekä Etelä-Suomi. Aseman taajuus oli 87,7 MHz. Radio Lokin päätoimittaja oli Tapio Blinnikka kesäkuuhun 1990 saakka ja sen jälkeen Ulla-Maija Sievinen (myöhemmin von Hertzen).

Historia
--------

Yleisradio aloitti maakuntaradiotoiminnan Kymenlaaksossa vuonna 1989 nimellä Kymenlaakson Radio, jolloin nimestä syntyi kiistaa Kymenlaakson Radio Oy:n kanssa, joka sai kuitenkin pitää nimensä, koska lähetystoiminta tapahtui Radio Lokin nimellä. Vuonna 1990 radiossa työskenteli päätoimittajan lisäksi viisi vakituista toimittajaa sekä avustajina muun muassa Jari Nenonen ja Ari Ismälä. Vuonna 1991 Radio Lokin kuuluvuusalue laajeni Haminaan, jossa aloitettiin lähetykset taajuudella 94,4 MHz. Asema alkoi lähettää myös ympärivuorokautista ohjelmaa.

1990-luvun alun laman seurauksena radion mainostulot vähenivät ja Kymenlaakson Radio Oy ajautui konkurssiin vuonna 1993. Omistajina olivat tällöin Suomen Viestintärahoitus, Haminan Lehtimedia ja Eteenpäin. Konkurssin jälkeen Etelä-Kymenlaakson paikallisradiolupa myönnettiin Kymenlaakson Sähköiset Viestimet Oy:lle, jonka taustalla oli kotkalaisia yrittäjiä ja Radio Lokin entistä henkilökuntaa. Yhtiö aloitti lähetykset vuonna 1993 nimellä Radio Albatrossi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Otto Metsähukala: Osa 1: Lokki pyrähti lentoon rauhalliseen tahtiin *www.mediamonitori.fi*.  19.04.2006. Viitattu 25.1.2012.
**Keltapetoyökkönen** (*Cosmia trapezina*) on melko yleinen tarhayökkösiin kuuluva perhonen ja yksi harvoista pedoista perhoslajeissa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Keskikokoinen yökköslaji, jonka yleisväri vaihtelee vaalean kellertävästä voimakkaan ruskeaan. Siiven poikkiviivat ovat yleensä hyvin näkyvissä, ja niiden välinen alue on muuta siipeä tummempi. Keskivarjo on himmeä. Munuaistäplä saattaa olla ympäristöään vaaleampi, ja sen takareunassa on helposti erottuva, tumma täplä. Siiven ulkoreunassa on rivi tummia nuolitäpliä. Takasiivet ovat harmaat, joskus reunastaan vaaleankeltaiset. Levätessään perhonen pitää siipiään kattomaisesti ruumiin sivuilla. Siipiväli on 22–33 mm.

Kulmayökkönen (*Enargia paleacea*) on väritykseltään samanlainen kuin keltapetoyökkönen, mutta se on hieman kookkaampi.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Suomessa petoyökköstä tavataan Etelä-Lappiin asti. Laji lentää heinäkuun lopulta syyskuulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Aikuiset perhoset elävät kukkien medellä. Ne lentävät sekä valolle, että sokeripitoisten syöttien luokse. Munat talvehtivat.

Ravintokasvi
------------

Toukka on polyfagi, jonka ravinnoksi kelpaavat monet lehtipuut. Kasviravinnon lisäksi toukka syö myös muita toukkia sekä omia lajikumppaneitaan.

Toukka.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Keltapetoyökkönen – *Cosmia trapezina* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q608077
* Wikispecies: Cosmia trapezina
* BioLib: 53877
* BOLD: 196806
* EoL: 525453
* EPPO: CALYTR
* EUNIS: 310513
* Fauna Europaea: 447829
* Fauna Europaea (new): 114e472f-61d6-4b35-ad45-c4752f0d0a8f
* GBIF: 1769566
* iNaturalist: 324215
* IRMNG: 10786812
* LepIndex: 264745
* LoB: 5102
* NBN: NBNSYS0000006414
* NCBI: 116126

 |

 |
**rm** on Unix-ohjelma tiedostojen ja hakemistopuiden poistoon. Rm poistaa viittauksen tiedostoon (oikeammin inodeen) hakemistopuusta ja viittausten määrän pudotessa nollaan tiedoston tila vapautetaan.

Käyttö
------

### valitsimet

* -f , pakottaa poistamaan ilman käyttäjän vahvistusta tiedostot, joista on poistettu kirjoitusoikeus eikä myöskään huomauta virheellisistä tiedostonimistä tms.
* -r , poistetaan rekursiivisesti myös alihakemistot ja niiden sisällöt, jos mahdollista
* -i , kysytään käyttäjältä vahvistus jokaisen poistettavan tiedoston kohdalla
* -v , ilman tätä valitsinta rm toimii "äänettömästi" kuten useimmat Unix-komennot. Valitsimella saadaan oletustulostusvirtaan selostus, mitä tapahtuu.

#### Esimerkkejä

Tiedostojen a0.out ja a1.out poisto: 

```
rm a0.out a1.out

```

Ongelmatapaukset
----------------

### Tiedostonimet

Joskus tiedoston nimi saattaa alkaa esimerkiksi kontrollimerkillä tai "-":lla jolloin rm:n käyttö vaikeutuu. Tällöin kannattaa yrittää hyödyntää komentotulkin tukea säännöllisille lausekkeille ja -i valitsinta, joskin helpommin tällaisten tiedostojen poisto onnistunee esimerkiksi GNU Emacs:n hakemistoa käsittelevässä tilassa

Esimerkki, tiedoston -a.out poisto: 

```
rm ./-a.out

```
**Piran** (ital. *Pirano*) on kaupunki Slovenian lounaisosassa Adrianmeren rannikolla Piraninlahdella. Piranin kunnassa asui vuoden 2020 arvion mukaan 17 676 asukasta. Kunnan pinta-ala on 44,6 neliökilometriä. Itse kaupungin pinta-ala on 0,7 neliökilometriä, ja vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 3 730 asukasta. Piranin kunta on kaksikielinen (sloveeni ja italia). Se rajoittuu etelässä Kroatiaan, pohjoisessa mereen ja idässä Izolaan ja Koperiin.

Piranin vanhakaupunki, joka sijaitsee Piranin niemen nokassa, muistuttaa suurta ulkoilmamuseota keskiaikaisen arkkitehtuurinsa ja rikkaan kulttuuriperintönsä ansiosta. Piran on yksi Slovenian tärkeimmistä turistikohteista ja Portorožin rantalomakohde sijaitsee kunnan alueella. 

Piran on säveltäjä-viulisti Giuseppe Tartinin syntymäpaikka. Hänellä on ollut kaupungille suuri merkitys, ja Piranin keskusaukio Tartinijev trg eli Piazza Tartini onkin nimetty hänen mukaansa. Tartinin 200-vuotissyntymäpäivää juhlistamaan kaupunki rakennutti suuren patsaan hänen kunniakseen – patsas saatiin paikoilleen vuonna 1896. Nykyään se hallitsee keskusaukiota Pyhän Yrjön katedraalin edessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Piran *citypopulation.de*. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
2. ↑  Torsti, Pilvi: *Sankarimatkailija Adrianmeren rannikolla*, s. 81. Like, 2007. ISBN 978-952-01-0049-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piran** Wikimedia Commonsissa

* Virallinen kotisivu
**Piquerismi** tai **picquerismi** (johdettu ranskankielisestä sanasta *piquer* = pistää) on parafilia ja eräs sadomasokismin muoto jossa henkilö saa seksuaalista tyydytystä ja kiihottumista lävistämällä tai silpomalla toisen ihmisen ruumista terävillä esineillä tai veitsillä.

Piquerismi voi myös kohdistua itseensä jolloin henkilö kiihottuu pistämällä tai puukottamalla itseään.

Piqueristinen silpominen ja pistäminen kohdistuu yleensä rintoihin, pakaroihin tai lantion seudulle ja genitaalialueisiin.

Kuuluisia piqueristeja
----------------------

### Viiltäjä-Jack

Tohtori Robert D. Keppel ja hänen tutkijakollegansa löysivät vuoden 1888 Lontoolaisen sarjamurhaajan: Viiltäjä-Jackin tapausta tutkiessaan hänen jättämissään uhreissa tyypillisiä piqueristisen käyttäytymisen piirteitä. Viiltäjä-Jack oli muun muassa puukottanut ja viillellyt uhreihinsa syviä viiltoja rintojen, kaulan ja lantion alueille, sekä poistanut näiltä sisäelimiä.

### Albert Fish

Albert Fishin pidätyskuva vuodelta 1903.
Pahamaineinen yhdysvaltalainen sarjamurhaaja Albert Fish harjoitti usein piqueristisia rituaaleja uhrejaan, ja myös itseään kohtaan. Vangittaessa Grace Buddin murhasta Fish kertoi upottaneensa sukupuolielintensä alueelle useita neuloja, metallisia piikkejä ja nauloja.

Röntgenkuvat paljastivat, että Fish oli työntänyt lantionsa alueelle 29 metallista piikkiä. Ollessaan vangittuna hän jatkoi edelleen itsensä vahingoittamista muun muassa teroittamalla ruoastaan saaman kananluun ja upottamalla sen lantionsa seudulle.

### Andrei Tšikatilo

Sarjamurhaaja Andrei Tšikatilon on päätelty kärsineen piquerismista: hän sai seksuaalisen tyydytyksen ja myös ejakuloi puukottaessaan uhrejaan.

Piquerismi populaarikulttuurissa
--------------------------------

Vuonna 2001 julkaistussa Kova laki –sarjan jaksossa "Pique", piquerismia harjoittanut mies piikitti itselleen tuntemattomia naisia julkisilla paikoilla hattuneuloilla pakaroihin. Jaksossa pahoinpitelijä päätyi lopulta murhaamaan äitinsä puukottamalla tätä veitsellä, tavalla joka myös viittasi piquerismiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Röntgenkuva Albert Fishin lantiosta ja genitaalialueesta, kuvassa näkyy Fishin itseensä upottamat neulat (Arkistoitu – Internet Archive)

Lähteet
-------

1. 1 2  Albert Fish: In Sin He Found Salvation
2. ↑
3. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kinnarps** on Euroopan suurin toimistokalusteiden ja julkisten tilojen sisustusratkaisujen kokonaistoimittaja. Yhtiö myy tuotteitaan 40 maassa ja sillä on n. 200 myyntinäyttelyä. Kinnarpsilla on kaiken kaikkiaan kuusi tuotantolaitosta Ruotsissa. Tuotantoa ja kokoonpanoa suoritetaan tuotantolaitoksissa seuraavilla paikkakunnilla: Kinnarp, Jönköping, Skillingaryd, Vinslöv ja Tranås (2 kpl). Suurin näistä on Kinnarpin tehdas. Konsernilla on noin 1900 työntekijää. Konsernin johto ja konsernitoiminnot ovat sijoittuneet Ruotsin Kinnarpiin. Kinnarps-konsernin tuotemerkkejä ovat Kinnarps, Drabert, Martin Stoll, Materia, Skandiform ja NC Nordic Care. Konsernin liikevaihto oli tilikaudella 2019/2020 noin 347 miljoonaa euroa.

Kinnarps Suomessa
-----------------

**Kinnarps Oy** on vuonna 1990 perustettu suomalainen perheyritys, joka myy ja markkinoi toimisto- ja julkitilojen sisustusratkaisuja ja -palveluita Suomessa. Yhtiön myyntinäyttelyt sijaitsevat Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Myyntiverkostoon kuuluu lisäksi joukko valtuutettuja jälleenmyyjiä.

Suomessa tuotevalikoima muodostuu pääosin Kinnarps-konserniin kuuluvien yritysten kalusteista, jotka ovat saaneet useita arvostettuja design-palkintoja, kuten Red Dot Award. Laajasta mallistosta löytyy ratkaisut toimistoihin, oppimisympäristöihin ja hoivakohteisiin. Yritys tarjoaa myös laajan palvelukokonaisuuden työympäristön muutokseen.

Kinnarps Oy:n sisustustalo ja pääkonttori sijaitsevat Helsingissä, ja yrityksellä on logistiikkakeskus Keravalla.

Lähteet
-------

* Kinnarps Oy:n kotisivut
* Kinnarps-konsernin kansainväliset kotisivut

### Viitteet

1. 1 2  Company Facts (Arkistoitu – Internet Archive), Kinnarps. Viitattu 7.8.2018.
2. ↑  FEMB
3. ↑  About Kinnarps-osio Kinnarps-konsernin kotisivuilla
4. ↑  Perheyritysmerkki *www.perheyritys.fi*.  Arkistoitu 29.12.2016. Viitattu 28.12.2016.
5. ↑  Kinnarps Suomessa *www.kinnarps.fi*.  Arkistoitu 7.8.2018. Viitattu 7.8.2018.
6. ↑  Palvelut *www.kinnarps.fi*. Viitattu 7.8.2018.
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Yrityksen suomenkieliset kotisivut
* Projektiuutiset 5/2009 Kinnarps Oy:n toimitalo[vanhentunut linkki]
* Prointerior 4/2009 Kehätien kalustettu kolmio
* Kauppalehti
*
**Piraattiradiotoiminta Venäjällä** oli erityisen merkityksellistä 1990-luvun alussa, kun Venäjällä oli vielä voimassa Neuvostoliiton lainsäädäntö. 

Esimerkiksi Pietarissa ja sitä ympäröivällä Leningradin alueella on runsaasti ilman toimilupaa toimivia radioita, jotka toimivat harrastepohjalta ja lähettävät ohjelmaa arkisin pari tuntia ohjelmaa, viikonloppuisin jopa viisi tuntia päivässä. Pienempien asemien lähetysaika on ehkä vain tunnin kaksi viikossa.

Itse Pietarissa on runsaat kaksikymmentä lähetysluvan hankkinutta julkista ja kaupallista virallista radioasemaa, minkä lisäksi kaupungissa on ollut ja on kymmeniä toimiluvattomia radioasemia.

FM:n eli ULA-taajuusalueen 87,5–108 MHz lisäksi Venäjällä käytetään Neuvostoliiton aikaisia FM-OIRT-taajuuksia 65–74 MHz, joista Venäjällä käytetään nimitystä UKV (ven. ультракороткие волны, *ultrakоrоtkije volny* ’ultralyhyet aallot’) erotukseksi Euroopan yleisradiounionin FM:stä.

Piraattiasemilla on myös omia verkkosivuja.

Toimiluvattomat asemat ja kansalaisvapaudet
-------------------------------------------

Toimiluvattomat asemat kutsuvat itseään joko itsenäisiksi tai vapaiksi radioasemiksi. Ensimmäiset piraattiasemat syntyivät Neuvostoliiton purkauduttua ja samalla valtiomonopolismin päätyttyä.*lähde?* Median yksityistyminen koettiin Jeltsinin aikana demokratian itsepuolustukseksi, minkä vuoksi toimiluvattomiin asemiin ei ole suhdauduttu niin kriittisesti, että niitä olisi aktiivisesti pyritty poistamaan ja yleensä nuoret toimijat tuomitsemaan ankarasti. Venäjällä 1990-luvun alussa perustettiin myös 2 000 liikepankkia luvattomasti, koska pankkitoiminta oli valtion monopoli.

Venäjällä piraattiradiotoiminnalla ei ole ollut pelkästään viihteellistä arvoa, vaan sitä on ymmärretty tapana turvata sananvapauden kautta myös muita kansalaisoikeuksia maan epävakaassa tilanteessa.

Tekninen taso vaihtelee
-----------------------

Toimiluvattomat asemat pyrkivät välttämään toimiluvallisten kaupallisten asemien taajuuksien häiritsemistä ja välttävät toistensa lähetystaajuuksia sekä toimivat toistensa kanssa yhteistyössä lähetystekniikan osalta. Joillain asemista lähetystehot ovat vaatimattomia, vain 0,2 W ja kuuluvuus kerrostalojen 5.–9. kerroksista 2–3 kilometriä. Joillain on lähetystehoa enemmän, esimerkiksi 15 W ja kuuluvuutta 15 kilometriä, stereofonisuus sekä RDS-signaali.

Katso myös
----------

* DX-kuuntelu
* Piraattiradio

Lähteet
-------

* Puškin i okrestnosti
* Real-Radio
* Spbradio
* Free Radio
* FM-Pirat (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Kuuntelijaraporttien mukaan lähetykset eivät ole säännöllisiä. Lähetysaikoja on ilmoitettu myös asemien omissa verkkojulkaisuissa.
2. ↑   fmdx\_ITALY, luettu 18.7.2007
3. ↑  Lähetystekniikan saanti oli Neuvostoliiton aikana valtion jakelun varassa ja riippumattomaan tiedonvälitykseen suhdauduttiin neuvostovastaisena oppositiotoimintana