recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Malmsjö vuonna 2013.
**Jan Malmsjö** (s. 29. toukokuuta 1932 Lund) on ruotsalainen näyttelijä, laulaja ja tanssitaiteilija, joka on esiintynyt Ruotsin teatterilavoilla erityisesti musikaali- ja operettirooleissa. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi Ingmar Bergmanin elokuvinakin tunnetuista televisiosarjoista *Kohtauksia eräästä avioliitosta* (1973) ja *Fanny ja Alexander* (1982), jossa hän näyttelee piispa Vergéruksen keskeisen draamaroolin.

Lundissa syntynyt Malmsjö varttui Malmössä, jossa hänen molemmat vanhempansa olivat varieteetaiteilijoita Hippodrom-teatterissa. Jan-poika esiintyi ensi kerran yhdeksänvuotiaana *Franzie*-operetissa ja oli mukana myös Malmön kansanpuiston lastenteatterissa. Isä oli ankara, eikä poika pitänyt häneen yhteyttä äidin kuoleman 1962 jälkeen.

Vuonna 1950 Jan Malmsjö pääsi Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskouluun Tukholmassa ja työskenteli sitten Göteborgin kaupunginteatterissa 1953–1958. Vuonna 1958 hän sai kiinnityksen Ruotsin yleisradioyhtiön televisioteatteriin. Läpimurto Malmsjölle oli päärooli Leslie Bricussen ja Anthony Newleyn musikaalin *Stop the World, I Want to Get Off* ruotsalaistuotannossa vuonna 1963 Tukholman Scalateaternissa. Levylaulajana ja sanoittajana Malmsjön ura alkoi vuonna 1967 ruotsinkielisellä versiolla Tom Jonesin maailmanhitistä "Green Green Grass of Home".

Vuonna 1961 Malmsjö esiintyi ruotsalaisessa minitelevisiosarnassa Nina, Nora, Nalleref>Jan Malmsjö *Google haku*. Viitattu 30.1.2024. </ref>. Vuonna 1984 hän esiintyi Ruotsin television ja Yle TV1:n yhteistuotannossa, Leena Vihtosen ohjaamassa viihdeohjelmassa *Kohtaamisen muisto*, jonka laulut ja lausuntaesitykset pohjautuvat 20 pohjoismaisen runoilijan teksteihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Jan Malmsjö Elonetissä.
2. ↑  Uexküll, Sole: Pikkumiehen tarina eli "erilainen" musical.  *Helsingin Sanomat*, 17.10.1963, s. 20. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Kajava, Jukka: Sensuellia, kirkasta runoa.  *Helsingin Sanomat*, 23.10.1984, s. 49. Näköislehti (maksullinen).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Jan Malmsjö 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Yushanin kansallispuisto** on yksi Taiwanin yhdeksästä kansallispuistosta. Se on saanut nimensä Taiwanin korkeimman vuoren Yu Shanin mukaan. Puiston suunnittelu alkoi heti japanilaismiehityksen päätyttyä, mutta se sai virallisen aseman vasta vuonna 1982.

Puiston pinta-ala on 114 neliökilometriä ja se ulottuu neljän maakunnan alueelle: Nantou, Chiayi, Kaohsiung ja Hualien. Puiston kasvillisuus on monipuolista, eri lajeja on tavattu noin 2500. Eläinlajeja on noin tuhat, joista 780 hyönteisiä. Suuriin nisäkkäisiin kuuluvat goraalin sukuinen endeeminen taiwaninserovi (*Naemorhedus swinhoei*), kauluskarhun ja sambarhirven taiwanilaiset alalajit, formosanmakaki, villisika ja kiinanmuntjakki.

Puistossa vieraileminen on ilmaista mutta vuorikiipeilyyn tarvitsee maksullisen luvan. Yu Shanille kiipeäminen on niin suosittua, että luvat arvotaan hakijoiden kesken.

Lähteet
-------

1. 1 2  A Guide to Yushan National Park *Culture Trip*. Viitattu 30.3.2019.
2. ↑  Yushan National Park *Yushan National Park*. Viitattu 30.3.2019. (englanniksi)
3. ↑  Statistics: Wildlife *Taiwan National Parks*.  Arkistoitu 30.3.2019. Viitattu 30.3.2019.
4. ↑  Fauna *Yushan National Park*. Viitattu 30.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yushanin kansallispuisto** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee Gaon alueen kuntaa. Bamba on kunta myös Moptin alueella.*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Bamba** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Gaon alueen Bouremin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 130 kilometriä Bouremista länteen. Kunnassa on 28 500 asukasta (vuonna 2009).

Bamban kunta rajoittuu idässä Bouremin piirin Temeran kuntaan sekä etelässä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirin Ouinerdenin, lännessä Rharousin ja pohjoisessa Berin kuntiin. Se sijaitsee Saharan ja Sahelin siirtymävyöhykkeellä. Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma.

Kuntaan kuuluu 19 kylää ja seitsemän paimentolaisryhmää. Asukkaista noin 80 % on paikallaan asuvia songhaita ja 20 % paimentolaisuutta harjoittavia arabeja ja tuaregeja. Vallitseva uskonto on islam.

Bamban kautta kulkee Timbuktun ja Bouremin välinen maantie. Nigerillä on jokiliikennettä. Seudun pääelinkeinoja ovat karjanhoito ja maanviljely. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, kamelit, aasit, hevoset ja siipikarja. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, durra, vihannekset ja tupakka. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä käy kausitöissä muualla Malissa tai naapurimaissa.

Kunnassa on 12 alkeis- ja yksi yläkoulu, kaksi keskikoulua ja viisi koraanikoulua. Viidessä kylässä on terveyskeskukset. Nähtävyyksiin kuuluu Faran Makan Botén hauta ja Agabouran hautausmaat, Akalafan pyhä puu, marokkolaisten ja Songhain joukkojen taistelupaikka Zanzanissa sekä Nigerjoen virtahevot.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats provisoires RGPH 2009 (Région de Gao) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 24.5.2012. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4  Plan de Securité Alimentaire Commune de Bamba 2005–2009 *csa-mali.org*.  2005. Viitattu 24.5.2012. (ranskaksi)
3. ↑  Schéma d'Aménagement du Territoire de Bourem *bndr-mali.org*.  2008. Viitattu 24.5.2012. (ranskaksi)
*Tämä artikkeli kertoo jazzsaksofonistista, jota ei pidä sekoittaa mm. Club for Fivessa laulavaan Jouni Kannistoon (s. 1977).*
**Jouni "Tane" Kannisto** (s. 1963)*lähde?* on suomalainen jazzmuusikko, soitinkorjaaja ja musiikkipedagogi. Hänen instrumenttejaan ovat tenorisaksofoni ja muut puupuhaltimet. Vuosina 1987–1997 hän soitti Edward Vesala Sound & Fury -yhtyeessä.

Kannisto alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana, mutta laajensi kiinnostustaan pian saksofoneihin ja huiluun, joita soitti lukioaikoinaan tanssiyhtyeissä ja Turku Big Bandissä. Hän opiskeli Turun konservatoriossa pääaineenaan huilu, mutta hänen pääsoittimekseen tuli kuitenkin tenorisaksofoni.

Kannisto tapasi Edward Vesalan musiikkileirillä ja liittyi tämän Sound & Furyyn 1987. Kannisto oli mukana yhtyeen albumeilla *Ode To The Death Of Jazz* (ECM 1989), *Invisible Storm* (ECM 1991) ja *Nordic Gallery* (ECM 1994) sekä yhtyeen Euroopan-kiertueella 1993 ja vuoden 1997 konserttimatkalla Japaniin, Taiwaniin ja Etelä-Koreaan. Hän soittaa myös Vesalan aiemmin levyttämättömiä teoksia sisältävällä, vuonna 2013 julkaistulla albumilla *Pulsacion*.

Kannisto on ollut mukana monissa Turun kaupunginteatterin produktioissa vuodesta 1984.

Hän työskentelee usein muun muassa yhtyeiden Rollin’ Thunder, Black Motor ja Suhkan Uhka kanssa. Hänen omaa nimeään kantavassa triossa ovat soittaneet mm. rumpali ja huilisti Simo Laihonen sekä basisti Hideyuki Shima.

Kannisto on kouluttautunut puupuhallinten korjaajaksi vuonna 1992 Pariisissa. Soitinkorjaamon hän perusti vuonna 1994.

Lähteet
-------

1. ↑  The Musicians, TUM Records. Viitattu 25.3.2014.
2. 1 2  Sinikka Eskola: Puhtia puhaltimiin ja lommot sileiksi (Arkistoitu – Internet Archive), Turun Sanomat 8.10.2008. Viitattu 25.3.2014.
3. ↑  Petri Silas: Tane Kannisto, Arsnet 1998. Viitattu 25.3.2014.
4. ↑  Pulsacion, Jazz Finland, Suomen Jazzliitto 2013. Viitattu 25.3.2014.
5. ↑  Jyrki Kallio: Tane Kannisto Trio Vastavirran yläkerrassa 16.1.2012 (Arkistoitu – Internet Archive), Aamulehti blogi 19.1.2012. Viitattu 25.3.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee esinettä oikeustieteessä. Yleisestä katso Esine.*
**Esine** (ruots. *sak*) oikeustieteessä on perinteisesti määritelty rajoitetuksi aineelliseksi, fyysisesti havaittavaksi kappaleeksi, johon ihmisellä voi olla oikeudellista määräysvaltaa.

Esineiden ryhmittely
--------------------

Esineitä voidaan ryhmitellä eri tavoin, joista yleisin on jako kiinteisiin ja irtaimiin esineisiin. Kiinteitä esineitä ovat kiinteistöt ja muut kiinteistörekisteriyksiköt. Irtaimia esineitä puolestaan ovat kaikki muut kuin kiinteät esineet. Irtaimet esineet voidaan esineoikeudessa jaotella ns. tavanomaisiin irtaimiin reaaliesineisiin ja ei-tavanomaisiin esineisiin. Tavanomaisia reaaliesineitä ovat esimerkiksi tuoli tai kolme tonnia soraa. Ei-tavanomaisia esineitä ovat tämän jaottelun mukaan 1) arvopaperit (mm. osakekirjat, haltijavelkakirjat, vekselit ja shekit), 2) rekisteröimisen piiriin kuuluvat irtaimet esineet (alukset, ilma-alukset ja eräät ajoneuvot) ja 3) toisen maalla olevat rakennukset. 

Esineet voidaan ryhmitellä myös toisin: aineellisiin esineisiin ja aineettomiin esineisiin. Aineettomia esineitä ovat esimerkiksi erilaiset keksinnöt, saamisoikeudet ja osakkeet. Nämä itsessään ovat aineellisia esineitä, mutta aineettomana esineenä pidetään niiden sisältöä. Osakkeella ei ole varallisuusarvoa, vaan sen taloudellinen merkittävyys perustuu sen sisältämään osuuteen osakeyhtiöstä, joka on varallisuusarvoinen etuus.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jarno Tepora (2006): *Johdatus esineoikeuteen*, s. 32–42.

Kirjallisuutta
--------------

* Kartio, Leena: *Esineoikeuden perusteet*, s. 63–69. 2. uudistettu painos. Jyväskylä: Kauppakaari, 2001. ISBN 952-14-0341-1.
* Tepora, Jarno: *Johdatus esineoikeuteen*, s. 32–50. 2. täydennetty painos. Helsinki: Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2006. ISBN 952-10-2328-7.
* Kaisto, Janne – Lohi, Tapani: *Johdatus varallisuusoikeuteen*. Helsinki: Talentum, 2008. ISBN 978-952-14-1317-9.
Päärakennus ja etupiha.
**Hässelbyn linna** (ruots. *Hässelby slott*) on linna Tukholman Hässelby Gårdin kaupunginosassa, Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueella. Bonden suku käytti linnaa lähes kolmensadan vuoden ajan. Nykyisin linna toimii pohjoismaisena konferenssikeskuksena.

Linnan rakennuttamisen aloitti valtaneuvos Carl Bonde 1640-luvun alkupuolella, ja alkuperäisenä arkkitehtina toimi todennäköisesti Simon de la Vallée. Työtä jatkoi myöhemmin Jean de la Vallée, ja linna valmistui vuoden 1660 tienoilla. Sitä on kunnostettu tulipalojen jälkeen vuosina 1731 ja 1860. Tukholman kaupunki osti rakennuksen vuonna 1931. Vuosina 1961–1963 se restauroitiin ja muutettiin pohjoismaisten pääkaupunkien kulttuurikeskukseksi. Linnan puistoon rakennettiin arkkitehti Sören Thurellin piirtämä erillinen konferenssisiipi vuonna 1986.

Lähteet
-------

1. ↑  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 340. Norstedts, Tukholma 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hässelbyn linna** Wikimedia Commonsissa

* Viralliset sivut
* Tomas Ledin köper slott för 50 miljoner (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)

Kirjallisuutta
--------------

* Olsson Birger: *Hässelby Slott : Från Herresäte Till Nordiskt Kulturcentrum*. Stockholmia förlag, 1988. ISBN 91-7031-001-7.
**Heroes of Mana** (Japanissa nimellä **Seiken densetsu: Heroes of Mana**, jap. 聖剣伝説 HEROES of MANA) on Brownie Brownin kehittämä ja Nintendo DS:lle vuonna 2007 julkaistu taktinen roolipeli ja reaaliaikastrategia. Peli kuuluu *Seiken densetsu* -sarjaan, ja sen tarina sijoittuu 19 vuotta *Seiken densetsu 3*:n edelle.

Pelaaminen
----------

*Heroes of Mana* etenee reaaliaikaisia taisteluita voitettaessa. Pelihahmojen rinnalle voidaan kutsua näiden rinnalla taistelevia hirviöitä, joiden avulla voidaan saavuttaa meneillään olevan tehtävän päämäärä, kuten esimerkiksi jonkin vihollisaluksen tuhoaminen. Voittoa edesauttavat uudet yksiköt, vihjeet ja varusteet. Jälkimmäisiä voidaan löytää kätketyistä paikoista tai hankkia tehtäviä suorittamalla. Varsinaisten juonta kuljettavien tehtävien lisäksi pelissä on 26 lisätehtävää.

*Heroes of Manassa* on langaton moninpeli. Pelissä hyödynnetään myös Nintendon Wi-Fi Connection -verkkopalvelua, jonka kautta voidaan ladata uusi tehtäviä ja karttoja.

Kehitys
-------

*Seiken densetsun* luoja Kōichi Ishii vastasi *Heroes of Manan* tuottamisesta ja perussuunnittelusta. Pelin kehittänyt Brownie Brown työsti hanketta valvovan Ishiin ideat lopulliseksi suunnitelmaksi.

Ishii on sanonut *Heroes of Manan* päätarkoituksen olleen satunnaisiin pelaajiin vetoavan reaaliaikastrategian luominen. Alustaksi valittiin Nintendo DS siksi, että pelin mekaniikka sopi hänen mukaansa hyvin käsikonsolin kosketusnäyttöön ja moninpeliominaisuuteen.

Lähteet
-------

1. ↑  Rolando: The Truth about Heroes of Mana  20.3.2007. Siliconera. Viitattu 3.5.2008. (englanniksi)
2. 1 2  Bozon: IGN:n Kōichi Ishii -haastattelu  6.4.2007. IGN. Viitattu 3.5.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Heroes of Mana* MobyGamesissa (englanniksi)
* Virallinen *Heroes of Mana* -sivusto (Pohjois-Amerikka) (englanniksi)

*Seiken densetsu* -pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Pelit | 
* Mystic Quest
* Secret of Mana
* Seiken densetsu 3
* Seiken densetsu 4
* Seiken densetsu: Legend of Mana
* Sword of Mana
* Children of Mana
* Seiken densetsu: Friends of Mana
* Heroes of Mana

 |
San Fermínin härkäjuoksu.
**San Fermín** on Espanjan Pamplonassa vuosittain järjestettävä festivaali. Se alkaa 6. heinäkuuta kello 12:00 ja loppuu keskiyöllä 14. heinäkuuta. San Fermínin tunnetuin tapahtuma on härkäjuoksu, mutta sen aikana kaupungissa on sen aikana useita perinnetapahtumia. Festivaali järjestetään Navarran suojelupyhimyksen Ferminin muistoksi.

San Fermínin juuret ulottuvat keskiajalle saakka. Se voidaan yhdistää kolmeen erilliseen juhlaan: 1100-luvulta lähtien kasvaneelle uskonnolliselle Ferminin muistojuhlaan, markkinoihin ja härkätaisteluihin. Alkujaan San Fermín järjestettiin 10. lokakuuta, mutta kun kaupunkilaiset kyllästyivät huonoon säähän, se siirrettiin alkavaksi heinäkuulle. Samaan aikaan järjestettiin aina markkinat. Festivaali kesti alkujaan kaksi päivää.

Festivaalin suosio kasvoi huippuunsa 1900-luvulla. Ernest Hemingwayn vuonna 1926 julkaisema romaani *Ja aurinko nousee* houkutteli ihmisiä ympäri maailmaa osallistumaan festivaalille. Hemingway osallistui San Fermínille ensimmäisen kerran vuonna 1923, ja hän sijoitti romaaninsa festivaalille. Hemingwayn ansiosta San Fermín sai kansainvälistä mainetta, ja siitä kasvoi laajalti tunnettu festivaali. Aikaisemmin se oli tunnettu lähinnä paikallisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2  History of... The fiesta of San Fermín Navarran hallitus. Viitattu 24.9.2010. (englanniksi)
2. ↑  Hemingway and Pamplona Pamoplonan kaupunginvaltuusto.  Arkistoitu 3.4.2010. Viitattu 24.9.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Fermín** Wikimedia Commonsissa

* Tapahtuma Pamplonan kaupungin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (espanjaksi) (baskiksi) (ranskaksi)
* Tapahtuman epäviralliset kotisivut (englanniksi) (espanjaksi) (baskiksi)
Mesrop Maštots Francesco Maggiotton maalauksessa 1700-luvulta.
**Mesrop Maštots** (noin 361 Hassik, Taronin maakunta, Armenian kuningaskunta – 441 Etšmiadzin, Armenia) oli armenialainen teologi, lingvisti ja hymnologi, joka kehitti armenialaiset aakkoset vuonna 406.

Mesrop kuului syntyperältään Mamikonianien dynastiaan. Hän toimi kuningas Chosroes III:n kirjurina käyttäen aluksi kreikan, persian ja syyrian aakkostoja. Myöhemmin hän ryhtyi pienen ryhmän mukana erakkomunkiksi ja ryhtyi tutkimaan raamatuntekstejä. Hän palasi kuitenkin sivilisaation pariin Bysantin ja Parthian jakaessa maan. Tähän aikakauteen tuli tarpeelliseksi muodostaa armenialainen aakkosto, mikä tapahtui Mesropin johdolla vuonna 406. Tässä häntä avustivat parthialaissyntyinen patriarkka Iisak sekä kuningas Chosroes III:n veli kuningas Vramšapuh. Jo vuonna 411 Raamattu käännettiin armeniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Catholic Encyclopedia *newadvent.org*. Viitattu 16.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mesrop Maštots** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Clarke James Carlisle** (s. 14. lokakuuta 1979 Preston) on uransa jo päättänyt englantilainen jalkapalloilija. Oikeajalkainen Carlisle oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hänellä on sukujuuria Dominicalla.

Seurajoukkueura
---------------

Carlisle aloitti uransa Blackpool FC:ssä, jota hän edusti kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla vuodet 1997–2000.

Vuonna 2000 Carlisle siirtyi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen Queens Park Rangersiin, joka kuitenkin putosi sarjatasoa alemmas Carlislen ensimmäisen kauden jälkeen. Carlisle pelasi Queens Park Rangersissa vuoteen 2004 asti ja teki 96 pelaamassaan ottelussa kuusi maalia.

Vuodet 2004–2005 Carlisle edusti Mestaruussarjan Leeds Unitedia, jossa pelejä kertyi 35 ja maaleja neljä.

Vuonna 2005 hän siirtyi Mestaruussarjan Watford FC:hen, joka nousi kaudeksi 2006–2007 Valioliigaan ja Carlisle teki pääsarjadebyyttinsä pelaten neljä ottelua korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2006–2007. Pääosan kaudesta hän vietti lainalla Mestaruussarjan Luton Townissa. Otteluita Watfordin paidassa kertyi kaiken kaikkiaan 36 ja maaleja kolme.

Heinäkuussa 2007 Carlisle siirtyi Watfordista taas Mestaruussarjaan, nyt Burnley FC:n joukkueeseen. Hän oli seuran avainpelaaja, kun se nousi kaudeksi 2009–2010 Valioliigaan. Carlisle pelasi kauden 2009–2010 aikana 27 valioliigaottelua onnistumatta maalinteossa. Kaudeksi 2010–2011 Carlisle ja Burnley putosivat kuitenkin takaisin Mestaruussarjaan. Vuosina 2011–2012 Carlisle kävi lainalla Ykkösliigan Preston North Endissä ja Kakkosliigan Northampton Townissa. Yhteensä Carlisle pelasi Burnleyn paidassa 131 ottelua tehden seitsemän maalia.

Elokuussa 2012 Carlisle siirtyi viiden vuoden Burnley-jakson jälkeen Kakkosliigan York City FC:hen. Saman vuoden marraskuussa hän siirtyi lainalle entiseen seuraansa Northampton Towniin, joka pelasi myös Kakkosliigassa. Tammikuussa 2013 Carlisle siirtyi Yorkista pysyvällä sopimuksella Northamptoniin, jossa hän lopetti uransa kauden 2012–2013 jälkeen.

Maajoukkueura
-------------

Carlisle pelasi vuonna 2000 kolme ottelua ilman maaleja Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.

Auto-onnettomuus
----------------

Carlisle joutui joulukuussa 2014 auto-onnettomuuteen, kun hän jäi kuorma-auton alle lähellä Yorkin kaupunkia. Hän selvisi kuin ihmeen kaupalla ilman vakavia vammoja. Hän oli aiemmin menettänyt asiantuntijatehtävänsä Mestareiden liigan lähetyksissä ja oli vain kahta päivää ennen onnettomuutta kärähtänyt ratista. Kahden lapsen isä ja aviomies Carlisle myönsi helmikuussa 2015 yrittäneensä itsemurhaa heittäytyessään kuorma-auton alle.

Lähteet
-------

* Clarke Carlisle Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tummia Grenache-rypäleitä
**Grenache** on viinirypälelajike. Sitä viljellään eniten Espanjassa ja Etelä-Ranskassa. Grenache-köynnökset viihtyvät kuumassa ilmastossa ja karussa maaperässä. Lajiketta viljellään myös muun muassa Sardiniassa, Kaliforniassa ja Australiassa. Espanjassa lajikkeen nimi on **Garnacha**. Grenachea on käytetty perinteisesti roseeviinin tekoon, mutta siitä tehdään myös punaviinejä. Suurin osa Grenachesta päätyy sekoitteena eurooppalaisten alueviinien osaksi, sillä siinä on paljon sokeria ja hillomainen ja mausteinen maku, mikä tekee siitä sopivan kumppanin hapokkaammille lajikkeille. Espanjan Riojassa Grenachea yhdistetään etenkin Tempranilloon, ja Ranskassa siitä tehdään muun muassa Châteauneuf-du-Pape-viiniä. Grenachen valkoinen versio on Grenache Blanc, ja lisäksi tunnetaan muunnos Grenache Gris.

Lähteet
-------

1. ↑  Mykkänen, Jouko: *Viinikoulu: Opas viinien maailmaan*, s. 56. Perustuu Helsingin sanomissa 2003–2005 julkaistuun samannimiseen sarjaan. Hämeenlinna: Helsingin Sanomat, 2005. ISBN 952-5557-05-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grenache** Wikimedia Commonsissa
Zacarias Moussaoui
**Zacarias Moussaoui** (s. 30. toukokuuta 1968) on marokkolaissyntyinen ranskalainen henkilö. Hän on ensimmäinen syyskuun 2001 iskuista tuomittu henkilö. 

Moussaoui pidätettiin ennen iskuja, mutta hän ei kertonut tietojaan kuulustelijoille. Huhtikuussa 2005 hän tunnusti valehdelleensa kuulustelijoille tiedoistaan Osama bin Ladenin johtamaa operaatiota koskien. Moussaouin asianajajat väittivät ennen tunnustusta, ettei Moussaoui ole oikeustoimikelpoinen mielenterveysongelmiensa vuoksi.

Kuusi viikkoa kestäneen oikeudenkäynnin päätteeksi Moussaoui tuomittiin 3. toukokuuta 2006 elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen. Amerikkalaisten tuomareiden mukaan Moussaouin valehtelu johti lähes 3 000 ihmisen kuolemaan.

"Sinä hävisit Amerikka, minä voitin", Moussaoui sanoi poistuessaan oikeustalolta.

Tuomio sai ristiriitaisen vastaanoton Yhdysvalloissa. Toisaalta sitä pidettiin osoituksena tuomioistuimen puolueettomuudesta, toisaalta moni toivoi oikeussalissa uhittelevasti käyttäytyneen Moussaouin teloittamista.

Moussaoui kiisti oikeudenkäynnin päätöksen jälkeen syyllisyytensä ja anoi uutta oikeudenkäyntiä. Perusteena anomukselleen Moussaoui kertoi, että hän ymmärsi vasta myöhemmin mahdollisuuteen saada oikeudenmukainen oikeudenkäynti, vaikka valamiehistö koostuikin amerikkalaisista. Yhdysvaltain laki ei kuitenkaan tarjoa syytetylle mahdollisuutta perua tunnustustaan sen jälkeen, kun tuomio on luettu.

Melko pian tuomionluvun jälkeen Internetissä julkaistiin ääninauha, jossa Osama bin Ladeniksi esittäytyvä henkilö väittää Moussaouin olevan syytön syyskuun 2001 terrori-iskuihin. Yhdysvaltojen tiedustelupalvelun CIA:n asiantuntijoiden mukaan nauhalla todella esiintyi bin Laden.

Zacarias Moussaoui istuu rangaistustaan Coloradossa sijaitsevassa huippuvalvotussa ADX Florence -vankilassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Moussaoui tunnustanut osallisuutensa terrori-iskuihin *turunsanomat.fi*.  22.4.2005. Viitattu 22.6.2008. [vanhentunut linkki]
2. 1 2  Moussaouin tuomiolle ristiriitainen vastaanotto Yhdysvalloissa *Turun Sanomat*.  5.5.2006. Viitattu 22.6.2008. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Moussaoui vakuuttaa yllättäen syyttömyyttään *Turun Sanomat*.  9.5.2006. Viitattu 22.6.2008. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Bin Laden: Moussaoui ei osallistunut USA:n iskuihin *Turun Sanomat*.  24.5.2006. Viitattu 22.6.2008. [vanhentunut linkki]
5. ↑  CIA:n mukaan Bin Laden -nauha aito *Turun Sanomat*.  25.5.2006. Viitattu 22.6.2008. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Moussaouin vankila painajaistakin pahempi *Ilta-Sanomat*.  5.5.2006. Viitattu 22.6.2008.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Zenon Walter Pylyshyn** (1937 – 6. joulukuuta 2022) oli kanadalainen kognitiotieteilijä ja filosofi. Filosofiassa hän lukeutui analyyttiseen koulukuntaan ja mielenfilosofiassa hänen kantansa oli funktionalistinen. Pylyshyn sai vaikutteita muun muassa Jerry Fodorilta.

Pylyshyn opiskeli Saskatchewanin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa käsitteli informaatioteorian soveltamista ihmisen lähimuistin tutkimiseen. Pylyshyn toimi psykologian ja tietojenkäsittelytieteen professorina Länsi-Ontarion yliopistossa (UWO) vuosina 1964–1994. Hän toimi myös yliopiston UWO Center for Cognitive Science -tutkimuskeskuksen johtajana. Vuodesta 1994 Pylyshyn toimi Rutgersin yliopiston kognitiotieteen professorina (Board of Governors Professor of Cognitive Science) sekä yliopiston Center for Cognitive Science -tutkimuskeskuksen johtajana.

Pylyshyn tutki muun muassa inhimillisen havaitsemisen, mielikuvituksen ja päättelyn taustalla olevien kognitiivisten järjestelmien luonnetta. Tähän liittyen hän kehitti omaa *Visual Indexing Theory* (joskus kutsuttu nimellä *FINST theory*) -nimellä tunnettua teoriaansa.

Julkaisuja
----------

* "What the Mind's Eye Tells the Mind's Brain", *Psychological Bulletin* (1973)
* *Computation and Cognition: Toward a Foundation for Cognitive Science* (MIT Press, 1984)
* *Meaning and Cognitive Structure: Issues in the Computational Theory of Mind* (1986)
* *The Robot's Dilemma: The Frame Problem in Artificial Intelligence* (1987)
* *Perspectives on the Computer Revolution* (1988)
* *Computational Processes in Human Vision: An Interdisciplinary Perspective* (1988)
* *The Robot's Dilemma Revisited* (1996)
* *Seeing and Visualizing: It's not what you think* (MIT Press, 2004)

Lähteet
-------

1. ↑  Obituary of Zenon Walter Pylyshyn (englanniksi) Crestwood cremation & funeral services 6.12.2022. Viitattu 27.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Zenon Pylyshyn, Rutgersin yliopisto (englanniksi)
* Visual Attention Research: The FINST Visual Indexing Theory

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Mathematics Genealogy Project
* PhilPeople

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Zenon Pylyshyn
**Aleksandr Mihailovitš Jelesin** (ven. Александр Михайлович Елесин; s. 7. helmikuuta 1996 Jaroslavl, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoijija. Jelesin edustaa KHL:ssä pelaavaa kasvattajaseuraansa Lokomotiv Jaroslavlia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka. Jelesin on edustanut KHL:ssä myös Amur Habarovskia. Kaudet 2019–2021 Jelesin pelasi NHL-joukkue Calgary Flamesin organisaatiossa. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hänen kätisyytensä on oikea. Jelesin on pelannut neljä NHL:n runkosarjan ottelua ilman tehopisteitä. Jelesin on pelannut 271 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 14 maalia ja antanut 39 maaliin johtanutta syöttöä eli tehnyt yhteensä 53 tehopistettä. Jelesin on pelannut 34 KHL:n pudotuspelien otteluissa. Näissä otteluissa hän on tehnyt kolme maalia. Pekingin talviolympialaisissa 2022 Jelesin saavutti hopeaa Venäjän olympiakomitean joukkueessa. Kaikki uran tilastot päivitetty 6. helmikuuta 2024.

Lähteet
-------

1. ↑  Aleksandr Jelesin *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Kusuriya no Hitorigoto** (jap. 薬屋のひとりごと, engl. *The Apothecary Diaries*) on Natsu Hyūgan kirjoittama light novel -sarja, josta on tehty sovitukset myös mangaksi ja animeksi.

Anime-version esittäminen alkoi 21. lokakuuta 2023. Animessa Aoi Yūki esittää Maomaota ja Takeo Ōtsuka esittää Jinshiä.

Tarina
------

Apteekkari Maomao on keräämässä yrttejä kun hänet kaapataan ja myydään keisarilliseen palatsiin. Maomao kätkee omat tietonsa ja kykynsä, mutta ei voi olla puuttumatta asiaan kun kuolintapauksia ilmenee. Jinshi huomaa Maomaon ja ylentää hänet pyykkärin tehtävästä myrkyn maistajaksi.

Kaupallinen menestys
--------------------

Light novel -versio oli vuonna 2019 Japanissa kuudenneksi myydyin 461 024 kappaleen myynnillä Oriconin mukaan. Vuonna 2020 sarja oli viidenneksi myydyin 527 950 kappaleen myynnillä. Vuonna 2021 sarja oli kolmanneksi myydyin 496 626 kappaleen myynnillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  The Apothecary Diaries (light novel) *animenewsnetwork.com*. Viitattu 9.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  The Apothecary Diaries Anime Debuts on October 21 With 1st 3 Episodes *animenewsnetwork.com*.  25.8.2023. Viitattu 9.1.2024. (englanniksi)
3. ↑  Top-Selling Light Novels in Japan by Series: 2019 *animenewsnetwork.com*. Viitattu 9.1.2024. (englanniksi)
4. ↑  Top-Selling Light Novels in Japan by Series: 2020 *animenewsnetwork.com*.  29.11.2020. Viitattu 9.1.2024. (englanniksi)
5. ↑  Top-Selling Light Novels in Japan by Series: 2021 *animenewsnetwork.com*.  28.11.2021. Viitattu 9.1.2023. (englanniksi)
Bell X-2 (46-674) ja sen B-50-laukaisukone.
**Bell X-2 Starbuster** oli yhdysvaltalainen koelentokone, joka rakennettiin äänennopeuden ylittämiseksi 2–3-kertaisena. Se oli toinen X-koekonesarjasta ja tyyppiä rakennettiin kaksi kappaletta.

Koneiden materiaalina käytettiin ruostumattomasta teräksestä ja kupari-nikkeli seoksesta, ja niiden moottorina oli Curtiss-Wright XLR25 -rakettimoottori, joka tuotti 11–67 kN työntövoiman.

X-2 laukaistiin muunnetusta Boeing B-50 Superfortress -pommikoneesta, ja ensimmäisen moottorittoman liitolennon sillä teki Bellin koelentäjä Jean L. "Skip" Ziegler Edwardsin lentotukikohdassa 27. kesäkuuta 1952. Ziegler kuoli B-50-koneeseen kiinnitetyn X-2:n räjähtäessä kesken lennon 12. toukokuuta 1953.

Everstiluutnantti Frank K. "Pete" Everest suoritti ensimmäisen rakettimoottoria käyttäneen lennon toisella X-2:lla 18. marraskuuta 1955, ja yhdeksännellä lennollaan seuraavan vuoden heinäkuun lopussa hän teki uuden nopeuden maailmanennätyksen Mach 2.87 (3 050 km/h).

Kapteenit Iven C. Kincheloe Jr. ja Milburn G. "Mel" Apt jatkoivat X-2:lla lentämistä. 7. syyskuuta 1956 Kincheloesta tuli ensimmäinen pilotti, joka oli ylittänyt 100 000 jalan korkeuden (30 500 m), kun hän lensi 38 466 metrin korkeuteen. 20 päivää myöhemmin, 27. syyskuuta, Mel Apt rikkoi koneella ensimmäisenä kolmen Machin nopeuden: hän lensi nopeudella Mach 3.2 (3 370 km/h) 19 960 metrin korkeudessa, tosin hän kuoli lopulta samalla lennolla menetettyään koneen hallinnan.

Lento-ohjelma
-------------

X-2-koneet lensivät yhteensä 20 lentoa (27. kesäkuuta 1952 – 27. syyskuuta 1956).

* *46-674*: seitsemän liitolentoa, kymmenen moottoroitua lentoa
* *46-675*: kolme liitolentoa

Tekniset tiedot
---------------

*Lähde:* *lähde?*

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&011.050000011,5 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&&09.08000009,8 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.06000003,6 m
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&05600.&&&&005 600 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&011300.&&&&0011 300 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Curtiss-Wright XLR25 -rakettimoottori; &&&&&&&&&&&&&067.&&&&0067 kN

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&03370.&&&&003 370 km/h (Mach &&&&&&&&&&&&&&03.01960003,196)
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&038466.&&&&0038 466 m

Lähteet
-------

* Donald, David: *The encyclopedia of world aircraft*. Enderby: Blitz editions, 1997. ISBN 1-85605-375-X.  (englanniksi)
* Hewish, Mark: *Tietosarja – Lentokoneet*, Intercontinental Book Productions, England/Uusi Kivipaino Artko, 1977 (suom. Tuomo Huuhka) ISBN 951-824-015-9

### Viitteet

1. 1 2 3  Donald 1997 s. 116
2. ↑  Hewitt M. 1977: s. 42-43

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bell X-2**.
* *American X-Vehicles: An Inventory X-1 to X-50*, SP-2000-4531 - June 2003; NASA online PDF Monograph (englanniksi)
* NASA Bell X-2 Starbuster Fact Sheet (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Bell X-2 DVD (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
David Reierson (s. 30. elokuuta 1964 Bashaw, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on Calgary Flamesin toisen kierroksen varaus vuodelta 1982.

Ennen ammattilaisuraansa Reierson pelasi ja opiskeli Michigan Tech yliopistossa vuosina 1982-1986. Yliopistouran jälkeen hän siirtyi pelaamaan Kanadan maajoukkueeseen ja liittyi runkosarjan jälkeen AHL-joukkue Moncton Golden Flamesin ryhmään pelaten siellä kuusi pudotuspeliottelua. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi IHL-joukkue Salt Lake Golden Eaglesin riveissä päästen pelaamaan myös kahdessa NHL-ottelussa, jotka jäivät hä'nen uransa ainoiksi.

Kaudelle 1989-1990 Reierson teki sopimuksen Sveitsiin Ambri-Piottan joukkueeseen, josta siirtyi jo kuuden pelatun ottelun jälkeen Suomeen ja Tapparaan. Reierson pelasi loppukaden aikana 32 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua. Myös seuraava kausi kului Tapparassa jonka jälkeen hän siirtyi kolmeksi vuodeksi Ranskaan. Kolmen Ranskan kauden jälkeen matka vei Saksan pääsarjaan kahdeksi vuodeksi, josta palasi kaudelle 1996-1997 takaisin Amiensin joukkueeseen.

Lähteet
-------

* David Reierson *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Kivikoskenpuro** (joskus myös *Tuhkurinoja*) on Uudellamaalla sijaitseva 13,5 km pitkä puro, joka saa alkunsa Lohjalta. Puro kulkee Immulan kylästä Sauvonlammen ja Välimeri -nimisen lammen kautta Paunin ja Uudenkylän kylien halki yhtyen Lempansån -jokeen ja sitä kautta edelleen Siuntion Kirkkojokeen ja edelleen merelle Pikkalanlahteen.

Kivikoskenpuro on jaettu 18 jaksoon. Purossa sijaitsee muutamia koskia, joista suurin on Siuntion Uudessakylässä sijaitseva koski, jolla pudotusta on noin neljä metriä. Purossa elää muun muassa taimenia ja saukkoja. Puro kuuluu osaksi Siuntionjoen vesistöjensuojeluohjelmaa.

Historia
--------

Eri kylien läpi virtaava Kivikoskenpuro on ollut tärkeä kulkureitti ihmisille ja tavaroille. Kivikoskenpuroa pitkin on nimittäin päässyt ruuhilla Pikkalan vanhalle markkinapaikalle, josta on ollut hyvät yhteydet muun muassa Tallinnaan. Ruuhet on tosin täytynyt kantaa koskien ohi.

Lisäksi puron koskien vesivoimaa on käytetty hyväksi muun muassa myllyissä. Uskotaan myös, että osa yhtä Suomen ensimmäistä rautaruukkia, niin kutsuttua Suitian ruukkia, sijaitsi Uudessakylässä hyödyntäen Kivikoskenpuron Uudenkylän koskipaikan vesivoimaa. Paikalla on ainakin myöhemmin sijainnut suuri mylly, jonka jäännökset ovat Museoviraston suojelemat.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ville Toivonen: SIUNTIONJOEN ALAOSAN KUNNOSTUSTARVE- SELVITYS  2004. Uudenmaan ympäristökeskus. Viitattu 27.5.2021.
2. ↑  Virtavesien hoitoyhdistys ry. *www.virtavesi.com*. Viitattu 27.5.2021.
3. ↑  Ansa Mäkinen, Kaija Suominen, Marjatta Luhtasela, Teuvo Järvenpää: *Lohjan kylät ja kaupunginosat*, s. 234. Lohjan kylät ry, 2017.
4. ↑  Anne Uotila: Siuntiosta löytyi Suomen vanhin rautaruukki.  *Länsi Uusimaa*, 15.10.2008.
5. ↑  Alf Brenner: *Sjundeå Sockens Historia I*, s. 426. Hembygdens Vänner i Sjundeå, 1955.
Havainnekuva Alfa Romeo Alfettan jousituksesta, jossa kallistuksenvakaaja on punaisella värillä.
Havainnekuva kahdesta kallistuksenvakaajan jäykkyyden säätötyypistä.
**Kallistuksenvakaaja** (**"koiranluu"**) on autossa oleva osa, joka rajoittaa auton kallistumista mutkissa. Yksinkertaisesti kallistuksenvakaaja on U-kirjaimen muotoinen jäykkä tanko, joka yhdistää auton vasemman ja oikean puoleiset renkaat samalla akselilla. Auton ajaessa mutkassa sen massa siirtyy ulommille renkaille keskipaikoisvoiman vaikutuksesta, joka saa auton kallistumaan ja on epätoivottavaa auton hallittavuuden ja matkustusmukavuuden kannalta. Kallistuksenvakaajassa on kiertojäykkyys, joka rajoittaa auton kallistumista. Vakaajan käytöllä auton varsinaisen jousituksen ei tarvitse olla niin jäykkä kuin ilman sitä. Jotkin vakaajat käyttävät elektronisesti ohjattua liitosta päädyissä jäykkyyden säätämiseen.

Ensimmäinen patentti kallistuksenvakaajasta myönnettiin Stephen Colemanille vuonna 1919.

Hydraulinen järjestelmä
-----------------------

Australialainen Chris Heyring sai 1980-luvulla ajatuksen "kineettisestä" järjestelmästä, jossa iskunvaimentimet ovat yhdistetty putkella, jossa kulkee hydraulinen neste ja välissä on virtauksen rajoitus. Järjestelmän jäykkyys on tällöin säädettävissä ja kallistuksenvakaaja on mahdollista kytkeä pois käytöstä maastoajoa varten ilman mekaanisia muutoksia. Ratkaisua on käytetty muun muassa World Rally Car -autoissa 2000-luvun alussa. Eräät WRC-autot käyttivät järjestelmää sekä saman akselin (sivuttaissuuntainen kallistus) että eri akselin pyörien välillä (pituussuuntainen kallistus). Aktiivinen jousitusjärjestelmä kiellettiin myöhemmin WRC-autoissa kustannuksien rajoittamisen vuoksi. Merkittävä osa kustannuksista oli peräisin järjestelmän säätämiseen tarvitun testaamisen määrästä.

Ralliautojen jälkeen järjestelmää on käytetty tiekäyttöön suunnatuissa autoissa. Ensimmäisenä sen otti käyttöön Lexus GX 470 vuonna 2004 ja myöhemmin sitä on käytetty McLarenin automalleissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Wong Kai Yi: What does your car’s anti-roll bar do? *torque.com.sg*.  9.4.2019. Viitattu 3.6.2023. (englanniksi)
2. ↑  Patent 189894 Summary *brevets-patents.ic.gc.ca*. Viitattu 3.6.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Chris Perkins: This Decades-Old Rally Tech Was So Advanced McLaren Still Uses It Today *roadandtrack.com*.  2.6.2023. Viitattu 3.6.2023. (englanniksi)
4. ↑  Active suspension, or how to make the aero of a rally car more efficient *wrcwings.tech*.  30.3.2021. Viitattu 3.6.2023. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee mäkihyppääjää. Kasvatustieteen professori Veikko Heinosesta on eri artikkeli.*

**Veikko Heinonen** (4. lokakuuta 1934 Lahti – 4. marraskuuta 2015) oli suomalainen mäkihyppääjä.

Lahden Hiihtoseuraa edustanut Veikko Heinonen voitti mäkihypyssä nuorten Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Aikuisten sarjan huipulle hän nousi 19-vuotiaana 1954. Falunin MM-kisoissa hän sijoittui Matti Pietikäisen jälkeen toiseksi. Heinonen hyppäsi 72,5 ja 76 metriä pitkät hypyt ja voitti pidemmälle hypänneen Ruotsin Bror Östmanin 0,5 pisteellä saatuaan tätä paremmat tyylipisteet. Pietikäisen ja Heinosen mitalit olivat Suomen kaikkien aikojen ensimmäiset mäkihypyn arvokisamitalit.

Heinonen lopetti kilpailemisen vuonna 1966 kaaduttuaan harjoitushypyssä ja loukattuaan munuaisensa. Merkittävimpiin saavutuksiinsa hän ylsi vuosina 1954–1956, mutta voittoja niihin ei sisältynyt. MM-kisojen lisäksi hän oli parhaimmillaan toinen Salpausselän, Falunin ja Ounasvaaran hiihtokisoissa. Kulmin lentomäkiviikolla 1956 hän voitti kaksi osakilpailua mutta jäätyään vaivalloisen ja yleislakon viivästyttämän matkan rasittamana ensimmäisessä osakilpailussa kuudenneksi hän sijoittui yhteispisteissä toiseksi Itä-Saksan Werner Lesserin jälkeen. Kulmissa Heinonen hyppäsi uransa pisimmän hypyn, 118 metriä. SM-kisoissa hän oli neljäs 1955 ja seitsemäs 1954 epäonnistuttuaan toisessa hypyssään.

Sveitsin mäkiviikolla 1955 Heinonen sijoittui seitsemänneksi. Hän oli Sankt Moritzin osakilpailussa kolmas ja Le Loclessa toinen, mutta kaatuminen Arosan kilpailun ensimmäisessä hypyssä vei mahdollisuudet koko viikon palkintosijoihin. Keski-Euroopan mäkiviikolla 1955–1956 Heinonen kaatui Oberstdorfin kilpailussa ensimmäisen hyppynsä ja sijoittui Garmisch-Partenkirchenissa sijalle 23. Arvokisoihin häntä ei enää MM-kisojen 1954 jälkeen valittu.

Veikko Heinonen pelasi Lahden Mailaveikkojen paidassa pesäpallon SM-sarjaa 1953–1958 ja sai kerran SM-hopeaa. Hänen poikansa Kari Heinonen oli maajoukkuetason mäkihyppääjä 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.

Saavutukset
-----------

### Mäkihypyssä

* MM-hopeaa Falunissa 1954
* Kulmin lentomäkiviikolla toinen 1956 (kaksi osakilpailuvoittoa)
* Cortina d'Ampezzon olympialaisten esikisojen viides 1955
* Sveitsin mäkiviikolla seitsemäs 1955
* Salpausselän kisoissa toinen 1955, kolmas 1954 ja neljäs 1956
* Falunin kisoissa toinen 1956
* Ounasvaaran kisoissa toinen 1954
* SM-kisoissa neljäs 1955

### Pesäpallossa

* 1 SM-hopea: 1953

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto ;& Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 222. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
* *Hiihtäjä 1957 – Suomen Hiihtoliiton vuosikirja*, s. 110–112, 240. SHL, 1956.

### Viitteet

1. ↑  Kanerva, Juha: Suomalainen mäkihypyn MM-mitalisti kuoli *iltasanomat.fi*.  13.11.2015.  Arkistoitu 15.11.2015. Viitattu 13.11.2015.
2. ↑  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 18.9.2017. Viitattu 14.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Veikko Heinonen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
**Herbartilainen kasvatusfilosofia** on saksalaisen filosofin J. F. Herbartin (1776–1841) mukaan nimensä saanut kasvatusfilosofinen suuntaus, joka nousi uushumanistisen pedagogiikan rinnalle 1800- ja 1900-lukujen vaihteen tienoilla. Se ei syrjäyttänyt uushumanismia, vaan sulautui siihen uutena tuoreena ajatussuuntana. Herbartilaisuus sai "ajan sanana" hallitsevan aseman 1900-luvun alkuvuosikymmenien opettajakoulutuksessa, ja siitä tuli virallinen pedagoginen doktriini uushumanismin saadessa vanhentuneisuuden leiman. 

Uushumanismista poiketen Herbart ei pitänyt älyä, tahtoa ja tunnetta erillisinä henkisinä kykyinä, vaan tähdensi, että mieli ("sielu") on yksi kokonaisuus. Ihanteena oli monipuolinen harrastuneisuus, toisin sanoen kyky kiinnostua aidosti erilaisista ilmiöistä ja tiedonhalu. Kasvatuksen perimmäinen päämäärä oli siveellisesti luja luonne ja henkinen riippumattomuus, mihin oikein ohjattu harrastuneisuus johtaisi. Se oli pohjimmiltaan eettinen, sillä ihmisen arvo ei ollut siinä, mitä hän tiesi, vaan tietämiseen ja järkeen perustuva siveellinen tahto. Herbart katsoi, että kasvattaminen voi toteutua vain opettamalla eli että kasvattaminen on opettamista. Tärkeintä on herättää kiinnostus ja halu ("harrastus") tietää ja ohjata tiedonhalua sivistysihanteen mukaisesti tavoitteena ajatteleva eettinen persoonallisuus. Opetussisältöjen hyödyllisyys oli alisteinen kasvatuksen siveellisen päämäärän rinnalla. Herbart loi muodollisen asteen teorian opetukseen: selkeys, assosiaatio,systeemi ja metodi. 

Herbartilaisuuden alkuperäinen idealismi vaihtui opetuksen arjessa usein opettajakeskeiseksi kuivakkuudeksi, jolloin tietopainotteisuudesta ja muotojen noudattamisesta tuli tärkeämpi elementti kuin opetuksen kasvattavuudesta, elävyydestä ja elämänläheisyydestä. Sen asemesta päädyttiin usein "tietojen jakamiseen" ja niiden muistiin pänttäämiseen. Vaikka Herbartin mukaan oppiminen tarkoitti kokonaisuuksien muodostumista ja tietojen kytkeytymistä oppijan aikaisempiin tietoihin ja vaikka hän korosti opetuksen keskittämisen merkitystä, tiedoista muodostui käytännössä usein irrallisia ja ulkokohtaisia "tiedonjyviä". Näin kasvatuspäämääränä oleva siveellinen kokonaispersoonallisuus jäi usein taka-alalle tai unohtui kokonaan. Harrastuneisuus voitiin käsittää puuhasteluksi monien asioiden parissa ymmärtämättä, että Herbart tarkoitti käsitteellään "harrasta", kysyvää, keskittyvää ja tutkivaa perusasennetta.

Aiheesta muualla
----------------

* Maher, Michael: Herbart and Herbartianism *Catholic Encyclopedia*.  1911. New York:  Robert Appleton Company.  (englanniksi)
**Évoran yliopisto** (port. *Universidade de Évora*) on yliopisto Portugalin Évorassa. Se perustettiin vuonna 1559, ja oli jesuiittojen johtama oppilaitos. Jesuiittoihin kohdistuneen painostuksen seurauksen oppilaitoksen toiminta lakkasi 1759.

Nykyinen yliopisto sai alkunsa Portugalin opetusministeri José Veiga Simãon allekirjoittamalla säädöksellä vuonna 1973 (Instituto Universitário de Évora) ja on vuodesta 1979 lähtien toiminut nykynimellään (Universidade de Évora).

Yliopistolla on noin 5 100 alemman korkeakoulututkinnon opiskelijaa ja 2 200 maisteriksi opiskelevaa sekä 900 tohtoriopiskelijaa. Opetushenkilökunnan laajuus on 640, ja hallinnolliseen henkilökuntaan kuuluu 470 ihmistä.

Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto ylsi vuonna 2018 Portugalin yliopistoista 7. sijalle ja maailmanlistan sijalle 1138.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arkistoitu kopioBreve História da UÉ uevora.pt.  Arkistoitu 10.1.2017. Viitattu 4.7.2018. (portugaliksi)
2. ↑  General description of university uevora.pt. Viitattu 4.7.2018. (englanniksi)
3. ↑  Webometrics Ranking of World Universities: Portugal (espanjalaisen tutkimuskeskus Consejo Superior de Investigaciones Científicas (CSIC):n yliopistolistaus)  January 2018. Cybermetrics Lab/ CSIC, webometrics.info. Viitattu 4.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Évoran yliopisto** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Maantieteelliset | 
* MusicBrainz place

 |

 |
**Riihimäen kaupunginkirjasto** on Riihimäellä sijaitseva kirjasto. Kirjasto kuuluu Ratamo-verkkoon yhdessä Hyvinkään, Hausjärven, Lopen ja Nurmijärven kirjastojen kanssa. Kirjastossa on kirjastoaineistoa noin 250 000 kappaletta. Vuonna 2017 kävijämäärä oli 196 300 ja kokonaislainauksia tehtiin 518 800.*selvennä*

Kirjaston alakerrassa sijaitsevat lehti- ja lukusali sekä kirjastovarasto. Yläkerrassa sijaitsevat lasten ja nuorten osasto, aikuisten osasto sekä musiikkiosasto. Kirjastossa on myös mm. soittoharjoitteluun tarkoitettu, äänieristetty soittohuone sekä digitointihuone Muuntamo, jossa asiakkaat voivat maksutta digitoida muun muassa VHS-tallenteita, LP-levyjä ja valokuvia. Kirjaston lasten ja nuorten osastossa on satuhuone, jossa järjestetään kaikille avoimia satutunteja. Satuhuoneessa on myös mahdollisuus leikkiä, piirtää ja tehdä läksyjä ja siellä järjestetään myös omatoimista askartelua joulun ja pääsiäisen aikoihin sekä kesäkuussa. Kirjaston alakerrassa sijaitsevassa Samuli Parosen salissa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä. 

Kirjaston aulassa on Salme Karvasen tekstiilitaideteos Elämysten portaat vuodelta 1986 sekä Riihimäki-Seuran valmistama pienoismalli, joka kuvaa Riihimäen kauppalaa vuonna 1939. Kirjaston puistossa on vuonna 1998 pystytetty Kohtaamispylväs, jonka viitat osoittavat etäisyyksiä Riihimäen ystävyyskaupunkeihin ja muihin paikkoihin.

Historia
--------

Kirjastotoiminta alkoi Riihimäellä vuonna 1884, kun Rautatien kouluun perustettiin noin 100 kirjaa käsittävä kirjasto, jota hoiti opettaja Felix Qwanten. Nykyinen kaupunginkirjasto perustettiin Riihimäen kauppalakirjastona vuonna 1936 ja ensimmäisenä vuotena lainauksia tehtiin 641. Kirjasto toimi tuolloin Riihimäen Kauppakadulla sijaitsevassa rakennuksessa, jossa ennen kirjastoa oli ollut pankki. Nykyisin samaisessa rakennuksessa on musiikkiopisto.

Nykyinen kirjastorakennus valmistui vuonna 1986. Rakennuksen suunnittelijoina ovat olleet arkkitehdit Osmo Lappo, Juhani Westerholm ja Iina Paasikivi-Poutanen sekä sisustusarkkitehti Leena Aaltonen. Heti avauspäivänä uudessa kirjastossa tehtiin yli 4 000 lainausta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kirjasto A-Ö *Riihimäen kaupunki*.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 13.6.2019.
2. ↑  Riihimäen kirjaston vaiheita *Riihimäen kaupunki*.  Arkistoitu 31.5.2019. Viitattu 13.6.2019.
3. ↑  Musiikki *Riihimäen kaupunki*. Viitattu 13.6.2019.
4. ↑  Lasten- ja nuortenosasto *Riihimäen kaupunki*. Viitattu 13.6.2019.
5. 1 2  Saloranta, Pauli: Riihimäen kotikaupunkipolku  2009. Riihimäki-Seura & Riihimäen kaupunki.  Arkistoitu 2.10.2020. Viitattu 13.6.2019.