recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sinanin suunnittelema Selimin moskeija Edirnessä.
**Osmanien arkkitehtuuri** on Osmanien valtakunnan arkkitehtuuria, joka kehittyi Bursassa ja Edirnessä 1400- ja 1500-luvuilla. Se kehittyi seldžukkien arkkitehtuurista ja sai vaikutteita persialaisesta, bysanttilaisesta ja mamelukkien islamilaisesta arkkitehtuurista.

Osmanien arkkitehtuuri kehittyi jo ennen kuin osmanivaltakunta oli vallannut osan Eurooppaa. Varhaisissa osmanien rakennuksissa näkyi elementtä sekä bysanttilaisesta että seldžukkien arkkitehtuurista. Osmanit rakentivat kivestä, kun keskiaasialaisessa arkkitehtuurissa suosittiin tiiliä. Varsinaisesti omaksi tyylisuunnaaksi osmanien arkkitehtuuri kehittyi 1400-luvun loppupuolella. Todellista huippukauttaan se eli arkkitehti Sinanin aikana 1500-luvulla.

Merkittävä piirre osmanein arkkitehtuurissa, että se ammensi vaikutteita sekä eurooppalaisesta että islamilaisesta arkkitehtuurista, joten se kuuluu molempiin kulttuurien piiriin. Bysanttilaiset vaikutteet näkyivät esimerkiksi kivi- ja tiilirakenteiden sekoittamisessa ja pendentiivien käytössä kupolirakentamisessa. Lisäksi osmanien taiteeseen vaikutti yhteydet Italiaan. Monissa moskeijoissa Bursassa näkyy monia ikkuna-, portti- ja kattopiirteitä, joita löytyy myös italialaisesta arkkitehtuurista.

Osmaniarkkitehtuurin huippukauden merkittävimpiä rakennuksia ovat monet Istanbulin moskeijoista. Näihin kuuluvat mm. Fatihin ja Bayzedin moskeijat. Edirnessä sijaitseva Selimin moskeija on yksi Sinanin merkittävimmistä töistä. Vaikka osmanien arkkitehtuuri keskittyi erityisesti uskonnolisiin rakennuksiin, se tuotti myös monia maallisia rakennelmia, kuten Topkapın palatsin.

Lähteet
-------

1. ↑  Honour, Hugh & Fleming, John: *A World History of Art*. Laurence King Publishing, 2005. ISBN 9781856694513. Google-kirjat (viitattu 7.3.2010). (englanniksi)
2. 1 2  Architecture *TheOttomans.org*. Viitattu 7.3.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **osmanien arkkitehtuuri** Wikimedia Commonsissa
**Marc Tardif** (s. 12. kesäkuuta 1949 Granby, Quebec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura
---

Tardif pelasi juniorina muun muassa Thetford Mines Canadiensissa QJHL:ssä (1966–1967) ja Montreal Junior Canadiensissa OHA:ssa (1967–1969). Hän oli voittamassa vuonna 1969 Memorial Cupia ja valittiin samana vuonna OHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.

Tardif aloitti ammattilaisuransa NHL-seura Montreal Canadiensissa, joka varasi hänet ensimmäisen kierroksen toisena pelaajana varaustilaisuudessa 1969. Hän pelasi Canadiensissa neljä kautta, joista ensimmäisellä vietti osan kaudesta myös farmijoukkue Montreal Voyageursissa AHL:ssä. Tardif oli voittamassa Canadiensissa Stanley Cupia kausina 1970–1971 ja 1972–1973.

Vuonna 1973 Tardif siirtyi WHA-seura Los Angeles Sharksiin, joka tarjosi hänelle huomattavasti parempaa palkkaa kuin hän oli Montrealissa saanut. Kauden 1974–1975 hän aloitti Michigan Stagsissa Sharksin muutettua toiselle paikkakunnalle, mutta siirtyi kesken kauden pelaajakaupassa Quebec Nordiquesiin. Pelatessaan Nordiquesissa Tardif sai kahdesti WHA:n parhaan pistemiehen palkinnon Bill Hunter Trophyn, kausina 1975–1976 ja 1977–1978, joina palkittiin myös sarjan arvokkaimman pelaajan palkinnolla Gordie Howe Trophylla. Hän oli noina kausina myös WHA:n maali- ja syöttöpörssin voittaja. Kaudella 1976–1977 hän oli voittamassa Avco Cupia ensimmäisenä vuonnaan joukkueensa kapteenina. Tardif valittiin neljästi WHA:n tähdistökentällisiin, kausina 1975–1976, 1976–1977 ja 1977–1978 ensimmäiseen ja kaudella 1974–1975 toiseen, ja hän pelasi kuudesti sarjan tähdistöottelussa.

WHA lopetti toimintansa vuonna 1979, jonka jälkeen Tardif jatkoi uraansa NHL:ssä. Hän edusti yhä Quebec Nordiquesia ja jatkoi joukkueen kapteenina kauteen 1980–1981 asti. Kaudella 1981–1982 hän pelasi ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan NHL:n tähdistöottelussa ja hän lopetti uransa kauden 1982–1983 jälkeen. Tardif pelasi NHL:ssä 517 runkosarja- ja 62 pudotuspeliottelua ja WHA:ssa 446 runkosarja- ja 44 pudotuspeliottelua. Hän teki NHL:ssä 401 tehopistettä runkosarjassa, 194 maalia ja 207 syöttöpistettä, ja 28 pudotuspeleissä, 13 maalia ja 15 syöttöpistettä. WHA:ssa hän teki 666 tehopistettä runkosarjassa, 316 maalia ja 350 syöttöpistettä, ja 59 pudotuspeleissä, 27 maalia ja 32 syöttöpistettä. Tardif on eniten maaleja WHA:n historiassa (1972–1979) tehnyt pelaaja. Quebec Nordiques jäädytti hänen pelinumeronsa (8) vuonna 1983.

Tardif kuului Kanadan joukkueeseen Summit Seriesissä 1974.

Jääkiekkouransa jälkeen Tardif on työskennellyt autokauppiaana Quebecissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marc Tardif *Hockey Draft Central*. Viitattu 29.5.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Marc Tardif Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
3. 1 2 3  Marc Tardif *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
4. ↑  Where are they now? Marc Tardif *Canadiens.com*.  15.5.2009. Viitattu 29.5.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Marc Tardif The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
**Carl Marcus Groth** (10. kesäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja hahmoterapeutti. Groth on toiminut Teatterikorkeakoulun (TeaK) näyttelijäntyön professorina vuosina 1998–2000. Grothin teatterinäkemys on synteesi teatterin ja hahmoterapian elementeistä.

Professorikautensa jälkeen Groth on näytellyt etenkin Helsingin Svenska Teaternissa ja Åbo Svenska Teaterissa.

Vuonna 2019 Groth ilmoitti, että 24. huhtikuuta alkaen hän aloittaa näyttämölakon, kunnes Suomi muuttuu hiilineutraaliksi tai osoittaa hyvin vakuuttavasti, että sillä on aikataulu ja politiikka tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  *Teatterit ja teatterintekijät 2005,* Teatterin tiedotuskeskus 2005, ISBN 952-471-629-1, sivu 164.
2. ↑  Karoliina Reunanen: Näyttelijän luovan työn fenomenologia ja Marcus Grothin hahmoterapeuttinen teatterinäkemys[vanhentunut linkki]
3. ↑  Marcus Groth, Ilona-esitystietokanta, Teatterin tiedotuskeskus, viitattu 19.12.2014.
4. ↑  Marcus Groth: Jag går i strejk för klimatet // Hufvudstadsbladet, 11.04.2019

Aiheesta muualla
----------------

* Fifi.voima.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
* Skenet (Arkistoitu – Internet Archive)
* IMDB

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo Hymynaama-merkistä. Sivu Hymiö kertoo hymiöistä*
Hymynaama
**Hymynaama** (engl. **smiley** tai **smiley face**) on kuva tai kuvamerkki, jossa ympyrän sisällä on kaksi pistettä ja ylöspäin kaareva kaari, jotka muodostavat hymyilevän naaman silmiä ja suuta muodostavan kuvan. Hymynaama on yleisimmin keltaisella pohjavärillä.

Tavaramerkki
------------

Hymynaama Saksassa. (Bundes archiv, 1990).
Kaikki oikeudet Hymynaamaan (Smiley trademark) sadassa valtiossa omistaa Smiley Company.

### Hymiö

*Tämän osion pääartikkeli on Hymiö.*
Hymynaamasta on myös muodostunut merkki 'hymiö' (engl. 'emoticon'). Nimitys hymiö juontaa sanasta hymynaama. Kuitenkaan ei tule sekoittaa hymynaamaa ja hymiötä, jotka ovat kaksi eri asiaa: 
Hymynaama on yksi kuva tai kuvamerkki, kun taas hymiö on netti- ja tekstiviesti-liikenteen merkin yleisnimi, joka sisältää monia eri merkkejä, kuvaamaan useimmiten lähettäjän tunnetilaa yksinkertaisilla kirjoitusmerki-yhdistelmillä. Kuitenkin joskus hymynaama-sanalla viitataan hymiöihin, englanninkielessä molemmat ovat sana 'smiley', joten sekaantuminen englanninkielessä on todennäköisesti yleisempää.

Seuraavia hymiöitä on myös kutsuttu 'hymynaamoiksi':

😁, 😁, ☺, tai 😊

Hymiöt ovat yleisiä esimerkiksi tekstiviesteissä.

Historia
--------

### Alkuperä

Vuonna 1953 ensi-iltansa saaneen elokuvan *Lili* esite, jossa on hymynaama.
Hymynaama-merkin tapaisia kuvia on esiintynyt jo ennen merkin rekisteröimistä SmileyCompanyn taholta. Esimerkiksi hymynaamaa muistuttava kuva esiintyi *Lili*-elokuvan julisteessa 1953 ja kristillisen WMCA-radioaseman t-paidassa vuonna 1962.

### Hymynaama joukkotiedotuksessa

Hymynaama on joskus liitetty myös hippiaikojen huumekulttuurin merkiksi, ja tanssimusiikkisuuntaukseen 80-luvun lopulla. Hymynaama on myös suosittu rintamerkki. 

Hymynaama liitetään usein englanninkieliseen lauseeseen 'Have a nice day!' (suom. Mukavaa päivää sinulle!)

#### 1988-1989

Hymynaama t-paidassa
Second Summer of Love ("Toinen rakkauden kesä") (1988−1989), termillä viitataan acid house -musiikin nousuun ja laittomien huumeiden sävyttämien ravebileiden huippukauteen. Ajanjakson symboliksi nousi "hymynaama"-symboli, jota oli käytetty eräiden juhlien mainoksissa.

Kuvagalleria
------------

* Hymynaama-kassiHymynaama-kassi
* Hymynaama vesitornissa. Hymynaama vesitornissa.
* Hymynaama-ilmapalloja.Hymynaama-ilmapalloja.

Lähteet
-------

* 
* 
* Peter Shapiro, Smiling Faces Sometimes, in The Wire, issue 203, January 2001, pp44-49.
* 
*

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hymynaama**.
*Tämä artikkeli käsittelee jumalaa. H. P. Lovecraftin novellista ja Stuart Gordonin elokuvasta on erilliset artikkelit.*
Dagon
**Dagon** tai **Dagan** oli merkittävä länsiseemiläinen viljan ja hedelmällisyyden jumala, jota palvottiin laajalti koko muinaisessa Lähi-idässä. Dagan merkitsi heprean ja ugaritin kielissä "vilja", ja Dagania pidettiin auran keksijänä. Dagan tunnettiin erityisesti Raamatun mainitsemien filistealaisten jumalana. Hänelle omistettuja pyhäkköjä oli muun muassa Bet-dagonissa Asherissa, Gazassa ja Asdodissa. Dagonin palvonnasta on todisteita jo noin vuodelta 2500 eaa. Muinaisen Ugaritin Ras Shamrasta löydettyjen tekstien mukaan hän oli sateen ja hedelmällisyyden jumala Baalin isä.

Dagania tai Dagonia palvoivat myös kanaanilaiset. Dagania palvottiin lisäksi Mesopotamiassa. Useat Akkadin ja Babylonian kuninkaat kuten Hammurabi ja Assurnasirpal II julistivat olevansa Dagonin poikia. Vanhassa testamentissa Dagon on filistealaisten pääjumala (Tuomarien kirja 16:23). Simson tuhoaa Daganin temppelin Gazassa kaatamalla sen kaksi pylvästä. Dagan on saattanut olla lisäksi meren jumala, ja hänet esitettiin kalanpyrstöisenä. Hänen nimensä merkitsee "tähkä" mutta israelilaiset sekoittivat sen heprean kielen sanaan *dag* (kala) – tästä johtuvat kuvat kalanpyrstöisestä jumalasta. On kuitenkin epäselvää, ovatko Dagan ja Dagon sama jumala.

Dagonilla oli Ugaritissa suuri temppeli 1300 eaa. ja hänen nimensä oli jumalten listalla kolmantena. Hammurabin lain esipuheessa kuningas Hammurabi kutsuu itseään "Eufratin varren astutuksen pellonraivaajaksi Dagonin, tämän luojansa avulla".

Kanaanilaiset toivat Daganin kultiin Mesopotamiaan, jossa hänen puolisonsa oli Šalas. Joidenkin tekstien perusteella on päätelty, että Dagon rinnastettiin myös Enliliin. Dagonilla oli erityinen asema amorilaisten uskonnossa Marissa. Raamatussa Dagon mainitaan useita kertoja filistealaisten yhteydessä. Ensimmäinen Samuelin kirja kertoo, miten juutalaisten liitonarkki varastetaan ja viedään Dagonin temppeliin Asdodiin. Seuraavana aamuna Dagonin patsas oli kasvoillaan arkin edessä. Patsas nostetaan pystyyn, ja taas sitä seuraavana aamuna se löytyy taas kaatuneena arkin edestä mutta pää ja kädet katkenneina.

H. P. Lovecraftin kertomuksissa Dagon esiintyy Syväläisten valtiaana ja pahana olentona.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur & Storm, Rachel: Ultimate encyclopedia of mythology. London. Anness Publishing, 2017. ISBN 9781780191881.
* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. ↑  Britannica, The Editors of Encyclopaedia: Dagan *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 8.9.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Cotterell & Storm 2017, s. 274
3. 1 2   Lurker 1987, s. 46

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dagon** Wikimedia Commonsissa
**Pertti Oskar Ehrnrooth** (s. 25. huhtikuuta 1934 Kurkijoki) on suomalainen opettaja ja kirjailija.

Ehrnroothin vanhemmat olivat Eino Ehrnrooth ja Sylvi Ehrnrooth o.s. Äikäs. Hän joutui perheineen talvisodan aikana evakkoon ja vietti sitten lapsuus- ja nuoruusvuotensa Riihimäellä ja kävi siellä oppikoulun. Hän valmistui 1957 opettajaksi Heinolan opettajaseminaarista ja toimi luokanopettajana Ilomantsin Kivilahden koululla 36 vuoden ajan aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuonna 1994. Nykyisin Ehrnrooth asuu Joensuussa.

Ehrnrooth on harrastanut kalastusta, metsästystä ja kanoottimelontaa. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja, pakinoita, lastennäytelmiä, kirjallisuusarvosteluja, satuja sekä erä-, kalastus-ja matkakertomuksia joita on julkaistu lehdissä, antologioissa (muun muassa *Erämaailma*), ja hänen näytelmiään on esitetty radiossa ja televisiossa. Hän voitti 1973 Nuoren Voiman Liiton valtakunnallisen novellikilpailun.

Ehrnrooth on naimisissa Katriina Suvannon kanssa, ja hänellä on kaksi lasta. Kirjailija ja tutkija Jari Ehrnrooth on hänen edellisestä avioliitostaan.

Teoksia
-------

* *Kanervankukka: Eränovelleja.* Ilias, Joensuu 2001.
* *Meren kissa: Kalastuskertomuksia.* Ilias, Joensuu 2002.
* *Shamaanin saari*. Ilias, Joensuu 2004.
* *Viha: Romaani.* Ilias, Joensuu 2006.
* *Pohjan perillä: Erä- ja matkatarinoita.* Kustannuskynnys, Saarivaara 2010.
* *Kenttäpullolapaset: pojan sota-ajan muistoja: Novelleja.* Kustannuskynnys, Polvijärvi 2011.
* *Neljä vuodenaikaa: Satusikermä.* Kuvat Päivi Hyttinen. Kustannuskynnys, Saarivaara 2011.
* *Veljesviha: Romaani.* Kustannuskynnys, Saarivaara 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pertti Ehrnrooth. Kirjasampo.
2. ↑  Pertti Ehrnrooth. (Arkistoitu – Internet Archive) Riihimäkeläiskirjailijoita.  
Latvavesiltä Pertti Ehrnrooth. (Arkistoitu – Internet Archive) Pohjoiskarjalaisia kirjailijoita.
3. 1 2  Pertti Ehrnroothin kirjailijaesittely. Ilias kustantamo.
4. ↑  *Finlands ridderskaps och adels kalender 1992*, s. 176. Esbo 1991. ISBN 951-9417-26-5
**Risto Lanki** (18. maaliskuuta 1946 – 1. marraskuuta 2023) oli suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Pyhtään Heinlahdesta lähtöisin oleva Lanki ajoi urallaan yli 15 000 ravilähtöä, joista voitti yli 2000. Lanki menestyi parhaiten 1980-luvulla tienoilla, kun hän ajoi vuosina 1979-1990 yli sata voittoa vuodessa. Hänet tunnetaan erityisesti suomenhevosten lainaohjastajana. Hän ohjasti suomenhevosori Patrikin nelinkertaiseksi ravikuninkaaksi vuosina 1988-1991 sekä Ilorin ravikuningattareksi Kouvolassa 1973. Muita hänen menestysajokkejaan olivat muun muassa Ilo-Tähti ja Vokkerin-Tähti. Metsäkoneurakointia aiemmin tehneelle Lankille ravivalmentamisesta ja -ohjastamisesta tuli ammatti vuonna 1974. Tuolloin hän aloitti Ahti Rinta-Jaskarin LL-Tallin valmentajana Lappeenrannan Lyytikkälässä. Lappeenrannan ratavalmentajana Lanki oli vuosina 1976-1981. Sieltä hän siirtyi Jokimaan ratavalmentajaksi, josta puolestaan jatkoi Orimattilan hevoskylään 1980-luvun lopussa. Tallinnan raviradalla hän aloitti valmentamisen syyskuussa 1993.

Tuhannennen voittonsa Risto Lanki ohjasti 3. kesäkuuta 1984 ja 2000. voittonsa Dubla Nancylla 12. elokuuta 1993. Molemmat voitot Lanki ohjasti Jokimaalla.

Lähteet
-------

* Risto Lanki Suomen Hippoksen tietokannassa

### Viitteet

1. 1 2  Toivonen, Ville: Risto Lanki täytti 60 vuotta.  *Hevosurheilu*, 31.3.2006.
2. ↑  Jari-Pekka Rättyä: Risto Lanki on poissa *Hevosurheilu*.  1.11.2023. Viitattu 1.11.2023.
3. ↑  Risto Lanki 1000 voiton kerhoon.  *Hevosurheilu*, 6.6.1984.
4. ↑  Tukia, Ari: Risto Lanki ajoi 2000. voittonsa.  *Hevosurheilu*, 18.8.1993.
**Erikoisjääkärit** on Suomen puolustusvoimien maavoimien erikoisjoukko. Erikoisjääkäreitä koulutetaan Utin jääkärirykmentissä. Erikoisjääkärit koulutetaan toimimaan vaativissa erikoisjoukkotehtävissä Suomessa ja tarvittaessa ulkomailla. 

Erikoisjoukkokurssille voivat hakea kaikki reservin aliupseerin tai upseerin koulutuksen saaneet asevelvolliset, jotka ovat iältään alle 25-vuotiaita. Erityisistä syistä kurssille voidaan hyväksyä myös 25–30-vuotiaita henkilöitä. Erikoisjoukkosotilaat saavat monipuolisen ase- ja ampumakoulutuksen, lääkintäkoulutuksen sekä kattavan siirtymismenetelmäkoulutuksen, johon kuuluvat muun muassa laskuvarjohypyt, vesistökoulutus sekä yhteistoiminta helikopterien kanssa. 

Valinta koulutukseen tapahtuu pääsykokeiden kautta. Esivalinta tehdään hakupapereiden perusteella ja sen läpäisseet kutsutaan kaksivaiheiseen valintakokeeseen. Ensimmäinen vaihe valintakokeesta on kaksipäiväinen ja se järjestetään tammikuussa. Painopiste ensimmäisen vaiheen valintakokeessa on fyysisten ominaisuuksien testaamisessa. 

Ensimmäisen vaiheen hyväksytysti suorittaneet kutsutaan toiseen, maalis-huhtikuussa järjestettävään nelipäiväiseen vaiheeseen.

Erikoisjoukkokurssi on kestoltaan 12 kuukautta ja laajuudeltaan 60 osaamispistettä. Kurssi jakautuu viiteen osajaksoon, joista jokainen päättyy tasomittauksena suoritettavaan väliarviointiin.

Erikoisjoukkokurssin osajaksot ovat

* partiokurssi (15 osp)
* taistelu rakennetulla alueella (10 osp)
* tiedustelu (15 osp)
* vaikuttaminen (15 osp)
* kenttäkelpoisuuden ja kokonaisvaltaisen toimintakyvyn kehittäminen ja ylläpito (5 osp).

Erikoisjoukkokurssille valitut henkilöt ovat Puolustusvoimissa sopimussotilaan määräaikaisessa virkasuhteessa. Koulutusajalta maksetaan palkkaa. Kurssilaiset kustantavat itse majoituksensa ja ruokailunsa.

* palkkaus noin 2 000 euroa/kuukausi (sisältää peruspalkan + lisät)
* työaika 116,15 h/kolmen viikon jakso
* vuosilomaa 2 päivää/kuukausi.

Erikoisjoukkokurssin hyväksytty suorittaminen on edellytyksenä jatkaa Puolustusvoimien ammattialiupseerin tehtäviin erikoisjääkärinä ja taistelusukeltajana.

Pääsyvaatimukset
----------------

* Kokonaan suoritettu varusmiespalvelus
* Reservin upseeri- tai aliupseerikoulutus
* Hyvä fyysinen kunto (pääsykoe)
* Tarkka väriaisti, normaali kuuloaisti ja normaali näköaisti
* Hyvä uimataito ja kohtuullinen hiihtotaito
* Ei rikosrekisteriä
* Vähintään B-luokan ajokortti
* Ikä alle 25 vuotta palveluksen alkaessa, erikoistapauksissa 25–30-vuotias voidaan hyväksyä
* Karsivia tekijöitä ovat mm. vaikeat allergiat ja ihosairaudet

Lähteet
-------

1. ↑  Puolustusvoimien erikoisjoukkokurssi valmistaa vaativiin tehtäviin - *Maavoimat*.  15.9.2021. Viitattu 7.2.2023.
2. ↑  Hae erikoisjääkäriksi *Puolustusvoimat*. Viitattu 7.2.2023.
**Carl Gabriel Clouberg** (15. huhtikuuta 1813 Pori – 12. huhtikuuta 1878 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa vaikuttanut kirjakauppias ja kauppaneuvos (1869).

Cloubergin vanhemmat olivat Isak Gabriel Clouberg (1781–1839) ja Maria Kristina Lindblad (1787–1831). Hän oli naimisissa vuodesta 1837 Anna Maria Weberin (1810–1874) kanssa. Hänen poikansa oli Ludvig Gustaf Leonhard Clouberg. Prokuraattori Woldemar Söderhjelm oli Cloubergin vävy.

Satakunnasta kotoisin ollut Clouberg toimi alun perin apteekkarina Viipurissa. Hän osti vuonna 1843 kirjanpainaja Anders Cedervallerin pojan Anders Fredric Cedervallerin vuonna 1839 perustaman kirjakaupan. Cloubergin kirjakauppa *Clouberg & Co* kustansi myös kirjoja. Clouberg toimi myös rakennusurakoitsijana, tulitikkutehtailijana ja Viipurin säästöpankin esimiehenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kyösti Sormusen Geneanet-sivusto : Karl Gabriel Clouberg
2. ↑  Ludvig Gustaf Leonhard Clouberg. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. ↑  Sainio, Venla: / Söderhjelm, Woldemar (1832 - 1904) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  23.3.2007 (päivitetty 14.2.2008). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Aiheesta muualla
----------------

* Jorma Wilmi: Kauppaneuvos Carl Clouberg (1813–1878). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2009. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
Aristarkhos-kraatteri Kuussa. Vieressä tasapohjainen Herodotos-kraatteri.
**Aristarkhos** on antiikin kreikkalaisen tähtitieteilijä Aristarkhoksen mukaan nimetty kraatteri Kuussa. Sen läpimitta on 40 kilometriä ja syvyys neljä kilometriä. Kraatteri sijaitsee ympäristöstä koholla olevalla Aristarkhoksen tasangolla.

Kraatterin alueella on spektritutkimusten mukaan keskushuipussa anortosiitti-nimistä syväkivilajia. Ulompi kraatterin valli on plagioklaasi-maasälpäpitoista oliviinipitoista troktoliittia. Hubble-kaukoputkella Aristarkhoksen alueelta on löydetty titaani- ja happipitoista ilmeniittia, jollainen saattaa kiinnostaa tulevia kuuaseman perustajia kaivostoiminnan kohdeaineena.

Kraatterin lähellä näkyy tuliperäisiä muodostumia, muun muassa niin sanottuja rillejä, romahtaneita laavatunneleita, jotka ovat syntyneet juoksevan, hitaasti jähmettyvän laavan virrattua. Aristarkhoksen lähellä on Vallis Schröterin laakso ja Rimae Aristarchus -rilliverkosto.

Aristarkhos-kraatterin lähellä ovat tähtitieteilijät ja harrastelijat nähneet tavallista useammin TLP-ilmiöitä eli odottamattomia kirkastumisia ja värinmuutoksia.

Kraatterin läheltä on havaittu nousevan radioaktiivista radon-222:ta.

Lähteet
-------

1. ↑  Aristarchus *USGS Astrogeology Science Center*. NASA. Viitattu 6.7.2016. (englanniksi)
2. 1 2  Moon *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 4.4.2013. (englanniksi)
3. ↑  Hubble Prospects For Resources on The Moon NASA. Viitattu 31.3.2013. (englanniksi)
4. ↑  Darling, David: Transient lunar phenomena (TLPs) *Encyclopedia of Science*. Viitattu 31.3.2013. (englanniksi)
5. ↑  Lawson et al.: Maps of Lunar Radon-222 and Polonium-210 *ResearchGate*. Viitattu 31.3.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aristarkhos (kraatteri)** Wikimedia Commonsissa
**Jan Peder Syse** (25. marraskuuta 1930 – 17. syyskuuta 1997) oli norjalainen juristi ja poliitikko. Hän toimi konservatiivipuolueen kansanedustajana 25 vuoden ajan. Hän oli Norjan pääministeri 1989-1990 ja sitä ennen teollisuusministeri 1983-1985.

Syse kasvoi Nøtterøyssä lähellä Tønsbergiä. Hän opiskeli oikeustiedettä Oslon yliopistossa ja valmistui vuonna 1957 ja työskenteli aluksi huolintayhtiössä. Hän oli mukana jo opiskelijapolitiikassa, ja pääsi kauppa- ja teollisuusministeri Kåre Willochin yksityissihteeriksi. Kun Willochista tuli pääministeri, Sysellä oli tärkeä asema konservatiivien eduskuntaryhmässä, kunnes hän nousi teollisuusministeriksi vuosiksi 1983-1985. Vuoden 1985 vaalien jälkeen konservatiivipuolue oli oppositiossa ja Syse palasi parlamenttiin.

Syse johti kolmen puolueen koalitiohallitusta, joka kaatui EEA-sopimukseen liittyvien erimielisyyksien takia, kun keskustapuolue lähti hallituksesta,

Lähteet
-------

1. ↑  Jan P. Syse Store Norske Leksikon. Viitattu 5.5.2015.
2. 1 2  Jan P. Syse regeringen.no. Viitattu 6.5.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |

 |
**Carlos Alberto Blanco Pérez** (s. 7. maaliskuuta 1986 Madrid) on espanjalainen kirjailija, egyptologi, filosofi, kemisti, akateemikko ja entinen lapsinero. Hän on kirjoittanut teokset *Conciencia y Mismidad*, *Athanasius* ja *The integration of knowledge*. Vuonna 2015 hänet valittiin maailman taide- ja tiedeakatemiaan, ja hän on Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemian jäsen. 

Toukokuussa 1998 saatuaan korkeimman arvosanan Espanjan Egyptin yhdistys ry: n järjestämällä egyptiläisten hieroglyfejä koskevalla kurssilla. Espanjalainen *El Mundo* -lehti piti häntä Euroopan nuorimpana egyptologina ja maailman nuorimpana hieroglyfien selvittäjänä.

Hän toimii Madridin jesuiitta-instituutissa, Pontifical Comillas -yliopistossa, jossa hän opettaa filosofiaa. Hän on myös *Altius Society* -järjestön perustajajäsen. Viimeksi mainittu on maailmanlaajuinen nuorten johtajien yhdistys, joka järjestää vuosittaisen konferenssin Oxfordin yliopistossa. Hänellä on tohtorin tutkinto filosofiasta ja teologiasta sekä maisterin tutkinto kemiasta.

Lähteet
-------

1. ↑  General Listing World Academy of Art and Science.  Arkistoitu 23.1.2016. Viitattu 19.6.2020.
2. ↑  European Academy of Sciences and Arts: Members Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemia.  Arkistoitu 24.9.2016. Viitattu 19.6.2020.
3. ↑  La «vuelta» al mundo del niño egiptólogo.  *El Mundo*, 24.5.1998. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Carlos Blanco at the World Academy of Arts and Sciences *comillas.edu*.  Arkistoitu 4.10.2018. Viitattu 19.6.2020.
5. ↑  About Us Altius Society. Viitattu 19.6.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* ORCID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Etelä-Savon rahasto** on perustettu vuonna 1961. Se toteuttaa tarkoitustaan, Etelä-Savon maakunnan henkisen ja taloudellisen kulttuurin vaalimista ja kehittämistä, myöntämällä apurahoja ja palkintoja sekä järjestämällä muutakin kulttuuritoimintaa toimialueensa 12 kunnan alueella.

Etelä-Savon rahasto muodostuu yleisrahastosta sekä lahjoituksiin ja testamentteihin perustuvista nimikkorahastoista. Nimikkorahastoista jaetaan apurahoja lahjoittajien toivomiin tarkoituksiin. Näiden alojen ulkopuolelle jääviä aloja tuetaan käyttötarkoitukseltaan vapaista varoista.

Apurahoista päätettäessä etusijalla ovat eteläsavolaiset hakijat, maakunnassa suoritettava tai siihen kohdistuva tieteellinen ja taiteellinen työ sekä maakunnallisesti merkittävät kulttuurihankkeet.

Rahaston toiminta ja päätöksenteko on itsenäistä sekä puolueista, etujärjestöistä ja instituutioista riippumatonta. Rahaston apurahoista päättää hoitokunta, joka edustaa monipuolisesti rahaston toiminta-alueen taiteen, tieteen, yhteiskunnan ja talouselämän asiantuntemusta.

Rahaston toimialuetta ovat: Enonkoski, Hirvensalmi, Juva, Kangasniemi, Mikkeli, Mäntyharju, Pertunmaa, Pieksämäki, Puumala, Rantasalmi, Savonlinna ja Sulkava.

Kotisivu: 

Nimikkorahastot:
**Salawat Julajev** (baškiiriksi Салауат Юлай улы, Салауат Юлаев, ven. Салава́т Юла́ев; 16. kesäkuuta 1754 – 8. lokakuuta 1800) oli baškiirien kansallissankari ja runoilija, yksi Venäjän vuosien 1773–1775 talonpoikaissodan johtajista ja Jemeljan Pugatšovin taistelutoveri.

Salawat Julajev syntyi kunnanvanhimman perheeseen nykyisen Baškortostanin Salawatin piirin Tekejevon kylässä. Hänen isänsä Julai Aznalin oli osallistunut baškiirien kapinaan vuosina 1735–1740. Lokakuussa 1773 Salawat kutsuttiin taistelemaan hallituksen puolella Pugatšovia vastaan, mutta Sterlitamakin sotajoukon kanssa hän siirtyi Orenburgia piirittäneiden kapinallisten puolelle. Pugatšov antoi Salawatille everstin arvon. Baškiriassa hän keräsi 10 000 miehen armeijan, joka taisteli menestyksekkäästi Krasnoufimskin ja Kungurin seuduilla. Touko–kesäkuussa Salawat toimi yhdessä Pugatšovin joukkojen kanssa osoittautuen taitavaksi sotapäälliköksi. Hän jatkoi kapinaa vielä Pugatšovin vangitsemisen jälkeen, mutta marraskuussa 1774 jäi vangiksi Medjašin kylän luona. Salawat vietiin ensin Ufaan ja sitten Moskovaan, jossa hänet isänsä kanssa tuomittiin vuonna 1775 raipparangaistukseen ja ikuiseen pakkotyöhön Rogervikin (nykyisen Paldiskin) linnoitukseen.

Salawatin runot kehottavat kansaa taisteluun riistäjiä vastaan, ylistävät kotiseudun kauneutta ja romanttista rakkautta. Hänen teoksensa ovat säilyneet suullisena kansanperinteenä.

Salawat Julajevin mukaan on nimetty Salavatin kaupunki Baškortostanissa. Tasavallan kirjallisuuden ja taiteen valtionpalkinto kantaa hänen nimeään. Hän on suosittu kirjallisuuden ja kuvataiteen aihe. Hänen hahmonsa esiintyy myös Baškortostanin vaakunassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija: Salavat Julajev *slovari.yandex.ru*.  Arkistoitu 13.12.2009. Viitattu 23.3.2009. (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Mary Dyer matkalla hirtettäväksi. Tuntemattoman taiteilijan teos 1800-luvulta.
**Mary Barrett Dyer** (n. 1611 – 1. kesäkuuta 1660) oli englantilainen kveekari, joka hirtettiin Bostonissa piittaamattomuudesta kveekarismin kieltäviä lakeja vastaan. Häntä pidetään Pohjois-Amerikan viimeisenä uskonnollisena marttyyrina.

Dyer muutti parinkymmenen vuoden ikäisenä Englannista Bostonin seudulle nuoren aviomiehensä kanssa. Hän synnytti kolme lasta, mutta neljäs raskaus päättyi myöhäiseen keskenmenoon. Kastamaton lapsi haudattiin salaisesti, ja hänen ruumiinsa kaivettiin myöhemmin esille osoitukseksi Mary Dyerin jumalattomuudesta. Keskenmenon ja siihen liittyneiden komplikaatioiden yhteydessä Dyer tutustui Anne Hutchinsoniin. Hutchinson uskoi, että Jumala voi puhua yksilöille suoraan, ei pelkästään miespuolisen papiston avulla. Tämä usko loitonnutti hänet puritaanisesta kirkosta, ja Mary Dyer seurasi perheineen ystäväänsä. He muuttivat suvaitsevaiselle Rhode Islandille, missä Roger Williams johti puritanisteista eronnutta seurakuntaa.

Vuonna 1652 Mary ja William Dyer perheineen matkustivat Englantiin, ja Mary tutustui kveekarien ajatuksiin. Kveekarit olivat jo lakanneet maksamasta veroja anglikaaniselle kirkolle ja joutuneet vaikeuksiin valtiovallan kanssa Englannissa.

Heti kun Dyerit palasivat Englannista, heidät pidätettiin kveekariutensa takia ja Mary Dyeria kiellettiin julistamasta kveekariutta Massachusettsin alueella. Dyerit asettuivat Rhode Islandille. Massachusettsin uusi kuvernööri sääti entistä ankarammat kveekarivastaiset lait: ensimmäisestä käynnistä Bostonin alueella kveekarit ruoskittiin, toisesta he joutuivat jalkapuuhun ja menettivät korvansa, kolmannesta leikattiin toinen korva ja neljännestä seurasi kuolemantuomio.

Mary Dyer ja hänen kaksi kveekariystäväänsä matkustivat Bostoniin protestoidakseen lakeja vastaan, ja hänet pidätettiin, tuomittiin ja hirtettiin.

Maryn hirttäminen herätti huomiota emämaassa Englannissa asti, ja Kaarle II kielsi kveekarien teloittamisen uskonnon harjoittamisen takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Mary Dyer: A Quaker Martyr (Arkistoitu – Internet Archive) Mayflower Families
2. ↑  The Case of the American Jezebels: Anne Hutchinson and Female Agitation during the Years of Antinomian Turmoil, 1636-1640 (s. 73) *jstor.org*. Viitattu 10.1.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Louise Bernikow: Mary Dyer Hanged on Boston Common WeNews.
4. ↑  Carole D. Bos, J.D.: Mary Dyer. Ch. 6 - who are the quakers ? AwesomeStories.com ©1999 - 2007 Bos & Glazier, PLC..
5. ↑  Carole D. Bos, J.D.: Mary Dyer. Ch. 8 - harsh laws target quakers ? AwesomeStories.com ©1999 - 2007 Bos & Glazier, PLC..

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mary Dyer**.
* Claus Bernet: Mary Dyer, in: BBKL, 20, 2002, 414-420, verkossa
Incirlikin lentotukikohta 1980-luvun lopulla.
**Incirlikin lentotukikohta** (turk. *İncirlik Hava Üssü*) (IATA: **UAB**, ICAO: **LTAG**) on lentotukikohta İncirlikin lähellä Etelä-Turkissa. Tukikohta sijaitsee kahdeksan kilometriä itään Adanasta, Turkin viidenneksi suurimmasta kaupungista. Lentotukikohtaa käyttävät enimmäkseen Yhdysvaltain ilmavoimat ja Turkin ilmavoimat, harvemmin myös Britannian kuninkaalliset ilmavoimat.

Yhdysvallat on käyttänyt lentotukikohtaa Persianlahden sodan aikana vuonna 1990 ja Afganistanin sodan alkupuolella vuonna 2001. Vuodesta 2015 eteenpäin Turkin ilmavoimat on tehnyt ilmaiskuja Isis-järjestöä vastaan Incirlikistä käsin.

Ydinaseet
---------

Incirlikin tukikohdassa on varastossa tiettävästi 50 Yhdysvaltain jakamaa taktista B61-ydinpommia. Turkkiin sijoitettiin sijaintinsa takia yhdysvaltalaisia ydinaseita kylmän sodan aikana, mutta niiden takaisinvetämistä on pohdittu usein Turkin ja Lähi-idän epävakauksien takia. Kylmän sodan päätyttyä Yhdysvaltain ydinaseiden merkitys Turkissa on vähentynyt huomattavasti. Vuonna 2019 Yhdysvallat melkein veti ydinaseensa Turkista, koska pelättiin, että Turkissa sijaitsevat ydinaseet voisivat päätyä esimerkiksi terroristien varastamiksi maan sisäisen epävakauden ja Syyrian konfliktin takia. Aseet päätettiin kuitenkin pitää Incirlikissä, koska kuljetuksen pelättiin olevan vielä riskialttiimpi.

Lähteet
-------

1. ↑  Nieminen, Iiro-Matti: Yhdysvaltojen hävittäjät saapuivat Turkin Incirlikiin – valmistautuvat iskemään Isisiä vastaan Syyriassa *Yle Uutiset*.  9.8.2015. Viitattu 10.8.2015.
2. ↑  Madi, Mohamed & Wall, Julie: Could this Turkish airbase swing anti-IS fight? In 60 seconds *BBC News*. BBC. Viitattu 10.8.2015. (englanniksi)
3. ↑  Nuclear Weapons and Turkey Since 1959 | National Security Archive *nsarchive.gwu.edu*. Viitattu 23.10.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Incirlikin lentotukikohta** Wikimedia Commonsissa
**Oy Bufo Ab** on vuonna 2007 perustettu elokuvatuotantoyhtiö. Yhtiön perustivat tuottajat Misha Jaari ja Mark Lwoff sekä käsikirjoittaja Vesa Virtanen. Yhtiön ensimmäinen pitkä elokuva oli Jörn Donnerin draama *Kuulustelu*. Yhtiö on tuottanut ja osatuottanut toistakymmentä pitkää elokuvaa sekä useita lyhytelokuvia.

Bufon ohjaajin ovat kuuluneet Jörn Donner (*Kuulustelu*, *Armi elää*), Pirjo Honkasalo (*Betoniyö*), Zaida Bergroth (*Hyvä poika*), Aki Kaurismäki (Toivon tuolla puolen), Veiko Õunpuu (*Viimeiset*) ja Ilja Rautsi (lyhytelokuvat *Helsinki Mansplaining Massacre* ja *Night of the Living Dicks*).

Bufon elokuvista *Betoniyö* sekä *Tyhjiö* ovat voittaneen parhaan elokuvan Jussi-palkinnon.

Bufo-konserniin kuuluu myös elokuvien levitysyhtiö B-Plan Distribution Oy, joka on levittänyt elokuvateattereihin valtaosin kotimaisia elokuvia.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Kuulustelu* (2009)
* *Hyvä poika* (2011)
* *Betoniyö* (2013)
* *Korso* (2014)
* *Ruotsalainen hetki* (2014)
* *Armi elää!* (2015)
* *Perkele 2! - Kuvia Suomesta vuonna 2016* (2017)
* *Toivon tuolla puolen* (2017)
* *Tyhjiö* (2018)
* *Ihmisen osa* (2018)
* *Viimeiset* (2020)
* *Dinosaurus* (2020)
* *Näkemiin Neuvostoliitto* (*Hüvasti, NSVL*, 2020)
* *Donner - Privat* (2021)
* *Guled & Nasra* (2021)
* *Veden vartija* (2022)
* *Kuolleet lehdet* (2023)

Viitteet
--------

1. ↑  Wendy Mitchell: The Euro 75: Bufo (Finland) *Screen*. Viitattu 19.5.2022. (englanniksi)
2. ↑  Betoniyö – Suomi | Pohjoismainen yhteistyö *www.norden.org*. Viitattu 19.5.2022.
3. 1 2  bufo | Hakutulokset *elonet.finna.fi*. Viitattu 18.5.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Oy Bufo Ab Elonetissä
* Oy Bufo Ab Internet Movie Databasessa (englanniksi)
* Bufon kotisivut
**Kallio** tai **Kallionahde** on kaupunginosa Parkanossa keskustan eteläpuolella, koostuen Parkanontien, Heinosentien ja Niementien ympäristöistä Vaasantien (valtatie 3) itäpuolella ja Kuruntien pohjoispuolella. Kallion kaupunginosa rajautuu pohjoisessa Pappilansalmeen joka on Kirkkojärven pienempi osa. Pappilansalmesta vesi laskee Kirkkojokea pitkin Pappilankosken kautta Viinikkajokeen muodostaen kaupunginosan itärajan.

Toimintaa kaupunginosassa
-------------------------

Kalliossa toimii Kallion Kaupunginosayhdistys Ry. Alueelta löytyy myös teollisuutta, Tammelami Oy kalustetehdas laajensi Heinosentien varteen, ja muuta liiketoimintaa kuten uuden yrittäjän saanut Mäntypirtti. Muista kaupungin palveluista alueelta löytyy tehostetun palveluasumisen yksikkö Rantakoto ja Kallion Päiväkoti.

Viitteet
--------

1. ↑  Yhdistysluettelo | Parkanon Kaupunki *parkano.fi*. Viitattu 24.11.2022.
2. ↑  Kaupunki myy Tammelamille 2 tonttia Heinosentien päästä *www.ylasatakunta.fi*.  22.4.2021. Viitattu 24.11.2022.
3. ↑  Tammelamille rakennuslupa teollisuushallia varten *www.ylasatakunta.fi*.  19.4.2022. Viitattu 24.11.2022.
4. ↑  Joni Kuronen avaa uuden kahvila- ja lounaspaikan Mäntypirttiin *www.ylasatakunta.fi*.  10.4.2022. Viitattu 24.11.2022.
5. ↑  Kolmostien Terveys | Asumispalvelut *www.kolmostienterveys.fi*. Viitattu 24.11.2022.
6. ↑  Varhaiskasvatus | Parkanon Kaupunki *parkano.fi*. Viitattu 24.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Parkanon kylät, Kallion Kaupunginosayhdistys Kallio
**Snellman-kesäyliopisto** eli **Kuopion kesäyliopisto** on Kuopiosta käsin toimiva, Snellman-instituutti ry:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1956. Sivutoimipisteet kesäyliopistolla on Iisalmessa ja Varkaudessa. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Joensuussa, Kiuruvedellä, Rautalammilla, Siilinjärvellä ja Suonenjoella.

Koulutustarjonta
----------------

* Avoin yliopisto-opetus
* Ammatillinen täydennyskoulutus
* Yleissivistävä koulutus
* Ikääntyvien yliopiston toiminta
* Kieli- ja valmennuskurssit
* Tilauskoulutukset
* Maahanmuuttajatoiminta

Vuonna 2015 kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 273 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 5 351 opiskelijaa. Tävä on tamanomainen määsä, sillä kesäyliopistossa opiskelee vuositasolla 5 000–6 000 pohjoissavolaista opiskelijaa.Annettujen oppituntien määrällä (yhteensä 5 838 oppituntia vuonna 2015) mitattuna Snellman-kesäyliopisto antoi Suomen viidenneksi eniten opetusta antanut kesäyliopisto vuonna 2015. 

Opetuksesta merkittävä osa (93 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 1 225 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 1 217 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 201 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 53, joista professoreja tai dosentteja oli 15. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 148 opettajaa.

Hallinto ja rahoitus
--------------------

Snellman-kesäyliopiston, aiemman Kuopion kesäyliopiston juhlavuoden 2006 logo.
Kuopion kesäyliopistoa ylläpitää Snellman-instituutti. Kevääseen 2010 asti ylläpitäjänä toimi Kuopion Yliopistoseura ry.

Snellman-kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (55,8 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (28,3 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 12,4 prosenttia ja hankkeina tai tilauskoulutuksista saatiin 2,7 % vuoden 2015 tuloista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Arkistoitu kopioSelvitys Suomen kesäyliopistojen toiminnasta vuonna 2015 (pdf) (Kesäyliopistot on listattu perustietoineen sivuilla 10–12, avoimen yliopisto-opetuksen kurssien yhteenvetoa sivun 16 taulukossa 5, opetushenkilökunnasta sivun 20 taulukossa 9, talouden lukuja sivun 29 talukossa 17 ja yhteystiedot sivulla 31) Suomen kesäyliopistot ry. Finlands sommaruniversitet rf. kesayliopistot.fi.  Arkistoitu 18.8.2016. Viitattu 15.7.2016.
2. 1 2  Salvén, Kimmo: Kuopion kesäyliopisto Snellman-instituutin alaisuuteen *Kantti.net*.  5.3.2010.  Arkistoitu 9.8.2016. Viitattu 15.7.2015.
3. ↑  **Huom:** Tilastotiedot uupuvat julkaisuun 1. luettelemasta kahdesta ruotsinkielisestä kesäyliopistosta: Hangö sommaruniversitet ja Öppna högskolan/ Högskolan på Åland.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuopion kesäyliopisto 50 vuotta – juhlavuoden luentojen taltiointeja (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ruth Reese** (28. helmikuuta 1921 Alabama, Yhdysvallat – 20. tammikuuta 1990 Oslo, Norja) oli alun perin yhdysvaltalainen, vuonna 1960 Norjaan muuttanut afroamerikkalainen laulaja. Hän levitti uudessa kotimaassaan tietoisuutta Yhdysvaltojen kansalaisoikeusliikkeestä ja afroamerikkalaisesta kulttuurista muun muassa vuonna 1972 julkaisemallaan kirjalla *Lang svart vei*.

Elämä ja ura
------------

Reese syntyi Alabamassa ja muutti lapsena Chicagoon, jossa hän lauloi kirkkokuorossa. Vanhemmilla ei ollut varaa maksaa Reesen jatko-opintoja, mutta käymällä opiskelun ohella töissä Reese suoritti musikaalisen tutkinnon Northwestern-yliopistossa. Tämän jälkeen hän muutti New Yorkiin ja harjoitteli laulamista, kunnes esiintyi ensimmäistä kertaa konsertissa vuonna 1952 ja muutti Englantiiin. Reese alkoi tehdä konserttikiertueita Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Norjassa hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1956. Neljä vuotta myöhemmin hän muutti Osloon ja meni 1962 naimisiin kirjakauppias Paul Sheteligin kanssa. Oslossa Reese työskenteli laulunopettajana.

* Reesen mukaan nimetty aukio Oslossa Grünerløkkan kaupunginosassa.Reesen mukaan nimetty aukio Oslossa Grünerløkkan kaupunginosassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Brækken, Kristin Magret: Ruth Reese *Store norske leksikon*.  8.3.2023. Viitattu 27.4.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruth Reese** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Sotilaskarkuruudessa** armeijan jäsen jättää luvatta yksikkönsä tai tukikohtansa ilman tarkoitusta palata. Sotilaskarkuruuden ja luvattoman poissaolon raja on jossain määrin häilyvä. Suomessa sotilaskarkuriksi rauhan aikana lasketaan varusmies, joka on ollut luvatta poissa yksiköstään yli viisi vuorokautta.

Sotilaskarkuruutta on historian aikana todennäköisesti esiintynyt kaikissa armeijoissa, ja karkuruustapausten määrä kasvaa konfliktiaikoina. Karkurit tuomitaan yleensä sotaoikeudessa, ja tuomiot ovat usein ankaria vankeudesta kuolemanrangaistukseen.

Syyt sotilaskarkuruuden taustalla ovat moninaiset. Joskus esimerkiksi taistelut kodin lähellä voivat motivoida sotilaita taistelemaan entistä kovempaa, mutta toisaalta samaan aikaan sotilas voi kokea haluavansa puolustaa omaa kotiaan nimenomaan henkilökohtaisesti paikanpäällä eikä sotilasjoukoissa. Sotilaat voivat myös väsyä huonoihin olosuhteisiin, stressiin ja väsymykseen, ja joskus vaikeissa tilanteissa joukot voivat kärsiä laajamittaisesta karkuruudesta. Jotkut karkaavat myös menetettyään uskon sodan merkitykseen tai uskon voiton mahdollisuuteen. Esimerkiksi Robert E. Leen joukot Petersburgin taisteluissa menettivät puolet miehistään osittain siksi, että sodan tappio alkoi näyttää täysin varmalta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Andrew Haughton & Richard Holmes: "desertion". Teoksessa *The Oxford Companion to Military History*. Oxford: Oxford University Press, 2001. ISBN 9780198606963. Wikipedia Library (viitattu 23.10.2023).
2. ↑  Sotilaskarkureille tuomioita käräjäoikeudessa – kaikkia ei ole saatu haastettua *Iltalehti*.  25.10.2023. Alma Media Suomi Oy. Viitattu 23.10.2023.
**Bror Ulrik Björkstén**, aateloituna vuodesta 1853 **af Björksten** (9. syyskuuta 1795 Hollola – 14. syyskuuta 1856 Espoo) oli suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.

Björksténin vanhemmat olivat Hollolan kappalainen Johan Björkstén (1744–1809) ja Eva Magdalena Tuderus. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1815. Björkstén suoritti kameraalitutkinnon ja tuomarintutkinnon 1815.

Björkstén oli hallituskonseljin (senaatin) talousosaston ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1815, sotilastoimituskunnan kopistina vuodesta 1816 ja kamaritoimituskunnan kanslistina vuodesta 1819. Hän sai protokollasihteerin arvonimen 1822. Björkstén toimi Suomen senaatin valtiovaraintoimituskunnan apulaisesittelijäsihteerinä 1824–1832, protokollasihteerinä vuodesta 1826 ja esittelijäsihteerinä 1832–1837. Hän oli Suomen senaatin talousosaston jäsenenä 1837–1856 toimien sotilastoimituskunnan päällikkönä 1840–1841 ja kamaritoimituskunnan päällikkönä 1841–1853. Lisäksi hän oli Suomen ylisotaoikeuden vt. sihteerinä 1819–1824, päätullijohtokunnan jäsenenä 1824–1826, tie- ja vesikulkulaitosjohtokunnan jäsenenä 1839 ja sensuuriylihallituksen jäsenenä 1845. Björkstén sai valtioneuvoksen arvon 1839 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1852. Hän omisti Bodomin kartanon Espoossa.

Björkstén oli naimisissa vuodesta 1822 Gustava Ulrika Kuhlbergin (k. 1856) kanssa, Heidän poikiaan olivat Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos Johan Alfred af Björksten (1823–1873), juristi, kartanon omistaja ja valtiopäivämies Frans Henrik af Björksten (1828–1873) sekä senaatin esittelijäsihteeri, valtioneuvos Axel Gabriel af Björksten (1832–1895). Vävy oli senaattori Fabian Langenskiöld.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Bror Ulrik af Björksten. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 18.12.2015.
**Peter Alexander Hästö** (s. 15. huhtikuuta 1978 Espoo) on suomalainen matemaatikko. Hän työskentelee Turun yliopiston matematiikan professorina alan opettajakoulutuksen parissa ja samalla osa-aikaisena Oulun yliopiston matematiikan professorina samasta aihepiiristä.

Hästö tuli ylioppilaaksi 1997 (Mattlidens gymnasium, IB-linja). Hän opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa, josta valmistui ripeästi luonnontieteen kandidaatiksi (1998) ja filosofian maisteriksi (1999). Hän jatkoi filosofian lisensiaatiksi (2002), psykologian kandidaatiksi (2002) ja filosofian tohtoriksi (2003). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2003) oli otsikoitu *The Apollonian metric and bilipschitz mappings*. Sittemmin hän on opiskellut maisteriksi Cambridgen yliopiston kasvatustieteen tiedekunnasta ja opiskelee myös oikeustiedettä Itä-Suomen yliopistossa.

Työurallaan Hästö oli Helsingin yliopiston tutkijakoulutettava vuosina 1999–2003, josta ajasta hän opiskeli matematiikkaa Itävallassa Wienin yliopistossa (1999–2000) ja psykologiaa Espanjassa (Univ. Autònoma de Barcelona). Hän oli postdoc-tutkijana Michiganin yliopistossa (Gehring Post doc Fellow, 2003–2004) Yhdysvalloissa ja Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa Trondheimissä (2004–2005). Sitten seurasi tutkijatohtorin tehtävä (2005). Vuodesta 2006 hän on ollut Oulun yliopiston professori, jossa toimessa hän on ollut osatoimisesti vastaanotettuaan professuurin Turun yliopistossa kesällä 2014.

Hästö on toiminut esimerkiksi Ylioppilastutkintolautakunnan jäsenenä.

Tunnustuksena työstään Hästölle on myönnetty Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2010).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Suomen professorit 1640–2007*, Professoriliitto, 2008 (ISBN 978-952-99281-1-8 ja 978-952-99281-2-5, viitattu 19 toukokuuta 2019), s. 214View and modify data on Wikidata
2. ↑  Peter A. Hästö: The Apollonian metric and bilipschitz mappings (PhD thesis/ Univ. of Helsinki; julkaistu sarjassa Reports of the Department of Mathematics, University of Helsinki, 341)  2003. Helsinki:  Helsingin yliopisto (teostiedot via kansalliskirjaston Finna-palvelu). Viitattu 20.5.2019. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2  Curriculum Vitae: Peter Alexander Hästö (pdf)  Helmikuu 2021. Oulun yliopisto, oulu.fi. Viitattu 15.2.2021.
4. ↑  Ylioppilastutkintolautakuntaan uusia jäseniä vahvistamaan uudistusten toimeenpanoa  15.2.2016. Opetus- ja kulttuuriministeriö, minedu.fi. Viitattu 19.5.2019.
5. ↑  Arkistoitu kopioVäisälän palkinnon saajat 2000– Suomalainen Tiedeakatemia, acadsci.fi.  Arkistoitu 10.4.2019. Viitattu 19.5.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Peter Hästön Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID
* Publons
* ResearcherID
* zbMATH

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |