recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Katie Jill O’Brien** (s. 2. toukokuuta 1986 Beverley, Yorkshire) on englantilainen tennispelaaja.

Tennisura
---------

### 2008

O’Brienin kauden ensimmäinen turnaus oli Australian avoimet. Turnauksen karsinnassa hän voitti Darya Kustovan ja Yanina Wickmayerin. Karsintojen viimeisellä kierroksella hän kohtasi Yuan Mengin, jolle hän kuitenkin hävisi 4–6, 2–6 eikä selviytynyt pääsarjaan. Toukokuussa O’Brien osallistui Ranskan avointen karsintaan. Karsintojen ensimmäisellä kierroksella hän voitti Melanie Southin, mutta hävisi toisella kierroksella Kristina Barroisille 4–6, 2–6. Wimbledonissa Shahar Peer voitti O’Brienin ensimmäisellä kierroksella. Yhdysvaltain avointen karsinnoissa hän pääsi toiselle kierrokselle asti, kunnes hän hävisi Alexa Glatchille.

### 2009

O’Brien joutui jälleen karsimaan Grand Slam -turnauksiin. Australian avointen karsinnoissa hän voitti Sandra Zahlavovan, Julie Dittyn ja Betina Jozamin, ja selviytyi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan. Hän kohtasi 1. kierroksella Monica Niculescu, mutta hävisi hänelle 4–6, 4–6. Toukokuussa Ranskan avointen karsinnoissa hän pääsi viimeiselle kierrokselle asti, mutta hävisi sen Arantxa Rusille 4–6, 6–7(6). Tästä huolimatta O'Brien pääsi Lucky loserina mukaan turnauksen pääsarjaan, kun kuudenneksi sijoitettu Vera Zvonarjova jätti turnauksen loukkaantumisen takia väliin. Ensimmäisellä kierroksella O’Brien hävisi Olga Govortsovalle 6–1, 6–1. Wimbledoniin hän sai villin kortin suoraan pääsarjaan. Hän kuitenkin hävisi 1. kierroksella Iveta Benesovalle 2–6, 7–5, 4–6. Elokuussa US Openissa O'Brien oli karsintojen kolmanneksi sijoitettu, mutta hän hävisi karsintojen toisella kierroksella Anna Tatishvilille. Syyskuussa hän pääsi finaaliin 75 000 dollarin ITF-turnauksessa Shrewsburyssa, jossa hän kohtasi toisen britin, Elena Baltachan. Baltacha vei ottelun voiton lukemin 3–6, 6–4, 3–6, mutta tämä tulos tarkoitti sitä, että molemmat finalistit pääsivät maailmanlistalla ensimmäistä kertaa sadan parhaan joukkoon.

### 2010

Australian avoimissa O’Brien pelasi pääsarjassa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Patricia Mayrin 6–3, 6–3. Toisella kierroksella hän kohtasi entisen maailmanlistan ykköspelaajan, Jelena Jankovicin ja hävisi hänelle 2–6, 2–6. Ranskan avoimissa hän jäi edellisen vuoden tapaan 1. kierrokselle. Tällä kertaa hän hävisi Jill Craybasille.

Aiheesta muualla
----------------

* Katie O’Brien WTA:n sivuilla (englanniksi)


1. 1 2  WTA:n kotisivutView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
Yliopiston rakennus Venäjänsaaren kampuksella
**Kaukoidän federaatioyliopisto** (ven. Дальневосточный федеральный университет, ДВФУ, *Dalnevostotšnyi federalnyi universitet, DVFU*) on Venäjän kaukoidässä Vladivostokissa sijaitseva suuri korkeakoulu, joka perustettiin vuonna 2011 entisen Kaukoidän valtionyliopiston pohjalle.

Yliopistossa on 27 instituuttia ja haaraosastoja kymmenessä muussa kaupungissa, mukaan lukien Japanin Hakodatessa. Päätoimisia opiskelijoita on 24 000 ja henkilökuntaa noin 5 000, joista opettajia 1 500.

Yliopistolla on uusi nykyaikainen kampus Venäjänsaarella Vladivostokin edustalla. Se rakennettiin APEC:n huippukokouksen näyttämöksi vuonna 2012.

Historia
--------

Yliopiston juuret ovat vuonna 1899 Vladivostokiin perustetussa Idän instituutissa (*Vostotšnyi institut*), joka oli Kaukoidän ensimmäinen korkeakoulu. Vuonna 1920 sen nimeksi tuli Valtiollinen kaukoidän yliopisto (*Gosudarstvennyi dalnevostotšnyi universitet*). Stalinin aikana yliopisto kuitenkin lakkautettiin (1930–1956). Sen sijaan perustettiin Kaukoidän polytekninen instituutti. Vuonna 1956 toiminta alkoi uudelleen Kaukoidän valtionyliopiston nimellä (*Dalnevostotšnyi gosudarstvennyi universitet*).

Määräyksen Kaukoidän federaatioyliopiston perustamisesta antoi presidentti Medvedev lokakuussa 2009. Uuteen yliopistoon yhdistettiin Kaukoidän valtionyliopiston lisäksi Kaukoidän teknillinen valtionyliopisto, Tyynenmeren taloustieteellinen valtionyliopisto ja Ussurijskin pedagoginen valtioninstituutti, ja nämä vanhat oppilaitokset lakkautettiin vuonna 2011.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaukoidän federaatioyliopisto**.
* Дальневосточный федеральный университет Yliopiston sivut (venäjäksi)
* Far Eastern Federal University (Arkistoitu – Internet Archive) Yliopiston sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän federaatioyliopistot |
| --- |
|  |
| 
* Eteläinen
* Immanuel Kant
* Kazan
* Kauko-itä
* Koillinen
* Krim
* Pohjoinen
* Pohjois-Kaukasus
* Siperia
* Ural

 |

 |
**USS Patrick Henry** (runkonumero SSBN-599) oli Yhdysvaltain laivaston George Washington -luokan strateginen ydinsukellusvene.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: George Washington -luokka*
Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 27. toukokuuta 1958. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1959 kumminaan Leslie C. Arendsin puoliso ja otettiin palvelukseen 9. huhtikuuta 1960 ensimmäisinä päällikköinään Harold E. Shear ja Robert L. J. Long.

Palvelus
--------

Alus läpäisi koeajot sinisellä miehistöllä 16. syyskuuta mennessä, minkä jälkeen keltainen miehistö siirtyi alukselle. Se lähti joulukuussa 1960 ensimmäiselle partiomatkalleen. Aluksella tehtiin kaikkiaan seitsemäntoista partiomatkaa joulukuuhun 1964 mennessä, jolloin alus siirrettiin telakalle puoleksitoista vuodeksi.

Koeajojen jälkeen alus palautettiin palvelukseen. Se lähti joulukuussa 1966 kahdeksannelletoista partiomatkalleen liitettynä sukellusvenelaivue 14:ään. Alus päätti 1. maaliskuuta 1968 22. matkansa Holy Lochiin.

Alus muutettiin taistelusukellusveneeksi lokakuussa 1981, jolloin sen ohjussiilot täytettiin betonilla ja laukaisujärjestelmä poistettiin. Alus poistettiin palveluksesta 25. toukokuuta 1984.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  DANFS - USS Patrick Henry (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Gardiner, Robert s. 610-611
**Kauko Tapio Tulonen** (13. kesäkuuta 1914 Sulkava – 3. toukokuuta 2012 Rauma) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Tulosen vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Kalle Armas Tulonen ja puhtaaksikirjoittaja Hilda Sofia Kinnunen ja puoliso vuodesta 1940 sairaanhoitaja Sirkka Mirjami Ellonen. Tulonen tuli ylioppilaaksi Pieksämäen yhteiskoulusta 1934 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1938, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1939. Tulonen oli harjoittelija Metsätieteellisessä tutkimuslaitoksessa, Metsähallituksen Sotkamon hoitoalueella 1938–1939, Kärkkäinen & Putkonen Oy:n palveluksessa Iisalmella 1939, Rauma Oy:n apulaismetsänhoitaja Tampereella 1938–1942, Rautatiehallituksen puutavaratoimiston Tampereen piirin apulaismetsänhoitaja 1940–1942 ja piirimetsänhoitaja 1942–1945 ja Rauma-Raahe Oy:n, vuodesta 1952 Rauma-Repola -osakeyhtiö, Tampereen piirin piirimetsänhoitaja 1945–1956 ja ylimetsänhoitaja Raumalla 1956–1979. Tampereen liikennepiirin puutavarankuljetuspäällikkönä Tulonen toimi 1943–1944. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä, mukaan lukien Rauman Lukon jääkiekkojaoston puheenjohtajuus 1957–1959 ja seuran hallituksen jäsenyys vuodesta 1957 sekä puheenjohtajuus 1960–1967. Metsäneuvoksen arvonimen Tulonen sai 1976.

Lähteet
-------

1. 1 2  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Kauko Tulonen (1914–2012). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 12.4.2023.
2. ↑  50-vuotiaita.  *Maaseudun Tulevaisuus*, 13.6.1964, nro 66, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 12.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Möttönen: Kauko Tulonen *Biografiasampo*.
**USS O’Hare** (runkonumerot DD-889 ja DDR-889) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Gearing-luokka*
Alus tilattiin Consolidated Steel Corporationilta Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 27. tammikuuta 1945. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta kumminaan kapteeniluutnantti Edward Henry "Butch" O’Haren (1914–1944) äiti Selma O’Hare ja otettiin palvelukseen 29. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään R. W. Leach.

Palvelus
--------

Alus poistettiin palveluksesta 31. lokakuuta 1973 ja lainattiin Espanjalle.

Méndez Núñez
------------

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseensa nimellä *Méndez Núñez*. Espanja lunasti 17. toukokuuta 1978 aluksen, joka poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1992.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Dictionary of American Naval Fighting Ships - USS O'Hare
Kronikan ensimmäinen sivu
**Houhanshu** (kiin. 後漢書, *Hòuhànshū*; Wade-Giles: Hou Han Shu) eli **Myöhemmän Han-dynastian kirja** on kiinalainen historiallinen kronikka, jonka laati Fan Ye 400-luvulla käyttäen lähteinään useita aiempia historioita ja dokumentteja. Se kattaa itäisen Han-dynastian historian vuodesta 25 vuoteen 220.

Kirja kuuluu neljään varhaiseen historiografiaan *24 historiaa* -kaanonissa, yhdessä *Shijin*, *Hanshun* ja *Kolmen kuningaskunnan kronikan* kanssa. Fan Ye käytti työssään useita aiempia teoksia, kuten Sima Qianin ja Ban Gun kertomuksia, sekä lukuisia muita, joista suurin osa ei ole säilynyt kokonaisina. Teoksen 30 viimeistä osaa eli kahdeksan tarkastelua laista, rituaaleista, uhreista, tähtitieteestä, viidestä elementistä, maantieteestä, virkamiehistä, vaunuista ja vaatteista, jotka otettiin Sima Biaon 200-luvulla laatimasta teoksesta, lisäsi Liu Zhao 500-luvulla. 

*Läntisten alueiden kronikat* perustuvat kenraali Ban Yongin keisarille noin vuonna 125 laatimaan raporttiin, ja sisältävät luultavasti hänen kuuluisan isänsä Ban Chaon muistiinpanoja. Ne muodostavat *Houhanshun* 88. osan ja keskeisen lähteen läntisten alueiden kulttuurista ja yhteiskunnasta. Niihin kuuluvat varhaisimmat kiinalaiset tiedot Daqinista eli Rooman valtakunnasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Wilkinson, Endymion Porter: *Chinese History: A Manual*, s. 787. Harvard Univ Asia Center, 2000. ISBN 9780674002494. Teoksen verkkoversio.

Kirjallisuutta
--------------

* Beck, B. J. Mansvelt: *The Treatises of Later Han: Their Author, Sources, Contents, and Place in Chinese Historiography*. BRILL, 1990. ISBN 9789004088955. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **後漢書** on Wikiaineistossa (kiinaksi)

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Book of the Later Han
*Tämä artikkeli käsittelee viulistina ja kirjailijana toiminutta Kauko Vainiota. Ortopedi ja professori Kauko Vainiosta on eri artikkeli. Kaukovainio on Oulun kaupunginosa.*
**Kauko Kalervo Vainio** (23. maaliskuuta 1914 Kuopio – 8. lokakuuta 2000) oli suomalainen viulisti ja kirjailija.

Vainion vanhemmat olivat kansanedustaja Ville Vainio ja Helmi Maria Halonen. Hän opiskeli Sibelius-akatemiassa ja toimi Radion Sinfoniaorkesterin viulistina.

Vainio on julkaissut kaksi omakustannekirjaa Suonenjoen ja Karttulan rajamailla eläneestä Olli Koivistoisesta (1877–1953) eli Kakkisen Ollista.

Vainio oli naimisissa vuodesta 1944 Sylvi Maria Karjalaisen (1919–2002) kanssa.

Teoksia
-------

* *Kakkisen Olli. Kertomus Olli Koivistoisesta, omalaatuisesta humoristista ja poikkeuksellisesta salon ukosta*. Omakustanne, Helsinki 1957
* *Kopratalakkunoo. Kertomus sanavalmiista savolais-ukosta ja hänen lähiympäristöstään*. Yhtyneet Kuvalehdet Oy Paino-osasto, Helsinki 1977, 3. painos Karttula 1977

Lähteet
-------

* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Kauko Vainio (arkistoitu versio)

### Viitteet

1. ↑  Digi- ja väestötietovirasto, väestötietojärjestelmä, Espoo, viitattu 1.3.2022
2. ↑  Kirkkonummen seurakunnat, Vainio Sylvi Maria, Kirkkonummen hautausmaan uurnalehto, viitattu 1.3.2022
Ukrainan radion ja television Banduratrio**Bandura – Ukrainan laulava puu** on Ukrainassa kuvattu suomalainen televisio-ohjelma, musiikkipitoinen dokumentti. Ohjelma kertoo Ukrainan kansallissoittimesta bandurasta eli kobzasta, ja siinä kuullaan ja nähdään banduramusiikkia ukrainalaisten solistien ja orkesterien tulkitsemana. Mukana on myös runsaasti harrastajien esityksiä ja nuorten banduran soittoa. 

Ohjelman on Yleisradion TV1:n Viihdetoimituksen ja Neuvostoliiton Gosteleradion yhteistuotantoa. Sen tuotti, käsikirjoitti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo. Kuvaus on Moskovassa asuvan, alun perin chileläisen, Christian Valdesin, äänityksestä vastasi Yleisradion äänitarkkailija Martti Turunen ja leikkauksesta Anna-Liisa Ukkola. Haastattelijana toimi Ria Karhila.

Banduraa kuvattiin muun muassa Kiovassa, Pultavassa ja Mirgorodissa. Kuvausryhmä vieraili myös Lubnin kaupungissa ja kuvasi 82-vuotiaan mestarin, Ivan Padalkon, banduran rakentamista. Banduran historiasta kertoo Ivan Ivanovits. Banduransoittoa nähdään esimerkiksi Pultavan bandurakoulun, Ukrainan radion ja television banduratrion, Leonid ja Oksana Kobylaskijn sekä kiovalaisen Feodor Zarkon esittämänä. .

Ohjelman ensiesitys oli Yle TV1:ssä 28.11.1981. *Bandura* uusittiin 1.8.1988 TV1:n sarjassa *Neuvostoliiton kansantaidetta*.

Lähteet
-------

1. ↑  Katso-lehti 50/81, Julius Heikkilä: "Banduran puheenvuoro"
2. ↑  Helsingin Sanomat 28.11.1981, "Ukrainan puu soi"
3. ↑  Helsingin Sanomat 28.11.1981, radio - tv. Viitattu 30.11.2020.
4. ↑  Helsingin Sanomat 1.8.1988, televisio. Viitattu 30.11.2020.
**Sitoutumaton Kansalaisliike MYÖ ry** on sitoutumaton vuonna 1995 perustettu kansalaisjärjestö, joka vaikuttaa Lappeenrannan kunnallispolitiikassa. Myö on Suomen Sitoutumattomat -järjestön jäsen.

Järjestön perusperiaatteisiin kuuluu, että jokainen yhdistyksen jäsen noudattaa politiikassa omia eettisiä periaatteitaan. Myö ei tee poliittisia ryhmäpäätöksiä eivätkä jäsentä sido yhdistyksen kokouksessa tehdyt päätökset.

Myö-liikkeen edustajista Erkki Pulli oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 2001-2004 ja Suomen Sitoutumattomat ry:n varapuheenjohtajana. Antti O. Arponen oli Suomen Sitoutumattomat ry:n varapuheenjohtajana 2008–2009 ja puheenjohtajana 2010. Tunnettuihin myöläisiin kuuluvat myös rovasti Matti J. Kuronen ja kuuluisa jääkiekkoilija Lalli Partinen.

Kunnallisvaalit
---------------

| Vuosi | Valtuutetut | Äänet |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 5 | 2 631 | 10,5 % |  |
| 2000 | 9 | 3 972 | 16,7 % |  |
| 2004 | 7 | 3 549 | 13,6 % |  |
| 2008 | 7 | 3 012 | 9,3 % |  |
| 2012 | 5 | 2 910 | 9,2 % |  |
| 2017 | 3 | 1 717 | 5,3 % |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Myö ry Myö. Viitattu 27.1.2009.
2. ↑  Kunnallisvaalit 1996 (Oikeusministeriö 1997)
3. ↑  Kunnallisvaalit 2000 (Oikeusministeriö 2000)
4. ↑  Kunnallisvaalit 2004 (Oikeusministeriö 2004)
5. ↑  Kunnallisvaalit 2008 (Oikeusministeriö 30.10.2008)
6. ↑  Kunnallisvaalit 2012 (Oikeusministeriö 1.11.2012)
7. ↑  Kunnallisvaalit 2017 (Oikeusministeriö 10.4.2017)
**Scuola Archeologica Italiana di Atene** (*SAIA*, kreik. Ιταλική Αρχαιολογική Σχολή Αθηνών, *Italikí Archaiologikí Scholí Athinón*, "Italian arkeologinen koulu Ateenassa") on italialainen arkeologinen instituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista, joilla on lupa suorittaa maassa arkeologisia kaivauksia.

Historia
--------

Instituutti on perustettu vuonna 1909. Se perustui Federico Halbherrin tutkimuksiin Kreikassa 1800-luvun loppupuolella. Instituutin ensimmäinen johtaja oli Luigi Pernier. Koulu oli suljettuna vuosina 1943–1947 sen jälkeen, kun Italia oli julistanut sodan Kreikalle. Koulun historian merkittävimpiin kaivauskohteisiin kuuluu Faistoksen minolainen palatsi Kreetalla. Italialaisten kaivaukset siellä alkoivat jo vuonna 1900.

Tutkimusprojekteja ja kaivauksia
--------------------------------

Faistos, koulun kaivauskohde 1900-luvun alkupuolelta lähtien.
* Agía Triáda, Kreeta
* Aigialeia, Arkadia
* Apodoúlou, Kreeta
* Faistos, Kreeta
* Gortyn, Kreeta
* Hefaistia, Límnos
* Kabiirien pyhäkkö, Chlóin niemi, Límnos
* Monastiráki, Kreeta
* Polióchni, Límnos
* Rhizenia (Priniás), Kreeta
* Thuria, Messenia

Lähteet
-------

1. ↑  Storia Scuola Archeologica Italiana di Atene. Viitattu 4.9.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Scuola Archeologica Italiana di Atene (italiaksi)
|  |
| --- |
|   |

**Ranskansininen** (*Bleu de France*) on väri, joka on tyypillisesti edustanut Ranskaa. Sinistä on käytetty ranskalaisten monarkkien heraldiikassa vähintään 12. vuosisadalta asti, jolloin kuninkaiden kultainen lilja esitettiin ensi kerran sinisellä taustalla. Viime aikoina on käytetty kirkkaampaa versiota, joka perustuu tricolorin siniseen, erityisesti urheiluyhteyksissä. Ranskan kansallisjoukkueet käyttävät jokaisessa lajissa yleensä sinistä päävärinään.

Sininen on Ranskan kansallinen kilpaurheiluväri, minkä vuoksi moni ranskalainen moottoriurheiluryhmä on käyttänyt sitä, mukaan lukien Alpine, Amilcar, Ballot, Bugatti, Delage, Delahaye, Gordini, Ligier, Mathis, Matra, Panhard, Pescarolo Sport, Prost Grand Prix, Rondeau, Salmson, Talbot-Lago, Voisin.

Värikoordinaatit
----------------

Tässä ranskansinisen väripinnan (oheinen väriruutu) värikoordinaatteja (skaalalla 0-255): 

* **RGB**:
	+ R: 49
	+ G: 140
	+ B: 231
	+ (heksadesimaalimuodossa #318CE7)

Bleu de France kaupallisena nimenä
----------------------------------

Ranskansinisen mukaan on nimetty risteilyalus *MS Bleu de France*.

Ranskansinisiä kilpa-autoja
---------------------------

* Bugatti Typ 35C Grand Prix Racer (1926)Bugatti Typ 35C Grand Prix Racer (1926)
* Delage D6Delage D6
* Delahaye 135 MS (1935)Delahaye 135 MS (1935)
* Talbot-Lago T26 Grand Prix (1949)Talbot-Lago T26 Grand Prix (1949)
* CD Panhard LM64 (1964)CD Panhard LM64 (1964)
* Matra MS10 (1968)Matra MS10 (1968)
* Alpine A110Alpine A110
* Rondeau M382, joka voitti Le Mansin vuonna 1980Rondeau M382, joka voitti Le Mansin vuonna 1980
* Ligier JS11-15 (1980)Ligier JS11-15 (1980)
* Prost AP04 F1 (2001)Prost AP04 F1 (2001)
* Pescarolo Sport 16 (2008)Pescarolo Sport 16 (2008)
* Peugeot 908 HDi FAPPeugeot 908 HDi FAP

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Pourpre.com (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Bleu de France (colour)
Katin piiri Malin kartalla.
**Katin piiri** (ransk. *Cercle de Kati*) on hallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen hallinnollinen keskus on Katin kaupunki. Piirin pinta-ala on 16 897 neliökilometriä. Asukkaita on 948 100 henkeä (vuonna 2009).

Vuoteen 1977 saakka Bamakon piiriin kuulunut alue sijaitsee etupäässä Sudanin vyöhykkeellä Sahelin eteläpuolella. Sen läpi virtaa Nigerjoki. Ennen siirtomaa-aikaa seutu muodosti osan bambaravaltakunnan Beledougoun alueesta. Se oli yksi ensimmäisistä ranskalaisten 1890-luvulla valtaamista alueista.

Piiriin kuuluu Katin kaupunkikunta ja 36 maalaiskuntaa: Baguinéda-Camp, Bancoumana, Bossofala, Bougoula, Daban, Diago, Dialakoroba, Dialakorodji, Diédougou, Dio-Gare, Dogodouman, Dombila, Doubabougou, Faraba, Kalabancoro, Kambila, Kalifabougou, Kourouba, Mandé, Moribabougou, Mountougoula, N’Gabacoro, N’Gouraba, Niagadina, Nioumamakana, N’Tjiba, Ouélessébougou, Safo, Sanankoroba, Sanankoro Djitoumou, Sangarébougou, Siby, Sobra, Tiakadougou-Dialakoro, Tiélé ja Yélékébougou. Asukkaat ovat etupäässä maata viljeleviä bambaroita, kalastajina toimivia bozoja sekä karjanhoitoa harjoittavia fulbeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 164. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0810856035.
2. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Koulikoro) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 31.8.2014. (ranskaksi)
3. ↑  Loi N°99-035 du 10 Aout 1999 Portant Création des Collectivités Territoriales de Cercles et de Régions *matcl.gov.ml*.  Arkistoitu 9.3.2012. Viitattu 31.8.2014. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Katin piirineuvoston sivusto (ranskaksi)
**Deoksinivalenoli** eli vomitoksiini on homemyrkky. Kemialliselta rakenteeltaan deoksinivalenoli kuuluu trikotekeeneihin, jotka ovat nelirenkaisia seskviterpeenejä. Deoksinivalenoli kuuluu B-tyypin trikotekeeneihin, joiden tunnusmerkkinä on C-8 -sitoutunut karbonyyliryhmä. Aine kiteytyy neulamaisiksi, värittömiksi kiteiksi ja liukenee veteen sekä joihinkin polaarisiin liuottimiin, kuten metanoliin, asetonitriiliin ja etyyliasetaattiin. Deoksinivalenolia tuottavat muun muassa Fusarium-homeet.
Deoksinivalenolin kemiallinen kaava on C15H20O6, moolimassa 296,32 g/mol, kiehumispiste 151 °C ja CAS-numero 51481-10-8.

Deoksinivalenolin terveydelliset vaikutukset
--------------------------------------------

Eläinkokeiden perusteella deoksinivalenoli voi vaarantaa terveyttä sekä lyhytkestoisessa että pitkäaikaisessa altistuksessa. Kerta-annostuksella deoksinivalenolilla on havaittu kaksi tyypillistä toksikologista vastetta: ruokahaluttomuus ja oksentelu. Lisäksi kerta-annoksina deoksinivalenolin on havaittu vahingoittavan ruoansulatuselimien soluja. Deoksinivalenolilla saastuneen viljan tiedetään aiheuttaneen sairauksia, joihin on liittynyt pahoinvointia, oksentelua, ruoansulatuselimistön häiriöitä, huimausta, ripulia ja päänsärkyä. Näissä tapauksissa deoksinivalenolin pitoisuus viljoissa on ollut 3–93 mg/kg. Viljan saastumisen on voinut aiheuttaa *Gibberella zeae*.

Eläinkokeissa deoksinivalenolin tärkein terveydellinen haitta on ollut elimistön vastustuskyvyn aleneminen. Yhdenmukaisimpia vaikutuksia lyhytkestoisilla ja pitkäkestoisilla annostuksilla on ollut vähentynyt kasvu. Suuremmat annokset näyttävät heikentävän sisäelinten, kuten kateenkorvan, pernan, maksan ja sydämen kasvua. Hiirikokeet ovat osoittaneet, että deoksinivalenoli ei ole syöpävaarallinen yhdiste. Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus IARC on luokitellut deoksinivalenolin luokkaan 3 eli yhdisteeksi, jota ei voida luokitella ihmiselle syöpää aiheuttavaksi.

  

EU:n Elintarvikealan tiedekomitea on määrittänyt vuonna 1999 deoksinivalenolin päivittäiseksi enimmäissaantimääräksi 1 μg / ruumiinpaino kg.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa deoksinivalenolista EFSA:n verkkosivuilla [vanhentunut linkki]
2. ↑  WHO Technical Report Series, No. 906, 2002. Evaluation of certain mycotoxins
3. ↑  IARC, 1993; Some Naturally Occurring Substances: Food Items and Constituents, Heterocyclic Aromatic Amines and Mycotoxins
4. ↑  Wijnands & al.; National Institute of Public Health and the Environment, 2000; An overview of adverse health effects caused by mycotoxins and bioassays for their detection.

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Deoxynivalenol (englanniksi)
* Safety data for deoxynivalenol[vanhentunut linkki] (englanniksi)
* KEGG: Deoxynivalenol (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Vomitoxin (englanniksi)
**Christian Friedrich Witt** (myös *Witte*; n. 1660 Altenburg – 3. tai 13. huhtikuuta 1717 Altenburg tai Gotha) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja orkesterinjohtaja.

Elämä
-----

Witt sai varhaisimman musiikinopetuksensa isältään Johann Ernstiltä, joka toimi Gottfried Scheidtin seuraajana hoviurkurina Altenburgissa. Vuosina 1685–6 Witt sai Nürnbergissä opetusta sävellyksessä ja kontrapunktissa Georg Caspar Weckeriltä, jonka johdolla opintoja täydennettiin myöhemminkin. 1. kesäkuuta 1686 Witt sai nimityksen kamariurkuriksi hoviin Gothassa.

Vuonna 1694 Witt nimitettiin sijaiseksi *Kapellmeister* W. M. Myliukselle, jota hän lopulta seurasi tämän kuoltua vuonna 1713. Hänellä oli hyvät välit moniin hoveihin, ja hänen oppilaidensa joukossa oli tuleva herttua Friedrich II.

Vuonna 1717 Johann Sebastian Bachia pyydettiin tekemään palvelus saattamalla esityskuntoon passio Gothassa, jossa Witt oli kuolinvuoteellaan. 26. maaliskuuta tuona vuonna Bach esitti teoksen Wittin tilalle tulleena vieraana esiintyjänä, mutta passio on sittemmin kadonnut.

Työ säveltäjänä
---------------

Witt sävelsi monipuolisesti sekä vokaali- että soitinmusiikkia. Hänen vokaalimusiikkinsa koostuu pitkälti kirkkokantaateista, joista moni on ilmeisesti kadonnut. Hänen kantaateistaan keskeisiä ovat ne, jotka muodostavat jokaiselle sunnuntaille ja jokaista kirkkovuoden juhlaa varten sävelletyn niin kutsutun *Rentweinsdorf*-sarjan. Kantaatit ovat tyylillisesti melko vanhanaikaisia, eikä niihin kuulu resitatiivia. Usein teoksiin kuuluu soitinjohdanto, ja vokaalijaksoihin sisältyy konsertto-osia, sooloja, duettoja sekä yksiäänisiä koraaliosuuksia, jotka kruunaa soittimille kirjoitettu osuus.

Witt keräsi koraalitekstien ja -melodioiden kirjan *Psalmodia sacra, oder: Andächtige und schöne Gesänge* (Gotha, 1715). Kyse on yksi 1700-luvun alun tärkeimmistä virsikirjoista; esimerkiksi Friedrich Wilhelm Marpurg nimesi sen parhaaksi tuntemakseen virsikirjaksi. Sävelmien joukossa oli myös sata uutta työtä, joista suurinta osaa pidetään epäilyksettä Wittin omana kädenjälkenä. Virsi "Schmückt das Fest mit Maien" kuuluu yhä tiettyihin protestanttisiin virsikirjoihin.

Wittin tuotantoon kuuluu myös kolme ranskalaista alkusoittoa, seitsemänosainen sonaatti, neljä sarjaa sekä urku- ja cembalokappaleita. Hänen passacagliansa (d-molli) laitettiin aikoinaan virheellisesti Johann Sebastian Bachin nimiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Bach-Cantatas: Christian Friedrich Witt


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
*Beaumontia multiflora* -suppiloköynnös.
**Suppiloköynnökset** (*Beaumontia*) on kasvisuku, joka kuuluu oleanterikasveihin (Apocynaceae).

Ulkonäkö ja koko
----------------

Suppiloköynnökset ovat rotevia ja maitiaisnesteellisiä puuvartisia liaaneja. Lehdet ovat vastakkain, ja ruodissa on tavallisesti rauhasia. Kukinto on terminaalinen tai lehtihankainen viuhko, jossa on lehtimäiset isot ylälehdet. Kukat ovat kookkaita ja tuoksuvia. Verhiö on erilehtinen, ja sen sisäpinnalla on monta tyvirauhasta; verhiön liuskat ovat kookkaita ja lehtimäisiä. Teriö on valkoinen, suppilomainen, pitkä- tai lyhyttorvinen, laide avoimen kellomainen, nielu suomuton ja liuskat limittyvät oikealle. Heteet kiinnittyvät teriötorven kärkikapeikkoon; palhot ovat kaareutuvia, pitkiä ja kärjestä paksuuntuneita. Ponnet ovat nuolimaisia ja tyveltä kannuksellisia ja tavallisesti pistävät ulos kukasta; ne tarrautuvat vartalon kärkeen. Kukassa on rengasmainen diskus eli pohjuskehrä; siinä on viisi matalaa liuskaa. Yhdislehtinen sikiäin on kaksilehtinen, ja se on diskuksen ympäröimä. Kussakin sikiäimen lokerossa on lukuisesti siemenaiheita. Vartalo on pitkä ja päästään linssimäinen. Tuppilot ovat pitkänomaisia, paksuja ja kovia. Siemenet ovat litteitä, kärjestään ohuita ja silkkikarvaisia. Siemenessä on lehtimäiset tai paksut sirkkalehdet ja lyhyt sirkkajuuri.

Levinneisyys
------------

Suppiloköynnökset ovat kotoisin Itä- ja Kaakkois-Aasiasta.

Luokittelu
----------

Suppiloköynnöslajeja tunnetaan yhdeksän.

Lajit:

* *Beaumontia brevituba* Oliv.
* *Beaumontia grandiflora* Wall. – suppiloköynnös
* *Beaumontia jerdoniana* Wight
* *Beaumontia khasiana* Hook.f.
* *Beaumontia longituba* Craib
* *Beaumontia macrantha* (Ridl.) Rudjiman
* *Beaumontia multiflora* Teijsm. & Binn.
* *Beaumontia murtonii* Craib
* *Beaumontia pitardii* Tsiang

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Beaumontia*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q3311674
* Wikispecies: Beaumontia
* APDB: 188590
* CoL: 392Y
* EoL: 2892811
* EPPO: 1BMNG
* FoC: 103662
* Fossilworks: 4825
* GBIF: 3231027
* GRIN: 1344
* iNaturalist: 344283
* IPNI: 2221-1
* IRMNG: 1262765
* NCBI: 63460
* NZOR: 654fc6cb-a63b-474d-bc9e-fcec6fa6191f
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:2221-1
* Tropicos: 40025750
* WFO: wfo-4000004272

 |

 |
**Richard Malmberg**, kirjailijanimi **Gustav Alm** (5. syyskuuta 1877 Töysä – 1. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomenruotsalainen opettaja, kansakoulujen tarkastaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija.

Malmbergin vanhemmat olivat varapastori Elias Malmberg ja Olga Mathilda Sandelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Malmberg toimi kansakoulunopettajana Helsingissä 1900–1917, Vaasan kansakoulujen tarkastajana 1917–1921, kouluneuvoksena 1921–1927 ja viimeksi Helsingin ruotsinkielisten kansakoulujen tarkastajana 1927–1944.

Malmberg julkaisi runsaasti oppikirjoja ja niiden ohella kirjailijanimellä *Gustav Alm* kaksi romaania ja novelleja. Hän toimi Suomen ruotsalaisen kirjailijaliiton puheenjohtajana.

Teoksia
-------

Nimimerkillä *Gustav Alm*:

* *Höstdagar : en Helsingforshistoria*. Bonnier, Stockholm 1907, 2. uppl. Söderström, Helsingfors 1919
* *Herr Agaton Vidbäck och hans vänner*. Söderström, Helsingfors 1915
* *Fångstmän : noveller*. Söderström, Helsingfors 1924, uusi painos 1960

Palkinnot
---------

* Valtion kirjallisuuspalkinto 1924

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

1. 1 2 3  60-vuotias. Kouluneuvos Richard Malmberg, Helsingin Sanomat, 05.09.1937, nro 238, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
	+ 2
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Juho Väinö Tupala** (24. tammikuuta 1888 Koski Hl – 11. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen opettaja, kansanopiston johtaja ja raittiusliikkeen aktivisti.

Väinö Tupala valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista vuonna 1910 ja opiskeli myöhemmin Helsingin yliopistossa. Hän toimi muun muassa johtajaopettajana Orimattilan Virenojan kansakoulussa 1911–1925 ja Pohjois-Karjalan kansanopiston johtajana 1929–1930. Tupala oli sosialiministeriön raittiusosaston neuvojana 1919–1921 ja 1923–1929. Hän toimi myös Suomen opettajain raittiusliiton sihteerinä 1925–1927. Orimattilassa asuessaan Tupala oli mukana Lahden seudun raittius- ja nuorisoseuratoiminnassa.

Väinö Tupala kuoli marraskuussa 1932 44-vuotiaana. Hänet on haudattu Helsingin pohjoiselle hautausmaalle.

Julkaisuja
----------

* *Raittiusopetustunteja. 1-2*. Helsinki 1926
* *Raittiusopetustunteja. 3-5*. Helsinki 1927
* *Raittiusopetustunteja. 7-9*. Helsinki 1927
* *Raittiusopetustunteja. 10-12*. Helsinki 1928
* *Raittiusoppi: kansakouluja sekä kansakoulun jatko-opetusta varten*. Otava 1928

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat, 15.11.1932, nro 311, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Väinö Tupala, Karjalainen, 17.11.1932, nro 130, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. 1 2  Hautahaku.fi : Tupala Juho Väinö
4. 1 2  Opettaja Väinö Tupala, Kylväjä, 01.12.1932, nro 24, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Christian Ferdinand Abel poikineen.
**Christian Ferdinand Abel** (heinä- tai elokuu 1682 Hannover – 3. huhtikuuta 1761 Köthen) oli saksalainen bassogamban soittaja. 

Christian Ferdinandin isä oli säveltäjä, viulisti ja urkuri Clamor Heinrich Abel. Myös Christian Ferdinandin poika Carl Friedrich oli säveltäjä. Abel toimi Cöthenin (nyk. Köthen) hoviorkesterissa Johann Sebastian Bachin kapellimestarikaudella, vuodesta 1715 eteenpäin. Bachin ja Abelin välit olivat lämpimät ja Bach pyydettiin muun muassa Abelin tyttären kummiksi. Arvellaan, että Bach olisi säveltänyt kuuluisat sellosarjansa nimenomaan Abelia varten.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Johan *Gustaf* Nils Samuel Åkerhielm af Margaretelund** (24. kesäkuuta 1833 Tukholma – 2. huhtikuuta 1900 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko, vapaaherra, valtiovarainministeri, ulkoasiainministeri ja pääministeri.

Gustaf Åkerhielm oli valtioneuvos Gustaf Fredrik Åkerhielmin ja Elisabeth Sophia Ankerin poika. Hän oli alkuvaiheessa Pietarissa ja Kööpenhaminassa diplomaatin tehtävissä, jonka jälkeen hänestä tuli poliitikko. Hänet valittiin ensimmäiseen kamariin, jossa hän toimi vuosina 1876–1893, toisessa kamarissa hän istui vuosina 1894–1895 ja tämän jälkeen taas ensimmäisessä kamarissa 1895–1900. 

Åkerhielm oli myös valtiovarainministeri 1874–1875. Vuonna 1889 hänet nimitettiin ulkoasiainministeriksi Gillis Bildtin hallitukseen. Lokakuussa hänestä tuli pääministeri. Hänen päätehtäviään olivat puolustus- ja verokysymykset. Toisessa kamarissa hän törmäsi vastustuksiin, mutta pystyi hallitsemaan ensimmäisen kamarin avulla. Vuonna 1891 hän joutui kuitenkin eroamaan koska hän oli sanonut että uuden puolustusvoiman avulla voitaisiin puhua ruotsia Norjan kanssa. Tämän lauseen tulkittiin uhaksi Norjaa vastaan. 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsin pääministerit |
| --- |
|  |
| Pääministerin tunnus | 
* De Geer
* Posse
* Thyselius
* Themptander
* Bildt
* Åkerhielm
* Boström
* von Otter
* Boström
* Ramstedt
* Lundeberg
* Staaff
* Lindman
* Staaff
* Hammaskjöld
* Swartz
* Edén
* Branting
* De Geer
* von Sydow
* Branting
* Trygger
* Branting
* Sandler
* Ekman
* Lindman
* Ekman
* Hamrin
* Hansson
* Pehrsson-Bramstorp
* Hansson
* Erlander
* Palme
* Fälldin
* Ullsten
* Fälldin
* Palme
* Carlsson
* Bildt
* Carlsson
* Persson
* Reinfeldt
* Löfven
* Andersson
* Kristersson

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Ruotsi

 |

 |
Christian Fürchtegott Gellert
**Christian Fürchtegott Gellert** (4. heinäkuuta 1715 Hainichen, Saksi – 13. joulukuuta 1769 Leipzig) oli saksalainen professori, runoilija ja filosofi.

Gellert kävi koulua Meissenissä ja opiskeli Leipzigin yliopistossa. Hänen tarkoituksensa oli tulla papiksi, mutta valitsi kuitenkin akateemisen alan. 1745 hän alkoi luennoida ja hänestä tuli 1751 moraalifilosofian, runouden ja kaunopuheisuuden (retoriikan) professori.

Hän oli aikanaan tunnettu ja pidetty satujen ja porvariston elämästä kertovien huvinäytelmien kirjoittaja. Hän on vaikuttanut Saksan suurimman runoilijan Goethen kehitykseen runoilijana. Hänen tuotantoonsa liittyy myös monipuolinen sydämen sivistys ja raamatullinen hartaus. Vuonna 1757 hän julkaisi hengellisiä lauluja ja runoja sisältäneen kirjan *Geistliche Oden und Lieder* ja hänen tekstejään ovat monet säveltäjät säveltäneet, mm. J. S. Bachin poika Carl Philipp Emanuel, Joseph Haydn ja Ludvig van Beethoven. Monien kuorojen ohjelmistoon kuuluu Beethovenin sävellys "Die Himmel rühmen des Ewigen Ehre", joka on Gellertin runo, suomeksi "Jumalan kunnia luonnossa" (suom. Yrjö Jylhä, teoksessa *Saksan kirjallisuuden kultainen kirja*, WSOY 1930). Se on osa pitempää, kuusisäkeistöistä runoa "Die Ehre Gottes aus der Natur". 

Saksan evankelisten kirkkojen virsikirjassa *Evangelisches Gesangbuch* on useita Gellertin virsiä. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on hänen virtensä "Jeesus elää, Herrani!" (nro 99, suom. Julius Krohn 1880), ja Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa on hänen virtensä "Jumalan neuvo kestävän" (nro 555, suom. Georg Gripenstad 1966, uud. suom. Niilo Rauhala 1997).

Lähteet
-------

1. 1 2  Oscar Lövgren: *Psalm- och sånglexikon*, s. 228. Gummesons bokförlag, Stockholm, 1964. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Christian Fürchtegott Gellert** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
	+ 2
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Hans Gustav Anders Bygglin** (s. 20. kesäkuuta 1951 Helsinki) on entinen Suomen korkeimman oikeuden jäsen.

Bygglin valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1974 ja lisensiaatiksi vuonna 1979 Helsingin yliopistosta. Hän toimi Porvoon tuomiokunnan apulaisena ja notaarina 1974–1977 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1978. Vuosina 1976–1979 Bygglin oli assistentti Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.

Vuosina 1980–1983 Bygglin toimi korkeimman oikeuden esittelijänä ja 1983–1992 oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lainsäädäntöneuvoksena. Vuosina 1990–1992 hän toimi osakeyhtiölakitoimikunta 1990:n puheenjohtajana. Vuosina 1993–1995 Bygglin oli Eftan tuomioistuimen presidentin lakimiesavustaja Genevessä ja vuonna 1995 tuomari. Suomen liityttyä Euroopan unioniin Bygglin työskenteli tuomarin lakimiesavustajana EY-tuomioistuimessa Luxemburgissa 1995–1997.

Bygglinistä tuli vuonna 1985 nuorempi oikeussihteeri, vuonna 1992 vanhempi oikeussihteeri ja vuonna 1995 esittelijäneuvos. Hänestä tuli korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos 1. kesäkuuta 1999.

Gustav Bygglin avioitui vuonna 1976 varatuomari Eva Elisabeth Bygglinin (o.s. Modeen, s. 1951) kanssa. Hän on toiminut mm. Porvoon käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1985-1986, Espoon käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1988-1989 ja 1994-2003 sekä Helsingin hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena vuosina 1984-1994 ja vuodesta 2003 lähtien. Elisabeth Bygglinin äiti oli Aili Modeen (o.s. Ignatius, 1915-2003), veljensä varatuomari, teollisuuslakimies Rolf Hjalmar Modeen (1940-2009) ja isänsä, Viking Henrik Albert Modeen (1908-1983) toimi Korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena vuosina 1961-1978.

Gustav Bygglinin äiti on sihteeri Margareta Bygglin (o.s. Backström, s. 1916) ja isä varatuomari Lars Anders Bygglin (1916-1979) joka työskenteli mm. Helsingin hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena. Gustav ja Elisabeth Bygglinillä on kaksi lasta, joista toinen on vanhempiensa tavoin varatuomari, asianajaja Anders Bygglin (s. 1978). Sotilasarvoltaan Gustav Bygglin on luutnantti. Nykyään hän on pitkäaikaisin ja myös ainoa Korkeimmassa oikeudessa oleva oikeusneuvos, joka on toiminut tehtävässään 1990-luvulta saakka.

Julkaisuja
----------

* *Om franchiseavtal och upplösningsfrihet med särskild hänsyn till förhållandena på dagligvaruhandelns område* (Oikeustiede-Jurisprudentia 11), 1978.
* *Ministeriöiden virkamiesten esteellisyydestä* (yhdessä Heikki Kannisen kanssa). Oikeusministeriön lainvalmisteluosasto 1989.
* *Henkilöstörahastot* (yhdessä Henrik Nordströmin ja Erkki Savosen kanssa). Weilin + Göös, 1990. ISBN 951-35-4948-8

Lähteet
-------

* *Kuka kukin on 2007*, s. 90.
* *Suomen Lakimiehet 2003*, s. 83.
* *Suomen Lakimiehet 2011 s. 76-77*

### Viitteet

1. ↑  Pajala, Lasse & Lagerbohm, John (toim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2011*, s. 89. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. 1 2 3 4 5  Gustav Bygglin.  10.10.2013. Korkein oikeus. Viitattu 25.9.2015.
**Paul Christian Ehnholm** (18. lokakuuta 1939 Tampere – 7. syyskuuta 2020 Kauniainen) oli suomalainen lääkäri, joka tutki sydän- ja verisuonitauteja.

Ehnholm opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1970. Hän työskenteli vierailevana tutkijana Cornellin yliopistossa 1971–1972 ja Kalifornian yliopistossa San Diegossa 1972–1973 ja sen jälkeen Suomen Akatemian vanhempana tutkijana 1974–1977 Haartman-instituutissa. Sitten alkoi pitkä ura (1977–2004) Kansanterveyslaitoksen palveluksessa, vuodesta 1991 tutkimusprofessorina.

Ehnholm oli kansainvälisesti tunnetumpia suomalaisia sydän- ja verisuonitautien tutkijoita. Hän julkaisi yli 470 tieteellistä artikkelia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kuka kukin on 2003*, s. 110–111. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X
2. 1 2  Simons, Kai ym.: Rasvojen tutkimuksen professori. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat*, 27.9.2020, s. C 23. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 27.9.2020.
3. ↑  Ellonen, Leena (toim.): *Suomen professorit 1640–2007*, s. 100. Helsinki: Professoriliitto, 2008. ISBN 978-952-99281-1-8.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Roots Radics** myös Roots Radics Band on jamaikalainen reggae-kokoonpano. Yhtye tunnetaan erityisesti säestysryhmänä sekä Greensleeves- levymerkin studiokokoonpanona. Yhtye on säestänyt sekä Roots reggae -tyylin että modernimpia artisteja. Heitä edustavat 
Bunny Wailer, Gregory Isaacs,The Meditations, Eek-A-Mouse (esim. "Wa-Do-Dem") ja Yellowman. Roots Radics on tehnyt pitkään yhteistyötä Israel Vibration - lauluyhtyeen kanssa.

Yhtyeen varsinaisia jäseniä ovat olleet basisti Errol "Flabba" Holt, kitaristi Noel 'Sowell' Bailey, rytmikitaristi Eric "Bingyy Bunny" Lamont ja rumpali Lincoln Valentine "Style" Scott. Kosketinsoittaja Steely Johnson on tehnyt säännöllisesti yhteistyötä heidän kanssaan. Roots Radics - yhtyeen läpimurto tapahtui dancehall - artisti Barrington Levyn levytyksillä ja erityisesti tämän albumilla *Bounty Hunter*.

Eric Lamont kuoli syöpään Syyskuussa 1993 38-vuotiaana.

"Sowell" Bailey menehtyi Heinäkuussa 2014 61-vuotiaana niin ikään syöpään.
9. Lokakuuta 2014 Poliisi löysi "Style" Scottin kuolleena kotoaan sen jälkeen, kun sieltä oli ilmoitettu kuullun laukauksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Heikki Hilamaa, Seppo Varjus - Reggae! Jamaikan pop-musiikki 1959-1997 Like 1997 ISBN 951-578-494-8 s. 116
2. ↑  Eric Lamont *discogs.com*. Viitattu 02.08.2019.
3. ↑  Noel Bailey *jamaicaobserver.com*.  Arkistoitu 2.8.2019. Viitattu 02.08.2019.
4. ↑  Campbell, Howard (2014) "Radics Drummer dies at 58, (Arkistoitu – Internet Archive)", *Jamaica Observer* 13 October 2014, Retrieved 11 November 2014
G36 MG36:tta vastaavasti varustettuna haaratuella ja 100 -patruunan C-Mag-lippaalla.
HK SL8**Heckler & Koch Gewehr 36** (valmistajan mukaan *G36*, Bundeswehrin mukaan *Gewehr G36, Kaliber 5.56 mm x 45*) on Länsi-Saksassa 1980- ja 1990-luvuilla suunniteltu modulaarinen rynnäkkökivääri. Se on ollut jalkaväen pääaseena Bundeswehrissä vuodesta 1997 ja Espanjan armeijan käytössä vuodesta 1999. 

Aseen rakenteessa on korvattu kaikki mahdolliset metalliosat korkealaatuisella muovilla sellaisilla paikoissa, joissa metallin käyttö ei ole välttämätöntä. Esimerkiksi aseen runko on hiilikuituvahvisteista polyamidia, jossa vain suurimmalle rasitukselle joutuviin kohtiin on lisätty ruostumattomasta teräksestä tehtyjä osia.

Aseessa on kiinteä 3.5 kertaisesti suurentava optinen tähtäin, jonka päällä punapistetähtäin.

G36-aseesta on erilaisia variaatioita kuten esimerkiksi lyhennetty versio G36K (K on lyhenne sanasta *kurz* ’lyhyt’), vielä edellistäkin lyhyempi kompaktiversio G36C (C=Compact=kompakti) josta on poistettu optiset tähtäimet joiden tilalla on STANAG-kisko ja diopteritähtäimet, sekä ulkomaanvientiin tehdyt versiot G36E ja G36KE joista puuttuu punapistetähtäin.

Siitä on valmistettu myös raskaspiippuista, sadan patruunan C-Mag-kaksoisrumpulippaalla ja haaratuella varustettua MG36-tulitukiversiota.

Aseesta on myös muun muassa tukistaan, tähtäimistään ja lippaaltaan muutettu itselataava siviiliversio SL8. 

Suomen rajavartiolaitoksen valmiusjoukkueiden käytössä on G36C -malli. Myös Suomen Poliisilaitosten VATI-ryhmät saivat lokakuusta 2009 alkaen käyttöönsä G36C -mallit.

G36 on päätetty korvata saksan armeijassa uudella aseella lähivuosina. Aseen ongelmana on että kuumetessaan siitä tulee epätarkka eikä ase sovellu pitkiin taisteluihin, jollaisista on raportteja Afganistanista. Maaliskuussa 2015 puolustusministeri Ursula von der Leyen antoi medialle lausunnon jonka mukaan ongelman juurisyy on aseen painoa pienentävä suunnittelu. Tämä perustui tarkastajakenraali Volker Wiekeriltä saatuun kirjeeseen jossa viitattiin armeijan sisäiseen raporttiin. Raportin mukaan sadan metrin matkalla osumaprosentti tippuu seitsemään prosenttiin kun aseen ja ulkolämpötilan ero on yli 30 astetta. *lähde?*

Saksan armeijan oma vaatimustaso osumatodennäköisyydelle on 90 prosenttia. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Panu Pokkinen: Rajan rajut karhut.  *Ilta-Sanomat*, 2006, nro 30. syyskuuta, s. 12–13.
6. ↑  Jussi Orell: Poliisin käyttöön uudet kiväärit vakavien uhkien varalta.  *Turun Sanomat*, 8.10.2009.  (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Heckler & Koch Fires Back At G36 Audit Report - The Firearm Blog *The Firearm Blog*.  22.4.2015. Viitattu 8.6.2017. (englanniksi)
8. ↑  FOCUS Online: Heckler & Koch zweifelt G36-Untersuchung an *FOCUS Online*. Viitattu 8.6.2017. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Heckler & Koch G36**.
* G36 (saksaksi)
* Modern Firearms (englanniksi)
**Yön liittolaiset** on Darren Shanin kirjoittaman *Darren Shanin tarina* -kirjasarjan kahdeksas osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 2002 ja suomennos vuonna 2009. Sen suomensi Kaijamari Sivill ja kustansi Tammi.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Darren, Harkat ja Crepsley ovat saapuneet kaupunkiin. Kaupungissa liikkuu uutisia veret tyhjiin vuodatetuista ruumiista, ja Crepsley katsoo velvollisuudekseen häätää viemäreissä piileskelevät vampaneesit pois. Vampaneeseista ei näy jälkeäkään, ja yhtäkkiä Darren on ilmoitettu kouluun. lmoittajasta ei tiedetä mitään, eikä se ole ainakaan Crepsley. Darren menee joka tapauksessa kouluun, jossa hän tapaa vanhan tyttöystävänsä Debbie Keison, johon Darren pihkaantuu heti. Heidän suhteensa etenee jotenkuten. Darren kohtaa kaupungissa toisenkin vanhan tuttunsa, Steve Leonardin. Steve pelastaa Darrenin hengen ja he ystävystyvät. Steve kertoo olevansa vampaneesimetsästäjä ja kertoo menneisyydestään. Darren esittelee Steven Harkatille, Crepsleylle ja Vanchalle. Harkat ja Vancha lämpenevät Stevelle, mutta Crepsley ottaa vanhan "ystävän" varauksin vastaan. Crepsley muistaa, että Stevessä virtaa paha veri, eikä hevillä unohda sitä. Debbien kotiin hyökätään, mutta onneksi Darren ehtii varoittaa häntä. Debbie haluaa tietää totuuden tapahtumista, ja Darrenin on kerrottava se. Debbie haluaa liittyä jahtaajien mukaan. Yksi vampaneeseista johdattaa heidät muiden vampaneesien luo, ja tappelu alkaa. Steve osoittautuu petturiksi, joka johdatti Darrenin ja muut vampaneesien ansaan. Käy myös ilmi, että Steve on puolivampaneesi. Tappelun keskellä on myös vampaneesimestari, joka pääsee karkuun. Debbie ryöstetään, jahtaajat pääsevät pakoon ja ottavat Steven mukaansa.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. 1 2  Teoksen tiedot Suomen kansallisbibliografian sivuilla Fennica. Viitattu 5.7.2012. [vanhentunut linkki]