recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sergei Aleksandrovitš Zubov** (ven. Сергей Александрович Зубов, s. 22. heinäkuuta 1970 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen puolustaja. Zubov voitti pelaajaurallaan kaksi Stanley Cupia: New York Rangersissa vuonna 1994 ja Dallas Starsissa vuonna 1999. Vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä Zubov voitti kultaa Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa.

Zubov voitti Neuvostoliiton alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kultaa 1989 ja hopeaa 1990. New York Rangers varasi Zubovin vuoden 1990 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella. Tulokaskaudellaan hän pelasi 49 ottelua, tehden niissä yhteensä 31 tehopistettä. Hyvä tahti jatkui myös seuraavalla kaudella, jolloin hän teki runkosarjassa 12 maalia ja 77 syöttöpistettä. 

Zubov jatkoi hyviä otteitaan Rangersissa, mutta elokuussa 1995 hänet siirrettiin Petr Nedvědin kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Luc Robitailleen ja Ulf Samuelssoniin. Zubov vietti vain yhden kauden Pittsburghissa ja kesällä 1996 Pittsburgh vaihtoi hänet Kevin Hatcheriin Dallas Starsin kanssa. 30. heinäkuuta 2009 Zubov päätti jättää NHL:n ja teki sopimuksen KHL-seura SKA Pietarin kanssa.

Hyökkäävänä puolustajana tunnettu Zubov pelasi 16 kautta kestäneellä NHL-urallaan 1 068 runkosarja- ja 164 pudotuspeliottelua. Tehopisteitä hän teki runkosarjassa yhteensä 771, 152 maalia ja 619 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 117, 24 maalia ja 93 syöttöpistettä. Hän pelasi urallaan kolmesti NHL:n tähdistöottelussa, vuosina 1998, 1999 ja 2000, ja tuli vuonna 2006 valituksi NHL:n toiseen tähdistökentälliseen. 

SKA Pietarissa Zubov pelasi yhden kauden ajan. Hän oli tuolla kaudella (2009–2010) KHL:n eniten pisteitä tehnyt puolustaja, tuli valituksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja pelasi liigan tähdistöottelussa. 

Pelaajauransa jälkeen Zubov aloitti jääkiekkovalmentajana. Hän toimi kaudella 2011–2012 SKA Pietarin apuvalmentajana ja siirtyi ennen kautta 2012–2013 TsSKA Moskovan apuvalmentajaksi.

29. tammikuuta 2022 Stars jäädytti Zubovin käyttämän pelinumeron 56.

Lähteet
-------

* Sergei Zubov *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Sergei Zubov Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Sergei Zubov The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Sergelinkäytävän lasifasaadia Sergelin torin suuntaan
**Sergelinkäytävä** (ruots. *Sergelgången*, aiemmalta nimeltään *Hästskogången* eli *Hevosenkengänkäytävä* viereisen korttelin mukaan) on maanalainen jalankulkukäytävä Tukholman keskustassa, joka yhdistää Sergelin torin, Gallerian-kauppakeskuksen ja NK-tavaratalon. Sen eteläinen päätepiste on Sergelin torin liikenneympyrän eteläpuolella ja pohjoinen pääty Hamngatanin länsipään alla. Käytävän Sergelin torin osa on rakennettu 1970-luvulla, jolloin avattiin myös torille avautuvat liiketilat. Alun perin tunnelia piti jatkaa aina PK-husetille saakka.

Sergelinkäytävä yhdistää toisiinsa yhteensä noin 220 liikettä.

Käytävä osoittautui heti alussa liian matalaksi, ja se ränsistyi nopeasti. Vuonna 2003 Tukholman kaupunki ja kiinteistöomistajat AMF Pension, AP Fastigheter, Hufvudstaden ja Vasakronan pääsivät yhteisymmärrykseen käytävän laajasta peruskorjauksesta, joka valmistui syksyllä 2014. Torille avautuva sivu lasitettiin, tunnelin valaistus uusittiin, lattian ja seinien pintakuviointi vaihdettiin ja lisäksi tilakorkeutta kasvatettiin.

Lähteet
-------

* Uppgifter enligt Vasakronan[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  Invigning av Sergelgången  6.11.2004. Vasakronan.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.7.2017.
**Sergei Šubenkov** (ven. Сергей Шубенков, s. 4. lokakuuta 1990) on venäläinen pika-aitajuoksija.

Šubenkov sai hopeaa 110 metrin aitajuoksussa Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 ajalla 13,40. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Ostravassa 2011 ajalla 13,56. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui alkuerissä. Hän juoksi Helsingin EM-kilpailuissa 2012 välierissä Venäjän ennätyksen 13,09 ja voitti loppukilpailussa Euroopan-mestaruuden ajalla 13,16. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui välierissä. 

Šubenkov voitti sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 2013 kultaa 60 metrin aitajuoksussa ennätyksellään 7,49. Hän sijoittui samana vuonna kolmanneksi Kazanin universiadeissa. Moskovan MM-kilpailuissa hän sai pronssia ajalla 13,24. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui välierissä. Zürichin EM-kisoissa 2014 Šubenkov voitti kultaa ajalla 13,19. Hän voitti samana vuonna 110 metrin aitajuoksun maanosien cupissa.

Pekingin MM-kisoissa 2015 hän voitti kultaa Venäjän ennätyksellä 12,98. Hän saavutti hopeaa Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ajalla 13,14. Hän paransi Venäjän ennätyksen lukemiin 12,92 Székesfehérvárissa heinäkuussa 2018. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai hopeaa ajalla 13,17. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa ajalla 13,15.

Šubenkov voitti Venäjän-mestaruuden sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa 2013 ja 2014 sekä ulkoradoilla 110 metrin aitajuoksussa 2013, 2016, 2020 ja 2021. Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 110 metrin aitajuoksun hän on voittanut 2013, 2014 ja 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sergei Šubenkov Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑  Karttunen, Anu: Shubenkov uusi pika-aitojen mestaruutensa *Yle Urheilu*.  14.8.2014. Viitattu 14.8.2014.
3. ↑  110 Metres Hurdles Men *15th IAAF World Championships*. IAAF. Viitattu 28.8.2015. (englanniksi)

Miesten 110 metrin aitajuoksun maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Greg Foster |
1987: Greg Foster |
1991: Greg Foster |
1993: Colin Jackson |
1995: Allen Johnson |
1997: Allen Johnson |
1999: Colin Jackson |
2001: Allen Johnson |
2003: Allen Johnson |
2005: Ladji Doucouré |
2007: Liu Xiang |
2009: Ryan Brathwaite |
2011: Jason Richardson |
2013: David Oliver |
2015: Sergei Šubenkov |
2017: Omar McLeod |
2019: Grant Holloway |
2022: Grant Holloway |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sergei Aleksejevitš Voronin** (ven. Серге́й Алексе́евич Воро́нин, 13. heinäkuuta 1913 Ljubim – 20. lokakuuta 2002 Pietari) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Sergei Voronin syntyi virkailijaperheeseen. Hän kävi tehdaskoulun ja työskenteli rautatietyömailla eri puolilla Neuvostoliittoa. Voronin julkaisi ensimmäisen kertomuksensa vuonna 1944 ja liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1947. Hän työskenteli kirjallisuuslehti *Nevan* päätoimittajana vuosina 1957–1964 ja kuului Venäjän SFNT:n kirjailijaliiton hallitukseen vuodesta 1965.

Voronin on kirjoittanut tasoltaan vaihtelevia kertomuksia ja romaaneja. Romaani *Na svojei zemle* ("Omalla maalla", 1948–1952) kertoo Karjalankannaksen asuttamisesta toisen maailmansodan jälkeen. Romaani *Kaksi elämää* (*Dve žizni*, 1962) perustuu Siperian kokemuksiin. Peipsijärven rantojen asukkaita kuvaava kokoelma *Roditelski dom* ("Vanhempien talo", 1974) sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1976.

Suomenettu teos
---------------

* *Kaksi elämää*. Suom. Vuokko Ahveninen. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Russkaja literatura XX veka. Prozaiki, poety, dramaturgi: biobibliografitšeski slovar*, s. 428–430. Moskva: Olma-Press Invest, 2005. ISBN 5-94848-211-1. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 630–631. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Machhapuchhare** on vuori Himalajan vuoristolla Nepaliin keskiosassa. Sen huipun korkeus on 6 993 metriä. Nepalissa jossa vuorikiipeilyyn liittyvä matkailu on hyvin laajaa, Machhapuchhare tunnetaan vuorena, jolle kiipeäminen on kielletty.

Maantiede
---------

Näkymää huipulle.
Jakki, taustalla Machhapuchhare.
Machhapuchhare sijaitsee Nepalin keskiosan Himalajalla Annapurnan vuorijonolla. Annapurna käsittää kolme maailman korkeimmista vuorihuipuista. Machhapuchharen korkeus on 6 993 metriä. Vuoren huippu on kaksikärkinen. Machhapuchhare ei ole yhtä korkea kuin jotkin muut huiput, mutta sijaitsee niistä erillään näkyen selvästi maastosta eri kohteilta sen ympärillä. Maasto kohoaa lähialueelta vain 900 metrin korkeudelta nopeasti lähes 7 000 metriin vuoren huipulla. Pokhara sijaitsee vuoresta noun 24 kilometriä etelään. Lähellä on myös Phewan järvi. Vuorta ympäröivä alue on osa vuonna 1992 perustettua Annapurnan suojelualuetta.

Historia
--------

Ympäröivän seudun asukkaat ovat gurungeja. Gurungit ovat taas yksi gurkhina tunnetuksi tulleista heimoista. Gurungit pitävät Machhapuchharea pyhänä vuorena. Nepalissa monet vuorenhuiput ovat matkailukohteita vuorikiipeilijöille. Maassa sijaitsee esimerkiksi Mount Everest, maailman korkein huippu ja suosittu kiipeilykohde. Machhapuchharella kiipeily on kuitenkin kielletty. Ensimmäisen virallisen kiivennän Machhapuchharelle järjesti brittiläinen Jimmy Roberts vuonna 1957. Tuolloin kiipeilijät eivät huonon sään takia päässeet koskaan huipulle saakka. Yrityksen epäonnistuttua Roberts käytti yhteyksiään Nepalin hallintoon saaden tehtyä vuorelle kiipeämisen kielletyksi. Täysin varmaa ei ole, miten tai miksi Roberts lopulta tämän sai aikaan. Sittemmin vuori on tullut kuitenkin erityisesti tunnetuksi vuorena, jolle kiipeäminen ei ole sallittua.

Lähteet
-------

1. 1 2  Neelima Vallangi: The Himalayan peak off limits to climbers *BBC Travel*. BBC. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
2. ↑  Harka Gurung: To climb or not to climb *Nepali Times*. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
3. ↑  Annapurna Conservation Area *Department of National Parks and Wildlife Conservation*. Government of Nepal.  Arkistoitu 18.4.2021. Viitattu 19.5.2021. (englanniksi)
Aquablancan rikkipitoinen laguuni kansallispuiston alueella.
**Machalillan kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Ecuadorin rannikolla Manabín maakunnassa. Siellä suojellaan trooppista puoliaavikkoa: Tämä kasvillisuustyyppi oli aikoinaan yleinen ja kattoi jopa neljänneksen Ecuadorin pinta-alasta, mutta nyt sitä on jäljellä vain prosentti, ja suurin osa siitä on tämän puiston alueella. Tyypillisiin kasvilajeihin kuuluvat opuntia-kaktukset ja palo santo -puut.

Puiston alueella on tavattu 270 lintulajia, joihin kuuluu tinameita, kolibreita ja papukaijoja. Monia niistä ei tavata missään muualla kuin Ecuadorin kuivissa trooppisissa metsissä, ja ne ovat siksi erittäin uhanalaisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Julian Smith: Machalilla National Park and Vicinity *planeta.com*.  1998.  Arkistoitu 3.3.2016. Viitattu 20.10.2012.
2. 1 2  Dry Tropical Forests (Arkistoitu – Internet Archive) Nature Conservancy

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Machalillan kansallispuisto**.
**Miihkali** (*Rimfire*) on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-sarjassa. Rick Ungarin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1994 Prätkähiiret-animaatiosarjan jaksossa *Takaisin Marsiin, osa 1*.

Hahmo
-----

Miihkali on Moton rohkea ja seikkailunhaluinen siskonpoika, Marsin puolesta taistelijoiden uutta sukupolvea. Hänellä on sama palava halu taisteluun kuin enollaan ja edellä mainittu seikkailunhalu saakin hänet usein pulaan, josta joku kokeneempi hänet sitten pelastaa. Huolimatta siitä hän on älykäs, hiljainen ja hieman ujo kaikesta rohkeudesta huolimatta.

Hän kasvoi sotaisissa olosuhteissa, kun plutolaiset olivat tulleet valtaamaan Marsia. Tämän myötä Miihkali halusi tulla enonsa tavoin vapaustaistelijaksi. Hän ei kuitenkaan aluksi saanut liittyä joukkoon mukaan nuoren ikänsä vuoksi, ollessaan vasta 16-vuotias. Se ei kuitenkaan estänyt Miihkalia menemästä mukaan taisteluun plutolaisia vastaan ja onnistuikin olemaan sankarina kahteen otteeseen, kun hän pelasti Moton ja muut vapaustaistelijat Stiltonin linnasta. Myöhemmin hän onnistui pelastamaan aivopestyn Rontin, joka yritti vahingoittaa Minniä ja muita Prätkähiiriä.

Prätkähiirten palattua takaisin Maahan Miihkali jäi Marsiin harjoittelemaan sotataitoja. Minni päätti ylentää Turbon yhden tähden kenraaliksi ja käski häntä tämän myötä palaamaan takaisin Marsiin. Minni yritti korvata Turbon Miihkalilla, jonka oli määrä olla kolmas jäsen Prätkähiirissä. Miihkali kuitenkin epäonnistui vakuuttamaan kyvyillään ja palasi takaisin Marsiin Minnin kanssa.

Esiintymiset
------------

### Vuoden 1993 sarja

**2. tuotantokausi**

* Takaisin Marsiin, osa 2
* Saalistajat

**3. tuotantokausi**

* Vieraita Marsista
* Olipa kerran Marsissa, osat 1–3

### Vuoden 2006 sarja

* Välirikko

Lähteet
-------

1. ↑  Prätkähiiret jakso "Välirikko" Viitattu 15.4.2012 (englanniksi)

Prätkähiiret

|  |  |
| --- | --- |
| Hahmot |  |
| Sankarihahmot | Turbo • Vinski • Moto • Santtu • Rontti • Minni • Miihkali |
| Pääviholliset | Lalli Leipäjuusto • Professori Nuikki • Rasvanahka • Mutantti • Ylipäällikkö Camembert • Teuvo Tahko • Rami Palkki • Kattinaattori • Hannibal T. Karvapallo • Tohtori Katinkoski |
| TV-sarjat | Prätkähiiret (1993–1996) (tuotantokaudet: 1. 2. 3.) • Prätkähiiret (2006–2007) (tuotantokaudet: 1.) |
| Sarjakuvat | Biker Mice from Mars |
| Videopelit | Biker Mice From Mars (1994) • Biker Mice From Mars (2006) |
**Novica Veličković** (serb. Новица Величковић, s. 5. lokakuuta 1986 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija.

Ura
---

Veličković aloitti uransa KK Drvomarketin junorijoukkueissa. Sieltä hän siirtyi KK Zemuniin vuosiksi 1998–2001. Vuonna 2001 KK Partizan kiinnostui hänestä ja Veličković hankittiin seuraan. Hän pelasi seuran juniorijoukkueissa kunnes teki debyyttinsä ykkösjoukkueen kanssa kaudella 2004–2005. Hän teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueen kanssa EM-kisoissa 2007. Kaudella 2008–2009 hänet palkittiin Euroliigassa Nouseva tähti -palkinnolla.

Kesäkuussa 2009 Veličković siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Espanjan ACB-liigan Real Madridiin. Sopimuksessa oli myös yhden vuoden lisäoptio. Veličković edusti seuraa vuoteen 2012 asti ja pelasi kaudella 2012–2013 serbialaisessa KK Mega Vizurassa. Vuonna 2013 hän siirtyi saksalaiseen Brose Basketsiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Velickovic, Novica Euroliiga. Viitattu 20.12.2013. (englanniksi)
2. ↑  Partizan's Velickovic takes Rising Star Trophy  23.4.2009. Euroliiga. Viitattu 20.12.2013. (englanniksi)
3. ↑  Comunicado Oficial  23.6.2009. Real Madrid. Viitattu 23.6.2009. (espanjaksi)
4. ↑  REAL MADRID lands Rising Star Novica Velickovic  23.6.2009. Euroliiga. Viitattu 20.12.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Novica Veličković** Wikimedia Commonsissa

* Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)

Serbian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2009
4 Popović |
5 Tepić |
6 Teodosić |
7 Paunić |
8 Bjelica |
9 Marković |
10 Tripković |
11 Raduljica |
12 Krstić |
13 Perović |
14 Veličković |
15 Mačvan |
Valmentaja Ivković
Adolf Ziegler (toinen oikealta) Adolf Hitlerin, Gerdy Troostin ja Joseph Goebbelsin seurassa.
**Adolf Ziegler** (16. lokakuuta 1892 Bremen – 18. syyskuuta 1959 Varhnalt) oli saksalainen taidemaalari ja natsipoliitikko. Ziegler toimi natsi-Saksan kulttuuriviraston kuvataiteen laitoksen johtajana 1936–1943.

Ziegler liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen sen varhaisessa vaiheessa 1920-luvun alussa. Ziegleristä tuli Adolf Hitlerin suosikki, sillä hänen aihepiiriinsä kuuluivat arjalaistyyppiset alastomat naisfiguurit, joista Hitler piti. Kun Hitlerin sisarentytär Geli Raubal kuoli, Hitler tilasi tästä muotokuvan Ziegleriltä. Hän myös osti Zieglerin keskeisiä töitä Münchenin asuntonsa seinille. Taiteilijakollegat kutsuivat aihepiiriltään rajoittunutta Ziegleriä pilkkanimellä *Meister des gekräuselten Schamhaars* – kiharan häpykarvoituksen mestari.

Zieglerin taidepolitiikka keskittyi taiteen arjalaistamiseen. Kansallissosialistien "rappiotaiteeksi" nimeämät modernistiset taidesuunnat tukahdutettiin ja Ziegler johti komissiota, joka pakkolunasti yli 16 000 modernistien teosta museoista ja kodeista. Hän pystytti modernistisen taiteen näyttelyn nimellä *Entartete "Kunst" Austellung* – rappiotaiteen näyttely. Hän valitsi itse näyttelyssä esitetyt maalaukset, samalla kun Arno Breker valitsi veistokset.

Toisen maailmansodan aikana 1943 Zieglerin ura käänty dramaattiseen laskuun. Hänet pidätettiin ja vaikka pidätykseen johtaneista syistä ei ole täyttä varmuutta, hänen on sanottu esittäneen julkisesti epäilyksiä Hitlerin menestyksestä sotapäällikkönä. Hänet lähetettiin Dachaun keskitysleirille. Hitler kuitenkin armahti Zieglerin ja määräsi tämän eläkkeelle. Häntä ei enää saanut mainita lehdistössä ja hänen teoksensa asetettiin esityskieltoon. Sodan jälkeen Ziegler ei saanut uraansa enää nousuun, vaan eli ja kuoli hiljaisuudessa Varnhaltin kaupungissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Robert S. Wistrich: *Who's Who in Nazi Germany*, s. 261. Routledge, 2013. ISBN 1136413812.
2. 1 2  Barbara McCloskey: *Artists of World War II*, s. 64-65. Greenwood Publishing Group, 2005. ISBN 0313321531.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Glaukos (oikealla) ja Diomedes, attikalainen pelike, noin 420 eaa.
**Glaukos** (m.kreik. Γλαῦκος) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hippolokhoksen poika ja Bellerofonin pojanpoika. Hän toimi kapteenina Lyykian armeijassa hänen hyvän ystävänsä ja serkkunsa Sarpedonin komennossa. Troijan sodassa lyykialaiset taistelivat Troijan puolella, ja Glaukos oli taistelussa tunnettu urheudestaan.

Glaukos kohtasi taistelukentällä Diomedeen kasvokkain. Diomedeen haasteeseen hän vastasi, että Bellerofonin pojanpoikana hän taistelisi ketä tahansa vastaan. Kuultuaan tämä Diomedes iski keihäänsä maahan ja kertoi isoisänsä Oineuksen olleen Bellerofonin läheinen ystävä ja julisti, että vaikka he ovatkin eri puolilla, heidän tulisi jatkaa ystävyyssuhdetta. Ystävyytensä merkiksi Diomedes antoi pronssisen haarniskansa Glaukokselle ja Glaukos oman kultaisen sotisopansa Diomedeelle.

Troijalaisten hyökätessä kreikkalaisten muurin kimppuun Glaukos oli Sarpedonin ja Asteropaioksen joukoissa. Heidän ryhmänsä taisteli urhoollisesti mahdollistaen Hektorin murtautua muurin läpi. Hyökkäyksen aikana Teukros haavoitti Glaukosta nuolella, ja tämä joutui vetäytymään taistelusta. Myöhemmin, nähtyään Sarpedonin kuolettavasti haavoittuneena, Glaukos rukoili Apollonia auttamaan häntä pelastamaan kuolevan ystävänsä ruumis. Apollon paransikin hänen haavansa, ja Glaukos kokosi troijalaiset Sarpedonin ruumiin ympärille, kunnes jumalat kantoivat sen pois.

Myöhemmin sodassa, kun taistelut Akhilleuksen ruumiista käynnistyivät, Aias tappoi Glaukoksen. Aineias pelasti hänen ruumiinsa ja antoi sen sureville ystäville kuljetettavaksi Iliumin linnoitukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros, *Ilias* 6.119–236 (engl. käännös).
2. ↑  Homeros, *Ilias* 12.88–399 (engl. käännös).
3. ↑  Homeros, *Ilias* 16.502–683 (engl. käännös).
4. ↑  Quintus Smyrnaeus, *Troijan tuho* iii.309–337 (engl. käännös).
**Kari Hakkarainen** (s. 17. huhtikuuta 1969) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Erinomaisena vaihtolyöjänä tunnettu Hakkarainen muodosti 1990-luvulla yhdessä Sami Sirviön ja Janne Vuorisen kanssa Sotkamon Jymyn kärjen. Hakkarainen lopetti uransa vuonna 2001, mutta teki lyhyen paluun pääsarjatasolle loppukaudella 2007. Hakkarainen edusti koko uransa ajan Sotkamon Jymyä. Ammatiltaan hän on sähköasentaja.

Hakkarainen voitti urallaan seitsemän Suomen mestaruutta ja kärkilyöntitilaston neljä kertaa (1993,1994, 1996 ja 1998). Vuoden pesäpalloilijaksi hänet valittiin 1996.Lisäksi hänet palkittiin kauden parhaalle sisäpelaajalle myönnettävällä kultaisella mailalla kolmesti (1993, 1996 ja 1998). Hakkarainen valitsi Idän joukkueen vuoden 2019 Itä-Länsi-otteluun.

Perhe
-----

Saku Hakkarainen, Hakkaraisen poika, oli myös pääsarjatason pesäpalloilija. Hän edusti isänsä tavoin Sotkamon Jymyä, ja voitti kaudella 2013 ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Hakkarainen lopetti pelaajauransa kauteen 2018.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* 7 SM-kultaa: 1990, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 2001
* 2 SM-hopeaa: 1991, 2007
* 1 SM-pronssi: 1994
* 12 Itä-Länsi-ottelua: 1989-1999, 2001
	+ Kentän paras: 1995
* Superpesiksen kärkilyöntikuningas: (4) 1993, 1994, 1996, 1998
* Vuoden pesäpalloilija: 1996
* Kultainen maila (3): 1993, 1996, 1998

Katso myös
----------

* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Hakkarainen Pesiksen Maailma -sivustolla

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  Kari Hakkarainen takaisin pesiskentille
3. ↑  Sotkamolaisten riemu nousi pilviin Kokon lyönti aloitti juhlat kolmannen peräkkäisen mestaruuden merkiksi
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Jymy vahvistaa rivejään – Rytkönen ja Väliaho sopimuksiin *superjymy.fi*. Viitattu 19.9.2018.
7. 1 2 3  Pesäpallon SM-mitalistit Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 14.4.2018.
8. ↑  Itä-Länsi-pelaajat joukkueittain, miehet Rasilainen, Matti. Viitattu 22.4.2018.
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
10. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
11. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kari Grandi** on Valion Grandi-pillimehujen markkinoinnissa käytetty kuvitteellinen hahmo. Kari Grandi on aina pukeutunut siirtomaatyyliseen safariasuun ja hellekypärään. Hän seikkailee kulkuvälineinään milloin maastoauto, milloin kameli, lentokone tai kuumailmapallo. Vanhoja seikkailuelokuvia parodioivissa mainoselokuvissa Kari Grandi tyypillisesti pelastaa kauniin naisen kuolemasta janoon autiomaassa tai muussa hankalassa tilanteessa. Hänen aseenaan olivat Grandi-mehupurkit. Mainosten lopussa kuultiin alkuvuosina Risto Mäkelän lausumana:

> Hän on kaikkien janoisten sankari, aikamme legenda: Kari Grandi!
> 
> 

Kari Grandi -hahmon ideoi 1970-luvulla Storyfilmi-mainoselokuvayhtiössä työskennellyt ohjaaja-muusikko Juha Tapaninen. Hän otti yhteyttä tuolloin Hullujussi-yhtyeessä soittaneeseen ja Viktor Kalborrekina tunnetuksi tulleeseen Eeki Mantereeseen, ja miehet alkoivat kehitellä hahmoa yhdessä. Nimi syntyi mukaelmana sankariroolien näyttelijän Cary Grantin nimestä. Mantereen yhteistyö Valion kanssa kuitenkin päättyi, kun hän sai kielteistä julkisuutta rattijuopumustapauksestaan. Eeki Mantereen jälkeen Kari Grandina on esiintynyt Sami Kojonen.

Kari Grandi äänilevyillä
------------------------

* Viktor Kalborrek: *Kari Grandi janoisten sankari / Pippuripuu* (1979, Gold Disc GDS 228)
* Gary Grandi & Janoiset Ystävät: *Rokkia ja romantiikkaa - hyppysellinen politiikkaa* (1999, Janoiset ystävät GGCD-9902)
* Sami Kojonen: Kari Grandi & Janonsammuttajat, CD-maksisingle (1999, LPTCD-1)

Muussa mediassa
---------------

* Tieteiselokuvassa *Star Wreck: In the Pirkinning* esiintyy hahmo nimeltä Mikhail Karigrandi (parodia sekä Kari Grandista että *Babylon 5*:n Garibaldista), joka kuvailee itseään sanoilla "Kaikkien janoisten sankari. Aikamme legenda."

Lähteet
-------

1. 1 2  Erkki Kivi – suomalaisen mainoselokuvan legendoja (Arkistoitu – Internet Archive), Elokuvauutiset 7.4.2014. Viitattu 27.4.2014.
2. ↑  Aija Pirinen: Kari Grandi muutti Savoon (Arkistoitu – Internet Archive), Kuopion Kaupunkilehti 6.8.2011 s. 4. Viitattu 27.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Grandi -televisiomainos vuodelta 1977 Mainosmuseo-sivustolla
**National Museum of the American Indian** on osa Smithsonian-instituuttia. Museo on omistettu Amerikan alkuperäiskansoille ja niiden elämäntavalle, kielille, historialle, kirjallisuudelle ja taiteelle.

National Museum of the American Indian jakaantuu kolmeen haaraosastoon: National Mall (Washington), George Gustav Heye Center (New York City) ja Cultural Resources Center (Suitland, Maryland).

Museon näyttelyt ja arkistot muodostavat yhden monipuolisimmista ja kauaskantoisimmista läntisen pallonpuoliskon alkuperäiskulttuurien esine- ja taidekokoelmista.

Lähteet
-------

1. ↑ . Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 . Tieto on haettu Wikidatasta.
3. 1 2 3  National Museum of the American Indian. Viitattu 2.9.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **National Museum of the American Indian** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:National Museum of the American Indian
Laakio Pohjois-Amerikan kartalla.
**Edwardsin laakio** (engl. *Edwards Plateau*) on maantieteellinen alue Pohjois-Amerikan preerian eteläisimmässä osassa Texasissa Yhdysvalloissa. Laakio muodostuu korkeasta tasangosta, jonka ohutta maaperää peittää kalkkikivestä koostuva kallioperä. Aluetta rajaa etelässä ja idässä Balconesin rinteet, pohjoisessa Llanon doomi ja lännessä Pecosjoki sekä Chihuahuan aavikko.

Edwardsin laakion ohut maaperä tekee maanviljelyn alueella vaikeaksi. Sen sijaan aluetta käytetään muun muassa karjan laiduntamiseen.

* Teksasinlupiinejä laakion alueella Kerrin piirikunnassa. Teksasinlupiinejä laakion alueella Kerrin piirikunnassa.
* Llanojoki virtaa laakion läpi Llanojoki virtaa laakion läpi

Lähteet
-------

1. ↑  Edwardsin laakio *Eksonyymit*. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 31.1.2021.
2. ↑  Demarest, D.: Edwards Plateau *Partners in Flight*.  Arkistoitu 21.5.2013. Viitattu 31.1.2021. (englanniksi)
3. ↑  Johnson, E. H.: Edwards Plateau *Texas State Historical Association*. Viitattu 31.1.2021. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Edwardsplatån
Felix II
**Felix II** oli *vastapaaviksi* nimetty paavi vuosina 355–365. Aikoinaan häntä kuitenkin pidettiin varsinaisena paavina, joskin vasta Sylvester I aikana (paavina 314–335) vakiintui Rooman piispojen kutsuminen paaviksi. 

Hän sijoittuu paavillisessa järjestyksessä paavi Liberiuksen, joka oli paavina 352–366 vallassaolon loppuaikaan sekä paavi pyhä Damasus I:n, joka oli paavina 366–383, vallassaoloajan alkamisen välillä. Liberiuksen maanpaon jälkeen, joulukuussa 355, keisari Constantius II, keisarina 337–361, Rooman papisto, joukossa myös arkkidiakoni Felix, vannoi, että he eivät tunnusta muuta piispaa kuin Liberius niin kauan kuin tämä elää.*selvennä* Mutta keisarin painostuksen alaisena Felix muutti mielensä ja kolme areiolaista piispaa pyhitti hänet virkaansa. Rooman papisto liittyi uuden piispansa tukijoihin, mutta kansa pysyi uskollisena Liberiukselle.

Kun Liberius vapautettiin vuonna 357, kokosi Rooman papisto roomalaiset suurelle sirkukselle ja ilmoittivat, että vastedes kirkkoa hallitsee kaksi piispaa. Tilanteessa syntyi vastalauseiden myrsky ja kun Liberius palasi Roomaan niin mellakat pakottivat Felix II lähtemään pakoon kaupungista. Hän yritti väkivalloin paluuta useita kertoja, mutta aina hän epäonnistui ja lopulta hän vetäytyi maatilalleen Rooman läheisyyteen, ja siellä hän kuoli 22. marraskuuta 365.

Myöhemmin keskiajan aikana useiden väärinkäsitysten kautta Felix II:tä pidettiin varsinaisena piispana ja usein hänet esitettiin myös marttyyrina.

Lähteet
-------

* Catholic Encyclopedia (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Clamart** [klamaʁ] on Ranskan kunta Pariisin lounaisella esikaupunkivyöhykkeellä, noin 9 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 52 457 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8,77 neliökilometriä.

Clamartin asutus jakautuu kahteen osaan, joita erottaa metsä: *Bas-Clamart* on historiallinen keskusta ja *Petit-Clamart* entinen herneviljelmä, joka rakennettiin asuinalueeksi 1960-luvulla. Clamart on yhä tunnettu herneistään, ja ranskalaisen keittiön termi *à la Clamart* tarkoittaa ruokaa joka tarjotaan herneiden kera.

Petit-Clamart tuli tunnetuksi vuonna 1962 presidentti Charles de Gaullen murhayrityksen tapahtumapaikkana. Algerian itsenäistymistä vastustaneen OAS-järjestön ampujat avasivat tulen de Gaullen mustaa Citroën DS -autoa kohti, mutta kukaan ei haavoittunut. Iskun suunnittelija Jean Bastien-Thiry oli kotoisin Clamartista. Hän on viimeinen rikollinen, joka on Ranskassa teloitettu ampumalla.

Vuonna 1982 clamartilaisessa Antoine-Béclère-sairaalassa syntyi Ranskan ensimmäinen koeputkilapsi. Vuonna 2004 Jasser Arafat kuoli Clamartissa sijaitsevassa Percyn sotilassairaalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Citypopulation.de: France: Hauts-de-Seine *citypopulation.de*. Viitattu 26.8.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Clamart** Wikimedia Commonsissa

  


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Hauts-de-Seinen kunnat |
| --- |
|  |
| Antony · Asnières-sur-Seine · Bagneux · Bois-Colombes · Boulogne-Billancourt · Bourg-la-Reine · Châtenay-Malabry · Châtillon · Chaville · Clamart · Clichy · Colombes · Courbevoie · Fontenay-aux-Roses · Garches · La Garenne-Colombes · Gennevilliers · Issy-les-Moulineaux · Levallois-Perret · Malakoff · Marnes-la-Coquette · Meudon · Montrouge · Nanterre · Neuilly-sur-Seine · Le Plessis-Robinson · Puteaux · Rueil-Malmaison · Saint-Cloud · Sceaux · Sèvres · Suresnes · Vanves · Vaucresson · Ville-d’Avray · Villeneuve-la-Garenne |
|  |
| luettelo kunnista |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Clamart
**19. Waffen-SS-divisioona (2. latvialainen)** (saks. *19. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 2)*) oli toinen latvialaisten muodostama Waffen-SS:n yhtymä toisessa maailmansodassa.

Perustaminen
------------

Divisioona muodostettiin 7. tammikuuta 1944 pohjoisen armeijaryhmän selustassa 2. motorisoidusta SS-jalkaväkiprikaatista, johon liitettiin 42. Waffen-SS krenatöörirykmentti (1. latvialainen) ja 43. Waffen-SS krenatöörirykmentti (2. latvialainen) täydennykseksi kolmanneksi rykmentiksi 44. krenatöörirykmentti (6. latvialainen). Divisioona saavutti täyden vahvuuden.

Palvelus
--------

Divisioona osallistui taisteluihin armeijaryhmän vetäytyessä Leningradista Baltian läpi länteen. Se motitettiin Kuurinmaan mottiin, jossa se kävi kuusi kovaa taistelua. Divisioona antautui puna-armeijalle sodan lopussa 8. toukokuuta 1945. Puna-armeija teloitti antautuneet latvialaiset.

Komentajat
----------

Divisioonankomentajina olivat:

* SS-Oberführer Friedrich-Wilhelm Bock 15. maaliskuuta 1944 -
* SS-Gruppenführer Bruno Streckenbach 13. huhtikuuta 1944 -

Lähteet
-------

* Mitcham, Samuel W. Jr.: *German Order of Battle Volume Three: Panzer, Panzer Grenadier, and Waffen SS Divisions in WWII*. Mechanicsburg, Pennsylvania: Stackpole Books, 2007. ISBN 978-0-8117-3438-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Mitcham, Samuel W, 168
2. ↑  Mitcham, Samuel W, 169
3. ↑  Lexikon der Wehrmacht
19. arrondissementin sijainti.
19. arrondissementin kaupungintalo
**Pariisin 19. arrondissementti** (ransk. *19e arrondissement de Paris*) on yksi Pariisin kahdestakymmenestä arrondissementista, joka tunnetaan myös nimellä *arrondissement des Buttes-Chaumont*. Se jaetaan edelleen neljään kortteliin (ransk. *quartiers*), jotka ovat *Villette*, *Pont-de-Flandres*, *Amérique* ja *Combat*.

Arrondissementtia reunustavat pohjoisessa Aubervilliers’n kunta, lännessä 10. ja 18. arrondissementit, idässä Pantin’n, Les Lilas’n ja Le Pré-Saint-Gervais’n kunnat ja etelässä 20. arrondissementti.

Arrondissementin pinta-ala on 6,79 km² ja väkiluku oli 186 090 henkeä vuonna 2011. Määrinä toimii sosialistipuolueen François Dagnaud.

Lähteet
-------

1. ↑  Populations légales en vigueur à compter du 1er janvier 2014: Arrondissements – cantons – communes INSEE. Viitattu 11.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pariisin 19. arrondissementti** Wikimedia Commonsissa

* 19. arrondissementin kotisivut
**Amblar-Don** on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Se sijaitsee Val di Nonin laaksossa Monte Roenin rinteellä.  Amblar-Donin kunta syntyi vuonna 2016 kun kaksi kuntaa Amblar (248 asukasta) ja Don (264) yhdistyivät.

Lähteet
-------

1. ↑  Don in breve *comune.don.tn.it*. comune.don. Viitattu 17.1.2016. (italiaksi)
2. ↑  Il Comune di Amblar-Don *tuttitalia.it*. tuttitalia.it. Viitattu 17.1.2016. (italiaksi)

Trenton maakunta
Ala | Albiano | Aldeno | Altavalle | Altopiano della Vigolana | Amblar-Don | Andalo | Arco | Avio | Baselga di Pinè | Bedollo | Besenello | Bieno | Bleggio Superiore | Bocenago | Bondone | Borgo Chiese | Borgo Lares | Borgo Valsugana | Brentonico | Bresimo | Brez | Caderzone | Cagnò | Calceranica al Lago | Caldes | Caldonazzo | Calliano | Campitello di Fassa | Campodenno | Canal San Bovo | Canazei | Capriana | Carano | Carisolo | Carzano | Castel Condino | Castelfondo | Castel Ivano | Castello Tesino | Castello-Molina di Fiemme | Castelnuovo | Cavalese | Cavareno | Cavedago | Cavedine | Cavizzana | Cembra Lisignago | Cimone | Cinte Tesino | Cis | Civezzano | Cles | Cloz | Comano Terme | Commezzadura | Contà | Croviana | Daiano | Dambel | Denno | Dimaro Folgarida | Drena | Dro | Faedo | Fai della Paganella | Fiavè | Fierozzo | Folgaria | Fondo | Fornace | Frassilongo | Garniga Terme | Giovo | Giustino | Grigno | Imer | Isera | Lavarone | Lavis | Ledro | Levico Terme | Livo | Lona-Lases | Luserna | Madruzzo | Malosco | Malè | Massimeno | Mazzin | Mezzana | Mezzano | Mezzocorona | Mezzolombardo | Moena | Molveno | Mori | Nago-Torbole | Nave San Rocco | Nogaredo | Nomi | Novaledo | Ospedaletto | Ossana | Palù del Fersina | Panchià | Peio | Pellizzano | Pelugo | Pergine Valsugana | Pieve Tesino | Pieve di Bono-Prezzo | Pinzolo | Pomarolo | Porte di Rendena | Pozza di Fassa | Predaia | Predazzo | Primiero San Martino di Castrozza | Rabbi | Revò | Riva del Garda | Romallo | Romeno | Roncegno Terme | Ronchi Valsugana | Ronzo-Chienis | Ronzone | Rovereto | Roverè della Luna | Ruffrè-Mendola | Rumo | Sagron Mis | Samone | San Lorenzo Dorsino | San Michele all’Adige | Sant’Orsola Terme | Sanzeno | Sarnonico | Scurelle | Segonzano | Sella Giudicarie | Sfruz | Soraga | Sover | Spiazzo | Spormaggiore | Sporminore | Stenico | Storo | Strembo | Telve | Telve di Sopra | Tenna | Tenno | Terragnolo | Terzolas | Tesero | Tione di Trento | Ton | Torcegno | Trambileno | Trento | Tre Ville | Valdaone | Valfloriana | Vallarsa | Vallelaghi | Varena | Vermiglio | Vignola-Falesina | Vigo di Fassa | Villa Lagarina | Ville d’Anaunia | Volano | Zambana | Ziano di Fiemme
**Ambhi** (m.kreik. Tαξίλης tai Ταξίλας, *Taksiles*, myös Omfis, 300-luku eaa.) oli intialaisen Taksilan valtakunnan hallitsija. 

Ambhi matkusti tapaamaan Aleksanteri Suurta tämän ollessa Sogdianassa. Ambhi pyysi Aleksanteria auttamaan häntä kahta toista hallitsijaa, Porosta ja Abisaresta vastaan. Vuonna 326 eaa. Aleksanteri saapui Taksilaan ja Ambhi otti hänet vastaan juhlallisesti. Hän auttoi Hefaistionia kun tämä rakensi sillan Induksen yli. Aleksanteri lähetti Porokselle ja Abisarekselle käskyn antautua. Abisares myöntyi Aleksanterin vaatimuksiin ainakin nimellisesti. Poros kieltäytyi täysin. Ambi lähti Aleksanterin kanssa sotaan Porosta vastaan. Aleksanterin makedonialaiset kukistivat Poroksen täydellisesti Hydaspesjoen taistelussa. Taistelun jälkeen Poros teki sellaisen vaikutuksen Aleksanteriin että hän sai pitää kuningaskuntansa. Ambhille tämä oli luultavasti suuri pettymys, hän olisi varmasti halunnut osan tästä itselleen. Abisares antautui tämän jälkeen myös Aleksanterille, joka otti Ambhin ja Poroksen mukaansa sotaretkelle. Aleksanteri pakotti Ambhin ja Poroksen sopimaan riitansa. Pian hän lähetti kuitenkin Ambhin takaisin Taksilaan. 

Kun Aleksanteri lähti etelään Industa pitkin jätti hän erään Filippoksen satraapiksi Taksilaan makedonialaisen varuskunnan kanssa. Kun Filippos murhattiin vuonna 325 eaa. lähetti Aleksanteri Eudamoksen uudeksi satraapiksi. Aleksanterin kuoltua makedonialainen varuskunta kapinoi ja marssi Babylonia kohti. Vuonna 323 eaa. diadokit päättivät että Ambhi ja Poros saisivat pitää kuningaskuntansa. Samoin tapahtui Triparadisoksessa tapahtuneessa jaossa vuonna 321 eaa. Tämän jälkeen Ambhi katoaa historiallisista lähteistä.

Lähde
-----

* Jona Lendering: Taxila *Livius.org*.  Arkistoitu 13.10.2004. Viitattu 1.12.2008.
Ambiorixia kuvaava patsas Tongerenin kaupungissa Belgiassa.
**Ambiorix** oli kelttiheimo eburonien päällikkö, jota pidetään kansallissankarina Belgiassa. Ambiorix johti eburoneja näiden sodassa roomalaisia vastaan 54–51 eaa. .

Vuosina 58–51 eaa. Julius Caesar löi Galliaan asettuneet belgit ja alisti Gallian pohjoisosat Rooman valtaan. Vuonna 54 eaa. Gallian koillisosiin leiriytyneet legioonat pakottivat eburonit luovuttamaan suurimman osan sadostaan valloittajille. Tätä eburonit eivät antaneet anteeksi. Ambiorix onnistui houkuttelemaan yhden legioonan väijytykseen, jossa kaikki roomalaiset tapettiin.

Vuonna 53 eaa. roomalaiset tekivät kostoretken, jossa suurin osa eburoneista tuhottiin. Ambiorix pakeni Reinin yli, eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan ole tietoa.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Jona Lendering: Ambiorix Livius.  Arkistoitu 13.5.2011.  (englanniksi)
2. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 31


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Alankomaat

 |

 |
*Barcarola*-veistos Yliopistonkadun ja Kauppiaskadun kulmassa Turussa.
**Barcarola** on kuvanveistäjä Ukri Merikannon teos Turussa Yliopistonkadun ja Kauppiaskadun kulmassa. Veistos on yli kolmemetrinen ja se on valmistettu teräksestä ja kivikaarista, jotka on leikattu ja hiottu harmanvalkoisesta dioriitista. Kivikaarien takana on arkkitehti Pekka Pitkäsen suunnittelema Kiinteistö Aleksandra, joka myös verhoiltu dioriitilla. *Barcarola* paljastettiin vuonna 1991 ja teos tilattiinkin juuri Pekka Pitkäsen pyynnöstä.

Merikannolle tyypillisiä ovat teokset, jotka koostuvat kolmesta tai neljästä toisiinsa liitetystä kappaleesta, joiden koverat ja kuperat muodot herättävät mielikuvia tuulen pullistamista purjeista tai veneistä. Myös teosten nimissä on usein jotain mereen tai veteen liittyvää.

Muodon ja nimeämisen perusteella Barcarolaa voisi sanoa hyvinkin tyypilliseksi Merikannon teokseksi. Barcarola on Venetsian gondolieerien käyttämä musiikkityyli, jonka sanotaan simuloivan veneen lipumista aalloilla gondolieerin rytmikkäästi soutaessa venettä.

Lähteet
-------

1. ↑  Brozinski, Ari ja Rajala, Kirsi: Barcarola *Turun kivikierros -sivusto*. Viitattu 24.4.2018.
2. ↑  Ukri Merikanto *Helsingin Sanomat*.  25.7.2010. Viitattu 24.4.2018.
3. ↑  Music term: Barcarola *Artopium Music Terms -sivusto*. Viitattu 24.4.2018. [vanhentunut linkki]
**2,6-Tolueenidiamiini** eli **2,6-diaminotolueeni** (C7H10N2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien ja polymeerien valmistuksessa tarvittavien kemikaalien valmistamiseen. 2,6-Tolueenidiamiinin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,4-, 2,5-, 3,4- ja 3,5-tolueenidiamiinit.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa 2,6-tolueenidiamiini on väritöntä kiteistä ainetta, joka muuttuu valon vaikutuksesta ruskehtavaksi. Yhdiste liukenee veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja bentseeniin. 2,6-Tolueenidiamiini on ihoa, silmiä ja limakalvoja ärsyttävä aine, jolle altistuminen voi aiheuttaa huonovointisuutta, päänsärkyä ja hengenahdistusta. Yhdiste voi lisätä methemoglobiinin määrää veressä.

Valmistus ja käyttö
-------------------

2,6-Tolueenidiamiinia voidaan pelkistää katalyyttisesti vedyttämällä 2,4-dinitrotolueenin ja 2,6-dinitrotolueenin seosta. Tällöin myös tuote on seos, joka sisältää 2,6-tolueenidiamiinin lisäksi 2,4-tolueenidiamiinia.

Pääasiassa 2,6-tolueenidiamiinia käytetään polyuretaanivaahtojen valmistuksessa käytettävän 2,6-tolueenidi-isosyanaatin valmistamiseen. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös niin kutsuttuihin vesuviiniväreihin kuuluvia ruskeita atsoväriaineita ja niin kutsuttuihin tikapuupolymeereihin kuuluvia polymeerejä käsittelemällä polyfosforihapolla sen ja 3-pyridiinikarboksaldehydin välisellä reaktiolla muodostunutta esipolymeeriä. 2,6-Tolueenidiamiinia voidaan käyttää myös vulkanoinnissa reagenssina.

Lähteet
-------

1. ↑  2,6-Diaminotoluene – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 12.1.2016.
2. ↑  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 575. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  2,6-tolueenidiamiinin kansainvälinen kemikaalikortti Viitattu 12.1.2016
4. 1 2  S. Gangolli: *The Dictionary of Substances and Their Effects: E-J*, s. 132-133. RSC Publishing, 1999. ISBN 978-0854048236. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.1.2016). (englanniksi)
5. ↑  Anthony R. Cartolano: *Toluenediamine, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2005. Viitattu 12.1.2016
6. 1 2  Robert A. Smiley: *Phenylene- and Toluenediamines, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 12.1.2016
7. ↑  Roderich Raue, Klaus Kunde & Aloys Engel: *Azo Dyes, 4. Cationic Dyes, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011. Viitattu 12.1.2016
8. ↑  Joseph C. Salamone: *Concise Polymeric Materials Encyclopedia*, s. 292. CRC Press, 1998. ISBN 9780849322266. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 12.1.2016). (englanniksi)
**Carles Gil de Pareja Vicent** (s. 22. marraskuuta 1992 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

Gil on Valencian nuorisoakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa ollessaan 17-vuotias. Hän oli mukana edustusjoukkueen harjoituskausilla kesinä 2010–2012, minkä jälkeen hänen kanssaan solmittiin vuoteen 2016 asti ulottuva sopimus.

Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi lainasopimuksella Elcheen. Gil pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa joukkueessa 19. elokuuta 2012 Ponferradinaa vastaan, missä hän onnistui myös maalinteossa.

Gil pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa kasvattajaseurassaan 29. elokuuta 2014 Málagaa vastaan. 28. syyskuuta 2014 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Real Sociedadia vastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  El Valencia CF blinda a Carles Gil Super Deporte. Viitattu 28.9.2014. (espanjaksi)
2. ↑  La pegada del Elche castiga a la Ponferradina Marca. Viitattu 28.9.2014. (espanjaksi)
3. ↑  El Valencia se acuesta líder Super Deporte. Viitattu 28.9.2014. (espanjaksi)
4. ↑  El Valencia se escapa vivo de Anoeta Marca. Viitattu 28.9.2014. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Carles Gilin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Novgorodin piiri Novgorodin alueen kartalla.
  
Pankovka
Proletari
Tjosovo-Netylski
Tjosovski
Borki
Bronnitsa
Grigorovo
Jermolino
Lesnaja
Novoselitsy
Podberezje
Rakomo
Savino
Syrkovo
Trubitšino
Tšetšulino
VolotovoPiirin kunnat
**Novgorodin piiri** (ven. Новгоро́дский райо́н, *Novgorodski raion*) on paikallinen itsehallintoalue Novgorodin alueella Venäjällä. Piirin pinta-ala on 4 597 neliökilometriä ja siellä asui 57 673 henkeä (vuonna 2010).

Novgorodin piirin sijaitsee Novgorodin alueen luoteisosassa Novgorodin kaupungin ympärillä. Koillisessa se rajoittuu Tšudovon ja Malaja Višeran piireihin, kaakossa Kresttsyn piiriin, lounaassa Šimskin piiriin, lännessä Batetskin piiriin ja luoteessa Leningradin alueeseen. Seudulla virtaavat Olhavanjoki, Msta ja Višera. Eteläpuolella sijaitsee Ilmajärvi.

Piirin hallinnollinen keskus on Novgorodin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Novgorodin piiriin kuuluvat Pankovkan (9 603 as.), Proletarin (6 119 as.), Tjosovo-Netylskin (3 502 as.) ja Tjosovskin kaupunkikunnat (934 as.) sekä 13 maalaiskuntaa: Borki, Bronnitsa, Grigorovo, Jermolino, Lesnaja, Novoselitsy, Podberezje, Rakomo (keskuspaikka Staroje Rakomo), Savino, Syrkovo, Trubitšino, Tšetšulino ja Volotovo (Volhovets).

Pankovkan taajamassa on Venäjän armeijan ajoneuvokorjaamo, rakennustarviketehdas Stroidetal ja alkoholijuomatehdas Nikita. Podberezjessa toimii leipomo ja rehutehdas. Uusia tuotantolaitoksia ovat Flaidererin lastulevytehdas Podberezjessa ja Skara-ompelimo Volhovetsissa. Maatalous on erikoistunut lihan ja maidon tuotantoon sekä vihannesten ja perunan viljelyyn.

Nähtävyyksiä ovat Nereditsan, Vjažištšin ja Hutynin luostarit, pyhän Lasaruksen kirkko Sergovossa, Kristuksen kirkastumisen kirkko Kovalevossa, Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko Volotovossa, Rjurikovo Gorodištšen muinaislinna ja Zavalin tuulimyllymuseo.

Lähteet
-------

1. 1 2  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 27.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Novgorodin piiri**.
* Novgorodin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Novgorodin alueen piirit ja *kaupunkipiirikunta*
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • *Novgorod* • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot