recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mars Pathfinderin Sojourner suorittaa mittauksia Yogi-kivestä.
**Mars Pathfinder** on 1990-luvulla ainoana avaruusluotaimena onnistunut laskeutumaan Marsiin. Se vei Marsiin mukanaan ensimmäisen planeettakulkijan, Sojournerin. Pathfinder laukaistiin kohti Marsia 4. joulukuuta 1996. Vaikka Mars Global Surveyor -luotain laukaistiin ennen Pathfinderia, Pathfinder oli Marsissa ennen Global Surveyoria. Pathfinder laskeutui Marsiin Yhdysvaltojen kansallispäivänä 4. heinäkuuta 1997. Ennen Pathfinderia Marsiin olivat laskeutuneet onnistuneesti vain Viking 1 ja Viking 2 -luotainten laskeutujat.

Pathfinder kokeili uutta laskeutumistekniikkaa. Se iskeytyi Marsin ilmakehään suoraan planeettojenvälisestä avaruudesta, eikä kiertoradalta. Pathfinder käytti laskeutuessaan myös ilmatyynyjä, joiden avulla se pomppi pinnalla ennen pysähtymistään.

Toiminta Marsissa
-----------------

Sojourner Marsissa.
Pathfinder pysähtyi pinnalla sattumalta oikeaan asentoon, joten sen tarvitsi vain avata "terälehtensä", eikä se joutunut pinnistelemään kyljeltään pystyyn. Pathfinder oli laskeutunut Marsiin vähän ennen paikallista aamunkoittoa. Auringon noustessa Sojourner laskeutui ramppia pitkin pinnalle. Sen tarkoitus oli tutkia laskeutumisalueen kiviä. 

Sojournerin toiminta-ajaksi arvioitiin viikko ja Pathfinderin kuukausi. Luotaimet kuitenkin toimivat kokonaista kolme kuukautta, ennen kuin Pathfinderin akut loppuivat. Sojourneriin ei voitu pitää suoraa yhteyttä, joten kun Pathfinder hiljeni, ei Sojourneriinkaan voitu pitää yhteyttä.

Tutkimustuloksia
----------------

Marsin "kaksoiskukkulat".
Pathfinderin laskeutumisalueella lämpötila oli alimmillaan –70 °C ja ylimmillään –10 °C.

Pathfinder lähetti maahan kaiken kaikkiaan 16 000 kuvaa ja Sojourner 550. Lisäksi Sojourner analysoi ainakin 16 kiveä. Pathfinder lähetti kaikkiaan yli kahdeksan miljoonaa säämittausta paineesta, lämpötilasta tai tuulen nopeuksista. Ehkä merkittävimmät havainnot koskevat veden esiintymistä. Näyttää siltä, että Pathfinderin laskeutumispaikassa on joskus tulvinut vettä. Viimeisen kahden miljardin vuoden ajan laskupaikkaa ovat muokanneet tuuli ja pöly. Ne ovat kuluttaneet pinnasta 3–5 cm ainesta.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mars Pathfinder**.
* JPL: Mars Pathfinder (Arkistoitu – Internet Archive)
Nikolai Putilov
**Nikolai Ivanovits Putilov** (ven. Никола́й Ива́нович Пути́лов, 1820–1880) oli venäläinen valtioneuvos ja Pietarin huomattavimpia 1800-luvun teollisuusmiehiä. 

Putilovin isä oli vuoden 1812 sodan invalidi ja kohosi maan ylhäisaateistoon. Nikolai Putilov toimi valtionhallinnossa kollegineuvoksena ja myöhemmin hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon. Kun Krimin sota lisäsi terästuotteiden kysyntää, Putilov siirtyi vuonna 1857 metalliteollisuuden yrittäjäksi. Hänen läheiset suhteensa keisarilliseen hoviin auttoivat yritystä saamaan valtiolta tilauksia, esimerkiksi tykkiveneitä. Vuonna 1868 hän osti Venäjän valtion rauta- ja teräsvalimon ja nimesi sen *Putilovskiksi*, Putilovin tehtaiksi. Vuonna 1864 hän osallistui Obuhovin terästehtaan perustamiseen.

Putilov Suomessa
----------------

Putilov osti vuonna 1857 Savosta Huutokosken ja Haapakosken ruukit. Huutokoskelle hän rakennutti kaksi putlausuunia, valssilaitoksen ja konepajan. Koska hänen Pietarin teräsvalimonsa tarvitsivat yhä enemmän raaka-ainetta, hän perusti Oravin ruukin 1868. Oraviin rakennettiin kaksi masuunia, neljä putlausuunia ja valssilaitos. Suomen tehtaat toimivat aluksi nimellä *Putilovin rauta-yhtiö*, myöhemmin osakeyhtiönä *Putilovska Jernverksbolag* ja niiden yhteisarvo oli 2,7 miljoonaa markkaa. Tuotanto jäi kuitenkin suunniteltua pienemmäksi ja yritys kärsi pääomien puutteesta. Putilov yritti saada suuren lainan Suomen Pankista, mutta hanke epäonnistui. Vuonna 1879 yhtiön omaisuus huutokaupattiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jukka Mikkola: *Venäjältä tulleet teollisuudenharjoittajat Suomessa 1808-1880*, s. 220–223. teoksessa *Venäläiset Suomessa 1809-1917*, (toim. Pauli Kurkinen). Historiallinen Arkisto 83. Suomen Historiallinen Seura, 1985. ISBN 951-9254-57-9.

Aiheesta muualla
----------------

* *N. I. Putilow (muistokirjoitus)*. Wsemirnaja Illustrazija 1880, Nr. 592, S. 391–393 ((venäjäksi). Viitattu 20.6.2016).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee kansalaisten kokemusten huomioimista mediassa. Termillä voidaan nykyisin viitata myös kansalaisten itse harjoittamaan journalismiin.*
**Kansalaisjournalismi** tarkoittaa 1990-luvulla syntynyttä journalistista ajattelutapaa, jonka mukaan kansalaisten välittömiä kokemuksia pitäisi mediassa nostaa enemmän esille asiantuntijalausuntojen sijaan. 

Tarkoituksena on ensinnäkin huomioida tavalliset kuluttajat sisällöntuotannossa paremmin. Toiseksi työmenetelmiä, kuten tiedonhankintaa ja kirjoitustapoja, on kehitettävä kansalaislähtöisemmiksi. Kolmanneksi kansalaisjournalismi voidaan nähdä viestinnällisenä filosofiana tai teoriana. 

Kansalaisjournalismi nähdään usein vastakohtana asiantuntijavetoiselle "eliittijournalismille". Niin kutsutun eliittijournalismin esitystavat määräytyvät talouden, politiikan ja hallinnon lähtökohdista, ja ääneen pääsevät virkamiehet kansalaisten sijaan.

Historia
--------

Kansalaisjournalismi juurtaa juurensa 1990-luvun alun Yhdysvaltoihin. Siellä syntyi löyhä uudistusliike, jota kutsuttiin nimellä *public journalism* tai *civil journalism*. Se keräsi yhteen organisaatioita, toimittajia ja tutkijoita, joiden tavoitteena oli ottaa kansalaiset mukaan journalismin tekemeiseen. 

Uudistusliikkeen nähtiin vaikuttaneen 2000-luvun alkuun asti. Sen aatepohja on kuitenkin selvästi näkyvissä nykyisessä mediakulttuurissa. Mediayhtiöt kamppailevat kiivaasti siitä, miten välittäisivät kansalaisten kannalta relevanttia tietoa ja saisivat suurten yleisöjen huomion itseensä. On selvää, että kansalaisjournalismin syntyyn ovat vaikuttaneet myös mediatalouden paineet. 

Kansalaisjournalismi-käsitettä käytetään yhä ahkerasti tieteellisessä tutkimuksessa ja journalistisessa keskustelussa.

Lähteet
-------

*

Kirjallisuutta
--------------

* Glasser, Theodore L. (toim.) (1999): *The Idea of Public Journalism.* New York: The Guilford Press.
* Haas, Tanni (2007): *The Pursuit of Public Journalism. Theory, Practice and Criticism.* New York: Routledge.
* Heikkilä, Heikki (2001): *Ohut ja vankka journalismi. Kansalaisuus suomalaisen uutisjournalismin käytännöissä 1990-luvulla.* Tampere: Tampereen yliopistopaino.
* Rosen, Jay (1999): *What Are Journalists For?* New Haven and London: Yale University Press.

Aiheesta muualla
----------------

* Making News with Citizens: Public Journalism and Professional Reflexivity in Finnish Newspapers (Laura Ahvan väitös Tampereen yliopistossa 2010)[vanhentunut linkki]
Tomašpilin kirkko.
**Tomašpilin piiri** (ukr. Томашпільський район) on hallinnollinen piiri Ukrainan Vinnytsjan alueen eteläosassa.  Piirikeskuksena toimii Tomašpilin kaupunkityyppinen taajama, joka on sähköistetyn rautatien varrella sijaitseva risteyspaikkakunta ja sijaitsee 98 kilometriä aluekeskus Vinnytsjasta etelään ja linnuntietä 258 kilometriä Kiovasta lounaaseen. Piirin kumpuileva, syvien jokiuomien halkoma maasto kohoaa 100–350 metriä merenpinnan yläpuolelle. Joista merkittävimmät ovat Dneprin vesistön Rusava- ja Markovkajoet.

Tomašpilin piirin väkiluvuksi arvioitiin 33 279 ihmistä (1.1.2017). Heistä kaupunkilaiseksi luokiteltiin 13 252 henkeä, eli Tomašpilin (Томашпіль, 5 522 as.) ja Vapnjarkan (Вапнярка, 7 730 as.) kaupunkityyppisten taajamien asukkaat.

Maapinta-alasta huomattava osa on maatalouskäytössä. Piirissä on esimerkiksi elintarviketeollisuutta (meijerit, juustola ja sokeritehdas).

* Stinan kylän kirkko Tomašpilin piirissä.Stinan kylän kirkko Tomašpilin piirissä.
* Palatsi Tomašpilin piirin Komarhorodissa.Palatsi Tomašpilin piirin Komarhorodissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pasport Žmerynskoho raionu Tomašpilin piirin piirihallinto, tomrayrada.org.ua.  Arkistoitu 21.9.2017. Viitattu 28.9.2017. (ukrainaksi)
2. 1 2 3 4  Tšyselnist najavnoho naselennja Ukrajiny na 1 sitšnja 2017 roku (pdf) (Ukrainan paikkakuntien viralliset väkilukuarviot 1.1.2017)  2017. Kiova:  Deržavna služba statystyky Ukrajiny (Ukrainan tilastokeskus), ukrcensus.gov.ua.  Arkistoitu 25.2.2022. Viitattu 28.9.2017. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tomašpilin piiri** Wikimedia Commonsissa
**Hiroshi Kiyotake** (s. 12. marraskuuta 1989 Ōita, Japani) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Hiroshi Kiyotake oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2012. Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2011–2013.

Tilastot
--------

| Japanin jalkapallomaajoukkue |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 2011 | 5 | 0 |
| 2012 | 7 | 1 |
| 2013 | 12 | 0 |
| Yhteensä | 24 | 1 |

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

Sevilla – Primera División
1 Dmitrović |
2 Montiel |
3 Augustinsson |
4 Rekik |
5 Ocampos |
6 Gudelj |
7 Suso |
8 Jordán |
9 Corona |
10 Rakitić |
11 Munir |
12 Mir |
13 Bono |
14 Óscar |
15 En-Nesyri |
16 Navas |
17 Lamela |
18 Delaney |
19 Acuña |
20 Diego Carlos |
21 Óliver |
22 Idrissi |
23 Koundé |
24 Gómez |
25 Fernando |
Valmentaja Lopetegui

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2012
1 Gonda |
2 Tokunaga |
3 Ogihara |
4 H. Sakai |
5 Yoshida |
6 Muramatsu |
7 Ōtsu |
8 Yamamura |
9 Sugimoto |
10 Higashi |
11 Nagai |
12 G. Sakai |
13 Suzuki |
14 Usami |
15 Saitō |
16 Yamaguchi |
17 Kiyotake |
18 Andō |
Valmentaja Sekizuka

Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Havenaar |
12 Nishikawa |
13 Hosogai |
14 Nakamura |
15 Konno |
16 Kurihara |
17 Hasebe |
18 Maeda |
19 Inui |
20 Takahashi |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Kawashima |
2 Uchida |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Kakitani |
12 Nishikawa |
13 Ōkubo |
14 Aoyama |
15 Konno |
16 Yamaguchi |
17 Hasebe |
18 Ōsako |
19 Inoha |
20 Saitō |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni

Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Kawashima |
2 Ueda |
3 Ōta |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Toyoda |
12 Nishikawa |
13 Kobayashi |
14 Mutō |
15 Konno |
16 Shiotani |
17 Hasebe |
18 Inui |
19 Shōji |
20 Shibasaki |
21 Sakai |
22 Yoshida |
23 Higashiguchi |
Valmentaja Aguirre



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Japani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
Nikolai Podvoiski vuonna 1921.
**Nikolai Iljitš Podvoiski** (ven. Никола́й Ильи́ч Подво́йский; 16. helmikuuta (J: 4. helmikuuta) 1880 Kunašovka, Tšernigovin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. heinäkuuta 1948 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen bolševikki, joka toimi Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä sota-asiain kansankomissaarina marraskuusta 1917 maaliskuuhun 1918.

Podvoiski erotettiin nuoruudessaan Tšernigovin pappisseminaarista vallankumouksellisen toiminnan takia, minkä jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Demidovin oikeustieteellisessä lyseossa Jaroslavlissa. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1901 ja osallistui vuoden 1905 vallankumoukseen. Seuraavina vuosina Podvoiski oli useasti pidätettynä ja karkotettuna Siperiaan sekä vuosina 1906–1907 maanpaossa. Hänet pidätettiin marraskuussa 1916 mutta vapautettiin seuraavana vuonna helmikuun vallankumouksen jälkeen.

Podvoiskista tuli vuonna 1917 bolševikkipuolueen keskuskomitean alaisen sotilasorganisaation johtaja ja lokakuussa 1917 Pietarin sotilaallisen vallankumouskomitean johdon jäsen. Lokakuun vallankumouksen aikana hän oli yksi Talvipalatsin valtauksen johtajista. Välittömästi vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin Pietarin sotilaspiirin komentajaksi ja hän sai vastuulleen myös Kerenskin–Krasnovin kapinan torjumisen. Podvoiski toimi ensimmäisessä kansankomissaarien neuvostossa sota- ja laivastoasiain kansankomissaarina maaliskuuhun 1918 asti, jolloin Lev Trotski tuli hänen tilalleen. Podvoiski johti myös puna-armeijan perustamista valmistellutta kollegiota.

Podvoiski oli korkeimman sotaneuvoston jäsen maaliskuusta syyskuuhun 1918, vallankumouksellisen sotaneuvoston jäsen syyskuusta 1918 heinäkuuhun 1919 sekä Neuvosto-Ukrainan sota-asiain kansankomissaari tammikuusta syyskuuhun 1919. Vuosina 1919–1923 hän johti vsevobutš-sotilaskoulutusta, ja oli vuosina 1920–1923 ruumiinkulttuurin korkeimman neuvoston sekä vuosina 1921–1927 punaisen urheiluinternationaalin eli Sportinternin puheenjohtaja. Vuosina 1924–1930 Podvoiski oli NKP:n keskuskontrollikomission jäsen. Myöhemmin hän työskenteli vallankumouksen historiakomiteassa eli Istpartissa. Hän kirjoitti useita teoksia Venäjän sisällissodan historiasta. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1935.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Николай Ильич Подвойский (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 18.12.2016.
2. 1 2 3 4 5 6  ПОДВОЙСКИЙ Николай Ильич (venäjäksi) Venäjän puolustusministeriö. Viitattu 4.6.2023.
3. 1 2 3 4  Николай Ильич Подвойский: Председатель Спортинтерна (venäjäksi) Hrono.ru. Viitattu 4.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nikolai Podvoiski** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
**Lasse Jukka Kekki** (30. marraskuuta 1964 Helsinki – kadonnut 2006) oli Turun yliopistossa vaikuttanut kirjallisuuden- ja teatterintutkija, joka oli erikoistunut amerikkalaiseen nykyhomokirjallisuuteen ja -draamaan. Kekki kuului suomalaisen queer-tutkimuksen pioneereihin, ja hän järjesti alan tutkijoita yhdistäneitä tutkimusseminaareja vuodesta 1998 lähtien. Kekki julkaisi alallaan laajasti. Toimessaan Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen assistenttina hänet tunnettiin innostavana opettajana. 

Kekin väitöskirja *From Gay to Queer: Gay Male Identity in Selected Fiction by David Leavitt and in Tony Kushner’s Play Angels in America I–II* pyrki kontekstualisoimaan homoidentiteetin historiallisesti rakentuneena piirteenä länsimaisessa kirjallisuudessa. Tutkimus ilmestyi Peter Lang -kustantamon julkaisemana vuonna 2003. Kekin muihin keskeisiin julkaisuihin lukeutui yhdessä Kaisa Ilmosen kanssa toimitettu *Pervot pidot: Homo-, lesbo- ja queer-näkökulmia kirjallisuudentutkimukseen*  (2004).

Kekki katosi konferenssimatkalla Kairossa Egyptissä syksyllä 2006 pian *O tempora o queer: pervot ajat* -tutkimusseminaarin jälkeen. Kekin Suomen Akatemian postdoc-tutkijana valmistelema tutkimus *Pervo parrasvaloissa: Queer-draamaa Teksasista Kokkolaan* ilmestyi Pia Livia Hekanahon ja Jarmo Haapasen toimittamana vuonna 2010.

Kekki julistettiin kuolleeksi vuonna 2012, ja hänen kuolinpäiväkseen kirjattiin 5. marraskuuta 2006.

Lasse Kekin vanhemmat olivat asianajaja Heimo Kekki ja varatuomari Kaija Näres-Kekki.

Lähteet
-------

* Finnqueer: Lasse Kekki väitteli Turun yliopistossa queer-identiteetistä kirjallisuudessa.
* O tempora o queer. (Arkistoitu – Internet Archive)
* Järvi, Antti: Teatterilavalla homo on usein väkivallan uhri. *Helsingin Sanomat* 1.3.2011.
* Kekki, Lasse: Homoudesta pervouteen.  *Naistutkimus*, 2003, 16. vsk.  Suomen naistutkimuksen seura. ISSN 0784-3844. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.8.2022. [vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2  Tolonen, Jaana (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 1988*, s. 380. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 99. Helsinki: Lakimiesliiton kustannus, 1988. ISSN 0585-9530. ISBN 951-640-395-6.
2. 1 2 3  Lehtinen, Toni: Queer-tutkija oli uransa huipulla, kun hän yhtäkkiä katosi.  *Helsingin Sanomat*, 6.12.2022, s. A 20–22. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  Juvonen, Tuula & Hekanaho, Pia Livia: Leaving a Glorious Future Behind? Queer in the Finnish Acedemia *Trikster*.  2008. Viitattu 10.10.2010. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Warsteiner-pullon etiketti
**Warsteiner** on saksalaisen Konrad Cramerin vuonna 1753 perustaman *Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG* -panimon valmistama olutmerkki.  Warsteiner-nimellä markkinoitavat oluet ovat verrattain suosittuja; niitä myydään yli 60 maassa, ja kyseessä on myydyin saksalainen olut yli 5 000 000 hehtolitran myynnillään.   Warsteineria on saatavilla yli 35 000 baarista ja ravintolasta sekä yli 50 000 kaupasta.  Warsteiner-oluita markkinoidaan ns. premium-tuotteina. *Warsteinilaista* tarkoittavan nimensä merkki saa kotipaikaltaan, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa sijaitsevalta Warsteinin kaupungilta. Warsteiner-panimo sponsoroi ja panostaa voimakkaasti erilaisiin kansainvälisiin tapahtumiin, kuten esimerkiksi Formula 1:seen.

Tuotteita
---------

* **Warsteiner Premium Verum** - Pilsner-tyyppinen olut
* **Warsteiner Premium Dunkel** - Dunkel-tyyppinen olut
* **Warsteiner Premium Alkoholfrei** - Alkoholiton versio
* **Warsteiner Premium Radler/Cola/Lemon/Orange** - Oluen ja eri limonadimakujen sekoitus

Aiheesta muualla
----------------

* Warsteinerin internetsivusto (saksaksi) (englanniksi) (italiaksi) (hollanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2
3. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nikolai Pavlovitš Popov** (ven. Никола́й Па́влович Попо́в), kirjailijanimeltään **Žugyľ** (komiksi Жугыль, suomeksi "surullinen, ikävä"; 6. joulukuuta 1901 Ust-Sysolsk – 9. toukokuuta 1971) oli komilainen kirjailija.

Nikolai Popov opiskeli Ust-Sysolskin opettajaseminaarissa ja osallistui Venäjän sisällissotaan. Hän liittyi NKP:hen vuonna 1924, työskenteli puoluetehtävissä ja toimittajana. Hänen pääteoksiaan ovat vallankumousta edeltävää komilaista maaseutua kuvaavat näytelmät *Kodi myža?* ("Kenen on syy?", 1923), *Olyštan da musa loö* ("Kunhan elät, niin totut", 1923) ja *Čurka Nina* ("Äpärä-Nina", 1928). 

Popov oli perustamassa Komin proletaarikirjailijoiden yhdistystä ja kuului Neuvostoliiton kirjailijaliittoon vuodesta 1934. Hänet vangittiin vuonna 1937 ja vapautettiin Stalinin kuoltua. 1950- ja 1960-luvuilla hän kirjoitti kertomuksia, kuvauksia ja näytelmiä. Vuonna 1967 hänet palkittiin Punaisen tähden kunniamerkillä.

Aiheesta muualla
----------------

* Nikolai Popovin lyhyt elämäkerta ja teoksia (komiksi), (venäjäksi)
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Nikolai Popov (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Nikolai Georgijevitš Putškov** (ven. Николай Георгиевич Пучков, 30. tammikuuta 1930 Moskova – 8. elokuuta 2005) oli neuvostoliittolainen jääkiekkomaalivahti ja -valmentaja, olympiavoittaja ja lajin maailmanmestari.

Seuraura
--------

Putškov pelasi seuratasolla WS MVO Moskovassa vuosina 1949–1953, CDSA Moskovassa vuonna 1953, ZSK MO Moskvassa vuosina 1954–1959, TsSKA Moskovassa vuosina 1959–1962 ja SKA Pietarissa vuosina 1962–1963. Putškov valmensi SKA Pietaria vuosina 1963–1980 ja 2001–2002. Putškov valmensi SKA Pietarin nuorisojoukkuetta vuonna 2002.

Saavutukset
-----------

Putškov pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuosien 1956 ja 1960 talviolympialaisissa. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1956 ja olympiapronssia vuonna 1960. Putškov osallistui jääkiekon maailmanmestaruuskisoihin vuosina 1954–1960. Putškov voitti maailmanmestaruuden vuonna 1954 ja olympialaisten yhteydessä vuonna 1956. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuosina 1955, 1957, 1958 ja 1959. Putškov valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta ja savutti valmentaja maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuonna 1972.

Erikoispalkintoja
-----------------

* Maailmanmestaruuskisojen paras maalivahti -palkinto, vuonna 1959
* Valinta pelaajana Venäjän jääkiekon Hall of Fame -galleriaan, valittu 2004

Lähteet
-------

1. 1 2  Arponen, Antti O. ym.: *Talviurheilun tähdet*, s. 750. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
**Warwickin linna** on linnoitus Warwickin kaupungissa Englannissa. Ensimmäisen, vallihaudasta ja paaluvarustuksesta koostuneen linnoituksen tälle paikalle teki Vilhelm Valloittaja. Vuonna 1260 sen tilalle rakennettiin kivinen linnoitus. Vuodesta 1978 linna on kuulunut vahakabinetistaan tunnetulle Tussaud-yhtiölle, joka on kehittänyt siitä matkailunähtävyyden.

Historia
--------

Vilhelm Valloittaja nimitti linnanpäälliköksi Henry de Beaumontin vuonna 1068, joka oli silloin korkeintaan 20-vuotias. Hänestä tuli ensimmäinen Warwickin jaarli vuonna 1088. Jaarli Thomas de Beaumontin kuoltua vuonna 1242 linnan peri hänen siskonsa Margery

Linna siirtyi Sir Fulke Grevillen omistukseen vuonna 1604.

Vuonna 1969 Warwickin linnan silloinen haltija Charles Greville muutti Roomaan vältelläkseen Britannian tuloveroja. Myöhemmin hän luovutti linnan pojalleen David Robin Francis Guy Grevillelle välttyäkseen perintöverolta. Greville myi linnan julkisen skandaalin saattelemana vuonna 1978 Madame Tussauds -yhtiölle, joka teki linnasta turistinähtävyyden.

Lähteet
-------

1. ↑  History & Restoration Warwick Castle.  Arkistoitu 21.5.2013. Viitattu 22.9.2013.
2. 1 2  W.B. Stephens: The castle and castle estate in Warwick *A History of the County of Warwick: Volume 8: The City of Coventry and Borough of Warwick*.  1969.  Arkistoitu 27.9.2013. Viitattu 22.9.2013. (englanniksi)
3. ↑  Earl of Warwick, 61, Who Sold His Castle to Madame Tussauds *New York Times*. Viitattu 1.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Warwickin linna**.
* Linnan kotisivut (englanniksi)
**Lasse Juhani Jääskeläinen** (s. 26. marraskuuta 1957 Helsinki) on karaten katan (liikesarjat) kuusinkertainen SM-mitalisti ja Suomen Mestari vuodelta 1984. Hän aloitti karaten harjoittelun vuonna 1974 Vantaan Jukarassa. 1. dan-asteen mustan vyön Jääskeläinen suoritti 1982. Jääskeläinen on myös karatetyylinsä perustaja ja päämies. Hänen nykyinen vyöarvonsa on 8. Dan Hanshi (2022). 

Jääskeläinen oli useita vuosia eri urheiluseurojen puheenjohtajana 1979–94 ja toimi Suomen Karateliiton eri tehtävissä 1978–1985. Hän oli Helsingissä vuonna 1979 järjestettyjen Karaten EM-kisojen tiedotuspäällikkö. Hän toimi Espoon Urheilijoiden päävalmentajana 1979–1992. Hän oli mukana perustamassa Kauniaisten Karate -seuraa vuonna 1989. Jääskeläinen on toiminut myös muun muassa Kirkkonummen Sokutossa, Helsingin Meidokanissa sekä muissa seuroissa. 

Ammatillisesti Jääskeläinen toimi erilaisissa toimittajan tehtävissä 1980–1998 ollen muun muassa eräs Suomen ensimmäisistä pörssitoimittajista. Hänen kommenttejaan julkaistiin laajalti Suomen medioissa. Vuodesta 1998 lähtien Jääskeläinen on työskennellyt ICT-alalla.

Jääskeläinen toimi vuosina 1978–1984 pääkaupunkiseudulla tiskijukkana muun muassa Lönnrotinkadulla sijainneessa Studio Poli -jättidiskossa.

Jääskeläinen on ollut naimisissa vuodesta 2002, ja hänellä on aiemmasta avioliitosta kaksi lasta.
ET Teatterin logo
**ET Teatteri** (viroksi **ET Teater**) on suomenvirolaisten teatteri, joka perustettiin 2. lokakuuta 2015 Helsingissä. Teatterin perustaja ja johtohahmo on suomalaisvirolainen näyttelijä ja elokuvantekijä Mait Lepik. 

Teatterin ohjelmisto koostuu vironkielisistä ja pääasiallisesti virolaisista näytelmistä. Harrastelijateatterin näyttelijät ovat saaneet koulutusta alansa parhailta näyttelijöiltä ja ovat hankkineet esiintymiskokemusta erilaisissa TV- ja elokuvarooleissa.

Esitykset
---------

### 2020

* Pisuhänd (kuunelma) - Ana Lepik

### 2019

* Väike Nõid - Ana Lepik
* Nali naljaks feat. Meelejahutaja - rühmatöö
* Mõistuse avantüür - Mait Lepik

### 2018

* Naksitrallid - Ana Lepik
* Lennujaama lutikad - Mait Lepik
* Täitsa Mihkel - Mait Lepik
* Nali naljaks - rühmatöö
* Jänesepoeg otsib sõpra - Elo Lammi

### 2017

* Peeter, sõpradele Peetrike - Mait Lepik
* Seitse venda - Mait Lepik
* Koera pulm - Mait Lepik
* Nu pogodi - rühmatöö
* Siin me oleme - Mait Lepik
* Sasipäiste printsesside saar - Elo Lammi

### 2016

* Memme musi - Elo Lammi
* Mardileib - Mait Lepik

Aiheesta muualla
----------------

* 
*
**Nikolai Ivanovitš Nezlobin** (ven. Николай Иванович Незлобин, 6. joulukuuta 1891 Novojen kylä Skopinin lähellä – 4. marraskuuta 1951) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Nikolai Nezlobin syntyi pikkuvirkamiehen perheeseen. Hän työskenteli virkailijana ja Rjazanissa ilmestyneiden lehtien toimittajana. Nezlobin osallistui paikalliseen kulttuurielämään ja julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa vuonna 1931. Runojen lisäksi hän on kirjoittanut kaksi romaania ja lastenkirjoja.

Suomennettu teos
----------------

* *Maailmaa kiertävä laukku* (*Krugosvetnaja sumka*). Suom. H. Pekonen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rjazan literaturnaja *Patriotitšeski Internet-portal Rjazanskogo regiona*. Viitattu 27.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Puola

 |

 |
Potsdam Stadtschloss, jossa maapäivät nykyään kokoontuu.
Brauhausberg, jossa maapäivät kokoontuivat aikaisemmin.
Maapäivien nykyinen koostumus puolueittain
**Brandenburgin maapäivät** (saks. *Landtag Brandenburg*) on Saksan osavaltion Brandenburgin yksikamarinen kansanedustuslaitos. Maapäivät ovat kokoontuneet Potsdamin kaupunkipalatsissa vuodesta 2014 alkaen, sitä ennen se kokoontui entisessä sotilaskoulurakennuksessa *Brauhausberg*.

Tehtävät
--------

Maapäivien tehtäviin kuuluu: säätää osavaltion lainsäädäntö, osavaltion hallituksen ja julkisen hallinnon parlamentaarinen valvonta, päättää osavaltion budjetista ja valita maapäivien puheenjohtajisto, osavaltion perustuslakituomioistuimen tuomarit, osavaltion tilintarkastustuomioistuimen jäsenet sekä ministeripresidentin (eli osavaltion pääministeri) valitseminen.

Historia
--------

Brandenburgin maapäivät perustettiin vuonna 1946 Neuvostoliiton miehitysalueella. Itä-Saksa kuitenkin lakkautti ne jo vuonna 1952, kun maassa lakkautettiin kaikki osavaltiot. Ne perustettiin uudestaan Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen.

Vaalitapa
---------

Maapäivävaalit järjestetään joka viides vuosi. Vuoden 2019 vaaleissa maapäiville valittiin 88 edustajaa. Maapäivien edustajista 44 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä ja 44 valitaan suhteellisesti puoluelistoilta. Äänestäjillä on kaksi ääntä: "ensimmäinen ääni" ehdokkaille kussakin yksittäisessä vaalipiirissä ja "toinen ääni" puoluelistalle.

Viitteet
--------

1. ↑  Verfassung des Landes Brandenburg (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Maapäivien viralliset sivut (saksaksi)

Saksa Saksan osavaltioparlamentit

* Ala-Saksin maapäivät
* Baden-Württembergin maapäivät
* Baijerin maapäivät
* Berliinin edustajainhuone
* Brandenburgin maapäivät
* Bremische Bürgerschaft
* Hamburgische Bürgerschaft
* Hessenin maapäivät
* Mecklenburg-Etu-Pommerin maapäivät
* Nordrhein-Westfalenin maapäivät
* Rheinland-Pfalzin maapäivät
* Saarlandin maapäivät
* Saksin maapäivät
* Saksi-Anhaltin maapäivät
* Schleswig-Holsteinin maapäivät
* Thüringenin maapäivät


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Landtag of Brandenburg
Twistnaru kerällä
**Twist-naru** on joustava, molemmista päistä yhteen sidottu naru, jota käytetään **twistaamiseen** (kirjoitetaan ja sanotaan joskus **"vistaaminen"**), joka on ulkoleikki- ja kuntoilumuoto. Twistaaminen on ollut suosittu esimerkiksi koulujen välituntiaktiviteettina Suomessa ainakin 1970-luvulta saakka.

Krefeldiläiset lapset twistaamassa vuonna 1998
Twistin hyppääminen eli twistaaminen eli vistaaminen on vanhaa kansanperinnettä, joka juontaa juurensa 700-luvun Kiinasta. Twistaaminen tunnetaan kiinaksi nimellä **跳皮筋**; pinyin: **tiàopíjīn**, englanniksi nimellä **kiinalaiset narut**, "**jumpsies"** tai **"elastics"** (Australia, Uusi-Seelanti, Iso-Britannia), **"yoki"** tai **"ranskalainen hyppääminen"** (Kanada), ja muualla maailmassa nimillä **"kiinalainen sukkanauha"** (Filippiinit), ja **"gummitwist"** (Saksa). 

1960-luvulla läntisen pallonpuoliskon lapset mukauttivat peliä siten, että peliä pelataan yleensä vähintään 3 pelaajan ryhmässä noin 5 m pitkällä joustavalla köydellä, joka on sidottu ympyrän muotoon. Monessa maassa hyppäämiseen kuuluu erilaisia loruja, Suomessa tämä vaikuttaa kuitenkin harvinaiselta. Perinteiset kiinalaiset hyppynarut ovat yhteen sidottuja kuminauhoja, mutta nykyään twist-naruja myydään kaupallisesti siihen tarkoitukseen. 

Hyppäämisen säännöissä on jonkin verran muunnelmia, ja kuten monissa muissa lasten harrastamissa ulkoleikeissä, hyppääjät kehittelevät usein myös omia sääntöjään. Perussäännöt kuitenkin pysyvät: Twistaamiseen vaaditaan vähintään kolme hyppijää: kaksi tolppaa, jotka seisovat narun päissä, sekä hyppääjä. Hyppääjät yrittävät tehdä vuorotellen sarjoja, ja jos he astuvat vahingossa narun päälle tai sotkeentuvat askeleissaan, joutuu narun päähän seisomaan ja toinen hyppääjä pääsee yrittämään. Jos hyppysarja onnistuu virheittä, nostetaan vaikeustasoa eli narua. Ensin naru nostetaan tolppina toimivien nilkkojen korkeudelta polvien korkeudelle, sitten pyllyn alle ja tarvittaessa aina vyötärölle, kainaloihin ja kaulaan asti.

### 10 sarja

Suomessa yksi perinteisimmistä twistausleikeistä on "kymppi", johon kuuluu etenevästi haastavampi hyppyjen sarja. Se vaatii sekä hyppyjen järjestyksen muistamista, että taitoa ja harjoittelua.

### Muut twist-naruleikit

Twist-narua käytetään myös *sik-sak-sokkeloks*-pelissä, jossa kaksi sokkelontekijää lausuvat sanat *sik-sak-sokkeloks!* rytmikkäästi samalla, kun pitävät kuminauhasta kiinni ja luovat siitä horisontaalisen sokkelon, josta muiden leikkijöiden on päästävä läpi koskematta naruun.

Katso myös
----------

* Hyppynaru

Lähteet:
--------

#### Viitteet:

1. ↑  Marissa Siivonen: Treeni-ideat suoraan alakoulusta – näillä saa hien pintaan iästä riippumatta *Iltalehti*.  13.08.2021.
2. ↑  Horowitz, Gayle L.: *International Games: Building Skills Through Multicultural Play*, s. 68. Human Kinetics, 2009. ISBN ISBN 9780736073943. englanniksi
3. ↑  Pakopeli? *shl.fi*.
4. ↑  Twist-naruhyppely *Markalla Merkkareita*.
5. ↑  Näin hyppäät twist-narulla oikein *Helsingin Sanomat*.  11. toukokuuta, 2014.

Aiheesta muualla:
-----------------

* Markalla Merkkareita: Twist-naruhyppelyn ohjeet
* Peda.net: Twist
**Nikolai Ognjov** (ven. Николай Огнёв, oikealta nimeltään *Mihail Grigorjevitš Rozanov*, Михаил Григорьевич Розанов; 26. kesäkuuta 1888 Moskova – 22. kesäkuuta 1938 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Ognjov syntyi asianajajan perheeseen. Hän työskenteli opettajana, osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja perusti vallankumouksen jälkeen Moskovan ensimmäisen lastenteatterin. 1920-luvun alussa Ognjov työskenteli Moskovan lastensiirtoloissa.

Ognjovin ennen vallankumousta kirjoittamat kertomukset ilmestyivät kokoelmana vuonna 1925. Hän ryhtyi sen jälkeen kirjailijaksi kuuluen ensin konstruktivisteihin ja sitten Pereval-kirjailijaryhmään. Ognjovin pääteos on aikoinaan suurta huomiota herättänyt *Kostja Rjabtsevin päiväkirja* (*Dnevnik Kosti Rjabtseva*, 1926–1927), joka kuvaa Neuvostoliiton alkuvuosien pedagogisia kokeiluja 15-vuotiaan koululaisen näkökulmasta.

Suomennettu teos
----------------

* *Kostja Rjabtsevin päiväkirja: kuvia Sovjet-Venäjän kouluelämästä*. Suom. Jaakko Larva. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kirja, 1930.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kasack, Wolfgang: *Entsiklopeditšeski slovar russkoi literatury s 1917 goda*, s. 547. London: Overseas Publications Interchange, 1988. ISBN 0-903868-73-3.
2. ↑  Ognjov N. *Kratkaja literaturnaja entsiklopedija*. Viitattu 11.7.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mandé** on maalaiskunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ouezzindougou sijaitsee Nigerjoen oikealla rannalla 15 kilometriä Bamakosta lounaaseen. Kunnassa on 57 300 ja keskuskylässä 5 400 asukasta (vuonna 2009).

Mandén kunnan pinta-ala on 532,25 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Katin piirin Kalabancoron ja Sanankoroban, etelässä Dialakoroban ja Bancoumanan, lännessä Sibyn ja pohjoisessa Doubabougoun, Dogodoumanin ja Sangarébougoun kuntiin sekä koillisessa Bamakon kaupunkialueeseen. Seutu on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Sen läpi virtaa Nigerjoki. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.

Kuntaan kuuluu 26 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja.

Kunnan läpi kulkee Bamakosta Guinean rajalle johtava asfaltoitu maantie RN5 sekä Bamakosta Kangabaan johtava huonokuntoinen RR15. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maapähkinä, hirssi, riisi, maissi ja lehmänpapu. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, kaupankäyntiä sekä hyödynnetään metsiä, hiekkaa ja soraa. Samankossa on traktorien kokoonpanotehdas.

Kunnassa toimii 22 alakoulua, kahdeksan yläkoulua, kolme koraanikoulua ja lukutaitokeskus. Terveyspalveluihin kuuluu neljä kunnallista terveyskeskusta. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 14.1.2018.
2. 1 2 3  Presentation de la commune rurale de Mande *makdjamba.over-blog.com*. Viitattu 14.1.2018.
3. ↑  Mali - Région de Koulikoro: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 14.1.2018.
4. 1 2 3  Commune rurale de Mande: Problèmes de Développement *makdjamba.blogspot.fi*. Viitattu 14.1.2018.
**Merja Jalo** (oik. **Merja Viro**, s. 25. marraskuuta 1951 Turku) on suomalainen nuortenkirjailija. Jalo on kirjoittanut nuortenkirjoja, joista suurin osa kertoo hevosmaailmasta.

Jalon ensimmäinen teos, Nummelan ponitalli -sarjan avausosa *Yllätysori* ilmestyi vuonna 1977. Osan kirjoista (Koiratytöt- ja Pappilan ponitytöt -sarjan) Jalo on kirjoittanut yhdessä sisarensa Marvi Jalon kanssa.

Merja Jalon kirjat ovat olleet alusta saakka eri tyyppisiä kuin sisarensa teokset. Kirjoissa käytetään perinteisiä juonikaavoja, joissa nuori tyttö taltuttaa villin hevosen ja nuoret ratkovat arvoituksia etsivien lailla.*lähde?* Kirjojen menestys perustuu pitkälti niiden sarjamaisuuteen. Jalo on ollut hyvin tuottelias kirjailija. Parhaimpina vuosina häneltä on ilmestynyt viisi teosta.

Teokset
-------

* Nummelan ponitalli -sarja (1977–)
* Haavikon ravitalli -sarja (1978–2001)
* Nea-sarja (1989–)
* Markus-sarja:
	+ Onnensatula (1992)
	+ Tähtiratsastaja (1993)
	+ Kaikki hevosen tähden (1993)
	+ Kilparatsastaja (1994)

Marvi Jalon kanssa
* Pappilan ponitytöt -sarja (1995–2003)
* Koiratytöt/Jesse-sarja (2004–)

Palkinnot ja ehdokkuudet
------------------------

* Pirkanmaan Plättä 1978, 1985, 1991, 2011
* Kirjava Kettu -palkinto 2008
* Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkuus 2016 (teoksesta *Saalistaja*)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Merja Jalo *Kirjasampo*. Viitattu 15.12.2016.
2. ↑  Merja Jalo *Kirja.fi*. Viitattu 15.12.2016.

Kirjallisuutta
--------------

* Loivamaa, Ismo (toim.): *Kotimaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita*. Kirjastopalvelu Oy, 1995. ISBN 951-692-353-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Nummelan ponitalli -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nikolai Vasiljevitš Puzanov** (ven. Николай Васильевич Пузанов, 4. huhtikuuta 1938 – 2. tammikuuta 2008) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihdon olympiavoittaja.

Puzanov sijoittui Hämeenlinnan MM-kilpailuissa 1962 henkilökohtaisella 20 kilometrin matkalla neljänneksi hiihdettyään nopeimman ajan mutta ammuttuaan kahdeksan sakkominuuttia. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa. Seefeldin MM-kilpailuissa 1963 hän sijoittui 20 kilometrillä kahdeksanneksi ja Innsbruckin olympiakisoissa 1964 kymmenenneksi. Elverumin MM-kilpailuissa 1965 Puzanov saavutti hopeaa sekä 20 kilometrillä että joukkuekilpailussa. Altenbergin MM-kilpailuissa 1967 saaliina oli hopeamitali viestistä. Grenoblen olympialaisissa 1968 hän voitti viestissä kultaa ja sijoittui 20 kilometrillä kuudenneksi. Vielä Zakopanen MM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi.

Lähteet
-------

* Arponen, Antti O.; Hannus, Matti; Honkavaara, Aarne; Leinonen, Kimmo; Mäki-Kuutti, Tarmo; Raatikainen, Voitto; & Raevuori, Antero: *Talviurheilun tähdet*, s. 417. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13095-8.
* Nikolai Puzanovin olympiasijoitukset Sports Reference LLC.  Arkistoitu 16.9.2011. Viitattu 22.7.2011. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Sports reference LLC
2. 1 2 3 4  Arponen, ym. s. 417
**Merja Hannele Vuorinen** (s. 23. huhtikuuta 1959 Helsinki) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti Leppävaaran Sisua ja hänen valmentajinaan toimivat Virve Mikkola ja Martti Kempas.

Kalevan kisoista Vuorinen saavutti 400 metrin juoksusta pronssia vuonna 1981 sekä 800 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1979 ja pronssia vuonna 1981. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuosina 1980 ja 1981 sekä pronssia vuonna 1982 ja 3 x 800 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1980, hopeaa vuosina 1977, 1979 ja 1981 ja pronssia vuonna 1976. Sisäratojen SM-kilpailuista Vuorinen voitti pronssia 800 metriltä vuonna 1977.

Ennätyksikseen Vuorinen juoksi 200 metrillä ajan 25,5 (1979), 400 metrillä ulkona 54,62 (1981) ja hallissa 58,7 (1980), 800 metrillä ulkona 2.05,20 (1981) ja hallissa 2.12,6 (1979), 1 500 metrillä 4.53,1 (1974) sekä 3 000 metrillä 11.47,2 (1977).

Virallisiin kilpailuihin Vuorinen ei ole osallistunut vuoden 1983 jälkeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Merja Vuorinen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
**Twine** on avoimen lähdekoodin ohjelmisto interaktiivisen fiktion tekemiseen.

Twinellä tehdyissä peleissä voi olla kuvaa ja musiikkia, mutta pääasiassa ne ovat tekstiä ja hyperlinkkejä. Pelit muistuttavat digitaalisia pelikirjoja *Choose Your Own Adventure* -sarjan tapaan ja ovat luonteeltaan tekstiseikkailupelejä kuten *Zork*. Ohjelmalla tehdyt pelit ovat pelattavissa verkkoselaimella. Vähäisen ohjelmointitarpeen vuoksi Twinestä on tullut erityisen suosittu henkilöille, jotka eivät ole ohjelmoineet.

Twine tukee muuttujia, ehtorakenteita, toistorakenteita sekä syötteitä käyttäjältä. Twine-peleissä voi käyttää Cascading Style Sheetsiä (CSS) ja JavaScriptiä. Lisäksi on tehty työkaluja kuten Tweego, jolla Twine-pelejä voi kirjoittaa tekstitiedostoina.

Twinen on kehittänyt alun perin Chris Klimas vuonna 2009. Arvostetuimpia Twinellä tehtyjä pelejä on vuoden 2012 *Howling Dogs*.

Lähteet
-------

1. ↑  Release 2.6.2, 26. helmikuuta 2023 (viitattu 15. maaliskuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3  John Paul: Twine: Open Source Tool for Making Games with Words, aka Interactive Fiction *itsfoss.com*.  7.2.2022. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
3. 1 2  Twinery *twinery.org*. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3 4 5 6  Laura Hudson: Twine, the Video-Game Technology for All *nytimes.com*.  19.11.2014. Viitattu 5.7.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* A Total Beginner’s Guide to Twine 2.1 (englanniksi)
**Lac de Guerlédan** on tekojärvi Ranskan Bretagnessa. Se on Bretagnen suurin järvi, ja se ulottuu Saint-Aignanin ja Sainte-Brigitten kuntien alueelle Morbihanin departementissa, sekä Mûr-de-Bretagnen, Caurelin ja Bon Repos sur Blavetin kuntien alueelle Ille-et-Vilainen departementissa.

Tekojärvi valmistui vuonna 1930, jolloin valmistui Blavetjoen pato Barrage de Guerlédan. Padon rakentaminen kesti 7 vuotta, ja sen korkeus on 45 metriä ja pituus 206 metriä. Voimalan teho on 15 megawattia. Järvi on 12 kilometriä pitkä. Tekojärven rakentaminen katkaisi Nantes-Brestin kanavan kahteen osaan, itäiseen ja läntiseen, sillä pato estää veneliikenteen. Vanhat kanavarakenteet jäivät tekojärven alle.

Järven itäpäässä olevan padon lähellä on kesäkuukausina auki oleva sähkömuseo *Musée de l’Electricité at Saint-Aignan*. Järven länsipäässä on 1100-luvulta peräisin olevan sisterssiläisluostari *Abbaye Notre-Dame de Bon-Reposin* rauniot.

Vuonna 2015 Guerlédan patoa korjattiin ja korjauksen ajaksi koko järvi tyhjennettiin. Edellisen kerran järvi tyhjennettiin vuonna 1985. Järven pohjassa, vanhassa jokiuomassa, näkyy vanhoja kanavarakenteita sekä sulkuvahdin mökkejä. Yhtään vakituista asutusta ei jäänyt tekojärven alle. 

  

* Kanavan rakenteita, 10. huhtikuuta 2015Kanavan rakenteita, 10. huhtikuuta 2015
* Sulkuvahdin mökki, kesäkuu 2015Sulkuvahdin mökki, kesäkuu 2015
* Barrage de Guerlédan, 6. syyskuuta 2015Barrage de Guerlédan, 6. syyskuuta 2015

Lähteet
-------

1. 1 2  Lac de Guerlédan, The lake district Official website of tourism in Brittany. Viitattu 30.1.2021. (englanniksi)
2. ↑  Napoleon and the canal from Nantes to Brest Mairie de Saint-Aignan.  Arkistoitu 25.1.2021. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  La vallée engloutie Lac de Guerléda. Viitattu 30.1.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Lake of Guerlédan Mairie de Saint-Aignan.  Arkistoitu 8.2.2021. Viitattu 1.2.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lac de Guerlédan** Wikimedia Commonsissa

* Lac de Guerlédan
Lac-Méganticin onnettomuus.
Juna jäi ilman kuljettajaa Nantesissa, josta se vyöryi itsekiseen Lac-Meganticiin.
Lac-Méganticin sijainti Quebecissä.
**Lac-Méganticin öljyjunaturma** tapahtui Kanadan Quebecissä 6. heinäkuuta 2013. Onnettomuus johtui siitä, että öljyjuna lähti kiihtyvällä vauhdilla vyörymään kiskoja pitkin ilman kuljettajaa, kunnes se kovan vauhdin takia putosi raiteilta ja aiheutti Lac-Méganticissa valtavan tulipalon. Onnettomuus vaati 42 ihmisen hengen, ja viisi ihmistä katosi.

Kuljettaja oli pysäköinyt 74-vaunuisen junan 12 kilometrin päähän Lac-Meganticista. Hän odotti, että seuraavaksi työvuorossa oleva ottaisi hänen paikkansa junan kuljettajana muutaman tunnin kuluttua. Hän oli pikkukaupungin hotellissa samaan aikaan, kun juna lähti itsekseen liikkeelle. Kuljettaja oli lukinnut jarrut ja varmistanut, että vaunut olivat kiinni toisissaan. Tästä huolimatta juna lähti liikkeelle. Veturi irtosi vaunuista kaupungin ulkopuolella, mutta lukuisat öljylastissa olleet vaunut jatkoivat kohti kaupungin keskustaa ja syöksyivät siellä ulos radalta ja syttyivät palamaan. Todennäköinen syy junan lähtemiselle liikkeelle oli se että veturin paineilmakompressorin vaurioituminen sai junan ilmajarrut irtautumaan paineilman loppuessa ja käsijarrut eivät riittäneet pitämään junaa paikoillaan alamäessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kanadan öljyjunaräjähdyksen kuljettaja oli onnettomuuden sattuessa hotellissa *Hs.fi*.  7.7.2013. Sanoma Oy.  Arkistoitu 23.6.2015. Viitattu 1.9.2013.
**Vasili Aleksandrovitš Barmin** (ven. Васи́лий Алекса́ндрович Барми́н; 6. toukokuuta (J: 24. huhtikuuta) 1878 Pietarin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. heinäkuuta 1932 Tallinna, Viro) oli venäläinen insinööriupseeri, joka toimi Suomen Rakennushallituksen pääjohtajana vuosina 1913–1917.

Barmin kävi kadettikoulun Tiflisissä Georgiassa ja suoritti vuosina 1895–1898 Nikolain sotilasinsinöörikoulun. Hän valmistui Nikolain insinööriakatemiasta vuonna 1903 ja siirtyi esikuntaupseeriksi insinöörijoukkoihin. Hänet siirrettiin samana vuonna Kaukoitään Kwantungin alueelle ja hän oli Venäjän–Japanin sodan aikana vuonna 1904 Port Arthurin linnoituksen insinööripäällikön apulaisena. Vuosina 1905–1913 Barmin oli Helsingissä Viaporin linnoituksen insinöörikunnan jäsenenä ja myöhemmin yliupseerina. Hän osallistui Pietari Suuren merilinnoituksen rakennustöiden johtoon Tallinnassa. Barmin nimitettiin toisen sortokauden aikana vuonna 1913 Suomen yleisten rakennusten ylihallituksen ylitirehtööriksi. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1914 ja everstiksi huhtikuussa 1917.

Barminin roolia Rakennushallituksen johdossa on luonnehdittu lähinnä virkamiesmäiseksi ja hän oli epäsuosittu suomalaisten alaistensa keskuudessa. Hän puhui hieman ruotsia, mutta ei lainkaan suomea. Häntä pidetään Helsingin Aleksanterinkatu 6–10:ssä sijaitsevan valtion virastotalon (nykyinen Työ- ja elinkeinoministeriö) vuosina 1915–1917 toteutetun yhtenäisen julkisivun toisena suunnittelijana, sillä Magnus Schjerfbeckin signeeraamissa piirustuksissa on myös Barminin hyväksyntä. Barmin joutui eroamaan helmikuun vallankumouksen seurauksena keväällä 1917.

Barmin palveli vielä jonkin aikaa Mäkiluodon rannikkolinnoituksessa. Hän eli myöhemmin emigranttina Virossa. Vuodesta 1920 hän oli Viron puolustusvoimien palveluksessa ja osallistui rannikkolinnoitusten kunnossapitoon. Barmin sai Viron kansalaisuuden 1928. Hän kuoli vuonna 1932 ja hänet haudattiin ortodoksiselle Aleksanteri Nevskin hautausmaalle Tallinnaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Rakennushistoriaselvitys – Kuopion lääninhallitus C-talo*, s. 124 Arkkitehtitoimisto Jorma Teppo Oy (Senaatti-kiinteistöt) 2019. Viitattu 13.7.2019.
2. 1 2 3 4 5 6  Бармин Василий Александрович (venäjäksi) Grwar.ru. Viitattu 13.7.2019.
3. 1 2 3  Строительство Морской крепости Императора Петра Великого (venäjäksi) Battal.ee. Viitattu 13.7.2019.
4. 1 2  *Rakennushistoriaselvitys – Aleksanterinkatu 4–10 – Työ- ja elinkeinoministeriö*, s. 3, 65–68 Arkkitehtitoimisto Okulus (Senaatti-kiinteistöt) 2010. Viitattu 13.7.2019.
5. ↑  Silja Laine: *"Pilvenpiirtäjäkysymys" – Urbaani mielikuvitus ja 1920-luvun Helsingin ääriviivat*, s. 77–78 Turun yliopisto 2011. 2019. Viitattu 13.7.2019.
**Lac de Pannecière** on tekojärvi Ranskan Burgundi-Franche-Comtéssa. Se on Burgundin suurin järvi ja ulottuu Chaumardin, Montigny-en-Morvanin, Ouroux-en-Morvanin ja Corancyn kuntien alueelle.

Yonne on Pariisin läpi kulkevan Seinen sivujoki. Seine tulvii ajoittain Pariisin keskustassa, ja sitä haluttiin estää tekemällä patoaltaita joen yläjuoksulle. Vuonna 1936 alettiin rakentaa patoa Yonnejokeen Chaumardin kunnan alueelle. Rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät sodan ajaksi. Lopulta pato, *Barrage de Pannecière*, valmistui vuonna 1950. Tekojärvi on nykyään huomattava matkailukohde.

Järvi on osa Morvanin luonnonpuistoa (*Parc naturel régional du Morvan*).

* Barrage de PannecièreBarrage de Pannecière
* Pato ja järviPato ja järvi

Lähteet
-------

1. ↑  Site Naturel, Lac de Pannecière Niévre Tourisme. Viitattu 10.11.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Chaumard Patrimoine du Morvan. Viitattu 10.11.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Les communes Parc naturel régional du Morvan. Viitattu 10.11.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lac de Pannecière** Wikimedia Commonsissa