recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Curta-laskin.
Osittain purettu Curta-laskin.
**Curta** on maailman pienin, käteen sopiva mekaaninen laskukone (laskin), jolla voidaan suorittaa kymmenjärjestelmässä yhteen- ja vähennyslaskuja, kerto- ja jakolaskuja sekä muita funktioita, jotka voidaan muuntaa tai likiarvoistaa (estimoida) edellä mainituiksi laskutehtäviksi.
Laskukone perustuu sylinterimuotoiseksi rakennettuun yhteen/vähennys-rumpulaskuriin.

Curtan suunnitteli Curt Herzstark ollessaan vankina Buchenwaldin keskitysleirillä. Herzstarkin perhe toimi laskukoneiden ja muiden toimistotarvikkeiden valmistuksessa ja myynnissä ennen toista maailmansotaa, ja yleinen toive oli jotain pienempää, mutta tarkempaa kuin laskutikku. Herzstark aloitti suunnittelun käteen mahtuvalle laitteelle, ja suunnitteli käyttötavan ennen itse sen mekanismia. Sodan sytyttyä Herzstark pidätettiin ja laitettiin aluksi tehdastöihin, mutta hän sai jatkaa laskukoneen suunnittelua.

Curta-koneita valmisti liechtensteinilainen Contina AG Mauren -yhtiö. Curta-laskukoneiden valmistuksen päättyessä marraskuussa 1970 niitä oli valmistettu arviolta 140 000 kappaletta; 80 000 Type I- ja 60 000 Type II -mallia. Curta ei siis ole ollenkaan harvinainen, mutta muista laskimista poiketen kiinnostaa myös tavallisia ihmisiä. Tästä syystä Curtan myyntihinta on sen mekaniikkaan nähden korkea. Erityisesti alemmissa kuntoluokissa hinnat ovat tosin alkaneet laskea 2010-luvulle tultaessa.

Curtaa käyttivät Suomessakin monet kannettavaa laskinta tarvitsevat, kuten rallikuskien kartanlukijat, metsäarvioijat ja vakuutustarkastajat.

Tyypit ja mallit
----------------

Curta-laskimet voidaan jakaa kahteen päätyyppiin niiden laskentakapasiteetin mukaan. Tyyppi I:n lukurekisteri (kerrottava) on 8 numeroa, kierroslaskuri (kertoja) 6 numeroa ja tuloslaskuri 11 numeroa, kun tyyppi II:ssa vastaavat ovat 11, 8 ja 15 numeroa. Molemmat tyypit jakautuvat vielä erilaisiin malleihin värin ja materiaalin mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Dan Falk: The hand-cranked calculator invented by a Nazi concentration camp prisoner *arstechnica.com*.  9.12.2021. Viitattu 11.12.2021. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Käyttöohjeita
* Curtan simulaattori
* 
* Type & Age of your Curta
CityJetin Suhoi Superjet 100
**CityJet** (IATA: **WX**, ICAO: **BCY**, kutsukoodi: **CITY-IRELAND**) on Dublinissa, Irlannissa kotipaikkaansa pitävä lentoyhtiö, joka operoi Euroopan sisäistä lentoliikennettä. CityJet oli Air Francen tytäryhtiö maaliskuuhun 2014 asti. Lentoyhtiön päätukikohta sijaitsee Dublinin lentoasemalla, kun taas toinen tukikohta on Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema Pariisissa. 

Vuonna 2004 CityJet kuljetti 1,1 miljoonaa matkustajaa. Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto on palkinnut CityJetin kauden 2008/9 toiseksi parhaana lentoyhtiönä sekä kauden 2007/8 kolmanneksi parhaana lentoyhtiönä.

Historia
--------

Lentoyhtiö perustettiin virallisesti 28. syyskuuta 1992, ja lentotoiminnan se aloitti 12. tammikuuta 1994. Yhtiön perusti Pat Byrne, ja aluksi se lensi London City Airportin ja Dublinin välistä liikennettä Virgin Atlantic Airwaysin alaisuudessa. Vuonna 1997 yhtiö aloitti reitin liikennöinnin omissa nimissään. Näihin aikoihin alkoi yhteistyö Air Francen kanssa Pariisin ja London Cityn välillä.

Air France omisti CityJetin ja sen belgialaisen tytäryhtiön VLM Airlinesin mutta myi yritykset vuonna 2014 saksalaiselle Intro Aviationille. Intro Aviation ilmoitti käynnistävänsä lentoyhtiön laivaston modernisoinnin, jossa vanhat Avro RJ85 -koneet korvataan joko Suhoi Superjet 100- tai Airbus A220 -koneilla. Se muutti myös VLM:n itsenäiseksi wet lease -liiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.

VLM on myöhemmin myyty nykyiselle johdolle. Intro on ilmoittanut myyvänsä yhtiön ja neuvottelut ovat edenneet uuden rahoittajan kanssa. CityJet ilmoitti ostavansa suomalaisen lentoyhtiön Blue1:n SAS:ltä lokakuussa 2015. Samalla SAS ilmoitti, että CityJet on voittanut 8+6 koneen sopimuksen SAS:n kanssa kolmen vuoden + optioiden kanssa. Uudet Bombardier CRJ-900NG -koneet aloittivat liikenteen 27. maaliskuuta 2016. CityJet on myös tilannut 15 Sukhoi Superjet SSJ-100 -konetta korvaamaan ikääntyneet RJ-85-koneensa.

Kohteet
-------

### CityJetin operoimat reitit

* **Pariisista** (Charles de Gaulle): Birmingham, Dublin, Edinburgh, Firenze, Göteborg-Landvetter, Shannon, Zürich
* **Pariisista** (Orly): Lontoo-City
* **Dublinista**: Lontoo-City, Pariisi-Charles de Gaulle
* **Lontoosta** (City): Geneve, Zürich, Nizza, Madrid, Dundee, Belfast-City, Strasbourg, Edinburgh

Laivasto
--------

CityJetin Avro RJ85
Yhtiön laivastoon kuuluivat seuraavat koneet lokakuussa 2018. Koneiden yhteismäärä 46 ja keski-ikä seitsemän vuotta.

| Konetyyppi | Määrä | Matkustajia |
| --- | --- | --- |
| Suhoi Superjet 100 | 7 | 98 |
| Avro RJ85 | 12 | 95 |
| Bombardier CRJ900 | 27 | 90 |

Lähteet
-------

1. ↑  CityJet Sale Completed.  *Airliner World*, heinäkuu 2014, s. 8.
2. ↑  koneet *planespotters.net*.

Aiheesta muualla
----------------

* CityJet (englanniksi)
**Curt Swan** (17. helmikuuta 1920 – 16. kesäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja -kirjoittaja. Hän syntyi ja vietti nuoruutensa Minneapolisissa, Minnesotassa, ja oli erityisesti tunnettu pitkäaikaisena Teräsmies-lehtien piirtäjänä.

Hänet värvättiin armeijan palvelukseen vuonna 1940 ja toisen maailmansodan ajan hän oli työssä armeijan virallisessa lehdessä *Stars and Stripes*. Sodan jälkeen 1945 Swan siirtyi sarjakuvapiirtäjäksi National Comicsille (nykyinen DC Comics) ja piirsi lyhyen aikaa muun muassa sarjakuvia *Boy Commandos*, *Tommy Tomorrow* ja *Gangbusters*. Hän päätti jättää sarjakuvien tussaamisen kuitenkin muiden vastuulle jo uransa alkuvaiheilla. Ensimmäisen Teräsmies-sarjakuvansa hän piirsi 1948. 

1950-luvun alussa Swan siirtyi Teräsmies-lehtiin vähentäen muun muassa kuuluisien Wayne Boringin sekä Al Plastinon työtaakkaa. Johtavaksi Teräsmies-piirtäjäksi hän nousi kuitenkin vasta 1960-luvulla.

Curt Swan toimi päätoimisena taiteilijana muun muassa lehdissä:

* *Superman*
* *Superboy* (alkuperäinen kirjoittaja John Sikela ja Jerry Siegel)
* *Superman's Pal Jimmy Olsen*
* *Legion of Superheroes* (Avaruussankarien legioona)
* *Adventures Comics*
* *Superman* (erilliset sunnuntaisarjakuvastripit)

Hän toimi myös vierailevana piirtäjänä useissa DC Comicsin sarjakuvissa (muun muassa villin lännen sarjakuvat). 

Sarjakuvien niin kutsutulla hopeakaudella Swan tuli tunnetuksi useista Teräsmies-sarjakuvatarinoistaan ja sadoista piirtämistään kansikuvista. Hänen pitkäaikaisena tussaajanaan toimi Murphy Anderson. Esimerkiksi Suomessa useat ennen vuotta 1987 julkaistut Teräsmies-lehdet ovat olleet juuri niin kutsutun "Swanderson" -työryhmän tekemiä. Swan vetäytyi eläkkeelle vuonna 1985 ja hänen viimeiseksi sarjakuvakseen jäi *Whatever Happened to the Man of Tomorrow* (Swan tosin toimi vielä vierailevana kuvittajana tarinoissa *Superman: Earth Stealers* sekä *Superman: The Wedding & Beyond* 1996). Kunnianosoituksena hänelle eräässä *Smallville*-televisiosarjan jaksossa vierailleen Christopher Reeven roolinimenä oli *tohtori Swan*.

Lähteet
-------

1. ↑  Avila, Mike: THE ENDURING GREATNESS OF CURT SWAN, THE FOREVER SUPERMAN ARTIST *News*.  19.2.2020. SyFy. Viitattu 20.12.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Cursus publicus shown in the *Tabula Peutingeriana*
***Cursus publicus*** oli keisarillisen Rooman virkamiehille tarkoitettu kulku- ja kuljetusjärjestelmä, joka mahdollisti viestinnän ja liikkumisen valtakunnan osien välillä. Latinankielinen termi käännetään usein postilaitokseksi tai valtiolliseksi postiksi, mutta nämä käsitteet ovat harhaanjohtavia, sillä toiminnallisesti *cursus publicus* poikkesi suuresti siitä, mitä nykyään ymmärrämme postin käsitteellä. *Cursus publicus* ei toiminut minkään vakituisen aikataulun mukaisesti, eikä se ollut yleisesti käytettävissä. Enemmänkin kyseessä oli kulkuvälineiden sekä vaihto- ja taukopaikkojen verkosto, joka oli tietyin, keisarillisin valtuutuksin varustetun henkilön käytettävissä.

Ensimmäinen maininta aiheesta löytyy Suetoniuksen keisari Augustuksen elämäkerrasta. Siinä Suetonius kertoo (*Aug*.49.3), miten Augustus perusti *cursus publicuksen* saadakseen nopeasti tietoja tapahtumista eri maakunnissa. Ensimmäisessa vaiheessa järjestelmä toimi säännöllisin välimatkoin sijoitettujen lähettien avulla, jotka kantoivat viestit aina seuraavalle asemalle. Lähetit korvattiin kuitenkin jo Augustuksen aikana vaunuilla, joita ajamalla sama henkilö vei viestin perille asti. Järjestelmä toimi näin aina 400-luvulle asti.

Vaunujen ja niiden kuljettamiseen tarvittavien eläinten hankkiminen ja ylläpito olivat paikallisten yhteisöjen, kaupunkien tai kylien, vastuulla. Vaunujen ja eläinten käytöstä oli säädetty maksu, joka niitä käyttävän tuli suorittaa aina paikallisilla vaihtoasemilla; tämä tapa katosi kuitenkin viimeistään 300-luvulla, ja tässä vaiheessa *cursus publicusta* käyttävät kulkijat saivat vaunut ja eläimet käyttöönsä ilmaiseksi.

Matkalaisten majoittamiseksi rakennettiin teiden varsille vaihto- ja lepoasemia, joita myöhäisantiikissa kutsuttiin nimillä *mansio* tai *mutatio*. Näitä on löydetty mm. arkeologisissa kaivauksissa (Mm. Mansio romana di Collesalvetti ja Mansio *ad Baccanas*, molemmat roomalaisen via Aurelian varrella.). Myös Tabula Peutingerianassa niitä on mainittu useita.

Lähteet
-------

* Kolb, Anne: "Transport and Communication in the Roman State: The cursus publicus", *Travel & Geography in the Roman World*, Lawrence, Ray (ed.). Routledge, 2001. S. 95–105.
Alexander (1954)
**Conel Hugh O'Donel Alexander** (19. huhtikuuta 1909 – 15. helmikuuta 1974) oli irlantilaissyntyinen shakinpelaaja, kansainvälinen mestari ja kansainvälinen kirjeshakin mestari. Alexanderia pidettiin Britannian parhaana pelaajana vuodesta 1937 aina 1950-luvulle asti. Hän voitti shakin Britannian mestaruuden vuosina 1938 ja 1956. Alexander pelasi Britannian joukkueessa shakkiolympialaisissa kuudesti vuosina 1933–1958. Hän työskenteli myös ulkoasiainministeriössä, eikä voinut siten pelata neuvostomaissa. Hänen parhaat saavutuksensa olivat toinen sija Hastingsissa 1937–1938 ja jaettu ensimmäinen sija 1953–1954.

Alexander kirjoitti useita shakkikirjoja, joista huomattavimmat ovat *Alekhine's Best Games of Chess 1938–1945* ja *A Book of Chess*.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 8. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Conel Hugh O’Donel Alexander ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Irlanti
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
| "Vie minut pois / Laulut kun kuolevat"Paula Koivuniemi |
| --- |
|  |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Vie minut pois* |
|  A-puoli | "Vie minut pois" |
|  Julkaistu | 1980 |
|  Tyylilaji | iskelmä |
|  Kesto | 03.01 |
|  Levy-yhtiö | Polydor |
| muut singlet |
|  | "Vie minut pois / Laulut kun kuolevat" |  |

**Vie minut pois** on suomalaisen iskelmätaiteilija Paula Koivuniemen single vuodelta 1980. Sen sävelsi Matti Siitonen, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Markku Johansson. Singlen b-puolena on Veikko Samulin säveltämä ja Juha Vainion sanoittama "Laulut kun kuolevat". Singlen molemmat puolet julkaistiin Koivuniemen viidennellä studioalbumilla *Vie minut pois* (1980).

"Vie minut pois" jäi saman albumin avausraidan "Tummat silmät, ruskea tukka" varjoon, ja sitä ei ole valittu kovinkaan monelle Koivuniemen kokoelma-albumille. "Tummat silmät, ruskea tukka" sitä vastoin kohosi vuonna 1980 Suomen suurimpien menestyskappaleiden joukkoon.

"Vie minut pois" etenee perusiskelmän tavoin introsta säkeistöön ja kertosäkeistöön, jonka jälkeen on pitkähkö välisoitto. Toisen säkeistön jälkeen lauletaan kertosäkeistöä ja kappale päättyy loppusoittoon. Sanat kertovat laulun päähenkilön toiveesta päästä jonnekin pois, hän haluaa elämäänsä "pelkkää rakkautta".

Lähteet
-------

* Pennanen, Timo: *Sisältää hitin : levyt ja niiden esittäjät Suomen musiikkilistoilla vuodesta 1972*. Kustannusosakeyhtiö Otava, 2006.

1. ↑  Paula Koivuniemi – Tummat Silmät, Ruskea Tukka *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
2. ↑  Paula Koivuniemi – Vie Minut Pois *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
3. ↑  Discography : compilations *Discogs.com*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)
4. ↑  Pennanen, s. 28
5. ↑  Vie minut pois *Lyrics.fi*. Viitattu 3.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Chordify: Paula Koivuniemi - Vie minut pois
**Viekin työväentalo** on Lieksan kaupungin Viekin kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Viekin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1908. Oman talon hankkimiseksi alettiin toimia melkein heti. Vuonna 1910 talon rakentamista varten kerättiin rahaa iltamilla, joita järjestettiin ainakin osuusmeijeriltä vuokratuissa tiloissa. Myös rautatietyöläisiltä oli saatu jonkinlaista apua talohankkeeseen. Seuraavana vuonna talo oli jo pystyssä. Vuoden 1935 joulukuussa poliisi määräsi talon suljettavaksi seuraavaksi talvikaudeksi "asetusten vastaisen kunnon" ja kylmyyden vuoksi.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Vuoteen 1938 mennessä talo oli kunnostettu yhdistyksen 30-vuotisjuhlia varten. Juhlan ohjelmassa oli puheita, lausuntaa, yhdistyksen 30-vuotishistoriikki, laulu- ja näytelmäesityksiä sekä tanssia. Muulloin talolla järjestettiin muun muassa kokouksia ja iltamia. Myös muiden yhdistysten kanssa tehtiin yhteistyötä, ja esimerkiksi Nurmeksen urheilu- ja nuorisoseurat järjestivät työväentalolla iltamat.

Vuonna 2002 talon mainittiin olevan pystyssä mutta kunnostuksen tarpeessa. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kansan Voima 6.9.1938, no 99 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 12.9.2022.
2. ↑  Rajavahti 4.6.1910, no 60 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 12.9.2022.
3. ↑  Rajavahti 5.12.1911, no 137 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 12.9.2022.
4. ↑  Karjalainen 10.12.1935, no 140 B *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 12.9.2022.
5. ↑  Kansan Voima 15.9.1938, no 103 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 12.9.2022.
6. ↑  Karjalatar 14.3.1914, no 30 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 12.9.2022.
7. ↑  Palokas, Unto: *Voimakas kansanliike*. Lieksan sosialidemokraattinen kunnallisjärjestö r.y. 2002. ISBN 952-91-4784-8.
**Kämppäemännän käsikirja** on Metsätyöhuolto ry:n vuonna 1948 julkaisema opas, joka on esipuheen mukaan tarkoitettu "kurssitoiminnan helpottamiseksi ja kämpillä tapahtuvan ruoanvalmistuksen tehostamiseksi".

Kirjan laati Metsätyöhuolto ry:n työntekijä, talousopettaja Lea Juvonen ja sisällön tarkasti maisteri Martta Rosenberg.

140-sivuinen kirja sisältää yhdeksän lukua. Niistä kolme ensimmäistä on laajoja, ilmeisesti kurssien "oppiaineita" vastaavia. Loput kuusi lukua ovat tiiviimpiä. Kirjan luvut ovat:

1. Kodinhoito-oppi
2. Ravinto-oppi
3. Ruoka-aineitten käyttö ja säilytys
4. Ruokien valmistusohjeita
5. Pikkutietoja
6. Yleisiä ruoanvalmistusohjeita
7. Annokset
8. Emännän muistilista
9. Viikon ruokalista

Alkulauseen kirjoittaja Toivo Koskelo kertoo vuonna 1940 tekemistään havainnoista, joissa tiivistyy kirjan henki:

> »Jouduin kiinnittämään erikoista huomiota ruoan puutteelliseen valmistukseen ja siitä johtuvaan elintarvikkeiden tuhlaamiseen.» 
> 
> 

Tämä huomio johti kurssitoimintaan, ja sen tarpeet puolestaan osaltaan synnyttivät *Kämppäemännän käsikirjan*.

Kirjan sävy on voimakkaan ohjeistava ja huudahteleva, vaatimattomuutta korostava, ja sen ote aiheeseen on konkreettinen, kuten seuraava esimerkki osoittaa:

> »Pyydä keittiöösi lieden luo vaikka kuinka alkeellinen halkolaatikko, etteivät halot ole hujan hajan lattialla ja aiheuta Sinulle lisätyötä! Mutta tyhjennä ja siivoa se välillä, ettei se ole puolillaan roskia, jolloin saat yhtenään kantaa siihen halkoja!» 
> 
> 

Nykyajan lukijalle kirja tarjoaa näkymän sodanjälkeisen Suomen metsätyömaiden ja -kämppien olosuhteisiin. Kirjasta on otettu näköispainos Suomen uittoperinneyhdistyksen aloitteesta.
**Käkkälöjoki** (pohjoissaameksi *Geahkkil*) on noin 65 kilometrin mittainen erämaajoki, joka sijaitsee pääosin Pöyrisjärven erämaa-alueella. Se kiertää Suomen puolella aivan Norjan rajalta Enontekiön kunnan itärajaa myötäillen ja sitten länteen kääntyen Kalmakaltion asutuksen kautta Nunnasen ja Peltovuoman kylien pohjoispuolelta lopulta Ounasjokeen. Sen merkittäviä sivujokia ovat Aitenjoki, Suukisjoki ja Iittämänjoki.

Joki soveltuu hyvin melontaan ja kalastukseen. Tosin alue on suositeltava laajuutensa ja vaikeakulkuisuutensakin vuoksi matkailijoista mieluummin kokeneille; joessa on myös merkittäviä koskia. Alueen ynmpäristössä on merkittäviä suojelualueita kuten Puljun erämaa-alue ja Lemmenjoen kansallispuisto Inarin kunnan puolella, Saaravuoman-Kuoskisenvuoman soidensuojelualue sekä Norjan puolella Övre Anarjokkan kansallispuisto. Kalastus on kielletty taimenen rauhoitusaikana, mutta kesäkaudella sitä ja harria sekä haukea saa pyytää niiltä alueilta, jota lupa koskee.

Lähteet
-------

1. ↑  Mattila, Reino ja työryhmä: *Suomen tiekartta GT 1*, s. 129-130. Karttakeskus, 1979.
2. 1 2  Pöyrisjärven erämaa-alue *luontoon.fi*.  3.8.2021. Metsähallitus. Viitattu 11.21.2021.
3. ↑  Ounasjoki-Käkkäjöjoki-Pöyrisjoki *eraluvat.fi*. Metsähallitus. Viitattu 11.12.2021.
Ifatin sulttaanikunta vuoden 1300 tienoilla.
**Ifat** oli keskiaikainen valtio nykyisen Etiopian alueella Awashjoen laaksossa ja ympäröivillä vuoristoalueilla. Se syntyi 1200-luvun loppupuolella Walashma-dynastian perustajan Wali Ashman aikana. Ifat valloitti Šoan valtakunnan ja alisti valtaansa muita pieniä muslimivaltioita. Maan väestö koostui islamiin kääntyneistä seemiläisistä ja kuušilaisista kansoista, jotka harjoittivat maanviljelyä ja karjanhoitoa. Tärkeä merkitys oli myös Zeilan satamakaupunkiin johtaneella kauppareitillä.

1300–1400-luvuilla Ifat kävi jatkuvia sotia kristityn Etiopian kanssa. Keisari Yeshak I valloitti sen vuonna 1415 ja Zara Yakob hävitti alueen perusteellisesti vuonna 1445. Ifatin itäosa liitettiin Adalin sulttanikuntaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 1*, s. 596. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
2. ↑  *Encyclopedia of African History and Culture, volume III*, s. 138. New York: Facts on File, 2005. ISBN 0-8160-5271-9.
**Enonkosken työväentalo** on Enonkoskella sijaitseva työväentalo. Työväentalolla on rakennushistoriallisia, historiallisia ja maisemallisia arvoja. Alueen teollisuushistoriaan kiinteästi liittyvä työväentalo on maakunnallisesti arvokas ja se on yleiskaavalla suojeltu.

Historiaa
---------

Enonkosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistyksessä oli 25 maksavaa jäsentä vuonna 1909, johon mennessä se oli liittynyt myös Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Yhdistys vuokrasi Kangassaarelta entisen lasitehtaan kasarmeista huoneiston, jossa se kokoontui ja järjesti tapahtumia. Syksyllä 1915 alue siirtyi uudelle omistajalle, joka korotti vuokria tuntuvasti. Varoja rakennusrahastoon oli kerätty arpajaisilla ja iltamilla. Vuokrahuoneiston vuokran nousu antoi vauhtia oman talon rakentamishankkeelle. Työväenyhdistys anoi kunnalta hirsiä rakennustarpeiksi ja kunta päättikin myöntää yhdistykselle kaksi hirsivarvia luultavasti siksi, että kunta oli aiemmin myöntänyt rakennusaineita maamiesseuralle.

Rakennus
--------

Yhdistys oli hankkinut vanhan makasiinin rakennusaineiksi, ja talon rakentaminen talkoilla alkoi vuonna 1917. Talo valmistui saman vuoden syksyllä. 1920-luvulla rakennusta laajennettiin rakentamalla salin yhteyteen näyttämö sekä eteistilat. Näiden lisäksi rakennuksessa oli puffetti ja yläkerrassa vahtimestarin asunto. Puffettiin oli sisäänkäynti rakennuksen sivusta. Talossa oli poikkipääty ja iso umpikuisti. Työväentalon perustukset alkoivat murentua ja talo siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1945. Poikkipääty jäi siirron myötä pois, ja entisen umpikuistin sijaan taloon tehtiin katoksella varustettu sisäänkäynti. Toinenkin sisäänkäynti siirrettiin julkisivun puolelle. Siihen tehtiin katos myöhemmin. 

Työväentalo sijaitsee vajaan kahden kilometrin päässä Enonkosken keskustasta. Hyvin säilynyt talo sijaitsee näkyvällä paikalla Laasalantien varrella ja se on edustava esimerkki Etelä-Savon maaseudun julkisen rakentamisen perinteestä. Punaiseksi maalatussa hirsirakennuksessa on saumapeltikate. Rakennuksen betonisokkeli, jossa on koristeena kiviä, on peräisin 1940-luvulta.

Lähteet
-------

1. ↑  Matti Turkia, toimittaja: SDP:n puoluetilasto 1909 Sos.dem. puolue/ Työväen Arkisto. Viitattu 18.5.2022.
2. ↑  Vapaus 25.2.1916 no 23 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 18.5.2022.
3. ↑  Savolainen 2.11.1916 no 126 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 18.5.2022.
4. ↑  *Kohderaportti: Enonkosken työväentalo, ESKU-kulttuuriperintötietokanta*. Etelä-Savon maakuntaliitto, Etelä-Savon ely-keskus ja Riihisaari - Savonlinnan museo.
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä. Sanan rehtori muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
**Rehtorit** oli vuonna 1995 perustettu punkrock-powerpop-ramopunk-yhtye. Ensimmäisessä kokoonpanossa oli kolme Ne Luumäet -yhtyeen soittajaa: Kaide, Finski ja Heko Luumäki. Bassoa soitti Stindy-boy ja laulusta vastasi Rehtori Pajunen. Rehtorit levytti tällä kokoonpanolla Poko Rekordsille singlen *Frankenstein* ja yhtyeen ensimmäisen albumin *Millionääri*, minkä jälkeen laulamaan tuli Janne. Hänen kanssaan Rehtorit levytti singlet *Born to lose* ja *Mä hyppään järveen!*. *Born to lose* -singlen mukana tuli Suomen ensimmäinen 3D-video. Se nousi parhaimmillaan singlelistan sijalle 19. 

Vuonna 1999 kokoonpano muuttui jälleen. Yhtyeeseen tuli mukaan rumpuihin Artsi, bassoon Rehtori Mikkola ja toiseksi kitariksi Rehtori Reponen Jr. Hieman myöhemmin laulamaan siirtyi Kuraattori Kurki. Tämän kokoonpanon ensimmäinen levytys oli *Helsingin helmoissa* -kokoelmalta löytyvä "Kolmatta linjaa lakaisin". Vuonna 2001 yhtyeeltä julkaistiin singlet *Perjantain ja maanantain välinen yö* sekä *Naurettavaa?*.

Vuonna 2002 oli tällä kokoonpanolla levyn julkaisun aika. Syntyi *Hiljaa!*-niminen levy. Vuoden kuluttua ilmestyi viimeinen Kuraattori Kurjen laulama julkaisu: EP *Apina ja Corolla*, jolla yhdellä kappaleella soitti jo uusi rumpali Mikko. Kuraattori Kurjen jälkeen laulamaan tuli jälleen Rehtori Pajunen. Hän joutui lähtemään yhtyeestä kuitenkin jo muutaman esiintymisen jälkeen ja kitaristi Rehtori Reponen Jr. rupesi kitaran soiton ohella laulamaan. Tällä kokoonpanolla Rehtorit on julkaissut kappaleen Punk Rock Woimasoinnun julkaisemalla *1-2-3-4*-kokoelmalla ja julkaisi vuonna 2006 levyn nimeltään *Klassista musiikkia*.

Viimeiseksi jäänyt studioalbumi *Kansainvälinen salaliitto* julkaistiin 2010. Elokuussa 2013 Rehtorit ilmoitti lopettavansa, ja viimeinen keikka soitettiin Helsingissä talvella 2014.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Millionääri*  (1995)
* *Hiljaa!*  (2002)
* *Klassista musiikkia*  (2006)
* *Kansainvälinen salaliitto*  (2010)

### EP:t

* *Apina ja Corolla*  (2003)
* *Ramones-viikko*  (2007, Pojat & Debbie -split, suomennos kappaleesta "Runaway")

### Singlet

* "Frankenstein (1995)
* "F.C. Born to Lose" 1996)
* "Mä hyppään järveen" (1997)
* "Perjantain ja maanantain välinen yö" (2001)
* "Naurettavaa?" (2001)
* "Rehtorit / Häiriköt" (2002, Häiriköt-split)

Lähteet
-------

1. ↑  Haastattelussa Rehtori Heko: Rehtorit lopettaa! *ramopunk.com*.  20.8.2013.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 25.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Rehtoreiden kotisivut
* Ramopunk.com -sivuston Rehtorit-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**B 2** oli suomalainen RT 1:n höyryhinaaja, joka upposi noin 250 metriä länteen Suomenlinnaan kuuluvasta Länsi-Mustasaaresta 4. marraskuuta 1931 ollessaan matkalla raskaassa sementti- ja putkilastissa Suomenlinnasta kohti Mäkiluotoa. Laivassa oli 11 henkilöä joista 8 hukkui heidän joukossaan laivan konemestari Fernström ja RT 1:n toimituskomppanian tykkimiehiä. Alus upposi noin 20 metrin syvyyteen. Paikalle tullut moottorivene pelasti merestä kaksi miestä ja lisäksi kaksi miestä onnistui pääsemään uimalla Suomenlinnan rantaan. Pelastuneista yksi kuoli tunnin kuluttua. Aluksen päällikkö kiekonheittäjänä ja kuulantyöntäjänä tunnettu kersantti Anttalainen oli pelastuneiden joukossa. 

B 2:n hylky saatiin nostettua pohjasta 6. marraskuuta ja se hinattiin sitten Helsinkiin nostettavaksi pinnalle.

Uppoamisen syynä oli kova merenkäynti ja aluksen kokoon nähden liian suuri kansilasti. Alus oli kovan aallokon takia kääntymässä takaisin kohti Suomenlinnaa kun suuri aalto kaatoi sen.  B 2 oli pieni 60 jalan mittainen höyryhinaaja, jota oli käytetty pääasiassa hinaajana sekä sotilaiden ja materiaalin kuljetuksiin Helsingin ja Suomenlinnan ulkolinnakkeiden välillä. Venäläisperua olevan B 2 oli vanha puusta rakennettu laiva ja huonokuntoinen. Laivan kerrotaan kulkeneen jo kesällä 1931 vesilastissa, kun vettä pääsi laivan takaosaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Myrskyaalto kaatanut sotalaitoksen aluksen Suomenlinnan vesillä, Laatokka 05.11.1931, nro 125, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
2. 1 2  Syysmyrskyt vaatineet kaksi raskasta uhria, Käkisalmen Sanomat 05.11.1931, nro 124, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
3. 1 2   Merionnettomuuksia eilen. Ne vaativat uhrikseen 16 ihmishenkeä. Puolustuslaitoksen "B 2" uppoaa Helsingin edustalla. 7 hukkunutta, 1 myöhemmin kuollut, Helsingin Sanomat, 05.11.1931, nro 300, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  "B 2" tuotiin viime yönä Helsinkiin, Helsingin Sanomat, 07.11.1931, nro 302, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  "B 2":n tuho, Helsingin Sanomat, 06.11.1931, nro 301, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Erkki Kolkka** (s. 11. huhtikuuta 1944 Tampere) on suomalainen entinen pikajuoksija.

Tausta
------

Erkki Kolkka on kotoisin Tampereen Härmälästä. Siellä hän kasvoi urheilullisen veljeskatraan vanhimpana. Veljeksistä keskimmäinen Eino Kolkka harrasti telinevoimistelua, ja tuli tunnetuksi Tampereen Teatterissa esitetyn suositun West Side Storyn volttimestarina. Einon poika Joonas Kolkka on kuuluisa jalkapalloilija. Veljessarjan nuorin Väinö Kolkka oli maajoukkuetason jääkiekkoilija, joka seuratasolla edusti Ilvestä ja HIFK:ta.

Ura
---

Kolkka aloitti juoksuharjoitukset Tampereen Pyrinnössä 17-vuotiaana vuonna 1961. Muutaman vuoden jälkeen hän voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1964 ajalla 48,8. Samana vuonna hän juoksi myös 400 metrin ennätyksensä 48,5. Tämän jälkeen Kolkan kehitys kuitenkin pysähtyi väärään harjoitteluun ja liikaan kilpailemiseen. Vuonna 1967 Suomen kestävyysjuoksun päävalmentajaksi tuli uusiseelantilainen Arthur Lydiard. Kolkka sai kutsun niin sanottuun *Lydiardin talliin*, missä hänestä oli määrä tehdä paras eurooppalainen 1500 metrin matkalla Meksikon olympialaisissa vuonna 1968. Tässä hän ei kuitenkaan onnistunut. Tämän jälkeen Kolkka lopetti kilpailemisen. Aktviiviuran jälkeen Kolkka valmensi Tampereen Pyrinnön nuoria urheilijoita pika- ja keskimatkoilla.

Saavutuksia
-----------

SM-kultaa 400 metrin juoksussa vuonna 1964 sekä 4x400 metrin viestissä vuonna 1969, SM-hopeaa 4x400 metrin viestissä vuonna 1971 sekä SM-pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 1966 sekä 4x400 metrin viestissä vuonna 1966. Lisäksi hänellä on useita nuorten SM-mitaleja. 

Kolkalla on useita yleisurheilun maaotteluedustuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Helen, Olli: Mexico Cityn olympiahaave ei toteutunut.  *Aamulehti*, 11.4.2014, s. B10-11.
**Lauri Erkki Matias Koivisto** (17. tammikuuta 1927 Seinäjoki – 27. helmikuuta 2012 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Koiviston vanhemmat olivat kauppaneuvos Lauri Koivisto ja Olga Siviä Jatkola ja puoliso vuodesta 1954 Viivi Helena Kaasila. Koivisto tuli ylioppilaaksi Seinäjoen tyttölyseosta 1946 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Valmistuttuaan hän toimi isänsä omistaman autoliikkeen myyntijohtajana vuodesta 1961 vuoteen 1964, mutta suuntautui sitten lääketieteeseen, erikoistuen radiologiaan. Oulun yliopistossa Koivisto toimi apulaisprofessorina 1967–1978 ja väitteli siellä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1969. Hän oli myös vieraileva professori Missourin yliopistossa, joskin teki pisimmän työnsä Tampereen yliopiston sädediagnostiikan professorina ja Tampereen yliopistollisen keskussairaalan sädediagnostiikan yksikön ylilääkärinä 1978–1990. Koivisto toimi useiden alansa yhdistysten aktiivisena jäsenenä ja hänellä oli lukuisia harrastuksia viineistä musiikkiin ja kaitafilmaukseen. Radiologian osaamistaan hän hyödynsi myös vanhojen ikonien tutkimiseen taidehistorioitsija Aune Jääskisen kanssa röntgenkuvauksella.

Lähteet
-------

1. ↑  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 280-281. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. 1 2 3  Muistot. Erkki Koivisto  29.3.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 27.10.2017.
**Erkki Jussi Kriikku** (24. tammikuuta 1931 Ylistaro – 12. syyskuuta 2020 Seinäjoki) oli suomalainen maanviljelijä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Kriikun vanhemmat olivat maanviljelijä Aarne Armas Kriikku ja emäntä Maria Susanna Ylitalo ja puoliso vuodesta 1954 Anja Raili Helena Kamppinen. Kriikku tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1952 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1959. Kriikku oli Etelä-Pohjanmaan meijeriliiton ja Keski-Suomen meijeriliiton teknillinen neuvonantaja Seinäjoella 1959–1963, Seinäjoen Seudun Osuusmeijerin toimitusjohtaja 1963–1970, Osuuskunta Pohjanmaan Maidon toimitusjohtaja 1970–1973 ja Osuuskunta Maitojalosteen kaupallinen johtaja 1974–1988 ja toimitusjohtaja 1988–1991. Hän oli myös maanviljelijä Hangasmaan tilalla Ylistarossa 1968–1996. Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen Kriikku oli 1968 ja 1978–1984 ja kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja 1977–1978 ja 1981–1984. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Kriikku sai 1990. Taiteililija Vuokko Kimari maalasi hänen muotokuvansa 1992.

Lähteet
-------

1. 1 2  Perko, Touko: Kauppaneuvos Erkki Kriikku (1931–2020). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 7.10.2020. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 23.12.2022.
2. 1 2  Muistot. Erkki Kriikku 1931–2020. Agronomi *Helsingin Sanomat*.  6.10.2020. Viitattu 23.12.2022.
**Chris Anker Sørensen** (5. syyskuuta 1984 Hammel, Tanska – 18. syyskuuta 2021) oli tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti vuonna 2007 alkaneen ammattilaisuransa alusta aina vuoteen 2015 tanskalais-venäläistä tallia, joka tunnettiin tuona aikana nimillä CSC, Saxo Bank ja Team Tinkoff-Saxo. Kaudella 2016 hän kilpaili ranskalaisessa Fortuneo-Vital Concept -joukkueessa ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2017–2018 tanskalaisessa Riwalissa. Hän kilpaili Luxemburgin lisenssillä 2010.

Sørensen voitti Italian ympäriajossa 2010 Terminilloon päättyneen vuorietapin puolen minuutin erolla Simone Stortoniin.

Ammattilaisuransa jälkeen Sørensen toimi tanskalaisen TV 2 -kanavan pyöräilykommentaattorina. Hän joutui 18. syyskuuta 2021 auto-onnettomuuteen pyöräillessään Zeebruggessa Flanderin MM-kilpailujen alla ja kuoli saamiinsa vammoihin myöhemmin samana päivänä.

Saavutukset
-----------

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2005
Ringerike GP, etapin 3 voitto
2007
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s
2008
Critérium du Dauphiné Libéré, etapin 6 voitto
Itävallan ympäriajo, etapin 2 voitto
Olympialaiset, maantieajossa 12:s
MM-kilpailut, maantieajossa 13:s
2009
MM-kilpailut, maantieajossa 13:s
Japan cup, voitto
2010
Italian ympäriajo, etapin 8 voitto
2011
Liège–Bastogne–Liège, kuudes
Tour de Romandie, mäkikirikilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s, etapilla 4 toinen
2012
Katalonian ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s, 16. etapilla toinen, mäkikirikilpailussa kolmas, kilpailun yritteliäimmän ajajan palkinto
2013
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s, etapilla 18 toinen
Giro dell'Emilia, toinen
2015
Maantieajon Tanskan-mestaruus

Lähteet
-------

1. ↑  Jacob Qvirin Petersen: Chris Anker Sørensen er død efter ulykke  18.9.2021. TV 2 Sport. Viitattu 19.9.2021.
2. 1 2  Chris Anker Sørensen *cyclingarchives.com*. Viitattu 2.2.2017. (englanniksi)
3. ↑  Luxembourg licence for Sørensen *cyclingnews.com*.  28.12.2009. Viitattu 8.6.2010. (englanniksi)
4. ↑  Sörensen voitti ensimmäisen vuoristoetapin *yle.fi*.  16.5.2010. Viitattu 8.6.2010. (englanniksi)
5. ↑  Hele Danmarks Chris Anker Sørensen er død: 'Der er ingen trøst, kun kærlighed'  19.9.2021. DR. Viitattu 19.9.2021. (tanskaksi)
6. ↑  Chris Anker Sørensen killed in crash at World Championships *cyclingnews.com*.  19.9.2021. Viitattu 19.9.2021. (englanniksi)
7. ↑  Chris Anker Sørensen *procyclingstats.com*. Viitattu 2.2.2017. (englanniksi)
Työpari Gilbert ja Sullivan
**Gilbert ja Sullivan** oli 1800-luvulla koomisia operetteja kirjoittanut englantilainen taiteilijapari. W. S. Gilbert (1836–1911) kirjoitti oopperoihin libretot ja Arthur Sullivan (1842–1900) sävelsi ne.

Gilbertin ja Sullivanin ensimmäinen yhteinen teos oli nimeltään *Thespis* vuonna 1871. Se ei ollut kovin menestyksekäs, mutta vuonna 1875 valmistunut *Trial by Jury* esitettiin 300 kertaa. Seuraavaksi syntyi vuonna 1877 *The Sorcerer* ja vuonna 1878 menestysteos *H.M.S. Pinafore*. Sitä esitettiin 600 kertaa, ja se vakiinnutti Gilbert & Sullivanin maineen aikansa parhaiden musiikkiteatterin tekijöiden joukossa. Heidän operettinsa olivat osa kehitystä kohti seuraavan vuosisadan musikaalia. Kevyet koomiset laulut vuorottelivat niissä puheen kanssa (varsinaisissa oopperoissa suositun resitatiivin sijaan). Seuraavia menestysteoksia olivat *The Pirates of Penzance* (1880) ja *Patience* (1881). Vuonna 1882 valmistui *Iolanthe*.

Suurimpana menestysteoksena pidetään operettia *Mikado* (1885). Riitaisan työparin viimeisen yhteistyön *The Grand Duke* ensiesitys tapahtui vuonna 1896.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jason Ankeny: Biography *All Music Guide*. Viitattu 8.4.2017. (englanniksi)
2. ↑  Sir W. S. Gilbert *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 8.4.2017. (englanniksi)
3. ↑  Sir Arthur Sullivan *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 8.4.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gilbert ja Sullivan** Wikimedia Commonsissa
**Gilbert Amy** (s. 29. elokuuta 1936 Pariisi) on ranskalainen avant garde -säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa hänen opettajiinsa kuuluivat Olivier Messiaen ja Darius Milhaud. Hän tutustui myös Pierre Boulez'hen ja opiskeli tämän johdolla Baselissa. Hänestä tuli Boulez'n seuraaja Domaine musicalin kapellimestarina.

Vuonna 1976 Amy perusti Nouvel Orchestre Philharmonique de Radio Francen, jonka ensimmäinen kapellimestari ja taiteellinen johtaja hänestä tuli. Hän on opettanut Yalen yliopistossa, ja vuosina 1984–2000 hän toimi Lyon Conservatoire Superieur de Musiquen johdossa.

Amyn sävellyksiin lukeutuvat sinfoninen *Orchestrahl* (1985–1989) sekä vuonna 1999 kantaesitetty ooppera *Le Premier Cercle*. Amy on saanut teoksillaan lukuisia palkintoja.

Lähteet
-------

1. ↑  AllMusic: Gilbert Amy
2. 1 2  Gilbert Amy: Biography (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Chris Boucher** (s. 11. tammikuuta 1993 Castries) on saintlucialainen, sittemmin kanadalaistunut koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2017 lähtien. Vuonna 2018 hän voitti Golden State Warriorsissa ja vuonna 2019 Toronto Raptorsissa NBA:n mestaruuden. NBA:n kehityssarjassa Boucher valittiin vuoden 2019 arvokkaimmaksi pelaajaksi ja puolustuspelaajaksi.

Elämä ja ura
------------

Boucher pelasi yliopistokoripalloa kolmessa eri korkeakoulussa, viimeisenä Oregonin yliopiston joukkueessa vuosina 2015–2017, ollen konferenssinsa parhaimmistoa muun muassa heitontorjunnoissa ja kahden pisteen heitoissa. Boucheria ei varattu NBA:han vuoden 2017 varaustilaisuudessa. Hän teki Golden State Warriorsin kanssa kaksisuuntaisen sopimuksen.

Boucher pelasi kaudella 2017–2018 vain yhden NBA-ottelun kuntoutuen loukkaantumisestaan pääasiassa Warriorsin farmijoukkue Santa Cruz Warriorsissa. Hän voitti kuitenkin kauden päätteeksi mestaruuden Warriorsin kanssa. Warriors luopui Boucherista pian mestaruuden jälkeen, ja syksyllä 2018 hän siirtyi Toronto Raptorsin organisaatioon, ensin farmijoukkue Raptors 905:een. NBA:n kehityssarjassa menestyttyään Boucher teki Raptorsin kanssa NBA-sopimuksen helmikuussa 2019. Hänet valiittiin kehityssarjassa kauden päätteeksi kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi ja puolustuspelaajaksi. NBA:ssa Boucher sai Raptorsissa hajaminuutteja ja pelasi vain kahdessa pudotuspeliottelussa. Hän voitti kuitenkin jälleen NBA:n mestaruuden Raptorsin voitettua Warriorsin loppuotteluissa.

Lähteet
-------

* Chris Boucher Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Chris Boucher G-League Stats Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Chris Boucher College Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Profiili University of Oregon Athletics (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  College Basketball at Sports-Reference.com
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. ↑  Basketball-Reference.com

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili NBA (englanniksi)

Golden State Warriors – NBA:n mestari 2018
0 Patrick McCaw ·
1 JaVale McGee ·
2 Jordan Bell ·
3 David West ·
4 Quinn Cook ·
5 Kevon Looney ·
6 Nick Young ·
9 Andre Iguodala ·
11 Klay Thompson ·
15 Damian Jones ·
23 Draymond Green ·
25 Chris Boucher ·
27 Zaza Patšulia ·
30 Stephen Curry ·
34 Shaun Livingston ·
35 Kevin Durant  

Päävalmentaja Steve Kerr   

Apuvalmentajat Ron Adams · Mike Brown · Jarron Collins · Bruce Fraser · Willie Green

Toronto Raptors – NBA:n mestari 2019
1 Patrick McCaw ·
2 Kawhi Leonard ·
3 OG Anunoby ·
7 Kyle Lowry ·
8 Jordan Loyd ·
9 Serge Ibaka ·
13 Malcolm Miller ·
14 Danny Green ·
15 Eric Moreland ·
17 Jeremy Lin ·  

20 Jodie Meeks ·
23 Fred VanVleet ·
24 Norman Powell ·
25 Chris Boucher ·
33 Marc Gasol ·
43 Pascal Siakam  

Päävalmentaja Nick Nurse   

Apuvalmentajat Nate Bjorkgren · Adrian Griffin · Phil Handy · Eric Khoury · Alex McKechnie · Patrick Mutombo · Jim Sann · Sergio Scariolo
**Pembina** on kaupunki Pembinan piirikunnassa Pohjois-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 642.

Pembina on Pohjois- ja Etelä-Dakotan (joita yhdessä kutsutaan nimellä: engl. *The Dakotas*) vanhin asutuskeskus. Ensimmäiset siirtolaiset muuttivat alueelle 1797 ja perustivat turkismetsästäjien tukikohdan. Ensimmäinen pysyvä asuinpaikka perustettiin 1812. Vuoteen 1823 saakka asukkaat luulivat kaupunkinsa sijaitsevan Brittiläisessä Kanadassa kunnes Yhdysvaltain armeijan majurin Stephen H. Longin suorittamassa 49. leveyspiirin kartoituksessa havaittiin Pembinan sijaitsevan Yhdysvaltain puolella. Kaupungin ensimmäinen postitoimisto avattiin vuonna 1851.

Pembina sijaitsee interstate 29:n pohjoispäässä lähellä Kanadan ja Yhdysvaltain rajaa, jonka toisella puolella sijaitseen Manitoban provinssin kaupunki Emerson. Kaupunki on Winnipegin ja Yhdysvaltain välillä kulkevan liikenteen tärkeä rajanylityspaikka. Se on yksi kolmesta ympäri vuorokauden auki olevasta raja-asemasta Pohjois-Dakotassa. Muut kaksi ovat Dunseith ja Portal.

Kaupungissa on linja-autoja valmistavan Motor Coach Industriesin kokoonpanotehdas, joka toimittaa kaukoliikenteen linja-autoja useille asiakkaille, esimerkkinä Greyhound Lines.

Historia
--------

Ennen eurooppalaisten tuloa alueella asui useita intiaaniheimoja. Alueella vaikutti sioux-, ojibwa- ja assiniboine- intiaaniheimoja, jotka hankittuaan tuliaseita 1500-luvun loppupuolella aloittivat kiivaat taistelut alueen hallinnasta. Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat alueelle 1700-luvun alkupuolella, ensimmäisenä paikalle asettui Vérendryen perhe. Ympäristö asutettiin paljon myöhemmin 1870-luvun loppupuolella ja 1880-luvulla. Pembina on ollut tärkeä kauppapaikka yli kaksisataa vuotta, ja sen tärkeimpiä tuotteita olivat etenkin turkikset ja biisoni. Pembina kuului Rupertinmaahan ja myöhemmin Red River Colonyyn, jossa käytiin Seven Oaksin taistelu ja Red Riverin kapina, jossa métiskansa taisteli Kanadan hallitusta vastaan. Pembina kuului Assiniboian asutusaluesuunnitelmaa ja myöhemmin osa Dakota territoriota, kunnes 1818 Yhdysvaltain ja Kanadan raja sovittiin kulkemaan 49. leveyspiirin kohdalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Vuoden 2000 väestönlaskenta (englanniksi)
2. 1 2 3  Pembinan historia, Pembinan kaupungin kotisivu (englanniksi)
3. ↑  Where is Pembina? (Arkistoitu – Internet Archive), Prairie Radio website (englanniksi)
4. ↑  Chronological history of North Dakota (Arkistoitu – Internet Archive), State Historical Society (englanniksi)
**Murat Bernard Young** (taiteilijanimi **Chic Young**; 9. tammikuuta 1901 Chicago – 14. maaliskuuta 1973 St. Petersburg, Florida) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka loi suositun strippisarjakuvan *Helmi ja Heikki* (*Blondie*). Se oli pitkään maailman levinnein sanomalehtisarjakuva.

Young syntyi taiteilijaperheeseen ja hänellä oli nuoruudessaan useita ammatteja. Hän työskenteli pitkään pikakirjoittajana rautatievirastossa. Hän siirtyi sarjakuva-alalle ystävänsä Edgar Martinin tuella. Muutettuaan 1920-luvun puolivälissä New Yorkiin Young piirsi lyhytaikaisesti *Beautiful Babs* -nimistä sarjakuvaa ja sen jälkeen kuuden vuoden ajan *Dumb Dora* -nimistä sarjaa. *Helmi ja Heikki* syntyi vuonna 1930. Hupaisasta perheestä kertonut sarja muodostui erittäin suosituksi ja sen pohjalta tehtiin elokuvia, televisiosarja ja radiokuunnelmasarja. 1960-luvulla *Helmi ja Heikki* ilmestyi jo 1 500 sanomalehdessä eri puolilla maailmaa. Youngin kuoltua vuonna 1973 sarjan käsikirjoittamista on jatkanut hänen poikansa Dean, joka on tehnyt yhteistyötä useiden piirtäjien kanssa.

Young sai National Cartoonists Societyn myöntämän Reuben-palkinnon vuonna 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2  Chic Young (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 4.1.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Osakan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta** on katoliseen kirkkoon kuuluva japanilainen arkkihiippakunta, joka toimii Japanissa Osakan, Hyōgon ja Wakayaman prefektuurien alueilla. Arkkihiippakunnan keskus on Osaka.

Arkkihiippakunnan kanssa samaan kirkkoprovinssiin kuuluvat Hiroshiman hiippakunta, Kioton hiippakunta, Nagoyan hiippakunta sekä Takamatsun hiippakunta.

Historia
--------

20. maaliskuuta 1888 Etelä-Japanin apostolisesta vikariaatista erotettiin itsenäiseksi Keski-Japanin apostolinen vikariaatti. 15. kesäkuuta 1891 vikariaatti korotettiin Osakan hiippakunnaksi. 27. tammikuuta 1904 hiippakunnasta erotettiin itsenäiseksi Shikokun apostolinen prefektuuri. 4. toukokuuta 1923 hiippakunnasta erotettiin itsenäiseksi Hiroshiman apostolinen vikariaatti ja 17. kesäkuuta 1937 perustettiin myös Kioton apostolinen prefektuuri. 24. kesäkuuta 1969 hiippakunta korotettiin Osakan arkkihiippakunnaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Archdiocese of Osaka *Catholic-Hierarchy*. Viitattu 6.3.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Arkkihiippakunnan kotisivut (japaniksi)
Penaateille omistetun alttarin jäänteet Herculaneumissa.
**Penaatit** olivat alkujaan muinaisten roomalaisten varastotilojen suojelushenkiä, myöhemmin yleisemmin kotijumalia. Heitä palvottiin innokkaasti Roomassa antamalla uhrilahjoja heitä esittäville kuville ennen ruokailua.

Penaatit olivat kotijumalina roomalaisen uskonnon erikoisuus. Yhdessä muiden jumalien kanssa niiden uskottiin suojelevan taloa ja sen asujaimistoa. Penaatit olivat vastuussa tulisijasta ja varastohuoneesta – ne vahtivat, ettei hiillos päässyt sammumaan eivätkä rotat tunkeutumaan maustevarastoon. Nämä kotihenget myös innoittivat ruoanlaittajaa valmistamaan maukkaampia aterioita. 

Penaattien latinankielinen nimi *Di Penates* on johdettu sanasta *penus*, ’varastohuone’; tämä osoittaa nimenomaan varastojen olleen pienjumalten alkuperäistä työmaata. Penaattien uskottiin olevan kuolleiden esi-isien henkiä, joten ne perheen muuttaessa siirtyivät tämän mukana uuteen asuintaloon. Penaattien sukupuolesta tai olemuksesta ei ollut yksimielistä käsitystä saatikka varmuutta, mutta niiden kerrottiin liikkuvan aina pareissa tai kolmittain ja jakavan työnsä. Tulisija oli penaattien alttari.

Muinaisessa Rooman kaupungissa oli penaateille omistettu oma pyhättö (*aedes*) Velia-vuorella.

Lähteet
-------

1. ↑  Cotterell, Arthur: *Maailman myytit ja tarut*, s. 231. Suom. Kämäräinen, Eija & Virtanen, Tanja. WSOY, 1991.  (englanninkielinen alkuteos: *The Illustrated Encyclopedia of Myths and Legends*, Marshal Editions Limited, 1989)
**Bla** on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Ségoun alueen Blan piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 80 kilometriä Ségousta maanteitse kaakkoon. Kunnassa on 61 300 asukasta (vuonna 2009).

Blan kunnan pinta-ala on 391 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Blan piirin Tounan ja Kazangasson, idässä Korodougoun, Kemenin ja Dougouolon, etelässä Somasson ja Beguenén sekä lännessä Nialan kuntiin. Seudun läpi virtaa Banin sivujoki Koni.

Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, bambaroita, fulbeja, boboja, sarakoleja ja dogoneja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja kristinusko.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Blan ja Farakalan kylissä pidetään viikoittaiset markkinat. Kunnassa ja piirissä ei ole lainkaan teollisuutta.

Blan kautta kulkee Bamakon, Ségoun ja Moptin välinen maantie RN6, josta haarautuu tie Koutialan kautta Sikassoon ja Burkina Fason rajalle. Palveluihin kuuluu joukko alakouluja, neljä yläkoulua, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), piirin poliklinikka ja kaksi terveysasemaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Resultats Provisoires RGPH 2009 (Région de Ségou) *instat.gov.ml*.  Arkistoitu 22.7.2011. Viitattu 22.10.2014. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Bla 2008–2012 *fsg.afre.msu.edu*. Viitattu 22.10.2014. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Ségou: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 22.10.2014. (ranskaksi)