recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jari Lappalainen** (11. maaliskuuta 1948 Kuopio – 16. kesäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen viulisti, joka toimi enimmäkseen kevyen musiikin alalla. Hän oli mukana noin 1 700 kappaleen levytyksissä ja soitti viulun ohella myös mandoliinia, kitaraa ja bassoa. Hän tuli tunnetuksi 1970-luvulla myös laulajana, tunnetuimpana kappaleenaan italialainen käännösiskelmä "Kaiken kauniin rinnalla", jonka hän levytti suomeksi ensimmäisenä.

Lappalainen opiskeli 13-vuotiaasta asti Kuopion musiikkiopistossa. Vuonna 1964 hän muutti 16-vuotiaana Tampereelle, jatkoi viuluopintoja Tampereen konservatoriossa ja liittyi Osvi Niemen yhtyeeseen. Myöhemmin hän soitti muun muassa Markku Aron, Kai Hyttisen, Viktor Klimenkon, Eino Grönin, Markus Allanin, M. A. Nummisen ja Reijo Taipaleen taustayhtyeissä ja perusti Tampereelle omankin tanssiyhtyeen.

Helsingissä vuodesta 1976 asuessaan hän soitti usein Svenska Teaternin, Helsingin Kaupunginteatterin ja Uuden Iloisen Teatterin tuotannoissa. Hän kuului myös Vantaan viihdeorkesteriin ja työskenteli Kansallisoopperan orkesterissa, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Radion sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1981 hän liittyi Cumulus-yhtyeeseen, joka esiintyi myös Pohjois-Amerikassa ja Afrikassa.

Jari Lappalainen julkaisi omalla nimellään kaksi LP-levyä, viulualbumin *Tuttuja tangoja* (Scandia 1974) ja laulualbumin *Luonto kutsuu* (Discovox 1977).

Lappalaiselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2009. Hänen viimeinen julkinen esiintymisensä oli joulukuussa 2017 Suomen 100-vuotisjuhlan vastaanotolla Ukrainan Kiovassa. Hän kuoli 74-vuotiaana kesäkuussa 2022.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Mattlar, Mikko: Jari Lappalainen 1948–2022.  *Helsingin Sanomat*, 6.9.2022. Muistokirjoitus verkossa. Viitattu 9.12.2022.
2. ↑  Kaiken kauniin rinnalla (Oltre la notte), Fenno-musiikkiarkisto Viitattu 9.12.2022.
3. ↑  Hakasalo, Ilpo: Viihdeviulu ei vaikene.  *Helsingin Sanomat*, 11.3.1998. 50-vuotishaastattelun maksullinen verkkoversio. Viitattu 9.12.2022.
4. ↑  Jari Lappalainen Discogs.com. Viitattu 9.12.2022.
**Lehtolan työväentalo** on Saarijärvellä Lehtolan kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti arvokas. Talo edustaa työväentalorakentamiselle ominaista rakennustyyppiä.

Historia
--------

Lehtolan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Vuonna 1921 leskivaimo Maria Konttinen myi yhdistykselle Männikkö-nimisen palstatilan Lehtolan talon maalta. Ennen työväentalon valmistumista kokoonnuttiin tontilla olleessa Maria Konttisen mökissä, jossa oli kaksi huonetta. Vuoden 1926 maaliskuussa otettiin Saarijärven Säästöpankista laina talon rakentamista varten. Rakennus hankittiin Pylkönmäen Kuoppalasta. Maria Konttisen mökkiä on käytetty myös vahtimestarin asuntona, ja siellä toimi aluksi myös ravintola.

Vuonna 1932 rakennus myytiin julkisella huutokaupalla Saarijärven Säästöpankille, joka myi sen vuonna 1935 Saarijärven Osuusliikkeelle. Osuusliikkeen omistuksessa talossa oli myymälä ja varasto. Taloa remontoitiin uusimalla sisätilat ja ikkunoita. Osa ikkunoista myös tukittiin. Osuusliike myi talon vuonna 1967 kauppias Sahinaholle.

Rakennus
--------

Talo on hirsirunkoinen ja harjakattoinen. Katteena ollut päre on vaihdettu peltiin. Perustuksena on kivipilarit. Ulkoväri on punainen.

Talossa on alun perin ollut sali, jossa näyttämökoroke. Osuusliikkeen omistuksen aikana talossa on ollut myymälä, varasto, keittiö, eteinen ja kaksi huonetta. Sen jälkeen kaikki tilat ovat toimineet varastona.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*. Museoviraston raportti. julkaisematon, 1979. Teoksen verkkoversio.
**Adolfo Mejía** (1905 Cartagena – 1973) oli kolumbialainen säveltäjä.

Mejía sai kotonaan varhaista musiikkikasvatusta kitaraa soittaneelta isältään. Hän opiskeli lyhyesti Instituto musical de Cartagenassa, mutta jatkoi opintojaan sitten itsenäisesti. Hän suoritti opintoja myös filosofiassa ja kirjallisuudessa. Mejía myös aloitti pianistina, kapellimestarina ja säveltäjänä työskentelemisen karibialaisvaikutteiselle Lorduy-orkesterille. Hän meni naimisiin vuonna 1930, mutta lähti yksin New Yorkiin. Siellä hän äänitti sävellyksiään Columbia Recordsille ennen palaamistaan Cartagenaan vuonna 1933. Hänen soitinnuksen oppimistaan edistivät suhteet argentiinalaismuusikko Terig Tucciin ja tämän Orquesta Típica Colombiana y Estudiantinaan. Mejía perusti oman orkesterinsa (Los Calientes) ja Tuccin sekä Antonio Francésin kanssa trion, joka esitti musiikkia Espanjan hovista.

Cartagenasta Mejía lähti pian Bogotáan, jossa hoiti sinfoniaorkesterin kirjastoa. Tämän myötä hän pääsi myös suorittamaan opintoja konservatorioon. Mejía sävelsi aluksi fandangoja, cumbiaa ja rumbaa, mutta kiinnostui sitten myös sinfonisten teosten ja pianokappaleiden säveltämisestä. Hänen tunnetuin orkesteriteoksensa on *Pequeña suite* (1938). Tällä teoksella hän sai Ezequiel Bernal -palkinnon, mikä mahdollisti opiskelun Pariisin École normale de musiquessa Nadia Boulangerin johdolla. Hän sai opetusta myös Paul Dukasilta ja Charles Koechlinilta.

Sodan ajan olojen pakottamana Mejía palasi vuonna 1940 Cartagenaan, jossa hän liittyi takaisin vaimonsa seuraan ja pääsi tutustumaan poikaansa. Mejía johti merivoimien koulun yhtyettä ja aloitti sitten opettamisen Instituto musical de Cartagenassa, jossa hän toimi varajohtajana, johti orkesteria sekä opetti harmoniaa, kitaransoittoa ja sellonsoittoa eläkkeelle jäämiseensä saakka. Mejía oli mukana Pro-Arte Musical de Cartagenan festivaalien organisoinnissa. Säveltämistä hän vähensi oleellisesti vuoden 1960 jälkeen. Monien muiden aktiviteettiensa ohella hän kuitenkin alkoi opiskella fysiikkaa ja kieliä. Vuonna 1970 Mejíalle myönnettiin Kolumbian kulttuuri-instituutin Kansallinen sävellyspalkinto. Hän sai myös kunniatohtorin arvon Cartagenan yliopistolta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Adolfo Mejia Naxos
2. 1 2 3 4  Adolfo Mejía (1905-1973) Filarmonika Music Publishing


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Adolfas Šleževičius** (2. helmikuuta 1948 Mirčiškės, Šiauliain lääni, Liettuan SNT – 6. joulukuuta 2022) oli liettualainen liikemies ja poliitikko, joka oli vuosina 1993–1996 Liettuan pääministeri. Hän oli myös Liettuan demokraattisen työväenpuolueen puheenjohtaja.

Ennen poliittista uraansa Šleževičius toimi johtajana meijerialan yrityksessä. Helmikuussa 1993 hänet nimitettiin pääministeriksi Algirdas Brazauskasin presidentiksi valinnan jälkeen. Tuolloin Liettua kärsi 10–30 % kuukausi-inflaatiosta huolimatta ruplasta luopumisesta ja kuponkiraha talonasin käyttöönotosta.
Luvattuaan palkankorotuksia valtiontyöntekijöille Šleževičius otti käyttöön pienemmän nosuun ja tuki Liettuan keskuspankin rahapolitiikan tiukentamista. Tämä laski toukokuussa 1993 kuukausi-inflaatiota 25 prosentista 13 prosenttiin, kesäkuussa kuudesta prosentista heinäkuun kolmeen prosenttiin. Positiivisen kehityksen vakauttamiseksi otettiin Liettuan liti käyttöön 25. kesäkuuta 1993. Lokakuussa Šleževičius ilmoitti, että litin arvoa olisi vahvistettava Viron kruunun tavoin kiinteällä vaihtokurssilla.

Šleževičius joutui eroamaan 8. helmikuuta 1996 korruptiosyytteistä johtuneen epäluottamuslauseen jälkeen. Hän oli vetänyt syrjään omat varansa kahdesta pankista juuri ennen kuin ne tekivät konkurssin. Šleževičius sai syytteet korruptiosta ja väärentämisestä, mutta neljän vuoden tutkinnan jälkeen syytteet hylättiin ennen oikeudenkäyntiä. Poliittisen uran jälkeen Šleževičius ryhtyi yrittäjäksi.

Šleževičius kuoli joulukuussa 2022 pitkälliseen sairauteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Former Lithuanian Prime Minister Adolfas Šleževičius passes away aged 75  6.12.2022. Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija. Viitattu 7.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Liettuan pankki: "The Bank of Lithuania", 1994
3. ↑  Knobl, Camard: "Lithuania", IMF, elokuu 1994
4. ↑  Camard, Wayne: "Lessons from the Currency Board Arrangement in Lithuania", IMF paperi PPAA/96/1, maaliskuu 1996
5. ↑  Išbrido sausas  2.7.2008. Balsas.it. Viitattu 31.7.2010. (liettuaksi)

Liettuan vaakunaLiettuan pääministerit

* Prunskienė
* Šimėnas
* Vagnorius
* Abišala
* Lubys
* Šleževičius
* Stankevičius
* Vagnorius
* Paksas
* Kubilius
* Paksas
* Brazauskas
* Kirkilas
* Kubilius
* Butkevičius


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Adolfo López Mateos** (26. toukokuuta 1910 Atizaphan de Zaragoza, Meksiko – 22. syyskuuta 1969) oli meksikolainen vallankumouspuolueen poliitikko, joka toimi Meksikon presidenttinä 1958–1964. Hän oli John F. Kennedyn aikalainen ja samalla tavoin hyvin suosittu presidentti maassaan. Hän muun muassa teki koulukirjat ilmaisiksi, jakoi maata talonpojille, kansallisti sähköyhtiöt ja kehitti monella tavoin Meksikon sosiaaliturvaa ja terveydenhoitoa.

López Mateos opiskeli lakia ja valmistui 1934. Hän toimi Meksikon valtuutettuna Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvostossa. Hän tuli mukaan politiikkaan senaattorina ja vallankumouksellisen puolueen pääsihteerinä ja toimi sitten työministerinä kunnes sai vuoden 1958 presidentinvaaleissa ylivoimaisen enemmistön äänistä.

Jo aktiivikautenaan López Mateos kärsi todella pahoista migreenikohtauksista, ja presidenttikauden jälkeen hänen aivoistaan löydettiin aneurysma. Hänen tilansa paheni niin, että hän vietti viime vuotensa vaikean aivovamman lamauttamana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mabry, Donald J.: López Mateos, Adolfo (1958-1964), The Historical Text Archive. Viitattu 3.11.2014.
2. ↑  Arra, Esa: "Mateos, Adolfo Lopez (1910)", teoksessa Huovinen, Pentti ja Siikala, Kalervo (toim.): *Maailmanpolitiikan kasvot*, s. 127. Helsinki: Weilin & Göös, 1963.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adolfo López Mateos** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Liouville** on pieni törmäyskraatteri Kuussa. Sen halkaisija on 16,12 kilometriä. Se sijaitsee kaakkoon suuremmasta kraatterista Dubyagosta, ja tunnettiin aikaisemmin nimellä **Dubyago S** ennen kuin IAU antoi sille sen nykyisen nimen. Kraatteri on nimetty ranskalaisen matemaatikon Joseph Liouvillen mukaan.

Kraatteri on pyöreä ja maljanmuotoinen. Siitä länteen 35–40 kilometrin päässä sijaitsee samaa kokoluokkaa oleva Respighin kraatteri.

Kuvia
-----

* Liouville-kraatteriLiouville-kraatteri
* Apollo 11:n ottama kuvaApollo 11:n ottama kuva
* Kraatterit Liouville (ylhäällä oikealla) ja Respighi (ylhäällä vasemmalla) kuvattuna Lunar Orbiter 1 -avaruusaluksesta. Tumma tasanko alhaalla tunnetaan nimellä Schubert N.Kraatterit Liouville (ylhäällä oikealla) ja Respighi (ylhäällä vasemmalla) kuvattuna Lunar Orbiter 1 -avaruusaluksesta. Tumma tasanko alhaalla tunnetaan nimellä Schubert N.

Lähteet
-------

1. ↑  Blue, Jennifer: Gazetteer of Planetary Nomenclature  25. heinäkuuta, 2007. United States Geological Survey. Viitattu 7.12.2018. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Liouville (crater)
**Viisikko** on brittiläinen televisiosarja, joka perustuu Enid Blytonin samannimiseen kirjasarjaan. Viisikkoa tehtiin kaksi tuotantokautta vuosina 1978 ja 1979, yhteensä 26 puolen tunnin mittaista jaksoa. Jaksot esitettiin Britanniassa ITV-kanavalla ja Suomessa Mainostelevisiossa, joka 70-luvulla vuokrasi Yleisradiolta ohjelma-aikaa omille lähetyksilleen. MTV esitti Viisikkoa lauantai-iltapäivisin nuorten ohjelmille varatussa ajankohdassa, jossa näytettiin myös *Onnen päiviä* ja *Ystäväni avaruudesta (Mork & Mindy)*.

Viisikko oli omana aikanaan kallein siihen mennessä tuotettu nuortensarja, osaksi siitä syystä että se kuvattiin filmille. Pääosien esittäjät olivat vuosina 1963 ja 1964 syntyneitä nuoria, jotka eivät jatkaneet näyttelemistä Viisikon jälkeen. Heistä kaksi työskentelee nykyään esittäviin taiteisiin liittymättömissä ammateissa ja yksi (Gary Russell) on toiminut 2000-luvulla *Doctor Who* -sarjan tuotannossa BBC:llä. Yksi pääosanäyttelijöistä on kuollut.

Lähteet
-------

1. ↑  Tv-ohjelmasivu (s. 35). Helsingin Sanomat. 24.2.1979.
2. ↑  The Famous Five Reunited Sunshine Hospital Radio (mp3). 1.4.2011. (englanniksi)
3. ↑  Kino: Comeback der Fünf Freunde Bild.de. 28.1.2012. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Viisikko* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**Jack Behrens** (s. 1935 Lancaster, Pennsylvania) on yhdysvaltalais-kanadalainen säveltäjä.

Behrens aloitti pianonsoiton opiskelun 7-vuotiaana ja kiinnostui miltei samanaikaisesti myös säveltämisestä. Hän suoritti sekä kandidaatin että maisterin arvonsa Juilliard Schoolissa, jossa hänen sävellysopettajiaan olivat William Bergsma, Peter Mennin ja Vincent Persichetti. Vuonna 1962 Behrens pääsi Copley Foundationin apurahan turvin opiskelemaan Aspenin musiikkijuhlille -ja kouluun Darius Milhaud'n oppiin. Filosofian tohtorin arvon sävellyksessä hän sai Harvardin yliopistossa, jossa häntä opettivat Leon Kirchner ja Roger Sessions. Hän osallistui myös erikoistuneemmille Christian Wolffin ja Robert Lowellin kursseille.

Behrensin teoksista levytyksiä ovat tehneet muiden muassa Bianca Baciu (*Homages for Piano Solo*, Centaur Records), Karin Di Bella (*Variants*, Naxos) sekä Elaine Lau ja Joseph Ferretti (*Music for Two Pianos*, Capstone Records). Behrens ohjasi kolme kanadalaista John Cagen teoksen *Europera 5* tuotantoa. Hän on ollut Canadian Music Centren *Associate Composer* ja on tehnyt opetustyötä Reginan yliopistossa, Simon Fraserin yliopistossa, Länsi-Ontarion yliopistossa (Western University) sekä The Glenn Gould Schoolissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Répertitres François Verschaeve
2. 1 2 3  Jack Behrens Debra Wanless Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Titaani(III)fluoridi** (TiF3) on titaani- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää elektrodeissa ja vedynvarastointisovellutuksissa.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa titaani(III)fluoridi on violettia tai sinistä kiteistä. Sen alkeiskoppi on kuutiollinen, mutta muuttuu romboedriseksi 97 °C:n lämpötilassa. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee kuumennettaessa emäksiin ja happoihin. Voimakkaasti kuumennettaessa se disproportioituu titaaniksi ja titaani(IV)fluoridiksi. Titaani(III)fluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi heksafluorotitanaatti(III)ioniksi ([TiF6]3-). 

Titaani(III)fluoridia voidaan valmistaa liuottamalla titaania vetyfluoridiin tai titaani(III)kloridin, ja vetyfluoridin reaktiolla. Muitakin tapoja on.

2 Ti + 6 HF → 2 TiF3 + 3 H2
TiCl3 + 3 HF → TiF3 + 3 HCl
Titaani(III)fluoridia käytetään parantamaan metallihydridien vedynvarastointikapasiteettia ja kykyä vapauttaa vetyä. Sitä on tutkittu myös litiumiakkujen elektrodimateriaalina.

Lähteet
-------

1. 1 2  William M. Haynes, David R. Lide, Thomas J. Bruno: *CRC Handbook of Chemistry and Physics*, s. 4–96. 39th Edition. CRC Press, 2012. ISBN 978-1439880494. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 7.8.2021). (englanniksi)
2. 1 2  Tony Jones, John Edwards & Jani Kallioinen: *Titanium Compounds, Inorganic, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2019.
3. 1 2  Dayal T. Meshri: *Fluorine Compounds, Inorganic, Titanium, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000.
4. 1 2 3  Axel Haupt: *Organic and Inorganic Fluorine Chemistry*, s. 78-79. Walter de Gruyter, 2021. ISBN 978-3-527-065929-0. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 3.8.2021). (englanniksi)
Kuningas Glelen symboli.
**Glele** (1858–1889) seurasi Dahomeyn kuninkaana kuningas Guézon kuoltua. Molemmat olivat vahvoja kuninkaita nopeasti muuttuvissa tilanteissa. Hänen hallintoaikanaan Dahomey laajeni nopeasti, kun se oli irtautunut Oyon jorubavaltakunnan vasallisuhteesta, selvinnyt kahdesta uudesta hyökkäyksestä Abeokutaan Nigeriassa vuosina 1864 ja 1873 ja useista muista sotaretkistä Abeokutaa, Mahia ja Porto-Novoa vastaan. 

Glelen hallintoaikana sekä Ranska että Britannia kilpailivat saadakseen jalansijaa rannikolla. Glelen vaikeudet ranskalaisten kanssa olivat ennusmerkki sotilaallisesta yhteenotosta, joka oli muodostumassa kahden suurvallan välillä. Se käynnistyi hänen seuraajansa Béhanzinin noustua valtaan.

Katso myös
----------

* Dahomeyn kuningaskunta

Lähteet
-------

1. ↑  Houngnikpo, Mathurin C. ja Decalo, Samuel: *Historical Dictionary of Benin*, s. 187. The Scarecrow Press, Inc. 2013.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Dahomeyn kuningaskunnan hallitsijat |
| --- |
|  |
| 
* Gangnihessou (n. 1600)
* Dakodonou (n. 1625 – 1645 )
* Houégbadja (1645 – 1685)
* Akaba (1685 – 1716)
* Hangbe (1716 – 1718)
* Agaja (1718 – 1740)
* Tegbesu (1740 – 1774)
* Kpengla (1774 – 1789)
* Agonglo (1789 – 1797)
* Adandozan (1797 – 1818)
* Guézo (1818 – 1858)
* Glele (1858 – 1889)
* Béhanzin (1889 – 1894)
* Agoli-Agbo (1894 – 1900)

 |

 |
**Titaanidisulfidi** (TiS2) eli **titaani(IV)sulfidi** on titaani- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää elektrodimateriaalina litliumioniakuissa ja kiinteänä voiteluaineena.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa titaanidisulfidi on kellanruskeaa kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Aine on veteen liukenematonta, mutta liukenee kuumennettaessa happoliuoksiin, jolloin se myös hajoaa. Titaanidisulfidin rakenne muistuttaa kadmiumjodidin rakennetta ja koostuu titaani- ja sulfidi-ionien muodostamista kerroksista. Alkalimetalli- ja maa-alkalimetallikationit sekä eräät orgaaniset anionit voivat interkalatoitua titaani- ja sulfidi-ionikerrosten väliin.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Litiumionit interkalatoituvat titaanidisulfidikerrosten väliin akun purkautuessa
Titaanidisulfidia voidaan valmistaa kuumentamalla titaanin ja rikin seosta. Tyypillisempi tapa on kuitenkin titaani(IV)kloridin ja rikkivedyn välinen reaktio kuumassa posliinista valmistetussa putkireaktorissa.

TiCl4 + 2 H2S → TiS2 + 4 HCl
Ensimmäisenä titaanidisulfidin käyttöä litiumioniakkujen katodimateriaalina tutki M. Stanley Whittingham. Litiumionit kykenevät interkalatoitumaan titaanidisulfidin kiderakenteeseen ja myös poistumaan siitä. Titaanidisulfidia elektrodimateriaalinaan käyttävät akut tuottavat suuren jännitteen. Kaupallisissa sovelluksissa titaanidisulfidin ovat kuitenkin korvanneet myöhemmin kehitetyt tehokkaammat materiaalit. Titaanidisulfidia voidaan käyttää molybdeenidisulfidin tavoin kiinteänä voiteluaineena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tony Jones & Terry A. Egerton: *Titanium Compounds, Inorganic, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2012.
2. 1 2 3  Thomas Scott, Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1111. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. (englanniksi)
3. 1 2 3  Heinz Sibum, Volker Güther, Oskar Roidl, Fathi Habashi, Hans Uwe Wolf & Carsten Siemers: *Titanium, Titanium Alloys, and Titanium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2017.
4. 1 2  Egon Wiberg, Nils Wiberg, Arnold Frederick Holleman: *Inorganic chemistry*, s. 1333. Academic Press, 2001. ISBN 978-0-12-352651-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 18.10.2019). (englanniksi)
5. ↑  Scientific Background on the Nobel Prize in Chemistry 2019: Lithium Ion Batteries Kungliga Vetenskaps Akademin. Viitattu 18.10.2019. (englanniksi)
6. ↑  Alvin J. Salkind, Martin Klein, Kathryn R. Bullock, John R. Pierson & Paul R. Gifford: *Batteries, Secondary Cells, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003.
**Glaukos** (m.kreik. Γλαῦκος, lat. *Glaucus*) oli kreikkalaisessa mytologiassa alun perin boiotialainen kalastaja, jonka eri traditioissa mainitut vanhemmat Athenaios luettelee seuraavasti

* Kopeos
* Polybos ja Euboia
* Anthedon ja Alkyone
* Poseidon ja nymfi Naias

Glaukos löysi loihditun yrtin, joka herätti hänen pyydystämänsä kalat takaisin eloon. Hän päätti maistaa sitä itsekin, ja yrtti teki hänet kuolemattomaksi, mutta muutti myös hänen kätensä eviksi ja jalkansa kalan pyrstöksi. Tämä pakotti hänet pysyttelemään ikuisesti meressä; muutos, joka ei miellyttänyt Glaukosta aluksi ollenkaan. Okeanos ja Tethys ottivat hänet kuitenkin hyvin vastaan, ja hänet hyväksyttiin nopeasti meren jumaluuksien parissa. Täällä hän oppi myös ennustamisen taidon.

Muututtuaan merenjumalaksi Glaukos rakastui nymfi Skyllaan, mutta tämä kammoksui hänen kalamaista ulkonäköään ja pakeni maalle Glaukoksen yrittäessä lähentyä häntä. Glaukos pyysi Kirkeä valmistamaan rohtoa, joka saisi Skyllan rakastumaan häneen, mutta Kirke rakastuikin Glaukokseen. Kirke yritti voittaa Glaukoksen omakseen sanoilla pyytäen tätä hylkäämään Skyllan ja jäämään hänen luoksensa, mutta Glaukos vastasi, että puut kasvaisivat meren pinnasta ja meriheinä korkeimmilla vuorilla ennen kuin hän lakkaisi rakastamasta Skyllaa. Raivoissaan Kirke myrkytti lähteen, jossa Skyllalla oli tapana käydä uimassa, ja tämä muuttui kauhistuttavaksi hirviöksi, jolla oli kaksitoista jalkaa ja kuusi koiranpäätä.

Euripideen näytelmässä *Orestes* Glaukos on Nereuksen poika, joka auttoi Menelaosta tämän kotimatkalla hyvin neuvoin. Yhden version mukaan hän olisi rakentanut aikanaan Argo-laivan, ja toimineen argonauttien retkellä sen perämiehenä; tähän liittyen uskottiin, että hän tulisi merihädässä olevien merimiesten avuksi oltuaan itsekin aiemmin sellainen. Yleisemmän version mukaan Glaukos vain ilmestyi merellä argonauteille ja kertoi heille tulevasta. Hänet tunnettiinkin paikkansapitävien ennustusten antajana, ja hän usein auttoi merenkävijöitä neuvoillaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Athenaios, *Deipnosofistai* (*Oppineet pidot') 7. c 48 (engl. käännös)*
2. ↑  Ovidius, *Muodonmuutoksia* xiv.1-74 (engl. käännös)
3. ↑  Apollonios Rhodios, *Argonautika* 1.1296-1325 (engl. käännös)
**Kari Elizabeth Byron** (s. 18. joulukuuta 1974 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiopersoona ja taiteilija. Hän toimi avustajana Discovery Channelin *Myytinmurtajat*-ohjelmassa.

Myytinmurtajat
--------------

Televisio-ohjelmassa *Myytinmurtajat* Kari Byron oli juontajana tiimijäsentensä Tory Bellecin ja Grant Imaharan kanssa. Lisäksi Kari oli myös avustamassa ohjelman pääjuontajia Adam Savagea ja Jamie Hynemania joissakin myyteissä. Byron tuli *Myytinmurtajiin* työskenneltyään ensin Jamie Hynemanin M5 Industries -yhtiössä. Kari oli ensimmäistä kertaa mukana ohjelmassa myytissä "tyhjiö lentokoneen vessassa". Varsinaisen juontajan roolin hän sai *Myytinmurtajien* toiselle tuotantokaudelle.

Taide
-----

Taide ja kuvanveisto ovat tärkeä osa Byronin elämää. Hän on sanonut luovansa jonkinlaista taidetta joka päivä ja onkin todennut, että "Tulisin hulluksi jos en." Hän käyttää kuvanveistossaan materiaaleina löydettyjä esineitä, kuivuvaa muovailumassaa, akryyliä, puuta ja metallia. *Myytinmurtajien* suosion jälkeen hänen teoksensa eivät ole enää olleet mukana näyttelyissä. Hänen esikoisnäyttelynsä oli Anno Domini -galleriassa.

Merkittäviä esiintymisiä
------------------------

* Esiintyminen The Late Show with David Lettermanissa
* Haastattelu suosittuun amerikkalaiseen lehteen FHM:ään

Yksityiselämä
-------------

Kari Byron valmistui Los Gotos High Schoolista ja lähti opiskelemaan elokuva- ja veistosalaa San Franciscon yliopistoon valmistuen filmi- ja veistotaiteen kandidaatiksi 1998 arvosanalla magna cum laude. Seuraavan vuoden Kari vietti Etelä-Aasiassa enimmäkseen Himalajalla ja työsti samaan aikaan siellä taidetta.

Byron on naimisissa taiteilija Paul Urichin kanssa. Vuonna 2009 he ilmoittivat että Kari on raskaana, ja heidän tyttärensä syntyi 28. kesäkuuta 2009.

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  Stray Doll debut solo exhibition by Kari Byron
2. ↑  Discovery Channel Videos: Mythbusters: Kari Announces Big News (Video, jolla Kari Byron vahvistaa raskautensa) Discovery Channel. Viitattu 4.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kari Byron**.
* Kari Byronin kotisivut
* Kari Byron Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Kari Byronin haastattelu *FHM*:ssä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Haastattelu Joe Mammyssa


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Florestan I** (10. lokakuuta 1785 Pariisi – 20. kesäkuuta 1856) oli Monacon kahdeksas ruhtinas 2. lokakuuta 1841 – 20. kesäkuuta 1856. Hänen koko nimensä on **Tancrède Florestan Roger Louis Grimaldi**. Florestan oli Honoré IV:n ja Louise d'Aumont Mazarinin toinen poika ja hän nousi valtaistuimelle veljensä, Honoré V:n kuoleman jälkeen.

Aika Monacon ruhtinaana
-----------------------

Florestan ei ollut valmis ottamaan ruhtinaan asemaa. Hän oli ollut aikaisemmin näyttelijänä pariisilaisessa teatterissa, Théâtre de l'Ambigu-Comiquessa, eikä hänellä ollut kokemusta eikä koulutusta johtaa ruhtinaskuntaa. Todellinen valta olikin hänen vaimollaan, näyttelijä Maria Caroline Gibert de Lametzilla. Pariskunta oli vihitty 27. marraskuuta 1816.

Monaco oli vaikeassa taloudellisessa tilanteessa, joka johtui Wienin kongressin määräyksestä siirtää Monaco Ranskan alaisuudesta Sardinian kuningaskunnan protektoraatiksi, ja tämä aiheutti poliittisia levottomuuksia ja jännitteitä kansan keskuudessa. Yritellessään rauhoitella levottomuuksia ruhtinaspari yritti tehdä demokraattisia uudistuksia tarjoamalla kahta eri perustuslakia, mutta niitä ei hyväksytty. Erityisesti Mentonin kaupungin väestö oli kaikkia uudistuksia vastaan. Uudistusyritysten epäonnistuttua Florestan I ilmoitti olevansa valmis luopumaan vallasta poikansa Kaarle III:n hyväksi. 

Tämä tapahtui kuitenkin liian myöhään – vuoden 1848 tapahtumien innoittamana Mentonin ja Roquebrunen kaupungit nousivat kapinaan ja julistivat olevansa riippumattomia Monacosta. Kaupunkien väestö olisi halunnut, että kaupungit liitettäisiin suoraan Sardinian kuningaskuntaan. Näin ei tapahtunut, vaan kaupungeissa vallitsi poliittinen epävarmuus, kunnes Kaarle III luovutti ne Ranskalle 1861.

Kuolema ja perintö
------------------

Florestanin ponnistuksista huolimatta hänen kuollessaan 1856 Monacolla oli hyvin heikot tulevaisuudennäkymät ja pienen ruhtinaskunnan taloudellinen tilanne oli hyvin heikko.

Lapset
------

Florestan I ja Maria Gibert de Lametz saivat kaksi lasta, joista poika Prinssi Kaarle III (1818-1889) oli seuraava Monacon ruhtinas ja tytär Florestine Gabrielle Antoinette Grimaldi (22. lokakuuta 1833 Fontenay – 24. huhtikuuta 1897 Stuttgart) avioitui Urachin herttuan Wilhelmin kanssa 15. helmikuuta 1863. Heidän poikansa, myös Wilhelm, tavoitteli myöhemmin Monacon kruunua. Hän oli myös muutaman kuukauden ajan Liettuan kuningas Mindaugas II.

Lähteet
-------

* Princely House of Monaco (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monaco | Edeltäjä:**Honoré V** | **Monacon ruhtinas**2. lokakuuta 1841 – 20. kesäkuuta 1856 | Seuraaja:**Kaarle III** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Tita Maria Rinnevaara** (s. 1956) on suomalainen virkamies, joka on toiminut kaupunginjohtajana. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri.

Rinnevaara valittiin Pyhäjärven kaupunginjohtajaksi 2010 ja hän ehti istua virassa vuoden verran ennen kuin häntä ryhdyttiin erottamaan. Rinnevaara ehti tulla valituksi Heinolan kaupunginjohtajaksi, josta tehtävästä hänet erotettiin. Molemmat erottamiset päätyivät käräjille, mutta neuvottelujen jälkeen Rinnevaara luopui Pyhäjärvellä syytteistä ja sai 80 000 euron korvaukset. Kaupunginhallituksen puheenjohtajalle Jukka Tikanmäelle määrättiin sakot. Myös Heinolaa koskevasta jutusta hän sai korvaukset, noin 120 000.

Aiemmin Rinnevaara on työskennellyt Sampo-pankin sijoituspäällikkönä, Epilepsiasäätiön tutkimuskeskus Neuron johtajana ja 2001–2003 Merimaskun kunnanjohtajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Verotiedot, Iltalehti (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Hyvinkään kaupunginjohtajan virkaan vain kuudet hakupaperit, (Arkistoitu – Internet Archive) Hämeen Sanomat 14.3.2006
3. ↑  Pyhäjärven pitkään jatkunut kaupunginjohtakiista päätökseen. Yle 16.3.2018
4. ↑  Hannu Komonen: "Miksi johtajilla on Heinolassa aina vaikeaa?". Yle, 18.10.2012.
5. ↑  Heinolan ex-kaupunginjohtaja voitti korvauskiistan Yle 26.11.2014
6. ↑  Yleisölle avoin valtuustotentti 9.11.2008
Gerhard Rohlfs.
**Gerhard Friedrich Rohlfs** (14. huhtikuuta 1831 Vegesack – 2. kesäkuuta 1896 Rüngsdorf) oli saksalainen Afrikan tutkija.

Gerhard Rohlfs syntyi bremeniläisen lääkärin perheeseen. Hän jätti koulun kesken ja osallistui Saksan–Tanskan sotaan vuosina 1849–1850. Rohlfs opiskeli sen jälkeen lääketiedettä, mutta liittyi sitten armeijaan, josta hän karkasi Ranskan muukalaislegioonaan. Rohlfs osallistui Algerian valloitukseen vuosina 1856–1860 ja toimi lääkärinä Marokon Fèsissä vuosina 1861–1862.

Rohlfs tutki vuosina 1862–1864 Saharan länsiosia Marokossa ja eteni sitten Touatin ja Ghadamésin kautta Tripoliin. Vuosina 1865–1867 hän matkusti Tripolista Murzuqin kautta Bornuun ja Benuejoelle ja edelleen Guineanlahden rannalle Lagosiin. Vuosina 1868–1869 Rohlfs teki matkan Bengasista Kyrenaikan ja Libyan autiomaan läpi Siwaan ja Aleksandriaan. Vuosina 1873–1874 hän johti saksalaista tutkimusretkikuntaa Egyptissä. Rohlfsin viimeinen matka vuosina 1878–1879 Tripolista Wadaihin epäonnistui, mutta hän kävi ensimmäisenä eurooppalaisena Kufran keitailla ja palasi sitten Bengasiin.

Rohlfs kävi Vilhelm I:n lähettiläänä Yohannes IV:n luona Etiopiassa vuosina 1880–1881. Vuosina 1884–1885 hän toimi Saksan pääkonsulina Sansibarissa.

Rohlfs oli tutkijana itseoppinut ja hänen tieteelliset havaintonsa vaikuttavat usein harrastelijamaisilta. Hänen tutkimusmatkansa voidaan nähdä osana varhaista saksalaista kolonialismia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Rohlfs, Gerhard Friedrich *Deutsche Biographie*. Viitattu 28.8.2021.
2. ↑  *Afrika: entsiklopeditšeski slovar, tom 2*, s. 317. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1987.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Koristelautanen "Syksy", Natalija Statyva-Žarko.
**Petrykivkan koristemaalaus** on ukrainalainen kansantaiteen muoto, joka on syntynyt Petrykivkan kylässä Dnipropetrovskin alueella. Kylän asukkaat koristelevat kotitalot, taloustavarat ja soittimet koristemaalauksin, joissa käytetään paikallisesta luonnosta saatuja kasvi- ja eläinaiheita.

Vuonna 2013 Petrykivkan koristemaalaus lisättiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin. Maalausperinne vahvistaa osaltaan paikallisten kulttuuri-identiteettiä ja rakentaa kollektiivista muistia.

Perinne
-------

Ukrainalainen postimerkki, jonka aiheena on Petrykivkan koristemaalaus.
Petrykivkan koristemaalauksessa käytetään paljon symboliikkaa: esimerkiksi kukko edustaa tulta ja henkistä heräämistä ja linnut valoa, harmoniaa ja onnea. Yleisen kansanuskomuksen mukaan maalaukset suojaavat surulta ja pahalta. Maalausperinne ja siihen sisältyvä symbolismi välittyvät sukupolvelta toiselle, kunkin sukupolven uudistaessa sitä oman tulkintansa mukaan.

Etenkin paikalliset naiset pitävät maalausperinteen elinvoimaisena. Jokaisessa perheessä on vähintään yksi koristemaalausta taitava henkilö, minkä ansiosta perinne on säilynyt osana kyläläisten arkea. Kaikilla koulutusasteilla esikoulusta korkeakouluihin opetetaan maalaustekniikan perusteita ja jokaisella lapsella on mahdollisuus oppia siihen liittyviä taitoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Petrykivka decorative painting as a phenomenon of the Ukrainian ornamental folk art *UNESCO Intangible Cultural Heritage*. Viitattu 31.1.2023. (englanniksi)
**Petrás** (kreik. Πετράς) on minolaisaikaisen palatsin ja asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Siteían kunnassa noin 1,5 kaakkoon Siteían kaupungista lähellä nykyistä Petráksen kylää, josta se on saanut nimensä. Asutuksen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.

Historia
--------

Petráksen arkeologista aluetta.
Petráksesta löydetty viininpuristin.
Asutus on ollut olemassa viimeistään varhaisminolaisella EM IIB -kaudella eli noin 2400–2200 eaa. Seuraavina vuosisatoina asutus kasvoi, ja ensimmäinen palatsi paikalle rakennettiin MM IIA -kaudella eli noin 1900–1800 eaa. Se tuhoutui 1600-luvun alkupuolella eaa.

Paikalle rakennettiin uusi palatsi myöhäisminolaisella LM IA -kaudella eli noin 1700–1600 eaa. Se tuhoutui 1500-luvun eaa. puolessa välissä ja rakennettiin uudelleen. Sitä laajennettiin LM IB -kaudella eli noin 1600–1450 eaa. Kyseisen kauden aikana se myös tuhoutui todennäköisesti maanjäristyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa. Vielä noin 1400–1300 eaa. alueella on ollut pienimuotoisempaa asutusta. Bysanttilaisella keskiajalla paikkaa käytettiin hautausmaana.

Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1985 Metaxía Tsipopoúloun johdolla. Paikkaa oli osattu epäillä merkittävän asutuksen paikaksi, koska sen läheltä oli aiemmin löydetty kaksi vuorenhuippupyhäkköä.

Löydökset
---------

Asutuksen keskus on palatsi, jonka koko on noin 2 800 neliömetriä. Siinä on minolaisille palatseille tyypillinen keskuspiha, joka oli rakennettu muiden palatsien tavoin pohjois-eteläsuunnassa. Sen koko oli noin 17,6 × 7,6 metriä ja siinä on ollut ainakin kaksi kerrosta. Rakennuksessa oli suuria portaikkoja ja viemäröinti, ja se oli koristeltu seinämaalauksilla. Palatsissa oli suuret varastotilat, joista on löydetty muun muassa 44 pithosta, sekä käsityöläisten tiloja. Palatsissa on ollut myös jonkinlainen kulttitila.

Palatsin arkistosta on löydetty sekä lineaari-A-kirjoituksella että kreetalaisilla hieroglyfeilla kirjoitettuja tekstejä savitauluilla ja sinettileimasimissa. Osa tauluista on jäänyt keskeneräiseksi maanjäristyksen tuhotessa paikan, ja niistä on voitu päätellä, että palatsissa oli tuolloin työssään ainakin kaksi eri kirjuria. Löytöjen perusteella palatsin yhteydessä on muun muassa tuotettu viiniä, värjätty villaa sekä valmistettu keramiikkaa.

Palatsin lisäksi alueelta on löydetty asuintaloja sekä kyklooppimuuri, jossa on kolme kulmikasta tornia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Petras *Minoan Crete*. Viitattu 1.2.2016.
2. 1 2 3 4  Tsipopoulou, Metaxia: The Minoan Palace at Petras, Siteia.  *Athena Review*, 2003, 3. vsk, nro 3. Artikkelin verkkoversio.
3. 1 2 3  The Minoan site of Petras, Sitia *Meet Crete*.  Arkistoitu 7.12.2015. Viitattu 1.2.2016.
4. ↑  The Minoan Settlement of Petras *Cretan Beaches*. Viitattu 1.2.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Petrás** Wikimedia Commonsissa

* Petras Excavations (englanniksi)
**Vesna Fabjan** (s. 13. maaliskuuta 1985 Zgornja Besnica, Kranj, Jugoslavia) on uransa kesällä 2020 lopettanut slovenialainen maastohiihtäjä.

Fabjan sijoittui viidenneksi junioreiden MM-kilpailujen vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa Strynissä 2004. Seuraavana talvena hän voitti kultaa Innsbruckin universiadien sprintissä ja osallistui ensimmäisen kerran aikuisten arvokilpailuihin Oberstdorfin MM-kilpailuissa. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän oli Petra Majdičin kanssa parisprintissä yhdeksäs. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli henkilökohtaisessa sprintissä 16:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli Katja Višnarin kanssa parisprintissä kymmenes. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä neljänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Fabjan saavutti pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä.

Fabjan sijoittui maailmancupin henkilökohtaisessa sprinttikilpailussa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan viides Rybinskissä joulukuussa 2007. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan kolmas Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä kaudella 2009–2010. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Rybinskin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa 22. tammikuuta 2010. Parisprintin maailmancupkilpailussa hän sijoittui Katja Višnarin kanssa toiseksi Rybinskissä 2010. Fabjan oli Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmas myös kaudella 2010–2011. Samalla kaudella hän voitti Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintin. Hän sijoittui kolmanneksi Szklarska Poręban vapaan hiihtotavan sprintissä kaudella 2013–2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Jälleen yksi slovenialaissprintteri lopettaa – olympiamitalisti Fabjan jättää hyvästit kilpaladuille *yle.fi*. Viitattu 25.6.2020.
2. 1 2  Vesna Fabjan *sports-reference.com*.  Arkistoitu 16.12.2012. Viitattu 5.12.2009. (englanniksi)
3. 1 2 3  Vesna Fabjan Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vesna Fabjan** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Veskilais**  on Virossa Hiidenmaalla Hiidenmaan kunnassa Laukan kylän lähellä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 33 hehtaaria. Saaria on yksi, ja sen pinta-ala on 1,35 hehtaaria. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 2,0 metriä meren pinnan yläpuolella. Sen lasku-uoma on Armioja, joka laskee Tammelaisin, Köönaaukin ja Kirikulahden kautta Itämereen. Järveen laskevat Armijõgi, Jaanigu kraavi ja pieniä ojia. Järven valuma-alueen laajuus on 40 neliökilometriä.

Järven suurin syvyys on noin metri. Järven rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä ja sen rannat ovat ruovikkoa ja matalaa metsämaastoa. Sen pohjoispäässä sijaitsee kaksi kiinteistöä, joille tulee tie Kärdlasta tulevalta tieltä.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. *makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv*, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistavat. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 23.8.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Keskkonnaregister: Veskilais Suurdemetsa järv (vee2045200) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 23.8.2017. (viroksi)
**Vespasianai** (lat. *Vespasianae* eli *Latrinae*) oli antiikin aikainen käymälärakennus Ateenan Roomalaisella agoralla Kreikassa.

Vespasianain istuinten jäännöksiä.
Vespasianai rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja se toimi roomalaisen agoran julkisena käymälänä. Rakennus sai nimensä keisari Vespasianuksesta, joka rakennutti lukuisia samanlaisia rakennuksia eri puolille valtakuntaa. Käymälän käyttäminen oli maksullista, mistä tuli keisariin liitetty sanonta "raha ei haise" (*pecunia non olet*).

Vespasianai sijaitsi agoran koillislaidalla Tuulten tornin pohjoispuolella. Rakennus oli pohjakaavaltaan neliömäinen ja katettu vinolla katolla. Käymälässä oli pyöreillä rei'illä varustettuja istuimia rivissä jokaisella neljällä sivustalla, ja niiden alla kulki viemäröinti. Sisäänkäynti oli yhdellä sivulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Roman Forum – Library of Hadrian *Ancient Athens 3D*. Viitattu 4.4.2016.
2. ↑  The public latrines (Vespasianae) *Athens City Guide*. Viitattu 4.4.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vespasianai** Wikimedia Commonsissa
**Yorkshiren kapina** tapahtui Englannissa vuonna 1489 Henrik VII:n valtakaudella.

Tausta
------

Parlamentti myönsi Henrik VII:lle 100 000 punnan avustuksen Bretagnen tukemiseen. Englanti ja Bretagne taistelivat yhdessä Ranskaa vastaan. Henrik lähetti Northumberlandin neljännen jaarlin Henry Percyn keräämään veroja tätä tarkoitusta varten. Monet Northumberlandin ja Yorkshiren asukkaat väittivät jo maksaneensa oman osansa veroista. Asukkaat eivät suostuneet maksamaan ylimääräisiä veroja Bretagnen puolustamiseksi, koska tilanteesta ei ollut heille maantieteellisesti uhkaa sillä Bretagne oli lähempänä Cornwallia ja Lontoota.

Kapina
------

Kapina alkoi huhtikuussa 1489. Jaarli tapasi kapinalliset, mutta kahakassa hän sai surmansa. Kapinalliset pyysivät anteeksi, mutta kuningas hylkäsi anteeksipyynnön ja lähetti Surreyn jaarlin Thomas Howardin johtaman 8 000 miehen armeijan pohjoiseen. Kapinalliset hajaantuivat, ja heidän johtajansa John à Chambre hirtettiin maanpetturina. Kapinalliset löysivät uudeksi johtajaksi Sir John Egermontin. Egermont osoittautui kuitenkin epäluotettavaksi, ja hän pakeni Burgundin kreivittären Margaretin tuomioistuimeen.

Seuraukset
----------

Kapinan seurauksena kapinalliset saivat kuninkaalta anteeksipyynnön, eikä heiltä kerätty lisää veroja, eikä Henrik siten saanut tarpeeksi varoja Bretagnen puolustamiseen. Hän tuli myös tietoiseksi pohjoisenglantilaisten luonteesta.

Surreyn jaarli Thomas Howard taisteli kapinallisia vastaan, ja hänet ylennettiin Henrikin luutnantiksi.

Lähteet
-------

* Fletcher, Anthony; MacCulloch, Diarmaid (2015). Tudor Rebellions (6th ed.). Routledge. ISBN 978-1138839212. Verkossa s. 48– (Google Books)
* Murphy, Derrick; Keen, Allan; Tillbrook, Michael; Walsh-Atkins, Patrick (1999). England 1485-1603. HarperCollins UK. ISBN 9780003271249.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Yorkshire rebellion 1489
Pieniä Yorkshire puddingeja.
**Yorkshire pudding**, "Yorkshiren vanukas", on Pohjois-Englannista peräisin oleva ja Yorkshiren kreivikunnan mukaan nimetty, suolaista pannukakkua muistuttava ruoka.

Aikoinaan lihan ollessa kallista Yorkshire pudding oli ennen pääruokaa tarjoiltava täyteruokalaji, joka tyydytti nälkää ennen paistia. Nykyäänkin se voidaan tarjoilla alkuruokana, usein sipulilla maustetun paistoliemikastikkeen kera. Se voidaan tarjota myös paistin lisukkeena, tai muiden ruokalajien, kuten paistettujen makkaroiden ja perunamuusin (*bangers and mash*) kera.

Resepti
-------

Yorkshire puddingin taikinassa on munia, vehnäjauhoja, ja maitoa tai vettä. Se paistetaan joko rasvatussa uunipannussa yhtenä isona vanukkaana tai moniosaisessa uunivuoassa useina pieninä vanukkaina. Hyvä Yorkshire pudding on kuohkea ja kohonnut, ei litteä.

Perinteisesti se valmistettiin samaan aikaan paahtopaistin kanssa, niin että paistuvasta lihasta tippuva rasva ja liemi maustoivat ja mehevöittivät vanukkaan.

Toad in a hole
--------------

Toad in a hole.
*Toad in a hole* ("rupikonna kolossa") on lähisukuinen ruokalaji, jossa vanukastaikinaan lisätään paistettuja makkaroita tai lihaviipaleita. Se on peräisin 1700-luvulta.

Aiheesta muualla
----------------

* BBC:n Yorkshire pudding-resepti

Lähteet
-------

1. ↑  Ellen Castelow: Yorkshire Pudding Historic UK. Viitattu 4.7.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Jaakko Rahola: Yorkshire pudding *Raholan syötäviä sanoja*.  2012.  Arkistoitu 28.9.2010. Viitattu 4.7.2022.
3. ↑  Alan Davidson: *The Oxford Companion to Food*, s. 822. Oxford University Press, 2014. ISBN 978-0-19-104072-6. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Leskikeisarinna Ci’an.
**Ci’an** (Wade–Giles: **Tzu-An**, myös **Xiaozhenxian**; 1837–1881) oli Kiinan keisarinna ja myöhemmin leskikeisarinna. Hän oli keisari Xianfengin puoliso, joka miehensä kuoltua toimi yhdessä toisen leskikeisarinnan Cixin kanssa sijaishallitsijana kahden keisarin, Tongzhin ja Guangxun, alaikäisyyden aikana. Vaikutusvaltaisempi Cixi syrjäytti Ci’anin.

Ci’an oli aatelismiehen tytär Guangxista ja kuului mantšuylimystön Niuhuru-klaaniin. Hänet esiteltiin keisari Xianfengille (silloinen Yizhu) ennen tämän valtaannousua. Xianfengin tultua keisariksi Ci’anista tuli keisarillinen jalkavaimo (nimellä Zhen) ja vuonna 1852 keisarinna. Ci’an ei synnyttänyt lapsia, joten Xianfengin kuoltua vuonna 1861 keisariksi tuli viisivuotias Tongzhi, joka oli Xianfengin poika tämän jalkavaimon Cixin kanssa. Ci’an ja Cixi nimettiin yhdessä Tongzhin sijaishallitsijoiksi, missä yhteydessä he saivat molemmat leskikeisarinnan arvon ja historiaan jääneet nimensä. Ci’an oli entisenä keisarinnana periaatteessa Cixiä korkea-arvoisempi, mutta valta alkoi keskittyä Cixille.

Keisari Tongzhi ehti hallita täysi-ikäisenä vain kaksi vuotta ennen kuolemaansa vuonna 1875. Cixi järjesti uudeksi keisariksi alaikäisen siskonpoikansa Guangxun, jolloin Ci’an ja Cixi nimettiin jälleen yhdessä sijaishallitsijoiksi. Järjestely jatkui aina Ci’anin kuolemaan asti. Epäluotettavan huhun mukaan Cixi olisi murhauttanut Ci’anin. Hänelle annettiin kuolemansa jälkeen vuonna 1908 nimi keisarinna Xiaozhenxian.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Yu Shanpu: "Empress Xiao Zhen Xian of the Niohuru clan", s. 360–361 teoksessa *Biographical Dictionary of Chinese Women: v. 1: The Qing Period, 1644-1911* (toim. Lily Xiao Hong Lee, Clara Lau & A. D. Stefanowska). Teoksen verkkoversio (Google Books)
2. ↑  Ci'an (1837–1881) (englanniksi) *Dictionary of Women Worldwide: 25,000 Women Through the Ages*, Encyclopedia.com. Viitattu 24.1.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ci’an** Wikimedia Commonsissa