recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kolmas pyhä sota** käytiin antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden välillä vuosina 356–346 eaa. Sota käytiin Fokiin maakunnan asukkaiden sekä Theban, Boiotian ja Thessalian välillä. Sotaa kutsuttiin pyhäksi, koska sen taustalla oli Delfoin Apollonin temppelin hallinta. Sotaan sekaantui myös Makedonian kuningas Filippos II, joka näin saattoi kasvattaa omaa valtaansa Kreikassa. Sota alkoi pienestä kiistasta, mutta uhkasi lopulta laajeta koko Kreikan laajuiseksi.

Sodan kulku
-----------

Toisen pyhän sodan päätteeksi Delfoi jäi fokislaisten alaisuuteen vuonna 448 eaa. Epävarmaa rauhan aikaa kesti lähes sadan vuoden ajan. Rauha päättyi kun Theba liittolaisineen syytti vanhaa vihollistaan Fokista pyhäinhäväistyksestä. Theban mukaan Fokiin maakunnan asukkaat olivat viljelleet Apollonille pyhitettyä maata. Fokis määrättiin maksamaan sakkoa, mutta Fokista hallitseva Filomelos kieltäytyi maksamasta sakkoa. Sen sijaan hän valtasi vuonna 355 eaa. Delfoin temppelin, otti sen rikkaudet ja varustautui sotaan. Sparta tuki salaa Filomelosta.

Theban liittolaiset Lokriksen maakunnasta yrittivät pakottaa fokislaiset lähtemään Delfoista, mutta fokislaiset löivät heidät. Theba julisti sodan Fokiille vuonna 355 eaa. Thebalaiset löivät Filomeloksen Neonin taistelussa vuonna 354 eaa. ja pakottivat fokislaiset jättämään Delfoin samana vuonna.

Makedonian kuningas Filippos II halusi lisätä valtaansa Kreikassa ja ryhtyi tukemaan Thebaa sodassa. Tämä pakotti Spartan ja Ateenan tukemaan Fokista. Filippoksen avulla Theba valloitti Fokiin vuosina 351–347 eaa.

Vuonna 346 eaa. osapuolet tekivät rauhan: Filippos sai valtaansa Pohjois- ja Keski-Kreikan, mukaan lukien Thermopylain ja Delfoin. Neljäs pyhä sota syttyi vuonna 339 eaa.

Lähteet
-------

* Childs Kohn, George: *Dictionary of Wars*, s. 424–425. Facts on File, 1999. ISBN 0-8160-4157-1.
**Jóannes Dan Eidesgaard** (s. 19. huhtikuuta 1951 Tvøroyri, Färsaaret) on färsaarelainen poliitikko, joka toimi saarten pääministerinä (fääriksi *løgman*) helmikuusta 2004 syyskuuhun 2008, jonka jälkeen hän toimi valtiovarainministerinä vuoteen 2011.

Eidesgaard syntyi Tvøroyrissa, Suðuroyn saarella, jossa hän toimi ensin opettajana. Hänet valittiin ensimmäisen kerran Løgtingiin, Färsaarten parlamenttiin, vuonna 1990. Vuonna 1996 hänestä tuli Färsaarten sosiaalidemokraattisen puolueen puoluejohtaja. 1998−2001 hän toimi myös delegaattina Tanskan parlamentissa.

Vuonna 2004 Eidesgaard valittiin pääministeriksi, jolloin hänestä tuli myös hallituksen päämies. Eidesgaardin seuraajana pääministerinä aloitti Kaj Leo Johannesen 26. syyskuuta 2008.

Lähteet
-------

1. ↑  Harding, Merete; Guttesen, Rolf & Brandt, Ulrik: Jóannes Eidesgaard *Den Store Danske*.  7.5.2020. Viitattu 13.7.2022. (tanskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jóannes Eidesgaard** Wikimedia Commonsissa
**Partido Justicialista** (PJ) on argentiinalainen puolue, joka vuoden 2005 vaalien jälkeen on edustajainhuoneen suurin yksittäinen puolue (116 paikkaa 257:stä). Puolueen perusti Juan Perón vuonna 1945 ja se kannattaa peronismia, Perónin ajatuksille perustuvaa poliittista suuntausta. Puolueen nimi tulee sanoista *justicia* (oikeudenmukaisuus) ja *socialista* (sosialisti(nen)). Sen kannattajia nimitetään nimillä *peronistas* tai *justicialistas*. Se kuuluu kristillisdemokraattisten puolueiden Organización Demócrata Cristiana de Américaan.

Puolue oli kielletty Perónin karkotuksen jälkeen 1955, jolloin *Revolución Libertadora* (vapautusvallankumous) -niminen sotilasvallankaappaus poisti Perónin vallasta aina vuoteen 1973. Sekä *El Proceson* aikana, kunnes vaalit järjestettiin 1983.

PJ ei sijoitu sujuvasti mihinkään vakiintuneeseen poliittiseen ryhmittymään. Sen kannattajina on ollut sekä vasemmistosissejä (Montoneros) sekä äärioikeistolaisia kuolemanpartioita (José López Rega ja Alianza Anticomunista Argentina).

PJ hävisi ensimmäiset sotilasvallan jälkeiset vaalit 1983 sosialistiselle Unión Cívica Radicalille. Justialistipresidentti Carlos Menem (1989–1999) harjoitti uusliberaalia politiikkaa, jonka jälkeen PJ hävisi vaalit siitä itsestään irtautuneelle FrePaSolle ja UCR:lle, mutta keräsi lisää kannatusta 2001 vaaleissa ja puolueen Eduardo Duhalde joutui senaatin valitsemana presidentiksi talousromahduksen aikaan ja sen jälkeen.

Vuoden 2003 vaaleissa puolue hajosi kolmeen osaan, kun kolme sen eri faktiota tuki eri presidenttiehdokkaita: Carlos Menemia, Néstor Kirchneria (Duhalden tukema) ja Adolfo Rodríguez Saáta. Kirchnerin voiton jälkeen puolue ryhmittyi hänen taakseen entistä vasemmistolaisemmalla linjalla. Myös vuoden 2005 vaaleissa kaksi ryhmittymää oli toisiaan vastassa. Buenos Airesin provinssissa presidentin vaimo Cristina Fernández de Kirchner ja entisen presidentin vaimo Hilda de Duhalde olivat toisiaan vastassa. Fernández valittiin vasemmistolaisemman Frente para la Victoria -ryhmittymän tuella. Frente para la Victoriaa vastassa ovat Duhalden ja Menemin tukijat (Frente Justicialista).

Partido Justicialista valitut Argentiinan presidentit ovat olleet Juan ja Isabel Perónin lisäksi nykyinen istuva presidentti Alberto Fernández sekä Héctor Cámpora, Carlos Menem, Adolfo Rodríguez Saá, Eduardo Camaño, Eduardo Duhalde, Néstor Kirchner ja Cristina Fernández de Kirchner.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Vähä-Pullola** on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Muurlan länsilaidalla Muurlanjoen varrella vanhan kunnanrajan tuntumassa.

Vähä-Pullolan kyläalue ulottuu Raudanmäeltä Muurlanjoelle. Alue rajoittuu etelässä Muurlanjokeen, lännessä Pukkilan kartanon maihin ja pohjoisessa ja idässä Pullolaan. Kylän keskus on Vähä-Pullolan kartano, joka sijaitsee näkyvällä paikalla Tuohituntien ja Noppilantien risteyksessä. Vähä-Pullolan asutus on hajallaan kylää halkovien teiden varsilla ja muodostaa selkeän historiallisen kokonaisuuden. Kylässä on suuri ratsastustalli ja -koulu.

Muurlanjoen varrelta on löytynyt useita kivikautisia asuinpaikkoja, myös Vähä-Pullolan alueelta. Muurlanjoki laski ennen Vähä-Pullolan kohdalla Alasjärveen, joka kuivattiin 1800-luvun alkupuoliskolla. Entisen järven alue tapaa edelleen tulvia. Varsinainen Vähä-Pullolan kylä on perustettu vasta myöhäiskeskiajalla. Vuoden 1540 veroluettelon mukaan Vähä-Pullolassa oli kolme taloa. Vähä-Pullola oli osa Muurlan läänin veropitäjää, josta kylä liitettiin 1600-luvulla osaksi Uskelaa. Vähä-Pullolan kartano on muodostettu kylän taloista vuonna 1652 ja se sai säterivapauden pari vuotta myöhemmin. Kartano palautettiin kruunulle 1683 ja siitä tuli ratsutila. Tila ostettiin perinnöksi vuonna 1791.

1920-, 1930- ja 1940-luvuilla kartanosta lohkottiin useita pientiloja. Näistä osa on edelleen jäljellä. Muurlan kunnan entinen maauimala sijaitsi Vähä-Pullolassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Turun maakuntamuseon Sarakum-projekti, Muurlan kulttuuriympäristö ja arvot*, s. 58–59. Turun maakuntamuseo, 2005. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Salon Ratsastuskeskus *salonratsastuskoulu.fi*. Viitattu 23.2.2024.
3. ↑  Prännäri Kulttuuriympäristön palveluikkuna:  Museovirasto. Viitattu 23.2.2024.
**Maantiesilta, L'Estaque** on Paul Cézannen (1839–1906) öljymaalaus kankaalle, kooltaan 56 × 65,5 cm. Teos on vuosilta 1883–1885 ja kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Maalaustapa ja provinienssi
---------------------------

Cézanne maalasi pinnat vierekkäin asetelluin ja rytmiä luovin siveltimenvedoin. Näin hän ilmaisi omaa kokemustaan enemmän kuin silmin nähtyä todellisuutta. Tämä taiteen tekotapa "modulaatio" eli pinnan rakenteen jakaminen kokonaisuudeksi tällä tavoin yleistyi Suomessakin myöhemmin laajemminkin uuden taiteen tekotavaksi.

Cézannen Maantiesilta, L'Estaque kuului aiemmin taidekauppias Ambroise Vollardin kokoelmiin. Maalaus oli esillä Roger Fryn järjestämässä *Manet and the Post-Impressionists* -näyttelyssä, josta se hankittiin Antellin kokoelmiin vuonna 1911.

Vaikutus
--------

Suomessa tästä Maantiesilta, L'Estaque -maalauksesta otti moni nuori suomalainen taiteilija oppia omiin teoksiinsa. Ainakin Tyko Sallisen, Yrjö Ollilan, Ragnar Ekelundin ja Ilmari Aallon tuotannossa näkyy Cézannen käyttämä maalaustapa. Myös tuon ajan taiteentuntijoissa oli niitä, jotka halusivat tukea taiteilijoita heidän ilmaisussaan. Tällaisia olivat esimerkiksi Sigurd Frosterus sekä Oslon Nasjonalgallerietin johtaja ja Munchin ystävä Jens Thiisil. Viimeksi mainittu myös esitelmöi Helsingissä impressionistista taidetta seuranneista pyrkimyksistä vuonna 1911 ja 1913.

Lähteet
-------

* Timo Huusko:Paul Cézanne: Maantiesilta, L'Estaque. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko. 2007, s.76.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla[vanhentunut linkki]
**Svartsjön linna** (ruots. *Svartsjö slott*) on linna Ekerön kunnassa Uplannin maakunnassa, Ruotsissa. Se sijaitsee Mälaren-järvellä, Färingsön saarella Svartsjön kylässä.

Aiemmat rakennukset
-------------------

Svartsjössä on aikojen saatossa sijainnut useita kuninkaallisia rakennuksia. Keskiajalla siellä sijaitsi kivirakennus, jossa viettivät aikaansa useat merkittävät henkilöt, kuten herttuat Erik ja Valdemar vuonna 1310. Svartsjöstä tuli kuninkaankartano, kun kuningas Maunu Eerikinpoika otti sen haltuunsa vuonna 1345. Myöhemmin Kustaa Vaasa rakennutti vanhasta kivitalosta linnoitetun talon. Eerik XIV ja Juhana III laajennuttivat siitä rakennuksesta renessanssilinnan, jossa oli pyöreä sisäpiha. Linna valmistui vuonna 1580, mutta tuhoutui tulipalossa vuonna 1687. Linnan rakennusmateriaalit kuljetettiin Tukholmaan Tre Kronorin linnaa varten. Perustukset ovat kuitenkin edelleen näkyvissä nykyisestä linnasta vähän etelään päin.

Nykyinen linna
--------------

Nykyisen Svartsjön linnan keskiosan rakennutti kuningas Fredrik I vuosina 1734–1739. Linnan suunnittelusta vastasi arkkitehti Carl Hårleman ja se toimi kuningatar Ulriika Eleonooran metsästyslinnana. Rokokoolinnan esikuvina olivat ranskalaiset linnat. 1770-luvulla leskikuningatar Loviisa Ulriikan asutettua linnaa sitä pidennettiin molemmilta sivuilta arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantzin suunnitelmien pohjalta. 

Loviisa Ulriikan kuoltua vuonna 1782 linna sai rappeutua yli sadan vuoden ajan. Vuonna 1891 linna muutettiin vankilaksi, jona se toimi vuoteen 1966 saakka. Linnassa oli yli 300 peltiseinäistä ja kalteriovista vankiselliä, mutta vankilasisustus poistettiin 1970-luvulla. Vuosina 1994–2002 Ruotsin valtio entisöi linnaa arkkitehtitoimisto Tallius Myhrmanin johdolla. Entisöintityöt maksoivat noin 36 miljoonaa Ruotsin kruunua. Restaurointitöiden aikana linna sai takaisin vaalean keltaisen värinsä, joka sillä oli uutena rakennuksena 1730-luvulla. Myös yksi vankiselleistä rekonstruoitiin muistuttamaan siitä aikakaudesta linnan historiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Stockholms läns museum: Besöksmål – Svartsjö slott (ruotsiksi) Viitattu 13.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Svartsjön linna**.
* Linnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
* Ruotsin valtion kiinteistölaitos: Svartsjön linna (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
* Slottsguiden (ruotsiksi)
* Linnan esittely Ekerön kunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Nuorisopalatsi 2022
**Nuorisopalatsi** on Jyväskylässä 1984 perustettu post punk -yhtye, jonka ensimmäinen aktiivikausi oli vuosina 1984–1986. Perustajajäseniä olivat Mikko Takala (kitara ja laulu), Kari Smolander (kitara), JP Rainio (rummut) ja Mika Remes (basso). Myöhemmin Mikko Takala vaihtui Markus Latvalaan (kitara) ja Jari Luiroon (laulu). Tällä kokoonpanolla Nuorisopalatsi teki muutaman keikan, esimerkiksi Jyrockissa 1986. Luiron poistuttua vahvuudesta laulajaksi löytyi Pikke Paananen. Nimi muuttui Alice in Wastelandiksi ja laulukieli englantiin. AIW saavutti kohtuullista kuuluisuutta 1986–1993. Remes musisoi 90-luvun loppupuolen yhden pitkäsoiton pyöräyttäneen folk-popkombo Sirokon riveissä.

Nykyinen Nuorisopalatsin inkarnaatio syntyi vuonna 2017 ja siihen kuuluvat kolme alkuperäistä jäsentä (Rainio, Remes ja Smolander). Nuorisopalatsi on julkaissut kolme albumia, Seitsemäs kuningaskunta (2018), Pyörre (2020) ja Peura (2022). Lisäksi suoratoistopalveluissa on ilmestynyt nippu singleja sekä viiden kappaleen EP Me kaikki muututaan vuonna 2020.

Kokoonpano
----------

* Kari Smolander – kitara ja laulu
* Mika Remes – basso ja laulu
* JP Rainio – rummut ja laulu

### Entiset jäsenet

* Pyry Smolander – laulu
* Markus Latvala – kitara
* Jari Luiro – laulu
* Mikko Takala – kitara ja laulu

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Seitsemäs kuningaskunta*  (2018, Hiljaiset Levyt)
* *Pyörre*  (2020, Hiljaiset Levyt)
* *Me kaikki muututaan (EP)*  (2020)
* *Peura*  (2022, Hiljaiset Levyt)
* *Lauluja avaruudesta*  (2024, Hiljaiset Levyt)

### Suoratoistosinglet

* "Kesäkissa" (2016)
* "Syysprinssi" (2017)
* "Matka maan keskipisteeseen" (2018)
* "Koneessa kummitus" (2018)
* "Marsiin asumaan" (2018)
* "Pelastutaan" (2019)
* "Paluu 80-luvulle" (2019)
* "Pyörre" (2019)
* "Viskaa se tuleen" (2019)
* "Ennen sotaa" (2020)
* "Nöyrä kuin kivi" (2020)
* "Tanssilattialla pilkkopimeää" (2020)
* "Sivullinen" (2022)
* "Ottakaa mut kyytiin" (2022)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen sivusto
* Yhtyeen Facebook-sivusto
**−1** on matematiikassa negatiivinen kokonaisluku, joka on suurempi kuin −2 ja pienempi kuin 0. Se on siis suurin negatiivinen kokonaisluku.

Luku **−1** on luvun 1 vastaluku, jolloin {\displaystyle -1+1=1+(-1)=0}. 

Luku **−1** saadaan myös Eulerin yhtälöstä, kun {\displaystyle \theta =\pi }: {\displaystyle e^{i\pi }=-1}.

Algebrallisia ominaisuuksia
---------------------------

Kun jokin luku kerrotaan −1:llä, luvun etumerkki vaihtuu:

{\displaystyle (-1)\cdot x=-x.}
Toisin sanoen luku muuttuu vastaluvukseen, kun se kerrotaan luvulla −1.

Kun luku −1 kerrotaan itsellään saadaan 1: {\displaystyle (-1)(-1)=1}. Tämä on toinen tapa sanoa, että luku 1 on luvun −1 vastaluku.

### Kokonaislukupotenssit

Kun luku −1 korotetaan parilliseen kokonaislukupotenssiin saadaan arvo 1: {\displaystyle (-1)^{2n}=1,n=0,\pm 1,\pm 2,\dots }. Korotettaessa lukua parittomaan kokonaislukupotenssiin saadaan arvo −1: {\displaystyle (-1)^{2n+1}=-1,n=0,\pm 1,\pm 2,\dots }.

On määritelty, että *x*−1 = 1/*x*, mikä tarkoittaa sitä, että luvun korottaminen potenssiin −1 on sama kuin luvun muuttaminen käänteisluvukseen. Luku –1 on itsensä käänteisluku:

{\displaystyle (-1)^{-1}={1 \over -1}={(-1)1 \over (-1)(-1)}={-1 \over 1}=-1}
### Murtopotenssit: yhteys kompleksilukuihin

Kompleksilukujen teoriassa imaginaariyksikkö *i* on määritelty luvun −1 avulla:

{\displaystyle i^{2}=-1}.
Toisin sanoen, vaikka luvulla -1 ei ole neliöjuurta reaalilukujen joukossa, sille voidaan määritellä neliöjuuri {\displaystyle {\sqrt {(-1)}}=(-1)^{\frac {1}{2}}=i}. Tämä johtaa kuntalaajennokseen: reaaliluvuista kompleksilukuihin. 

Luku −1 liittyy Eulerin identiteettiin, sillä {\displaystyle e^{i\pi }=-1\,\!.} Identiteetistä seuraa, että reaalilukupotenssiin korotus tuottaa yleisesti kompleksiluvun (jonka itseisarvo on 1):

{\displaystyle (-1)^{x}=(e^{i\pi })^{x}=e^{i\pi x}=\cos(x\pi )+i\sin(x\pi )}
Esimerkiksi jos taskulaskimessa ei ole kompleksilukumoodia, niin laskutoimitus {\displaystyle (-1)^{1,23}} ei onnistu.

### Esimerkki käytöstä

Luvun −1 avulla voidaan mallintaa esim. jaksollista binääristä lukujonoa *b(n)*, n = 0, 1, 2, …

Jono 0 1 0 1 0 1 ... saadaan aikaan mallilla

{\displaystyle b(n)={1 \over 2}[1-(-1)^{n}]}
Tilanmuutosten taajuutta voidaan säätää jakamalla indeksi n ja ottamalla lopputuloksesta kokonaislukuosa
lattia-funktiolla. Esim. jono 0 0 0 1 1 1 0 0 0 1 1 1… saadaan mallilla

{\displaystyle b(n)={1 \over 2}[1-(-1)^{\left\lfloor {n \over 3}\right\rfloor }]}
Jonon vaiheeseen voidaan vaikuttaa sijoittamalla indeksin n paikalle suurennettu tai pienennetty arvo, esimerkiksi

{\displaystyle b(n)={1 \over 2}[1-(-1)^{\left\lfloor {n+1 \over 3}\right\rfloor }]}
tuottaa jonon 0 0 1 1 1 0 0 0 1 1 1 0…

Lähteet
-------

1. ↑  Simo K. Kivelä: Kompleksiluvut *matta.hut.fi*.  23.10.2012. Viitattu 27.7.2017.
Bottiaia ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla.
**Bottiaia** (m.kreik. Βοττιαία, lat. *Bottiaea*) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Ala-Makedoniassa nykyisessä pohjoisessa Kreikassa.

Maantiede
---------

Bottiaia sijaitsi Ala-Makedonian tasangon keskiosissa. Se käsitti suurin piirtein Bermion-vuoren ja Aksios-joen välisen alueen. Sen eteläpuolella sijaitsi Pieria, lounaispuolella Elimeia ja Eordaia, länsipuolella Lynkestis, luoteispuolella Almopia ja itäpuolella Mygdonia.

### Polikset

Bottiaian polikset eli kaupunkivaltiot olivat:

 
* Aigai
* Allante (Atalante)
* Aloros
* Beroia
* Edessa
* Ikhnai
* Kyrrhos
* Mieza
* Pella

 
### Muut kaupungit

Muiksi kaupungeiksi tai asutuksiksi mainitaan:

 
* Gaimeion
* Genderrhos
* Gortynia
* Skydra

Historia
--------

Bottiaian aluetta asutti alun perin bottiaialaisten (*Bottiaioi*, Βοττιαῖοι) heimo. Valtaansa laajentaneet makedonialaiset karkottivat nämä kotiseudultaan arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulla eaa. Tämän jälkeen bottiaialaiset siirtyivät idemmäksi Chalkidikín niemimaana nykyisin tunnetun niemimaan länsiosiin, jossa heistä sai nimensä Bottiken alue.

Makedonialaisvallan aikana Bottiaia oli valtakunnan ydinaluetta, sillä siellä sijaitsivat sekä vanha pääkaupunki Aigai että uusi pääkaupunki Pella. Roomalaisella kaudella Bottiaian aluetta alettiin kutsua nimellä Emathia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*, s. 56, 797, 811–. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Smith, William: "Macedonia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. ↑  Herodotos: *Historiateos* 8.127; Thukydides: *Peloponnesolaissota* 1.65, 2.99.
**Ma’ale Adumim** on juutalaissiirtokunta Israelin vuoden 1967 jälkeen miehittämällä Länsirannalla Jerusalemin itäpuolella. Siirtokunta perustettiin vuonna 1975 ja vuoden 2016 lopussa sen asukasluku oli 37 670.

Historia
--------

Martyriuksen luostarin raunioita.
Adumimmin rinne mainitaan Vanhan testamentin Joosuan kirjassa kohdassa 15:7, jossa kuvaillaan Juudan ja Benjaminin heimon raja-aluetta. Nykyisen siirtokunnan alueella sijaitsee Bysantin valtakunnan aikana rakennettu Martyriuksen luostari.

Israel valtasi Länsirannan Jordanialta kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Maassa syntyi sodan jälkeen siirtokuntaliike, jonka jäsenet pyrkivät asettumaan miehitetyille alueille. Vuonna 1975 Ma’ale Adumimiin asettui 23 juutalaista siirtolaisperhettä ja se tunnustettiin valtion taholta omana paikallisneuvostonaan vuonna 1979. Siirtokunta oli osa Jerusalemia ympäröivien siirtokuntien kehää, joiden tarkoituksena oli vahvistaa Israelin otetta Itä-Jerusalemista. Siirtokunta kasvoi nopeasti ja vuonna 1991 siitä tehtiin Juudean ja Samarian hallintoalueen ensimmäinen kaupunki. Clintonin rauhansuunnitelman mukaan Ma’ale Adumimin oli tarkoitus jäädä Israelille.

Israelissa Ma’ale Adumimin säilyminen Israelin käsissä on pidetty välttämättömänä. Israelissa on ollut esillä myös niin sanottu E-1. -suunnitelma, jonka mukaan Ma’ale Adumim yhdistettäisiin Jerusalemiin asuintalorakennuttamisella. Hanke on kuitenkin kohdannut huomattavaa kansainvälistä vastustusta. Tämä eristäisi muun Palestiinan Jerusalemista, jonka itäosaa palestiinalaiset ovat vaatineet maansa pääkaupungiksi.

Israelin siirtokuntia on pidetty laittomina, koska Geneven neljännen sopimuksen 49. artiklan 6. pykälän mukaan "valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään". Israel kiistää väitteen, koska se ei väitteensä mukaan ole tehnyt sopimuksen mainitsemia karkotuksia tai siirtoja*.*

Väestö
------

Ma’ale Adumimin asukasluku vuoden 2016 lopussa oli 37 670. Siirtokunnan asukkaista noin 20 % on uskonnollisia juutalaisia. Noin 15 % on siirtolaisia Yhdysvalloista ja toiset 15 % entisen Neuvostoliiton alueelta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Geography of Israel: Ma’ale Adumim *Jewish Virtual Library*. American-Israeli Cooperative Enterprise. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
2. ↑  Obstacles to Middle East peace: Borders and settlements *BBC News*. BBC. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
3. 1 2  Larry Derfner: The Settlement That Broke the Two-State Solution *Foreign Policy*. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)
4. ↑  Martin Asser: Obstacles to Middle East peace: Borders and settlements *BBC News*. BBC. Viitattu 27.2.2020. (englanniksi)
5. ↑  Genèven sopimus siviilihenkilöiden suojelemisesta sodan aikana 12 päivältä elokuuta 1949. *Finlex*.  Arkistoitu 5.3.2023. Viitattu 5.3.2023.
6. ↑  Israeli Settlements and International Law  30.11.2015. Ministry of Foreign Affairs (Israel). Viitattu 31.10.2023.
7. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) Central Bureau of Statistics. Viitattu 28.7.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ma’ale Adumim** Wikimedia Commonsissa
**Sven-Olof Westerlund** (s. 29. heinäkuuta 1935, Helsinki) on suomalainen taidegraafikko, kuvittaja ja taidemaalari. Hänet tunnetaan monenlaisista töitä: toisaalta valokuvamaisista lyijykynäpiirroksista ja grafiikan lehdistä, toisaalta abstrakteista töistä joissa on selkeärajaisia värikenttiä ja voimakkaita perusvärejä. Hän on myös kuvittanut ja taittanut kirjoja ja lehtiä, sekä suunnitellut levynkansia ja julisteita.

Westerlund opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1954, Taideteollisessa oppilaitoksessa 1957–60 ja Aukusti Tuhkan ateljeessa 1961–63. Hänen töitään oli ensi kertaa esillä Helsingissä 1961.

Westerlund palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1988. Hän asuu ja työskentelee Mäntsälän Ohkolassa.

Valokuvia julkisista teoksista
------------------------------

* Onninneito, 2008, Pukkila*Onninneito*, 2008, Pukkila
* Elämänkaari, 2008, Pukkila.*Elämänkaari*, 2008, Pukkila.
* Minne menet, Pukkila.*Minne menet*, Pukkila.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kuvataiteilijamatrikkeli
2. ↑  Kuumaa kulttuuria 2005
3. 1 2  Onninneito ja Elämänkaari Pukkilan kunta. Viitattu 9.8.2020.
4. ↑  Piristy kulttuurikävelyllä! Pukkilan kunta, pukkila.fi. Viitattu 2.8.2020.
5. ↑  Pukkilan Vintti Pukkilan Vintti, pukkilanvintti.fi. Viitattu 2.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Westerlundin kotisivut
* teoksia[vanhentunut linkki] valtion taidemuseon kokoelmissa (myös kuvia)
* teos: Kaupunki 1982 (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
Koulun ja kirjaston sisäänkäynti Pukinmäkitalossa.
Polun koulutalo Pukinmäen ja Ylä-Malmin rajalla tunnettiin aiemmin Soinisen kouluna.
**Pukinmäenkaaren peruskoulu** on yhdeksänluokkainen yhtenäiskoulu Helsingin Pukinmäen kaupunginosassa. Siellä voi opiskella painotetusti liikuntaa luokka-asteilla 3–6. Pidennetyn oppivelvollisuuden mukaista opetusta annetaan viisivuotiaiden esiopetuksesta yhdeksänteen luokkaan asti.

Koulu toimii kolmessa rakennuksessa: Pukinmäkitalossa (Kenttäkuja 12, luokat 4–9), Polun koulutalossa (Kenttäpolku 3, luokat 1–3) ja Tapaninvainiolla (Immolantie 9, luokat 1–2). Pääkoulu valmistui Kaarlo Leppäsen suunnittelemana vuonna 1985 ja laajentui vuonna 2000 Pukinmäkitaloksi, jossa sijaitsevat myös Pukinmäen kirjasto ja Helsingin työväenopiston toimipiste. Laajennuksen suunnittelivat Sinikka Kouvo ja Raimo Partanen.

Polun koulu on Ilmari Lahdelman suunnittelema vuonna 1997 valmistunut rakennus, joka tunnettiin aiemmin Soinisen kouluna kasvatustieteilijä Mikael Soinisen Pukinmäkeen vuonna 1913 perustaman ja vuoteen 1954 asti toimineen kokeilukoulun mukaan. Se sijaitsee Pukinmäenkaaren itäpuolella eli Ylä-Malmin kaupunginosassa. Polun koulun pihassa on Teuri Haarlan veistos *Maa-isä/Jättiläisen jalanjälki, suu ja nenä* (1998).

Vuonna 2012 Pukinmäenkaaren peruskoulussa aloitettiin ohjatut liikunnalliset välitunnit, joiden valvojina on yläluokkien oppilaita.

Lähteet
-------

1. ↑  Pukinmäenkaaren peruskoulu *hel.fi*. Viitattu 22.2.2023.
2. ↑  Yhteystiedot *Pukinmäenkaaren peruskoulu*. Viitattu 23.2.2023.
3. ↑  Aalto, Maija: Nyt se näyttää varmalta: Vanhemmat voittivat taistelun Tapaninvainion koulusta *Helsingin Sanomat*.  31.1.2019. Viitattu 23.2.2023.
4. ↑  Pohjanpalo, Olli: Kenttäkujan monitoimitalo sai nimekseen Pukinmäkitalo.  *Helsingin Sanomat*, 24.6.1997. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 22.2.2023.
5. ↑  Tuohimaa, Pasi: Arkkitehdit loivat huomisen koulua Soinisen koulusta tulee lasten kaupunki toreineen ja aukioineen *Helsingin Sanomat (maksullinen näköislehti)*.  23.8.1994. Viitattu 23.2.2023.
6. ↑  Loponen, Teija: Opetusministeri Mikael Soininen jätti jälkensä Pukinmäkeen *Koillis-Helsingin Lähitieto*.  21.4.2021. Viitattu 23.2.2023.
7. ↑  Soinisen koulu aloittaa toimintansa jo ensi kesänä *Helsingin Sanomat (maksullinen näköislehti)*.  11.11.1995. Viitattu 23.2.2023.
8. ↑  Pusa, Ari: Tutkimus: Älä säikähdä, jos lapsesi painii välitunnilla, sillä hän on suomalaisen koulun helmi – ja ihastuttaa maailmalla *Helsingin Sanomat*.  24.11.2017. Viitattu 23.2.2023.
**Monimuotoinen paikallinen kipuoireyhtymä**, **CRPS** eli *Complex regional pain syndrome* (G90.5) on hermokipuihin kuuluva kiputila. Se kehittyy raajaan vamman seurauksena, ja vamma voi olla pieni. Kipu jaotellaan I- ja II-tyypin kivuksi riippuen siitä, liittyykö siihen hermovaurio vai ei. Jos mukana on hermovaurio, se kuuluu II-tyyppiin.

Usein syynä on luunmurtuma, mutta aiheuttaja voi olla myös esimerkiksi ruhje. Kipu alkaa yleensä vasta usean viikon kuluttua, ja sitä pahentavat raajan liikuttelu, kevytkin ihon koskettaminen ja myös stressi. Raajan autonomisen hermoston toiminta muuttuu siten että ihon väriin ja verenkiertoon, lämpötilaan ja hikoiluun tulee muutoksia, jotka ilmenevät turvotuksena, hikoiluna ja lämmön tunteena. Myöhemmin iho sinertyy ja viilenee. Kipu kroonistuu, ellei sitä hoideta, ja voi levitä vastapuoleiseen raajaan.

Hoitona on kipulääkkeet, fysioterapia ja kivunhallinnan opettelu psykologin avustuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Anneli Vainio: Monimuotoinen paikallinen kipuoireyhtymä *Terveyskirjasto*.  22.1.2009. Duodecim.  Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 16.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* CRPS:n kriteerit (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomen CRPS-yhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kari Traa** (s. 28. tammikuuta 1974 Voss, Norja) on norjalainen entinen freestylehiihtäjä. Hän on voittanut kumparelaskussa kolme olympiamitalia, joista yksi on kultainen. Lisäksi hän on voittanut neljä kumparelaskun maailmanmestaruutta (yksittäis- ja parikilpailuissa) ja on lajin moninkertainen maailmancup-voittaja. Traa on Norjassa hyvin tunnettu ja suosittu urheilija. 

Kari Traa kasvoi Vossin kaupungissa Länsi-Norjan vuoristossa. Voss on tärkeä talviurheilukeskus, ja Kari aloitti laskettelun jo pienenä tyttönä. Freestylen pariin hän siirtyi vasta paljon myöhemmin ja aloitti kumparelaskun 16-vuotiaana. Hän pääsi mukaan ensimmäiseen viralliseen kumparelaskun olympiakilpailuun 1992 Albertvillessä, jossa hän sijoittui 14. sijalle. Norjan kotikisoissa 1994 hän ei kilpaillut loukkaantumisen takia. 

Traan kansainväliset sijoitukset paranivat tämän jälkeen. Vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa hän sai naisten kumparelaskun pronssimitalin. Seuraavien neljän vuoden aikana hän saavutti kumparelaskun maailmanmestaruuksia ja maailmancup-voittoja. Vuoden 2002 olympialaisissa Salt Lake Cityssä hän voitti olympiakultaa selvällä erolla muihin kilpailijoihin. Olympiavoittonsa jälkeen hän jatkoi kultakannassa seuraavan vuoden maailmanmestaruuskisoissa.

Talvella 2004 Traa alkoi suunnitella urheilu-uransa lopettamista tulevien olympialaisten jälkeen. Vuoden 2005 freestylen MM-kisat Rukalla menivät häneltä yllättävän heikosti, vaikka saman vuoden kumpareiden maailmancupista tulikin toinen sija. Traa ilmoitti suuntaavansa vaatetusalalle lopetettuaan kilpaurheilun. Hänen vuonna 2002 perustamansa urheiluvaatteita valmistava yritys onkin jo saavuttanut menestystä. 

Kari Traa jatkoi kumparelaskua vielä kauden 2005–2006 ajan. Hän kertoi leikkimielisesti tavoittelevansa palkintokaapista vielä puuttuvaa olympiahopeamitalia. Tämä toteutuikin, sillä Torinon talviolympialaisissa 2006 hän sijoittui toiseksi kumpareissa lajin nousevan tähden, Jennifer Heilin jälkeen. Samana keväänä Traa osallistui viimeiseen maailmancupin osakilpailuunsa 18. maaliskuuta 2006 ja sijoittui myös tällä kaudella kumparelaskun kokonaiskilpailussa toiseksi. Hänen uransa päättyi Norjan kansallisiin kisoihin 25. maaliskuuta 2006 Myrkdalenissa.

Hon har efter sin karriär, från 2002, designat sportkläder för kvinnor, under varumärket Kari Traa (KT).[6]

Vuodesta 2002 lähtien hän on suunnitellut naisten urheiluvaatetusta tavaramerkillä Kari Traa (KT).

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen kotisivu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |



1. ↑  {{Verkkoviite | Tekijä = | Nimeke = Kari Traa (tekstilbedrift) | Osoite =  | Ajankohta = 6.6.2022 | Tekijä = Tone Tobiasson | Julkaisija = Store Norske Leksikon | Viitattu = 3.3.2024 | Kieli = (norjaksi)
**Antti Erkki (Anders Erik) Puupponen** (28. toukokuuta 1873 Rantasalmi – 8. maaliskuuta 1934 Tampere) oli suomalainen filosofian maisteri ja rehtori.

Puupposen vanhemmat olivat Sakkolan kirkkoherra, sotarovasti Antti (Anders) Puupponen (1845–1905) ja Hilma Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1890 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1894. Vuonna 1897 hän suoritti kasvatusopin tutkinnot ja käytännölliset opetusnäytteet.

Puupponen oli Mikkelin lyseon vt. latinan kielen lehtorina 1894–1896 ja 1897–1898, Kuopion lyseon latinan ja suomen kielen kollegana 1900–1909, Tampereen teknillisen opiston ruotsin opettajana 1920–1927 sekä Tampereen klassillisen lyseon latinan ja kreikan nuorempana lehtorina 1909–1927 ja vanhempana lehtorina 1927–1934 sekä koulun rehtorina vuodesta 1931.

Antti Puupponen oli naimisissa vuodesta 1902 Lilli Ida Olivia Erikssonin kanssa. Heidän tyttärensä oli opettaja ja kääntäjä Hilkka Koskiluoma. Puupposen veli oli kouluneuvos Lauri Puupponen (s. 1887). 

Antti Puupponen kuoli 60-vuotiaana sydänkohtaukseen 8. maaliskuuta 1934. Hän oli erään virkaveljensä syntymäpäivillä tämän kodissa ja oli ennen sydänkohtausta juuri pitänyt puheen syntymäpäiväsankarille.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Antti Erkki Puupponen
2. 1 2 3  Aikalaiskirja 1934
3. 1 2 3 4 5  Rehtori Antti E. Puupponen, Aamulehti, 09.03.1934, nro 66, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 : Anders Puupponen
5. ↑  Kuka kukin on 1954 : Jussi Koskiluoma


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Käteisetön yhteiskunta** on yhteiskunta, jossa maksutapahtumiin ei käytetä lainkaan fyysistä käteistä rahaa, kuten seteleitä ja kolikoita. Sen sijaan maksaminen tehdään digitaalisin keinoin. Digitaalisia maksutapoja ovat esimerkiksi maksukortit, mobiilimaksaminen ja digitaaliset valuutat, kuten kryptovaluutat ja digitaaliset keskuspankkirahat.

Historia
--------

Historiassa rahaa edelsi vaihtokauppa eli myös käteisettömyys.

Kehittyneissä valtioissa yhteiskunnan digitalisoitumisen myötä käteisen käyttö on vähentynyt huomattavasti ja onkin alettu puhua kokonaan käteisettömän yhteiskunnan mahdollisuudesta.

Koronaviruspandemian aikana digitaaliset maksut lisääntyivät ja käteisen käyttö väheni huomattavasti, koska virustilanteen takia suosittiin kosketusvapaita maksutapoja. Digitaalisia, etenkin älypuhelimille saatavia maksupalveluita kehitetään jatkuvasti lisää ja käteisen käytön uskotaan vähenevän tulevaisuudessakin.

Toisaalta Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022, on Suomessakin muistutettu ihmisiä pitämään pientä määrää käteistä rahaa varmuuden vuoksi, koska käteinen on varmin maksuväline suuremman kriisin tai häiriötilan sattuessa.

Hyödyt ja haitat
----------------

Digitaalinen rahaliikenne on helpompaa, läpinkäkyvämpää ja nopeampaa, koska rahaa ei tarvitse fyysisesti käsitellä. Internetissä maksun voi teoriassa tehdä minne vain maailmassa heti. Rikollisuutta on myös helpompi torjua, kun maksuista jää jälki, eikä voi maksaa pimeästi käteisellä. Rahaa ei myöskään voi fyysisesti ryöstää, väärentää tai piilottaa.

Haittapuolena on kuitenkin ainakin aluksi eri digitaalisten järjestelmien ja palveluiden yhteensopivuus. Digitaalinen maksaminen ei myöskään onnistu ihmisille, joilla ei ole pääsyä internetiin tai mahdollisuutta älylaitteisiin. Suurena riskinä on yksityisyyden heikkeneminen, kun palveluntarjoajan tai valtion etävalvonta on mahdollista sekä tietomurrot ja sitä kautta ihmisten taloustietojen päätyminen rikollisille. Teknologiajättien valta kasvaa, kun ihmiset ovat riippuvaisia palveluistaan. Laajassa sähkö- tai tietoverkkohäriötilanteessa maksamisesta voi tulla mahdotonta, kun järjestelmät eivät toimi.

Luottokortti- ja teknologiayhtiöiden vallan kasvun takia esimerkiksi Euroopan unioni kehittää omaa digitaalista euroa, joka toimisi yksityisesti ja turvallisesti, kuten käteinen, ja jaettaisi suoraan keskuspankilta kansalaisen digitaaliseen lompakkoon, ilman tarvetta pankin tai muun yrityksen välikädelle. Näin suunnittelee tekevänsä myös useat muut valtiot.

Lähteet
-------

1. ↑  What Is a Cashless Society and How Does It Work? | Britannica *www.britannica.com*. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  Cashless society: the future of digital payments *Financier Worldwide*. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
3. 1 2 3  COVID-19: the viral spread of cashless society? *Financial Times*. Viitattu 26.2.2024.
4. ↑  Outi Kokko: Asiantuntijalta selvät ohjeet: Tämän verran kotona pitäisi olla käteistä *Ilta-Sanomat*.  20.10.2022. Viitattu 26.2.2024.
5. ↑  Digitaalinen euro tulossa – Tätä se tarkoittaa *www.iltalehti.fi*. Viitattu 26.2.2024.
Raikuun kanava
Raikuun kanavan sijainti**Raikuun kanava** on avokanava, joka sijaitsee Saimaalla, Puruveden ja Oriveden Paasselän välillä, Savonlinnan kaupungissa, entisen Kerimäen kunnan alueella. Kanavan ovat kaivaneet seudun asukkaat 1750-luvulla. Kanavaa on perattu lisää vuonna 1858, ja sitä on käytetty pääasiassa uittoihin. Kanavan aluetta on linnoitettu sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana. Kanavasta pääsee läpi ainoastaan hyvin pienillä veneillä.

Kanava koostuu kolmesta peräkkäin sijaitsevasta kaivetusta osasta, jotka ovat pääkanavan lisäksi nimeltään Nurmitaipaleen ja Pistalan kanavat.

Kanavan kautta kulkemalla voidaan kiertää useiden Saimaan selkien, kuten Enonveden, Pyyveden, Haukiveden, Pihlajaveden ja Puruveden rajaama yli tuhannen neliökilometrin maa-alue, jolla sijaitsevat muun muassa Kerimäen ja Savonrannan taajamat, sekä Enonkosken kuntakeskus. Aluetta kutsutaan Sääminginsaloksi tai Kerimäen saareksi. Jos kaivetun kanavan muodostama vesiyhteys hyväksytään saaren kriteeriksi, Sääminginsalo on Saimaan suurin ja määrittelytavasta riippuen Suomen suurin tai toiseksi suurin saari.

Raikuun kanava on yksi Museoviraston vuonna 1993 ja uudelleen 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kanava on ajettavissa rauhallisesti vesijetillä Saimaan vedenkorkeuden ollessa +100 cm (5.6.2021). Suurin vene, joka tällä vedenkorkeudella voi kanavan läpi mennä, on noin 6-metrinen (korkeus alle 180 cm vedenpinnasta ja leveys enintään 260 cm), mikä edellyttää keulamiestä puoshaan kanssa. Syväys tulee olla alle 100 cm.

Lähteet
-------

* Hurskainen, Tarmo: Raikuun kanava *Suomen kanavat*.  Arkistoitu 31.10.2007. Viitattu 10.3.2009.
* Kanavia Savonlinnan seudulla *Opastusta Savonlinnan historiaan*. Savonlinnan maakuntamuseo.  Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 10.3.2009.
* Raikuun kanava *Rakennettu kulttuuriympäristö*. Museovirasto. Viitattu 10.3.2009.

### Viitteet

1. ↑  Raikuun kanava *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Raikuun kanava** Wikimedia Commonsissa

Vuoksen vesistön kanavat

|  |  |
| --- | --- |
| Heinäveden reitti | Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava |
| Iisalmen reitti | Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava |
| Juojärven reitti | Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava |
| Leppävirran reitti | Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava |
| Nilsiän reitti | Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava |
| Pielisen reitti | Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava |
| Muita kanavia | Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava |
**Seimelän tyttökoti** oli Vihdin Niuhalassa toiminut vuonna 1888 perustettu yksityinen lastenkoti ja koulukoti, joka sai valtion avustusta vuodesta 1907 lähtien.

Lastenkodin perusti Berta Hernberg (1864 Helsinki – 1941), joka johti sitä 38 vuotta. Alkuun sinne otettiin poikiakin, mutta valtionavun ehtona oli, että se olisi tyttöjen turvakoti. Irtautuessaan johtajan tehtävistä Hernberg perusti vuonna 1934 säätiön, joka pyrki toimessaan jatkamaan hänen tavoitteitaan hänen jättämänsä pääoman turvin.

Elisabeth Järnefelt asui jonkin aikaa Seimelässä ja kuvasi kirjeissään Seimelän elämänmenoa.

Päärakennus on niin sanottu Terijoen huvila, joka hankittiin 1924. Lastenkodin tiloihin tuli 1950-luvulla kotiteollisuuskoulu, sittemmin Vihdin käsi- ja taideteollisuusoppilaitos. Vuodesta 1977 lähtien oppilaitos oli kunnan omistuksessa ja siirtyi 2010 JU-design Oy:n omistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Seimelän turvakoti, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 1028. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917
2. 1 2 3  Teuvo Viljamaa, Hernberg Bertha, Vihti.fi, viitattu 5.11.2023 (pdf)
3. ↑  Niuhalan kylä talot 52-77: 75. Seimelän rakennukset, Rakennusperintö. Vihti.fi, viitattu 5.11.2023
4. ↑  Historia. Miniland, viitattu 5.11.2023

Aiheesta muualla
----------------

* Kristiina Valolahti: Berta Hernbergin elämäntyö ja hänen perustamansa säätiö, Vihti: Berta Hernbergin säätiö 1995
* Suvisirkku Talas (toimittaja): *Elisabeth Järnefeltin kirjeitä 1881–1929*, Helsinki : Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1996 ISBN 951-717-795-X
**Paikallishallinto** tarkoittaa hallinnossa tasoa, joka päättää asioista paikallisella tasolla ja on yleensä hierarkian alimmainen hallinnon taso. Tällainen taso voi olla esimerkiksi kunta, piirikunta tai kylä. Käytännöt paikallishallinnon tasojen ja niiden nimeämisen suhteen vaihtelevat suuresti eri valtioiden välillä, ja usein jopa valtion sisällä. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on useita erilaisia paikallishallinnon muotoja. Erityisesti Englannissa järjestelmä on monimutkainen.

Nykyaikaisissa vahvan keskushallinnon valtioissa paikallishallinnon rooli päätöksenteossa valtion tasolla on usein selvästi pienempi kuin keskushallinnolla. Nimensä mukaisesti paikallishallinnon yksiköt hoitavat paikallisia asioita. Niillä on joko jonkinlainen oikeus kerätä veroja tai niiden toiminta rahoitetaan keskushallinnon keräämillä veroilla. Yleensä kyseessä on näiden yhdistelmä. Veroja keräävillä paikallishallinnon yksiköillä on usein demokraattisesti valittu edustus. Paikallishallinnon tavallisimpia tehtäviä ovat muiden muassa koulutuksen ja terveydenhuollon järjestäminen, infrastruktuurin rakentaminen ja kunnossapito sekä kaavoitus. Tällaiset tehtävät kuuluvat yleensä hierarkian alimmalle eli kuntatasolle.

Eri maissa käytettäviä paikallishallinnon yksikköjä
---------------------------------------------------

* piiri, piirikunta (district, distrito, Bezirk, Kreis, okrug) voi olla useita kuntia kattava alue, tai jakaa ison kaupungin pienempiin osiin
* paikallishallintoalue (local goverment area, LGA), Nigeriassa käytössäoleva paihallishallinnon yksikkö
* kunta - (termi tulee useissa kielissä latinan sanasta *communia*, engl. *municipality*, Yhdysvalloissa usein *city*) on tyypillisesti pienin paikallishallintoalue, jolla on valittu edustajisto.
* kylä - jossain maissa on olemassa myös kylähallintoja.
	+ Suomessa esimerkiksi kolttalaissa säädetty kyläkokous ja Kallankarien karikokous.

Katso myös
----------

* Aluehallinto
* NUTS, LAU - Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmä
* Suomen NUTS-aluejako

Lähteet
-------

1. ↑  Nigeria Commonwealth Local Government Forum, clgf.org.uk. Viitattu 13.1.2023. (englanniksi)
**Bryan Zaragoza Martínez** (s. 25. huhtikuuta 2001 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Münchenia ja on pelipaikaltaan laitalinkki.

Seurajoukkueura
---------------

Zaragoza liittyi Granadan junioriakatemiaan vuonna 2019 kotikaupunkinsa seurasta Conejito Málagasta. 29. toukokuuta 2020 hän teki seuran kanssa vuoteen 2022 asti ulottuvan sopimuksen ja siirtyi myöhemmin syksyllä lainasopimuksella Segunda División B:ssä pelanneeseen Club Polideportivo El Ejidoon.

Heinäkuussa 2021 Zaragoza nostettiin Granadan reservijoukkueeseen, joka pelasi maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División RFEF:ssa. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 30. marraskuuta 2021 Copa del Reyn ottelussa Club Deportivo Lagunaa vastaan.

14. tammikuuta 2022 Zaragoza teki seuran kanssa uuden vuoteen 2024 asti ulottuvan sopimuksen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 12. syyskuuta 2022 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa vieraskentällä Eibaria vastaan.

Ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan Zaragoza teki 18. marraskuuta 2022 kotiottelussa Albacete Balompiéta vastaan. 29. toukokuuta 2023 Granadan voitettua Segunda Divisiónin mestaruuden ja joukkueen palattua takaisin maan pääsarjaan Primera Divisióniin, Zaragozan sopimusta jatkettiin vuoteen 2027 asti.

6. joulukuuta 2023 saksalaisseura Bayern München ilmoitti, että Zaragoza tulee siirtymään seuraan kaudeksi 2024–2025 ja hänen kanssaan on tehty kesään 2029 asti ulottuva sopimus. Bayern München maksoi pelaajan sopimukseen kirjatun ulosostopykälän, joka oli arvoltaan 15 miloonaa euroa.

Lähteet
-------

1. ↑  El juvenil Bryan Zaragoza renueva por dos temporadas Granada CF. Viitattu 29.8.2023. (espanjaksi)
2. ↑  Bryan Zaragoza se marcha cedido al Ejido Ideal. Viitattu 29.8.2023. (espanjaksi)
3. ↑  El Granada cumple ante La Laguna con un gran Butzke AS. Viitattu 29.8.2023. (espanjaksi)
4. ↑  Bryan amplía su contrato con el Granada hasta 2024 Granada CF. Viitattu 29.8.2023. (espanjaksi)
5. ↑  Vendaval armero ante un desconocido Granada Marca. Viitattu 29.8.2023. (espanjaksi)
6. ↑  El Granada de Paco López despega ante un Alba muy castigado por el VAR Marca. Viitattu 29.8.2023. (espanjaksi)
7. ↑  Comunicado Oficial | Renovación de Bryan Zaragoza Granada CF. Viitattu 29.8.2023. (espanjaksi)
8. ↑  FC Bayern agree to sign Bryan Zaragoza FC Bayern München. Viitattu 6.1.2024. (englanniksi)
9. ↑  Ya es oficial el fichaje de Bryan Zaragoza por el Bayern de Múnich: "Es uno de los peces gordos de España" Marca. Viitattu 6.1.2023. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bryan Zaragozan tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Bryan Zaragozan tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Bayern München – Saksan Bundesliiga
1 Neuer |
2 Upamecano |
3 Kim |
4 de Ligt |
6 Kimmich |
7 Gnabry |
8 Goretzka |
9 Kane |
10 Sané |
11 Coman |
13 Choupo-Moting |
15 Dier |
17 Zaragoza |
18 Peretz |
19 Davies |
20 Sarr |
22 Guerreiro |
23 Boey |
25 Müller |
26 Ulreich |
27 Laimer |
28 Buchmann |
34 Zvonarek |
39 Tel |
40 Mazraoui |
42 Musiala |
45 Pavlović |
Valmentaja Tuchel
**Uranuksella** on himmeät planeettaa kiertävät **renkaat**. Ne koostuvat tummista kappaleista, joiden koko vaihtelee pölyhiukkasista noin kymmeneen metriin. Uranus oli toinen aurinkokunnan planeetta, jolta löydettiin rengasjärjestelmä.

Löytö ja tarkkailu
------------------

Uranuksen rengasjärjestelmä Voyager 2:n kuvaamana
William Herschel väitti löytäneensä Uranukselta renkaat jo vuonna 1789, mikä tosin on hieman epäilyttävää, sillä seuraavaan kahteen vuosisataan renkaista ei mainittu mitään. Rengasjärjestelmä löydettiin varmasti vuonna 1977 vahingossa tähdenpeiton avulla. Tarkoituksena oli tutkia Uranuksen kaasukehää, mutta tutkimuksissa kävi ilmi, että tähti oli kadonnut ja ilmestynyt takaisin viisi kertaa ennen peittymistään Uranuksen taakse. Tästä pääteltiin, että planeetalla oli pakko olla rengasjärjestelmä. Ensi kertaa renkaat kuvasi Voyager 2 -luotain ohittaessaan planeetan vuonna 1986. Samalla luotain löysi kuusi uutta rengasta, mikä nosti tunnettujen renkaiden kokonaismäärän yhteentoista.

Joulukuussa 2005 Hubble-avaruusteleskooppi löysi pari uutta rengasta, jotka sijaitsivat erittäin kaukana planeetasta. Tämän löydön myötä Uranuksella tunnetaan kolmetoista rengasta.

Ikä
---

Uranuksen renkaita ja kuita
Uranuksen renkaat ovat todennäköisesti melko nuoret, ja on erittäin epätodennäköistä, että ne olisivat muodostuneet yhdessä Uranuksen kanssa. Renkaiden materia on mahdollisesti peräisin vuorovesivoimien hajottamasta kuusta tai kuun hajoamisesta rajussa törmäyksessä.

Lähteet
-------

* Sarkanniemi.fi: Uranus (Arkistoitu versio)
* Did William Herschel Discover The Rings Of Uranus In The 18th Century? (englanniksi)
* Uranus rings 'were seen in 1700s' (englanniksi)
* Voyager 2 in the Uranian System: Imaging Science Results (englanniksi)
* NASA's Hubble Discovers New Rings and Moons Around Uranus (Arkistoitu versio) (englanniksi)

  

Aurinkokunta

|  |
| --- |
| Aurinko ·  Merkurius ·  Venus ·  Maa ·  Mars ·  *Ceres* ·  Jupiter ·  Saturnus ·  Uranus ·  Neptunus ·  *Pluto* ·  *Haumea* ·  *Makemake* ·  *Eris* |

|  |  |
| --- | --- |
| Kuut | Maan ·  Marsin ·  Jupiterin ·  Saturnuksen ·  Uranuksen ·  Neptunuksen ·  Pluton ·  Haumean ·  Makemaken ·  Eriksen ·  Pikkuplaneettojen |
| Renkaat | Jupiterin ·  Saturnuksen (Rhean)  ·  Chariklon ·  Uranuksen ·  Neptunuksen |
| Pienkappaleet | Meteoroidit ·  Pikkuplaneetat ·  Asteroidit ·  NEA:t ·  Asteroidivyöhyke ·  Troijalaiset ·  Kentaurit ·  Damocloidit ·  Transneptuniset kohteet ·  Kuiperin vyöhyke ·  Hajanainen kiekko ·  Hillsin pilvi ·  Oortin pilvi ·  Komeetat |
Nyrstarin logo.
**Nyrstar** on belgialainen yritys, joka tuottaa ja jalostaa metalleja. Erityisesti Nyrstar tuottaa ja jalostaa sinkkiä ja lyijyä. Nyrstarin tuotteita ovat: sinkki, lyijy, kupari, jalo- ja erikoismetallit sekä rikkihappo. Nyrstar on maailman toiseksi suurin sinkin jalostaja.

Nyrstar syntyi vuonna 2007 yhdistämällä australialaisen kaivosyritys Zinifexin sinkkitoiminnot belgialaisen materiaaliteknologiayritys Umicoren kanssa. Nyrstarilla on yli 7000 työntekijää. Nyrstar on solminut tuotevirtasopimuksen Talvivaaran kaivoksen tuottamasta sinkistä vuonna 2010.

Vuonna 2019 Nyrstarin enemmistöomistus oli siirtymässä Trafiguralle.

Kaivokset
---------

Nyrstar on sidoksissa kaivoksiin:

* Campo Morado, Meksiko
* Contonga and Pucarrajo, Peru
* Coricancha, Peru
* El Mochito, Honduras
* El Toqui, Chile
* Langlois, Kanada
* Myra Falls, Kanada
* Talvivaara, Suomi (tuotevirtasopimus)
* Tennessee Mines, USA

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Nyrstarin viralliset kotisivut (englanniksi)