recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli kuvaa Yhdysvaltain laivaston monitoria. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**USS Puritan** (runkonumero BM-1) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1882 vesille laskettu monitori.

Valmistus
---------

Alus tilattiin John Roach and Sonilta Chesteristä Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin vuonna 1874. Alus laskettiin vesille 6. joulukuuta 1882 ja otettiin palvelukseen 10. joulukuuta 1896 New Yorkin laivastontelakalla päällikkönään J. R. Bartlett.

Palvelus
--------

Alus osallistui Espanjan-Yhdysvaltain sotaan vuonna 1898. Se oli liitettynä huhtikuussa Kuuban satamia saartaneeseen laivastoon. Alus tulitti *USS New Yorkin* ja *USS Cincinnatin* kanssa 27. huhtikuuta Matanzasia. Toukokuun alussa alus oli Key Westissä Floridassa, mistä se lähti 20. toukokuuta merelle liittyäkseen Santiago de Cubaan lähtevään kontra-amiraali William T. Sampsonin laivastoon.

Alus liittyi 22. toukokuuta laivastoon, minkä jälkeen Sampson johti aluksensa Key Francesiin Nicholas Channeliin. Laivasto tuhosi 3. heinäkuuta lähes täydellisesti Espanjan laivaston, joka oli Santiago de Cubassa.

Sotatoimien päätyttyä alus oli 1899-1902 laivasto akatemian koululaivana. Se poistettiin 16. huhtikuuta 1903 palveluksesta Philadelphiassa ja palautettiin palvelukseen 3. kesäkuuta League Islandin vastaanottoaluksena. Vuonna 1904 alus lainattiin Washington D.C.:n puolisotilaallisilla laivastojoukoilla, mistä se palautettiin 14. syyskuuta 1909.

Alus poistettiin palveluksesta 23. huhtikuuta 1910 Norfolkissa. Se poistettiin 27. helmikuuta 1918 alusluettelosta ja myytiin 26. tammikuuta 1922 J. G. Hetnerille ja W. F. Cutlerille Philadelphiaan.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  history.navy.mil


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Casco-luokka** | **Yhdysvaltain laivaston monitorit** | Seuraaja:**Amphitrite-luokka** |
**Tarmo Peltokoski** (s. 2000 Vaasa) on suomalainen kapellimestari ja pianisti, joka on nimitetty moneen merkittävään tehtävään eri puolilla Eurooppaa.

Yli kahdeksankymppinen kapellimestarien kouluttaja Jorma Panula ja 14-vuotias pianisti Peltokoski tapasivat Vaasassa, jossa Panula piti mestarikurssia. Panula vakuuttui Peltokosken kyvyistä ja kehotti tätä osallistumaan mestarikursseilleen muuallakin Suomessa. Innostus musiikkiin sai Peltokosken jättämään lukion kesken ja samoin jäi kesken opiskelu Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla houkuttelevien työtarjousten vuoksi. Päämääränään 11-vuotiaana Richard Wagnerin musiikista innostunut Peltokoski pitää tilannetta, jossa hän johtaisi pääasiassa tämän kokonaisvaltaisia oopperoita.

Yhden ensimmäisistä töistään kapellimestarina Peltokoski teki Manilassa Filippiineillä 2019. Kaukainen matkakohde valikoitui työskentelypaikaksi siksi, että Peltokosken äiti on kotoisin Filippiineiltä.

Tammikuussa 2022 Peltokoski nimitettiin Deutsche Kammerphilharmonie Bremenin päävierailijaksi sekä toukokuussa Latvian kansallisorkesterin ylikapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi.

Keväällä 2022 kapellimestari Valeri Gergijevin länsimaiset yhteistyökumppanit alkoivat ottaa etäisyyttä häneen, sillä hänet tunnettiin Ukrainaan hyökänneen Venäjän presidentin Vladimir Putinin tukijana ja ystävänä, joka ei tuominnut menettelyä. Yhteistyöstä luopui esimerkiksi Rotterdamin filharmonikot, joka alkoi etsiä sovittuun esiintymiseen korvaavaa kapellimestaria. Orkesteri päätyi nuoreen Tarmo Peltokoskeen, jolla jo oli kokemusta eurooppalaisten sinfoniaorkestereiden johtamisesta. Hänen oli tarkoitus johtaa yhteensä neljä konserttia, mutta toisen konsertin väliajalla filharmonikkojen pääjohtaja kysyi Peltokoskea orkesterin päävierailijaksi. Syyskuussa 2022 sopimus julkistettiin.

Peltokoski vieraili Ranskassa johtamassa Orchestre National du Capitole de Toulousea eli Toulousen kansallisorkesteria kaksi kertaa 2022. Saman vuoden joulukuussa hänet nimitettiin orkesterin musiikilliseksi johtajaksi siten, että hänen viisivuotinen kautensa alkaa syyskuussa 2024 ja päättyy elokuussa 2029. Ensimmäisen konserttikauden hän työskentelee nimikkeenään tuleva musiikillinen johtaja ja sitten vasta musiikillisena johtajana, joka johtaa orkesteria 12–14 viikkoa vuodessa. Sopimukseen kuuluu myös kiertueita, äänitteitä ja kuusi oopperaa Opéra National du Capitolen kanssa viiden vuoden aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mattila, Mattias: Kaikki saa väistyä musiikin tieltä  2.10.2022. Yleisradio. Viitattu 14.12.2022.
2. 1 2 3  Tiikkaja, Samuli: Peltokoski musiikilliseksi johtajaksi Toulouseen.  *Helsingin Sanomat*, 14.12.2022, s. B 5. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.12.2022.
**USS Redwing** (runkonumero AMS-200 ja MSC-200) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1954 vesillelaskettu Adjutant-luokan miinanraivaaja.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Adjutant-luokka*
Alus tilattiin Tampa Marine Companyltä Tampasta Floridasta, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1953. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1954 kumminaan Courtney W. Campbell ja otettiin palvelukseen 7. tammikuuta 1955 ensimmäisenä päällikkönään R. L. Anderson.

Palvelus
--------

Alus liitettiin 23. tammikuuta 1955 Yhdysvaltain Atlantin laivastoon kotitukikohtanaan Charleston South Carolinassa. Alus luokiteltiin 7. helmikuuta rannikkoraivaajaksi runkonumerolla MSC-200 Charlestonissa Key Westin edustalla pidettyjen koeajojen aikana. Koeajot päättyivät 3. maaliskuuta, minkä jälkeen alus palasi Mayportin kautta Charlestoniin. Matkalla alus osallistui pudonneen lentokoneen etsintöihin ja saapui Charlestoniin 20. huhtikuuta aloittaen palveluksensa.

Alus saapui Floridaan Panama Cityyn 5. heinäkuuta osallistuen miinatutkimuslaboratorion toimintaan 9. syyskuuta saakka, minkä jälkeen alus liittyi *USS Tonawandan* seuraan. Alukset osallistuivat erityistehtävään, minkä jälkeen *Redwing* palasi Charlestoniin 22. syyskuuta. Tammikuussa 1957 alus osallistui miinanraivaus ja maihinnousuharjoitukseen, jonka alue ulottui aina Guantanamonlahdelle Kuubaan ja Viequesiin Puerto Ricoon.

Alus lähti 16. tammikuuta 1957 Charlestonista merivoimien miinasodankäynnin keskukseen Yorktowniin Virginiaan, missä se oli maihinnousukoulutuskeskuksen alaisuudessa. Alus tutki 3. lokakuuta alkaen Bostonin kanavaa, minkä päätyttyä se osallistui New Jerseyn rannikolla pidettyyn harjoitukseen tammikuussa 1958.

Alus lähti 25. helmikuuta New Yorkista harjoitukseen, jonka alueena oli itärannikko aina Key Westiin. Alus palasi Bostoniin 21. maaliskuuta. Vuoden lopun alus tuki Destroyer Development Groupin toimintaa Narragansett Bayssä.

Alus lähti 26. helmikuuta 1959 Bostonista Norfolkiin, jossa se siirrettiin laivastontelakalle huollettavaksi valmistauduttaessa aluksen luovutukseen Espanjalle. Alus poistettiin laivastoluettelosta 16. kesäkuuta 1959 ja se luovutettiin Espanjalle 18. kesäkuuta osana MDAP-ohjelmaa.

Espanjan laivasto
-----------------

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen vastaanotto päivänä nimellä *Sil* (M29). Alus poistettiin alusluettelosta 25. syyskuuta 2002.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  history.navy.mil
Kuningatar Nefertari pitelemässä sistrumia. Kuva Abu Simbelin temppelistä
**Sistrum** (lat. *seistron*, kreik. σεῖστρον) on idiofoni, jota soitetaan ravistamalla. Sistrumissa on silmukan tai lyyran muotoinen metallinen tai puinen runko, jonka poikkipuihin on asetettu esimerkiksi metallirenkaita tai kotilonkuoria. Runko on kiinni pitkähkön varren nokassa. Soitinta ravistettaessa se helisee.

Historia
--------

Sistrumia on käytetty temppelimusiikissa erilaisten kulttien soittimena. Ensimmäisenä sitä tiedetään käytetyn Egyptissä noin 2300 eaa. Soitinta käytettiin erityisesti Isis-jumalattaren palvontamenoissa. Isis-jumalattaren palvonnan leviäminen myös Rooman valtakuntaan teki soittimen tunnetuksi myös siellä. Soitin on ollut käytössä myös antiikin Kreikassa ja Nuubiassa. Sitä käytetään edelleen muun muassa Etiopian koptilaisessa kirkossa.

Hadrianuksen aikainen raha, jonka kääntöpuolella nainen pitelee sistrumia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 6 Seg–Ö*, s. 37. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1992. ISBN 951-35-4730-2.
2. 1 2  William Smith: Sistrum *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*.  1875. Lontoo:  John Murray. Viitattu 16.3.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sistrum** Wikimedia Commonsissa
**Foo dog** on kiinalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta. Joidenkin mielipiteiden mukaan se on aidossa alkuperäisessä muodossaan kuollut sukupuuttoon.

Ulkonäkö
--------

Rotu muistuttaa chow chow'ta, joskin on tätä vähemmän äärilleen jalostetun näköinen. Kieli voi olla joko vaaleanpunainen tai sininen. Kokomuunnoksia on kolme: *Standard* (keskikokoinen), *Miniature* (pieni) ja *Toy* (kääpiö).

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Foo dog on rohkea, omanarvontuntoinen, valpas, energinen ja ketterä.

Alkuperä
--------

Foo dog on peräisin 1000-luvulta eaa. ja se on saanut nimensä kaakkoiskiinalaisesta Fuzhoun kaupungista (vaihtoehtoinen englanninkielinen kirjoitusasu on *Foochow*). Sen uskotaan syntyneen chow chow'n ja pohjoiseurooppalaisten metsästyskoirien välisistä risteytyksistä. Hieman erikoisemman teorian mukaan se olisi puolestaan chow chow'n ja kiinalaisen suden jälkeläinen. Rotu toimii paitsi vahtikoirana, myös paimen-, metsästys- ja rekikoirana.

Foo dogin luultiin jo kuolleen sukupuuttoon, mutta se löydettiin sittemmin uudelleen. Se vietiin Yhdysvaltoihin, missä perustettiin *Chinese Foo Dog Club of America* sekä *International Chinese Foo Dog Association*. Molempien järjestöjen johtaja Brad Tom ajaa aktiivisesti rodun asemaa. On esitetty kritiikkiä, jonka mukaan nykyinen foo dog olisi jalostettu juurikin Yhdysvalloissa chow chow'n ja pienempien rotujen välisistä risteytyksistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 628-629. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
Madaran ratsastaja
**Madaran ratsastaja** on varhaiskeskiaikainen kivireliefi Madaran ylätasangolla Šumenin alueella Bulgarian itäosassa. Se liitettiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1979.

Reliefi esittää majesteettista ratsastajaa joka on hakattu 23 metriä maanpinnan yläpuolelle lähes pystysuoraan satametriseen kallioseinään. Ratsastaja on syöksemässä keihästään hevosen jaloissa makaavaan leijonaan. Ratsukon edessä lentää kotka ja koira juoksee sen perässä. Kuva symboloi sotavoittoa.

Muistomerkki on noin vuodelta 710 joten se lienee tehty bulgaarien Tervel-kaanin aikana. Tämä sopisi ajatukseen, että kuva esittää itse kaania ja sen ovat tehneet bulgaarit, paimentolaiskansa joka asettui Bulgarian kaakkoisosaan 600-luvulla. Toisen teorian mukaan reliefi liittyisi muinaisiin traakialaisiin ja kuva esittäisi traakialaista jumalaa.

Reliefin yhteydessä on myös kolme kallioon kaiverrettua, bysantin kreikaksi kirjoitettua tekstiä, jotka kertovat alueen historiasta.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Madaran ratsastaja**.
* Madaran ratsastaja UNESCOn sivuilla
**Sisu E11T 8×8** on maastokuorma-auto, joka tunnetaan myös nimellä Sisu E11T 8×8 high mobility tactical vehicle (HMTV). Ajoneuvo suunniteltiin yhdessä Suomen puolustusvoimien kanssa operoimaan pohjoisissa, kylmissä oloissa.

Teknisiä tietoja
----------------

### Yleistä

Sisu E11T:ssä käytettiin paljon muissakin Sisu-kuorma-autoissa käytettyjä komponentteja hinnan minimoimiseksi. Runko oli kuitenkin erikoisvalmisteinen ja tärkeimmät järjestelmät oli asennettu suojatuihin paikkoihin.

### Moottori

Sisu E11T 8×8:n moottorina on iskutilavuudeltaan 10,82 litrainen turboahdettu Cummins-dieselmoottori. Sen teho on 300 kW ja vääntömomentti 2 000 Nm.

### Voimansiirto

Vaihteistona E11T:ssä on joko ZF ECOMAT 7HP900 -automaattivaihteisto tai saman valmistajan 16 S221 -manuaalivaihteisto kuivalla yksilevyisellä kytkimellä. Autossa on jakovaihteistona VG2000 sekä tasauspyörästön lukot.

### Ohjaamo

Kahden henkilön makuuhytti on Renault:n valmistama. Ohjaamon oli saatavissa myös lisävarusteinen kolmas penkki. Hytti on kipattavissa eteenpäin moottorin huollon helpottamiseksi. Siihen oli saatavissa myös jälkiasenteinen pienaseilta suojaava panssarointi.

Maasto-ominaisuudet
-------------------

Sisu E11T 8×8:n maasto-ominaisuudet ovat hyvät:

* Maavara 0,38 metriä.
* Lähestymiskulma 41°.
* Jättökulma 43°.

Varustelu
---------

Sisu E11T 8×8 -maastokuorma-autot on varustettu Multilift LHS250.56 -vaihtolavalaitteilla. Lisäksi osassa on kuormausnosturi ja/tai ohjaamon panssarointi. Niissä on myös hydraulinen Katsan VV 100-4SO -vintturi 100 kilonewtonin vetovoimalla. Sen vaijerin pituus on 50 metriä ja sillä voidaan vetää autosta sekä eteen- että taaksepäin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sisu E11T 8x8 *military-today.com*. Military-Today.com. Viitattu 29.11.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Maastokuorma-auto SISU E11T 8X8 *puolustusvoimat.fi*.  13.8.2012. Suomen puolustusvoimat. Viitattu 29.11.2012. [vanhentunut linkki]
**Madame Mystery** on vuonna 1926 ensi-iltansa saanut Richard Wallacen ja Stan Laurelin ohjaama yhdysvaltalainen lyhytelokuva, jonka pääosassa on Theda Bara. *Madame Mystery* on genreltään komedia, ja sen tuotti Hal Roach Studios.

*Madame Mysteryn* kuvaukset alkoivat joulukuussa vuonna 1925 ja päättyivät seuraavan vuoden tammikuussa. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. maaliskuuta 1926, ja sen levittäjänä oli Pathé Exchange. *Madame Mystery* jäi Theda Baran viimeiseksi roolityöksi elokuvissa. Hän jäi samana vuonna 1926 eläkkeelle näyttelijänurastaan. Alun perin Baran oli tarkoitus tehdä Hal Roach Studiosille monta komediaelokuvaa, mutta *Madame Mystery* jäi ainoaksi. Elokuvan materiaalia käytettiin uudelleen Hal Roach Studiosin samana vuonna ilmestyneessä lyhytkomediaelokuvassa *45 Minutes from Hollywood*.

*Madame Mystery* on yksi harvoista Baran elokuvista, jotka ovat säilyneet nykypäivään asti. *Madame Mystery* on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle. DVD-versio julkaistiin vuonna 2005.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Hallitus palkkaa madame Mysterieux’n tehtävään, jossa hänen pitää toimittaa vastikään löydettyä räjähdettä, heliumnitraattia, New Yorkiin. Toimitusmatkaan tulee monta mutkaa, kun juoneen sekaantuvat vihollismaan salaisista agenteista aina kahteen nälkäiseen taiteilijaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  madame Mysterieux
  |
|  Oliver Hardy  | … |  kapteeni Schmaltz
  |
|  Tyler Brooke  | … |  nälkäinen taiteilija
  |
|  Jimmy Finlayson  | … |  kamppaileva kirjailija
  |
|  Fred Malatesta  | … |  tuhannen silmän mies
  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Madame Mystery *silentera.com*. Silentera.com. Viitattu 19.5.2014. (englanniksi)
2. 1 2  Madame Mystery (1926) *allmovie.com*. Allmovie.com. Viitattu 19.5.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Madame Mystery* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Madame Mystery* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Madame Mystery* Silent era -sivustolla (englanniksi)
* *Madame Mystery* TCM Movie Databasessa (englanniksi)
**Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2001** järjestettiin 27. elokuuta – 9. syyskuuta 2001 New Yorkissa. Lleyton Hewitt voitti miesten kaksinpelin ja uransa ensimmäisen Grand Slam -turnauksen. Venus Williams voitti naisten kaksinpelin. Miesten nelinpelin voittivat Wayne Black ja Kevin Ullyett. Lisa Raymond ja Rennae Stubbs voittivat naisten nelinpelin. Rennae Stubbs ja Todd Woodbridge voittivat sekanelinpelin.

Loppuottelut
------------

### Miesten kaksinpeli

Australia **Lleyton Hewitt** – Yhdysvallat Pete Sampras 7–6(4), 6–1, 6–1

### Naisten kaksinpeli

Yhdysvallat **Venus Williams** – Yhdysvallat Serena Williams 6–2, 6–4

### Miesten nelinpeli

Zimbabwe **Wayne Black** / Zimbabwe **Kevin Ullyett** – Yhdysvallat Donald Johnson / Yhdysvallat Jared Palmer 7–6, 2–6, 6–3

### Naisten nelinpeli

Yhdysvallat **Lisa Raymond** / Australia **Rennae Stubbs** – Yhdysvallat Kimberly Po / Ranska Nathalie Tauziat 6–2, 5–7, 7–5

### Sekanelinpeli

Australia **Rennae Stubbs** / Australia **Todd Woodbridge** – Yhdysvallat Lisa Raymond / Intia Leander Paes 6–4, 5–7, 7–6(9)

Lähteet
-------

* Tulokset Sportsillustratedin sivuilla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Yhdysvaltain avoimet tennisturnaukset |
| --- |
|  |
| Avoimet | * 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* 2021
* 2022
* 2023
 |

 |
Sergiu Celibidache opettamassa vuonna 1984.
**Sergiu Celibidache** [serdžu tšelibida´ke] (11. heinäkuuta (J: 28. kesäkuuta) 1912 Roman, Romania – 14. elokuuta 1996 La Neuville-sur-Essonne, Ranska) oli romanialainen kapellimestari. Opiskeltuaan Berliinissä hänestä tuli Berliinin filharmonikkojen pääkapellimestari vuosiksi 1945–1952. Hän johti Ruotsin radion sinfoniaorkesteria 1962–1971 ja lisäksi radio-orkestereita Stuttgartissa ja Pariisissa. Vuodesta 1979 aina kuolemaansa asti hän toimi Münchenin filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina. Lisäksi hän oli opettajana Curtis-instituutissa Philadelphiassa Yhdysvalloissa vuodesta 1983 lähtien.

Celibidache oli orkesteriensa ankara ja tinkimätön harjoittaja. Hänen tyylilleen on ominaista tempojen hitaus ja yksityiskohtien huolellinen esilletuonti. Hän ei suostunut levyttämään esityksiä vuosikymmeniin, vaan suosi tunnelmaltaan välittömämpiä yleisökonsertteja. Merkittävin levytyssarja on Münchenin filharmonikoiden kanssa nauhoitetut esitykset Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, Anton Brucknerin, Robert Schumannin, Johann Sebastian Bachin ja Gabriel Faurén teoksista. Lisäksi on julkaistu muun muassa Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa tehtyjä konserttiäänityksiä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* BRAHMS
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Samuel Thatcherin muotokuva
**Samuel Thatcher** (1. heinäkuuta 1776 Cambridge, Massachusetts – 18. heinäkuuta 1872 Bangor, Maine) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja juristi.

Thatcher valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1793 ja sai juristin valtuudet vuonna 1797. Hän istui Massachusettsin edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1801–1811 ja nousi vuonna 1802 federalistina Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Silas Leen jätettyä paikkansa seitsemännessä Yhdysvaltain kongressissa. Thatcher tuli valituksi myös kahdeksanteen kongressiin ja oli vuonna 1804 epäonnistuneesti ehdolla yhdeksännen kongressin edustajaksi.

Thatcher työskenteli sheriffinä Lincolnin piirikunnassa, Mainessa vuosina 1814–1821. Hänet valittiin Mainen edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1824. Hän kuoli heinäkuussa 1872 ja tuli haudatuksi Mount Hope -hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  THATCHER, Samuel (1776-1872) Biographical Directory of the U.S. Congress


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Valentin de Boulogne: *Les Quatre âges de l'homme*
Valentin de Boulogne: *Le Martyre des saints Procès et Martinien*
**Valentin de Boulogne** (kastettu 1591 tai 3. tammikuuta 1594 – kuollut tai haudattu 20. elokuuta 1632) oli ranskalainen taidemaalari.

Boulogne syntyi taiteelliseen perheeseen ja sai todennäköisesti varhaisen koulutuksensa isältään kotikaupungissaan Coulommiersissä. Joachim von Sandrartin vuonna 1675 kirjoittaman tiedon mukaan Boulogne saapui Roomaan ennen Simon Vouetia, joka saapui sinne noin vuonna 1614. Varhaisin maininta Boulognesta Roomassa on vuodelta 1620, jolloin hänet sisällytettiin siellä suoritettuun väestönlaskentaan. Pian tämän jälkeen Boulognen nimi on yhdistetty hollantilaisiin taiteilijoihin, joihin kuuluivat muiden muassa Cornelis van Poelenburgh ja Dirck van Baburen. Hän liittyi näiden edustamaan Bentvueghels-taiteilijaryhmään. Tyyliinsä hän omaksui vaikutteita Caravaggiolta ja tämän seuraajalta Bartolomeo Manfredilta.

Boulogne teki myöhemmin 1620-luvulla yhteistyötä Nicolas Poussinin kanssa, ja kardinaali Francesco Barberini tilasi molemmilta alttarimaalauksia Vatikaaniin. Boulognen harvoista julkisista tilaustöistä tärkein on *Le Martyre des saints Procès et Martinien*. Boulogne sai myös lukuisia yksityisiä tilauksia etenkin Barberinien suvulta ja sen sisäpiiriltä. Yksi Barberinin tilaamista teoksista on *Les Quatre âges de l'homme* (n. 1627–1630), joka on Lontoon National Galleryssa. 1620-luvun edetessä Boulogne alkoi tehdä entistä enemmän raamatullisia aiheita kuvanneita teoksia. Näitä uskonnollisia teoksia on muun muassa Eremitaašissa ja Louvressa.

Legendan mukaan ennen kuolemaansa Boulogne oli kylpenyt jäätävän kylmissä Fontana del Tritonen vesissä Piazza Barberinilla. Giovanni Baglionen kirjoituksen mukaan hän olisi vilvoiteltuaan saanut voimakkaan kuumeen, jonka edettyä Boulogne olisi kuollut muutamassa päivässä. Boulognen johdolla opiskelivat taiteilijat Pietro Francavilla ja Nicolas Tournier.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Valentin de Boulogne National Gallery of Art
2. 1 2 3  Valentin de Boulogne Netherlands Institute for Art History


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Prado
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen strategia** eli **YETT-strategia** on valtioneuvoston periaatepäätös, jonka mukaisesti ylläpidetään valtiollista itsenäisyyttä, yhteiskunnan turvallisuutta sekä väestön elinmahdollisuuksia kaikissa turvallisuustilanteissa. YETT-strategia konkretisoi turvallisuus- ja puolustuspoliittista selontekoa ja täydentää muita valtioneuvoston antamia turvallisuuden eri osa-alueita käsitteleviä ohjausasiakirjoja. YETT-strategialla toimeenpannaan kokonaismaanpuolustusta ja siinä nimetään sekä määritellään yhteiskunnan elintärkeät toiminnot, niiden tavoitetilat ja ministeriöille kuuluvat strategiset tehtävät.

YETT:n osat
-----------

Yhteiskunnan elintärkeät toiminnot ovat:

* Valtion johtaminen
* Kansainvälinen toiminta
* Valtakunnan sotilaallinen puolustaminen
* Sisäisen turvallisuuden ylläpitäminen
* Talouden ja infrastruktuurin toimivuus
* Väestön toimeentuloturva ja toimintakyky
* Henkinen kriisinkestävyys

Uhkamallit
----------

YETT-strategiassa on kuvattu myös elintärkeitä toimintoja ja niiden jatkuvuutta vaarantavat uhkamallit.
Näitä ovat:

* Sähköisen infrastruktuurin häiriintyminen
* Väestön terveyden ja toimeentuloturvan vakava häiriintyminen
* Taloudellisen toimintakyvyn vakava häiriintyminen
* Suuronnettomuudet ja luonnon aiheuttamat onnettomuudet
* Ympäristöuhkat
* Terrorismi sekä järjestäytynyt ja muu vakava rikollisuus
* Väestöliikkeisiin liittyvät uhkat
* Poliittinen, taloudellinen ja sotilaallinen painostus
* Sotilaallisen voiman käyttö

Uhkamalleista huomataan, että valtiolliseen turvallisuuteen kohdistuu laaja-alaisia turvallisuusuhkia, joihin sisältyy muitakin kuin sotilaallisia ulottuvuuksia. Nämä laaja-alaiset turvallisuusuhkat ovat kytköksissä toisiinsa, vaikeasti ennustettavissa ja varoitusajaltaan lyhyitä. Siksi valtion keskeisenä tavoitteena tulee olla kyky vastata turvallisuuteen vaikuttaviin tapahtumiin ja niiden mahdollisiin ennusmerkkeihin riittävän ajoissa.

Yett-strategia päivitettiin vuoden 2010 aikana turvallisuus- ja puolustusasiain komitean koordinoimana.

Katso myös
----------

* Kokonaismaanpuolustus
* Kokonaisturvallisuus

Lähteet
-------

* *Yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen strategia*. Puolustusministeriö, 2006. ISBN 951-25-1727-2.

Aiheesta muualla
----------------

* YETT-strategia Suomen puolustusministeriö.  Arkistoitu 24.8.2010. Viitattu 15.6.2010.
**Ellinikó** (kreik. Ελληνικό, kath.kreik. Ελληνικόν, *Ellinikón*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Árgos-Mykínesin kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 378 (vuonna 2011).

Ellinikón pyramidin jäänteet.
Ellinikón kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometriä lounaaseen Árgoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 250 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä tunnetaan erityisesti niin kutsutusta Ellinikón pyramidista, joka on tunnetuin ja parhaiten säilynyt kreikkalaisista pyramideista. Sen tarkkaa ajoitusta ei tunneta, ja sitä on ajoitettu yhtä lailla 2000- kuin 300-luvulle eaa.

Ellinikó muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ελληνικού, *Topikí Koinótita Ellinikoú*), johon kuuluvat varsinaisen Ellinikón kylän lisäksi kylät Krýa Vrýsi, Kryonéri, Tourníki ja Zógka. Koko yhdyskunnan väkiluku on 410. Aiemmin se kuului Árgoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Árgos-Mykínesin kunnan Árgoksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Elliniko *Greece.com*. Viitattu 3.10.2022.
3. ↑  The Pyramid of Hellinikon *Eternal Greece*. Viitattu 3.10.2022.
4. ↑  Greek Pyramids? *Greece Is*. Viitattu 3.10.2022.
5. ↑  Ancient Greek Pyramids: A Unique Phenomenon and an Archaeological Mystery *Greece High Definition*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ellinikó** Wikimedia Commonsissa
**Y&T** (Yesterday & Today, suom. *Eilinen ja Tänään*) on vuonna 1974 perustettu kalifornialainen rockyhtye.

London Records julkaisi yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia; *Yesterday & Today* 1976 ja *Struck Down* 1978. Niiden jälkeen levy-yhtiö vaihtui A&M Recordsiin, jolle merkittävimmät julkaisut olivat *Earthshaker* 1981, *Black Tiger* 1982, *Mean Streak* 1983 ja *In Rock We Trust* 1984. Myöhempiä albumeja on julkaissut lisäksi Geffen Records ja Avex Trax.

Y&T:n perustajajäsenet olivat Dave Meniketti (kitara ja laulu), Leonard Haze (rummut),
Phil Kennemore (basso) ja Joey Alves (kitara). 1980-luvulla tapahtui parikin muutosta kokoonpanossa, 1986 Jimmy DeGrasso korvasi Hazen ja 1989 Stef Burns korvasi Alvesin.
Virallisesti yhtye ilmoitti lopettaneensa vuonna 1991, joskin joitakin keikkoja soitettiin sen jälkeenkin.

Vuonna 2001 Y&T kasattiin uudelleen kokoonpanolla Meniketti, Kennemore, Burns ja Haze. Burns kuitenkin korvattiin pian John Nymanilla, joka oli aiemmin laulanut taustoja yhtyeen levyillä. Vuonna 2006 Haze korvattiin Mike Vanderhulella.
Y&T:n suurimmat hitit olivat 1980-luvulta "Summertime Girls" ja "Mean Streak". Parhaiten myynyt albumi oli *In Rock We Trust*, joka oli 46. Billboardin albumilistalla ja jota myytiin 450 000 kappaletta.

Yhtyeen basisti Phil Kennemore kuoli 7. tammikuuta 2011 keuhkosyöpään. Phil Kennemore oli yksi bändin tärkeimmistä biisintekijöistä, David Meniketin ohella*lähde?*.

Yhtyeen alkuperäinen rumpali Leonard Haze kuoli 11. syyskuuta 2016 61-vuotiaana. Hän oli kärsinyt vuosia keuhkoahtaumataudista.

Yhtyeen alkuperäinen kitaristi Joey Alves kuoli 12. maaliskuuta 2017 63-vuotiaana paksusuolen tulehdukseen ja siitä aiheutuneisiin komplikaatioihin.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Yesterday & Today* (1976)
* *Struck Down* (1978)
* *Earthshaker* (1981, uusintajulkaisu 2006)
* *Black Tiger* (1982, uusintajulkaisu 2006)
* *Mean Streak* (1983, uusintajulkaisu 2006)
* *In Rock We Trust* (1984, uusintajulkaisu 2006)
* *Down for the Count* (1985)
* *Contagious* (1987)
* *Ten* (1990)
* *Musically Incorrect* (1995)
* *Endangered Species* (1997)
* *Facemelter* (2010)
* *Acoustic Classix Vol.1* (2018)

Lähteet
-------

1. ↑  Y&T bassist Kennemore dies of cancer *Rockaaa.com*.  7.1.2011.  Arkistoitu 9.1.2011. Viitattu 8.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  Hardrock -rumpali menehtyi 61-vuotiaana *mesta.net*.  14.9.2016. Viitattu 14.9.2016.
3. ↑  Siltanen, Vesa: Y&T:n alkuperäiskitaristi Joey Alves, 63, on kuollut *soundi.fi*.  13.3.2017. Viitattu 13.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Y&T**.
* Viralliset kotisivut
* Yhtye MySpacessa
Jerzy Braun
**Jerzy Braun** (1. syyskuuta 1901 Dabrowa Tarnówska – 17. lokakuuta 1975 Rooma) oli puolalainen poliitikko, kirjailija ja teologi. Hänet tunnetaan muun muassa jo 17-vuotiaana kirjoittamastaan partiolaulusta, jota suomeksi lauletaan sanoilla "Meill’ on metsässä nuotiopiiri...".

Braun syntyi virkamiesperheeseen ja kiinnostui partioliikkeestä jo oppikoulussa. Partionjohtajana Tarnówissa hän kirjoitti tunnetun laulunsa. Sen jälkeen hän opiskeli Jagellon yliopistossa Krakovassa kunnes joutui Puolan ja Neuvosto-Venäjän väliseen sotaan vuonna 1920. Hän kirjoitti 1920-luvulla muitakin partiolauluja, runokokoelmia, romaaneja ja näytelmiä. 1930-luvulla hänestä tuli messianismiksi kutsutun kristillisen filosofian puolestapuhuja. Toisen maailmansodan aikana Braun taisteli vastarintaliikkeessä sekä saksalaisia että neuvostomiehittäjiä vastaan ja sai vuonna 1951 jälkimmäisestä elinkautisen vankeustuomion. Hänet armahdettiin huonon terveydentilan takia ja rehabilitoitiin vuonna 1958. Vuodesta 1966 kuolemaansa 1975 asti hän asui Roomassa ja työskenteli Vatikaanin radiolle ja *Osservatore Romano* -sanomalehdelle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Roszkowski, Wojciech & Kofman, Jan: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 115. Routledge, 2016. ISBN 9781317475941. Google Books (viitattu 4.6.2018).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
	+ 2
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Samuel Washington Woodhouse
**Samuel Washington Woodhouse** (27. kesäkuuta 1821 Philadelphia − 23. lokakuuta 1904 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.

Woodhouse opiskeli lääketiedettä Pennsylvanian yliopistossa ja valmistui 1847. Hän toimi lääkärinä ja luonnontieteilijänä luutnantti Lorenzo Sitgreavesin johtamilla tutkimusmatkoilla Coloradossa, Oklahomassa ja Zuni Riverillä 1849–1850 ja 1851. Hän julkaisi retkestä teoksen *A Naturalist in Indian Territory: The Journal of S. W. Woodhouse, 1849-50*. Vuonna 1853 hän osallistui tutkimusretkelle Hondurasiin. Tämän jälkeen hän keskittyi lääkärinpraktiikkansa hoitamiseen Philadelphiassa. Vuonna 1872 Woodhouse avioitui Sara A. Peckin kanssa ja heille syntyi kaksi lasta.

Woodhouse nimesi joitakin uusia nisäkäs- ja lintulajeja, muun muassa harmaasirkkulin (*Aimophila cassinii*) ja kalliokiitäjän (*Aeronautes saxatalis*).

Lähteet
-------

* Samuel Washington Woodhouse (Arkistoitu – Internet Archive). Encyclopedia of Oklahoma History and Culture. Viitattu 10.6.2014.

### Viitteet

1. ↑  Woodhouse Taksonomiasivusto ITIS:ssä. Viitattu 10.6.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Valentina Modig-Manuel**, vuoteen 1936 **Modig** (25. kesäkuuta 1907 Minsk – 22. kesäkuuta 2005 Turku) oli keraamikko, joka perusti puolisonsa kanssa Suomen ensimmäisen itsenäisen keramiikkaverstaan.

Modig-Manuelin vanhemmat olivat muuttaneet Minskiin 1800-luvun lopulla, Suomeen hänen perheensä palasi ennen ensimmäistä maailmansotaa ja asettui Tammisaareen. Helene Schjerfbeck opetti Modig-Manuelille piirustusta ja rohkaisi häntä pyrkimään Taideteollisuuskouluun, jossa Modig-Manuel aloitti koristemaalauksen opinnot 1927. Valmistuttuaan hän ryhtyi kuitenkin työskentelemään keramiikan parissa, Grankullan Saviteollisuus Osakeyhtiössä. Aluksi hän toimi palkattamona harjoittelijana, mutta sittemmin yhtiön taiteellisena johtajana. Vuonna 1936 hän siirtyi Turkuun Kupittaan Savi -yrityksen palvelukseen. Seuraavana vuonna hän avioitui opiskelijatoverinsa Josef Manuelin (Manulkinin) kanssa ja pariskunta perusti *Studio Keramos* -keramiikkaverstaan. Modig-Manuel alkoi työskennellä omassa verstaassaan vuonna 1939. Verstaan kerammiikkatuotteet saivat hyvän vastaanoton. Niitä esiteltiin useissa eri näyttelyissä ja Modig-Manuel hallitsi ainoana itsenäisenä keraamikkona Suomessa niiden valmistuksen ns. pelkistyspolttotekniikalla. Verstaan kaupallinen menestys perustui kuitenkin ennen muuta hänen aviomiehensä suunnittelemien mallien pohjalta valmistettuihin keramiikkafiguureihin, jotka olivat suosittuja koriste-esineitä 1940- ja 1950-luvulla. Modig-Manuel opetti pitkään keramiikkaa Turun ruotsinkielisessä työväenopistossa, vuodesta 1954 aina vuoteen 1977 saakka, ja jatkoi keraamikkona 1980-luvulle asti. Hänen teostensa retrospektiiviset näyttelyt 1990-luvulla herättivät ansaittua huomiota.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalha, Harri: "Valentina Modig-Manuel", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 721-722. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Suna, Eija 1993. *Keramiikkataiteilija Valentina Modig-Manuel: Keramikern Valentina Modig-Manuel*. Aboa, Turun maakuntamuseon vuosikirja 53-54/1989-1990, ss. 66-89.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
| "Y.M.C.A."Village People |
| --- |
| Singlen "Y.M.C.A." kansikuva |
| Italian painoksen kansikuva |
| Singlen tiedot |
|  Albumilta | *Cruisin’* |
|  B-puoli | "The Women" |
|  Äänitetty  | Sigma Sound Studios New York City, 1978 |
|  Julkaistu | 13. marraskuuta 1978 |
|  Formaatti | 7″ 12″ |
|  Tekijä(t) | Henri Belolo, Jacques Morali, Victor Willis |
|  Tuottaja(t) | Jacques Morali |
|  Tyylilaji | disko |
|  Kesto | 03.46 |
|  Levy-yhtiö | Casablanca |
| Village Peoplen muut singlet |
| "Macho Man"1978 | "Y.M.C.A."1978 | "Go West"1979 |

**Y.M.C.A.** on yhdysvaltalaisen Village People -yhtyeen kappale vuodelta 1978. Kappale on singlejulkaisu albumilta Cruisin’.

Vuonna 2019 singlejulkaisu valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Taustaa
-------

Kappaleen nimenä oleva lyhenne Y.M.C.A. viittaa kansainväliseen Young Men’s Christian Association -järjestöön (suomeksi NMKY), josta kappaleessa kerrotaan. Kappaleen levyttäneen Village People -yhtyeen imagoon kuuluu homoseksuaaleihin stereotypioihin perustuvat hahmot. Tämän johdosta kappaleen sanoitusten on ajateltu kertovan Y.M.C.A.-järjestön maineesta homoseksuaalien kohtaamispaikkana. Kuitenkin kappaleen kirjoittanut Victor Willis, joka on heteroseksuaali, on sanonut, ettei se ollut hänen tarkoituksensa. Hänen mielestään kappaleen sanat kertovat mustien kaupunkilaisnuorten ilosta järjestön tarjoamien koripallo- ja uintiharrastusten parissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.
2. ↑  YMCA *www.glbtq.com*.  2004.  Arkistoitu 4.3.2013. Viitattu 3.2.2013. (englanniksi)
**Valentina Aleksandrovna Prudskova** (ven. Валентина Александровна Прудскова; 27. joulukuuta 1938 Jeršov, Venäjän SFNT – 23. elokuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hänen pääaseensa oli floretti.

Prudskova oli mukana voittamassa floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Roomassa 1960 ja olympiahopeaa Tokiossa 1964. Tokiossa hän kilpaili lisäksi floretin yksilökilpailussa. MM-kilpailuissa Prudskova voitti floretin joukkuekilpailussa kolme kulta- ja kaksi hopeamitalia sekä yksilökilpailussa pronssia vuonna 1965. Prudskovan 40-vuotiaana vuonna 1950 kuollut isä osallistui talvisotaan. Prudskova kuoli 81-vuotiaana 23. elokuuta 2020.

Lähteet
-------

* Valentina Prudskova *Olympedia*.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Olympedia
2. ↑
3. ↑  Умерла олимпийская чемпионка по фехтованию Валентина Прудскова (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valentina Prudskova** Wikimedia Commonsissa

* Valentina Prudskova Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)
Valentina Popova vuonna 1984.
**Valentina Popova** (s. 21. marraskuuta 1960 Sumqayıt) on Azerbaidžanissa syntynyt, Neuvostoliittoa ja myöhemmin Slovakiaa edustanut, 1980-luvulla Euroopan parhaimpiin naispelaajiin kuulunut pöytätennispelaaja. Hän voitti urallaan yhdeksän Euroopan-mestaruutta. Vuoden 1984 EM-kilpailuissa hän voitti kaikki neljä mahdollista mestaruutta. Hän kilpaili kolmissa olympialaisissa edustaen Neuvostoliittoa vuonna 1988, IVY:ä vuonna 1992 ja Slovakiaa vuonna 1996 ja ylsi puolivälieriin kaksinpelissä Soulissa 1988.

Saavutukset
-----------

### EM-mitalit

* Naisten kaksinpeli
	+ Kultaa 1980, 1984
	+ Pronssia 1982, 1988
* Naisten nelinpeli
	+ Kultaa 1980, 1984 (parina Narine Antonjan)
	+ Pronssia 1978, 1990
* Sekanelinpeli
	+ Kultaa 1984 (parina Jacques Secrétin)
	+ Pronssia 1978, 1982, 1994
* Naisten joukkuekilpailu
	+ Kultaa 1976, 1980, 1984, 1988
	+ Hopeaa 1986
	+ Pronssia 1992

Lähde:

Lähteet
-------

1. 1 2 3  European Table Tennis Hall of Fame: Valentina Popova European Table Tennis Union (ETTU). Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
2. 1 2  Popova Valentina *tabletennis.guide*. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
3. ↑  Valentina Popovová Sports Reference LLC. Viitattu 30.4.2018. (englanniksi)
**Y. Y. Antonen** oli kirjoittajanimimerkki *Ydin*-lehdessä. Nimimerkillä julkaistiin kirjoituksia vuoden 1972 aikana. Sen taustalla oli useita kirjoittajia sosialidemokraattisen puolueen piiristä, muun muassa Jaakko Blomberg, Kari Tapiola, Jaakko Kalela, Pertti Joenniemi sekä alkuun myös Paavo Lipponen. Viimeiseksi nimimerkillä julkaistuksi kirjoitukseksi jäi EEC-sopimusta vastustanut kirjoitus "Kekkosen linja", jota ei ollut kirjoittanut kyseisen ryhmän jäsen, eikä ryhmälle ollut ilmoitettu asiasta. Kirjoittajat olivat Antero Jyränki, Erkki Tuomioja ja Bo Ahlfors. Nimimerkin käytöstä sopi alun perin Kari Tapiola *Ydin*-lehden päätoimittajan Elina Suomisen kanssa, kun ulkoministeriön virkamiehiä käsitelleelle kriittiselle jutulle tarvittiin suojaa. Suominen (nyk. Elina Sana) kertoi vuonna 2022, että viimeisen kirjoituksen kirjoittaja oli nimenomaan Jyränki, joka oli myös Zavidovo-vuodon takana, sillä hän piti Kekkosen toimintaa presidentin toimivaltuuksien ylityksenä ja uhkana suomalaiselle demokratialle. Kirjoituksen mukaan oli vahingollista salata tieto Neuvostoliiton kannasta Suomen EEC-sopimukseen ennen sopimuksen hyväksymistä.

Lähteet
-------

1. ↑  Heikki Hiilamo, Risto Kolanen, Ari Lehikoinen, Zavidovon pitkä varjo, Suomen Kuvalehti no 50, 2009, s. 28–31
2. ↑  Jaakko Blomberg, Jaakko Kalela, Zavivodo-vuodosta ja vale Antosesta, Suomen Kuvalehti no 1, 2010, s. 58–59
3. ↑  Unto Hämäläinen: Kaikkien aikojen vuoto, *Helsingin Sanomien* Kuukausiliite 12/2022, s. 42–45.
**Jake Walman** (s. 20. helmikuuta 1996 Toronto) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Walman edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsia. St. Louis Blues varasi hänet kolmannella kierroksella varausnumerolla 82 vuoden 2014 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2022 Blues kauppasi Walmanin, Oskar Sundqvistin ja toisen kierroksen varausvuoron Red Wingsiin vaihdossa Nick Leddyyn ja Luke Witkowskiin. Elokuussa 2022 Walman teki Red Wingsin kanssa yksivuotisen ja 1,05 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Helmikuussa 2023 Walman teki Red Wingsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 10,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään left. Walman on 8. kesäkuuta 2023 mennessä pelannut urallaan 139 NHL-runkosarjaottelua tehden niissä 13 maalia ja 17 syöttöä eli 30 tehopistettä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Jake Walman The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
5. ↑  Jake Walman *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Mihail Simonjan** (ven. Михаил Симонян; s. 1985 Novosibirsk) on venäläissyntyinen viulisti.

Simonjan syntyi armenialaiselle isälle ja venäläiselle äidille. Hän aloitti viulunsoiton opiskelun 5-vuotiaana ja saattoi opintonsa myöhemmin päätökseen Curtis Institute of Musicissa Philadelphiassa Viktor Dantšenkon johdolla. Vuonna 1999 hän muutti New Yorkiin, jossa teki ensimmäisen esiintymisensä Lincoln Centerissä American Russian Young Artists Orchestran (ARYO) kanssa. Pietarin-debyyttinsä Simonjan teki Mariinski-teatterissa ARYO:n ja Mariinski-nuoriso-orkesterin yhteiskonsertissa esittämällä Karol Szymanowskin ensimmäisen viulukonserton. Vuonna 2000 hän sai Pietarissa Vuoden virtuoosi -palkinnon. Sittemmin Simonjan on esiintynyt muiden muassa Leonard Slatkinin, Valeri Gergijevin, Kristjan Järven, Mihail Pletnjovin, Vladimir Spivakovin, Michael Tilson Thomasin, Bramwell Toveyn ja Nicholas McGeganin johdolla.

Vuonna 2005 Vladimir Putin otti Simonjanin vastaan yhtenä lupaavimmista nuorista muusikoista Moskovan Kremlissä. Simonjan pääsi vuonna 2011 Deutsche Grammophon -levy-yhtiön artistiksi eksklusiivisella levytyssopimuksella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikhail Simonyan Deutsche Grammophon


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Valentina Tereškova Tiedekeskus Heurekassa 14.9.2002
**Valentina Vladimirovna Tereškova** (ven. Валенти́на Влади́мировна Терешко́ва, s. 6. maaliskuuta 1937 Bolšoje Maslennikovo) on venäläinen/neuvostoliittolainen kosmonautti ja ensimmäinen nainen avaruudessa, jossa hän kävi Vostok 6 -lennolla 16.–19. kesäkuuta 1963. Myöhemmin hän on toiminut ilmavoimien lentäjänä ja ottanut osaa politiikkaan. Hän on sotilasarvoltaan kenraalimajuri ja koulutukseltaan insinööritieteiden tohtori. Ennen kosmonauttiuraansa hän harrasti laskuvarjohyppyä, mikä edesauttoi hänen valitsemistaan kosmonauttikoulutukseen.

Valentinan ollessa vasta kahden vuoden ikäinen hänen isänsä Vladimir Aksjonovitš Tereškov kaatui talvisodassa Lemetin tienhaaran motissa 1940, palvellessaan Neuvostoliiton puna-armeijassa vaunumiehenä. Valentina sai tietää vasta vuonna 1988 isänsä kuolinpaikan Gorbatšovin aloittaman avoimuuspolitiikan johdosta.

Vuonna 1963 Tereškova avioitui kosmonautti Andrijan Nikolajevin (1929–2004) kanssa ja sai tämän kanssa yhden tyttären, Jelenan, vuonna 1964. Avioliitto päättyi eroon 1982, mutta myöhemmin Tereškova avioitui uudelleen. Hänen toinen aviomiehensä Juli Šapošnikov kuoli 1999.

Tereškova neuvostoliittolaisessa postimerkissä vuonna 1963
Tereškova on palkittu Neuvostoliiton sankari -kunniamerkillä sekä monilla muilla tunnustuksilla ja arvonimillä, muun muassa *Greatest Woman Achiever of the Century*.

Tereškova on kiertänyt maailmaa kertomassa Venäjän kosmonauttikoulutuksesta. Hän vieraili Tiedekeskus Heurekassa 14. syyskuuta 2002 luennoimassa ja tutustumassa tiedekeskukseen.

Lähteet
-------

* Gordijenko, Anatoli: *Kuoleman divisioona*. Jyväskylä: Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-6958-3.

### Viitteet

1. ↑  Valentina Tereshkova | Biography, Vostok 6, & Facts *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 2.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Kosmonautti Valentina Tereshkova ja Sputnik-pöytäkoriste  2003. Lenin-museo.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 17.4.2007.
3. ↑  Gordijenko 2007, s. 323.
4. ↑  Isä katosi talvisodassa – Valentina Tereshkovaa ei haluttu päästää historialliselle avaruuslennolle: "Minua pidettiin petturin tyttärenä" *Iltasanomat*.  4.10.2015. Viitattu 5.10.2015. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Tereshkova  2007. Encyclopedia Astronautica. Viitattu 17.4.2007.
6. ↑  Cosmonaut is Woman of the Century  11.10.2000. BBC. Viitattu 17.4.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Valentina Tereškova** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |