recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Albatros** oli Saksan laivaston tyypin 23 torpedovene, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Tyypin 23 torpedovene*
Alus tilattiin laivastontelakalta Wilhelmshavenista, missä köli laskettiin 5. lokakuuta 1925. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1926 ja valmistui 15. toukokuuta 1928.

Palvelus
--------

Alus kuului toisen maailmansodan puhjetessa Heyken komentamaan 5. torpedovenelaivueeseen, jonka mukana se syyskuun alussa suojasi keveitä risteilijöitä, hävittäjiä ja miinalaivoja sekä osallistui Westwall-miinoitteiden laskentaan Pohjanmerellä.

Alus liitettiin operaatio Weserübungin Osloon suunnattuun osastoon. Oslon edustalla osasto joutui 9. huhtikuuta 1940 taisteluun Norjan rannikkolinnakkeiden kanssa. Taisteluiden aikana *Albatros* upotti Norjan laivaston vartioalus *KNM Pol III*:n. Seuraavana päivänä alus vaurioitui rannikkotykistön tulessa suojatessaan Bolarnen maihinnousua. Aluksen miehistö ajoi aluksensa rantaan estääkseen sen uppoamisen. Alus tuhoutui 13. huhtikuuta 1940.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 57
2. ↑  Hervieux, Pierre s. 60
3. ↑  Hervieux, Pierre s. 61

Tyypin 23 torpedoveneet

|  |
| --- |
| *Albatros* - *Falke* - *Greif* - *Kondor* - *Möwe* - *Seeadler* |
| Edeltäjä: EI – Seuraaja: Tyypin 24 torpedoveneet |
**Albatross Island** on Hunter Islandin saariryhmään kuuluva 18 hehtaarin kokoinen saari ja luonnonsuojelualue Bassinsalmella Luoteis-Tasmanian ja King Islandin välissä Australiassa. Tasmanian alkuperäisväestön kielen mukainen nimi on Tangatema.

Saari on yhdessä Black Pyramid Rock -saaren kanssa tärkeää lintualuetta, joka on kuuluisa 5 000 isoalbatrossiparin pesintäalueesta. Alueella pesivien isoalbatrossien määrä kattaa noin 40 prosenttia maailman kaikista isoalbatrosseista.

Eläimistö
---------

Isoalbatrossien lisäksi pesiviin meri- ja rantalintuihin kuuluu sinipingviini, lyhytpyrstöliitäjä, pikkuprioni, keisarilokki, hopealokki ja sysimeriharakka. Siellä pesii yleensä vuosittain yksi valkomerikotkapari. Saarella vierailee säännöllisesti afrikanmerikarhuja ja uudenseelanninmerikarjuja. Matelijoista saarelta löytyy mm. metalliskinkki *(Carinascincus metallicus)* ja tasmanianpuuskinkki (*Carinascincus pretiosus).*

Lähteet
-------

1. ↑  Joseph Milligan: Vocabulary of dialects of aboriginal tribes of Tasmania *eprints.utas.edu.au*. Viitattu 25.9.2021.
2. ↑  Albatross Island *Forty South*.  22.7.2020. Viitattu 25.9.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* On Albatross Island: shy albatross and resilient scientists joined by 'starving artists' *abc.net.au*

* Albatross Island: the remote outcrop where conservation counts *theguardian.com*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Albatross Island (Tasmania)
Johannes Koikkalainen
**Eugen Johannes Koikkalainen** (1. toukokuuta 1915 Leppävirta – 6. huhtikuuta 1998) oli suomalainen kunnallisneuvos, apulaiskaupunginjohtaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka loi uransa Turun kunnallispolitiikassa ja oli myös mukana valtakunnanpolitiikassa ministerinä ja SDP:n puolueneuvoston puheenjohtajana.

Viipurin Kolikkoinmäellä lapsuus- ja nuoruusvuotensa viettäneen Koikkalaisen isä ammuttiin punaisena Suomen sisällissodan aikana. Ennen sotia Koikkalainen opiskeli Viipurin työväenopistossa suomen kieltä ja sosiaalipolitiikkaa sekä Helsingissä Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kansantaloustiedettä. Nämä opinnot keskeytyivät kuitenkin sodan puhjettua. Sodan jälkeen hän siirtyi Turkuun ja taisteli sikäläisessä ammattiyhdistysliikkeessä kommunistien vaikutusta vastaan yhdessä Mauno Koiviston kanssa. SDP:n hajaannuksen vuosina 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Koikkalainen kuului Väinö Leskistä ja Väinö Tanneria kannattaneeseen ryhmään mutta siirtyi sittemmin lähemmäksi uuden puheenjohtajan Rafael Paasion linjaa. Kunnallispolitiikassa Koikkalainen oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1948–1969, puheenjohtajana 1962–1969 sekä opetus- ja sivistystoimen apulaiskaupunginjohtajana vuodesta 1969.

Koikkalainen oli toisena sisäasiainministerinä Koiviston II hallituksessa 1979–1982. Hän oli SDP:n puolueneuvoston varapuheenjohtaja 1963–1969 ja puheenjohtaja vuodesta 1969 lähtien.

Lähteet
-------

* Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mitä Missä Milloin 1980 vuosikirja, s. 136

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Torsten Nilsson** (21. tammikuuta 1920 Höör – 24. syyskuuta 1999 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri ja kuoronjohtaja.

Nilsson suoritti urkurin, kanttorin ja musiikinopettajan tutkinnot Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Lisäksi hän opiskeli siellä sävellystä ja kontrapunktia Melcher Melchersin johdolla. Samanaikaisesti hän suoritti pianonsoiton opintoja Karl Wohlfartin johdolla. Hän oli myös Alf Linderin urkuoppilaana. Vuosina 1962–1982 Nilsson työskenteli kirkkomuusikkona Tukholman Oscarskyrkanissa palveltuaan aiemmin Köpingin kirkkoa ja Helsingborgin Pyhän Marian kirkkoa.

Alun perin Nilsson keskittyi lähinnä hengellisen musiikin säveltämiseen. Hänen hengellisten teostensa joukossa on urkusävellyksiä, soololauluja, motetteja, kuoroteoksia ja kirkko-oopperoita. Myöhemmin Nilsson laajensi genrevalikoimaansa; hänen maalliseen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi kaksi pianokonserttoa. Tyylillisesti Nilsson kehittyi uusbarokin ja uusklassismin kautta sarjallisuuteen, josta eteni vapaaseen, ekspressionistiseen tyyliin improvisatorisin piirtein. Nilsson perehtyi kaksitoistasäveljärjestelmään Anton Heillerin johdolla Wienissä. Hänelle tärkeä yhteistyökumppani oli urkuri Karl-Erik Welin. Kuoronjohtajana hän johti usein Ruotsin radion kuoroa (Radiokören).

Nilsson opetti Uppsalan yliopistossa, Tukholman teologisessa instituutissa ja Tukholman musiikkipedagogisessa instituutissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Torsten Nilsson Svensk Musik
2. 1 2 3 4  Torsten Nilssons samling Svensk mediedatabas


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee Otto Mäkilän öljyvärimaalausta. Sanan muista merkityksistä katso Kesäyö (täsmennyssivu).*
**Kesäyö** on turkulaisen modernistin ja surrealistin Otto Mäkilän öljyvärimaalaus kankaalle, 70×90 cm, vuodelta 1938. Maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1939.

Maalaus kokoaa yhteen Mäkilän maalausten 1930-luvun kehityksen piirteitä. Etualalla on mystinen naishahmo, joka antaa syvyysvaikutelmaa, ja taustalla heinäseipäitä pellolla vähävaloissa joskaan ei aivan pimeässä kesäyössä. Maalauksessa näkyy Mäkilän kiinnostus ihmisen kaksijakoiseen olemukseen. Naisen kasvot ja kesäöinen maisema - eli sisäinen ja ulkoinen todellisuus ovat maalauksessa läsnä.

Mäkilän aiheet olivat muuttuneet synkemmiksi hieman ennen maailmansotaa.
Hän oli 1930-1931 Pariisissa opiskellessaan saanut virikkeen siirtyä kohti mystistä unimaailmaa ja surrealismia. Mäkilän taiteeseen vaikutti tutustuminen Pablo Picasson, Henri Matissen ja Marc Chagallin teoksiin, joista erityisesti Chagall johdatti häntä kohti surrealismia.

*Kesäyö* samoin kuin *Poésie* olivat runollisia näkyjä, jotka muistuttivat ihmisen yhteydestä luontoon, niissä oli mukana panteistista salaperäistä ja tuntematonta maailmaa. Niissä oli siten uusia vaihtoehtoja sisäiseen maailmaansa sulkeutuneelle ihmiselle. Mäkilän oppaana tämänsuuntaisissa ajatuksissa oli ollut Rabindranath Tagore.

Modernismi ja klassismi yhdistyvät usein Mäkilän maalausten hahmoissa. Niissä on antiikin piirteitä kuten egyptiläisten tapaan kuvatut silmät ja picassolaista hahmojen kubistisuutta.
Horisonttiviiva tuo mukaan tilaan ja sijoittaa hahmot mielen maisemaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtion Taidemuseo: Mäkilä, Otto. *Kesäyö* 1938 Viitattu 30.3.2012.
2. 1 2  Valtion Taidemuseo: Otto Mäkilä Viitattu 30.3.2012.
3. 1 2  Keskitalo, Lea: Mäkilä Otto. Yle Teema. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.3.2012.
4. ↑  Vihanta, Ulla: Surrealismi suomalaisessa kuvataiteessa 1930-, 1940- ja 1950-luvuilla. Turun koulun perintö. Surrealismi 2/06, Volume 16. Mustekala. 28.3.2006 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 30.3.2012
5. ↑  Saari, Lars: *Eros ja Thanatos – elämä ja kuolema Mäkilän taiteessa* Turun Sanomat 30.3.2011.[vanhentunut linkki] Viitattu 30.3.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Ateneumin sivuilla
**Natalja Iljina** (ven. Наталья Ильина; s. 3. kesäkuuta 1985 Tšeboksary) on venäläinen maastohiihtäjä. Seuratasolla Iljina edustaa Vitiaz-seuraa.

Iljina debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2006 Oberstdorfissa ollen perinteisen sprintin kilpailussa 34. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2007 Rybinskin vapaan sprintistä sijoituttuaan sijalle 17. Iljinan paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on kahdeksas sija, jonka hän saavutti tammikuussa 2015 Rybinskin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta.

Iljina on saavuttanut kaksi nuorten MM-kultaa, viestistä Strynistä vuodelta 2004 ja viideltä kilometriltä Rovaniemeltä vuodelta 2005. Rovaniemen kisoissa Iljina voitti myös hopeaa viestistä. Vuonna 2009 hän voitti kultaa talviuniversiadeista Yabulista viideltä kilometriltä.

Lähteet
-------

* Natalja Iljina Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Luttilan työväentalo** oli Varkauden kaupungin Luttilan kaupunginosassa sijainnut työväentalo. Se oli toiminnassa vain neljä vuotta, 1931–1935.

Luttilan sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1928. Perustavassa kokouksessa 17.6.1928 yhdistykseen liittyi 27 jäsentä, ja kokouksen henki oli "reipas ja innostava". Yhdistykselle otettiin sosialidemokraattisen puolueen säännöt. Yhdistyksen toiminta ilmeisesti loppui jossain vaiheessa hetkeksi, sillä sen perustamisvuodeksi mainitaan myös 1943.*lähde?*

Vuonna 1931 yhdistys osti vuonna 1915 rakennetun Vanhatalo-nimisen kiinteistön Osuusliike Työnvoimalta, suurelta osin velaksi. Talossa oli sali sekä kaksi pientä huonetta talonmiehen käyttöön. Suunnitelmissa oli tehdä talosta yhdistykselle monikäyttöinen toimitalo, mutta velkaa ei saatu suoritettua, ja yhdistys päätyi myymään talon takaisin Työnvoimalle vuonna 1935. Työnvoima on sen puolestaan myynyt eteenpäin yksityisomistukseen. Talolla ehdittiin sen toiminnan aikana järjestää muun muassa valistusiltamia.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyvönen, Onni: *Pohjois-Savon Työväentalot*. Kuopio: Pohjois-Savon Sos.dem. Kulttuurityöntekijät ry. 1988. ISBN 951-99956-5-X.
2. ↑  Vapaus 22.6.1928, no 72 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 25.8.2022.
3. ↑  Savon Työmies 17.10.1931, no 116 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 25.8.2022.
4. ↑  Suomen Sosialidemokraatti 24.4.1963, no 111 (Lehteä ei voi lukea vapaasti verkossa tekijänoikeussyystä) *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 25.8.2022.
5. ↑  Savon Työmies 10.9.1931, no 100 *digi.kansalliskirjasto.fi*. Viitattu 25.8.2022.
**Lila-amatsoni** (*Amazona finschi*) on amerikkalainen papukaijalaji. Philip Lutley Sclater nimesi sen vuonna 1864 Otto Finschin kunniaksi.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on noin 30,5–34,5 senttimetriä ja paino 250–350 grammaa. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, päälaki ja niska ovat violetit ja otsa punainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Lajista tunnetaan kaksi alalajia, *A. f. finschi* ja *A. f. woodi*.

Esiintyminen
------------

Lila-amatsoni on kotoperäinen Meksikon Tyynenmeren puoleisella rannikolla noin 111 000 neliökilometrin suuruisella alueella. Lajin kanta on pieni, 7 000–10 000 yksilöä, ja se on vaarantunut. Laji on osittaismuuttaja, joka siirtyilee vuodenaikojen mukaan vuoriston ala- ja ylärinteille.

Lila-amatsoni on suosittu lemmikkieläin ja lemmikkilintu, mikä on pääasiallisin syy sen uhanalaisuudelle. Laiton pyynti on suurisuuntaista. Aikuisia pyydystetään verkoilla ja poikasia otetaan pesistä. Vuonna 2004 myyntihinta oli Suomessa noin 1 600 euroa. Lila-amatsoni on Suomessa kuitenkin yksi harvinaisimmista lemmikkiamatsoneista.

Elinympäristö
-------------

Lila-amatsonin elinympäristöä ovat lehti- ja sekametsät sekä vuoriston mäntymetsät 2 000 metrin korkeuteen saakka.

Lisääntyminen
-------------

Lajin keskimääräinen munaluku on 2,6. Naaras hautoo 26–28 päivää. Keskimäärin vain yksi poikanen selviytyy lentokykyiseksi noin kahdeksan viikon ikäisenä.

Ravinto
-------

Lila-amatsoni käyttää ravinnokseen hedelmiä, erityisesti viikunoita, marjoja, pähkinöitä, kukkia ja siemeniä.

Lähteet
-------

* Lila-amatsoni (Amazona finschi) *BirdLife species factsheet*.  (englanniksi)
* Kaijuli.fi
* The Auk
* animal-world

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Amazona finschi* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3*.  2014. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 8.2.2015. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q882929
* Wikispecies: Amazona finschi
* ADW: Amazona\_finschi
* ARKive: amazona-finschi
* Avibase: 66C32CC9A92F6633
* BirdLife: 22686268
* CoL: 5TZSD
* BOW: licpar
* eBird: licpar
* GBIF: 2479669
* GISD: 2034
* GNAB: lilac-crowned-parrot
* IBC: lilac-crowned-amazon-amazona-finschi
* iNaturalist: 18993
* IRMNG: 10217325
* ITIS: 554925
* IUCN: 22686268
* NCBI: 241578
* Neotropical: licpar
* Species+: 5511
* Xeno-canto: Amazona-finschi

 |

 |
**Lauritsalan lukio** oli Lappeenrannan Lauritsalassa sijaitseva lukio. Se lakkautettiin vuonna 2014.

Lakkauttaminen
--------------

Lappeenrannan kasvatus- ja opetustoimen johtaja Tuija Willberg jätti vuonna 2012 kaupungin lukioverkostosta näkemyksensä, jossa Lappeenrannan neljästä lukiosta vain Lyseon lukio ja Kimpisen lukio säästettäisiin. Kasvatus- ja opetuslauta päätti kunnallisvaalien paineen takia säilyttää Lappeenrannan lukioverkoston ennallaan. Vuonna 2013 idea Joutsenon ja Lauritsalan lukioiden lakkauttamisesta virisi taas. Lappeenrannan kaupunginvaltuusto hyväksyi 12. lokakuuta 2013 pitämässään kokouksessa pohjapäätökseksi esityksen, jossa nämä lukiot päätettiin lakkauttaa. Kokouksessa 34 valtuutettua kannatti kahden lukion mallia ja 24 esitystä, jossa säästölistalla ei ollut mainintaa lukioista. Lappeenrannan kaupunginvaltuusto hyväksyi Lauritsalan lukion lakkauttamisen 9. joulukuuta 2013 pitämässään kouluverkkoa käsittelevässä kokouksessa äänin 48-7, 4 tyhjää. Lauritsalan lukio lopetettiin keväällä 2014, jolloin sieltä valmistui noin 130 ylioppilasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauritsalan koulukeskus pysynyt savuttomana *Etelä-Saimaa*.  5.3.2014. Viitattu 6.5.2017. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Kohti kahta lukiota Lappeenrannassa *Etelä-Saimaa*.  29.4.2013. Viitattu 6.5.2017. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Säästöistä oltiin monta mieltä, mutta pohjapäätökset tehtiin *Etelä-Saimaa*.  14.10.2013. Viitattu 6.5.2017. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Valtuutetut äänestivät: Joutsenon ja Lauritsalan lukiot lakkautetaan *Etelä-Saimaa*.  9.12.2013. Viitattu 6.5.2017. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Kimpisen ja lyseon lukioita ei vielä yhdistetä *Etelä-Saimaa*.  18.2.2014. Viitattu 6.5.2017. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Viimeisiä viedään Lauritsalasta *Etelä-Saimaa*.  22.3.2014. Viitattu 6.5.2017. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Lauritsalan lukion verkkolehti (Arkistoitu – Internet Archive)
Lauritz Weibull (1873-1960)
**Lauritz Ulrik Absalon Weibull** (2. huhtikuuta 1873 Lund − 2. joulukuuta 1960) oli ruotsalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. 

Hän oli Martin Weibullin ja Sophie Winbergin poika, ja Curt Weibullin veli. Hän aloitti opiskelunsa Lundin yliopistossa 1892, ja hänestä tuli filosofian kandidaatti 1894 ja filosofian tohtori 1900. Tästä alkoi hänen uransa historioitsijana, ja hän päättyi professoriksi Lundiin 1919–1938. Ennen tätä hän myös oli arkistonhoitaja maakunta-arkistossa Lundissa.

Weibull esiintyi radikaalina lähdekriitikkona. Hän oli kiinnostunut varsinkin Skånesta ja muista vanhoista tanskalaisista maakunnista Ruotsin mantereella. Näitä alueita hän nimitti Skånelandiksi. Weibullista tuli Ruotsin historiantieteen tärkein tutkijoiden kouluttaja. Isänsä kanssa hän perusti *Historisk Tidskrift för Skånelandin* vuonna 1901. Myöhemmin hänen aloitteesta perustettiin historiallinen aikakauslehti *Scandia* vuonna 1928. Weibull murensi aikaisemman tutkimuksen ihannekuvan viikinkiajasta. Tilalle hän asetti käsityksen, joka pohjautui lähteiden analyysiin.

Teokset
-------

* *De diplomatiska förbindelserna mellan Sverige och Frankrike 1629-1631. Ett bidrag till Gustaf II Adolfs och kardinal Richelieus historia* (1899)
* *Bibliotek och arkiv i Skåne under medeltiden* (1901)
* *Kritiska undersökningar i Nordens historia omkring år 1000* (1911)
* *Historisk-kritisk metod och nordisk medeltidsforskning* (1913)
* *Liber census Danio. Kung Valdemars jordabok* (1916).
* *Diplomatarium dioecesis Lundensis. Lunds ärkestifts urkundsbok* (1900-09)
* *Diplomatarium civitatis Malmogiensis. Malmö stads urkundsbok* (1901-17)
* *Sven Lagerbring. Skrifter och bref* (1907)

Lähteet
-------

* *Svensk uppslagsbok* 29. Malmö 1936

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Laurinlähde ja sitä rajaava 1900-luvulla rakennettu kivireunus.
**Laurinlähde** on vanha uhrilähde Janakkalan Pyhän Laurin kirkon läheisyydessä Kanta-Hämeessä. Lähdettä on aiemmin nimitetty myös *Janakkalan lähteeksi* ja *Taaran lähteeksi*. Lähdettä on käytetty Taara-jumalan palvontaan. Gananderin Mythologia Fennica vuodelta 1789 kertoo siellä pidetyn bakkanaaleja, minkä takia sinne meneminen on ollut sakon uhalla kielletty. Silti se on muinaismuistona arvostettu. Lähde ei enää muistuta alkuperäistä muotoaan, sillä 1900-luvun alussa se on rajattu kivillä kaivomaiseksi. Lähteen koko on nykyisin 80×80 senttimetriä ja syvyys runsaan metrin.

Lähteestä ulos virtaavat vedet virtaavat Viralanjärven pohjoispuoliseen Kuotolanjärveen ja ja sitä kautta kulkeutuvat Kokemäenjoen vesistöön Vanajaveden reitin kautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Muinaismuistot – Laurinmäki *Janakkalan kunta*.  2022. Viitattu 3.7.2022.
2. ↑  Muinaisjäännösrekisteri: Laurinlähde *Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi*.  18.2.2011. Museovirasto. Viitattu 9.5.2015.
3. ↑  Ganander, Kristfrid: *Mythologia Fennica*, s. 68. Suomentanut Löflund, Brita. Recallmed, 1995. ISBN 951-9221-72-7.
4. ↑  Laurinlähde, Janakkalan kunta Janakkalan kunta.  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 9.5.2015.
5. ↑  Ganander, Kristfrid: *Mythologia Fennica*, s. 68. Åbo: , 1789. Teoksen verkkoversio (viitattu 11.7.2015).
Lauritz Christian Lindhardt
**Lauritz Christian Lindhardt** (20. elokuuta 1842 – 25. syyskuuta 1906) oli tanskalainen hammaslääkäri, Kööpenhaminan hammaslääketieteellisen korkeakoulun professori ja Tanskan hammaslääkäriliiton puheenjohtaja 1888-1890 ja 1891-1898. Vuonna 1870 hän auttoi tuomaan markkinoille ensimmäisen hammasharjan Amerikasta.

Tausta ja ura:
--------------

Laurtiz Christian Lindhardt oli Bendt Lindhardt ja Johanne Thomasine Nicoline Lauritsdatter Prom ja tuli isä Orla Holger Lindhardt, hammaslääkäri Rønne. Hänen jälkeläisiään ovat muun muassa vastarintataistelija Orla Holger Lindhardt ja nykyinen kirjailija Claes Lindhardt.

Lindhardt nimitettiin professoriksi vuonna 1894.

Vuonna 1893 Lindhardtista tehtiin Dannebrog-ristin ritari.

Viitteet
--------

1. Bendt Holgersen Lindhardt. Ribe Wiki. Hentet 4. oktober 2022.
2. ^ Hop op til:a b c d Det danske slægtsbibliotek. Hentet 4. oktober 2022.
3. ^ https://www.danishfamilysearch.dk/cid11375394 ; http://ddd.salldata.dk/bladre/index.php?aar=1880&amt=K%C3%B8benhavn&herred=K%C3%B8benhavn+%28Staden%29&sogn=Nygade ; http://ao.salldata.dk/vis1.php?bsid=57867&side=0


1. ↑  Bendt Lindhardt *www.wikidata.org*. Viitattu 3.12.2022. (englanniksi)
2. ↑  Claes Jens Lindhardt *www.wikidata.org*. Viitattu 3.12.2022. (englanniksi)
**Lauritz Christian Olsen** (10. elokuuta 1872 Kööpenhamina – 9. toukokuuta 1955 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä. 

Lauritz Olsen syntyi vanhojen tavaroiden kauppiaan perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa jo lapsena ja esiintyi vuodesta 1890 lähtien kiertävissä teatteriseurueissa. Vuodesta 1895 lähtien hän työskenteli yli kahdentoista vuoden ajan Odensen teatterissa. Olsenista tuli pian suosittu huvinäytelmien ja farssien esittäjä.

Olsen oli myös yksi tanskalaisen mykkäelokuvan käytetyimmistä näytteljöistä. Han aloitti elokuvauransa Nordisk Filmsillä vuonna 1907 ja esiintyi vuodesta 1910 lähtien varsinkin Lau Lauritzenin komedioissa. Olsen teki vuoteen 1928 mennessä yli 200 mykkäelokuvaa ja myöhemmin vielä muutamia äänielokuvia.

Elokuvia
--------

* *Valkoinen orjakauppa*, 1910

Lähteet
-------

1. 1 2  Dansk film database *danskefilm.dk*. Viitattu 12.12.2017.
2. ↑  Det Danske Filminstitut: Filmdatabasen *dfi.dk*. Viitattu 12.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Lauritz Olsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Hokan-kielet
**Hokan-kielet** on hypoteettinen Amerikan alkuperäiskielten kielikunta, johon kuuluu noin kymmenen pääosin Yhdysvaltain Kalifornian ja Arizonan osavaltioiden sekä Meksikon Baja Californian pienempää kieliryhmää. Koska toistaiseksi ei kuitenkaan ole esitetty vakuuttavaa näyttöä näiden kielten välisestä suhteesta, kielikunnan olemassaolo on epätodennäköistä. Jotkut kielitieteilijät ovat lisäksi ehdottaneet kaukaista sukulaisuutta muskogee- ja siouxkieliin.

Hokan-kielten nimitys on keinotekoinen ja pohjautuu löyhästi "kahta" merkitseviin sanoihin eri hokan-kielissä: *\*xwak* kantajumassa, *c-oocj* [koːkx] serissä, *ha'k* achumawissa jne.

Luokittelu
----------

Hokan-kieliin luokitellaan yleensä seuraavat kieliryhmät:

* Juma-kielet
	+ Delta-Californian-kielet
		- Cocopa
		- Kumiai
	+ River Yuman -kielet
		- Maricopa
		- Mohave
		- Quechan (Yuma)
	+ Upland Yuman -kielet
		- Havasupai-Walapai-Yavapai
		- Paipai (Akwa'ala)
		- Cochimi
		- Kiliwa
* Esselen
* Kahikielet
	+ Karuk
	+ Palaihnihan-kielet
		- Achumawi
		- Atsugewi
	+ Shasta
* Chimariko
* Yana
* Pomokielet
	+ Läntiset pomokielet
		- Keskipomo
		- Kashaya
		- Pohjoispomo
		- Eteläpomo
	+ Itäpomo
	+ Kaakkoispomo
	+ Koillispomo
* Salinan-seri-kielet
	+ Chumash
	+ Salinan
	+ Seri
* Tekistlateekkikielet
	+ Lowland Chontal of Oaxaca
	+ Sierra Chontal of Oaxaca
* Washo

Lähteet
-------

1. 1 2  Hokan Language Family *native-languages.org*. Viitattu 23.7.2021. (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee Ranskan kuningatarta. Isabella Aragonialainen käsittelee Portugalin kuningatarta.*
Isabell Aragonialainen
**Isabella Aragonialainen** (1247 – 28. tammikuuta 1271) Cosenza Calabria Italia) oli Aragonian infanta ja avioliiton kautta Ranskan kuningatar (1270–1271). Hän on myös Ranskan kuninkaan Filip IV Kauniin ja Valoisin Kaarlen äiti.

Elämäkerta
----------

### Perhe

Isabella Aragonialaisen isä oli Aragonian Valencian ja Mallorcan kuningas Jaakko I Valloittaja) (1207–1276) ja hänen äitinsä oli Jaako I:n toinen puoliso Yolanda Unkarilainen (1215–1251).

### Avioliitto ja jälkeläiset

Jaakko I Aragonialainen ja Ranskan kuningas Ludvig IX tekivät sopimuksen, jonka mukaan infanta Isabella avioituisi Ranskan kruununperillisen kanssa. Ludvig IX:n vanhimman pojan Ludvigin kuoleman jälkeen kruununperilliseksi tuli tulevan kuningas Filip III. Isabella oli 19-vuotias ja Filip 17-vuotias.

Avioliitto solmittiin 26. toukokuuta 1262 Clermont en Auvergnen kaupungissa, nykyisessä Clermont-Ferrandissa.

Avioliitosta syntyi neljä poikaa:

* Louis (1264–1276), kruununparillinen 1270–1276;
* Filip IV Kaunis (1268–1314), Ranskan kuningas;
* Robert (1269 – n. 1276);
* Valoisin Kaarle (1270–1325), josta tuli myöhemmin Ranskaa hallineen Valois-sukuisen hallitsijasuvun perustaja.

### Kuolema

Olleessaan paluumatkalla kahdeksannelta ristiretkeltä Tunisista, jossa hän oli ollut kuninkaan mukana, hän putosi hevosensa selästä Italian Calabriassa erääseen jokeen. Hän oli raskaana viidennellä kuukaudella ja odotti siten viidettä lastaan. Tämän putoamisen jälkeen lapsi syntyi keskosena ja kuoli hetkeä myöhemmin. Voimattomana ja kuumeisena Isabella kuoli 28. tammikuuta 1271, juuri 24 vuotta täytettyään. Koska kuolema tapahtui kaukana kotimaasta, hänelle suoritettiin *mos Teutonicus* –hautaaminen, jossa luut erotellaan herkemmin mätänevästä lihasta.

Lopullisesti hänet haudattiin Saint-Denis’n basilikaan, joka on Ranskan kuninkaiden perinteinen hautapaikka. Ranskan vallankumouksen aikana kuitenkin suurin osa haudoista tuhottiin ja Isabellen haudalle kävi osittain samoin.

Lähteet
-------

1. ↑  Patrick Weber: Les reines de France, éd.Librio, 2006, s. 51
2. ↑  Alain Erlande-Brandenburg: Le roi est mort. Étude sur les funérailles, les sépultures et les tombeaux des rois de France jusqu'à la fin du XIIIe siécle, 1975

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Isabel Díaz Ayuso** (s. 17. lokakuuta 1978 Madrid) on espanjalainen poliitikko. Ayuso on Madridin itsehallintoalueen aluejohtaja.

Ayuso opiskeli informaatiotieteitä ja erikoistui poliittiseen viestintään Madridin Complutense-yliopistossa. Hän on työskennellyt monissa viestimissä, erityisesti radiossa.

Ayuso liittyi Kansanpuolueeseen vuonna 2005 Pablo Casadon ollessa Kansanpuolueen nuorisojärjestön (*Nuevas Generaciones del Partido Popular*) puheenjohtaja. Ayusoa pidetään Casadon läheisenä ystävänä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   *elperiodico.com*. Viitattu 20.8.2019
2. ↑   *20minutos.es*. Viitattu 20.8.2019


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |



Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: es:Isabel Díaz Ayuso
1500-luvulla rakennettu arkkienkeli Mikaelin katedraali Mikulinossa
**Mikulin** (ven. Мику́лин, Мику́линское кня́жество, *Mikulinskoje knjažestvo*) oli muinaisvenäläinen kaupunki ja ruhtinaskunta. Se sijaitsi Šošajoen rannalla nykyisen Moskovan alueen Lotošinon piirissä. Nykyään paikalla on *Mikulinon* kylä.

Tverin ruhtinaan Aleksandr Mihailovitšin poika Mihail sai Lobin ja Šošan rannoilla sijainneen alueen läänityksekseen vuoden 1341 tienoilla. Mikulinin kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1370. Linnoituksen yhteydessä sijaitsi esikaupunki, kauppias- ja käsityöläisasutuksia sekä useita luostareita. 1400-luvun alussa Mikulinin ruhtinaskunnasta erosi pieni Teljatevon lääniruhtinaskunta. Moskovan valloitettua Tverin vuonna 1485 Mikulinin viimeinen ruhtinas Andrei Borisovitš alistui Iivana III:n määräysvaltaan ja sai läänityksekseen Dmitrovin kaupungin.

1600-luvun alkuun mennessä Mikulin muuttui *Mikulino Gorodištšen* kyläksi. Sen nykyinen nimi vakiintui 1950-luvun jälkeen. Muinaisesta kaupungista on säilynyt pyöreä maavallitus, jonka keskellä on 1500-luvun tiilikirkko.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Boguslavski, V.V.: *Slavjanskaja entsiklopedija. Kijevskaja Rus – Moskovija, tom 2*, s. 715. Moskva: Olma-Press, 2003. ISBN 5-224-02251-7.
2. 1 2 3  Pospelov, Je.M.: *Geografitšeskije nazvanija Moskovskoi oblasti*, s. 363. Moskva: AST, Astrel, 2008. ISBN 978-5-17-042560-0.
3. 1 2  Boguslavski, V.V.: *Slavjanskaja entsiklopedija. Kijevskaja Rus – Moskovija, tom 2*, s. 716. Moskva: Olma-Press, 2003. ISBN 5-224-02251-7.
**Vanttajajärvi** on ylänköjärvi Kuusamon keskustan kaakkoispuolella Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 3,9 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 200 kilometriä itäkoilliseen. Historiallinen Salpalinja kulkee Vanttajajärven kautta.

Maantiede
---------

Vanttajajärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,8 kilometriä. Järven keskiosaa hallitsee Vanttajansaari, jonka itäpuolella järvi on noin 1,1 kilometriä leveä. Valtaosin allas on alle kilometrin leveä. Luoteisen rannan Varsaniemen ja Hirsiniemen kohdalla altaan leveys on noin 300 metriä. Vanttajajärvessä on lukuisia vähintään kymmenen metriä syviä alueita, ne sijaitsevat pääosin Vanttajansaaren tuntumassa tai saaren itäpuolella. Järven luoteisosa on enintään viisi metriä syvä, myös järven kaakkoinen osa on matalaa.

Vanttajajärven saariluku on seitsemän. Saarista viisi on yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Vanttajansaaren pinta-ala on viitisentoista hehtaaria ja järven luoteisosassa sijaitsevan Niskasaaren pinta-ala on nelisen hehtaaria. Vanttajajärveä reunustaa suo- ja metsämaa (Tarttumankangas, Korentokangas, Kontioräme, Varsa-aho, Perkkiösuo). Järven etelärannan Koiraharju kohoaa yli 40 metriä järvenpintaa korkeammalle. Järven kaakkoispuolella kohoaa Vanttajanvaara, jonka korkein kohta on lähes 350 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 90 metriä järvenpintaa korkeammalla. Järven ja vaaran välissä sijaitsee Vanttaja-niminen asutus.

Vanttajajärven nimettyjä tulouomia ovat Kaihlajoki lännestä Pikku Kaihlajärveltä (272,5 metriä mpy) ja Niskajoki luoteesta Niskalammelta (258,3 metriä mpy). Vanttajajärven luusua sijaitsee Niskajoen suun pohjoispuolella, josta alkaa Kuusamojärveen laskeva Vanttajajoki. Kuusamojärven taso on viisi metriä Vanttajajärveä alempana. Järvien välinen kannas on noin kilometrin leveä ja sen halki kulkee seututie 866. Vanttajajärven länsipuolitse kulkee valtatie 5.

Vanttajajärven vesitilavuus on 17 405 000 kuutiometriä. Noin 90 prosenttia tilavuudesta on enintään seitsemän metrin syvyydessä.

Vanttajajärvi (74.032.1.001) kuuluu Niskajoen-Vääräjoen valuma-alueeseen (74.032), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vienan Kemin päävesistössä (74). Toinen jakovaihe on Kuusamojärven alue (74.03). Niskajoen-Vääräjoen valuma-alueella on 17 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Vanttajajärvi on laajin. Toiseksi laajin on Iso Kaihlajärvi, jota seuraa Salmijärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   Vanttajajärvi, vakavesi, Kuusamo. Viitattu 26.12.2022
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.12.2022.
3. ↑  Vanttajajärvi. Järviwiki. Viitattu 26.12.2022.
4. ↑  Salpalinjan linnoitusreitti *Kuusamo.fi*. Kuusamon kaupunki. Viitattu 26.12.2022.
5. ↑  Niskajoen - Vääräjoen valuma-alue (74.032). Järviwiki. Viitattu 26.12.2022.
Oulun Värisilmä-myymälä
**Värisilmä** on yksityisten suomalaisten kauppiaiden omistamista liikkeistä muodostuva maaleja ja muita sisustusmateriaaleja myyvä vähittäiskauppaketju. Sen osto-organisaationa ja tukkuportaana toimii kauppiaiden yhteisesti omistama **Väritukku Oy**. Värisilmä on Väritukku Oy:n nimiin rekisteröity aputoiminimi. Väritukku vastaa Värisilmä-myymälöiden yhteisistä tuotehankinnoista, logistiikasta sekä ketjumarkkinoinnista ja -mainonnasta.

Värisilmä-ketju perustettiin vuonna 1953. 1970-luvun puolivälissä Väritukku oli osa pohjoismaista 4-Color-yhteistyöryhmää, jonka muut jäsenet olivat ruotsalainen Färgsam AB, tanskalainen Glodi A.M.B.A. norjalainen Samkolör A/S ja kattoyritys A/S Four-Color. Ryhmällä oli tuolloin kaikkiaan 450 värikauppaa Pohjoismaissa.

Nykyisin ketjussa on toistasataa liikettä. Lisäksi ketju ylläpitää verkkokauppaa.

Värisilmä kuuluu Suomen kymmenen suurimman rautakauppatavaroita myyvän ketjun joukkoon. Vuonna 2012 ketjun keskusliikkeen Väritukun liikevaihto oli 16 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 23. Koko ketjun yhteensä 112 myymälän liikevaihto vuonna 2012 oli noin 150 miljoonaa euroa.

Vuonna 2008 Värisilmä-ketjuun sulautui aiemmin omana ketjunaan toiminut Suomen Teesi Oy.

Lähteet
-------

1. ↑  Väritukku Oy, Värisilmä-sivusto. Viitattu 27.12.2013
2. 1 2  Epäilty kilpailunrajoituslain 4, 6 ja 9 §:n rikkominen Värisilmä-ryhmittymässä, Dnro 84/61/98, 21.2.2000, Kilpailu- ja kuluttajavirasto. Viitattu 27.12.2013
3. 1 2 3  Jarmo Aaltonen: Värisilmä-ketju vaihtoi äkisti toimitusjohtajaa, Ketjua johtanut Harri Vuontelo menetti paikkansa  13.10.2012. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 28.12.2013. Viitattu 29.12.2013.
4. ↑  Calonius, Henrik: *Kedjebildningarna i finländsk distribution*, s. 68. Helsinki: Nordic Marketing & Consulting Grönroos Co. 1976. ISBN 951-9340-12-2.
5. ↑  Yrityshaku: Väritukku Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Taloussanomat. Viitattu 27.12.2013
6. ↑  Hakutulos: Teesi (Arkistoitu – Internet Archive), YTJ Yritys- ja yhteisötietojärjestelmä. Viitattu 27.12.2013
**Kiss Army** on yhdysvaltalaisen Kiss-yhtyeen virallinen kannattajajärjestö. Se aloitti toimintansa Yhdysvalloissa vuonna 1975 ja sen perustivat Bill Starkey ja Jay Evans. Kiss Armylla on lukuisia maakohtaisia alajaostoja. 

Kiss Armya on pidetty yleisesti musiikkimaailman uskollisimpana fanijärjestönä ja siitä kertoo mm. sen jatkuvasti kasvava jäsenmäärä. Virallisessa Kiss Armyssa on tällä hetkellä noin 100 000 jäsentä.

Kiss Army Finland
-----------------

Myös Suomessa on oma Kiss Armyn alajaosto. Suomalaisen Kiss Army Finlandin on perustanut sittemmin Tomi Putaansuu eli Lordi-yhtyeestä tunnettu Mr. Lordi. Järjestö perustettiin ensimmäisen kerran 1990-luvun puolessavälissä, mutta muutaman vuoden kuluttua se lopetti toimintansa. Kiss Army Finland perustettiin uudelleen vuonna 2005, ja se rekisteröitiin viralliseksi yhdistykseksi 2008. 
KISS ARMY FINLAND - KAF MUSIC ASSOCIATION RY:n hallituksen puheenjohtajana toimii Petteri Limnell, joka foorumilla toimii nimellä Petsku. Varapuheenjohtaja on Jouko Väänänen (joukov), sihteerinä toimii Janne Fredriksson (Dr.Devereaux) ja taloudenhoitajana on Antti Kökkö (Kökkö).

Aiheesta muualla
----------------

* Kiss Army Finland
Simo Helenius, *Kissa-Kallu*, 1989.
**Kissa-Kallu** on vuonna 1989 paljastettu veistos Turun Hämeentien ja Vanhan Hämeentien risteyksessä sijaitsevassa pienessä puistikossa. Simo Heleniuksen tekemä punagraniittinen veistos esittää miestä säkki selässään ja maitokannu kädessään, kumartuneena jaloissaan kiehnäävän kissan puoleen. 

Patsaan esikuvana oli Nummenpakalla 1900-luvun alkuvuosikymmeninä asunut omalaatuinen erakko Karl Georg Lemberg. 1980-luvulla syntyi ajatus pystyttää veistos Kissa-Kallun muistolle. Varat hankittiin Nummenpakanseuran järjestämällä keräyksellä. Turun kaupunki kustansi veistoksen perustustyöt ja sijoituspaikan kunnostuksen.

Kissa-Kallu asui Santakuopankadun varrella ja kävi joka päivä norottamassa maitoa Itäisen aseman tyhjistä maitotonkista ja keräämässä pois heitettyjä elintarvikkeita Uudenmaankadun kauppahallilta. Tarinan mukaan Kissa-Kallun ei koskaan nähty hymyilevän, paitsi äitinsä hautajaisissa. Kallu istui hevosrattailla ja hihitti: "Mää ole ensmäist kertaa vosikan kyyris ja mul on niim piru hauskaa."

Noin 800 metriä Hämeenkatua keskustaan päin sijaitsee toinen kansanihmistä ja hänen kissaansa kuvaava veistos, Viljo Mäkisen Kissa-Alli.

Lähteet
-------

1. ↑  Kissa-Kallu (Karl Georg Lembergin muistoveistos)  12.8.2013. Turun museokeskus. Viitattu 3.9.2013. [vanhentunut linkki]
2. ↑  *Nummenmäen Pientalot ry 90 v juhlalehti*, s. 25–26. Turku: Nummenmäen Pientalot ry, 2012. Lehden verkkoversio (viitattu 22.8.2013). [vanhentunut linkki]
**Navajon piirikunta** (engl. *Navajo County*) on piirikunta Arizonassa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2019 arvion mukaan piirikunnassa asui 110 924 asukasta. Sen pinta-ala on 25 771,5 neliökilometriä. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Holbrookin kaupunki.

Historia
--------

Najavon piirikunta erosi Apachen piirikunnasta 21. maaliskuuta 1895.

Väestö
------

Vuoden 2019 arvion mukaan Navajossa asui 110 924 asukasta, mikä tarkoittaa 3,2 prosentin kasvua vuodesta 2010, jolloin piirikunnassa asui 107 449 asukasta. Navajon väestöntiheys on 4,3 asukasta neliökilometriä kohden.

Vuonna 2018 asukkaista 45,6 prosenttia oli alkuperäisasukkaita, 41,7 % valkoisia, 11,5 % latinoja, 1,0 % mustia tai afro-amerikkalaisia, 0,7 % aasialaisia, 0,1 % Tyynenmeren saaristosta ja 2,2 % muista roduista. Noin 37 prosenttia yli viisivuotiaista ei puhunut äidinkielenään englantia.

40,5 prosenttilla kotitalouksista oli alle 18-vuotiaita lapsia, 55,5 prosentilla oli aviossa asuvia pareja, 16,3 prosentilla oli yksinhuoltajaäitejä ja perheettömiä oli 23,2 prosentilla. 7,2 prosentilla kotitalouksista asui yli 65-vuotias yksin.*milloin?**lähde?* Vuosina 2014–2018 keskimääräinen perheen koko oli 3,08 henkilöä.

### Ikäjakauma

Vuonna 2018 piirikunnan ikäjakauma oli seuraavanlainen:

* 0-18: 26,7 %
* 18-64: 55,2 %
* 65-: 18,1 %

### Keskitulot

* Kotitalouksissa: 28 569 $*lähde?*
* Perheissä: 32 409 $*lähde?*
* Miehillä: 30 509 $*lähde?*
* Naisilla: 21 621 $*lähde?*
* BKT: 11 609 $*lähde?*

Vuonna 2018 köyhyysrajan alapuolella asui 28,5 prosenttia väestöstä.

Kaupungit ja kylät
------------------

* Holbrook
* Pinetop-Lakeside
* Show Low
* Snowflake
* Taylor
* Winslow

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Navajo County *QuickFacts*. U.S. Census Bureau. Viitattu 20.4.2020. (englanniksi)
2. ↑  Navajo County, AZ *NACo County Explorer*. Viitattu 20.4.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Navajon piirikunta** Wikimedia Commonsissa

Arizonan osavaltio

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Arizona Strip
* Coconino Plateau
* Etelä-Arizona
* Grand Canyon
* Koillis-Arizona
* Mojaven aavikko
* North Central Arizona
* Phoenix Metropolitan Area
* Pohjois-Arizona

 |
| Piirikunnat | 
* Apache
* Cochise
* Coconino
* Gila
* Graham
* Greenlee
* La Paz
* Maricopa
* Mohave
* Navajo
* Pima
* Pinal
* Santa Cruz
* Yavapai
* Yuma

 |
| Kaupungit (suurimmat) | 
* Chandler
* Flagstaff
* Gilbert
* Glendale
* Mesa
* Peoria
* **Phoenix** (pääkaupunki)
* Prescott
* Scottsdale
* Tempe
* Tucson
* Yuma

 |
**Mrs. Henderson esittää** (*Mrs Henderson Presents*) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut tositapahtumiin perustuva elokuva maailmankuulusta Windmill-teatterista ja sen omistajasta Laura Hendersonista. Pääosia elokuvissa näyttelevät Judi Dench, Bob Hoskins, Will Young, Kelly Reilly, Christopher Guest ja Thelma Barlow.

Elokuva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta Judi Denchin naispääosasta sekä puvustuksesta.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elokuvan tarina alkaa Englannissa vuonna 1937. Leskeksi jäänyt upporikas Laura Henderson kyllästyy heti miehensä hautajaisten jälkeen leskeyteen ja päättää ystävänsä Lady Margotin neuvosta lähteä tuhlaamaan rahojaan ostoksiin. Ranne- ja korvakorujen sijasta omalaatuinen rouva Henderson päättääkin ostaa teatterin, konkurssiin menneen Windmill Theatren. Hän palkkaa johtajaksi kiivasluonteisen juutalaismiehen, Vivian van Dammin ja hänen avullaan alkaa nostaa Windmilliä maailmanmaineeseen. Van Dammin ehdotuksesta rouva Henderson perustaa jatkuvan esityksen eli non-stop-revyyn, mutta kun tämä ei ota tulta alleen, rouva Henderson keksii kullanarvoisen ajatuksen: laitetaan lavalle alastomia tyttöjä kuin Ranskan Moulin Rougessa konsanaan.

Van Dammin mielestä alastomuus on täysin mahdotonta Englannissa, mutta vaikutusvaltainen ja päällekäyvä rouva Henderson raivaa esteet tieltään. Kierrettyään hovimarsalkka Cromerin, jolta tarvitaan lupa alastonrevyyseen, pikkusormensa ympärille, Windmillin lavalle saapuvatkin pian alastomat nuoret naiset. Teatterin päätähdeksi nousee kuvankaunis Maureen, joka laulaja Bertien vanavedessä kerää katsomot täyteen.

Toisen maailmansodan alettua Lontoon teatterit sulkevat ovensa, mutta rouva Henderson ja van Damm julistavat: "Me emme sulje koskaan!" Sota tuo tietysti omat ongelmansa ja ruumiitakin tulee, mutta todellinen ongelma on hallituksen määräys sulkea Windmill. Nyt rouva Henderson joutuu paljastamaan salaisuutensa pitääkseen teatterinsa auki, ja silloin menneisyyden haavat revitään auki.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Judi Dench  | … |  Laura Henderson
  |
|  Bob Hoskins  | … |  Vivian van Damm
  |
|  Will Young  | … |  Bertie
  |
|  Kelly Reilly  | … |  Maureen
  |
|  Christopher Guest  | … |  Lordi Cromer
  |
|  Thelma Barlow  | … |  Lady Margot Conway
  |
|  Doraly Rosen  | … |  Maggie
  |
|  Anna Brewster  | … |  Doris
  |
|  Rosalind Halstead  | … |  Frances
  |
|  Sarah Solemani  | … |  Vera
  |
|  Natalia Tena  | … |  Peggy
  |
|  Ralph Nossek  | … |  Leslie Pearkes
  |
|  Camille O'Sullivan  | … |  Jane
  |
Diana Douglas vuonna 1950.
**Diana Douglas** (alk. **Diana Love Dill**, myöhempiä sukunimiä **Darrid** ja **Webster**; 22. tammikuuta 1923 Devonshire, Bermuda – 3. heinäkuuta 2015 Los Angeles, Yhdysvallat) oli bermudalainen näyttelijä.

Douglas esiintyi pitkän uransa aikana lukuisissa elokuvissa. Televisiorooleja hänellä oli esimerkiksi sarjoissa *Cannon*, *Dallas*, *Dynastia*, *Knots Landing*, *Teho-osasto*, *Todistettavasti syyllinen*, *Tohtori Ben Casey*, *Waltonin perhe* ja *West Wing*. Douglas näytteli myös Broadwaylla.

Hän oli näyttelijä Kirk Douglasin entinen puoliso ja näyttelijä Michael Douglasin äiti. Vuonna 2003 kolmikko esiintyi yhdessä elokuvassa *It Runs in the Family*.

Elokuvia
--------

|  |  |
| --- | --- |
| * *Pyhä liekki* (*Keeper of the Flame*, 1943)
* *Oinaksen merkeissä* (*The Sign of the Ram*, 1948)
* *Muukalaisten talo* (*House of Strangers*, 1949)
* *Myrsky Tiibetissä* (*Storm over Tibet*, 1952)
* *Monsoon* (1952)
* *Kahden tulen välissä* (*The Indian Fighter*, 1955)
* *Rakkautta* (*Loving*, 1970)
* *Aamunkajon tuolla puolen* (*Alexander: The Other Side of Dawn*, 1977)
 | * *Uhka taivaalta* (*A Fire in the Sky*, 1978)
* *King Cobra* (1981)
* *Päiväsi ovat luetut* (*The Star Chamber*, 1983)
* *Vauhdilla Chicagoon* (*Planes, Trains and Automobiles*, 1987)
* *Cold Heaven* (1991)
* *A Town Torn Apart* (1992)
* *It Runs in the Family* (2003)
 |

Yksityiselämä
-------------

Douglas, silloiselta nimeltään Diana Love Dill, tutustui tulevaan puolisoonsa Kirk Douglasiin kouluttautuessaan näyttelijäksi New Yorkissa. He olivat opiskelutovereita American Academy of Dramatic Artsissa. Pari meni naimisiin vuonna 1943 ja sai kaksi lasta: Michael syntyi vuonna 1944 ja Joel vuonna 1947. Diana ja Kirk Douglas erosivat vuonna 1951.

Diana Douglasin toinen aviomies oli näyttelijä Bill Darrid. He olivat naimisissa vuodesta 1956 vuoteen 1992 asti, jolloin Darrid kuoli. Kolmannen liittonsa Douglas solmi Donald Websterin kanssa vuonna 2002, ollessaan 79-vuotias.

Diana Douglas Webster kuoli syöpään 92-vuotiaana kesällä 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Zumberge, Marianne: Diana Douglas Webster, Mother of Michael Douglas, Ex-Wife of Kirk Douglas, Dies at 92 *Variety*.  4.7.2015. Viitattu 8.10.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Diana Douglas (The Internet Movie Database -elokuvatietokanta.) *imdb.com*. Viitattu 8.10.2019. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Hodgson, Tim: Diana Douglas: all the world was her stage *The Royal Gazette*.  7.10.2015. Viitattu 8.10.2019. (englanniksi)
4. ↑  Barrow, Becky: Michael Douglas attends mother's third wedding *The Telegraph*.  30.12.2002. Viitattu 8.10.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Diana Douglas Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Nonvitchan festivaalialuetta Grand-Popon keskustassa.
Nonvitchan festivaalialueen rakennuksia.
**Nonvitcha** (mina: *yhdistyneet veljet*) on kansanjuhla, jota vietetään Grand-Popossa Beninissä helluntain aikaan. Ensimmäistä Nonvitcha-juhlaa vietettiin vuonna 1923. Grandpopolaisten perustamaa tapahtumaa on uudistettu ajan mittaan.

Alkuperä
--------

Yhdistyksen perusajatus on peräisin Adolphe Gnansounou Akpalta, joka oli kotoisin Grand-Popon sivukylästä Doyi. Hän oli matkustellut useissa maissa, kuten Nigeriassa, Kamerunissa, Togossa ja Ghanassa. Tultuaan takaisin kotiseudulleen hän hämmästyi siitä, että Xwedojen ja Xwlanien keskuudessa ei ollut veljeyttä. Tuolloin Grand-Popo koostui pääasiassa näiden kahden kansan asukkaista. 

Akpa halusi luoda yhdistyksen kahden kansan välisten veljellisten siteiden vahvistamiseksi. Aloitteen hyväksyi hänen maanmiehensä Augustin Kokou Azangi, joka loi sen jälkeen Ranskassa yhdistyksen nimeltä Bedjinonvi. Tämä yhdistys, jonka nimi tarkoittaa "diasporan veljeyttä", pyrkii vakiinnuttamaan Togon ja Beninin opiskelijoiden välisten suhteiden parantamisen Ranskassa. 

Juhlintaa rannalla Nonvitchan aikaan vuonna 2017.

Juhlinta
--------

Nonvitcha-juhlien virallinen päivä on helluntai. Vuosien varrella tapaamisia on uudistettu ja tapahtumia järjestetään myös useina eri päivinä. Nonvitchaa juhlitaan Grand-Popon kylän keskustassa. Siellä on alue, joka on tarkoitettu erilaisille tapahtumille, kuten keskusteluille, tanssille, urheilukilpailuille, kulttuuriesityksille. 

Alueellisen ja kansallisen festivaalin lisäksi juhlasta on tullut kansainvälinen ja siihen toivotaan osallistuvan myös ulkomaalaisia.

Muu toiminta
------------

Nonvitcha-yhdistys on pyrkinyt kehittämään Grand-Popoa ja sen alueita. Vuonna 1947 yhdistys auttoi Grand-Popon mereen huuhtoutuneiden kylien uhreja rakentamalla asuinrakennuksia Ewé Condjin alueelle. Tulvien uhreille annettiin aineellista apua ja vuonna 1959 Nonvitcha auttoi rakentamaan popojen asuttaman Xwlacodjin alueen Cotonoussa vuoden 1958 tulipalon jälkeen.

Nonvitcha on toiminut aloitteellisesti ensimmäisen peruskoulun rakentamiseksi Xwlacodjiin ja keskiasteen koulun perustamiseen Gbeconiin. Vuonna 1982 yhdistys tuki koulun kalustohankintoja. 

Yhdistys on pyrkinyt ehkäisemään ilkeämielisten laulujen ja kylien välisten riitojen leviämistä. 

Grand-Popon aluesuunnitteluun on vaikutettu edistämällä kylän uusien alueiden siirtämistä lännemmäksi ja uusien asuinalueiden urbanisaatiota, aluejakoa ja kaunistamista.

Lähteet
-------

1. ↑  Nonvitcha, la plus grande et vieille association festive du Bénin *Voyageur sarl*.  23.5.2018. Viitattu 27.12.2018.
2. ↑  Quelques-unes des actions en­ treprises – Association NONVITCHA *associationnonvitcha.org*.  Arkistoitu 22.5.2022. Viitattu 22.5.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Historique de la Fête de Novitcha (PENTECOTE) *Grand-Popo*.  Arkistoitu 27.12.2018. Viitattu 27.12.2018. (ranskaksi)
* Organisaation verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Nonvitcha