recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eva Wilhelmina Ingman** (22. kesäkuuta 1853 Helsinki – 18. joulukuuta 1914 Dresden, Saksa) oli suomalainen Saksassa asunut taidemaalari.

Ingmanin vanhemmat olivat professori Erik Alexander Ingman ja Eva Wilhelmina Perander. Eva Ingman ja hänen vanhempi sisarensa Anna menettivät vanhempansa jo varhain ja viettivät suuren osan lapsuudestaan Karjalohjalla Pellin tilalla tätiensä Amalia ja Sophie Louise Peranderin luona Elias Lönnrotin toimiessa sisarusten holhoojana. 

Eva Ingman kävi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun ja opiskeli sitten Helsingissä Alexandra Frosterus-Såltinin johdolla 1865–1866 ja B. Reinholdin johdolla 1869–1871. Ingman jatkoi taideopintoja Saksassa Weimarissa ja Dresdenissä Th. von Oerin, Z. von Suchovolskin ja C. Bautzerin johdolla vuodesta 1871 ja täydensi opintojaan vielä Italiassa, Münchenissä ja Lontoossa. Hänen erikoisalakseen tuli muotokuvamaalaus.

Ingman asui 1870-luvulla jonkin aikaa Suomessa toimien muotokuvamaalarina. Hän ei saanut kuitenkaan riittävästi tilauksia ja niinpä hän muutti soitonopettajana toimineen sisarensa Anna Ingmanin ja tätinsä Amalia Peranderin kanssa pysyvästi asumaan Dresdeniin. Eva Ingman maalasi Saksassa muotokuvia ja myös jäljensi taideteoksia.

Teoksia
-------

* *J. V. Snellmanin muotokuva*, Suomen Hypoteekkiyhdistyksen tilaustyö, 1908.

Lähteet
-------

* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli
* Maikki Friberg: Tien varrella tapaamiani, osa I. Naisten Ääni 1920 (Project Gutenberg)

### Viitteet

1. ↑  Eva Ingman.  *Naisten ääni*, 16.01.1915, nro 1, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 24.07.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Selous

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Lindin alueTansania |
| Pinta-ala | 
55 000,0 km2, 51 200,0 km2, 214,9 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
SelousView and modify data on Wikidata  |
| Tyyppi | 
game reserve (käännä suomeksi)View and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1922 |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Eläimiä alueella.
**Selous** on yksi maailman suurimmista riistansuojelualueista Tansanian kaakkoisosassa: alueen pinta-ala on 43 600 neliökilometriä. Alueella elää leijonia, leopardeja, sarvikuonoja ja seeproja ja monia muita villieläimiä. Suuria eläimiä on yli 300 000, johon kuuluu muun muassa yli 40 000 norsua, 100 000 kafferipuhvelia ja 3 000–4 000 leijonaa ja maailman suurin hyeenakoirapopulaatio, jonka koko on yli 800 yksilöä.

Puisto on nimetty Britannian armeijan kapteenin Frederick Selousin mukaan, joka kaatui alueella ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1917 taistelussa Saksan Itä-Afrikan siirtomaajoukkoja vastaan. Hän oli suurriistanmetsästäjä ja varhaisia luonnonsuojelijoita.

Selousin riistansuojelualue perustettiin vuonna 1922 yhdistämällä jo Saksan siirtomaahallinnon aikana perustettuja suojelualueita, ja se on kuulunut vuodesta 1982 Unescon maailmanperintöluetteloon. Kesäkuussa 2014 Unesco luokitteli Selousin vaarantuneeksi runsaan salametsästyksen vuoksi. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) luokituksessa Selous on luokassa 4, joka vastaa Suomessa lähinnä nimikettä suojelualue.

Puiston pohjoisosassa käy matkailijoita katsomassa eläimiä, kun taas eteläosassa harjoitetaan metsästystä.

Lähteet
-------

1. ↑   WSOY Facta. Suuri Tietosanakirja
2. 1 2  Unesco (englanniksi)
3. ↑  Tiin Hirsimäki, Unesco lisäsi palestiinalaiskylä Battirin vaarantuneiden kohteiden listalle, Yle.fi, 21.6.2014
4. ↑  Selous Game Reserve *IUCN:n tietokanta*. Viitattu 14.4.2012. (englanniksi)
5. ↑  IUCN:n suojelualueluokitus *Valtion ympäristöhallinnon sivut*. Viitattu 14.4.2012.
6. ↑  Selous Tanzania Tourist Board (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Selous** Wikimedia Commonsissa
**RedOctane** oli yhdysvaltalainen videopeliyhtiö. Se tunnetaan parhaiten *Guitar Hero* -pelisarjastaan. Vuonna 2006 Activision osti RedOctanen tytäryhtiökseen.

Historia
--------

Veljekset Kai Huang ja Charles Huang perustivat RedOctanen vuonna 1999. Saman vuoden elokuussa he aloittivat
toiminnan maailman ensimmäisenä online-videopelivuokrauspalveluna. He tulisivat myöhemmin tunnetuksi tanssiohjainten ja muiden videopeliohjainten suunnittelusta ja valmistuksesta.

Kesäkuussa 2005 RedOctane laajentui julkaisemaan videopelejä. Heidän ensimmäinen kustannettu nimikkeensä oli PlayStation 2 -versio tanssipelistä *In The Groove*. Roxor Gamesin suunnittelema *In The Groove* oli vakiintunut pelihalleihin.

Tämän jälkeen RedOctane muodosti tiimin Harmonixin kanssa julkaistakseen *Guitar Hero* -kitarapelin PlayStation 2:lle marraskuussa 2005. Musiikkipeli osoittautui heti erittäin suosituksi. Se sisälsi yli 30 lisensoitua kitaraohjaimella soitettavaa kappaletta. Fanit ja kriitikot ottivat pelin vastaan hyvin, mistä seurasi onnistunut jatko-osa vuonna 2006 PlayStation 2:lle ja Xbox 360:lle.

Toukokuussa 2006 videopelijulkaisija Activision julkisti aikeensa ostaa RedOctane. Kauppa viimeisteltiin 6. kesäkuuta 2006. Activision maksoi RedOctanesta 99,9 miljoonaa dollaria sekä osakkeita.

Helmikuussa 2010 Activision ilmoitti RedOctanen lakkauttamisesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Activision Buys Red Octane for $99.9M *Kotaku*.  Arkistoitu 14.9.2007. Viitattu 9.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Plunkett, Luke: Activision Shutters Guitar Hero Creators, GH: Van Halen Developers [Update] *Kotaku*.  Arkistoitu 25.6.2020. Viitattu 9.7.2020. (englanniksi)
**Kulttuuriomaisuus** on omaisuutta, jolla on huomattava merkitys kansojen kulttuuriperinnölle.

Kulttuuriomaisuus voi olla irtainta tai kiinteätä omaisuutta. Siihen kuuluvat esimerkiksi arvokkaat taide- ja esinekokoelmat, valokuvat, kirjat ja muut painetut aineistot, äänitteet, elokuvat, arkistokokonaisuudet, rakennukset ja niiden kiinteät sisustukset, rakennetut alueet sekä muinaisjäännökset.

Kulttuuriomaisuuteen kuuluvat myös rakennukset, joiden pääasiallisena tarkoituksena on irtaimen kulttuuriomaisuuden säilyttäminen tai näytteilläpitäminen. Kulttuuriomaisuutta ovat lisäksi niin sanotut muistomerkkikeskukset, jotka sisältävät huomattavan määrän kulttuuriomaisuutta.

Yhdistyneiden kansakuntien kulttuuriomaisuussopimuksia
------------------------------------------------------

* Yleissopimus kulttuuriomaisuuden luvattoman tuonnin, viennin ja omistusoikeuden siirron kieltämiseksi ja ehkäisemiseksi
* Yleissopimus kulttuuriomaisuuden suojelemiseksi aseellisen selkkauksen sattuessa

Lähteet
-------

1. 1 2  Varautumisohjeet Museovirasto. Viitattu 2.12.2023.
2. 1 2  YLEISSOPIMUS kulttuuriomaisuuden suojelemisesta aseellisen selkkauksen sattuessa *Finlex*. Viitattu 2.12.2023.
**Mikojan-Gurevitš** **MiG-3** (Микоян-Гуревич МиГ-3) on Neuvostoliiton toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone ja yksi maan parhaista luokassaan. Se oli kehitetty MiG-1-hävittäjästä pyrkimyksenä korjata edeltäjänsä huonoa ohjattavuutta.

Tarkoitus ja käyttö
-------------------

MiG-3 oli suunniteltu suurten korkeuksien hävittäjäksi. Se ei ollut edukseen matalissa ja keskikorkeuksissa, joissa ilmataistelut käytiin Venäjän taivaalla. Havaittuaan koneen puutteet ilmataistelussa lentäjät välttivät myös neuvostoliittolaisessa lentokoulutuksessa suosittua kaartotaistelua ja käyttivät niin sanottua heiluritaktiikkaa syöksy-tulitus-syöksy pois tai ylösveto saavutetulla nopeudella. Näin käytettynä nopeutta hyödyntämällä kone oli tehokas muun muassa Suomen ilmavoimien käyttämää Brewster F2A -hävittäjää vastaan.

Koneella oli taipumus kiertoon laskeuduttaessa – tämä johtui moottorin suuresta massasta suhteessa rungon pituuteen, mikä heikensi pituusvakavuutta. Tätä oli pyritty korjaamaan lisätyllä siiven V-kulmalla MiG-1:een verrattuna.

Maaliskuussa 1941 valmistui päivittäin kymmenen MiG-3-konetta. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 valmiina oli 1 200 MiG-3-hävittäjää.

Moskovan taistelussa MiG-3-hävittäjälentäjät saavuttivat runsaasti ilmavoittoja saksalaisista pommikoneista. Sodan pakottavassa yleistilanteessa koneeseen asennettiin myös kiskot RS-82-raketteja varten auttamaan maavoimien suorassa tukemisessa, vaikka kone ei soveltunutkaan rynnäkkötehtäviin.

Konetta ei enää kehitetty, koska sen käyttämät Mikulin-moottorit varattiin Iljušin Il-2 -maataistelukoneen tuotantoon. Siinä kokeiltiin Švetsov AŠ-82 -tähtimoottoria, mutta tämä versio ei tarjonnut parempaa suorituskykyä kuin mitä samaa moottoria käyttävällä Lavotškin La-5:llä jo oli.

Pääosa MiG-koneista vedettiin pois etulinjan tehtävistä vuoden 1943 tienoilla. Tunnetuin tyypillä lentänyt on Aleksandr Pokryškin, joka oli liittoutuneiden johtava hävittäjä-ässä.

Suomi ja MiG-3
--------------

Vuonna 1942 Suomi neuvotteli Saksan kanssa 22 MiG-3-sotasaaliskoneen ostamisesta. Koneet tilattiin joulukuussa 1942. Koneiden toimitukset viivästyivät, ja suomalaisten tiedusteltua toukokuussa 1943 syytä tähän saksalaiset ilmoittivat kone-erän tuhoutuneen ilmapommituksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Karhunen, Joppe: *Ritarilentue taistelee. Lentueenpäällikön muistelmia 1941–1943*, s. 116. Tammi, 1991. ISBN 951-30-9513-4
2. ↑  Chant, Chris: *II maailmansodan lentokoneet*, s. 234. Karisto, 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mikojan-Gurevitš MiG-3** Wikimedia Commonsissa
Espoon kartanon päärakennus.
**Espoon kartano** (ruots. *Esbo gård*) on Espoonkartanon kaupunginosassa Espoossa sijaitseva kartano, jonka mukaan kaupunginosa on saanut nimensä. Se on historiallisesti merkittävin Espoon lukuisista kartanoista. Espoon kartanon laajaan maisemakokonaisuuteen kuuluu useita kulttuurihistoriallisesti huomattavia rakennuksia.

Historiaa
---------

Kuningas Kustaa Vaasa sai ajatuksen kartanon perustamisesta valtakunnan itärajalla pitkään vallinneesta kiristyneestä tilanteesta, joka johti vuonna 1555 avoimeen selkkaukseen. Asian hoitajaksi kuningas määräsi samana vuonna Helsingin lääninvoudiksi nimitetyn Anders Korpin. Kuninkaankartano perustettiin Espåbyn ja Mankbyn kylien maille, ja talonpojat saivat korvaavat pellot muualta. Sopimus rahvaan kanssa solmittiin Espoon pitäjän kesäkäräjillä 27. elokuuta 1556.

Peder Mandel oli kartanon ensimmäinen vouti, ja hän työskenteli vuosina 1557–1558. Vuodet 1559–1563 voutina toimi Truls Perinpoika. Läänimuutosten vuoksi, kun Espoo oli liitetty Raaseporin läänistä Porvoon lääniin 1564, kartanossa ei ollut omaa voutia. Vuonna 1572 tehdyn uuden läänimuutoksen jälkeen kartanosta tehtiin voutikunta. Tällöin voudiksi tuli Rasmus Jönsinpoika vuosiksi 1572–1575. Tämän jälkeen Espoon kartano oli Raaseporin lääninvoutien alaisena aina vuosisadan loppuun.

Kartano on kuulunut Ramsayn suvulle vuodesta 1756 lähtien. Kartanosta lähteneet Ramsayn veljekset mainitaan Runebergin *Vänrikki Stoolin tarinoissa*. Ennen Ramsayita kartanon omistivat muun muassa Jacob de la Gardie ja Gustav Horn. August Ramsay osti kartanon takaisin suvulle vuonna 1914.

Kartanon entinen navetta on muutettu talliksi, ja sen tiloissa toimi vuosina 1987–2016 Espoon Ratsastustalli.

Espoon kartanon useista torpista mainittakoon Erkulla, Norkulla ja Tunfall. Kartanon maisemakokonaisuuteen luetaan varsinaisen kartanon rakennusten ja torppien ohella muun muassa Holkenin karelianistinen huvila ja Sperringsin lanterniinikattoinen ulkokartano. Kartanon mukaan on saanut nimensä myös ruotsinkielinen koulurakennus *Kungsgårdsskolan*.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. ↑  Härö, s. 24
2. 1 2  Ramsay, August: Espoo – Espoon pitäjä ja Espoon kartano 1500-luvulla (1984). s. 267-. ISBN 951-857-033-7
3. ↑  Kotisivu
4. ↑  Suomalaisen kirjallisuuden seura
5. ↑  Espoon ratsastustalli
6. ↑  Päivitys 2.8.2016 (Arkistoitu) *espoonratsastustalli.fi*.  Arkistoitu 6.10.2016. Viitattu 15.1.2017.
7. ↑  Härö, s. 19
8. ↑  Härö, s. 32 ja 34
9. ↑  Miettinen, Petra: Bland skolspöken, Skunken och knarrande trappor.  *Hufvudstadbladet*, 18.10.2021, s. 8–9. Artikkelin maksullinen verkkoversio. Viitattu 18.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Espoon kartano
* Esbogård hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)
Ilpo Kaukovalta eturivissä oikealla.
**Ilpo Kyösti Kaukovalta** (8. helmikuuta 1913 Tampere – 3. huhtikuuta 1982 Tampere) oli Tampereella asunut suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä *Kauko Valta*. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri Turun yliopistosta vuodelta 1934 ja toimi äidinkielen lehtorina Tampereen kauppaoppilaitoksessa.

Kaukovalta nousi julkisuuteen voitettuaan 1938 WSOY:n esikoisromaanikilpailun romaanillaan *Lippujen hulmutessa*.

Kaukovalta toimi Pirkkalais-Kirjailijat ry:n puheenjohtajana 1945–1946 ja 1957–1973. Hän oli myös jäsenenä 1950-luvun alkupuolella Tampereella kokoontuneessa Mäkelän piirissä.

Ilpo Kaukovallan sisaria olivat kirjailijat Eila Kaukovalta (1911–1970) ja Soile Kaukovalta (1921–1988). Heidän isänsä oli kirjailija, historioitsija ja koulumies Kyösti Valfrid Kaukovalta (vuoteen 1905 *Alitalo*, 1885–1943), joka kirjoitti useita historiikkeja, muun muassa kolmiosaiset Hämeen läänin ja Uudenkaupungin historian. K. V. Kaukovalta toimi Tampereen kauppaoppilaitoksen rehtorina vuodesta 1918.

Teokset
-------

* *Loihdittu rautatieasema*, nuortenromaani. 1932 (nimimerkillä Kauko Valta)
* *Rautakruunu*, nuortenromaani. 1933 (nimimerkillä Kauko Valta)
* *Vaskikypärä: tarina Hämeen pakanuuden ajoilta*, nuortenromaani. 1934 (nimimerkillä Kauko Valta)
* *Tampereen postiyhteyksistä 1812-55*. 1934
* *Lippujen hulmutessa*, romaani. WSOY 1938
* *Hämäläinen panos suomenkielisessä kaunokirjallisuudessa*. 1946
* *Latinalainen kortteli*, runoja. WSOY 1970
* *Kranaatti lähtee Aura-joelta*, näytelmä. 1975

Mukana antologiassa
* *Täältä jostakin*: antologia. 1943

Palkinnot
---------

* Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1970

Lähteet
-------

* Suomen kirjailijat tietokanta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kaukovallan teokset

Aiheesta muualla
----------------

* Tamperelainen kirjailija voitti esikoisromaanikilpailun. Ilpo Kaukovalta kertoo romaaninsa aiheesta ja syntymisestä, Aamulehti, 11.12.1938, nro 334, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Rhodes III.
**John Jacob Rhodes III** (8. syyskuuta 1943 Mesa, Arizona – 20. tammikuuta 2011 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

Rhodes, kutsumanimeltään Jay, toimi kuuden vuoden ajan, tammikuusta 1987 tammikuuhun 1993, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Arizonan osavaltion ensimmäisestä vaalipiiristä. Hän oli ehdolla myös vuoden 1992 edustajainhuoneen vaaleissa, mutta hävisi demokraatti Sam Coppersmithille. Hänen edeltäjänsä oli sittemmin Yhdysvaltain senaatin jäsenenä toiminut John McCain, ja myös Rhodesin isä, John Jacob Rhodes Jr. toimi aiemmin saman vaalipiirin edustajana.

Rhodes oli varsinaiselta ammatiltaan juristi, jona hän työskenteli viimeksi lakiyritys Hunton & Williamsissa Washington D.C.:ssä. Hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon vuonna 1968 Arizonan yliopistossa, Tucsonissa. Rhodes osallistui juristiksi valmistumisensa jälkeen Vietnamin sotaan vuosina 1968–1970 Yhdysvaltain maavoimissa. Hän oli sotilasarvoltaan kapteeni.

Rhodes oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta, kaikki poikia. Hän kuoli tammikuussa 2011, 67-vuotiaana, Washington D.C:ssä sijaitsevassa veteraanisairaalassa. Hän oli ollut kolme kuukautta aiemmin auto-onnettomuudessa, jossa häneltä murtui kolme selkänikamaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  RHODES, John Jacob, III, (1943 - 2011) *Biographical Directory of the United States Congress*. Viitattu 21.1.2011. (englanniksi)
2. 1 2  Wong, Scott: Former Rep. Jay Rhodes dies *POLITICO.com*.  20.1.2011. Viitattu 21.1.2011. (englanniksi)
3. ↑  Thomason, Art: Jay Rhodes, former congressman, dies at 67 *azcentral.com*.  20.1.2011. Viitattu 21.1.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Teknologian Kim Chaek -yliopiston vuonna 2006 avatun e-kirjaston tilat
**Teknologian Kim Chaek -yliopisto** (kor. 김책공업종합대학) on Daedongjoen rannalla Pjongjangissa toimiva teknologinen yliopisto.

Teknologian Kim Chaek -yliopisto perustettiin Kim Il-sungin aloitteesta 27. syyskuuta 1948 alun perin nimellä Pjongjangin teknologian korkeakoulu. Tiedekuntia oli varhaisissa vaiheissa yhdeksän, opettajia yli 80 ja opiskelijoita noin 1 500. Kim Il-sung nimesi oppilaitoksen uudelleen merkittävän liittolaisensa, komentaja Kim Chaekin mukaan tämän kuoltua vuonna 1951. Samalla Kim Il-sung perusti Kim Chaekin mukaan nimetyn stipendin. Toukokuussa 1988 korkeakoulu sai virallisesti yliopiston aseman.

EduRankin kansainvälisessä yliopistojen vertailussa Teknologian Kim Chaek -yliopisto on sijoittunut toiseksi kolmesta vertaillusta Pohjois-Korean yliopistosta. Maailman mittakaavassa se pääsi samassa vertailussa sijalle 7 690 kaikkiaan 14 131:sta vertaillusta oppilaitoksesta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kim Chaek University of Technology in North Korea Universities around the World, viitattu 2.12.2023
2. 1 2 3 4 5  History Kim Chaek University of Technology, viitattu 2.12.2023
3. ↑  Kim, Chaek Wilson Center Digital Archive, viitattu 2.12.2023
**Eileen Feng Gu** (kiin.: 谷爱凌; pinyin: *Gǔ Àilíng*; s. 3. syyskuuta 2003) on kiinalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee halfpipessa, slopestylessa ja big airissa. Pekingin talviolympialaisissa 2022 Gusta tuli nuorin olympialaisten freestylehiihdon mestari voittaessaan big airissa kultaa 18-vuotiaana. Gu työskentelee myös mallina.

Varhaiselämä ja koulutus
------------------------

Gu syntyi San Franciscossa Yhdysvalloissa 3. syyskuuta 2003. Hänen äitinsä on kiinalainen ja isänsä amerikkalainen. Hänen äitinsä, Gu Yan, muutti Yhdysvaltoihin Kiinasta opiskelijana. Gun äiti laittoi nuoren tyttärensä hiihtotunneille Lake Tahoeen. Gu on viettänyt osan jokaisesta kesästään Kiinassa. SAT-kokeessa Gu ansaitsi 1850 pistettä ja pääsi Stanfordin yliopistoon. Gu puhuu sekä englantia että mandariinikiinaa. Gu harrastaa pianonsoittoa.

Ura
---

### Urheilu

Gu osallistui FIS:n freestylehiihdon ja lumilautailun maailmanmestaruuskisoihin vuonna 2021, voittaen kultamitalit freeski halfpipessa ja slopestylessä. Gusta tuli ensimmäinen freestylehiihtäjä, joka on voittanut kaksi kultamitalia FIS:n freeski maailmanmestaruuskisoissa. Hän voitti myös pronssia freeski big airissa. 

### 2022 Pekingin talviolympialaiset

Vuoden 2022 Pekingin talviolympialaisista Gusta tuli freestylehiihdon nuorin kultamitalisti voittaessaan big airin kultamitalin 18-vuotiaana. Pekingin talviolympialaisissa Gu voitti kolme mitalia: kultaa big airista ja halfpipesta sekä hopeaa slopestylestä.

Lähteet
-------

1. ↑  IOC Press Office's reply Twitter. Viitattu 14.2.2020. (englanniksi)
**Nykysuomen etymologinen sanakirja** on Kaisa Häkkisen kirjoittama ja WSOY:n vuonna 2004 julkaisema etymologinen sanakirja, joka hakusanat ovat nykysuomea. Sanoma Pro julkaisi teoksen uudelleen vuonna 2013.

Sanakirja on uudistettu ja täydennetty painos Häkkisen vuonna 1987 julkaistusta *Nykysuomen sanakirja*- sarjassa ilmestyneestä Etymologisesta sanakirjasta, josta on otettu useita painoksia. Kun *Nykysuomen sanakirja* -sarjan *Etymologinen sanakirja* selitti suomen kielen tuhat yleisintä sanaa, on *Nykysuomen etymologisessa sanakirjassa* hakusanojen määrä noin 6 000, minkä lisäksi hakemiston kautta selitetään vielä tämän lisäksi satoja sanoja, jotka sisältyvät teoksen sana-artikkeleihin.

Sanakirja esittelee uusimpaan tutkimukseen perustuvasti suomen kielen sanaston alkuperää, ikää, rakennetta ja kehitystä. Hakusanoina on perussanoja, johdoksia, yhdyssanoja ja jonkin verran myös sivistyssanoiksi luokiteltavia nuoria lainoja ja erisnimiä. Häkkinen käy teoksessaan vanhempien etymologisten sanakirjojen etymologiat kriittisesti läpi ja tarkentaa, uudistaa ja korjaa niitä. Uusia etymologioita Häkkinen esittää erityisesti nuorista lainasanoista, mutta hän antaa myös eräiden vanhempien sanojen alkuperästä aiemmin julkaisemattomia selityksiä. Kirjassa on selväsanaisesti ja ymmärrettävästi esitetty sanan alkuperää ja ikää koskevat päätelmät ja lisäksi annettu sanojen elämää koskevaa taustatietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ulla-Maija Kulonen: Luotettava ja täsmällinen etymologinen sanakirja- vaikkei ongelmaton.  *Tieteessä tapahtuu*, 1.9.2005, 23. vsk, nro 6. ISSN 1239-6540. Artikkelin verkkoversio.  fi
2. 1 2  Sanoma Pro: *Nykysuomen etymologinen sanakirja*. Helsinki: Sanoma Pro, 2013. ISBN 978-952-63-1686-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 7.12.2023).
Kahvilan espressokeitin.
**Espressokeitin** tai **espressokone** on laite, jolla valmistetaan espressokahvia. Laite puristaa suurella höyrynpaineella kuumaa, noin 90 °C vettä tummaksi paahdetun italialaistyyppisen kahvijauheen läpi.

Ensimmäisen laitteen espresson valmistamista varten rakensi ja patentoi Angelo Moriondo. Hän esitteli toimivan laitteen Torinon yleismessuilla 1884. Hän sai patentin numero 33/256, joka päivättiin 16 toukokuuta 1884.

Vuonna 1901 milanolainen keksijä-mekaanikko Luigi Bezzera, patentoi parannuksia laitteeseen. Hänen patentoimansa kohteet olivat lukuisia, mikä heijastuukin patentin nimestä "Uusi höyrylaite taloudellista ja välitöntä kahvijuoman valmistamista varten, menetelmä ’A Moriondo’, Annos CXL". Bezzeralla ei kuitenkaan ollut varoja viimeistellä laitteesta valmista tuotetta.

Vuonna 1903 Desiderio Pavoni osti Bezzeran laitepatentit. Yhdessä Bezzeralla ja Pavoni viimeistelivät laitteen, jonka Pavoni nimesi *Ideale*ksi. Milanon messuilla 1906 kaksikko esitteli maailmalle "caffè espresso"n, eli pikaisesti (ital. *espresso*) valmistetun kahvinsa. Tämä kahvin nimitys jäi elämään.

* Angelo Moriondo.Angelo Moriondo.
* Espressokone kotikäyttöön.Espressokone kotikäyttöön.
* Kahvilan espressokone.Kahvilan espressokone.
* Kansainvälisen avaruusaseman espressokeitin.
* Kannettava espressokeitin.
* Koristeellinen keitinmalli.
* Vesihöyryn avulla voidaan vaahdottaa maitoa.
* Espressokahvin valmistus (video).

Katso myös
----------

* Mokkapannu

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jimmy Stamp: The Long History of the Espresso Machine *smithsonianmag.com*.  19.6.2012. Viitattu 8.7.2022. (englanniksi)
2. ↑  Colin McDonald, Richard Baguley: Appliance Science: The high-pressure physics of espresso coffee *cnet.com*.  6.4.2015. Viitattu 8.7.2022. (englanniksi)
3. ↑  Kate MacDonnell: How Does an Espresso Machine Work? *coffeeaffection.com*.  11.1.2022. Viitattu 8.7.2022. (englanniksi)
4. ↑  *espresso.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
5. ↑  Teksti: Terhi Hautamäki Kuvat: IStock ja ICRT: Kahvinkeittimen ostajan opas *Kuluttaja.fi*.  30.3.2021. Viitattu 8.7.2022.
**Keilaniemenpuisto** (ruots. *Kägeluddsparken*) on viheralue Keilaniemen länsiosassa kaakkoisessa Espoossa.

Keilaniemenpuisto on rakennettu puistokannelle, joka yhdistää Otaniemeen kuuluvan Keilaniemen sen länsipuolella sijaitsevaan Tapiolaan. Kannen alla kulkee Kehä I Keilaniemen tunnelissa, joka on noin 440 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Alueen maisemallista rakennetta on korostettu maastonmuotoilulla. Suuri osa puiston kasvillisuudesta koostuu heinistä. Keilaniemenpuistossa on laajoja niittypintoja lisäämässä biodiversiteettiä.

Keilaniemenpuiston halki kulkee etelä–pohjoissuuntainen polkupyörä- ja kävelyväylä. Lähin metroasema on puiston itäpuolinen Keilaniemen metroasema.

Lähteet
-------

1. 1 2  Espoon karttapalvelu : Keilaniemenpuisto *kartat.espoo.fi*. Viitattu 30.10.2023.
2. ↑  Kehä 1, Keilaniemen puisto ja tornitalot *vsu.fi*. Viitattu 31.10.2023.
3. ↑  Keilaniemenpuisto rakentuu jo tunnelin päälle – 2 hehtaarin viheralueelle mahtuu lahopuutarhakin *lansivayla.fi*. Viitattu 31.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tapiolan Kilta ry: Keilaniemenpuisto ja Itämetsän laskuoja (2016–)
**Paavo Johannes (Juho) Hynninen** (31. toukokuuta 1883 Joroinen – 18. toukokuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen ministeri ja suurlähettiläs. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri.

Hynninen syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopiosta, mutta jäi yliopisto-opintojen jälkeen Helsinkiin. Hän toimi aluksi Helsingin kauppiaitten kauppakoulun kansantaloustieteen ja kauppamaantieteen opettajana 1909–1915 sekä samalla Helsingin maanviljelyslyseon opettajana 1910–1911. Ylioppilaskunnan puheenjohtaja hän oli 1913 ja Savolaisen Osakunnan kuraattori 1913–1916. Opettajan ura jäi, kun Hynninen siirtyi Uuden Suomettaren päätoimittajaksi vuosiksi 1915–1917. Maailmansodan aikaan Hynninen toimi myös itsenäisyysliikkeessä, kun hän vanhasuomalaisia edustaen kuului Aktiivisen Komitean johtoon. Eino Suolahti korvasi hänet myöhemmin A.K.:n jäsenyydessä. Hän siirtyi sen jälkeen Luottopankki Oy:n toimitusjohtajaksi vuosiksi 1917–1922. Lisäksi hän toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana 1916–1918.

Vuonna 1922 Hynninen siirtyi Suomen itsenäistymisen jälkeen perustetun ulkoasiainhallinnon palvelukseen ja toimi aluksi neljä vuotta Pietarin pääkonsulinviraston päällikkönä. Tämän jälkeen hän toimi kaksi vuotta pääkonsulina Haagissa ja vuoden 1928 jälkeen lähettiläänä Riiassa. Tämän jälkeen hän toimi lähettiläänä Tallinnassa vuosina 1933–1940. Lokakuussa 1942 Hynnisestä tuli pääkonsuli Göteborgiin, ja sieltä hänet nimitettiin jo seuraavana vuonna kansliapäälliköksi (1943–1946), kun Aaro Pakaslahti siirtyi lähettilääksi Vichyn Ranskaan. Sodan jälkeen Hynnisen ura jatkui uusissa poliittisissa oloissa. Hän toimi Suomen Tanskan-lähettiläänä Kööpenhaminassa vuodesta 1946 eläkkeelle siirtymiseensä saakka, vuoteen 1953. 

Vielä eläkepäivinään Hynninen ehti toimia Suomen ja Neuvostoliiton välisen tieteellis-teknillisen yhteistyökomitean puheenjohtajana vuosina 1955–1960 sekä ulkoasiainministerinä Von Fieandtin ja Kuuskosken hallituksissa vuosina 1957–1958.

Teoksia
-------

* *Talousmaantiede 1, Europan maat*. WSOY 1914

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Facta2001, WSOY 1981, 6. osa, palsta 274
2. ↑  WSOY Iso Tietosanakirja 3. osa, s. 319, WSOY 1995
3. ↑  J.O. Hannula: Suomen Vapaussodan historia, s. 23, WSOY 1933

Aiheesta muualla
----------------

* Kirjan ystävä maamme edustajana Suomenlahden toisella puolella, Kuva, 12.10.1938, nro 21, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Johannes Virolainen** | **Suomen ulkoministeri**1957–1958 | Seuraaja:**Johannes Virolainen** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**John Walton** (8. huhtikuuta 1957 – 9. heinäkuuta 2004) oli irlantilainen Minardin Formula 1 -tallin urheilutoimenjohtaja. Walton työskenteli uransa aikana myös Tolemanilla, Jordanilla, Benettonilla, Arrowsilla ja Prostilla. Minardilla hän aloitti vuonna 2002.

Kuolema
-------

Walton kuoli perjantai iltana 9. heinäkuuta klo 23.18. lontoolaisessa St Thomasin -sairaalassa. 47-vuotiaana kuollut Walton oli saanut saman viikon maanantaina sydänkohtauksen, minkä takia hän oli joutunut sairaalahoitoon. Hän kuitenkin kuoli sairaalassa perjantaina. Kunnioittaakseen Waltonin kuolemaa talli osallistui Britannian GP:hen ilman mainoksia. Autojen kyljissä oli teksti "John Boy", jossa o-kirjaimet olivat sydämiä. Kilpailupäivän aamuna Waltonin muistoksi pidettiin hiljainen hetki. Hänen kerrotaan olleen pidetty henkilö varikolla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jordan remembers John Walton (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Minardin urheilutoimenjohtaja Walton kuoli (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Minardi ajaa ilman mainoksia (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* GrandPrix.com Profiili
* GrandPrix.com
Torghatten vuonna 2007.
**Torghatten** on Torgetin saarella Brønnøyn kunnassa Norjassa sijaitseva vuori, joka on saanut nimensä hattua muistuttavan muotonsa vuoksi. Sen korkein kohta on 258 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuoren läpi kulkee noin kolmekymmentä meträ korkea ja viisitoista metriä leveä reikä, joka on suosittu kävelyreitti. Tarun mukaan vuori ja reikä syntyivät, kun rakkaudessaan torjutuksi tullut Hestmannen-vuori yritti ampua pakenevaa Lekamøya-vuorta nuolella, jolloin Sømnafjelletin kuningas heitti hattunsa nuolen tielle. Todellisuudessa reiän uskotaan syntyneen toistuvan jäätymisen aiheuttaman kulumisen seurauksena viimeisimmän jääkauden lopussa. Vuonna 1988 Widerøen lento 710 osui vuoreen ja 36 ihmistä kuoli.

Reiän länsipäässä olevalla lounaisseinällä on kuningas kuningas Oscar I:n allekirjoitus, joka on tehty hänen vierailunsa aikana vuonna 1873. Kuningas Olavi V:n allekirjoitus (vierailu 1963) ja kuningas Harald V:n allekirjoitus (vierailu 1963) löytyvät pohjoisen sisäänkäynnin vasemmalta puolelta.

Lähteet
-------

1. ↑  Engernengen, Lars: Torghatten *Store norske leksikon*.  14.6.2021. Viitattu 13.9.2023. (norjaksi)
2. ↑  Lars: Hiking Torghatten: The 'Hole in the Mountain' *Lifejourney4two*.  24.6.2020. Viitattu 13.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Torghatten** Wikimedia Commonsissa
**Seututie 274** on Kauhajoen Kauhajärven kylästä Parkanoon johtava seututie. Tie on noin 50 kilometriä pitkä, kaksikaistainen ja osittain päällystetty. Se kulkee Kauhajoen, Karvian ja Parkanon kuntien alueilla. Kauhajärven ja Karvian välinen osuus sai 1990-luvun lopulla tai 2000-luvun alussa seututien aseman sekä viitoituksen.

Seututie 274 alkaa Kauhajoen Kauhajärveltä Kiviluomantien eli yhdystien 17039 risteyksestä. Noin 200 metrin päässä risteyksestä Kiviluomantie liittyy kantatiehen 44. Seututie lähtee Kauhajärveltä kaakkoon. Se kulkee Ahonpään kylän kautta ja Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuiston eteläosien halki ja tulee Karvian Nummenperään. Nummenperässä tie kääntyy oikealle ja kulkee Mattilan kylän kautta. Tie risteää seututien 273 kanssa, kääntyy risteyksestä vasemmalle ja kulkee noin 300 metriä seututien 273 kanssa. Seututie 274 kääntyy oikealle Karvian kirkonkylän eteläpuolella ja lähtee kaakkoon. Tie kulkee Suomijärven, Tuulenkylän, Vuorijärven ja Vuorijoen kylien kautta. Seututie 274 päättyy valtatiehen 3 Parkanon keskustan pohjoispuolella.

Tien vilkkaimmat osuudet ovat Karvian kirkonkylän tuntumassa ja tien loppupäässä. Vuonna 2020 tien loppupään keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 1 700 ajoneuvoa vuorokaudessa. Karvian kirkonkylällä liikenne oli 1 100 ajoneuvoa vuorokaudessa. Seututeiden 273 ja 274 yhteisen osuuden liikenne oli 2 600 ajoneuvoa vuorokaudessa. Karvian kirkonkylän ja Parkanon välisen osuuden liikenne oli 500–900 ajoneuvoa vuorokaudessa ja Karvian kirkonkylän ja Nummenperän välisen osuuden liikenne 200–400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tien vähäliikenteisin osuus on sen alkupisteen ja Nummenperän välillä. Osuuden liikenne oli vain 60–80 ajoneuvoa vuorokaudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kauhajärvi (tien alkupiste) (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 24.10.2021.
2. 1 2  Tienumerointi ja tienumerokartat Väylävirasto. Viitattu 24.10.2021.
3. ↑  Hautala, Lasse: Talousarvioaloite 92/2004 vp  24.9.2004. Helsinki:  Eduskunta. Viitattu 24.10.2021.
4. ↑  Liikennemääräkartat Väylävirasto. Viitattu 24.10.2021.
**Seututie 604** on Jämsänkoskelta Petäjävedelle johtava seututie. Tien pituus on noin 41 kilometriä, ja se on kokonaan päällystetty.

Tie alkaa Jämsänkoskella kantatieltä 56. Jämsänkosken keskustassa tie risteää yhdysteiden 6040 ja 6050 kanssa ja kääntyy pohjoiseen. Tie kulkee Haaviston kylän kautta ja tulee Koskenpäälle. Koskenpäällä tiestä erkanee Keuruulle yhdystie 6046. Koskenpään jälkeen Kukkaron kylän pohjoispuolella tiehen yhtyy Korpilahdelta tuleva seututie 607. Seututie 604 päättyy Petäjäveden taajaman eteläpuolella valtatien 23 risteykseen.

Vuonna 2020 tien vilkkain osuus on sen alkupisteen ja Jämsänkosken keskustan välillä. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 3 100 ajoneuvoa vuorokaudessa. Jämsänkosken keskustan ja Koskenpään välinen liikenne oli 800–1 600 ajoneuvoa vuorokaudessa, Koskenpään ja seututien 607 risteyksen välinen liikenne 400 ajoneuvoa vuorokaudessa ja tien päätepisteen ja seututien 607 risteyksen välinen liikenne 900 ajoneuvoa vuorokaudessa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jämsänkoski (tien alkupiste) (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 11.10.2021.
2. 1 2  Tienumerointi ja tienumerokartat Väylävirasto. Viitattu 11.10.2021.
3. ↑  Liikennemääräkartat Väylävirasto. Viitattu 11.10.2021.
Vastaleivottuja mince pie -torttuja.
**Mince pie** on brittiläinen, joulun aikaan tarjottava murotaikinaleivonnainen, joka täytetään brandyllä kostutetuilla kuivahedelmillä ja mausteilla. Leivonnaiselle ei ole vakiintunutta suomenkielistä nimitystä: esimerkiksi Charles Dickensin joulutarinassa se on käännetty joulutortuksi ja J. R. R. Tolkienin *Hobitissa* täytetortuksi. Suomenkielisissä resepteissä on käytetty myös nimityksiä englantilaiset tai brittiläiset hedelmäpiiraat.

Historia
--------

Vielä Tudorien aikakaudella mince pie oli suolainen piirakka, joka muotoiltiin seimen muotoiseksi ja koristeltiin taikinasta tehdyllä Jeesus-lapsella. Valmistusainekset symboloivat jouluevankeliumin yksityiskohtia, ja niiden lukumäärä oli kolmetoista Jeesuksen ja hänen opetuslastensa mukaan. Täytteeseen kuului kuivahedelmiä, kuten rusinoita, luumuja ja viikunoita, minkä lisäksi siihen laitettiin karitsan- tai lampaanlihaa ja mausteita (kanelia, neilikkaa ja muskottipähkinää) – liha edusti paimenia ja mausteet tietäjiä. Lihan sekoittaminen makeiden ainesten kanssa ei ollut mitenkään epätavallista keskiajalla.

Tortun muoto muuttui pyöreäksi vasta uskonpuhdistuksen jälkeen. Varmuudella ei tiedetä, milloin täytteeseen lakattiin laittamasta lihaa. Lampaanlihan tilalla alettiin käyttää 1700-luvulla kieltä tai sisälmyksiä ja 1800-luvulla jauhettua naudanlihaa. Joskus viktoriaanisen aikakauden lopulla ja 1900-luvun alussa liha jäi kokonaan pois – tosin täytteeseen lisättiin hedelmien lisäksi vielä ihraa.

Uskomukset
----------

Mince piehin liitetään Isossa-Britanniassa erilaisia uskomuksia. Jos leipomisvaiheessa hämmentää täytettä myötäpäivään, se tuo onnea. Joulun ensimmäistä mince pieta syödessä tulisi toivoa jotakin, eikä leivonnaista saa koskaan leikata veitsellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Castelow, Ellen: Mince Pies *Culture UK*. Historic UK. Viitattu 9.12.2023. (englanniksi)
2. ↑  Dickens, Charles: *Joulun-aatto*. Suomentanut Churberg, Waldemar. SKS. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Tolkien, J. R. R.: *Hobitti eli sinne ja takaisin*. Suomentanut Juva, Kersti. WSOY.
4. ↑  Englantilaiset hedelmäpiiraat *Yhteishyvä*. Viitattu 9.12.2023.
5. ↑  Mince pies - brittiläiset hedelmäpiiraset *K-Ruoka*. Viitattu 9.12.2023.
{{#ifeq: 0 | 0 |

{{#switch: kulttuuri

```
| arkkitehtuuri    = 
| historia         = 
| kieli            =
| kielitiede       = 
| maaliikenne      =
| rautatieliikenne =
| ilmaliikenne     =
| vesiliikenne     =
| liikenne         =  
| osavaltio        = 
| territorio       = 
| maakunta         = 
| provinssi        = 
| alue             = 
| lääni            = 
| departementti    = 
| kantoni          = 
| piiri            = 
| piirikunta       = 
| maa              = 
| kaupunki         = 
| kylä             = 
| paikkakunta      = 
| konflikti        = 
| sota             = 
| kulttuuri        =
| elokuva          = 
| kirjallisuus     = 
| musiikki         = 
| palkinto         =
| pokeri           =
| sarjakuva        =
| televisio        = 
| tietokonepeli    = 
| videopeli        = 
| kuvitteellinen   = [[Luokka: Kuvitteellisiin asioihin liittyvät artikkelit
| taide            = 
| talous           = 
| avaruustekniikka =
| tietotekniikka   =
| tekniikka        = 
| biologia         =
| filosofia        =
| fysiikka         = 
| kemia            = 
| lääketiede       =
| maantiede        = 
| matematiikka     = 
| tähtitiede       = 
| tiede            = 
| joukkuelaji      =  hhhohnöjfjjibjigjijgijbigbjijbijfjjjljlkölöjklökjlöjkljklö
| jalkapallo       = 
| jääkiekko        = 
| jääpallo         = 
| koripallo        = 
| salibandy        = 
| kamppailulaji    = 
| moottoriurheilu  = 
| olympialaiset    = 
| pyöräily         = 
| talviurheilu     = 
| tennis           = 
| uinti            = 
| yleisurheilu     = 
| urheilu          = 
| uskonto          = 
| politiikka       = 
| koulutus         =
| yhteiskunta      = 
| järjestö         = 
| wikiprojekti     = 
| ei aihealuetta   =
| #default         = 
```

}}
}}
**NRJ** (lausutaan /e.nɛʁ.ʒi/, niin kuin ranskan sana *énergie* ’energia’, ransk. *Nouvelle Radio Jeune*, suom. *Uusi nuorten radio*) on 1981 Ranskassa toimintansa aloittanut maailmanlaajuinen radiokanava.

Ranskan lisäksi NRJ kuuluu 21 eri maassa, kuten Ruotsissa, Saksassa, Suomessa ja Venäjällä. Heinäkuussa 2009 NRJ ilmoitti laajentavansa toimintojaan ensimmäistä kertaa toiselle mantereelle, Kanadan Québeciin.

NRJ:n tunnuslause on "Hit Music Only!" (suom. *"Vain hittimusiikkia!"*).

Suomessa
--------

*Pääartikkeli: NRJ (Suomi)*

Lähteet
-------

1. ↑  NRJ is the new signature of Energie, the number one radio network in Quebec Astral Media.  Arkistoitu 1.6.2010. Viitattu 6.7.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Radio NRJ:n kotisivut
Keltaisen sävyjä
**Keltainen** on väri, jonka ihminen aistii silloin, kun silmän verkkokalvon pitkäaaltoiseen ja keskipitkään valoon herkät tappisolut reagoivat suunnilleen yhtä voimakkaasti, mutta vuorostaan lyhytaaltoiselle valolle herkät tappisolut eivät reagoi juuri lainkaan.

Keltainen väriaistimus syntyy esimerkiksi monokromaattisesta valoärsykkeestä, jossa on pelkästään 575 nanometrin aallonpituutta (spektrin keltainen). Toisaalta keltainen väriaistimus syntyy myös sekoituksesta, jossa on sopivassa suhteessa esimerkiksi 530 nanometrin vihreää ja 650 nanometrin punaista valoa. Silmään tuleva valo on siis näissä tilanteissa aivan erilaista, mutta ihminen näkee molemmat keltaisina. Ilmiötä kutsutaan metameriaksi.

Tyypillisiä keltaisia kohteita luonnossa ovat sitruuna, kananmunan keltuainen sekä monet kukat, kuten voikukka. Monet myrkylliset eläimet varoittavat myrkyllisyydestään keltaisella värillä, muun muassa ampiaiset, gilaliskot ja monet nuolimyrkkysammakot.

Keltaisen värin tuottaminen tekniikassa
---------------------------------------

Televisiossa ja tietokonenäytöissä käytetyssä RGB-värimallissa keltainen väriaistimus saadaan aikaan näyttämällä vihreää ja punaista valoa niin lähekkäin, että ne ihmisen näköjärjestelmässä sekoittuvat. Paperille painettaessa tai tulostettaessa käytetään usein CMYK-mallia, jossa yksi musteista on keltainen (Y).

|  |
| --- |
|   |
| Rypsinkeltainen on myös yksi kopiopaperin väreistä. Sen RGB-tunnus on #f3da0b |

Käyttö ja symboliikka
---------------------

* Merenkulussa keltaisella viestilipulla (Q) pyydetään tullausta ja maahantulotarkastusta. Aiemmin sillä ilmaistiin, että aluksella on ruttoa.
* Liikennevaloissa vilkkuva tai kiinteä keltainen kehottaa varovaisuuteen tai kiinnittämään huomion muuttuvaan tilanteeseen.
* Itä-Aasiassa keltainen oli ylimystön väri.
* Euroopassa aasialaisia on joskus kutsuttu *keltaiseksi roduksi*. Aasialaisten pelko synnytti myös käsitteen *keltainen vaara*.
* Nimitystä *keltainen lehdistö* käytetään sensaatiouutisia julkaisevista lehdistä.

Värikoordinaatit
----------------

Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen keltaisen maksimiarvot skaalalla 0–255 ovat seuraavat:

* **RGB**:
	+ R: 255
	+ G: 255
	+ B: 0
	+ (heksadesimaalimuodossa #FFFF00)

Lähteet
-------

1. ↑  James W. Kalat: *Introduction to Psychology*, s. 104. 9. painos. Wadsworth Publishing, 2010. 978-0495810919. (englanniksi)
2. 1 2  Ivan I. Smalyukh: Physics 1230: Light and Color (ppt) (luku 10, sivu 5) *colorado.edu*.  Arkistoitu 22.5.2014. Viitattu 27.9.2010. (englanniksi)
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keltainen**.
* Coloria.net – keltainen

Sähkömagneettinen säteily

**Sähkömagneettinen spektri:** gammasäteily • röntgensäteily • ultraviolettisäteily • valo • infrapunasäteily • alimillimetrisäteily • mikroaallot • radioaallot

---

**Radiotaajuusalueet**: THF • EHF • SHF • UHF • VHF • HF • MF • LF • VLF • ULF • SLF • ELF

---

**Valo**: violetti • sininen • syaani • vihreä • keltainen • oranssi • punainen
Quarraisha Abdool Karim
**Quarraisha Abdool Karim** (s. 23. maaliskuuta 1960) on eteläafrikkalainen epidemiologi. Hän on ansioitunut AIDS:n tutkijana, jonka pääasiallisiin tutkimuskohteisiin ovat lukeutuneet Etelä-Afrikan HIV-epidemia sekä tyttöjen ja nuorten naisten HIV-tartuntojen taustat. Lisäksi hän on aktiivisesti ajanut HIV-positiivisten henkilöiden ihmisoikeuksia.

Abdool Karim aloitti korkeakouluopintonsa Etelä-Afrikassa ja sai luonnontieteiden maisterin oppiarvon parasitologiassa Columbian yliopistosta Yhdysvalloissa vuonna 1988. Vuonna 2000 Abdool Karim sai filosofian tohtorin arvon lääketieteessä Natalin yliopistosta. Hänestä tuli vuonna 2013 kliinisen epidemiologian professori Columbian yliopiston Mailman School of Public Healthissa ja vuonna 2014 kansanterveyden *adjunct professor* KwaZulu-Natalin yliopiston Nelson R. Mandela School of Medicinessa. Lisäksi Abdool Karim on toiminut vierailevana tutkijana Massachusetts General Hospitalissa ja vierailevana luennoitsijana Harvardin yliopistossa.

Abdool Karim on toiminut *associate scientific director* -asemassa Etelä-Afrikan AIDS-tutkimuskeskus CAPRISA:ssa (Centre for the AIDS Programme of Research in South Africa). Hän oli päätutkija CAPRISA 004 -nimisessä kliinisessä kokeilussa, jossa osoitettiin tenofoviirigeelin teho HIV-tartuntojen ennaltaehkäisyssä. Tutkimus pääsi vuonna 2010 *Science*-lehden *Top 10 Scientific Breakthroughs* -listalle. Abdool Karim on myös johtanut yli kuusisataa tieteilijää eteläisessä Afrikassa kouluttanutta kansainvälistä Fogartyn AIDS-koulutus- ja tutkimusohjelmaa. Hän on laatinut yli kolmesataa vertaisarvioitua tutkimusjulkaisua (2023) ja toimittanut monia kirjoja.

Abdool Karim on toiminut UNAIDS:n nuoriin ja HI-virukseen keskittyneenä erikoislähettiläänä ja Afrikan tiedeakatemian varapuheenjohtajana. Hän on myös Etelä-Afrikan tiedeakatemian, Royal Society of South African ja National Academy of Medicinen jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Profile - Drs. Salim S. Abdool Karim and Quarraisha Abdool Karim Cabinet Office, viitattu 7.12.2023
2. 1 2 3 4 5  Quarraisha Abdool Karim UNAIDS, viitattu 7.12.2023
3. ↑  Professor Quarraisha Abdool Karim The Presidency, viitattu 7.12.2023
4. 1 2  Prof Quarraisha Abdool Karim University of Cape Town, viitattu 7.12.2023
**Costa Mediterranea** on Costa Crocieren omistama risteilyalus. Se risteilee Välimerellä, Atlantilla, Karibialla, Etelä-Amerikassa ja Pohjois-Euroopassa.

Rakentaminen
------------

Alus on tilattu Suomesta Kværner Masa-Yardsin Helsingin Uudella Telakalta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 502 ja alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 2002. Se oli koeajoissa Itämerellä 27.–30. huhtikuuta 2003. Alus luovutettiin Helsingissä Costa Crociere SpA:lle Genovaan Italiaan 22. toukokuuta.

Käyttöhistoria
--------------

Alus lähti 23. toukokuuta 2003 Helsingistä Genovaan. Matkalla alus poikkesi Hampurissa 26. toukokuuta, Doverissa 28. toukokuuta, Le Havressa 30. toukokuuta ja Barcelonassa 4. kesäkuuta. Kaikissa satamissa alusta editeltiin matkatoimistoille, lehdistöille ja paikallisille. Se saapui 6. kesäkuuta Napoliin, jossa seuraavana päivänä kastettiin *Costa Mediterraneaksi* kumminaan espanjalainen näyttelijätär Ines Sastre. Alus saapui 9. kesäkuuta Genovaan, jossa se esiteltiin Italian lehdistölle ja matkanjärjestäjille. Se aloitti neitsytmatkansa 16. kesäkuuta Genovasta kiertäen kahdeksan vuorokautta Välimerta poiketen Espanjassa, Marokossa ja Portugalissa. Suuren kysynnän vuoksi järjestettiin toinen "neitsytmatka", joka kesti viisi vuorokautta 24. kesäkuuta alkaen. Alus vieraili tällä kertaa Napolissa, Tunisissa, Palma de Mallorcalla ja Barcelonassa. Ensimmäisen kesän alus teki seitsemän vuorokauden risteilyitä Välimerellä.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑  faktaomfartyg.se
3. ↑  The Glamour of Ines Sastre for Costa Crociere (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Costa Cruisesin viralliset kotisivut
Paraguayn passeja (diplomaattinen passi, virkapassi ja tavallinen passi), joita maan kansalaiset voivat hakea
**Paraguayn kansalaisuus** on laillinen suhde Paraguayn tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius soli -periaatetta.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä
----------------------------------

Lähtökohtaisesti kaikki Paraguayssa syntyneet lapset ovat syntyperäisiä maan kansalaisia, mikäli Paraguayn viranomaiset ovat varmentaneet syntymän.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella
------------------------------------

Paraguayn perustuslain 148. artiklan mukaan kansalaisuuden voi myöntää hakemuksen perusteella sellaiselle henkilölle, joka täyttää seuraavat ehdot:

* on täysi-ikäinen
* asunut maassa pysyvällä oleskeluluvalla vähintään 3 vuotta
* harjoittaa Paraguayssa jotain ammattia, yritystoimintaa tai toimii tutkijana tai taitelijana
* on todettu hyvämaineiseksi ja noudattaa lakia

Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen
--------------------------------------------------

Paraguay ei lähtökohtaisesti salli kaksoiskansalaisuutta. Maalla on kuitenkin kahdenväliset sopimukset Italian ja Espanjan kanssa, eli näiden maiden kansalaiset voivat ottaa vastaa myös Paraguayn kansalaisuuden. Paraguayn kansalaiset ovat myös Mercosurin kansalaisia, eivätkä siis tarvitse passia tai viisumia matkustaessaan muihin Mercosur-maihin.

Syntyperäisiltä paraguaylaisilta ei voida viedä Paraguayn kansalaisuutta, jos nämä eivät sitä erikseen pyydä. Hakemuksen perusteella kansalaisuuden saaneet voivat menettää sen, mikäli henkilö asuu ilman pätevää syytä ulkomailla yli 3 vuotta tai ottaa vapaaehtoisesti vastaan jonkin toisen maan kansalaisuuden.

Lähteet
-------

1. 1 2  Birth *U.S. Embassy in Paraguay*. Viitattu 12.9.2023. (englanniksi)
2. ↑  Paraguay 1992 (rev. 2011) Constitution *constituteproject.org*.  2023. Viitattu 12.9.2023. (englanniksi)
3. 1 2  Paraguay *Dual Citizenship*.  2023. Viitattu 12.9.2023. (englanniksi)
4. ↑  Freedom of Movement of Persons in South America – an Overview *Bundeszentrale für politische Bildung*.  16.4.2020. Viitattu 20.11.2023. (saksaksi)