recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Väisälän interferenssikomparaattori** on etäisyyden mittauksen kalibroinnin menetelmä, jonka kehitti professori, akateemikko Yrjö Väisälä. Väisälä-komparaattorilla määritetään pituusmittauksen kalibrointiratoja eli perusviivoja. Suomessa Väisälä-komparaattorilla ylläpidetään Nummelan normaaliperusviivaa eli mittanormaalia Vihdin Nummelassa, joka on tarkkuutensa vuoksi tunnettu myös kansainvälisellä mittapuulla.

Väisälä-komparaattorin toiminta perustuu kvartsimetrin moninkertoihin. Kvartsimetrit ovat kvartsilasista valmistettuja metrin mallikappaleita, joiden pituus on absoluuttisesti kalibroitu ja jäljitettävissä SI-järjestelmän mukaiseen metrin määritelmään. Käytännössä Väisälä-komparaattori rakentuu peileistä, valonlähteestä, linsseistä ja kamerasta. Peilejä on kolme, joista kaksi ensimmäistä asetaan tarkasti kvartsimetrin mukaiselle etäisyydelle toisistaan. Lisäksi asetaan kolmas peili, jonka etäisyys ensimmäiseen peiliin on moninkerta kahden aikaisemman peilin välisestä etäisyydestä. Väisälä-komparaattoriin johdetaan valkoista valoa, joka kimpoilee peiliparien välillä saman matkan kummankin peiliparin (I–II ja I–III) välillä. Tämä saadaan aikaan säätämällä peilit oikeaan kulmaan toisiinsa nähden. Lopuksi valkoinen valo heijastetaan linssin läpi kameran kennolle, johon muodostuu interferenssikuviot, jos valon aallonpituus on samassa vaiheessa. Intererenssikuvio syntyy vain, jos valonsäteiden kulkemat matkat poikkeavat toisistaan alle 1,3 μm. Nummelan perusviiva määritettiin vuonna 2007 tällä menetelmällä, jolloin sen kokonaispituudeksi saatiin 864 122,86 mm ±0,07 mm. Suomessa Geodeettinen laitos (nykyinen Maanmittauslaitoksen Paikkatietokeskus) on kansallinen ja kansainvälinen asiantuntijalaitos geodeettisissa perusviivoissa ja vastaa Nummelan perusviivasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nummelan normaaliperusviiva Maanmittauslaitos, maanmittauslaitos.fi. Viitattu 13.6.2016.
2. ↑  Antti Lassila, Jorma Jokela, Markku Poutanen and Xu Jie: ABSOLUTE CALIBRATION OF QUARTZ BARS OF VÄISÄLÄ INTERFEROMETER BY WHITE LIGHT GAUGE BLOCK INTERFEROMETER.  *XVII IMEKO World Congress*, 2003.  Centre for Metrology and Accreditation (MIKES), Helsinki, Finland, Finnish Geodetic Institute (FGI), Kirkkonummi, Finland, National Institute of Metrology (NIM), Beijing, China.
3. ↑  Jorma Jokela: *Length in Geodesy – On Metrological Traceability of a Geospatial Measurand*. Finnish Geodetic Institute, 2014.

Aiheesta muualla
----------------

* MIKES and Finnish Geodetic Institute perform the most accurate geodetic baseline measurements in the world (englanniksi) (mikes.fi) (arkistoitu)
**Johan August Pärnänen** (19. lokakuuta 1880 Juva – 15. huhtikuuta 1946 Juva) oli suomalainen filosofian tohtori, työväenopiston johtaja ja historiantutkija.

Pärnäsen vanhemmat olivat kauppias Gustaf Pärnänen ja Henrika Maria Haikarainen. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Mikkelin lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906, maisterksi 1907 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1912.

Pärnänen oli mukana Henry Biaudet'n vuodesta 1909 johtamassa ja Suomalaisen Tiedeakatemian rahoittamassa *Expédition historique finlandaise de Rome* -nimisessä suomalaisessa tutkijaryhmässä, jonka tehtävänä oli etsiä ja julkaista Suomea koskevia historiallisia asiakirjoja Vatikaanin arkistosta. Ryhmän keskeisiä tutkijoita olivat sisarukset Kaarlo ja Liisi Karttunen. Biaudet’n ohjauksessa ehti valmistua neljä väitöskirjaa sekä neljä osaa *Études romaines* -nimistä julkaisua. Kaarlo ja Liisi Karttunen sekä August Pärnänen väittelivät kaikki vuonna 1910 ranskaksi.

Pärnänen toimi Tampereen työväenopiston johtajana 1908–1929 ja Tampereen teatterin johtajana 1915–1916. Hän oli myös kirjallisuus- ja teatteriarvostelija.

Teoksia
-------

Nimellä *J. A. Pärnänen*:

* *L'ambassade de Bartolomeo Powsinski à Danzig en 1593*. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series B II, 6. Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1911
* *Sigismond Vasa et la succession au trône de Suède 1592-1594 : d'après la correspondance diplomatique du Nonce Apostolique Germanico Malaspina*, väitöskirja. Helsingfors 1912
* *Le premier séjour de Sigismond Vasa en Suède 1593 - 1594 : D'après la correspondance diplomatique du nonce apostolique Germanico Malaspina*. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series B 28, 3. Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1933

Suomennoksia
------------

* Annette von Droste-Hülstoff : *Juutalaispyökki : tapainkuvaus Westfalin vuoristosta* ; saksan kielestä suomentanut J. A. P. WSOY 1910

Lähteet
-------

* Ylioppilasmatrikkeli 190-1902, s. 19
* Tampereen teatteri : Teatterinjohtajat (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Alankomaat
* Puola

 |

 |
Rafael, *Väittely pyhästä sakramentista*, 1509-1510.
**Väittely pyhästä sakramentista** (ital. *La disputa del sacramento* eli *La Disputa*) on eräs renessanssimaalari Rafaelin tunnetuimpia freskomaalauksia. Se on maalattu vuosien 1509 ja 1510 välillä.

Fresko sijaitsee *Stanze di Raffaello* -nimellä tunnetuissa huoneissa Apostolisessa palatsissa Vatikaanissa. Huone nimeltä *Stanza della Segnatura* oli rakennuksen ensimmäinen, johon Rafael maalasi freskoja, ja *Väittely pyhästä sakramentista* huoneen ensimmäinen maalaus. Sen jälkeen Rafael maalasi vastapäätä sijaitsevan freskon, joka tunnetaan nimellä *Ateenan koulu*. Rafael maalasi freskot paavi Julius II:n pyynnöstä.

Fresko esittää nimensä mukaisesti teologista väittelyä ehtoollisen merkityksestä. Se kattaa sekä taivaan että maan. Taivaallisella tasolla ovat keskellä Kristus, Neitsyt Maria ja Johannes Kastaja, ja heidän ympärillään erilaisia raamatullisia hahmoja, kuten Aadam, Mooses ja Jaakob. Kristuksen yläpuolella on Isä Jumala. Maanpäällisellä tasolla on alttari, jolla on monstranssi eli ehtoollisleipäteline. Alttarin ympärillä on suuri joukko teologeja, jotka väittelevät ehtoollisen transsubstantiaatio-opista; mukana ovat muun muassa paavit Julius II ja Sixtus IV sekä Girolamo Savonarola. Myös Dante Alighieri on maalattu freskoon; hän on suoraan Sixtuksen takana, päässään seppele, joka symboloi hänen suuruuttaan kirjailijana. Vasemmanpuoleisessa nurkassa on kaljupäinen kirjaa lukeva mies; tämä on Rafaelin opettaja, tunnettu renessanssiarkkitehti Donato Bramante.

Yksityiskohtia
--------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Dante AlighieriDante Alighieri

Lähteet
-------

1. 1 2  Adams, Laurie Schneider: *Italian Renaissance Art*, s. 344-346. Boulder: Westview Press, 2001. ISBN 0813336902.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Väittely pyhästä sakramentista** Wikimedia Commonsissa
**Pentti Elias Ilmari Krohn** (s. 29. maaliskuuta 1977) on Kulttuurivihkojen päätoimittaja ja vapaa toimittaja. Hän on Yleisen lehtimiesliiton hallituksen jäsen. Koulutukseltaan Krohn on valtiotieteiden maisteri.

Krohn on työskennellyt Kansan Uutisten toimittajana ja kirjoittanut artikkeleita myös muun muassa Suomen Rauhanpuolustajien Rauhan puolesta -lehteen, Liberoon, Helsingin yliopiston Yliopisto-lehteen, Voimaan ja Sitoutumattoman vasemmiston Toimenpiteeseen (päätoimittajana). Hän on Kiilan jäsen.

Elias Krohn teki vuonna 2001 Nokian yhtiökokouksessa esityksen uusien optio-ohjelmien hylkäämiseksi.

Elias Krohnin äiti on kirjailija Leena Krohn.

Teoksia
-------

* *51 hyvää syytä sanoa Natolle "kiitos ei"* (toim. 2003). Like & Suomen Rauhanpuolustajat, Helsinki. ISBN 952-471-160-5

Lähteet
-------

1. 1 2  Elias Krohn (ks. CV) *Freeluettelo.fi*.  Arkistoitu 7.4.2014. Viitattu 2.4.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Päätoimittajan parkaisut -blogi Kulttuurivihkojen sivuilla
* Nokian yhtiökokouksessa pidetty puhe
Ympäristönäytteenoton epävarmuus on osa tutkimuksen kokonaisepävarmuutta
**Ympäristönäytteenotto** ratkaiseva vaihe ympäristötutkimuksissa, eikä siinä tehtyjä virheitä voi enää korjata myöhemmissä työvaiheissa. Näytteenoton suurin haaste on edustavien näytteiden ottaminen. Siksi näytteenotto on suunniteltava huolellisesti. Näytteenotossa avainasemassa on näytteenottohenkilöstön pätevyys ja osaaminen varsinkin poikkeavissa tilanteissa. Lisäksi näytteenottoon liittyvät epävarmuustekijät ja virhelähteet on hyvä tunnistaa ja poistaa ne aina mahdollisuuksien mukaan.

Ympäristönäytteenoton laadunvarmistus
-------------------------------------

Näytteenotto on oleellinen osa vesistöjen, pohjaveden, jäteveden, maaperän, kiinteiden jätteiden, sekä ilmanpäästöjen tutkimusketjua ja siksi näytteenoton hyvä laatu tulee aina voida osoittaa riittävällä laadunvarmistuksella ja - tarkkailulla. Hyviä keinoja osoittaa ympäristönäytteenoton laadukkuutta ovat näytteenottomenetelmien akkreditointi ja näytteenottajien henkilösertifiointi.

Lähteet
-------

* FINASin opas ympäristönäytteenoton akkreditointivaatimusten soveltamiseksi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* FINAS akkreditointipalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ympäristönäytteenottajien henkilösertifiointijärjestelmä
**Ympäristövakuutuskeskus** (ruots. *Miljöförsäkringscentralen*, engl. *The Finnish Environmental Insurance Centre*), lyhennettynä **YVK**, turvaa ympärisövahingon kärsineen oikeudet hoitamalla tuntemattomien, vakuuttamattomien ja maksukyvyttömien aiheuttamat vahingot. Vastuu vahingosta on kuitenkin toimintaa harjoittaneella vahingonaiheuttajalla. YVK:n jäseniä ovat kaikki ympäristövakuutuksia myöntävät vakuutusyhtiöt Suomessa. YVK on osa Vakuutuskeskusta.

Ympäristövakuutus
-----------------

Ympäristövahinkovakuutuksia myöntävät Ympäristövakuutuskeskuksen jäsenyhtiöt. Yrityksen on otettava ympäristövahinkovakuutus kolmen kuukauden kuluessa toiminnan aloittamisesta. Vakuuttamisen laiminlyönnistä joutuu maksamaan lisämaksua, joka voi olla jopa kymmenkertainen keskimääräiseen vakuutusmaksuun verrattuna.

Ympäristövakuutus on oltava lain mukaan sellaisella yksityisoikeudellisella yhteisöllä, jonka toiminnassa on ympäristövahingon vaara tai se aiheuttaa haittaa ympäristölle.

Ympäristövahingon korvaukset
----------------------------

Vastuu ympäristövahingosta on vahingonaiheuttajalla, jonka on korvattava ympäristövahinko täysimääräisesti. Siihen kuuluvat ympäristövahinkojen torjumisesta ja pilaantuneen ympäristön ennalleen saattamisesta aiheutuneet kustannukset.

Lakisääteinen ympäristövahinkovakuutus turvaa vahingonkärsineen oikeudet silloin, kun korvauksia ei ole saatu täysimääräisesti vahingon aiheuttajalta tai sen vastuuvakuutukseta tai vahingon aiheuttaja on maksukyvytön tai tuntematon. Se turvaa oikeudet myös, jos vahinkoa ei voida korvata öljysuojarahastosta annetun lain mukaan. Korvausvastuu on, kun vahinko on aiheutunut 1.1.1999 tai sen jälkeen harjoitetusta toiminnasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ympäristövakuutuskeskus
2. ↑  Vakuuttaminen, Ympäristövakuutuskeskus
3. ↑  Vahingon korvaaminen , (Arkistoitu – Internet Archive) Ympäristövakuutuskeskus

Aiheesta muualla
----------------

* Keskeisimmät säädökset Ympäristövakuutuskeskuksen sivuilla
**Elias Robert Alcenius** (10. heinäkuuta 1796 Isojoki – 10. huhtikuuta 1875 Lapväärtti) oli suomalainen pappi ja sukututkija, jota pidetään Suomen sukututkimuksen isänä.

Alceniuksen vanhemmat olivat kappalainen Daniel Alcenius ja Maria Johanna Estlander. Hänet vihittiin papiksi 1819 ja hän toimi Kalajoen kappalaisena vuosina 1826–56 sekä tämän jälkeen Lapväärtin kirkkoherrana kuolemaansa saakka. Vuonna 1850 Alcenius julkaisi Sursillien suvusta kertovan teoksen Genealogia Sursilliana, jonka kokoamisen oli pannut alulle Turun piispa Johannes Terserus (1605–1678), todettuaan monien Pohjanmaan sukujen kantaisäksi Uumajasta kotoisin olleen Erik Angermanin eli Sursillin. Alceniuksen teoksessa on 1989 sukunimeä, hän oli Pohjoismaissa ensimmäinen sukututkija, joka laajensi tutkimuksen myös talonpoikaissukuihin.

Alceniuksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1826 oli Fredrika Wilhelmina Lescelius (k. 1842) ja toinen vuodesta 1844 Johanna Elisabet Favorin (k. 1880.)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 21–22. Helsinki: WSOY, 1955.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
***Biebersteinia*** on Biebersteiniaceae-heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon ainoa suku. Sukuun kuuluu neljä lajia. Suku on aiemmin sijoitettu kurjenpolvikasvien (Geraniaceae) heimoon, mutta sittemmin sen on todettu pääasiassa molekyylitutkimusten perusteella sijoittuvan omana heimonaan Sapindales-lahkoon eli eri lahkoon kuin kurjenpolvikasvit.

*Biebersteinia*-suvun lajit ovat monivuotisia ruohoja, joilla on puutunut ja joskus mukulamainen juurakko. Varret ovat kasvutavaltaan pystyjä, mutta joskus kasvit ovat lähes varrettomia. Varressa voi olla lehtiä, mutta toisinaan lähes kaikki lehdet kasvavat varren tyvellä. Lehdet ovat yhdestä kolmeen kertaan parilehdykkäisiä. Kukat ovat viisilukuisia ja kaksineuvoisia. Verholehdet erillisiä ja toisinaan ne säilyvät hedelmävaiheessa hedelmän ympärillä. Myös terälehdet ovat erillisiä ja ne vuorottelevat viiden mesiäiskehrän kanssa. Terälehdet ovat väriltään jotain keltaisen ja punertavankeltaisen väliltä tai joskus harvoin valkoisia. Heteitä kukissa on kymmenen ja emejä viisi. Hedelmänä on viidestä yksisiemenisestä hedelmyksestä koostuva lohkohedelmä.

*Biebersteinia*-suvun lajit kasvavat vuoristoissa sekä muilla melko kuivilla alueilla tai joskus metsäisillä alueilla Kreikasta keskiseen Kiinaan ulottuvalla alueella. Suvun kantamuoto on mahdollisesti kehittynyt nykyisen Kiinan alueella ja yksi lajeista kasvaa nykyisin endeemisenä Kiinassa.

Kaikilla suvun lajeilla on tietty, omanlainen tuoksu ja kasvit tuntuvat koskettaessa tahmeilta. Kaikilla suvun lajeilla on myös lääkinnällisiä ominaisuuksia ja lajien esiintymisalueilla asuvat paikalliset ihmiset ovat käyttäneet kasveja jonkin verran.

*Biebersteinia*-suku on nimetty saksalaisen kasvitieteilijän Friedrich August Marschall von Biebersteinin mukaan.

Lajit
-----

* *Biebersteinia heterostemon*
* *Biebersteinia multifida*
* *Biebersteinia odora*
* *Biebersteinia orphanidis*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Flora of China: Biebersteiniaceae *Flora of China*. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  World Flora Online: *Biebersteinia* *World Flora Online*.  2022. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
3. ↑  Plants of the World Online: *Biebersteinia* *Plants of the World Online*.  2022. Kew Science. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
4. ↑  Flora of China: *Biebersteinia* *Flora of China*. Viitattu 3.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Fragman-Sapir, O.: *Biebersteinia multifida*, a Peculiar Plant from the Middle East.  *Flora.org*, 2021, s. 12–15. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 3.11.2022.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q291820
* Wikispecies: Biebersteinia
* CoL: 62G5P
* EoL: 2888466
* EPPO: 1BITG
* FoC: 103918
* GBIF: 7268536
* GRIN: 1445
* iNaturalist: 486376
* IPNI: 16784-1
* IRMNG: 1061235
* NCBI: 74350
* Open Tree of Life: 24289
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:16784-1
* Tropicos: 40027261
* WFO: wfo-4000004587

 |

 |
Sisempi muuri on merkitty tummanvihreällä, ulompi vaaleanvihreällä.
Rekonstruktio Bibractea ympäröineestä muurista.
**Bibracte** oli gallialaisen heedujen heimon tärkein kaupunki ja poliittinen sekä taloudellinen keskus. Bibracte sijaitsi Mont Beuvrayn kukkulalla, ja se oli yksi merkittävimmistä Gallian *oppidumeista* eli linnoitetuista asutuksista. Bibracten kukoistusaika kesti 150-luvun lopulta eaa. noin vuoteen 12 eaa. jolloin heedut perustivat uuden Augustodunumin kaupungin (nyk. Autun).

Bibracte levittäytyi noin 135 hehtaarin alueelle. Koko kaupunkia ympäröi korkea muuri, joka oli toteutettu *murus gallicus* -tekniikalla kivestä ja puusta. Arkeologit ovat rakentaneet osan siitä paikalle Porte du Rebout. Bibractessa ei ollut antiikin kaupunkien kaltaista geometrista asemakaavaa, mutta asutus oli kuitenkin jakautunut selkeisiin alueisiin ja katuihin. Aluksi luultiin, että Bibractessa oli laaja käsityöläisten alue, jossa oli muun muassa kultaseppien pajoja. Kaivauksien perusteella voidaan kuitenkin sanoa, että pajoja oli joka puolella kaupunkia. Esimerkiksi Parc au Chevaux'n alueella oli suuri *domus* (PC1) sekä käsityöläisten pajoja. PC1 on *domus*, joka on rakennettu roomalaisella tyylillä ja joka tarkoittaa sitä, että siinä oli *vestibulum, atrium* ja huoneita. Kaupungissa oli myös muita roomalaistyylisiä taloja. Yleensä talot olivat nelikulmaisia, ja ne oli rakennettu puusta tai kivestä. Useat asumukset olivat puolittain maan sisässä. 

Paikalla tehdyissä kaivauksissa on löydetty eri puolilta eteläistä Eurooppaa peräisin olevia kolikoita, mikä viittaa siihen, että Bibracte on ollut vilkas kaupan keskus. Lisäksi paikalta on löydetty monta tuhatta amforaa, jotka osoittavat, että tuotteita tuotiin *ager Cosanuksesta* (Dressel 1) sekä Hispaniasta (Haltern 70, Dressel 20, Oberhaden 83, Pascual 1 jne.). Kaupungissa oli myös pyhäkkö, joten Bibracte on ollut myös uskonnollinen keskus.

Lähteet
-------

* Goudineau Christian, Peyre Christian: *Bibracte et les Eduens: à la découverte d’un peuple gaulois*. Pariisi: Errance, 1993. (ranskaksi)
* Daniel Paunier, Thierry Lunginbühl: *Bibracte, le site de la maison 1 du Parc aux Chevaux (PC 1). Des origines de l'oppidum au règne de Tibère*. Glux-en-Glenne, Centre archéologique Européen (Bibracte 8), 2003. (ranskaksi)
* Olmer F.: *Les amphores de Bibracte – 2 : le commerce du vin chez les Eduens d’après les timbres d’amphores : catalogue : les timbres de Bibracte (1984-1998), les timbres de Bourgogne*. Glux-en-Glenne, Centre archéologique Européen (Bibracte 7), 2003. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bibracte** Wikimedia Commonsissa

* Bibracte - A Gaullish Town (englanniksi)
Biedermeier-sisustusta vuodelta 1830.
**Biedermeier** oli Saksassa, Itävallassa ja Pohjoismaissa vuosina 1815–1848 vallinnut empiretyylin porvarillinen muunnos. Tyylisuuntaa kutsutaan joskus myöhäisempireksi.

Biedermeier-nimityksen taustalla oli müncheniläisessä *Fliegende Blätter* -lehdessä esiintynyt saksalainen mielikuvitushahmo Wieland Gottlieb Biedermaier, jonka avulla pilkattiin 1800-luvun pikkuporvarillisuutta. Nimitystä käytetään yleensä lähinnä tuon aikakauden huonekaluista ja sisustustyylistä sekä myös maalaustaiteesta.

Tyylisuuntaa on pidetty ensimmäisenä keskiluokan tyylinä, mutta tämä näkemys on kyseenalaistettu osittain, koska keskiluokalla harvemmin oli varaa kyseisiin huonekaluihin. Sen sijaan biedermeier-tyyli oli tapa hoveille erottautua napoleonisesta empiretyylistä erityisesti yksityiskodeissa. Tuona aikana yhteiskunnassa laajemmin hakeuduttiin yksityisyyteen, mikä oli ristiriidassa hovien edustuksellisten tehtävien kanssa.

Piirteitä
---------

Biedermeierissa on vaikutteita sekä romantiikasta että uusklassismista. Biedermeier-huonekaluissa korostuvat mukavuus, viihtyvyys ja käytännöllisyys. Tyylissä esiintyy empirestä poiketen pyöreitä S-kirjaimen muotoja kalusteiden jaloissa sekä selustoissa. Tuolien selkänojissa on englantilaisvaikutteinen siro ja koristeltu poikkilauta. Biedermeierissa käytetään runsaasti etenkin mahonkia, mikä vuoksi tyyliä on kutsuttu myös mahonkityyliksi. Saksalaisessa biedermeierissa on tyypillistä hillittyjen puu-upotusten käyttö. Päällisinä biedermeier-huonekaluissa käytetään nahkaa, jouhikangasta, yksiväristä tai raidallista villaa tai silkkiä.

Pienet koriste-esineet olivat suosittuja biedermeierajalla. Niitä sijoitettiin pöydille, uunin reunoille ja erityisiin hyllyköihin. Kristallikruunut katosivat muodista kun kruunut alettiin tehdä messingistä ja kristalleja käytettiin enää niiden koristeina.

Biedermeierin interiöörit olivat aiempaa tummempia. Kaksi- tai kolmivärisiin seinätapetteihin maalattiin kukkaornamentteja. Tekstiilejä käytettiin aiempaa enemmän, kuten runsaita mattoja, kookkaita pöytäliinoja, verhoasetelmia sekä sohvatyynyjä.

Biedermeierin kuvataiteelle oli ominaista pikkutarkka ja viimeistelty jälki.

Katso myös
----------

* Empiretyyli – Ranskassa samoihin aikoihin vallinnut tyylisuuntaus
* Regencytyyli – Isossa-Britanniassa samoihin aikoihin vallinnut tyylisuuntaus
* Vaatemuoti länsimaissa 1820-luvulla
* Vaatemuoti länsimaissa 1830-luvulla

Lähteet
-------

* Nokela, Leena: *Sisustustyylit antiikista nykyaikaan*. Otava, 1991 (1. painos 1981). ISBN 951-1-11455-7.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Biedermeier Jyväskylän yliopisto.  Arkistoitu 22.12.2008. Viitattu 11.3.2009.
2. 1 2  *Typically Munich!*. Münchenin kaupunginmuseo, 2010. (englanniksi)
3. ↑  Nokela, s. 234.
4. ↑  Nokela, s. 234–235.
5. ↑  Nokela, s. 235–236.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Biedermeier** Wikimedia Commonsissa
**Vahvistettu oppiminen** on termi, joka on saanut alkunsa kasvuyritysten piiristä, mutta jota voidaan soveltaa yleisestikin.

Termillä tarkoitetaan oppimisprosessia, jossa kokeillaan hypoteesia ja vahvistetaan se mittaamalla tulos. Käänteisesti on kyse siitä, että ei uskota mitään ennen kuin asia on todistettu käytännössä. Vahvistamisella ehkäistään virheellisen tiedon pohjalta toimimista.

Menetelmään kuuluu iteratiivisuus, jossa yksittäisten asioiden oppiminen tapahtuu osana isompaa ketjua oppimista ja testaamista opittujen asioiden oikeellisuuden vahvistamiseksi.

Vahvistettu oppiminen on erityisen suosittua aloilla, joissa mittaaminen ja sitä kautta hypoteesien vahvistaminen on helppoa. Esimerkiksi selainpohjaisten sovellusten kehityksessä on helppo käyttää analytiikkaa ja tilastointia tosi-elämän tulosten mittaamiseen. Periaatetta voi toki soveltaa mihin tahansa, rajoittavana tekijänä on lähinnä hyvän mittarin keksiminen.

Vahvistetun oppimisen tyypilliset vaiheet

1. Määrittele tavoite / hypoteesi
2. Mittaa jotakin mikä kuvaa tulosta
3. Toimi tuloksen saavuttamiseksi
4. Analysoi mittaria: Paraniko tulos? Muuttuiko tulos hypoteesin mukaisesti?
5. Paranna toimintaa ja mittaa uudestaan parannuksen vahvistamiseksi

Lähteet
-------

1. ↑  The Lean Startup *theleanstartup.com*. Viitattu 29 September 2014.
**Bidzina Ivanišvili** (s. 18. helmikuuta 1956) on georgialainen poliitikko ja liikemies. Hän toimi maansa pääministerinä 25. lokakuuta 2012 – 20. marraskuuta 2013. Ivanišvili perusti 2012 Georgialainen unelma -puolueen, joka syrjäytti Mikheil Saakašvilin Yhdistynyt kansallinen liike -puolueen maan johdosta.

Ivanišvili nousi pääministeriksi parlamenttivaalien jälkeen vuonna 2012. Silloisen presidentin Mikheil Saakašvilin valtaoikeudet kapenivat. Kun Giorgi Margvelašvili valittiin presidentiksi marraskuussa 2013, Ivanišvili luopui pääministeriydestä suojattinsa Irakli Garibašvilin hyväksi. Hän on kiistänyt syytökset, joiden mukaan hän jatkaisi hallitsemista kulissien takana.
Ivanišvili vetäytyi politiikasta 2013 ja uudelleen 2021. Ivanišviliä pidetään kuitenkin maan todellisena voimahahmona, koska kaikki Georgian ministerit (2022) ovat olleet hänen avustajiaan tai työskennelleet hänen Cartu Bank -pankissaan.

Ivanišvili on selvästi Georgian rikkain henkilö. Vuonna 2014 Forbes-lehti arvioi hänen omaisuudekseen 5,2 miljardia Yhdysvaltojen dollaria, mikä tekee hänestä maailman 290. rikkaimman. Ivanišvili on luonut vaurautensa alkujaan Venäjällä Neuvostoliiton hajoamiseen liittyneiden yksityistämisjärjestelyjen aikana. Hän myi omaisuutensa venäjällä ja luopui Venäjän kansalaisuudesta voidakseen osallistua politiikkaan Georgiassa. Silti häntä nimitellään Venäjän agentiksi. Hän otti aluksi Ranskan kansalaisuuden. Vuoden 2012 vaalivoiton jälkeen presidentti Saakašvili myönsi hänelle Georgian kansalaisuuden.

Hän muutti takaisin Georgiaan 2003 ja on sijoittanut kultaan ja taiteeseen.

Ivanišvili on käyttänyt varojaan paljon hyväntekeväisyyteen. The Economist -lehden mukaan tämä auttoi hänen kansansuosiotaan, jonka avulla hän kykeni yhdistämään hajanaisen opposition ja syrjäyttämään voittamattomalta näyttäneen Mikheil Saakašvilin Yhdistynyt kansallinen liike -puolueen.

Lähteet
-------

1. ↑  Georgia profile BBC News. Viitattu 7.6.2014.
2. ↑  Will Cathcart: Georgia’s Ruling Party Is Tanking Its Own NATO Bid *Foreign Policy*. Viitattu 9.8.2022. (englanniksi)
3. 1 2  290 Bidzina Ivanishvili Forbes. Viitattu 7.6.2014.
4. ↑  Richest Georgian and possible PM: Who is Bidzina Ivanishvili? RT. Viitattu 7.6.2014.
5. ↑  Georgian presidentti palauttaa vaalivoittajan kansalaisuuden YLE. Viitattu 7.6.2014.
6. ↑  Bidzina is not the messiah  2013. Economist. Viitattu 7.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bidzina Ivanišvili** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
Maastokengän nauhanreikien ympärillä metallisia vahvikerenkaita.
**Vahvikerengas** tai **öljetti** (ransk. *œillet*, ruots. *öljett*) on kankaaseen, nahkaan tai muuhun ohueen materiaaliin tehtyä reikää ympäröivä ja sitä vahvistava rengas. Reikien läpi voi näin pujottaa ja liu’uttaa kiinnitysnaruja tai -hihnoja ilman, että reikä kuluu suuremmaksi tai materiaali rikkoutuu. Vahvikerenkaita käytetään esimerkiksi kengännauhojen pujotusreikien ympärillä sekä purjeiden, telttakankaiden, verhojen ja pressujen reunojen rei’issä.

Vahvikerenkaiden perinteinen materiaali on pelti, ja perinteinen kiinnitystapa on puristaa kahdesta osasta koostuva vahvikerengas reiän ympärille erityisillä pihdeillä niittien tavoin. Vahvikerenkaita tehdään myös muovista, ja ne voidaan hitsata kiinni muovimateriaalista tehtyyn pressuun tms. Muovisia tarrakiinnitteisiä vahvikerenkaita käytetään asiakirjojen mapituksessa estämään paperiarkkien reikien repeäminen rengaskansiota selattaessa.

Muita samaa tarkoittavia sanoja ovat **läpivientirengas** ja **lävistysrengas**. Yksiosaista vahvikerengasta voidaan kutsua **sirkaksi** tai **sirkkarenkaaksi** ja kaksiosaista **purjerenkaaksi**.

Läpivientirengas
----------------

Kumisia johtojen läpivientirenkaita.
*Läpivientirenkaiksi* tai vain *läpivienneiksi* kutsutaan myös kumisia, metallisia ja muovisia renkaita, joilla kehystetään sähköasennuksissa läpivientireiät vedettäessä johtoja erilaisten kovien ja teräväreunaisten levymateriaalien läpi. Niillä estetään sähköjohtojen ja niiden eristekerrosten kulumista.

Lähteet
-------

1. ↑  Lävistysrenkaat kankaisiin, verhoihin ja pressuihin Clas Ohlson. Viitattu 21.1.2019.
2. ↑  Läpiviennit Motonet. Viitattu 21.1.2019.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäiset artikkelit: en:Grommet & sv:Öljett
**Biebersteiniaceae** on muutamalajinen ja vähän tunnettu kasviheimo koppisiemenisten Sapindales-lahkossa, jonka evoluutiopuussa se on vanhin haara eli kladi. Heimossa on vain *Biebersteinia*-suku.

Tuntomerkit
-----------

Kasvit ovat juurakollisia monivuotisruohoja, joilla on rauhaskarvoja. Lehdet ovat korvakkeellisia, pääteparisia, toisinaan jopa kahteen tai kolmeen kertaan kerrannaisia, ja lehdykät ovat liuskaisia ja hammaslaitaisia. Kukinto on pysty ja terttumainen, melko isokukkainen. Terälehdet ovat tavallisesti kynnellisiä. Kukassa on verhovastaisia mesirauhasia. Sikiäin sijaitsee pohjuksen lyhyen pidentymän eli gynoforin päässä ja koostuu viidestä yhteenkasvaneesta emilehdestä, joilla on erilliset, mutta kärjestään yhtyvät vartalot. Luotti on pallomainen. Kussakin emilehdessä on yksi yksikalvoinen siemenaihe, jonka varsi (funikulus) on massiivinen ja taipunut. Hedelmä on lohkohedelmä, jolla on kookas verhiö, ja jonka keskipylväs jää jäljelle lohkojen karistua. Siemenessä on niukka ravintovarasto (endospermi) ja hieman käyrä alkio, jonka sirkkalehdet ovat lehtimäisiä.

Levinneisyys
------------

*Biebersteinia* kasvaa Kreikasta Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella.

Luokittelu
----------

Biebersteiniaceae-heimon ainoassa suvussa on viisi lajia. Aikaisemmin niitä on pidetty kurjenpolvikasvien (Geraniaceae) sukulaisina.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Stevens 2001–, viittaus 8.3.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Kuva:  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Levinneisyyskartta:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q986977
* Wikispecies: Biebersteiniaceae
* CoL: 77J
* EoL: 2888465
* EPPO: 1BITF
* FoC: 20048
* Fossilworks: 183043
* GBIF: 4908001
* GRIN: 145
* iNaturalist: 71455
* IRMNG: 115764
* ITIS: 896500
* NCBI: 91850
* Open Tree of Life: 126941
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126812-1
* Tropicos: 50322266
* Watson & Dallwitz: bieberst
* WFO: wfo-7000000072

 |

 |
Vincent Bugliosi vuonna 2009.
**Vincent Bugliosi** (18. elokuuta 1934 Hibbing, Minnesota – 6. kesäkuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lakimies ja kirjailija. Hän nousi maineeseen toimiessaan syyttäjänä Charles Mansonin oikeudenkäynnissä Los Angelesissa vuonna 1969. Myöhemmin hän kirjoitti oikeudenkäynnistä kirjan *Helter Skelter*, jota on myyty yli 7 miljoonaa kappaletta. Hoitaessaan yleisen syyttäjän virkaa Los Angelesin piirikunnassa Bugliosi hävisi yhden ja voitti 105 rikosoikeudenkäyntiä, mukana 21 henkirikossyytettä.

Bugliosi kirjoitti useita muitakin menestyneitä kirjoja. Teoksessa *Outrage* hän arvosteli kovin sanoin syyttäjien toimintaa O. J. Simpsonin murhaoikeudenkäynnissä; Bugliosi itse uskoi Simpsonin syyllisyyteen. Kirjassa *The Betrayal of America* hän moitti Yhdysvaltain korkeinta oikeutta ratkaisusta, jonka se teki George W. Bushin eduksi vuoden 2000 presidentinvaalijupakassa. Kirjassaan *Reclaiming History: The Assassination of President John F. Kennedy* (2007) Bugliosi arvosteli kiivaasti John F. Kennedyn salamurhaan liittyviä salaliittoteorioita ja puolusti Warrenin komission kantaa, jonka mukaan Lee Harvey Oswald ampui murhalaukaukset yksin. Kirjassaan *The Prosecution of George W. Bush for Murder* (2008) Bugliosi vaati presidentti George W. Bushin asettamista syytteeseen, koska tämä Bugliosin mukaan antoi harhaanjohtavia tietoja aloittaessaan Irakin sodan. Bugliosin mukaan presidentti Bushia voitaisiin Yhdysvaltain lain nojalla syyttää murhista ja hänelle voitaisiin vaatia kuolemanrangaistusta, koska presidentti aiheutti yli 4 000 Yhdysvaltain kansalaisen ja yli 100 000 irakilaisen kuoleman.

Lähteet
-------

1. ↑  Man who prosecuted Charles Manson dies *RTÉ News*.  9.6.2015. Viitattu 9.6.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Khouloum** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Se sijaitsee Kolimbinéjoen rannalla 10 kilometriä Kayesista itään. Kunnassa on 19 000 ja keskuskylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).

Khouloumin kunnan pinta-ala on 69,5 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Gory Gopélan ja Gouméran, idässä Colimbinén, etelässä Hawa Dembayan ja Liberté Dembayan sekä lännessä Kayesin ja Bangassin kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Vesistöjä ovat Senegal ja sen sivujoki Kolimbiné. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu 11 kylää, joista suurin on 9 100 asukkaan Soutoukoulé. Asukkaat ovat etupäässä khasonkoja. Lisäksi on fulbeja, bambaroita, soninkeja ja maureja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja okra. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Kunnassa toimii seitsemän alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus ja kaksi koraanikoulua. Gabou Gopélassa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 18.2.2018.
2. 1 2 3 4 5  Plan de Securite Alimentaire: Commune Rurale de Khouloum 2007–2011 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 18.2.2018. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Kayes: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 18.2.2018.
Kirkkotalleja Rättvikin kirkon luona Ruotsissa.
Närpiön kirkkotalleja.
**Kirkkotalli** on etäältä kirkkoon tulevien seurakuntalaisten hevosille tarkoitettu hirsirakennus kirkon läheisyydessä. Kirkkotalleja oli aiemmin käytössä eri puolilla Ruotsia sekä Länsi-Suomessa ja Pohjanmaalla. Nämä useimmiten ikkunattomat rakennukset oli joillakin paikkakunnilla jaettu kahteen eri osastoon, toinen hevosille, toinen ihmisiä varten. Paikoin kirkkotalli oli kaksikerroksinen rakennus, jonka alakerrassa oli talli ja yläkerrassa liedellinen kirkkotupa. Tällaisessa rakennuksessa oli yleensä ikkunoita.

Kirkossa kävijät oleskelivat kirkkotallin tuvassa ennen ja jälkeen jumalanpalvelusta. Entisaikaan tuvassa saattoi myös asua kirkonkylän itsellisiä eli ihmisiä, joilla ei ollut omaa maatilaa eivätkä he olleet vakinaisesti kenenkään palveluksessa. Usealla paikkakunnalla kirkkotallit olivat riveissä molemminpuolin maantietä. Joillain paikoin Ruotsissa tällaiseen rakennusryhmään saattoi kuulua pari sataakin rakennusta, jolloin sitä nimitettiin kirkkokyläksi. Suomessa tällainen kaupunkimainen taloryhmä on ollut muun muassa Kruunupyyn kirkon luona.

Suomesta ei ole tietoja asuttavista kirkkotalleista, mutta kirkkotalleja on aikoinaan ollut monessa pitäjässä. Vähänkyrön kirkon luona pitäjän kullakin talolla oli oma pieni kirkkotallinsa, johon mahtui kaksi tai kolme hevosta. Toisinaan muutamalla kylän talolla oli yhteinen talli, johon oli vain yksi avain. Sen sai haltuunsa se talo, jonka vuoro oli mennä kirkkoon. Kirkossa käynti oli merkityksellistä paitsi sananjulistuksen takia, myös siksi että kirkossa luettiin julkiset kuulutukset, joiden kuuleminen ennen sanomalehtien aikakautta oli tärkeää. Valtiovaltakin on kiinnittänyt kirkkomatkoihin huomiota. Esimerkiksi 1728 velvoitettiin Länsi-Pohjan maaherra huolehtimaan siitä, että Tornion pitäjäläiset hankkisivat itselleen kirkkotupia, joissa he voisivat yöpyä etäällä Tornion kaupungin kapakoiden houkutuksista.

Lähteet
-------

* Tietosanakirja, Tietosanakirja-osakeyhtiö 1912
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1962
* Toivo Vuorela: Etelä-Pohjanmaan kansanrakennukset, Sarja Kyrönmaa 6, Etelä-Pohjalainen osakunta 1949 s. 135–137
**François Deguelt** (oik. **Louis Deghelt**, 4. joulukuuta 1932 – 22. tammikuuta 2014) oli ranskalainen laulaja. Degueltin ura alkoi vuonna 1951 kabaree-esityksissä Pariisissa ja hänen ensimmäiset levytyksensä julkaistiin vuonna 1952. Vuonna 1956 Deguelt voitti *Grand Prix de Disque* -palkinnon Charles Crosi -akatemialta. Deguelt edusti Monacoa vuoden 1960 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Ce soir-là*"* ja sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Deguelt edusti Monacoa Eurovision laulukilpailussa uudestaan vuonna 1962 ja sijoittui tällä kertaa toiseksi kappaleella "Dis rien*"*. Degueltin myöhempiin kappaleisiin kuuluivat "Le Ciel, le soleil et la mer" (1965), "Le printemps" (1966), "Minuit, le vent, la nuit" (1968) ja "La libération" (1968). Deguelt jatkoi konsertointia ja esiintymisiä ranskankielisessä maailmassa viimeisiin vuosiinsa asti. Deguelt kuoli 22. tammikuuta 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  François Deguelt *eurovision.tv*. Viitattu 12.3.2022.
2. ↑  François Deguelt *eurovision.tv*. Viitattu 12.3.2022.
3. ↑  Monaco: François Deguelt passed away *esctoday.com*. Viitattu 12.3.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Nylandia Rock** oli ruotsinkielisen nuorisojärjestön Nylands Svenska Ungdomsförbundin järjestämä rock-tapahtuma. NSU piti tärkeänä edistää nuorisotyötä omalla tahollaan joten yhdistys ryhtyi 1980-luvulla promotoimaan rockmusiikkia. Toiminnalle haettiin mallia pohjanmaalta, jossa Svenska Österbottens Ungdomsförbund jo järjesti rockfestivaalia Moikipäässä.

Ensimmäinen Nylandia Rock pidettiin vuonna 1982 Finlandia-talossa. Paikalla oli suomenruotsalaisia yhtyeitä Uudeltamaalta, Turun seudulta ja Pohjanmaalta.

Nylandia Rock jatkui vuodesta 1984 vuosittaisena tapahtumana vuoteen 1989 asti. Tapahtuma järjestettiin vielä vuonna 1984 suurempana tapahtumana vanhassa messuhallissa (nyk. Töölön kisahalli), ja sen jälkeen se kiersi pienempänä tapahtumana vuosittain eri puolilla Uuttamaata. Festivaalin pienentäminen mahdollisti konserttien järjestämisen maakunnissa.

Vuonna 1991 festivaalin luonne ja nimi muuttui Raseborg-Rock-tapahtumaksi. Se pidettiin Raaseporin linnan kesäteatterin näyttämöllä, ja festivaaleille kutsuttiin esiintyjiä myös Ruotsista.

Seuraava suurempi tapahtuma oli vuonna 1993 Tammisaaressa järjestetty Ramsrock. Tapahtumassa oli yleisöä 1 300 henkilöä. 

NSU järjesti Porvoossa seuraavana vuonna myös rock-tapahtuma Kokonrockin. Festivaalin yleisökadon ja musiikkifestivaalien kovan kilpailun vuoksi NSU päätti lopettaa rockfestivaalien järjestämisen vuoteen 1994.

Vuonna 2002 NSU päätti silti yrittää vielä uudelleen, tällä kertaa pienepimuotoisesti sekä ilman kaupallisia päämääriä, järjestämällä NSU-rock -nimisen tapahtuman. NSU rock järjestettiin samanaikaisesti Loviisassa ja  Tammisaaressa ja siihen osallistui muutamia paikallisia nuoriso-orkestereita.

Vuonna 2003 NSU julkaisi levyn "Den Finlandssvenska Samlingsskivan", jossa esiintyi 13 eri nuoriso-orkesteria vuosien varrelta.

NSU:n rocktapahtumissa on vuosien varrella esiintynyt monia enemmän ja vähemmän tunnettuja suomenruotsalaisia rock- sekä muita orkestereita. 
Muutamia festivaaleilla esiintyneistä orkestereista ovat esimerkiksi: Major Minor, 2 Fun, Happy End, Gycklarnas Afton, Viktor Hurmio, New Bandits, Nakhit Silmillah, Good Evening Manchester, Gigi Sannholm ja Trio kanal. Festivaalien kävijämäärää lisäämään tuotettiin myös muutamia Ruotsista tuotettuja "vetonauloja", kuten Niklas Strömstedt, Ankie Bagger ja Staffan Hellstrand orkestereineen.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
*
**Lauluja elämästä** on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1979. Sen tunnetuimpia kappaleita ovat singlen A- ja B-puolina julkaistut "Onnen pipanoita" ja "Depressio tango" sekä albumin B-puolen aloittava "Takarivin Taavi".

Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Lavi itse, ja sovitukset on tehnyt Kalevi Nyqvist. Albumin on tuottanut Harri Saksala. Albumilla soittavia muusikoita ei ole lueteltu levykannessa. Kannen kuvan on ottanut Ari Hietala ja takakannen esittelytekstin on kirjoittanut Peter von Bagh.

Kappaleet
---------

### A-puoli

1. Onnen pipanoita – 3.02
2. Riisitilanne – 2.42
3. Ensimmäinen tukki – 5.15
4. Lemmenvällyt – 3.03
5. Pitkäkorvat – 2.23
6. Kotikuja – 2.36

### B-puoli

1. Takarivin Taavi – 3.41
2. Depressio tango – 2.50
3. Lauluni Suomelle – 3.25
4. Sorsa ja ukko – 2.35
5. Syntinen virsi – 3.41
6. Leivän ylistys – 2.00

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Kalle Heikkinen kuvasi albumin arvostelussa Lavia harvinaiseksi iskelmien tekijäksi, joka kykenee välittämään lauluissaan aitoja tunteita ja koskettavia tarinoita tavallisista ihmisistä: "Lavin levyt ovat mainio oppitunti siitä, miten tunteita voidaan kuvata muutenkin kuin teennäisin rakkaudenvaloin."

Lähteet
-------

1. ↑  **Määritä osoite!** *Suomen äänitearkiston tietokanta vuosilta 1901–1999*. Suomen äänitearkisto ry. Viitattu 22.10.2018.
2. 1 2  Heikkinen, Kalle: Lavin kerronnassa tunnetta. (Albumin arvostelu.) *Helsingin Sanomat*, 22.10.1979, s. 12. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Lauluja elämästä *Discogs-levytietokanta*. Viitattu 22.10.2018. (englanniksi)
**Herbert Spencer** (28. helmikuuta 1875 Liverpool – 24. joulukuuta 1945 Montreal) oli kanadalaistunut viulisti, säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli lapsena viulunsoittoa Henry Lawsonin, pianonsoittoa Helen Beerin ja musiikin teoriaa W. J. Doranin johdolla. Hän muutti vuonna 1891 Kanadaan, jossa häntä opettivat Montrealissa Horace Reyner ja Charles O'Neill.

Spencer loi pitkän uran teatterin ja hotelliorkesterin johdossa. Hän oli myös orkesteriesitysten radiolähetysten pioneeri 1920-luvulla. Hän toimi parin vuosikymmenen ajan teatterituottajapari Sparrow ja Jacobsin musiikillisena johtajana.

Spencer perusti vuonna 1899–1904 Montrealissa toimineen pianotrion, jossa hän soitti viulua, Louis Charbonneau selloa ja Mrs. Turner pianoa. Hänen omien teostensa käsikirjoituksia on säilyttänyt CBC. Joitain hänen kappaleistaan ja sovituksistaan kuultiin CBC:n radiossa. Teosten joukossa on julkaisematon operetti *The Cavaliers* (W. A. Tremayne). Laulun "The Wreck of the Julie Plante" (William Henry Drummond) lauloi Pauline Donalda Russell-teatterissa Ottawassa vuonna 1915.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Canadian Encyclopedia: Herbert Spencer
**Herbert Reineker** (24. joulukuuta 1914 Hagen, Nordrhein-Westfalen, Saksa — 27. tammikuuta 2007) oli saksalainen käsikirjoittaja, yksi Euroopan tunnetuimmista. Hän teki käsikirjoituksia televisiosarjoihin *Siska*, *Derrick* ja *Komissaari*. Hän käsikirjoitti kaikki *Derrickin* ja *Komissaarin* jaksot. Elokuvista parhaiten menestyivät *Vakoilupäällikkö Canaris* (1954) ja *Weg die Freiheit* (1953).

Yksityiselämä
-------------

Herbert Reinecker oli kaksi kertaa naimisissa, ensimmäisestä liitosta hänellä on kaksi lasta. Hän piti matkustamisesta, purjehduksesta ja golfista. Herbert Reineker kuoli 92-vuotiaana.

Palkinnot
---------

* Film Award in Silver (1953)
* Film Award in Gold (1954)
* Goldene Kamera (1981)
* Honorary Award of Bavarian President (1993)

Lähteet
-------

1. ↑  Im Alter von 92 Jahren: 'Derrick'-Erfinder Reinecker gestorben *RP Online*.  7.2.2007. Viitattu 4.5.2017. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Herbert Reinecker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Herbert Reinecker Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Dmitri Sergejevitš Tarabin** (ven. *Дмитрий Сергеевич Тарабин*, s. 29. lokakuuta 1991 Berliini) on moldovalaislähtöinen venäläinen keihäänheittäjä. Hän muutti Moskovaan opintojen perässä 2009 ja sai Venäjän kansalaisuuden samana vuonna. Venäjän edustusoikeus kansainvälisissä kilpailuissa myönnettiin hänelle heinäkuussa 2010. Hänellä on edelleen voimassa oleva keihäänheiton Moldovan ennätys 74,78 metriä.

Tarabin voitti vuonna 2010 alle 20-vuotiaiden MM-pronssia ja vuonna 2011 alle 23-vuotiaiden EM-pronssia. 2011 hän pääsi edustamaan maataan uransa ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissa. Tuloksena oli Daegun MM-finaalin kymmenes sija. Vuonna 2013 Tarabin voitti Kesäuniversiadien keihäänheiton kotimaansa kamaralla ja voitti lajin myös joukkue-EM-kilpailujen Superliigassa samana vuonna.*lähde?*

Tarabinin henkilökohtainen ennätys on 88,84 metriä, jonka hän heitti maansa mestaruuskilpailuissa Moskovassa 24. heinäkuuta 2013. Tarabin saavutti Moskovan MM-kilpailuissa pronssia tuloksella 86,23 m. Hän ohitti viimeisellä kierroksella Kenian Julius Yegon, joka heitti maansa ennätyksen tuloksella 85,40.

Tarabin on naimisissa keihäänheiton maailmanmestarin Marija Abakumovan kanssa. Heidät vihittiin lokakuussa 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Dmitri Tarabin *iaaf.org*. IAAF. Viitattu 1.8.2013. (englanniksi)
2. ↑  Moskovan MM-stadionilla hurja keihäskaari *yle.fi*.  24.7.2013. Yle Urheilu. Viitattu 1.8.2013.
3. ↑  Wedding bells in Russia and Belarus *european-athletics.org*.  8.10.2012. European Athletics. Viitattu 1.8.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Dmitri Tarabin Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Ilmari Herbert Helle** (alk. **Henriksson**, 16. tammikuuta 1900 Mäntsälä – 4. maaliskuuta 1940 Keihäsniemi, Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti urallaan aluksi kotiseutunsa seuraa Mäntsälän Veli ja myöhemmin muun muassa Helsingin Kisa-Veikkoja ja Turun Urheiluliittoa.

Helle oli 1920-luvun puolivälissä Suomen paras pikajuoksija. Hän saavutti kolme Suomen mestaruutta 100 metrillä vuosina 1925, 1926 ja 1927. Hän saavutti voiton vuonna 1925 Helsingissä ensimmäisessä Suomi–Ruotsi-maaottelussa 100 metrillä ja uusi voittonsa kaksi vuotta myöhemmin Tukholmassa.

Helle oli ammatiltaan puuseppä ja toimi myös valokuvaajana kotiseudullaan Mäntsälässä.*lähde?*

Helle kaatui talvisodassa Kannaksella sodan loppuvaiheessa 4. maaliskuuta 1940.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tiedosto Arkistolaitos. Viitattu 7.4.2010. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Poutanen, Erkki: Manan mailla kumpujen kätköissä.  *Keski-Uusimaa*, 2.1.2017, s. 18.
3. 1 2  Ilmari Helle Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 25.3.2023.
4. ↑  Talvisodan lehdet (nekrologi) *Uusi Suomi*.  16.3.1940. Digipaper. Viitattu 4.4.2010. [vanhentunut linkki]
**Juha Lehtonen** (30. huhtikuuta 1956 Kauhava – 8. joulukuuta 2012 Naantali) oli suomalainen merikapteeni ja kirjailija.

Lehtonen valmistui Merisotakoulusta vuonna 1979 ja lähti Kalifornian yliopiston Velero-alukselle merentutkimus- ja vedenalaistehtäviin. Hän palasi Suomeen vuonna 1984. Lehtonen johti off-shore-alusten ja sukellusveneiden valmistusta Laivateollisuus Oy:ssä ja ISD Oy:ssä. Vuodesta 1995 hän toimi päällikkönä monitoimimurtajilla Itämerellä ja off-shore-erikoisaluksilla Pohjanmeren, Etelä-Amerikan ja Afrikan öljykentillä. Hän oli työssään erikoistunut syvällä tapahtuviin vedenalaisiin tutkimus‑, rakennus‑ ja pelastustehtäviin.

Lehtonen kirjoitti neljä kirjaa ja lukuisia artikkeleita. Lehtosen käsikirjoittama kolmiosainen kuunnelmasarja *Atlantic Unicorn* voitti vuoden 2004 radion fiktiosarjan KOURA‑palkinnon.

Teokset
-------

* *Kuunari Orionin haaksirikko* (W+G, 1982)
* *Atlantic Unicorn* (Tammi, 2002)
* *Ristiaallokossa - Kertomuksia meriltä* (Teos, 2004)
* *Pärskeitä - Kertomuksia pääkallolippujen varjosta* (Teos, 2006)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Malmgren, Tapio: Muistot: Juha Lehtonen *HS.fi*.  16.1.2013. Viitattu 23.8.2015.
2. ↑  Juha Lehtonen Teos. Viitattu 23.8.2015. [vanhentunut linkki]
3. ↑  KOURA-palkinnot Ylen ja MTV3:n parhaille ohjelmille *Mediaviikko.fi*.  17.2.2005. Viitattu 23.8.2015. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Aitio, Tommi: Kaskuja ja lastuja käytännön miehistä. Juha Lehtonen on kuin kotoinen Jacques Cousteau HS.fi. 8.8.2006.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |

 |