recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tšekin avaruustoimisto** (tšek. *Česká kosmická kancelář*) on voittoa tuottamaton organisaatio, joka koordinoi Tšekin tasavallan avaruustoimintaa.

Toiminta
--------

Avaruustoimisto on neuvotellut ESAn kanssa nk. PECS-yhteistyösopimuksen vuonna 1996, jonka puitteissa se osallistuu ESAn toimintaan noin miljoonan euron vuosipanoksella. Se edustaa Tšekkiä International Astronautical Federation -järjestössä (IAF) ja YK:n alaisessa Committee for Peaceful Uses of Outer Space -komiteassa sekä Ranskassa toimivassa EYRISY-yhteistyöorganisaatiossa.

Tšekin avaruustoiminnan rahoittaa opetusministeriö (tšek. *Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy České republiky*). Sen apuna on neuvoa-antava Avaruusasiain neuvottelukunta.

Tšekki on osallistunut Galileo-navigaatiosatelliitien rakentamiseen. Sen liikenneministeriö on panostanut 2,3 miljoonaa euroa sen liikennesovellusten kehittämiseen.

Historiaa
---------

Tšekkoslovakian ensimmäiset avaruuslaitteet lensivät INTERKOSMOS 1-satelliitilla, joka laukaistiin 14. lokakuuta 1969. Tšekkiläisiä avaruuslaitteita tehtiin useita kymmeniä sen jälkeen muille INTERKOSMOS-satelliiteille ja Neuvostoliiton avaruusluotaimille. Vladimir Remek vietti kuusi päivää Saljut 6 -avaruusasemalla – Tšekkoslovakia oli kolmas maa maailmassa, jonka ihminen lensi avaruudessa.

Tšekkiläiset avaruustutkimuksen laitteet ovat olleet pieniä kiihtyvyysantureita, spektrometrejä mm. röntgenalueelle, plasmainstrumentteja ja lääketieteellisiä tutkimuslaitteita miehitetyillä lennoilla.

Tšekkoslovakia ja nykyinen Tšekki oli INTERSPUTNIK-järjestön jäsen vuodesta 1972, on ollut INTELSATin jäsen vuodesta 1992, EUTELSATin jäsen vuodesta 1992 ja kuuluu vuodesta 2000 alkaen INMARSATin omistajiin. Tšekki pyrkii rakentamaan ja hankkimaan Unkarin ja Puolan kanssa GEO-radan tietoliikennesatelliitin alueensa TV- ja radiolähetyslinkiksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Avaruustoimiston sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Tehokeskus** on kauppakeskus Kouvolassa. Se sijaitsee Tykkimäki-Teholan teollisuusalueella lähellä valtateiden 6 ja 15 risteystä.

Historia
--------

Tehokeskuksen rakennukset olivat aikoinaan Kouvolan meijeri. Kiinteistöön kuuluu 11 hehtaarin maa-alue.

Vuonna 2007 rakennuksissa avattiin China Center, josta suunniteltiin tukkumyymälää, josta yrittäjät välittäisivät tavaraa muun muassa Venäjälle. Kouvolan kaupunki ja elinkeinoyhtiö Yritysmagneetti hankkivat viisumit lähes 900:lle kiinalaiselle vuosina 2006–2009. China Center oli osa kaupungin Kiina-strategiaa. Rajavartiolaitos, tulli ja poliisi tekivät China Centeriin laajan ratsian marraskuussa 2009. Kauppakeskuksen epäiltiin tarjoavan kulissit laittoman maahantulon järjestämiselle. Näyttöä ei löytynyt ja esitutkinta päätettiin helmikuussa 2010. Lisäksi keskuksen omistaneen Nordic Finland Investmentin kiinalaista johtoa epäiltiin törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta, mutta nämäkään epäilyt eivät johtaneet syytteisiin. Kesäkuussa 2011 ulosottovirasto huutokauppasi China Centerin. Velkojana ollut Kymenlaakson Osuuspankki osti kiinteistöt 1,5 miljoonalla eurolla.

Nykyisin kauppakeskuksen nimi on Tehokeskus. Marraskuussa 2012 siellä toimi yhä neljä kiinalaisyritystä, joiden lisäksi tiloissa oli noin 40 suomalaista, muun muassa huolto- ja rakennusalan yritystä. Noin 70 prosenttia tiloista oli vuokraamatta. Noin kymmenelle yritykselle oli tarjottu puolen vuoden ilmainen vuokra. Toimitusjohtaja Kai Rauhamäki sanoi *Kouvolan Sanomille* lokakuussa 2012 yrittävänsä myydä tilat, koska kauppakeskus ei kuulu pankin toimintaan. Marraskuussa 2012 yritys- ja yhteisöasiakkaista vastaava pankinjohtaja Ari Pöntinen sanoi *Helsingin Sanomille*, että vuokrat kattoivat sillä hetkellä kulut ja että "vaikka seinien omistaminen ei ole meidän ydinliiketoimintaamme", pankki ensisijaisesti hakee vuokralaisia tiloihin.

Katso myös
----------

* Valkealan sairaala

Lähteet
-------

* Suolanen, Kyösti: Kouvolan Kiina-keskus suomalaistui.  *Helsingin Sanomat*, 15.11.2012, s. A12.
* Kouvolan Sanomat: Kouvolan Tehokeskuksesta on vielä paljon tilaa vuokraamatta  9.10.2012. OP-Pohjola. Viitattu 16.11.2012.
* Virallinen sivusto Tehokeskus.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 15.11.2012.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  *Helsingin Sanomat*, 15.11.2012.
2. ↑  Virallinen sivusto.
3. ↑  *Kouvolan Sanomat*, 9.10.2012
**Kauppakeskus Aapeli** on vuonna 2004 valmistunut kauppakeskus Kuopiossa. Aapeli sijaitsee torin etelälaidalla ns. Nyylan korttelissa, vieressään Kuopion Lyseon lukio. Kauppakeskukseen on sijoittunut 16 liikettä. Kolmikerroksisen rakennuksen (17 000 brm2, kerrosalaa 7 900 m2) kellarikerroksissa on pysäköintihalli, jossa on tilaa 150 autolle. 

Aapeli sijoittui kesällä 2000 palaneen Kauppa-aitan tontille. Uuden rakennuksen suunnittelun suurimpia haasteita oli sovittaa se ulkonäöllisesti viereiseen Lyseoon. Aapelin suunnitteli helsinkiläinen arkkitehtitoimisto Innovarch. Julkisivusta vastasi arkkitehti Reijo Pulkkinen. Paikallisista suunnitteluun osallistui Rakennussuunnittelutoimisto Sormunen & Timonen Oy:stä arkkitehti Marja Väisänen ja rakennesuunnittelija Hannu Sormunen. Kauppakeskus on saanut nimensä kuopiolaiskirjailija Simo Puupposen käyttämän nimimerkin Aapelin mukaan.

Vuonna 2017 kauppakeskuksen omistus vaihtui ja nykyinen omistaja on Agore Kiinteistöt. Kauppakeskuksen johtajana toimii kuopiolainen Joonas Hallman.

Liikkeet
--------

DNA Kauppa, Finlandia Group Oyj, Hanko Sushi, Huoneistokeskus, Instrumentarium, Live 4, Luhta Brand Store, Moda, Nanso, Nissen, Nordea, Parturi-kampaamo Hairlekiini, Hygge Bro, Specsavers, Telia Kauppa ja JTCrafts & Outdoors.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kauppakeskukset (pdf) *Suomen Kauppakeskusyhdistys ry*.  2021. Viitattu 22.7.2021.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3 4
5. ↑  Kari-Pekka Issakainen: Agore Kiinteistöt Oy osti Aapelin Kuopiosta: Joonas Hallman aloitti kauppakeskusjohtajana *savonsanomat.fi – Savon Sanomat*. Viitattu 10.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kauppakeskus Aapeli
* agore.fi
Kuopion Sokos -tavaratalo sijaitsee Kuopion torin länsilaidalla.
Kuopion Sokoksen katuosoite on Haapaniemenkatu 24–26.
**Kuopion Sokos** -tavaratalo sijaitsee Kuopion keskustassa Kuopion torin länsilaidalla. Tavaratalon katuosoite on Haapaniemenkatu 24–26. Kuopion Sokos avattiin vuonna 1966.

Palvelut
--------

Tavaratalo on valikoimiltaan täysimittainen ja se kuuluu Suomen suurimpiin Sokos-ketjun tavarataloihin.*lähde?* Sokoksella on pukeutumisen, kauneuden, vapaa-ajan ja viihteen alojen osastot, parturikampaamo sekä kauneushoitola. Muita palveluja tarjoavat muun muassa Ravintolat Rosso ja Raisu, kahvila Coffee House ja Hesburger sekä kellarikerroksen Apteekki, S-market ja Alko.

* Sokos Emotion (tavaratalon alakerrassa)
* Hesburger
* Coffee House
* Raisu
* Alko
* Kuopion ToriApteekki
* S-market
* tunneliyhteys Kuopion torin alla sijaitsevaan pysäköintilaitokseen ja Apaja-kauppakujaan tämän yhteydessä.

Sokos tunnettiin Puijonkadun ja tavaratalon takana kulkevan kävelykadun yhdistävästä, avoimesta ja katetusta "kongistaan". Sokoksen kongia kritisoitiin muun muassa siitä, että sinne kerääntyi nuorisoa ja tupakoitsijoita. Vuonna 2012 kongi kuitenkin katettiin kauppakäytäväksi, jossa läpikulku on mahdollista aamusta iltaan. Käytävän toisella puolella sijaitsee tavaratalo ja toisella puolella ravintolamaailma.

Lähteet
-------

* 
* 

### Viitteet

1. ↑  Kuopion karttapalvelu (Haku sanoilla *Sokos tavaratalo*. Aluejaot-kohdasta tehdään valinta *Kaupunginosat*) Kuopion kaupunki, kuopio.fi. Viitattu 12.8.2016.
2. ↑  Matti Rautiainen ja Susanna Niiranen: Kauppaneuvos Armas Heinvuo (1914–1994), Kuopion Osuusliikkeen toimitusjohtaja. *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2011. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
M/S *Ursula*
**M/S Cozumel II** (IMO 7236127) on nimellä **M/S Ursula** Saksassa vuonna 1973 valmistunut autolautta. Sen rakensi Jos. L. Meyerin telakka Papenburgissa. Se kuuluu kolmen laivan sarjaan, sen sisaralukset ovat M/S Regula ja M/S Betula.

Tekniset tiedot
---------------

* **Pituus**: 71 m
* **Leveys**: 16,74 m
* **Syväys**: 4,0 m (muutostöiden jälkeen 4,2 m)
* **Brt/ Nrt/ Dwt**: 2369/ 1151/ 880 (muutostöiden jälkeen 3774/ 1312/ 880)
* **Moottorit**: 4 × Ruston 6ARM diesel yhteisteho 3970 kW
* **Potkurit**: 2 × KaMeWa 2200/86 S2/4
* **Nopeus**: 15 solmua
* **Matkustajia**: 900
* **Autopaikkoja**: 75 (muutostöiden jälkeen 105)
* **Tunnus**: SEAK

Käyttöhistoria
--------------

Alus luovutettiin 12. maaliskuuta 1973 Linjebuss Internationalille (Rederi Ab Svea). Liikenteen se aloitti Juutinraumassa välillä Helsingborg – Helsingør. Reitin ajoaika oli alle puoli tuntia, joten aluksessa ei ollut hyttejä, ainoastaan kahvila ja verovapaa myymälä. Vuonna 1980 alus siirtyi Scandinavia Ferry Linesin hallintaan. Toukokuussa 1985 alusta uudistettiin Helsingørin telakalla. Vuonna 1991 aluksen ollessa laiturissa M/S Kärnan törmäsi siihen. Saman vuoden lokakuussa alus siirtyi SweFerry AB:lle ja edelleen joulukuussa Scandlinesille. Alusta uudistettiin 1992 Kristiansandissa Norjassa. Alus otettiin liikenteestä 1996 ja jäi odottamaan käyttöä kunnes se myytiin 1997 meksikolaiselle Maritima Chan Kenab S.A. de C.V. Cozumelille, matkalle kohti Meksikoa se lähti 9. toukokuuta. Se aloitti liikenteen Yucatánin ja Cozumelin (Meksikon saari) välillä. Alus sai pohjakosketuksen 2005 sen ollessa matkalla Belizeen. Aluksen omistajat hylkäsivät tiukasti pohjaan juuttuneen aluksen Chinchorron matalikolle. Alus poistettiin rekisteristä. Vuonna 2010 hylky vedettiin irti.

Nimihistoria
------------

* **M/S Ursula** (1973–1997)
* **M/S Cozumel II** (1997–)

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om fartyg – tietoa ja kuvia M/S Ursulasta
**M/S Oleander** (IMO 7820497) oli Saksassa vuonna 1980 valmistunut autolautta. Se luovutettiin tilaajalleen Townsend Car Ferries Ltd:lle nimellä **M/S Pride of Free Enterprise** 31. lokakuuta 1980. Sen sisaralus oli samana vuonna valmistunut onnettomuuslaiva M/S Herald of Free Enterprise.

Käyttöhistoria
--------------

M/S Pride of Free Enterprise asetettiin marraskuussa 1980 liikenteeseen välille Dover – Calais ja Dover – Zeebrugge. Vuonna 1987 alus vaihtoi nimeä ja jatkoi liikennöintiä välillä Dover – Zeebrugge. Alus rekisteröitiin P&O European Ferries Ltd:lle samana vuonna. Alus myytiin Howill Shipping Ltd:lle vuonna 1991 mutta vuokrattiin edelleen P&O European Ferries Ltd:lle. Liikenne välillä Dover – Calais aloitettiin 1992. Vuoden 1996 lokakuussa liikennöitiin Calaisin sijasta Zeebruggeen. Alkuvuonna 1998 alus liikennöi P&O Stena Line Ltd:n alaisuudessa välillä Dover – Calais. Samana vuonna alus sai uuden nimen *M/S P&O SL Picardy*. Tammikuussa 2000 alus liikennöi jälleen välillä Dover – Zeebrugge kunnes telakoitiin helmikuussa Dunkerquessa. Se myytiin 2001 kyproslaiselle Transeuropa Shippingille ja sai uuden nimen. Liikenne välillä Oostende – Ramsgate aloitettiin heinäkuussa 2002.

Nimihistoria
------------

* **M/S Pride of Free Enterprise** (1980–1987)
* **M/S Pride of Bruges** (1987–1998)
* **M/S P&O SL Picardy** (1998–2001)
* **M/S Oleander** (2001–)

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Fakta om fartyg – M/S Pride of Free Enterprise (ruotsiksi)
* Ferry-site – M/S Oleander (englanniksi)
**DK King of Swing** on vuonna 2005 julkaistu Donkey Kong -peli Game Boy Advance-käsikonsolille. Pelin kehitti japanilainen pelitalo Paon ja julkaisi Nintendo. Pelin tarkoitus on pelata Donkey Kong -hahmoilla erilaisissa kentissä, jotka vaikeentuvat taso tasolta. Peli sisältää seikkailu-, Jungle Jam yksin- ja moninpelitilat sekä extrat. Pelin jatko-osa on DK Jungle Climber, joka julkaistiin Nintendo DS:lle vuonna 2007.

Juoni
-----

Pelimaailmassa järjestetään suurta Jungle Jam -turnausta, josta voittajasta tulee viidakkosankari. Kesken kaiken Kuningas K. Rool, Donkey Kongin arkkivihollinen ilmestyy paikalle ja varastaa kaikki DK-mitalit, jotka ovat turnauksen palkinnot ja pakenee. Donkey Kong ja hänen ystävänsä lähtevät takaa-ajoon.

Pelaaminen
----------

Pelin pelattavuus on melko yksinkertaista, sillä pelihahmoa ohjataan yksinomaan olkapäänäppäimillä L ja R. Kun painaa L-näppäintä, pelihahmo liikkuu vasemmalle ja R-näppäintä painamalla oikealle. Kun näitä näppäimiä painaa yhtaikaa, niin pelihahmo hyppää. Pelissä on 5 maailmaa: viidakko, autiomaa, meri, jäämaa ja ilma-alus, joista jokainen sisältää neljä kenttää ja pomovastustason. Jokaisessa kentässä esiintyy tappeja, joko yksittäisissä tai seassa, joihin tartutaan samoilla näppäimillä, millä liikkuminen tapahtuu. Jos pelaaja tarttuu tappiin oikealla kädellä, hän pyörii oikealle ja niin edespäin. Jos tappeihin tarttuu molemilla käsillä, niin voi tehdä eräänlaisen hyökkäyksen, millä tuhota viholliset tieltä. Pelaajan tarkoitus on hypätä tapilta tapille, jotta pääsisi tasoissa eteenpäin. Jokaiseen kenttään on piilotettu DK-mitali, jonka saamalla pelaaja läpäisee tason. Kentissä on myös kristalleja, joiden saamista vaaditaan myös tason läpipääsemiseksi. Tasoissa on myös Bonus-kenttiä, josta pelaaja voi voittaa palkintoja. Jokaisessa kentissä on banaaneja, jotka antavat lisäelämiä. Osa pelin hahmoista on tuttuja aiemmista Donkey Kong-peleistä, samoin kuin esineet, mikä saa pelin hyvin paljon muituttamaan vanhoja Donkey Kong Country-pelejä.

Pelattavat hahmot
-----------------

Vain Donkey Kong on pelattavana seikkailutilassa. Diddy Kongin saa pelattavaksi hahmoksi seikkailutilaan kun pelaaja on kerännyt 24 DK-mitalia. Muut hahmot ovat pelattavia Jungle Jam-tilassa:

* Donkey Kong
* Diddy Kong (saa pelihahmoksi seikkailuun kerättyään 24 DK-mitalia)
* Dixie Kong
* Funky Kong
* Wrinkly Kong
* Kremling/Kritter
* Kuningas K. Rool
* Bubbles (Clu Clu Land-pelistä)

Katso myös
----------

* DK Jungle Climber

Aiheesta muualla
----------------

* *DK: King of Swing* MobyGamesissa (englanniksi)
**RMS Albania** oli höyrylaivaliikenteessä monilla eri varustamoilla toiminut höyrylaiva. Laiva rakennettiin C S Swan & Hunterin telakalla Wallsendissa *Consuelo*-nimellä.
Alus myytiin vuonna 1909 Thomson Line -varustamolle. Tuolloin sen nimi muutettiin *Cairnronaksi*.

Cunard Linen omistuksessa
-------------------------

Thomson Line myi laivan Cunard Linelle vuonna 1911, jolloin laiva sai nimen *Albania* (myöhemmin käytettiin nimeä: **Albania I**). 2. toukokuuta 1911 se aloitti liikennöinnin Southampton-Halifax -reitillä. Myöhemmin Albaniasta tuli ensimmäinen Cunard Linen alus, joka aloitti reitin St. Lawrence -joella Montrealiin. Talvikuukausina merijään johdosta se ajoi Portlandiin.

Kuuden kuukauden kuluttua ostosta, Albania laitettiin myyntiin.

Bank Linen omistuksessa
-----------------------

12. kesäkuuta 1912 Bank Line osti laivan 20 000 punnalla, jolloin se sai *Poleric*-nimen. Poleric pysyi varustamon palveluksessa vuoteen 1929. Vuonna 1930 laiva romutettiin.

Lähteet
-------

* Cunard Line (Arkistoitu – Internet Archive)
**S/S Pehr Brahe** oli suomalainen höyrylaiva jonka saksalainen sukellusvene upotti Rauman edustalla ensimmäisen maailmansodan aikana elokuun alussa 1916.

S/S Pehr Brahe rakennettiin 1864 Bergsunds Mekaniska Verkstadin telakalla Tukholmassa. Laivan ptuus oli 48,11 metriä, leveys 7,54 metriä ja syväys 4,40 metriä. Laivan vetoisuus oli 499 bruttorekisteritonnia ja siinä oli kaksi 50 hevosvoiman höyrykonetta.

Laivan tilaaja haaparantalainen *Bottniska Ångfartygsbolaget*-varustamo asetti *S/S Haparanda* nimen saaneen aluksen Tukholma–Haaparanta-linjalle. Vuonna 1876 laivan osti turkulainen *Pehr Brahe*-varustamo ja laivan uudeksi nimeksi tuli *S/S Pehr Brahe*. Laiva alkoi liikennöidä Pohjanlahdelta Turun kautta Lyypekkiin. Laivan kansirakenteet uusittiin 1879 ja vuonna 1889 se sai uuden 444 hevosvoiman höyrykoneen ja uuden höyrykattilan. Vuodesta 1892 lähtien laiva oli Turku–Hanko–Lyypekki-linjalla.

Vuonna 1900 laivan osti turkulainen Ångfartygsaktiebolag Poseidon-varustamo ja se jatkoi samalla linjalla liikennöintiä. Laiva toi 2. toukokuuta 1900 Saksasta Suomen ensimmäisen henkilöauton Turkuun. Vuonna 1905 laivan omistajaksi tuli turkulainen  *Transito-bolaget*-varustamo ja se jatkoi vuoteen 1908 saakka liikennöintiä Turun ja Saksan välillä yhdessä S/S Porthanin ja S/S Finlandin kanssa.

S/S Per Brahe kulki kesällä 1914 Helsinki–Kokkola–linjalla ja maailmansodan alettua se siirtyi liikennöimään Rauma–Gävle-linjaa yhdessä S/S Uleåborgin kanssa. Talvella 1915 laiva oli Turku–Tukholma-reitillä muun ajan se liikennöi Rauman ja Gävlen välillä.

Saksalainen sukellusvene UB 36 upotti Raumalta Tukholmaan matkalla olleen S/S Per Brahen tykkitulella Rauman edustalla 2. elokuuta 1916. Laivan miehistö komennettiin pelastusveneisiin ennen upottamista ja paikalle myöhemmin tullut ruotsalainen höyrylaiva S/S Öland toi miehistön Raumalle. Upottamispaikka oli noin 15 meripeninkulmaa majakkalaiva Relandersgrundista lounaaseen.

### Muita samannimisiä aluksia

Lähes samanniminen alus oli myöhemmin turkulaisen Ånfartygs Aktiebolaget Mariehamn-varustamon matkustajalaiva **S/S Per Brahe**. Tämä laiva oli rakennettu Kööpenhaminassa 1908. Laivan pituus oli 64 metriä ja leveys 10,1 metriä sekä suurin nopeus 15 solmua. Höyrykoneen teho oli 1 300 hevosvoimaa ja laivassa oli 92 matkustajavuodepaikkaa. Laiva liikennöi Tanskassa *S/S Sverige* ja *S/S Niels Holst* nimisenä kunnes se ostettiin 1936 Suomeen. Suomessa laiva liikennöi pääasiassa Turku–Maarianhamina–Tukholma-päivälinjalla vuosina 1937–1953. Sotavuosina laiva oli jonkin aikaa vuokrattuna Norjan rannikkoliikenteeseen ja vuonna 1944 se oli kuljettamassa suomalaisia joukkoja Tornion valtaukseen syksyllä 1944. Laiva oli sitten vuoteen 1947 saakka venäläisten käytössä asuntolaivana. Vuonna 1953 laiva myytiin Yhteisliikennevarustamolle joka myi sen edelleen 1954 romutettavaksi Ystadiin Ruotsiin.

Lähteet
-------

* Turun matkustajahöyrylaivoja : S/S Pehr Brahe
* Hylyt.net : S/S Pehr Brahe
* Turun matkustajahöyrylaivoja : S/S Per Brahe (1908)
**Valtakunnankreivi** (saks. *Reichsgraf*) oli kreivin arvonimi ja asema, joita Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta myönsi loppuunsa, vuoteen 1806 asti.

Valtakunnankreivi tarkoitti, että sen haltija on suoraan keisarin vasalli, eikä vain välillisesti jonkin keisarikuntaan kuuluvan ruhtinaskunnan alaisuuden kautta.

Mikäli valtakunnankreivillä oli myös suoraan keisarikunnan läänittämää tai allodiaalista maaomaisuutta, sellaisia pidettiin 1700-luvulta alkaen ruhtinaiden veroisina (saks. *gefuersteter gräfen*). Tällaisella oli merkitystä 1700–1900-lukujen ruhtinaallisilla avioliittomarkkinoilla, joilla samanarvoista syntyä olevat morsiamet olivat yleensä edellytys että avioliiton lapset saattavat periä isänpuoleisen sukunsa kruunun. Esimerkiksi Venäjän keisarit (jotka olivat samalla Suomen suuriruhtinaita) edellyttivät valtaistuimen perimystä varten, että heidän sukuunsa kuuluvat prinssit naivat samanarvoista syntyä olevia morsiamia tai muuten avioliitto katsottiin morganaattiseksi, jolloin lapsilla ei ollut kruununperimisoikeutta.

Sen sijaan esimerkiksi Nikolai I:n vanhimman tyttären suuriruhtinatar Marian lapset hänen avioliitostaan Leuchtenbergin herttuan Maximilienin kanssa tunnustettiin kyllä kruununperimysoikeutetuiksi Venäjällä ja Suomessa, koska Maximilienin suvulle kuului muun muassa Eichstädtin valtakunnankreivillinen pikkuruhtinaskunta.
**Liljeblomin talo** on empiretyylinen kaupunkitalo Torikadun varrella Vanhatullin kaupunginosassa Oulussa. Rakennuksen naapurissa sijaitsevat Waenerbergin ja Riekin talot. Asuinkäytön lisäksi rakennuksessa on toiminut myös postikonttori.

Nahkuri Sigfrid Nilsson Tornbergin (1802-1884) rakennuttaman kiinteistön päärakennus valmistui 1831. Rakennuksen julkisivuvuoraus ja maalaus tehtiin vasta vuosina 1847–1852. Päärakennuksen lisäksi tontilla oli myös muita rakennuksia, joissa oli muun muassa leivintupa, liiteri, navetta, talleja, nahkurinverstas ja heinälato. Piharakennukset on myöhemmin purettu kiinteistön ollessa Oulun kaupungin omistuksessa.

Nimensä talo on saanut ensinnäkin Henriette Liljeblomilta (1836-1918, puoliso kauppias ja laivanvarustaja Toussaint Wilhelm Liljeblom, 1832-1882), eli Sigfrid Tornbergin tyttäreltä, jolle rakennus periytyi ja joka asui talossa vuosikymmenet leskenä. Viimeisenä Liljeblomina talossa asui Henrietten ja T. W. Liljeblomin tytär Elin Adele Liljeblom (1870-1954), englannin kielen opettaja monissa Oulun kouluissa. 1800-luvulla talossa toimi mm. lyhyen ajan postitoimisto. Kaupungin omistukseen kiinteistö siirtyi 1964. Vuonna 1966 vahvistetun ns. monumentaaliasemakaavan mukaan koko kortteli oli varattu huoltoasemalle ja pysäköintialueeksi. Useiden järjestöjen tekemän suojeluesityksen jälkeen valtioneuvosto suojeli Liljeblomin talon 22. lokakuuta 1987 rakennussuojelulain nojalla. Kaupunki myi rakennuksen 1994.

Rakennus kunnostettiin vuosina 1995–1997. Korjaustöiden suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Heikki Viiri ja Juha Paavo Mikkonen. Talon omistajille Merja ja Ilari Kerolalle myönnettiin Oulun läänin rakennussuojelupalkinto, Viisikanta-palkinto, esimerkillisestä restauroinnista ja korjaustyöstä vuonna 1998.

Lähteet
-------

1. ↑  *Pohjois-Pohjanmaan kulttuurihistoriallisesti merkittävät kohteet Osa 1.*, s. 43-44. Pohjois-Pohjanmaan Seutukaavaliiton Julkaisu A:115. Oulu: Pohjois-Pohjanmaan Seutukaavaliitto, 1993. ISBN 951-9328-53-X.
2. 1 2 3  Kovalainen, Pasi; Passoja, Brita ja Turpeinen, Juhani: *Viisikanta - hyvää rakennussuojelua*, s. 60-63. Oulun läänin rakennussuojelupalkinnot 1990-2005. Helsinki: Rakennustieto Oy, 2008. ISBN 978-951-682-899-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liljeblomin talo** Wikimedia Commonsissa
**Fritz Carl Gottfried Wilén** (6. elokuuta 1857 Turku – 16. huhtikuuta 1899 Tampere) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen kirjailija ja sähköalan pioneeri Suomessa. Hän käytti kirjailijana nimimerkkejä *Bonifacius* ja *Klöfveress*.

Amerikkalaisen Thomson-Houston sähköliikkeen edustajana Tampereella toiminut Wilén esitti marraskuussa 1887 Tampereen kaupunginvaltuustolle sähkövalaistuksen rakentamista kaupunkiin. Elokuussa 1888 Wilén järjesti kokeen jossa kaupungin keskustaa valaistiin 30 kaarilampulla. Koe onnistui niin hyvin että Tampereen kaupunki osti Wiléniltä tarvittavat laitteet ja 15. marraskuuta 1888 aloitti toimintansa Suomen ensimmäinen kunnallinen sähkölaitos joka toimitti sähköä katuvalaistukseen ja kaupungin julkisiin rakennuksiin.

Vuonna 1891 Wilén perusti Helsinkiin vaihtovirtaa tuottaneen *Helsingin Sähkövalaistus Osakeyhtiön*. Yhtiö kilpaili D. J. Wadénin vuonna 1884 perustaman *Helsingin Sähkökeskusvalaistus*-yhtiön kanssa joka tuotti puolestaan tasavirtaa. Wadénin yhtiö sulautui kilpailijaansa 1891.

Teoksia
-------

* *Finländska humoresker af Klöfveress*. P. H. Beijer, Helsingfors 1882
* *Muntra historier från land of haf af Klöfveress*. P. H. Beijer, Helsingfors 1882
* *Med penna och sax : skizzer, berättelser och sånger af Bonifacius*. Grönlund, Åbo 1887
* *Det nya systemet för elektrisk belysning med växelström och transformatorer*. Helsingfors 1890

Lähteet
-------

* Fritz Wilén SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta : Fritz Wilén
* Tampere-seuran sivut : Kun von Nottbeck sähkön sytytti (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sähköturvalliuuden edistämiskeskus STEK : Sähköturvallisuuden historiaa[vanhentunut linkki]
**Westfield Stratford City** on Westfield Groupin omistama kauppakeskus Itä-Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se on osa Stratfordin alueen suurta kehitysprojektia, jonka osana on myös vuoden 2012 kesäolympialaisten pääasiallisen kisa-alueen rakentaminen. Kauppakeskuksen kerrospinta-ala on noin 175 000 m² ja keskuksessa on yhteensä yli 300 liikettä.

Westfield Stratford Cityyn on erinomaiset joukkoliikenneyhteydet. Sen vieressä on kaksi erillistä rautatie- ja metroasemaa: Stratford ja Stratford International. Stratfordin asema on junaliikenteen, Lontoon metron, Docklands Light Railwayn ja London Overgroundin vilkas vaihtoasema. Stratford International puolestaan on Docklands Light Railwayn sekä High Speed 1 -radan junaliikenteen käytössä. Kauppakeskuksessa on myös 5000 pysäköintipaikkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Property Portfolio Westfield Group.  Arkistoitu 19.10.2011. Viitattu 7.11.2011. (englanniksi)
2. ↑  Store - Westfield Stratford City Westfield Group. Viitattu 7.11.2011. (englanniksi)
3. ↑  Dining - Westfield Stratford City Westfield Group. Viitattu 7.11.2011. (englanniksi)
4. 1 2  Getting Here - Westfield Stratford City Westfield Group. Viitattu 7.11.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Westfield Stratford City** Wikimedia Commonsissa

* Kauppakeskuksen kotisivu (englanniksi)
**C-SPAN** (virallisesti **Cable-Satellite Public Affairs Network**) on yhdysvaltalainen kaapelitelevisiokanava, joka on omistettu lähettämään reportaaseja hallituksen ja yhteiskunnan asioista. C-SPANin televisiokanavat näkyvät myös ilmaiseksi internetissä.

C-SPAN Radion ja C-SPAN internetsivujen lisäksi C-SPANilla on useita eri televisiokanavia:

* **C-SPAN** lähettää suoria lähetyksiä Yhdysvaltain edustajainhuoneesta.
* **C-SPAN2** lähettää ohjelmaa Yhdysvaltain senaatista.
* **C-SPAN3** lähettää muita suoria tapahtumia ja historiallisia ohjelmia.

Suurin osa C-SPANin toiminnoista sijaitsee Capitol Hillillä Washington D.C.:ssä, mutta kanava myös ylläpitää arkistoja West Lafayettessä, Indianan osavaltiossa. Arkistoa johtaa professori Robert X. Browning.

Historia
--------

C-SPAN aloitti lähetyksensä 19. maaliskuuta 1979 kongressiedustaja Al Goren puheella. Toinen kanava, C-SPAN2 aloitti 2. kesäkuuta 1986 ja sen tarkoitus oli lähettää kaikki Yhdysvaltain senaatin tapahtumat suorana. Uusin kanava, C-SPAN3 aloitti 22. tammikuuta 2001, ja sen tarkoitus oli lähettää muita hallintoon liittyviä tapahtumia suorana sekä ohjelmaa C-SPANin historiallisista arkistoista.

Organisaatio
------------

C-SPAN on poikkeus yhdysvaltalaisessa televisiossa, sillä se on voittoa tavoittelematon yhteisö, jonka omistaa National Cable Satellite Corporation. C-SPAN ei ota vastaan lahjoituksia Yhdysvaltain hallinnolta.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **C-SPAN**.
* C-SPANin virallinen sivusto (englanniksi)
* C-SPANin vuosittain järjestämä opiskelijoiden dokumenttikilpailu (englanniksi)
**Naukaninjupik** (omakielinen nimi: *нывуӄаӷмит*) on eskimo-aleuttilainen kieli, joka kuuluu jupikkikielten kieliryhmään. Yhdessä siperianjupikin ja sirenikin kanssa se muodostaa siperianjupikkikielten alaryhmän. Kieltä kutsutaan myös nimillä (englanniksi) Naukan ja Naukanski. 

Kieltä puhutaan Lavrentijan (Лаврентия), Lorinon (Лорино) ja Uelenin (Уэлен) kylissä Tšukotkassa Venäjän Kaukoidässä. Naukaneihin kuuluu noin 350 ihmistä, joista noin 75 puhuu kieltä (vuonna 1990 L.D. Kaplan).

Kieltä kirjoitetaan kyrillisin aakkosin. Raamattu on käännetty kokonaisuudessaan naukaninjupikiksi vuonna 1680.

Lähteet
-------

1. ↑  Did you know Naukan Yupik is endangered? *Endangered Languages*. Viitattu 16.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Yupik, Naukan *Ethnologue*. Viitattu 16.11.2021. (englanniksi)
3. ↑  ScriptSource - Naukan Yupik written with Cyrillic script *scriptsource.org*. Viitattu 16.11.2021.
4. ↑  Yupik, Naukan in Russia *joshuaproject.net*. Viitattu 16.11.2021. (englanniksi)

Eskimo-aleuttilaiset kielet
alaskanjupik | aleutti | alutiiq | grönlanti | inuktitut | inupiatun | inuvialuktun | naukaninjupik | siperianjupik | sireniki
**Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio** (engl. *Federation of Rhodesia and Nyasaland*), myös **Keski-Afrikan liittovaltio** (*Central African Federation*, CAF), oli puoli-itsenäinen valtio eteläisessä Afrikassa vuosina 1953–1963. Se koostui jo aiemmin itsehallinnollisesta Etelä-Rhodesian siirtomaasta ja brittiläisistä Pohjois-Rhodesian ja Njassamaan protektoraateista. Maa ei ollut varsinainen siirtomaa, vaan Britannian kruunun alainen kuningaskunta (*realm*). Se ei myöskään ollut dominio, vaikka brittiläistä hallitsijaa edustikin dominioiden tapaan brittiläinen kenraalikuvernööri. Lopullisena päämääränä federaatiosta oli kuitenkin tarkoitus tulla dominio Kansainyhteisön sisällä.

Historia
--------

Liittovaltio perustettiin 1. elokuuta 1953. Tavoitteena oli välttää muiden Afrikan vastaitsenäistyneiden ja mustien sosialististen valtioiden sekä valkoisten hallitusten hallitsemien Etelä-Afrikan, Angolan ja Mosambikin ääripäitä. Valtion piti olla pysyvä, mutta se sortui lopulta afrikkalaisten nationalistien vaatiessa suurempaa osuutta vallasta kuin mitä hallitseva valkoinen vähemmistö oli valmis luovuttamaan. 

Vastaitsenäistyneet mustan Afrikan valtiot yhdistivät voimansa halutessaan lopettaa kaikki siirtomaavallan muodot Afrikassa. Kun suurin osa maailmasta siirtyi pois siirtomaajärjestelmästä 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa, Yhdistynyt kuningaskunta joutui YK:n ja Afrikan yhtenäisyysjärjestön painostuksen kohteeksi. Kyseiset järjestöt tukivat afrikkalaisten nationalistien pyrkimyksiä. 

Liittovaltio hajosi virallisesti 31. joulukuuta 1963 Pohjois-Rhodesian ja Njassamaan itsenäistyessä. Pohjois-Rhodesia vaihtoi nimensä Sambiaksi ja Njassamaa Malawiksi. Etelä-Rhodesiasta tuli Rhodesia. Maa tunnetaan nykyisin Zimbabwena.

Lähteet
-------

1. ↑  Federation of Rhodesia and Nyasaland *britannica.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio** Wikimedia Commonsissa
**Yangin–Millsin olemassaolo** on matemaattinen ongelma, jossa tarkoituksena on vankistaa Yangin–Millsin teorian matemaattista pohjaa. Yangin–Millsin teoriaa voidaan käyttää kvanttikenttäteoriassa heikon ja vahvan vuorovaikutuksen kuvaamiseen. Teoriaa käytetään menestyksekkäästi fysiikassa, mutta sitä ei ymmärretä täydellisesti matemaattisesti. Yangin–Millsin olemassaolo on Millennium-ongelma, eli yksi niistä seitsemästä matemaattisesta ongelmasta, joiden ratkaisuista Clay-instituutti on luvannut miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkinnon.

Ongelman muotoilu
-----------------

Millennium-palkinnon saadakseen täytyy todistaa, että mistä tahansa ehdot täyttävästä mittakenttäteorian symmetriasta voidaan ylipäänsä tehdä ei-triviaali Yangin–Millsin teoria neljässä ulottuvuudessa. Osa teorian olemassaolon todistamista on luoda kvanttikenttäteorian aksioomia, eli perusehtoja, jotka teorian täytyy toteuttaa, jotta sitä ylipäänsä voi kutsua kvanttikenttäteoriaksi.

Lisäksi vaaditaan, että saadussa teoriassa täytyy olla nollaa suurempi massaväli. Massavälillä tarkoitetaan tässä energiaeroa alimman energiatason eli tyhjiön ja toiseksi alimman energiatason välillä. Energiatasoja voidaan kvanttikenttäteoriassa tulkita hiukkasina, joten massaväli antaa keveimmän hiukkasen massan. Nollaa suurempi massaväli tarkoittaisi siis, että teoria antaa massallisen hiukkasen massalle jonkin alarajan. Massavälin olemassaololla on kokeellista tukea, joten ilmiötä kuvaavan teorian tulisi myös täyttää tämä ehto.

Lähteet
-------

1. ↑  Millennium Problems Clay-instituutti. Viitattu 26.1.2022.
2. ↑  Jaffe, Arthur and Witten, Edward: Quantum Yang-Mills Theory  4.2000. Clay-instituutti.  Arkistoitu 21.1.2021. Viitattu 26.1.2022.
3. 1 2  Kaiken teorian kannoilla *Tiede*.  16.9.2011. Viitattu 26.1.2022.

Clay-instituutin seitsemän Millennium-ongelmaa
P=NP ● Hodgen otaksuma ● Poincarén otaksuma (ratkaistu) ● Riemannin hypoteesi ●  
Yangin–Millsin olemassaolo ● Navierin–Stokesin yhtälöt ● Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri
**Daniel Zaragoza** (s. 11. joulukuuta 1957 Méxicossa, Meksikossa) on meksikolainen entinen kääpiösarjan ja ylemmän kääpiösarjan nyrkkeilijä.

Kolme vuotta kestäneellä amatööriurallaan Zaragoza saavutti 54 voittoa ja 4 tappiota. Moskovan olympialaisten 1980 jälkeen hän ryhtyi ammattilaiseksi. 1982 hän voitti Meksikon kääpiösarjan mestaruuden ja puolusti sitä menestyksekkäästi kymmenen kertaa. 4. toukokuuta 1985 hän voitti WBC-liiton kääpiösarjan mestaruuden ottelussa Freddie Jacksonia vastaan, mutta hävisi sen kolme kuukautta myöhemmin seuraavassa ottelussaan Miguel Loraa vastaan. Hän hävisi myös seuraavan ottelunsa Jeff Fenechiä vastaan. 29. helmikuuta 1988 hän voitti NABF-mestaruuden ylemmässä kääpiösarjssa Mike Ayalalta ja puolusti sitä menestyksekkäästi Aaron Lopezia ja Darryl Thigpeniä vastaan.

29. helmikuuta 1988 Zaragoza otteli WBC-liiton ylemmän kääpiösarjan mestaruudesta maanmiestään Carlos Zaratea vastaan ja voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä. Hän puolusti mestaruuttaan Seung Hoon Leetä (ratkaisematon), Valerio Natia, Paul Bankea, Frankie Duartea ja Chan Yong Parkia vastaan, kunnes toisessa ottelussaan Bankea vastan 13. huhtikuuta 1991 hävisi teknisellä tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. Vuonna 1991 hän voitti Moi Hernandezin ja eteni mestaruusotteluun WBC:n ylemmän kääpiösarjan mestaria Kiyoshi Hatanakaa vastaan. 

Hän voitti 12-eräisen ottelun pisteillä ja puolusti mestaruuttaan Chun Huhia ja Paul Bankea vastaan kunnes 20. maaliskuuta 1992 hävisi Thierry Jacobille. Saman vuoden joulukuussa hän kohtasi mestaruusottelussa Tracy Harris Pattersonin ottelussa, joka päättyi ratkaisemattomaan. Uusintaottelussa seuraavan vuoden syyskuussa hän hävisi, mutta ei luovuttanut, vaan oli jälleen vuonna 1995 saman tittelin mestaruusottelussa vastassaan mestari Hector Acero Sanchez. Ottelu päättyi ratkaisemattomaan, mutta uusintaottelussa neljä kuukautta myöhemmin Zaragoza, joka tuolloin oli 35 vuoden ikäinen, voitti 12 erää kestäneen kamppailun ja oli jälleen mestari. Hän puolusti titteliään Joichiro Tatsuyoshia, Tsuyoshi Haradaa, Wayne McCullougha ja toistamiseen Tatsyoshia vastaan ennen kuin 6. syyskuuta vuonna 1997 hävisi maanmiehelleen Erik Moralesia vastaan, minkä jälkeen lopetti uransa.

Ammattilaisurallaan Zaragoza otteli 66 kertaa. Otteluista 55 päättyi hänen voittoonsa (28 tyrmäystä), kahdeksan tappioon ja kolme ratkaisemattomaan. Vuonna 2004 hänet valittiin Nyrkkeilyn Hall of Fameen.

Aiheesta muualla
----------------

* Zaragozan ammattilaistilatsot Boxrec-tietokannassa
* Zaragoza IBHOF:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Meimad** (hepr. ‏מימד‎, lyhenne sanoista *Medina Yehudit, Medina Demokratit* (hepr. ‏מדינה יהודית, מדינה דמוקרטית‎), *Juutalainen valtio, Demokraattinen valtio*) on vasemmistolainen uskonnollissionistinen puolue Israelissa. Se on perustettu vuonna 1999, ja sen ideologia pohjautuu rabbi Jehuda Amitalin vuonna 1988 perustamaan Meimad-liikkeeseen. Perustettaessa se oli ollut liitossa Työväenpuolueen kanssa ja sai kymmenennen paikan vaaleissa Työväenpuolueen ehdokaslistalta. (Israelissa on käytössä listavaalijärjestelmä, jossa äänestetään ehdokkaan sijasta puoluetta.) Työväenpuolue osallistui vaaleihin nimellä "Työväenpuolue-Meimad". Järjestely takasi Meimadin edustajapaikan knessetissä, koska yleensä Työväenpuolue sai vaaleissa parikymmentä edustajaa läpi. Vuodesta 1999 lähtien Meimadin edustajana knessetissä on toiminut koulutus- ja kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja Michael Melchior.

Puolueen ideologia
------------------

Puolueen aatteet ovat yhteneväisiä muiden sosiaalidemokraattisten puolueiden kanssa muuten paitsi uskonnollisten asioiden suhteen. Työväenpuolueen tavoin Meimadilla on Israelin ja palestiinalaisten konfliktiin yhteneväiset näkemykset keskusta-oikeiston kanssa. Se kuitenkin kannattaa uskonnollista opetusta Israelin julkisissa kouluissa. Samoin se rohkaisee käyttämään rabbiinisia tuomioistuimia siviilioikeuksien sijaan. Näitä asioita erityisesti Jehuda Amital aikoinaan ajoi.

Melchiorin puoluejohtajuuden aikana puolue on siirtyi ulko- ja erityisesti sisäpolitiikassa entistä enemmän vasemmalle. Puolue menestyi vuoden 2003 kunnallisvaaleissa, jolloin se sai avainpaikkoja Tel Avivissa. Haifassa se sai yhdessä sosiaalidemokraattisen Meretz-puolueen edustajapaikan, joka tietyin väliajoin kierrätetään Meretziltä Meimadille. Shlomo Yaakov Rapaport on toiminut Haifan kaupunginvaltuustossa Meimadin edustajana sekä toimii juutalaisten paluumuutosta vastaavan Alija-valiokunnan puheenjohtajana sekä alkoholin- ja huumeiden vastaisen kunnallisen valiokunnan puheenjohtajana. 

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Israel Israelin puolueet |
| --- |
|  |
| Knesset | 
* Likud (32)
* Yesh Atid (24)
* Uskonnollinen Siionisti-puolue (14)
* Kansallinen yhtenäisyys (12)
	+ Israelin kestävyys
	+ Uusi Toivo
* Shas (11)
* Yhdistynyt toorajuutalainen puolue (7)
	+ Agudat Israel
	+ Degel HaTora
* Jisrael Beiteinu (6)
* Yhdistynyt arabilista (5)
* Hadash–Ta'al (5)
* Työväenpuolue (4)

 | Israelin vaakuna |
|  |
| Parlamentinulkopuoliset | 
* Ale Yarok
* Arabien demokraattinen puolue
* Arabinationalistinen puolue
* Balad
* Brit Olam
* Da'am
* Derekh Eretz
* Ihud Bnei HaBrit
* Israelin demokraattinen puolue
* Israelin piraattipuolue
* Jahhad
* Juutalaisten koti
* Meretz
* Noam
* Raamattublokki
* Sekulaari oikeisto
* Telem
* Tzomet
* U'Bizchutan
* Uusi talouspuolue
* Uusi oikeisto
* Vihreät
* Vihreä puolue
* Yamina
* Yerushalmim

 |
|  |
| Lopettaneet puolueet | 
* Ahi
* Eläkeläisten puolue
* Herut
* Israelin kommunistinen puolue
* Kadima
* Kansallinen liitto
* Kansallinen uskontopuolue
* Meimad
* Moledet
* Oikea tie
* Tkuma

 |

 |
**Italian kristillisdemokraattinen puolue** (ital. *Democrazia Cristiana*, **DC**) oli keskustaoikeistolainen Italian johtava puolue kylmän sodan ajan. Länsiliittoutuneet tukivat sitä voimakkaasti kilpailevaa kommunistipuoluetta vastaan. Puolue oli hallitusvastuussa yhtämittaisesti puoli vuosisataa.

Kristillisdemokraatteja edelsi vuosina 1919–1926 toiminut Italian kansanpuolue.

Puolueen perustaja Alcide De Gasperi oli nuoruudessaan aktiivinen fasismin vastustaja, ja joutui vankeuteen vuonna 1926 julkaistuaan hallitusta arvostellutta lehteä. Kristillisdemokraattisen puolueen perustaminen tuli mahdolliseksi vuoden 1943 lopussa Mussolinin kukistuttua. Jo joulukuussa 1945 De Gasperi nousi maan pääministeriksi ja puoli vuotta myöhemmin Italiasta tuli tasavalta (lopullisesti vuoden 1948 alusta uuden perustuslain myötä). De Gasperi toimi pääministerinä vuoteen 1953.

Puolueen aatteellinen perusta muodostui roomalaiskatolisuuden, antikommunismin, sosiaalisen kehityksen sekä vapaan kilpailun ympärille. 

Myöhempiä Italian kristillisdemokraattisia johtomiehiä olivat Amintore Fanfani, Aldo Moro ja Giulio Andreotti sekä kylmän sodan jälkeisten vuosien Romano Prodi. Puolue yhdistettiin 1990-luvulla moniin korruptioskandaaleihin, esimerkiksi Andreotti oli syytteessä mafiayhteyksistä. Samanlaisia syytteitä esitettiin tosin jo 1960-luvulla. 

1990-luvulla puolueen kannatus romahti Tangentopolina tunnetun korruptiovyyhdin seurauksena. Tammikuussa 1994 puolue lopetti toimintansa vanhalla nimellä ja alkoi käyttää nimeä Partito Popolare Italiano (Italian kansanpuolue), jota sen edeltäjä oli käyttänyt. Samana vuonna pidetyissä vaaleissa se jäi pienpuolueeksi. Se liittyi keskusta-vasemmistolaiseen Oliivipuukoalitioon ja osallistui maan hallitukseen vuosina 1996–2001. Lopulta kristillisdemokraattien rippeet vaipui historiaan Kansanpuolueen liittyessä vuonna 2002 osaksi Democrazia è Libertà – La Margherita -nimistä keskustapuoluetta, joka vuonna 2007 liittyi Oliivipuukoalition pohjalta muodostettuun keskusta-vasemmistolaiseen Demokraattiseen puolueeseen.

Johto
-----

| Puheenjohtaja | Kausi |
| --- | --- |
| Alcide De Gasperi | 1946–1954 |
| Adone Zoli | 1954–1960 |
| Attilio Piccioni | 1960–1966 |
| Mario Scelba | 1966–1969 |
| Benigno Zaccagnini | 1969–1975 |
| Aldo Moro | 1975–1978 |
| Flaminio Piccoli | 1978–1980 |
| Arnaldo Forlani | 1980–1989 |
| Ciriaco De Mita | 1989–1992 |
| Rosa Russo Iervolino | 1992–1994 |

Lähteet
-------

1. ↑  Italian entisten poliittisten puolueiden toimistot *Roma a piedi (Romaapiedi.com)*. Viitattu 5.4.2018. (italiaksi)
2. ↑  Maatiedosto Italia, Poliittinen järjestelmä *finland.it*.  7.1.2013. Suomen Rooman-suurlähetystö. Viitattu 11.4.2013. [vanhentunut linkki]
3. 1 2  Italian Popular Party (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 28.3.2014.
4. ↑  Ole Kristian Grimnes: *Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 18. Jakautunut maailma*, s. 67. Helsinki: Otava, 1986. ISBN 951-1-09319-3.
**Italian tasavaltalainen puolue** (*Partito Repubblicano Italiano*, **PRI**) on Italiassa toimiva liberaali poliittisen keskustan puolue. Puolue on nykyisin pieni eikä ole enää edustettuna maan parlamentissa.

Puolueen juuret ovat 1800-luvun Italian yhdistymistä kannattaneissa tasavaltalaisissa. PRI perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1895. Se oli ensimmäisen kerran mukana Italian hallituksessa vuosina 1916–1917. Puolueen alkuperäinen kannatus hupeni ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja fasistihallinto lakkautti sen vuonna 1926. Puolueen kannattajia osallistui vastarintaliikkeeseen toisen maailmansodan aikana.

PRI perustettiin uudelleen 1943. Se kieltäytyi sodan jälkeen osallistumasta hallitukseen ennen monarkian lakkauttamista ja tasavallan perustamista. Vuosina 1947–1953 se oli mukana Italian hallituksessa ja jotkin sen johtajista olivat merkittävässä roolissa Italian politiikassa. PRI:n pitkäaikainen johtaja sodan jälkeen oli Ugo La Malfa. Puolue palasi kristillisdemokraattien hallituskumppaniksi vuonna 1963 ja oli sen jälkeen mukana useimmissa hallituksissa seuraavan 30 vuoden ajan. PRI:n johtaja Giovanni Spadolini toimi pääministerinä vuosina 1981–1982. Puolueen kannatus romahti lopullisesti sen sotkeuduttua vuonna 1992 paljastuneeseen *tangentopoli*-korruptioskandaaliin. PRI kuului 1990-luvulla Oliivipuukoalitioon. 2000-luvun alussa se liittoutui Silvio Berlusconin Casa delle Libertà -koalition kanssa. PRI:lla ei ole nykyään enää lainkaan edustajia parlamentissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Italian Republican Party (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 30.3.2014.
**Liberaali foorumi** (saks. *Liberales Forum*, lyh. **LIF**) oli liberaali puolue Itävallassa. Puolue lakkautettiin tammikuussa 2014 kun se liitettiin uuteen NEOS-puolueeseen.

Puolueen perustivat 4. helmikuuta 1993 Itävallan Vapauspuolueessa FPÖ:ssä vähemmistöön jääneet ja siitä eronneet liberaalit, mukaan lukien viisi Itävallan parlamentin jäsentä. Puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Heide Schmidt, joka toimi Itävallan parlamentin 3. puhemiehenä vuoteen 1994 asti.

Eron taustalla olivat kasvavat erimielisyydet FPÖ:n liberaalisen ja nationalistisen siiven välillä. Puolueen entisen puheenjohtajan
Norbert Stegerin menetettyä asemansa Jörg Haiderille puolueen linja oli siirtynyt liberaalista
nationalistiseen suuntaan. Puolueen liberaalit saivat lopulta tarpeekseen, kun Haider käynnisti kansalaisadressin keruun siirtolaisia vastaan (niin sanottu *"Österreich Zuerst Volksbegehren"* eli "Itävalta ensin -kansanäänestys"), ja päättivät perustaa klassiseen liberalismiin perustuvan uuden puolueen.

Peruskirjansa mukaan Liberaali foorumi kannattaa liberalismia ja vapaata markkinataloutta. Sen tavoitteisiin kuuluvat mm. valtionyhtiöiden yksityistäminen, kannabiksen laillistaminen, homoseksuaalien tasa-arvo, kauppojen aukioloaikojen vapauttaminen sekä asevelvollisuuden korvaaminen ammattiarmeijalla.*lähde?*

Liberaalin foorumin nykyinen puheenjohtaja on Alexander Zach. Puolue on Liberaalin internationaalin ja Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen jäsen.

Vuoden 1994 parlamenttivaaleissa Liberaali foorumi sai 6,0 % äänistä ja 11 parlamenttipaikkaa, vuoden 1995 vaaleissa 5,5 % ja 10 paikkaa, vuoden 1999 vaaleissa 3,7 % äänistä jääden 4 % äänikynnyksen alle ja ilman paikkoja, ja vuoden 2002 vaaleissa 1,0 % jääden jälleen ilman paikkoja. Vuoden 2006 vaaleissa puolue ei asettanut omia ehdokkaita, mutta sen puheenjohtaja Alexander Zach valittiin parlamenttiin Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen listoilta.

Puolue ilmoitti asettavansa omia ehdokkaita vuoden 2008 parlamenttivaaleissa. Sen ehdokaslistan kärkiehdokkaana oli entinen puheenjohtaja Heide Schmidt. Liberaali foorumi tavoiteli pääsyä kolmen puolueen koalitioon, jossa ei olisi mukana FPÖ:tä tai BZÖ:tä. Se ei kuitenkaan ylittänyt äänikynnystä.

Parlamenttivaalien tulokset
---------------------------

| LIFin tulokset kansallisneuvoston vaaleissa
  |
| --- |
| Vuosi
  | Äänet prosentteina
  | Paikkoja
  |
| 2008 | 2,1 % (+2,1)
  | 0 (-1)
  |
| 2006 | ei osallistunut
  | 1 (Alexander Zach sai paikan SPÖn listalla) |
| 2002 | 0,98 % (-2,7)
  | 0 (-)
  |
| 1999 | 3,7 % (-1,8)
  | 0 (-10)
  |
| 1995 | 5,5 % (-0,5)
  | 10 (-1)
  |
| 1994 | 6,0 % (+6,0)
  | 11 (+11)
  |

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liberaali foorumi**.
* Liberales Forum (Arkistoitu – Internet Archive)
**Bloc Québécois** on kanadalainen, 15. kesäkuuta 1991 perustettu separatistinen puolue, joka pyrkii edistämään Québecin itsenäistymistä Kanadasta. Se on hyvin läheisissä yhteyksissa Parti Québécois'n kanssa.

Vaikka puolue virallisesti ilmoitti olevansa sosiaalidemokraattinen puolue, ei sillä ole Québecin itsenäistymisen edistämisen lisäksi mitään yhtenäistä ideologiaa.

Puolueen luonteen vuoksi sillä on ehdokkaita vain Québecissä, ja on näin Kanadan alahuoneen ainoa puolue, joka toimii vain yhdessä provinssissa. Siksi puolue on alahuoneen puolueista ainoa, joka ei periaatteessakaan pysty muodostamaan enemmistöhallitusta, sillä alahuoneen 308 paikasta Québecillä on vain 75. Vuoden 2011 vaaleissa puolueen tulos romahti ja sen paikkamäärä 49:stä neljään.

Puoluejohtajat
--------------

* Lucien Bouchard (25. heinäkuuta 1990–15. tammikuuta 1996)
* Gilles Duceppe (16. tammikuuta 1996–16. helmikuuta 1996, väliaikainen)
* Michel Gauthier (17. helmikuuta 1996–14. maaliskuuta 1997)
* Gilles Duceppe (15. maaliskuuta 1997–)

Vaalitulokset
-------------

| Vaalivuosi | Ehdokkaiden määrä | Voitetut paikat | Äänimäärä |  % (Kanada) |  % (Québec) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | 75 | 54 | 1 835 784 | 13,52 % | 49 % |
| 1997 | 75 | 44 | 1 385 821 | 10,67 % | 38 % |
| 2000 | 75 | 38 | 1 377 820 | 10,72 % | 40 % |
| 2004 | 75 | 54 | 1 672 874 | 12,40 % | 49 % |
| 2006 | 75 | 51 | 1 552 043 | 10,48 % | 42,1 % |
| 2008 | 75 | 50 | 1 379 628 | 9,97 % | 38,1 % |
| 2011 | 75 | 4 | 889 788 | 6,04 % | 23,4 % |

Aiheesta muualla
----------------

* Puolueen kotisivut (ranskaksi)

Rekisteröidyt Kanadan puolueet
Animal Alliance Environment Voters Party of Canada | 
Bloc Québécois | 
Canadian Action Party | 
Christian Heritage Party of Canada | 
First Peoples National Party of Canada | 
Kanadan kommunistinen puolue | 
Kanadan konservatiivipuolue | 
Kanadan liberaalipuolue | 
Kanadan vihreä puolue | 
Libertarian Party of Canada | 
Marijuana Party of Canada | 
Neorhino.ca | 
Uusi demokraattinen puolue | 
Newfoundland and Labrador First Party | 
People's Political Power of Canada | 
Progressive Canadian Party | 
Western Block Party | 
Work Less Party