recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Levy Sekgapane** (s. 1990 Kroonstad, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.

Sekgapane lauloi lapsena kuoroissa ja pääsi esimerkiksi Fidentia South African Youth Choirin jäseneksi. Vuonna 2007 hän pääsi stipendillä Kapkaupungin Stellenberg High Schooliin. Sekgapane opiskeli South African College of Musicissa (Kapkaupungin yliopisto) Kamal Khanin ja Hanna van Niekerkin johdolla erikoistuen oopperaan. Lisäksi hän opiskeli mestarikurssilla Kobie van Rensburgin johdolla. Heinäkuussa 2015 Sekgapane voitti ensimmäisen palkinnon Kansainvälisessä Hans Gabor Belvedere -laulukilpailussa ja syyskuussa 2015 ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä Montserrat Caballé -laulukilpailussa.

Sekgapane esiintyi Deutsche Oper Berlinissä ensimmäisen kerran vuonna 2016. Roolina oli Kreivi Almavivan osa Gioacchino Rossinin oopperassa *Sevillan parturi*. Kesällä 2017 Sekgapane voitti ensimmäisen palkinnon Plácido Domingon Operalia-kilpailussa. Tätä seurasivat useat debyytit suurissa oopperataloissa, joihin kuuluivat Pariisin ooppera, Baijerin osavaltionooppera (München) ja Gran Teatre del Liceu (Barcelona). Sekgapane on esiintynyt oopperataloissa pitkin Eurooppaa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikoissa. Lisäksi hän on tehnyt esiintymisiä festivaaleilla, joihin ovat kuuluneet Salzburgin musiikkijuhlat ja Pesaron Rossini-oopperajuhlat.

Elokuussa 2019 Sekgapanelta ilmestyi ensimmäisenä soololevynä Gioacchino Rossinin aarioista koostunut julkaisu. Levymerkkinä oli Prima Classic, ja levytyksellä Münchenin radio-orkesteria johti Giacomo Sagripanti.

Lähteet
-------

1. ↑  LEVY SEKGAPANE (1990) Naxos
2. 1 2 3  Levy Sekgapane Deutsche Oper Berlin
3. ↑  Levy Sekgapane Opéra national de Paris
4. 1 2  LEVY SEKGAPANE (Arkistoitu – Internet Archive) PrimaFila artists

Aiheesta muualla
----------------

* AllMusic: Levy Sekgapane (englanniksi)
**Alexandre Edmond Becquerel** (24. maaliskuuta 1820 Pariisi – 11. toukokuuta 1891 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko. Hän oli Antoine Becquerelin poika ja Henri Becquerelin isä. Becquerel kuvasi valosähköisen ilmiön vuonna 1839 ja loi näin teoreettista perustaa aurinkokennoille.

Elämä ja ura
------------

Edmond Becquerel oli isänsä oppilas, assistentti ja seuraaja luonnontieteellisessä museossa. Hänet nimitettiin myös Versailles'n lyhytaikaisen maatalousinstituutin professoriksi vuonna 1849, ja vuonna 1853 hän sai fysiikan professuurin Conservatoire des Arts et Métiers -yliopistossa.

Becquerel teki isänsä kanssa paljon yhteistyötä, mutta hän itse kiinnitti erityistä huomiota valon tutkimiseen ja tutki auringon spektriä, valosähköistä ilmiötä ja luminesenssia ja fosforesenssia. Isänsä kanssa kirjoittamiensa teosten, kuten *Traité d'électricité et de magnétisme* (1855–1856) ja *Resumé de l'histoire de l'électricité et du magnétisme* (1858), lisäksi hän julkaisi teoksen *La lumiére, ses causes et ses effets* (1867–1868). Becquerel tutki myös aineiden diamagneettisia ja paramagneettisia ominaisuuksia ja oli kiinnostunut elektrolyysista. Hän keräsi todisteita Faradayn lain puolesta ja ehdotti siitä muunnettua lausumaa, jonka tarkoituksena oli kattaa tietyt ilmeiset poikkeukset.

Becquerelista tuli Ranskan instituutin jäsen vuonna 1863 ja vuodesta 1886 lähtien hän oli Ruotsin tiedeakatemian jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Becquerel, Alexandre Edmond *Nordisk familjebok*.  1904. Viitattu 28.05.2022.
2. 1 2 3 4  Becquerel, Alexandre Edmond *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 28.05.2022.
3. ↑  Tiesitkö? Aurinkoenergiaa käytettiin jo 700-luvulla eaa – Ensimmäinen aurinkokenno rakennettiin 1883 *Tekniikka&Talous*.  2021. Viitattu 28.05.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alexandre Edmond Becquerel** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* Photographers' Identities
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Läntinen hiidenkiuas ja kyltti.
Itäinen hiidenkiuas.
**Krejansberget** on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva kukkula. Kukkula on yksi Siuntion kirkonkylän korkeimpia kohtia; se kohoaa yli 70 metrin korkeuteen merenpinnasta. Krejansberget on tunnettu sen huipulla sijaitsevista pronssikautisista hautaröykkiöistä. Hautaröykkiöt ovat Museoviraston lailla suojelemia muinaisjäännöksiä. Krejansberget on myös yksi Siuntion kunnan alueella sijaitsevasta yhteensä 14 valtakunnallisesti arvokkaasta kallioalueesta.

Siuntion kotiseutumuseolta lähtee kultuuri- ja luontopolku Krejansbergetin huipulle.

Lähteet
-------

1. ↑  Arvokkaat kallioalueet *www.siuntio.fi*.  Arkistoitu 13.2.2022. Viitattu 13.2.2022.
2. ↑  Geocaching: Geocaching - The Official Global GPS Cache Hunt Site *www.geocaching.com*. Viitattu 13.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Retket *www.siuntio.fi*.  Arkistoitu 17.12.2022. Viitattu 13.2.2022.
4. ↑  Kulttuuripolku paljastaa Siuntion historian *Länsi-Uusimaa*.  20.7.2016. Viitattu 13.2.2022.
5. ↑  Krejansbergetin muinaishaudat Siuntiossa *Retkipaikka*.  6.7.2015. Viitattu 13.2.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Krejansberget Museovirato
**Södra Sjundeå Ungdomsförening** on siuntiolainen, ruotsinkielinen nuorisoseura, joka on perustettu 5. helmikuuta 1915 ja rekisteröity vuonna 1920. Seura toimii Etelä-Siuntiossa. Seuran pääasiallinen tavoite on ylläpitää vuosina 1932-1933 rakennettua nuorisoseurantalo Borgvikiä Siuntiossa. Seura on Nylands Svenska Ungdomsförbund:n jäsen.

Seurantalo Borgvik
------------------

Seurantalo Borgvik valmistui vuonna 1933 Vikträsket järven rannalle. Seurantalossa on juhlasali, jonne mahtuu noin sata henkeä. Nuorisoseura vuokraa tilaa erilaisiin tapahtumiin. Vuokraustoiminnan lisäksi seura itsekin järjestää talossa tapahtumia, kuten loppiaisjuhlia, teatteriesityksiä ja sunnuntaibingoja.

Porkkalan vuokra-aikana Borgvik toimi elokuvateatterina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Om oss / Meistä *Borgvik*. Viitattu 10.8.2021. (ruotsiksi, suomeksi)
2. ↑  Södra Sjundeå UF - Nylands Svenska Ungdomsförbund *nsu.fi*.  Arkistoitu 10.6.2021. Viitattu 10.8.2021.
3. ↑  Siuntion kunta: Etelä-Siuntion nuorisoseura *siuntio.fi*.  Arkistoitu 10.8.2021. Viitattu 10.8.2021.
**Jean-Marc Nattier** (17. maaliskuuta 1685 Pariisi – 7. marraskuuta 1766 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.

Elämä ja ura
------------

Nattier oli muotokuvataiteilija Marc Nattierin poika. Hän sai ensimmäiset opetuksensa isältään, ja harjoitteli Luxembourgin galleriassa kuvien kopiointia. Hän kieltäytyi menemästä Roomaan Ranskan akatemian stipendillä, vaikka hän oli saanut akatemian ensimmäisen palkinnon 15-vuotiaana. Vuonna 1715 hän lähti Amsterdamiin, jossa Pietari Suuri oleskeli tuolloin, ja maalasi kuvauksen Pultavan taistelusta sekä muotokuvia tsaarista ja keisarinna Katariinasta, mutta kieltäytyi tarjouksesta lähteä Venäjälle.

Vuonna 1718 hänestä tuli Pariisin akatemian jäsen *Fineuksen kivettyminen* -teoksen ansiosta. Menetettyään omaisuutensa vuonna 1720 hän päätti omistautua yksinomaan muotokuvataiteelle, jolla hän oli jo saavuttanut mainetta. Hänestä tuli Ludvig XV:n hovin naisten ja muiden ajan kuuluisuuksien maalari. Merkittävimmät esimerkit hänen suoraviivaisista muotokuvistaan ovat *Maria Leszczyńska* ja *Mathilde de Canisy, marquise d'Antin*.

* Tsaari Pietari I*Tsaari Pietari I*
* Perseus kivettää Minervan avustamana Fineuksen*Perseus kivettää Minervan avustamana Fineuksen*
* Maria Leszczyńska*Maria Leszczyńska*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jean-Marc Nattier *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 25.10.2022.
2. 1 2 3  Jean-Marc Nattier *Nordisk familjebok*.  1887. Viitattu 25.10.2022.
3. ↑  Jean-Marc Nattier *Enciclopedia Itaucultural*.  2022. Viitattu 25.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jean-Marc Nattier** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
	+ 2
* BnF data
	+ 2
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* KulturNav
* MusicBrainz
* Musée d'Orsay
* Prado
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Tornionlaakson Neuvoston jäsenkunnat
**Tornionlaakson Neuvosto** on vuonna 1987 perustettu Tornionlaakson kuntien toimikuntien yhteenliittymä Suomessa ja Ruotsissa. Suomessa Tornionlaakson kuntain toimikunta on perustettu 1923 ja Ruotsissa Tornedalskommunernas förbund vuonna 1941. 1900-luvun yhteistyö koski rajakauppaa, lohenkalastusta, uittoa, losseja ja siltoja. Nykyinen yhteistyö painottuu vuorovaikutuksen edistämiseen ja edunvalvontaan.

Alueen kunnat
-------------

Tornionlaakson neuvostoon kuuluvat kunnat:

Suomessa:

* Tornio
* Ylitornio
* Pello
* Kolari
* Muonio
* Enontekiö

Ruotsissa:

* Haaparanta (ruots. *Haparanda*)
* Ylitornio (ruots. *Övertorneå*)
* Pajala
* Kiiruna (ruots. *Kiruna*)

Norjassa: 

* Kaivuono (pohjoissaam. *Gáivuotna*, norj. *Kåfjord*)
* Raisi (norj. *Nordreisa*, pohjoissaam. *Ráisa*)
* Omasvuono (norj. *Storfjord*, pohjoissaam. *Omasvuotna*)

Lähteet
-------

1. ↑  Tornionlaakson Neuvosto

Aiheesta muualla
----------------

* Tornionlaakson Neuvoston kotisivu[vanhentunut linkki]
**Pedro Alonso López** (s. 8. lokakuuta 1948 Santa Isabel, Kolumbia) on kolumbialainen sarjamurhaaja. Hän surmasi ennen kiinni jäämistään yli 110 tyttöä useissa Etelä-Amerikan maissa, lähinnä Perussa, Ecuadorissa ja Kolumbiassa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Hän on väittänyt tappaneensa yli 300 uhria. Lópezia kutsutaan *Andien hirviöksi*.

Lópezin vanhemmat hylkäsivät hänet kun hän oli pieni lapsi. Häntä käytti myös nuorena hyväksi eräs lasten hyväksikäyttäjä. 19-vuotiaana hän joutui varkaudesta vankilaan. Siellä neljä sellitoveria raiskasi hänet. Kostoksi Pedro tappoi heidät. Vapauduttuaan hän väitti matkustelleensa paljon, lähinnä Pohjois-Amerikassa. Perussa ja Kolumbiassa matkaillessaan hän väitti tappaneensa satoja tyttöjä yleensä ottamalla kadulta prostituoidun, kuristamalla tämän ja heittämällä ruumiin jokeen.

López pidätettiin vuonna 1980 murhasta epäiltynä. Kuulusteluissa hän kuitenkin kertoi yli 300 naisen murhasarjasta ja johdatti poliisit ruumiiden jättöpaikoille. Lopez tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, mikä tarkoitti Ecuadorissa siihen aikaan enimmillään 16 vuoden vankeutta, joten vuonna 1994 hänet vapautettiin. Tällöin Ecuadorin valtio karkotti hänet Kolumbiaan, jossa hänet suljettiin laitoshoitoon. Hän vapautui mielisairaalasta vuonna 1998. Nykyisin häntä etsitään yhteydestä murhaan, joka tapahtui vuonna 2002, mutta hänen olinpaikkansa on tuntematon. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Puola

 |

 |
Tornionlaakson neuvoston jäsenkunnat
**Tornionlaakson neuvosto** on vuonna 1987 perustettu Tornionlaakson kuntien yhteenliittymä Suomessa ja Ruotsissa. Suomessa Tornionlaakson kuntain toimikunta on perustettu 1923 ja Ruotsissa Tornedalskommunernas förbund vuonna 1941. 1900-luvun yhteistyö koski rajakauppaa, lohenkalastusta, uittoa, losseja ja siltoja. Nykyinen yhteistyö painottuu vuorovaikutuksen edistämiseen ja edunvalvontaan.

Alueen kunnat
-------------

Tornionlaakson neuvostoon kuuluvat kunnat:

Suomessa:

* Tornio
* Ylitornio
* Pello
* Kolari
* Muonio
* Enontekiö

Ruotsissa:

* Haaparanta (ruots. *Haparanda*)
* Ylitornio (ruots. *Övertorneå*)
* Pajala
* Kiiruna (ruots. *Kiruna*)

Norjassa: 

* Kaivuono (pohjoissaam. *Gáivuotna*, norj. *Kåfjord*)
* Raisi (norj. *Nordreisa*, pohjoissaam. *Ráisa*)
* Omasvuono (norj. *Storfjord*, pohjoissaam. *Omasvuotna*)

Lähteet
-------

1. ↑  Tornionlaakson Neuvosto

Aiheesta muualla
----------------

* Tornionlaakson neuvoston kotisivu[vanhentunut linkki]
**Jari Leino** (s. 1964) on suomalainen poliitikko. Hän toimi muutos 2011 -puolueen puheenjohtajana vuosina 2014–2015.

Leino oli muutos 2011 -puolueen hallituksen jäsen puolueen perustamisesta lähtien 31. joulukuuta 2011 saakka ja on yksi kolmesta puolueen perustajajäsenestä Juha Mäki-Ketelän ja Jiri Kerosen ohella.*lähde?* Hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi puolueen syyskokouksessa 23. marraskuuta 2013. Hän aloitti tehtävässä 1. tammikuuta 2014 ja jätti puolueen puheenjohtajuuden toukokuussa 2015.

Leino on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti ja ammatiltaan yrittäjä. Hän on myös Hommaforumia ylläpitävän Homma ry:n entinen varapuheenjohtaja. Leino oli yksi neljästä ehdokkaasta muutos 2011:n uudeksi puheenjohtajaksi, joka valittiin elokuun 2010 ylimääräisessä jäsenkokouksessa. Leino sai ensimmäisellä ja toisella kierroksella toiseksi eniten ääniä.

Leino oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiiristä saaden 178 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2015 vaaleissa hän sai 268 ääntä Uudenmaan vaalipiirissä eikä tullut valituksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Politiikan tilinpäätös *Jari Leinon blogi*.  26.5.2015. Viitattu 7.6.2016.
2. ↑  Jari Leino - MuutosWiki *muutos2011.fi*.
3. ↑  Vuoden 2011 vaalikonetiedot nyt avoimena datana *Yle*.  16.5.2011. Viitattu 28.3.2021.
4. ↑  Uudenmaan vaalipiiri Oikeusministeriö. Viitattu 7.6.2016.
5. ↑  Vaalikone - Jari Leino *www.vaalikone.fi*.  Arkistoitu 7.1.2021. Viitattu 31.5.2020.
**Joensuun Gospel-festivaalit** on kristillinen gospelmusiikkitapahtuma, joka on järjestetty vuodesta 1996 alkaen. Vuonna 2023 festivaali järjestettiin 13. elokuuta ja 15.–17. syyskuuta. Tapahtuman ajankohta oli alkuvuosina heinä-elokuussa. 2000-luvulla festivaalin kävijämäärä on ollut yli 10 000 henkeä.

Festivaalin järjestämisestä vastaa Suomen Gospel ry. Yhteistyökumppaneita ovat olleet Joensuun alueen seurakunnat, Joensuun kaupunki ja opetusministeriö. Festivaalin johtaja on Hannu Hätönen.

Golden Gospel -palkinto
-----------------------

Festivaalin yhteydessä on valittu vuodesta 1997 Golden Gospel -palkinnon saaja. Palkintona luovutetaan kuvanveistäjä Veikko Myllerin pronssinen uniikkiversio kitaraa soittavasta enkelistä.

Golden Gospel -palkinnon on saanut muun muassa Jaakko Löytty (1997), Jaakko Ryhänen, Jukka Leppilampi, Pekka Simojoki, Tiina Korhonen ja Harri Helenius (2006), Tapani Nuutinen (2007), Kirsi Rostamo (2008), Sakari Kukko (2009), Jakaranda-yhtye (2010), Pro Fide (2011), Juhani Aaltonen (2012) ja Chariots (2013).

Festivaalit aiempina vuosina
----------------------------

  

### Festivaalit 2015

Vuoden 2015 festivaali järjestettiin 6.–9. elokuuta. Esiintyjänä on mm. Harlem Gospel Choir (USA).

### Festivaalit 2014

Vuoden 2014 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 7.–10. elokuuta. Esiintyjiä olivat Joel Hallikainen, Antero "Mooses" Laukkanen, trubaduuri Pasi Tolvanen, Dominantti, Hillel Tokazier, Anneliina Koskinen, Narrow way, oopperalaulaja Matti Turunen, Juuan Missiokuoro, Kari Peitsamo, Johanna Iivanainen, Mikko Iivanainen, Jukka Leppilampi, IDA BOIS & Band, Heikki Sarmanto, Pekka Sarmanto, Juhani "Junnu" Aaltonen, Reiska Laine ja Maija Hapuoja, Rene ja ystävät.

### Festivaalit 2013

Vuoden 2013 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 8.–11. elokuuta. Tapahtuma oli rakennettu kokonaan kotimaisten esiintyjien voimin. Esiintyjiä olivat Hanna Ekola, SARKA-yhtye, tanssiryhmä Shofar Shalom, oopperalaulaja Matti Turunen, TERA, Wonderful Land, Duo Pasi Tolvanen & Harri Kettunen, Chariots, Pekka Simojoki & EtCetera ja Rene Laulajainen.

### Festivaalit 2009

Vuoden 2009 Joensuun Gospel-festivaalit pidettiin 13.–16. elokuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Baby Boy Varhama & The Miikka Kallio Trio, Korsuorkesteri, Sakari Kukko, Jukka Leppilampi, Daniel Ripoll & Estrato 7 (Kolumbia). Yhteislaulutapahtumassa Joensuun torilla esiintyi Lasse Heikkilä orkestereineen.

### Festivaalit 2007

Vuonna 2007 esiintyjiä olivat Pekka Simojoki, Fredi, Iro Haarla ja Art Ensemble of Health, Yuri Urtono, Bolivia, Lasse Heikkilä & Saila Seurujärvi trio, Jukka Perko, Severi Pyysalo, Teemu Viinikainen, Sakari Kukko, Nardus ja Rene Laulajainen.

Konserttipaikkoja
-----------------

* Joensuun kirkko
* Laululava
* Carelia-sali
* Pielisensuun kirkko
* Urheilutalo
* Joensuun tori
* Joensuun konservatorio

Lähteet
-------

1. ↑  Kirkon tiedotuskeskus 16.8.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kirkon tiedotuskeskus 14.8.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Juhani Aaltoselle Golden Gospel -palkinto *hs.fi*.  10.8.2012. Helsingin Sanomat. Viitattu 20.8.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Joensuun Gospel-festivaalin kotisivu
**Lappli-Talot Oy** oli torniolainen puutaloja käsitöinä valmistava talotehdas, joka aloitti toimintansa vuonna 1978 rakennuspalveluyhtiönä. Omat tuotantotilat Tornion Laivaniemeen valmistuivat 1982.Enimmillään Lappli-Talot valmisti noin 300 talopakettia vuodessa Suomen lisäksi mm. Ruotsiin ja Norjaan. Lappli oli erikoistunut yksilöllisten talopakettien valmistukseen, ja Lapplin rakentamista taloista 90 % tehtiin asiakkaan omien suunnitelmien tai arkkitehdin suunnitelmien mukaan.

Lappli-Talot oli osa kotimaista PRT-Forest -konsernia. Konsernin päätoimialoja ovat mekaaninen puu- ja rakennustarviketeollisuus sekä pientaloteollisuus. Liikevaihto vuonna 2017 oli 141 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 707 ammattilaista. 

Lappli-Talojen lisäksi PRT-Forest-konserniin kuuluivat myös muun muassa Kontiotuote Oy, Piklas Ikkunat ja Ovet Oy, Mellano Oy sekä Jukkatalo Oy.

Lappli lopetti toimintansa vuonna 2020 heikentyneen tilauskannan vuoksi. Ennen toiminnan lopettamista tuotantoa siirrettiin Torniosta Pyhännälle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Vuosikertomus 2017*. PRT-Forest Oy, 2018. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 4.6.2018).  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Risto Pukema: Maalauslinjaston laadunvalvonta *docplayer.fi*. Viitattu 9.11.2022.
3. 1 2  Lappli-Talot lopettaa toimintansa Tornion Laivaniemessä *yle.fi*.  9.12.2020. Viitattu 9.11.2022.
**Runo Wiberg** (19. tammikuuta 1895 Helsinki – 1. toukokuuta 1979) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja pitkäaikainen rykmentin komentaja.

Wiberg kävi vuonna 1917 Vimpelin sotakoulun ja toimi talvella 1917–1918 Vöyrin sotakoulun opettajana. Hän osallistui vuoden 1918 Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Wiberg valmistui Kadettikoulusta 1920, sotateknillisestä koulusta 1929 sekä yleiseltä komentajakurssilta 1948. Hän palveli Porin rykmentissä eri tehtävissä 1918–1923. Sotateknillisen koulun jälkeen hän opetti Kadettikoulussa pioneerioppia 1929–1931. Uudenmaan rykmentissä hän oli pataljoonan komentajana ja aliupseerikoulun johtajana 1931–1939. 

Talvisodassa Wiberg toimi 31.12.1939 alkaen JR 10:n komentajana. Jatkosodassa hän vuonna 1941 komensi JR 55:ää ja vuosina 1942–1944 ruotsinkielistä JR 13:a. Jatkosodan jälkeen Wiberg komensi JR 4:ää 1944–1947 toimien samalla Dragsvikin varuskunnan päällikkönä. Helsingin sotilaspiirin komentajana hän toimi 1947–1950. Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin päällikkönä hän oli 1950–1953. Vuodesta 1953 alkaen hän komensi Pioneerirykmenttiä. 

Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1922, majuri 1928, everstiluutnantti 1940, eversti 1942.

Wiberg toimi urheiluseura KIF:n puheenjohtajana vuosina 1952–1953.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. 1 2  Kuolleita (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 16.5.1979, HS Aikakone. Viitattu 17.3.2018.
2. ↑  Wallén, Göran & Huotinen, Timo & Alaja, Erkki: *Mustat Hurmurit – De svarta charmörerna*, s. 89. Gummerus, 2008. ISBN 978-952-92-4369-3.
**Mark "Thurop" Van Orman** (s. 26. huhtikuuta 1976 Norfolk, Virginia) on yhdysvaltalainen animaattori, käsikirjoittaja ja tuottaja, joka tuli tunnetuksi luomastaan animaatiosarjasta The Marvelous Misadventures of Flapjack.

Elämäkerta
----------

Van Orman kiinnostui piirtämisestä jo nuorella iällä, mutta high schoolissa hän halusi tulla seikkailijaksi. Lopulta Van Orman suuntasi koulun jälkeen piirtämisen ja kirjoittamisen pariin aikomuksenaan tulla kirjailija. Hän sai ensimmäisen varsinaisen työn videopeliyhtiöltä Zantarolta, jossa Van Orman teki kuvasuunnitelmia ja muita piirroksia. Samalla hän kiinnostui yhä enemmän animaatiosta ja päätti tehä matkan Cal Artsiin, jossa Van Orman sai huomata, että animoinnille on oma koulunsa.

### Ura

Opiskellessaan Cal Artsissa hänen opettajansa Randy Myers suositteli työharjoittelupaikkaa Cartoon Network Studiosin Tehotytöt -piirrossarjaan. Van Orman teki storyboardien lisäksi käsikirjoituksia muutamiin jaksoihin. Sittemmin Van Orman on työskennellyt Cartoon Networkilla vuodesta 2004 lähtien ja ollut mukana animaatioissa kuten The Grim Adventures of Billy & Mandy ja Camp Lazlo. Myöhemmin hän sai toteuttaa omaa piirrossarjaa The Marvelous Misadventures of Flapjack, jonka ideaa Van Orman oli kehitellyt vuodesta 2001 lähtien. Vuosien 2007-2008 aikana hän julkaisi muutamia lyhytanimaatioita sarjasta ja sai lopulta luvan Cartoon Networkilta tuottaa kokonaisen sarjan Flapjackin tarinoista.

Lähteet
-------

* Thurop Van Orman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Ramin Zahed: Thurop Van Orman, Creator Cartoon Network’s The Marvelous Misadventures of Flapjack *Animation Magazine*.  7.7.2008. Viitattu 27.6.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hyria koulutus** on yhtiö, joka järjestää ammatillista koulutusta pääasiassa Hyvinkäällä ja Riihimäellä. Hyrian omistavat Hyvinkään kaupunki, Riihimäen kaupunki, Hausjärven kunta, Lopen kunta ja Hyvinkään–Riihimäen Seudun Ammattikoulutussäätiö.

Toimipisteitä Hyria koulutuksella on seitsemällä eri paikkakunnalla. Toimipisteet sijaitsevat pääsääntöisesti Hyvinkäällä ja Riihimäellä, koulutuksia järjestetään myös valtakunnallisesti. Opiskelijoita on vuosittain lähes 11 000, joista nuoriso-opiskelijoita noin 2 700 (Hyria ammattiopisto). Suurin osa nuoriso-opiskelijoista suorittaa ammatillista perustutkintoa. Aikuisopiskelijoina Hyriassa opiskelee vuosittain noin 3 700 tutkintoon tähtäävässä koulutuksessa. Lyhytkoulutuksissa käy vuosittain lähes 4 000 aikuisopiskelijaa.

Vuonna 2009 Hyrialla oli 17 toimipistettä kymmenellä paikkakunnalla. Henkilökuntaa Hyrian palveluksessa on 515, joista 474 kokoaikaisia ja 378 vakituisia (31.12.2010).

Hyrian vuoden 2010 liikevoitto oli 891 395,36 euroa.

Historia
--------

Hyria koulutus aloitti toimintansa elokuussa 2009. Kolmen koulutuksenjärjestäjän toiminnot yhdistettiin ja Hyvinkään-Riihimäen alueen ammatillinen koulutus liitettiin yhden toimijan alle. Hyria koulutukseen yhdistyivät Hyvinkään kaupungin, Riihimäen ammattioppilaitoksen kuntayhtymän ja Hyvinkään-Riihimäen Ammattikoulutussäätiön oppilaitokset, jotka muodostavat yhden hallinnollisen kokonaisuuden.

Hyriaan liitetyt oppilaitokset olivat Hyvinkään ammattioppilaitos, Hyvinkään kauppaoppilaitos, Hyvinkään taidekoulu, Hyvinkään terveydenhuolto-oppilaitos, Uudenmaan maaseutuopisto, Hyvinkään-Riihimäen aikuiskoulutuskeskus, Riihimäen ammattioppilaitos ja alueen Oppisopimuskeskus.

Lähteet
-------

1. ↑  Hyria koulutus lyhyesti Hyria koulutus. Viitattu 1.12.2011. [vanhentunut linkki]
2. ↑  Henkilöstö *hyria.fi*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.12.2011.
3. ↑  Tilikauden tulos Hyria koulutus. Viitattu 1.12.2011. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto Hyria koulutus.
**Kadunkulma** (*Street Corner*, Yhdysvalloissa elokuvaa markkinoitiin nimellä *Both Sides of the Law*) on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut brittiläinen pseudodokumentti, eli elokuva joka jäljittelee dokumenttielokuvan tyyliä. Sen on ohjannut Muriel Box, ja hän on myös käsikirjoittanut sen yhdessä miehensä Sydney Boxin kanssa.

Juoni
-----

Elokuvassa on kolme samanaikaista juonta joista yksi keskittyy 18-vuotiaaseen tyttöön, joka on jäänyt kiinni myymälävarkaudesta, toisessa on naispuolinen armeijakarkuri, joka on syyllistynyt kaksinnaimiseen ja kolmas vauvaan jota laiminlyöty, ja jonka isäpuoli on pahoinpidellyt häntä.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Anne Crawford  | … |  Susan
  |
|  Peggy Cummins  | … |  Bridget Foster
  |
|  Rosamund John  | … |  ylikonstaapeli Pauline Ramsey
  |
|  Terence Morgan  | … |  Ray
  |
|  Barbara Murray  | … |  naispoliisikonstaapeli Lucy
  |
|  Ronald Howard  | … |  David Evans
  |
|  Sarah Lawson  | … |  Joyce
  |
|  Eleanor Summerfield  | … |  Edna Hurran
  |
|  Michael Medwin  | … |  Chick Farrar
  |
|  Charles Victor  | … |  Muller
  |
|  Dora Bryan  | … |  prostituoitu
  |
|  Eunice Gayson  | … |  Janet
  |
|  Yvonne Marsh  | … |  Elsa
  |
|  Isabel George  | … |  Helen
  |

Lähde:

Tuotanto
--------

Kadunkulma on Muriel Boxin toinen ohjaus. Hän oli valmistunut ohjaajaksi huolimatta tuolloin vallitsevasta käsityksestä ettei nainen voi olla ohjaaja, koska hän ei saisi kuvausrymältä riittävää kunnioitusta. Hän kiinnostunut ajankohtaisista ja sosiaalisista kysymyksistä mikä vaikutti paljon hänen töihinsä. Kadunkulma elokuvassa Boxin vaikutuksen voi ehkä parhaiten havaita hänen naispoliisiensa rooleissa, joka ilmenee siinä että he yrittävät päästä sosiaalisten ongelmien jäljille, sen sijaan että syyllistäisivät asiakkaina olevia ihmisiä. Sydney Box haki Street Cornerille poliisin tukea koska ilman sitä elokuvan tekemiseen ei olisi saatu poliisilta tarvittavia varusteita ja tarvikkeita, kuten poliisiautoja ja univormuja ja sen budjetti ei olisi pysynyt ollut kurissa. Poliisien mukana oleminen aiheutti viivästyksiä käsikirjoituksen valmistumiseen koska siitä jouduttiin neuvottelemaan heidän kanssaan, ja he yrittivät vaikuttaa elokuvan juoneen jotta se esitäisi poliisit heidän haluamastaan näkökulmasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Street Corner / Both Sides of the Law 1953 DVD - Peggy Cummins *Old Rare Films*. Viitattu 15.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Botting, Josephine & Castagnetti, Sarah: Muriel Box: the government files on the work of Britain’s pioneering female director *British Film Institute – BFI*.  18.5.2021. Viitattu 15.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  Street Corner [DVD] *Amazon.com*. Viitattu 15.5.2022. (englanniksi)
4. ↑  Street Corner (1953) *British Film Institute – BFI*. Viitattu 15.5.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Stafford, Roy: Street Corner (Both Sides of the Law, UK 1953) *The Case for Global Film*.  30.7.2020. Viitattu 15.5.2022. (englanniksi)
* Winnert, Derek: Street Corner *DerekWinnert.com*.  9.4.2021. Viitattu 15.5.2022. (englanniksi)
Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
**Riihimäen Sanomat** oli Riihimäellä vuosina 1914–2003 ilmestynyt sanomalehti. Se yhdistettiin *Hyvinkään Sanomien* kanssa *Aamupostiksi* vuonna 2003.

Toimittaja Eemeli Salmisen perustama *Riihimäen Sanomat* oli puolueeton paikallislehti, joka sisälsi myös tärkeimmät kotimaan- ja ulkomaanuutiset. Julkaisuyhtiön omistuspohjaa laajennettaessa vuonna 1919 lehdestä tuli kokoomuslainen. Talous kehittyi suotuisasti 1930-luvun vaihteen pulavuosiin saakka, jolloin lehti kannatti lapuanliikettä. Myöhemmin se palasi kokoomuspuolueen linjalle ja muuttui 1950-luvulla sitoutumattomaksi.

*Riihimäen Sanomien* levikki kasvoi voimakkaasti sotavuosina ja niiden jälkeen. Helsingin lehtien ja *Hyvinkään Sanomien* kilpailun takia sen levikkialueeksi jäi 1950-luvulta lähtien Riihimäki, Hausjärvi, Janakkala ja Loppi. Ilmestysmistiheys ja levikki kasvoivat 1960-luvun lopulta lähtien, mutta ilmoitusmarkkinoilla *Riihimäen Sanomat* joutui kilpailemaan ilmaisjakelulehtien kanssa.

Kolehmaisen perheen omistama lehtiyhtiö hakeutui vuonna 1994 konkurssiin kalliiksi tulleen toimitilahankinnan takia. Omistajana ja julkaisijana jatkoi yhteistyökumppani Janton Oy, joka myi lehden *Hämeen Sanomille* vuonna 1998. *Riihimäen Sanomat* ja *Hyvinkään Sanomat* yhdistyivät vuonna 2003 *Aamupostiksi*, jota kustantaa Keskisuomalainen Oyj:n omistama Etelä-Suomen Media (aikaisemmin Aamuposti-Mediat Oy).

*Riihimäen Sanomat* ilmestyi aluksi kerran, vuosina 1916–1918 ja 1949 kahdesti, vuosina 1918–1927, 1931–1948 ja 1950–1966 kolmesti, vuosina 1967–1980 viidesti ja vuosina 1928–1930 sekä vuodesta 1981 lähtien kuudesti viikossa. Kuusipäiväisen lehden rinnalla ilmestyi vuosina 1928–1930 myös kolmepäiväinen painos. Levikki nousi 1940-luvulla yli 5 000:een ja 1970-luvun alussa yli 10 000 kappaleeseen. Vuonna 1993 se oli noin 12 500 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Eemeli Salminen (1914–1919), Aaro A. Nuutinen (1919), Väinö Leisio (1920–1923), Eino J. W. Sipilä (1923–1925), Heikki Kokko (1925–1926), Vilho Viita (1926–1927), Väinö Armas Lyytikäinen (1927–1931), Väinö Oittinen 1927 ja 1931–1962, Kalervo Töyrylä (1962–1993), Aatos Alhainen (1993–1994) ja vuodesta 1994 Antero Heikkinen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Suomen lehdistön historia 6: Hakuteos Kotokulma – Savon Lehti*, s. 313–315. Kuopio: Kustannuskiila Oy, 1988. ISBN 951-657-240-5.
2. ↑  Riihimäen Sanomalehti Oy *Pörssitieto*. Viitattu 10.3.2020.
3. ↑  Riihimäen Sanomat jätti yrityssaneeraushakemuksen.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 13.7.1994, s. 6.
4. ↑  Riihimäen Sanomien päätoimittaja vaihtuu.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 30.10.1993, s. 4.
5. ↑  Antero Heikkisestä Riihimäen Sanomien päätoimittaja.  *Etelä-Suomen Sanomat*, 3.11.1994, s. 6.

Aiheesta muualla
----------------

* *Riihimäen Sanomat* digitoituna kansalliskirjastossa
* Eemeli Salminen : Muistelmia Riihimäen Sanomain alkuvuosilta, Riihimäen Sanomat, 10.10.1939, nro 115, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Juan Bautista Topete y Carballo** (24. toukokuuta 1821 Tlacotalpan, Meksiko – 31. lokakuuta 1885 Madrid) oli espanjalainen amiraali, joka osallistui vuoden 1868 vallankumoukseen.

Topete toimi laivaston komentajana Espanjan–Marokon sodassa vuonna 1860. Vuodesta 1867 hän palveli kontra-amiraalin arvoisena Cádiziin sijoitetun laivastoeskaaderin komentajana. Syyskuussa 1868 Topete ryhtyi yhdessä eräiden muiden kanssa johtamaan vallankumoukseksi paisunutta kapinaa, jolla kuningatar Isabella II syrjäytettiin. Lokakuussa 1868 perustetussa uudessa väliaikaisessa hallituksessa hän toimi meriministerinä vuoteen 1871 asti, ja oli uudelleen samassa tehtävässä lyhytaikaisesti vuosina 1872 ja 1874. Topete tuki ranskalaista Montpensierin herttuaa Antoine d’Orléansia Espanjan uudeksi kuninkaaksi. Topete vetäytyi politiikasta Alfonso XII:n noustua valtaistuimelle vuonna 1875.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Nordisk familjebok* (1919), s. 358 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 22.10.2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Unto Osvald Matikainen** (11. huhtikuuta 1915 Viipuri – 17. huhtikuuta 1985 Helsinki)oli suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti. 

Matikainen valmistui ylioppilaaksi Viipurin kaksoislyseosta vuonna 1936. Asevelvollisuuden jälkeen hän kävi Kadettikoulun, josta valmistui 1939 ja sodan jälkeen Sotakorkeakoulusta 1948 (ye-upseeri 1949). Matikainen palveli nuorempana upseerina Karjalan kaartin rykmentissä 1938–1939. Vuosina 1940–1942 hän toimi komppanianpäällikkönä 8. prikaatissa ja JR 8:ssa. Vuosina 1942–1944 hän toimi Kadettikoulussa kouluttajana. 

Sodan jälkeen Matikainen toimi toimistoupseerina pääesikunnassa 1945–1946 sekä opetti taktiikkaa Sotakorkeakoulussa 1949–1958. Savon prikaatissa hän toimi pataljoonan komentajana 1958–1959. Hämeen jääkäripataljoonaa hän komensi 1959–1962. Taistelukoulun johtajan apulaisena hän työskenteli vuonna 1962 ja 1962–1967 johti Taistelukoulua. Panssariprikaatin komentajana Parolannummella Matikainen oli vuodet 1967–1969. Seuraavaksi hän toimi Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana 1969–1971, Sotakorkeakoulun johtajana 1971–1973 ja Pääesikunnan koulutuspäällikkönä 1973–1975.

Ylennykset: Vänrikki 1939, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1951, everstiluutnantti 1957, eversti 1962, kenraalimajuri 1969, kenraaliluutnantti 1973.

Unto Matikaisen poika, YK:n Kyproksen joukkojen suomalaispataljoonassa jääkärinä palvellut Unto-Pekka Juhani Matikainen (1942-1964), kaatui 20. toukokuuta 1964 käydyssä tulitaistelussa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita - Kenraaliluutnantti Unto Matikainen.  *Helsingin Sanomat*, 19.4.1985, s. 21. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 26.4.2018.
2. ↑
3. ↑  Siniristiliput puolitangossa Kyproksessa Juhani Matikaisen kaatumisen johdosta.  *Helsingin Sanomat*, 22.5.1964, s. 8. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 25.5.2022.
Otto Theodor von Manteuffel.
**Otto Theodor von Manteuffel** (3. helmikuuta 1805 Lübben – 26. marraskuuta 1882 Krossen (nyk. Krosno Odrzańskie, Puola)) oli saksalainen paroni ja konservatiivinen valtiomies, joka toimi Preussin pääministerinä vuosina 1850–1858.

Otto Theodor von Manteuffel kuului vanhaan pommerilaiseen Manteuffelin aatelissukuun. Hän oli kenraali Edwin von Manteuffelin serkku. Hän opiskeli oikeus- ja kameraalitieteitä Hallen yliopistossa ja aloitti uransa Luckaun piirin maaneuvoksena (*landrat*). Hänet valittiin vuonna 1837 edustajaksi Brandenburgin provinssin maakuntapäiville. Vuodesta 1841 hän oli ylihallitusneuvoksena (*oberregierungsrat*) Königsbergissä.

Manteuffel nimitettiin vallankumousvuoden aikana 8. marraskuuta 1848 sisäministeriksi kenraali Friedrich Wilhelm von Brandenburgin johtamaan Preussin hallitukseen. Manteuffelilla oli keskeinen rooli vanhoillisen perustuslain säätämisessä joulukuussa 1848 ja sen muuttamisessa entistä vanhoillisemmaksi tammikuussa 1850. Marraskuussa 1850 hän siirtyi ulkoministeriksi ja solmi Itävallan kanssa Olmützin sopimuksen. Joulukuussa 1850 kuningas Fredrik Vilhelm IV nimitti Manteuffelin ministeripresidentiksi (pääministeriksi), ja hän jatkoi myös ulkoministerinä. Manteuffel kannatti itsevaltiutta ja pyrki jarruttamaan perustuslailliseen hallintoon siirtymistä. Ulkopolitiikassa hän kuunteli Preussin lähettiläänä Saksan liiton liittopäivillä toiminutta Otto von Bismarckia. Manteuffel joutui väistymään hallituksen johdosta, kun prinssi Vilhelm tuli veljensä sijaishallitsijaksi marraskuussa 1858. Pääministerikautensa jälkeen Manteuffel oli vuosina 1859–1860 maapäivien edustajainhuoneen jäsenenä ja vuodesta 1866 herrainhuoneen elinikäisenä jäsenenä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1912), s. 826–827 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 9.12.2017.
2. ↑  Otto Theodor Freiherr von Manteuffel (saksaksi) Berliinin edustajainhuone. Viitattu 9.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Otto Theodor von Manteuffel** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Suljettu autentikointijärjestelmä kassakaapissa ohjusten laukaisu valvontakeskuksessa vaatii kaksi henkilöstön avainta.
**Kahden käsittelijän periaate** on valvontajärjestelmä, jonka tarkoituksena on turvata korkea turvallisuuden taso erityisesti välttämättömille kriittisille materiaaleille tai operaatioille. Tämän säännön pohjalta kaikki sisäänpääsy ja toimenpiteet vaativat kahden valtuutetun henkilön läsnäoloa kaikkina aikoina. 

Tilinpidossa sääntö tunnetaan *neljän silmän periaatteena*, joka tarkoittaa, että maksutapahtuman toimenpiteitä voi tehdä vähintään kaksi henkilöä yhdessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Kassanhallintapalvelun ohjeet (Kohta: 1.1 Yleistä) OP-Ryhmä.  Arkistoitu 4.11.2016. Viitattu 2.11.2016.
2. ↑  Tietoturvaeksperttien resepti: Maksupetokset ehkäistään maalaisjärjellä, prosessikurilla ja keinoälyllä *OpusCapita*.  27.05.2016.  Arkistoitu 4.11.2016. Viitattu 2.11.2016.
3. ↑  Tahkoniemi, Henna; ohjaaja: Keskinen, Arto: Ostolaskujen tarkastusprosessin kehittäminen: Case Osuuskauppa Keula. (Luku: 4 Ostolaskujen tarkastus, 4.1 Tarkastus- ja hyväksymisprosessi) *Satakunnan ammattikorkeakoulu*, 2016, s. 17. Opinnäytetyö. Viitattu 2.11.2016.
**Parti Québécois** (PQ) on keskustavasemmistolainen kanadalainen, Quebecin provinssissa toimiva puolue. Se perustettiin vuonna 1968, ja sen päämääränä on Quebecin irrottaminen Kanadasta.

Historia
--------

Parti Québécois perustettiin 1968, ja sen ensimmäinen johtaja oli René Lévesque. Itsenäisyyttä kannattanut puolue sai provinssin pääministerin Robert Bourassan ohjaamaan lainsäädäntöä sen vaatimaan suuntaan, sillä hän pelkäsi muuten oman puolueensa Quebecin liberaalipuolueen kannattajien liittyvät Parti Québécois’n riveihin. Vuonna 1974 säädettiin laki, joka rajoitti englannin kielen käyttöä kouluissa ja teki ranskasta siviilihallinnon kielen. Englanninkieliset vastustivat kehitystä. Quebecin vapautusarmeijan aiheuttama muuttoliike Montrealista Torontoon kiihtyi, kun PQ pääsi valtaan vuoden 1976 vaaleissa.

Lévesquesta tuli Quebecin pääministeri PQ:n voitettua vaalit. Ranskasta tehtiin 1977 provinssin virallinen kieli. PQ:n oltua vallassa neljä vuotta se järjesti kansanäänestyksen Kanadasta eroamisesta. Eron vastustajat saivat 59 prosenttia äänistä ja voittivat. Vaikka eroa kannatti alle puolet äänestäneistä, PQ lisäsi vuoden 1981 vaaleissa parlamentin paikkalukuaan. Vaalimenestystä on selitetty sillä, että vaikka quebeciläiset eivät kannattaneet eroamista, he uskoivat PQ:n pystyvän korostamaan politiikassaan provinssin omaleimaisuutta. PQ menetti kuitenkin valta-asemansa 1986, jolloin Bourassan liberaalit nousivat uudelleen valtaan.

PQ sai vuoden 1994 vaaleissa jälleen voiton, ja Quebecin pääministeriksi nousi puoleen johtaja Jacques Parizeau. Seuraavana vuonna se järjesti uuden kansanäänestyksen, jossa eron vastustajat voittivat jälleen, tosin tällä kertaa vain noin prosenttiyksikön erolla. Kansallisen Bloc Québécois -puolueen johtajasta Lucien Bouchardista tuli 1996 myös Parti Québécois’n johtaja. Hän johdatti PQ:n vaalivoittoon 1998. Bouchard erosi 2001 puolueen johdosta ja Quebecin pääministerin paikalta, ja hänet korvasi Bernard Landry.

PQ menetti vuoden 2003 vaaleissa 45 paikkaa ja kärsi tappion liberaaleille. Seuraavissa vaaleissa, 2007 puolue tippui provinssin kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Seuraavissa vaaleissa se nousi jälleen toiseksi puolueeksi.

Lähteet
-------

* Parti Québécois *Encyclopædia Britannica*.  2012. Encyclopædia Britannica Online. Viitattu 6.5.2012. (englanniksi)
* Henriksson, Markku: *Kanada – Vaahteranlehden maa*. Helsinki: Gaudeamus, 2006. ISBN 951-662-965-2.

### Viitteet

1. 1 2  Henriksson, s. 253–255.
2. 1 2  *Encyclopædia Britannica*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Parti Québécois** Wikimedia Commonsissa

* Puolueen kotisivut (ranskaksi)
**Ravintola Wanha laamanni** on vuodesta 1978 toiminut Porvoon vanhan kaupungin keskellä, keskiaikaisen tuomiokirkon kupeessa sijaitsevassa 1700-luvun hirsirakennuksessa.

Kaksikerroksisessa ravintolassa on 70 asiakaspaikkaa sisätiloissa ja 80 paikkaa kattoterassilla.

Tontin historiaa
----------------

Varhaisin säilynyt kiinteistön rakennuspaikkaan, tonttiin ja rakennuksiin liittyvä tieto on vuodelta 1657, jolloin porvari Erich Kårtson osti tontin. Kuitenkin jo useita vuosisatoja aikaisemmin Porvoon kirkon ympärillä oli asutusta. Vuoden 1696 tonttikirjan mukaan tontinomistajia ovat tuolloin Mattz Bonde ja hänen lankonsa Mattz Bijstock sekä Jören Lambertzs.

Nälkävuosien (1696–1697), Porvoon hävityksen (1708) ja isonvihan (1713–1721) ajoista, jolloin kaupunki oli useita vuosia autiona, ei ole paljon tietoa. Luettelo porvariston tonteista vuodelta 1726 kertoo tontin siirtyneen sorvari Jonas Saxberille ja kappalainen Paul Krogiukselle. Edellisen tontille oli pystytetty tupa vuonna 1711 nykyisen ravintolan tienoille sekä sodan päätyttyä myös vanha aitta ja kamari. Jälkimmäisen tontille, joka oli autio vuoteen 1724, oli rakennettu yksi rakennus, joka käsitti kaksi kamaria, keittiön, aitan sekä saman katon alla navetan ja tallin.

Porvoon palon (1760) jälkeen joutui tulipalossa palanut tontti Orraeus-suvun haltuun, mutta tontille rakennettiin ensimmäinen rakennus vasta vuonna 1780, kun pormestari ja laamanni Anders Orraeus rakensivat päärakennuksen Kirkkotorin varteen. Rakennuksessa kokoontui Porvoon valtiopäivillä 1809 talonpoikaissääty. Samassa yhteydessä rakennettiin päärakennuksen jatkeeksi talli, tunkiosuoja ja navetta. Näissä tiloissa, jotka on korjattu ravintolan aputiloiksi, sijaitsee keittiö ja sosiaalitilat. Vuonna 1790 rakennettiin Wuorikadun varteen aitta- ja asuinrakennus, joihin tiloihin on nyt sijoitettu ravintolasalit.

1800-luvun alkupuolella kun laamanni Orraeus siirtyi Turkuun, joutui tontti ja kiinteistö tullivirkailija Peronin haltuun. 1840-luvulla omistajana esiintyy kelloseppä Wikman, sekä tämän vuosisadan alusta kauppias F. W. Forsman. Vuodesta 1908 lähtien on tontin ja kiinteistön omistanut Berglöf-Hornamo-suku, nyt jo kolmannessa polvessa. Aina vuoteen 1972 saakka tontilla sijaitsi Berglöfien kivenhakkaamo. Vuosina 1977 - 78 korjatussa kiinteistössä aloittivat ravintolatoiminnan Ritva ja Pekka Hornamo. Vuodesta 2003 lähtien ravintolatoimintaa ovat harjoittaneet Matti Jussila ja Kari Jalava.

Palkintoja
----------

Wanha Laamanni on saanut tunnustusta seuraavasti:

* Ravintola-alan Oscar 2010
* Suomen 50 parasta ravintolaa -listalla 2010, sija 36
* Suomen 40 parasta viiniravintolaa -listalle 2009
* Suomen 50 parasta ravintolaa -listalle 2009, sija 44
* Suomen 50 parasta ravintolaa -listalle 2005, sija 33

Vanhan kaupungin säätiö palkitsi Wanhan Laamannin vuonna 2009 Vanhan Porvoon ruoka- ja viinikulttuurin vaalimisesta ja kehittämisestä.
**Martti Lohikoski** (10. marraskuuta 1912 Turku – 25. syyskuuta 2002 Hyvinkää) oli suomalainen Helsingin konservatorion rehtori, kuoronjohtaja ja laulaja.

Lohikosken vanhemmat olivat kuormausmestari Erkki Johannes Lohikoski ja Saima Maria Lindman. Hän kävi viisi luokkaa lyseota, valmistui merkonomiksi 1932 ja valmistui Viipurin musiikkiopistosta 1939. 

Lohikoski oli opettajana Viipurin musiikkiopistossa 1943–1950, opettajana Helsingin konservatoriossa 1954–1960 sekä Helsingin konservatorion rehtorina 1960–1975. Hän oli Helsingin kaupungin suomenkielisen työväenopiston äänenkäytön opettajana 1957–1968 ja toimi Viipurin Lauluveikkojen johtajana 1951–1960 ja Helsingin Työväen Mieskuoron johtajana 1952–1962.

Lohikoski oli Suomen musiikkiopistojen liiton puheenjohtajana 1964–1976 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1977. Suomen musiikinopettajien liiton varapuheenjohtajana hän oli 1962–1965. Ensimmäisen konserttinsa Lohikoski piti vuonna 1940.

Martti Lohikoski esiintyy muusikkona ja näyttelijänä elokuvassa Ketunhäntä kainalossa 1940. Lohikoski teki vuonna 1938 levytyksiä yhdessä Sointu-orkesterin kanssa ja hän soitti myös trumpettia Sointu-orkesterissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1978
2. 1 2  EloNet : Martti Lohikoski

Aiheesta muualla
----------------

* Laulaja Martti Lohikoski 1930-luvun lopulla, Museovirasto, Historian kuvakokoelma
* Martti Lohikosken levytyksiä Youtubessa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Chemigate Oy** on suomalaisomisteinen yritys, joka syntyi syyskuussa 2010, kun toimiva johto osti BASF:in tärkkelyspuolen liiketoiminnan uuden yhtiön lukuun. Chemigate Oy:llä on kolme tuotantolaitosta Suomessa: Lapualla sijaitsee yhtiön pääkonttori ja märkämodifiointilaitos, Kaipiaisissa märkämodifiointilaitos ja Mietoisissa reagenssitehdas. Yrityksen liikevaihdon odotetaan olevan noin 50 miljoonaa euroa vuodessa.

Tuotevalikoimaan kuuluvat modifioidut tärkkelykset teknisiin sovelluksiin sekä laaja valikoima tärkkelyspohjaisia kationisia liuospolymeerejä. Chemigate valmistaa omiin tuotteisiinsa kationista reagenssia, jota yritys myös myy tärkkelys- ja kemikaaliteollisuudelle.

Chemigate investoi heti perustamisvaiheessa uuteen kuivamodifiointilaitokseen Lapualle. Rakennushankkeen arvoksi arvioidaan noin 10 miljoonaa euroa. Investoinnin myötä lanseeraukset uuden sukupolven tärkkelystuotteisiin paperi- ja kartonkiteollisuuden puolelle tulevat mahdollisiksi samoin kuin laajentuminen uusille toimialoille.

Chemigate työskentelee läheisessä yhteistyössä paperiteollisuuden, Valtion Teknisen Tutkimuskeskuksen, Altian ja Finnamylin kanssa.

Chemigaten omistajat
--------------------

* Toimiva johto 59,1%
* Altia 19,9%
* Yksityiset sijoittajat 15,0%
* Sijoittajayhtiöt 5,0%

Lähteet
-------

1. ↑  Kauppalehti 4.10.2010 *kauppalehti.fi*. Viitattu 9. kesäkuuta 2011. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  chemigate.fi *chemigate.fi*. Viitattu 9. kesäkuuta 2011.
3. ↑  Altia Corporation *altiacorporation.com*.  Arkistoitu 11.9.2011. Viitattu 9.6.2011.
4. ↑  Tekniikka & Talous 4.10.2010 *tekniikkatalous.fi*.  Arkistoitu 5.2.2011. Viitattu 9.6.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* STT 4.10.2010[vanhentunut linkki]
* Pulpapernews.com 17.8.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Altia (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tekniikka & Talous 3.8.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
**Siluro a lenta corsa** (S.L.C.) (suom. *hitaasti liikkuva torpedo*) on Italiassa 1930-luvun puolivälissä sukeltajien kulkuneuvoksi kehitetty sukellustorpedo, joita Italian kuninkaallisen laivaston (*Regia Marina*) taistelusukeltajayksikkö Decima Flottiglia MAS käytti toisen maailmansodan aikana tekemissään hyökkäyksissä liittoutuneitten sotasatamiin.

S.L.C.:n prototyyppi valmistui vuonna 1935, sen pääsuunnittelijat olivat aliluutnantit Teseo Tesei ja Elios Toschi.

Käyttö
------

*Maiale* (suom. *sika*) kutsumanimen saanut sukelluslaite kehitettiin kuljettamaan sen päällä istuvat kaksi sukeltajaa ja laitteen irrotettavan nokkaosan sisältämä aikasytyttimellä varustettu 220 – 300 kg räjähdyspanos huomaamattomasti vihollissatamaan. Kohteeseen päästyään sukeltajat kiinnittivät irrottamansa nokan kohdealuksen pohjaan, käynnistivät aikasytyttimen ja lähtivät paluumatkalle 6,7 metrin mittaiseksi lyhentyneellä torpedollaan.

Rakenne
-------

Laitteen runkona käytettiin 533 mm torpedon runkoa ja voimanlähteeksi siihen asennettiin sähkömoottori, jonka teho kasvoi alun 0,75 kilowatista viimeisen mallin 1,2 kilowattiin. Tehokkaimman version 30 akussa oli 150 ampeerin virta ja 60 voltin jännite. Akut oli sijoitettu rungon pohjalle ehkäisemään torpedon taipumusta pyörähtää pituusakselinsa ympäri. Suunnistamista varten laite oli varustettu kojelautaan kiinnitetyllä kompassilla.

S.L.C.:tä valmistettiin seuraavasti:

* Ensimmäinen prototyyppi vuonna 1935
* Toinen prototyyppi vuonna 1936
* 1. sarja vuonna 1936, 4 kappaletta
* 2. sarja vuonna 1939, 5 kappaletta
* "100" -sarja vuonna 1940, 8 kappaletta
* "200" -sarja vuosina 1941 – 1943, 24 – 30 kappaletta

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2
3. 1 2 3
4. 1 2
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Siluro a lenta corsa**.
* Bagnasco, Erminio: *Italian Assault Craft 1940-1945: Human Torpedoes and other Special Attack Weapons*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-3990-5608-3. (englanniksi)
* 
* 
* 
* Siluro a lenta corsa SLC
* (Arkistoitu – Internet Archive)