recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tamanrassetin maakunta** (arab. ولاية تمنراست‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan eteläosassa. Sen keskus on Tamanrassetin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 335 964 neliökilometriä. Asukkaita on 361 200 henkeä (vuonna 2021, arvio).

Tamanrassetin maakunta rajoittuu etelässä In Guezzamin, lännessä Bordj Badji Mokhtarin ja Adrarin, pohjoisessa In Salahin ja idässä Illizin ja Djanetin maakuntiin sekä kaakossa Nigeriin. Luonnonalueita ovat Ahaggarvuoristo ja sitä ympäröivät ylängöt ja aavikot. Ilmasto on hyvin kuuma ja kuiva.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti kolmeen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu viisi kuntaa: Abalessa, Idles, In Amguel, Tamanrasset ja Tazrouk. Tamanrassetista erotetut In Guezzamin ja In Salahin maakunnat saivat täyden itsehallinnon vuonna 2021.

Tamanrassetin kautta kulkee pohjoisessa Nigerin rajalle johtava maantie RN1. Kaupungin lähellä on kansainvälinen lentoasema.

Maakunnan elinkeinoja ovat karjanhoito, lähinnä vihanneksia ja taateleita tuottava maanviljely, matkailu, kaupankäynti ja palvelut. Lisäksi on muun muassa elintarvike-, tekstiili- ja nahkateollisuutta. Tamanrassetissa toimii yliopisto.

Matkailunähtävyyksiä ovat Saharan ja Ahaggarin kansallispuiston luonto, maisemat ja kalliopiirrokset sekä tuaregien perinteinen elämäntapa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya de Tamanrasset *Aniref*. Viitattu 27.3.2024.
2. ↑  Badreddine, Yousfi: Les territoires sahariens en Algérie. Gouvernance, acteurs et recomposition territoriale.  *L’Année du Maghreb*, 16/2017, s. 53–69. Artikkelin verkkoversio.
3. ↑  10 circonscriptions administratives deviennent des wilayas *24h Algérie*.  21.2.2021. Viitattu 27.3.2024.
4. ↑  Sites touristiques *Direction du Tourisme et de l’Artisanat Tamanrasset*. Viitattu 27.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tamanrassetin maakunta** Wikimedia Commonsissa

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Amanda Juliet Holden** (19. tammikuuta 1948 – 9. syyskuuta? 2021) oli brittiläinen libretisti ja kielenkääntäjä.

Holden varttui Lontoossa, opiskeli musiikkia Oxfordin yliopistossa ja pääsi stipendillä Guildhall School of Music and Dramaan, jossa myöhemmin opetti pianonsoittoa. Hän toimi samalla myös vapaana säestäjänä. Holden suoritti opintoja lisäksi musiikkiterapian alalla ja perusti vuonna 1974 musiikin laitoksen sairaalan oppimisvaikeuksista kärsineiden lasten keskukseen.

Holden työskenteli *Grove Dictionaryn* parissa ja perusti 1980-luvulla *The Viking/Penguin Opera Guiden*, jota ryhtyi toimittamaan. Ensimmäisen kerran Holden teki työtä oopperayhtiölle kääntämällä *Don Giovannin* libreton Jonathan Millerin tuotantoon English National Operalle vuonna 1985. Sittemmin hän kirjoitti lisää tekstejä konserttiteoksiin, lauluihin, musiikkiteatteriin, näytelmiin ja oopperoihin. Ensisijaisesti hän työskenteli English National Operan palveluksessa. Oopperoita Holdenin teksteillä kuitenkin esitettiin kaikissa brittiläisissä oopperayhtiöissä sekä Irlannissa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa ja Yhdysvalloissa. Käännökset Holden laati English National Operalle muiden muassa *Lucia di Lammermoorista* ja *La bohèmesta* sekä Georg Friedrich Händelin oopperoista *Partenope*, *Ariodante*, *Alcina* ja *Agrippina*. Omia, alkuperäisiä librettojaan hän kirjoitti Brett Deanille (*Bliss*), Mark-Anthony Turnagelle (*The Silver Tassie*) ja Nigel Osbornelle (*The Piano Tuner*). Hänen käsialaansa on myös kuuden eri säveltäjän yhteistyöoopperan *Family Matters* libretto. Turnage ja Holden saivat yhdessä Olivier-palkinnon *The Silver Tassie* -teoksesta vuonna 2001.

Holden kuoli äkillisesti nukkuessaan 73-vuotiaana. Hänellä oli kolme poikaa ja lapsenlapsia.

Lähteet
-------

1. ↑  Holden, Amanda Juliet (Arkistoitu – Internet Archive) Who's Who
2. 1 2  Amanda Holden has died Slipped Disc
3. 1 2 3 4  Biography Amanda Holden
4. 1 2 3 4  Amanda Holden Opera Australia


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Patricia of Finlandin alusvaatemalli vuonna 1996
**Patricia of Finland**, usein vain **Patricia**, on naisten alusvaatemerkki, joka juontaa juurensa suomalaiseen Oy Sjöblom Ab -perheyritykseen. Sjöblom perusti tuotemerkin 1958.

Amerikkalaisen Mary Phelps Jacobin vuonna 1914 patentoimat nykyaikaisen kaltaiset rintaliivit alkoivat löytää tiensä Suomeen, kun Julia Albertina Sjöblom alkoi valmistaa niitä vuonna 1922 Helsingin Korkeavuorenkadulle vuonna 1912 avaamassaan ompelimossa J. Sjöblomin Korsetti ja Liina. Hän kopioi amerikkalaisia malleja lehdistä löytämiensä kuvien perusteella. Liivejä kaupiteltiin Helsingissä ovelta ovelle tuolloin enimmäkseen kotona työskennelleille naisille.

1920-luvun hyppivä charleston-muotitanssi asetti uusia vaatimuksia naisten rintojen kurissa pysymiseen, ja rintaliivimarkkinat kehittyivät nopeasti. Sjöblomit perustivat Helsinkiin uusia myymälöitä ja alkoivat 1930-luvulla oman tuotannon lisäksi tuoda Suomeen merkkiliivejä ulkomailta.

Vuonna 1943 yhtiön kolme siihenastista toiminimeä yhdistettiin yritykseksi Oy Sjöblom Ab. Yhtiön toimitusjohtaksi tuli Julia Sjöblomin poika Nils. Sotien jälkeinen materiaalipula sai yrityksen keskittymään yhä enemmän valmiiden liivien tuontiin, joka sekin oli säänneltyä. Uuden erän saapuessa Sjöblomin myymälöihin jonotettiin.

Sjöblom aloitti 1953 amerikkalaisten Peter Pan -liivien lisenssivalmistuksen uudessa tehtaassaan Helsingin Arabiassa. 
Vuonna 1958 yritys päätti tuoda markkinoille oman rintaliivimerkin Patricia. Sjöblomin vuonna 1962 teettämän kyselytutkimuksen 27 000 vastauksen aineisto loi pohjan uudelle rintaliivien senttimetripohjaiselle mitoitusjärjestelmälle.

1960-luvun puolivälissä Sjöblom aloitti tuotanto- ja markkinointiyhteistyön ruotsalaisen liivinvalmistajan kanssa niin, että Ruotsissakin voitiin valmistaa ja markkinoida Patriciaa ja Suomessa vastaavasti Abecita-merkkisiä liivejä.

Suomen vaurastuessa Patricia of Finland -merkki menestyi pitkään hyvin, kunnes yhä kalliimmat tuotantokustannukset heikensivät 1980-luvulla yrityksen kolmen tehtaan kannattavuutta. Vuonna 1980 yrityksen johtoon sisarensa Mariannen jälkeen asettunut Nils-Robert Sjöblom myi perheyrityksen Suomen 1990-luvun alun laman loppuaikoina 1994.

Patricia of Finland -tuotemerkki jatkaa yhä Patricia Group Oy:n omistuksessa. Yrityksen liikevaihto on noin miljoona euroa. Vuodesta 2004 merkille on avattu muutamia omia myymälöitä Suomeen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  History (Arkistoitu – Internet Archive), Patricia of Finland. Viitattu 31.5.2014.
2. ↑  Finland, Corsetiere.net. Viitattu 31.5.2014.
3. 1 2 3 4 5  Marcus Ziemann: Kun rintaliivit Suomeen tulivat – "Hyppivä Charleston-tanssi oli isopovisille vaikea", Yle Uutiset 15.2.2014. Viitattu 31.5.2014.
4. ↑  Piippa Lappalainen ja Mirja Almay: *Kansakunnan vaatettajat*, s. 173–175. WSOY, 1996. ISBN 978-9510208649.
5. ↑  Patricia Group Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Fonecta Finder. Viitattu 31.5.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Patricia of Finland -verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Belarusfilm** (valkoven. Беларусьфільм) on Valko-Venäjällä Minskissä toimiva elokuvastudio.

Elokuvien tuotannon Valko-Venäjällä aloitti vuonna 1924 perustettu tasavallan valistusasiain kansankomissariaatin elokuvahallinto Beldzjaržkino. Se teki uutis- ja dokumenttielokuvia ja ensimmäisen näytelmäelokuvan *Ljasnaja byl* ("Metsän satu") vuonna 1927. Vuonna 1928 perustettiin elokuvastudio Savetskaja Belarus, joka toimi vuoteen 1939 saakka Leningradissa. Minskissä aloitettiin uutiselokuvien valmistus vuonna 1931 ja näytelmäelokuvien tuotanto siirtyi sinne vuonna 1939.

Elokuvastudio sai nimen Belarusfilm vuonna 1946. Toisen maailmansodan keskeyttämä näytelmäelokuvien tuotanto palasi 1950-luvulla Minskiin ja ensimmäinen värielokuva *Dzetsi partyzana* ("Partisaanin lapset") tehtiin vuonna 1954. Belarusfilm sai uudet tilat vuonna 1961. Vuonna 1968 siihen liitettiin Minskin tiede-, uutis- ja dokumenttielokuvastudio. Samana vuonna alettiin tuottaa televisioelokuvia ja vuonna 1973 animaatioelokuvia. 1980-luvulla Belarusfilm valmisti vuosittain kuusi tai seitsemän näytelmäelokuvaa, 10–11 televisioelokuvaa, 110–120 jaksoa dokumentti- ja tiede-elokuvia sekä neljä animaatioelokuvaa.

Belarusfilmin omistus on Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen säilynyt valtion käsissä. Sen tuotanto on jatkunut ja kalustoa on uusittu. 2000-luvun alussa studiolla tehtiin vuosittain viidestä kuuteen näytelmäelokuvaa, kymmenen dokumenttia ja viisi animaatiota. Siellä on kuvattu myös venäläisiä televisioelokuvia.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kino: Entsiklopeditšeski slovar*, s. 40–42. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1986.
2. 1 2  *Belaruskaja entsyklapedyja, tom 3*, s. 68–69. Minsk: Belaruskaja entsyklapedyja, 1996. ISBN 985-11-0068-4.
3. ↑  Rollberg, Peter: *Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema*, s. 97–99. Lanham: The Scarecrow Press, 2009. ISBN 978-0-8108-6268-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Belarusfilmin sivusto (venäjäksi)
Lasse Norres
**Lars "Lasse" Johan Christian Norres** (s. 21. syyskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen musiikki- ja viihdealan vaikuttaja. 1980-luvulla hän toimi suositun Dingo-yhtyeen managerina ja Finnlevyn tiedottajana. Nykyisin hän työskentelee omassa yrityksessään nimeltä Entertainment Capital Finland Oy (myös Riopop Oy Ltd. / ECF Oy).

Lasse Norres on ollut Lastenklinikoiden Kummit ry:n hallituksen jäsen vuosina 1999–2004. Hän sai vuonna 2006 FHRA (Finnish Hot Rod Association) ry:n kunniakirjan "Vuoden journalisti", joka myönnettiin arvokkaasta työstä lajin eteenpäin viemiseksi. Vuonna 2008 hän sai Musiikki & Media -palkinnon 40-vuotisesta elämäntyöstään musiikkialalla.

Norres valittiin Vantaan kaupunginvaltuustoon syksyn 2008 ja 2012 kunnallisvaaleissa kokoomuksen listalta ja hän oli kokoomuksen ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2011.

Yksityiselämä
-------------

Norreksella on 1990-luvun alussa syntynyt tytär lyhyestä suhteesta kenialaisen naisen kanssa. Norres avioitui heinäkuussa 1994 Tahiti Liljegrenin kanssa, mutta liitto päättyi eroon vain kaksi vuotta myöhemmin. Norres avioitui uudelleen vuonna 2002 Sari Poutiaisen kanssa ja heillä on yhdessä vuonna 2000 ja 2004 syntyneet lapset.  Perhe on vuodesta 2006 asunut Vantaan Nikinmäessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Musiikki & Media -historia (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Kaupunginvaltuusto - Valtuutetut Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 4.7.2016.
3. ↑
4. ↑  Dingon managerin ja Tahitin riitaisa ero: Lasselle jäi vain skootteri *www.iltalehti.fi*. Viitattu 16.12.2021.
5. ↑  Liisa Talvitie: Lasse Norres sai puhelun naiselta, joka kertoi olevansa Lassen tytär – nyt Lasse kertoo, mitä tapahtui puhelun jälkeen *Ilta-Sanomat*.  16.12.2021. Viitattu 16.12.2021.
6. ↑  Lasse Norres meni naimisiin 50-vuotispäivänään *Ilta-Sanomat*.  23.9.2002. Viitattu 16.12.2021.
7. ↑  Mattlar, Mikko: Manageri Lasse Norreksesta tuli koti-ihminen (70-vuotishaastattelu.) *Helsingin Sanomat*.  20.9.2022. Viitattu 20.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lasse Norres** Wikimedia Commonsissa

* Lasse Norres -kotisivu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet
* Yle

 |

 |
**Uusi Hakaniemensilta** on Helsingissä rakenteilla oleva teräsrunkoinen tieliikennesilta, joka ylittää Siltavuorensalmen. Se korvaa vuonna 1961 rakennetun vanhan Hakaniemen sillan. Kruunusillat-allianssi aloitti sillan rakennustyöt helmikuussa 2022, ja sen odotetaan aukeavan liikenteelle aikaisintaan loppuvuodesta 2024. Uuden sillan valmistuttua nykyinen huonokuntoinen silta puretaan sen vierestä.

Uusi silta on nykyistä matalampi ja yhdistyy Hakaniemenrantaan samassa tasossa, ja nykyiset suuret ajorampit Sörnäisten rantatien päästä puretaan. Näiden muutosten suunnitellaan palvelevan kevyttä liikennettä ja parantamaan maisemaa. 1960-luvulla erilaisten moottoritiesuunnitelmien lomassa rakennettu vanha silta ei vastaa nykynäkemystä kaupunkisuunnittelusta. Vapautuville alueille Hakaniemenrantaan tulee täydennysrakentamista ja uutta julkista rantaa.

Sillan pituudeksi tulee 230 metriä ja alikulkukorkeudeksi 4,7 metriä. Sillalle tulee kaksi ajokaistaa molempiin suuntiin ja yhdistyminen katuverkkoon toteutaan valo-ohjattuina liittyminä. Ajoradan molemmille puolille toteutetaan jalkakäytävä ja pyörätie. Kaupungin katusuunnitelma­luonnoksissa uudelta sillalta pääsisi pohjoisen suunnasta Kruununhaan Silta­vuoren­rantaan. Nykyisin silta viettää pohjois–eteläsuunnassa vain Pohjoisrantaan, eikä Siltavuorenrantaan pääse kääntymään. Siltavuorenranta on tarkoitus rakentaa uudelleen ja siirtää etelämmäksi lähemmäs asuintaloja. Sillan molempiin päihin rakennetaan kevyen liikenteen alikulut, jotta rantareitti pysyy yhtenäisenä.

Vuoden 2023 alkupuolella sillan teräsrunko saatiin paikalleen.

Kuvia rakennustöistä
--------------------

* Esirakennustöitä Kruununhaan Siltavuorenrannassa marraskuussa 2021Esirakennustöitä Kruununhaan Siltavuorenrannassa marraskuussa 2021
* Lokakuu 2022Lokakuu 2022
* Helmikuu 2023Helmikuu 2023
* Huhtikuu 2023Huhtikuu 2023

Katso myös
----------

* Kruunusillat

Lähteet
-------

1. ↑  Uusi Hakaniemensilta tehdään allianssimallilla – "Tähtäämme liikkuvaan maaliin" *Sitowise*. Viitattu 15.7.2022.
2. 1 2  Hakaniemensilta *Helsingin kaupunki*.  Arkistoitu 15.7.2022. Viitattu 15.7.2022.
3. ↑  Hakaniemi *Kruunusillat*. Viitattu 15.7.2022.
4. ↑  Uuden Hakaniemensillan rakentaminen alkaa *Kruunusillat*. Viitattu 15.7.2022.
5. ↑  Tuhatta paalua ei voi häiritsemättä lyödä maahan – Helsingin mittava silta­urakka häiritsee asukkaiden arkea viisi vuotta *Helsingin Sanomat*. Viitattu 15.7.2022.
6. ↑  Kruunusillat rakentaa tulevaisuuden Helsinkiä – tutustu uusiin siltoihin *YIT*.  24.10.2022. Viitattu 8.11.2022.
7. ↑  Selostus / Hakaniemensilta, Hakaniemensilta ja Siltavuorenrannan alue *Helsingin kaupunkiympäristö*. Viitattu 15.7.2022.
8. 1 2  "Kenen pitää saavuttaa Kruununhaka paremmin?" – Uusi silta uhkaa myllätä Siltavuorenrannan asukkaille epämieluisalla tavalla *Helsingin Sanomat*. Viitattu 15.7.2022.
9. ↑  Hakaniemen uuden sillan katusuunnittelu *Krunikka*. Viitattu 15.7.2022.
10. ↑  Salomaa, Marja: Suomen pisin silta alkaa saada muotoaan *Helsingin Sanomat*.  18.4.2023. Viitattu 23.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Uusi Hakaniemensilta** Wikimedia Commonsissa
**Oum El Bouaghin maakunta** (arab. ولاية أم البواقي‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian koillisosassa. Sen keskus on Oum El Bouaghin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 6 187,56 neliökilometriä. Asukkaita on 763 100 henkeä (vuonna 2018, arvio).

Oum El Bouaghin maakunta rajoittuu pohjoisessa Constantinen, koillisessa Guelman ja Souk Ahrasin, kaakossa Tébessan, etelässä Khenchelan, lounaassa Batnan ja luoteessa Milan maakuntiin. Maisemaa leimaavat Tell Atlas pohjoisessa, ylätasangot ja Aurèsvuoriin kuuluvat erilliset huiput keskiosassa ja suolajärvien täyttämät vajoamat etelässä. Vuotuinen sademäärä on 200–400 millimetriä. Talvet ovat viileitä ja kesät kuumia ja kuivia.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 12 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 29 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Babouche, Aïn Beïda, Aïn Fakroun, Aïn Kercha, Aïn M’lila, Dhalâa, Fkirina, Ksar Sbahi, Meskiana, Oum El Bouaghi, Sigus ja Souk Naamane.

Ouem El Bouaghista on maantieyhteydet lähimaakuntiin. Sen kautta kulkee myös Constantinen ja Tébessan välinen rautatie.

Maakunnan pääelinkeino on maatalous. Lisäksi on muun muassa kemian, metalli- ja elintarviketeollisuutta. Oum El Bouaghissa toimii Larbi Ben M’hidin yliopisto. Nähtävyyksiin kuuluvat vuoret, metsät ja lintujärvet sekä historialliset ja uskonnolliset kohteet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya d’Oum el Bouaghi *Aniref*. Viitattu 10.3.2024.
2. ↑  Sites touristiques *Direction du Tourisme et de l’Artisanat Oum El Bouaghi*. Viitattu 10.3.2024.

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum el Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Napoleon Pink Horse** on suomalainen taiteilijaryhmä, joka yhdistää esityksissään eri taiteenlajeja. Poikkitaiteelliset performanssit sisältävät muun muassa musiikkia, laulua, tanssia ja spoken wordia.

Ryhmän jäseniä ovat muusikko Miikka Ahlman, kirjailija Timo Heinonen, tanssija Elina Pirinen ja näyttelijä Tuukka Vasama. 
Napoleon Pink Horse oli esillä Kiasman Thank You for the Music -näyttelyn yhteydessä. Kiasma-teatterissa 24. maaliskuuta 2012 ensi-iltansa saanut esitys oli Kiasma-teatterin ja Esitystaiteen seuran tuottama.

Ryhmä pyrkii tuomaan musiikkia perinteiseen teatteriympäristöön ja ylittämään musiikkiesitysten ja teatteriesitysten välisiä rajoja lisäten performansseihin myös muiden taiteenalojen elementtejä. Tarkoituksena on yhdistää kunkin taiteilijan oman alan vahvuuksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Napoleon Pink Horse. *Kiasma*.  Arkistoitu 29.4.2013.
2. ↑  Skenet.fi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Ryhmän verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Esittely esitystaiteen seuran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nauvon positiivi** on Suomen vanhin säilynyt urkusoitin. Se on rakennettu vuoden 1664 tienoilla ja on nykyään Kansallismuseon kokoelmissa. Nauvon keskiaikaiseen kirkkoon rakennettiin 1660-luvun puolivälissä uudet urut, joita käytettiin seuraavien urkujen tuloon, vuoteen 1791, saakka. Tuolloin vuorineuvos J. A. af Petersén osti positiivin Dragsfjärdiin, jossa se oli käytössä 90 vuotta. 1800-luvun lopussa urut siirrettiin kirkon kellotapuliin pois uusien urkujen tieltä. Vuonna 1915 soitin siirrettiin Kansallismuseoon. Sitä on soitettu eräässä konsertissa vielä 1960-luvun alussa, jonka Yleisradio äänitti, mutta nykyisin se on soittokunnoton. 

Kaapin yläosa on 1600-luvun puolivälistä, alaosa 1746 Carl Petter Lenninghin tekemästä korjauksesta. Samassa yhteydessä lisättiin Scharf. Uruissa sanotaan olevan pillejä vielä kaappiakin varhaisemmilta ajoilta. Äänitystapa poikkeaa nykykäsityksestä huomattavasti ja on renessanssille ominainen. Uruissa on ilmalaatikon lovien perusteella arveltu alkujaan olleen myös jokin kieliäänikerta, luultavimmin 8-jalkainen regaali. Kangasalan Urkutehdas korjasi positiivia 1947, mutta sitä ei saatu kunnolla soittokuntoon. Juhani Martikainen on kirjoittanut väitöskirjassaan mm. tästä positiivista.

Kangasalan Urkurakentamo on rakentanut Lahden Mukkulan kirkkoon vuonna 1993 Nauvon positiivin tyyliset urut.

Soittimen nykyinen dispositio
-----------------------------

### Sormio C/E-c3

* Principal 2´
* Gedackt 4´
* Oktava 2´
* Kvinta 3´
* Oktava 1´
* Scharf 2x (1746)

Lähteet
-------

* Sibelius-Akatemian Suomen historiallisia urkuja -tietokanta
* Mukkulan kirkon urut. *Lahden seurakuntayhtymä*.  Arkistoitu 29.4.2013.
**Javarusjärvi** on matala ylänköjärvi Kemijärven luoteisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 5,1 neliökilometriä. Etäisyys Kemijärven keskustasta on 26 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Javarusjärvi koostuu selkävedestä, johon työntyy luoteesta pitkä ja kapea Aittaniemi ja pohjoisesta samantyyppinen Pirttiniemi. Etelässä selkävesi kaventuu Morkkaperä-nimiseksi lahdeksi. Järven pohjoisosa koostuu kolmesta leveästä lahdesta: Heinäperä, Pirttilahti ja Kuusilahti. Luoteisosan muodostaa lähes kilometrin pituinen Aittaperä. Vain noin kahdeksan hehtaaria Javarusjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin piste, noin yhdeksän metriä, sijaitsee järven lounaisosassa.

220 metrin korkeuskäyrä kulkee paikoin varsin kaukana Javarusjärven rantaviivasta. Lähimmillään se on länsirannalla, jossa järvi myös syvenee jyrkimmin. Järven itärantaa myötäilee paikallistie 19793, joka yhtyy yhdystiehen 9613. Teiden varsilla on haja-asutusta. Javarusjärven pohjoisrannalla sijaitsee Javarus-niminen kylä ja kylän itäpuolella sijaitsee Suopankijärvi.

Javarusjärven eteläpuolella sijaitsee useita pieniä metsäjärviä, joiden nimessä on "morkka": Hauta-Morkka, Sorkka-Morkka, Lieju-Morkka ja Taival-Morkka. Niidet vedet laskevat Morkkajokea Javarusjärven Morkkaniemen kohdalle. Luoteesta virtaa Heinäjoki Heinäperään. Idästä virtaa Komionoja, joka yhtyy Hormuojaan. Javarusjärven luusua sijaitsee koillisrannalla, josta alkaa pohjoiseen Suopankijärveen (216,4 metriä mpy) päätyvä nimetön, alle kilometrin pituinen lasku-uoma. Suopankijärven luoteiskolkasta alkaa Javarusjoki, joka virtaa ensin pohjoiseen ja sitten itään ja päätyy Kemijokeen Tapionniemen kylän kohdalla, joka sijaitsee noin 20 kilometriä Javarusjärveltä itään.

Javarusjärven vesitilavuus on 11 505 000 kuutiometriä.

Javarusjärvi (65.353.1.001) kuuluu Javarusjärven alueeseen (65.353), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Javarusjoen valuma-alue (65.35) ja ensimmäinen on Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3). Javarusjärven alueeseen kuuluu neljä vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Javarusjärvi on laajin. Sitä seuraa noin neliökilometrin laajuinen Komiojärvi sekä Hormulampi ja Keihäslampi, jotka ovat muutaman hehtaarin laajuisia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Javarusjärvi (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 18.3.2024.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 18.3.2024.
3. ↑  Javarusjärvi (65.353.1.001) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.3.2024.
4. ↑  Javarusjärven alue (65.353) *Järvi-meriwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 18.3.2024.
**Illizin maakunta** (arab. ولاية اليزي‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan itäosassa. Sen keskus on Illizin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 200 432 neliökilometriä. Asukkaita on 52 200 henkeä (vuonna 2021, arvio).

Illizin maakunta rajoittuu etelässä Djanetin, lännessä Tamanrassetin ja In Salahin ja pohjoisessa Ouarglan maakuntiin sekä idässä Tunisiaan ja Libyaan. Luonnonalueita ovat Itäinen Iso erg ja Tinrhertin hamada pohjoisessa, Issaouanen hiekka-aavikko keskiosassa ja Tassili n’Ajjerin ylänkö etelässä. Seudulla vallitsee kuuma ja kuiva aavikkoilmasto.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti neljään piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu neljä kuntaa: Bordj Omar Driss, Debdeb, Illizi ja In Aménas. Kaupunkiväestön osuus on 85 prosenttia.

Maakunnan läpi kulkee pohjoisesta Djanetiin johtava maantie RN3. Ilizissä ja In Aménasissa on lentoasemat.

Elinkeinoja ovat öljy- ja kaasuteollisuus maakunnan pohjoisosassa, rakennusmateriaalien tuotanto, karjanhoito ja käsityöammatit. Illizissä toimii yliopistokeskus. Matkailunähtävyyksiä ovat Tassili n’Ajjerin kansallispuisto, Iheririn laakso kosteikkoineen, kalliopiirrokset ja -maalaukset, Saharan maisemat sekä tuaregien kulttuuriperinto ja elämäntapa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya d’Illizi *Aniref*. Viitattu 21.6.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Illizin maakunta** Wikimedia Commonsissa

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**The Tank Museum** eli **Bovingtonin panssarimuseo** on panssarivaunuja ja ajoneuvoja esittelevä museo Bovingtonin kylässä Lounais-Englannin Dorsetin kreivikunnassa. Museon kokoelmiin kuuluu noin 300 sotilasajoneuvoa.

Historia
--------

Kuninkaallisen panssarirykmentin muistomerkki museolla.
Nykyisen Bovingtonin panssarimuseon lähiympäristö oli ensimmäisten panssarivaunujen harjoitusaluetta ensimmäisen maailmansodan aikana. Maailmansodan jälkeen joitakin vaunuja varastoitiin paikalle koulutusmateriaaliksi opettamaan panssarijoukoille panssarivaunujen kehityksestä. Tarinan mukaan Rudyard Kipling vieraili paikalla vuonna 1923 ja ehdotti vaunujen parempaa säilömistä. Vaunuille hankittiin vaja, josta nykyisen museon kokoelma sai alkunsa. Vaunujen ohella alettiin kerätä myös niihin liittynyttä esineistöä ja kirjallisuutta. Toisen maailmansodan puhjettua osa museon kokoelmista otettiin uudelleen aktiivikäyttöön Britannian puolustamiseksi. Lisäksi joitakin kokoelman vaunuja purettiin niiden materiaalien uudelleenkäyttämiseksi.

Varsinainen museo avautui vuonna 1947, kun kokoelman toisen maailmansodan halli avautui yleisölle. Vuonna 1951 School of Tank Technology lahjoitti museolle suuren määrän sodan aikana vallattuja ja sen aikana tuotettuja kokeellisia ajoneuvoja. Osa lahjoituksista annettiin tosin eteenpäin Länsi-Saksan vastaperustetulle Münsterin panssarimuseolle. Kokoelmaa laajennettiin seuraavan kerran vuodesta 1981 lähtien. Uusia panssariajoneuvoja saatiin lahjoituksina ja vaihtamalla museon kokoelmien ajoneuvoja muiden museoiden kanssa. Vuonna 1984 avattiin työpaja, jolla entisöitiin vanhoja panssariajoneuvoja. Kasvavaa kokoelmaa varten rakennettiin uusia näyttelyhalleja, joille ilmestyi esimerkiksi Persianlahden sodan aikana vuonna 1991 vallattuja panssarivaunuja.

Näyttelyt ja toiminta
---------------------

Museon kokoelmiin kuuluva elokuvassa *Fury* käytetty M4 Sherman.
Nykyisin museolla käy vuosittain noin 200 000 vierailijaa. Sillä järjestetään edelleen myös asevoimien koulutusta. Museon kokoelmiin kuuluu kattava arkisto ja kirjasto. Osia kokoelmasta on esiintynyt myös esimerkiksi elokuvatuotannoissa. Venäjän hyökättyä Ukrainaan museo on myös esimerkiksi auttanut aseyhtiöitä valmistamaan telaketjuja Ukrainan asevoimien neuvostokautisiin panssariajoneuvoihin.

Museo on tehnyt julkaisuja sosiaalisessa mediassa, kuten Youtube-videopalvelussa, jossa sen julkaisut ovat keränneet vuonna 2023 yli 100 miljoonaa katselukertaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museum History - The story of The Tank Museum (arkistoitu sivu) The Tank Museum. Viitattu 12.3.2024. (englanniksi)
2. ↑  Tank Museum helps defence firm recreate tank tracks for Ukraine *BBC South*.  7.3.2024. BBC. Viitattu 12.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  Curtis Lancaster & Jenny Kumah: Bovington: Tank museum videos become global social media hit *BBC News*.  15.11.2023. BBC. Viitattu 12.3.2024. (englanniksi)
**Tommi Rantala** (s. 30. tammikuuta 1984 Karkkila) on suomalainen maahockeyn pelaaja, joka edustaa SM-sarjassa turkulaista HC Kilpparia. Maahockeyn Suomenmestaruuden Rantala on voittanut HC Kilpparin riveissä kahdeksan kertaa vuosina 2013-2016, 2018-2020 ja 2022. Maahockeyn SM-sarjan pistepörssin Rantala on voittanut vuosina 2014 (16+5=21), 2018 (15+1=16) ja 2019 (13+7=20). 

Sisähockeyn Suomenmestaruuden Tommi Rantala on voittanut seitsemän kertaa 2010 ja 2014-2019. Sisähockeyn pistepörssin ykköspaikan Rantala on kirjannut nimiinsä vuosina 2015 (25+20=45), 2016 (15+5=20) ja 2018 (27+16=43). Hockey 5 -pelimuodon Suomenmestaruuden Rantala on voittanut kolme kertaa vuosina 2018, 2019 ja 2021. Hockey5 -pelimuodon pistepörssin Rantala on voittanut kertaalleen vuonna 2018 (10+2=12). 

Vuonna 2018 Tommi Rantala teki HC Kilpparin riveissä palloiluhistoriaa voittaen kolmen eri pelimuodon Suomenmestaruuden ja niiden pistepörssit saman kalenterivuoden aikana: maahockey (15+1), sisähockey (27+16) ja hockey5 (10+2). 

Maajoukkueessa Rantala debytoi ensimmäisen kerran 9.9.2007 Predanovcin (SLO) EuroHockey Championship II -turnauksessa. Vuonna 2014 Rantala valittiin Euroopan Hockeyliiton (EHF) koulutusohjelmaan (C4E), jonka tarkoituksena on jakaa maahockeyn huippuvalmennusosaamista eurooppalaisille jäsenmaille. 

Urheilutoimittajain Liiton Lajien parhaat -valintatilaisuudessa 12. tammikuuta 2016 Helsingissä Tommi Rantala valittiin vuoden 2015 maahockeypelaajaksi Suomessa. Rantala saavutti toistamiseen lajinsa parhaan tittelin vuonna 2020, jolloin Urheilutoimittajain Liiton -valintatilaisuudessa 13. tammikuuta 2021 Helsingissä hänet valittiin vuoden 2020 maahockeypelaajaksi. 

Tommi Rantala Itävalta-Suomi maaottelussa 6.7.2022. (EuroHockey5s EM-kisat 2022, Walcz, Puola)**Tommi Rantala Itävalta-Suomi maaottelussa 6.7.2022. (EuroHockey5s EM-kisat 2022, Walcz, Puola)**

Lähteet
-------

* Tommi Rantala Competitions as an athlete (FIH)

### Viitteet

1. ↑  Miesten maahockey SM *hockey.torneopal.fi*. Viitattu 13.6.2022.
2. ↑  Miesten sisähockey SM *indoorhockey.torneopal.fi*. Viitattu 13.6.2022.
3. ↑  HOCKEY5 SM *hockey.torneopal.fi*. Viitattu 13.6.2022.
4. ↑  Tässä ovat lajien parhaat urheilijat vuonna 2020 *Yle urheilu*. Viitattu 13.6.2022.
5. ↑  Tässä he ovat - urheilulajien parhaat vuonna 2015 *Yle Urheilu*. Viitattu 25.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Sopivan vanha ja likainen parketti toi Raumalle Raumalainen.fi. 15.1.2014.
* Karkkilalaislähtöinen Tommi Rantala palkittiin urheilugaalassa lajinsa parhaana Karkkilalainen. 26.1.2021.
* Maahockeyn SM-kultaa Turkuun (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat. 13.9.2015.
* Maahockeyllä pitkät perinteet Suomessa Sotilasurheilu. Suomen Sotilasurheiluliiton julkaisu. 26.2.2021.
* Vieraskynä: Maaottelu Velodromilla Tuuletuksia! -blogi Urheilumuseo. 21.12.2017.
* Urheilijan silmin: Tommi Rantala HC Kilppari. Urheilumuseo. Youtube. 29.5.2018.
**Sturenkadun silta** on Helsingin Vallilassa sijaitseva tieliikennesilta, joka on osa Sturenkatua ja ylittää vilkasliikenteisen Teollisuuskadun. Silta avattiin liikenteelle vuonna 1929.

Silta on kolmeaukkoinen teräsbetoninen jatkuva laattasilta. Sen aukot ovat leveydeltään kukin 10,3 metriä. Sillalla on kaksi ajokaistaa ja raitiovaunukiskot molempiin suuntiin sekä kävely- ja pyörätiet. Alkujaan silta ylitti Sörnäisten satamaradan rautatiekiskot, nykyään sen alta kulkee Teollisuuskadun autoliikenne ja kävelytie. Sillalle johtaa ajorampit Teollisuuskadulta molemmin puolin.

Lähes satavuotiaan sillan on sanottu olevan käyttöikänsä loppupuolella, ja siinä on korjattu rakennevaurioita vuosina 1994, 2006 ja 2018. Vuonna 1997 sillan pintarakenteet ja kaiteet uusittiin.

Helsingin kaupungin selvityksessä vuonna 2020 arvioitiin, ettei sillalle voi tehdä suurempia kaistamuutoksia sen iän ja kunnon vuoksi. Samalla esiteltiin neljä vaihtoehtoa uudelle Sturenkadun sillalle, jonka kustannukset olisivat noin 3–4 miljoonaa euroa.

Kuvia
-----

* Sillan avajaiset 15. marraskuuta 1929.Sillan avajaiset 15. marraskuuta 1929.
* Silta 1930-luvulla, kun se ylitti Sörnäisten satamaradan.Silta 1930-luvulla, kun se ylitti Sörnäisten satamaradan.

Lähteet
-------

1. ↑  Sturenkadun sillan avajaiset Museovirasto. Viitattu 15.3.2024.
2. 1 2 3 4  Sturenkadun ja Hämeentien sillat – Rakennetekninen yleissuunnittelu (PDF)  27.11.2020. Helsingin kaupunki. Viitattu 9.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sturenkadun silta** Wikimedia Commonsissa
**Carlton John Morris** (s. 16. joulukuuta 1995 Cambridge) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Luton Townia.

Morris edusti juniorisarjoissa Norwich Cityä ja kuului seuran omistukseen tammikuuhun 2021 saakka mutta pääsi edustusjoukkueessa kentälle vain yhdessä mestaruussarjan ottelussa maaliskuussa 2015. Hän pelasi lainasopimuksilla kaudella 2014–2015 Englannin kakkosliigassa Oxford Unitedissa ja York Cityssä sekä 
kaudella 2015–2016 skotlantilaisessa Hamilton Academicalissa, jossa hän pelasi 32 Skotlannin Valioliigan ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Lainapestit jatkuivat Englannin mestaruussarjassa Rotherham Unitedissa sekä ykkösliigassa Shrewsbury Townissa, jälleen Rotherham Unitedissa ja Milton Keynes Donsissa. Tammikuussa 2021 Morris siirtyi mestaruussarjan Barnsleyyn, jossa hän pelasi 1,5 kauden aikana 51 sarjaottelua ja teki niissä 14 maalia.

Morris siirtyi kesällä 2022 Luton Towniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 mestaruussarjassa 44 ottelua ja teki niissä 20 maalia, millä hän oli sarjan kolmanneksi paras maalintekijä. Hän pelasi myös kolme nousukarsintaottelua, joiden tuloksena Luton nousi Valioliigaan, ja oli ensimmäinen maalintekijä karsinnan loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. Valioliigassa Morris on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 19 ottelua, joista 14 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt kolme maalia: kauden ensimmäisessä ottelussa Brightonia sekä syyskuussa Wolverhamptonia ja Evertonia vastaan.

Morris pelasi vuonna 2013 Englannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Carlton Morris Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
**Ravintola Rosendahl** oli Tampereen Pyynikillä vuosina 1863–1968 toiminut ravintola.

Ravintolan perustaja oli Johan Ludvig Rosendahl (k. 1876), joka oli muuttanut Tampereelle 1861 hoitamaan vuonna 1860 perustettua Seurahuoneen ravintolaa. Rosendahlin ravintola toimi aluksi kesäisin vuosina 1863–1866 kauppias Robert Magnus Lindholmin huvilassa. Vuonna 1866 Rosendahl muutti ravintolansa uuteen paikkaan hieman kauemmaksi Joselininniemeen perustetusta toisesta kesäravintolasta. 

Rosendahlin kuoltua 1876 ravintolan pitoa jatkoi hänen leskensä Henrika Rosendahl. Leski rakennutti vuonna 1888 läheiselle näköalapaikalle uuden ravintolarakennuksen. Tampereen kaupunki osti rakennuksen 1918 ja vuokrasi sitä edelleen ravintolanpitäjille. Ravintolan läheisyyteen siirrettiin vuonna 1907 kaupungin taimitarha, ja vuosina 1929–1970 ravintolan vieressä sijaitsivat kaupungin puutarhan kasvihuoneet. 1960-luvulla ravintolan läheisyyteen valmistui vielä Pyynikin tanssilava.

Rosendahlin ravintolan toiminta päättyi 1968 ja ravintolarakennus purettiin 1970. Vuonna 1977 ravintolan ja puutarhan sijaintipaikalle valmistui arkkitehtien Jaakko Laapotti ja Martti Kukkonen suunnittelema Rosendahlin kongressihotelli, nykyinen hotelli Scandic Rosendahl.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tampereen keskustan rantojen käyttö 1700-luvulta lähtien, Tampereen kaupunki Maankäytön suunnittelu 2013, sivu 35
Ulitsa Kulakovskogo -katu Jakutskissa. Yliopiston rakennuksia vasemmalla.
**Koillinen federaatioyliopisto** (ven. Северо-Восточный федеральный университет имени М. К. Аммосова (СВФУ), *Severo-Vostotšnyi federalnyi universitet imeni M. K. Ammosova (SVFU)*, "M. K. Ammosovin koillinen federaatioyliopisto" ) on Venäjällä Sahan tasavallan pääkaupungissa Jakutskissa toimiva yliopisto. Se on Sahan ainoa ja Venäjän koillisosan suurin yliopisto. Yliopisto valittiin 2009 yhdeksi valtakunnan seitsemästä federaatioyliopistosta, Niistä on tarkoitus kehittää venäläisiä huippuyliopistoja, joissa opetus ja tutkimus yhdistyvät yrityselämäyhteistyön kanssa.

Vuoteen 2010 yliopiston nimi oli **Jakutskin valtionyliopisto** (ven. Якутский государственный университет имени М.К.Аммосова, *Jakutski gosudarstvennyi universitet imeni M.K. Ammosova*). Tämä yliopisto perustettiin vuonna 1956 aiemmin kaupungissa toimineen Jakutskin pedagogisen instituutin pohjalle. Vuonna 1990 se nimettiin Jakuuttien ASNT:n perustamiseen vaikuttaneen Maksim Ammosovin mukaan.

Vuonna 2011 yliopistossa oli lähes 21 000 opiskelijaa ja yli 1200 opettajaa.

Yliopistossa on yhdeksän tiedekuntaa (biologian ja maantieteen, filologian, geologisen tutkimuksen, historian, insinööritekniikan, lainopin, maantienrakennuksen, valmistavan koulutuksen sekä vuorigeologian tiedekunta) ja yhdeksän erillistä instituuttia (fysiikan ja tekniikan, kasvatustieteen, Koillis-Venäjän kansojen kielten ja kulttuurin lääketieteen, liiketaloustieteen, matematiikan ja informatiikan, psykologian, ruumiinkulttuurin ja urheilun sekä vieraiden kielten ja aluetutkimuksen instituutti).

Yliopistolla on haaraosastot Sahan Nerjungrin ja Mirnyin kaupungeissa sekä Tšukotkan Anadyrissä.

Lähteet
-------

* Yliopiston verkkosivut (venäjäksi)
* Yliopiston verkkosivut (englanniksi)

1. ↑  Talousuutisia Moskovasta 22.10.-4.11.2009[vanhentunut linkki] Suomen suurlähetystö, Moskova
2. ↑  Yakutsk State University *YakutiaToday.com*. Viitattu 3.8.2008. (englanniksi)
3. 1 2  Общие сведения Yliopiston sivut (venäjäksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän federaatioyliopistot |
| --- |
|  |
| Kauko-itä | 
* Kauko-itä (FEFU)
* Koillinen (NEFU)

 |
|  |
| Volga | 
* Kazan (KFU)

 |
|  |
| Luoteinen | 
* Immanuel Kant (BFU)
* Pohjoinen (NArFU)

 |
|  |
| Siperia | 
* Siperia (SibFU)

 |
|  |
| Ural | 
* Ural (UrFU)

 |
|  |
| Eteläinen | 
* Eteläinen (SFedU)
* Krim (CFU)

 |
|  |
| Pohjois-Kaukasus | 
* Pohjois-Kaukasus (NCFU)

 |

 |
**Thai ridgeback** (thaiksi ไทยหลังอาน, *thai lang-an*) on hyvin vanha ja alkukantainen thaimaalainen koirarotu.

Alkuperä
--------

Thai ridgebackin kotimaa on Thaimaa, missä sitä käytettiin alun perin muun muassa tapiirien metsästyksessä ja vahtikoirana. Thai ridgeback on elänyt eristäytynyttä elämää Thaimaan itäosissa. Sen oletetaankin olevan yksi maailman vanhimmista koiraroduista.

Ulkonäkö
--------

Thai Ridgeback
Thai ridgeback on keskikokoinen koira, jolla on pystyt korvat. Sen selässä on vastakarvaan kasvavien karvojen muodostama kuvio, jota kutsutaan nimellä ridge ('harjanne'). Ridgemalleja on rodulla erilaisia. Thai ridgebackin turkki on aina yksivärinen: joko musta, sininen, punainen tai fawn. Turkki on helppohoitoinen ja karva lyhyttä.

* MustaMusta
* SininenSininen
* PunainenPunainen
* FawnFawn

* Ridgevariaatiot: sulka, neula, nuoli, satula, luuttu, viulu, keila, lehtiRidgevariaatiot: sulka, neula, nuoli, satula, luuttu, viulu, keila, lehti

Thai Ridgeback

Luonne
------

Thai ridgeback on älykäs koira. Se on luonteeltaan pidättyväinen tai välinpitämätön vieraita kohtaan ja kiintyy perheeseensä. Kaikki thai ridgebackit eivät tule toimeen toisten koirien kanssa, ja urokset voivat olla hyvin dominoivia. Sillä on vahti- ja metsästysvietti, ja se tarvitsee johdonmukaisen kasvatuksen pennusta lähtien. Thai Ridgeback ei ole aloittelijan koira. Se tarvitsee monen vuoden johdonmukaista koulutusta, ja sen kanssa täytyy käyttäytyä eri tavalla kuin useimpien "tavallisten" koirarotujen kanssa. Koiraa täytyy myös sosialistaa kunnolla, jotta se tottuu kaikenlaisiin ihmisiin ja tilanteisiin.

Thai ridgeback tarvitsee aktiivista toimintaa, johon voisi sisältyä esimerkiksi agility, toko, ratajuoksu ja näyttelyt. Muuten Thai ridgeback viettää suurimman osan päivästään kotona rauhallisesti makoillen, ja sen energia purkautuu useimmiten erilaisissa "pyrähdyksissä" esimerkiksi lenkillä tai vapaana ollessa.

Samaa sukupuolta olevat koirat voivat olla (varsinkin ainoana koirana olevalle) TRD:lle ongelma, mutta sitä saa koulutuksella hallittua eikä sitä pidä sekoittaa aggressiivisuuteen. Jos koira kuitenkin koskaan käyttäytyy aggressiivisesti ihmistä kohtaan, pitää pyytää joltain apua todellisen syyn esiintuomisessa sekä "parantamisessa".

Lähteet
-------

* Suomen Thai Ridgebackit (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Suomen Kennelliitto. *Thai ridgeback*. Koiranet Jalostustietojärjestelmä, 2019. Haettu 9.3.2019.
2. ↑  Thai Ridgeback. American Kennel Club. Haettu 16.8.2021.
3. ↑  Thai Ridgeback Dog. Federation Cynologique Internationale. Haettu 24.1.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Thai ridgeback** Wikimedia Commonsissa

* Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
**Kiinanpalatsikoira** (kiin. {{{1}}}) eli **pekingeesi** on koirarotu, jonka alkuperämaa on Kiina. Myös sitä on kutsuttu shih tzun tapaan "leijonakoiraksi" (kiin. 狮子狗, *shīzigǒu*).

Ulkonäkö
--------

Pekingeesin olemus leijonamainen. Sen häntä on tiiviisti selänmyötäinen ja kaartuu loivasti toiselle sivulle. Jalat ovat lyhyet mutta vantterat. Pekingeesin kuono voi olla melko lyhyt.

Kiinanpalatsikoira on hieman korkeuttaan pidempi. Pekingeesiuroksen säkäkorkeus on 19–23 cm ja narttujen 15–21 cm.*lähde?* Rodulle on tärkeää vankka luusto ja tiivis runko. Ihanteellinen paino urokselle on enintään 5 kg ja nartulle enintään 5,4 kg.

### Turkki ja sen hoito

Pekingeesin karva on kohtuullisen pitkää ja suoraa. Kaulan ympärillä on kaulurimainen harja. Peitinkarva on melko karheaa, aluskarva tiheää ja pehmeämpää. Pekingeesin korvissa, raajojen takaosissa, hännässä ja varpaissa on hapsut.

Turkin väreinä ovat sallittuja muut paitsi albiino ja maksanruskea. Turkki vaatii säännöllistä hoitoa (kampaus noin kerran viikossa, pesu tarvittaessa).*lähde?*

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Pekingeesi on luonteeltaan peloton, uskollinen ja pidättyväinen. Arkuus ja aggressiivisuus eivät kuulu sen luonteeseen. Se on yhden ihmisen koira, joka on lojaali omistajalleen. Pekingeesi ei mielistele tai palvo, mutta osoittaa ymmärrystä ja lojaaliutta ihmistä kohtaan. Vaikka kiinanpalatsikoira puolustaa omistajaansa uskollisesti, se ei ole missään nimessä vihainen. Se on hyvin ihmisläheinen ja lempeä koira, joka sopii hyvin seurakoiraksi.*lähde?*

Alkuperä
--------

Pekingeesi on nimensä mukaisesti lähtöisin Kiinasta. Buddhalaisuudessa leijona on pyhä eläin, ja sen vuoksi Kiinan keisari halusi itselleen oman pienen "pyhän leijonansa". Niinpä kiinanpalatsikoira jalostettiin ja sen haluttiin muistuttavan leijonaa niin paljon kuin mahdollista.

Pekingeesin tehtävänä oli vartioida palatsin aarteita ja varoittaa varkaista sekä karkottaa pahoja henkiä. Nämä pyhät koirat olivat itsekin tarkkaan vartioituja, ja varasta odotti kuolemantuomio. Rodun sai omistaa vain keisari eikä niitä saanut myydä, vaan ne saivat olla ainoastaan keisarillinen lahja. Alamaistenkin tuli painaa päänsä kiinanpalatsikoiran edessä. Rotu levisi länsimaihin boksarikapinan jälkeen. Länsimaissa rotuun ihastuttiin ja siitä tuli suosittu.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  KoiraNet-jalostustietojärjestelmä (Suomen Kennelliitto. Viitattu 4.9.2016)
2. ↑  Pekingese. American Kennel Club. Haettu 16.8.2021.
3. 1 2 3 4 5 6  Kinnanpalatsikoira, pekingeesi  1.12.2010. Kennelliitto. Viitattu 30.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kiinanpalatsikoira**.
* Suomen Pekingesikerho ry
**Kaanaankoira** (isl. *כלב כנעני*) on vuosisatoja Lähi-idässä elänyt koirarotu. Se on Raamatun ajoista asti elänyt puoliksi villinä Israelin autiomaissa, ja nykyäänkin jalostuksessa pyritään säilyttämään rodun alkukantaiset piirteet.

Ulkonäkö
--------

Kaanaankoira on keskikokoinen ja pystykorvainen, ruumiinrakenteeltaan tasapainoinen ja voimakas koira. Sen turkki on keskipitkä ja koostuu karkeammasta päällyskarvasta sekä pehmeästä alusvillasta. Koira pitää itse turkkinsa puhtaana, joten sen hoito on hyvin helppoa: harjaus karvanlähtöaikana kaksi kertaa vuodessa riittää. Väritys vaihtelee mustasta kermanvalkoiseen ja kaikkiin ruskean sävyihin tavallisesti valkoisin merkein. Aavikon värisävyt kuten hiekkaan sulautuva vaaleanruskea ovat hyvin tavallisia. Häntäänsä koira kantaa kippuralla selkänsä päällä. Pää ja kuono ovat voimakasrakenteiset, kirsu on musta. Silmät ovat tummanruskeat ja hieman vinot. Reaktioissaan koira on nopea ja valpas.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Luonteeltaan kaanaankoirat ovat itsenäisiä ja varautuneita, mutta eivät aggressiivisia. Ne ovat älykkäitä ja oppivat nopeasti, mutta saattavat kyllästyä toistuviin harjoituksiin ja unohtaa käskyt havaitessaan jotain mielenkiintoisempaa. Kaanaankoirat suhtautuvat vieraisiin epäluuloisesti ja varoittavat häiriöistä herkästi haukkumalla, mikä tekee niistä hyviä vahtikoiria. Myös vieraisiin koiriin ne suhtautuvat varauksin, mutta sopeutuvat omaan laumaansa hyvin ja rakastavasti.

Alkuperä
--------

Kaanaankoirat elivät pitkään villeinä aavikolla.
Kaanaankoira on yksi maailman vanhimmista koiraroduista. Se toimi muinaisten israelilaisten vahti- ja paimenkoirana jo Raamatun aikaan. Kun israelilaiset hajaantuivat ja heidän määränsä väheni roomalaisten vallattua alueen ja tuhottua Jerusalemin temppelin vuonna 70 jaa. suurin osa koirista hakeutui Negevin aavikolle. Siellä ne elivät enimmäkseen villeinä, vaikka jotkut hankkivat ruokansa vahtimalla beduiinien laumoja ja leirejä.

Kaanaankoirat selvisivät autiomaassa haaskansyöjinä kunnes professori Rudolphina Menzel sai 1930-luvulla ajatuksen aavikolla liikkuvien koirien käyttämisestä hajanaisten juutalaisasutusten vahtikoirina. Hän huomasi koirien tottuvan helposti ihmisten kanssa elämiseen ja aloitti jalostusohjelman, jonka tuloksena oli nykyään tunnettu rotu. Suomeen ensimmäiset kaanaankoirat saapuivat Israelista vuonna 1986. Rodun jalostuksessa on jatkuvasti käytetty myös aavikolta pyydystettyjä koiria, koska se on haluttu säilytää mahdollisimman alkuperäisenä.

Lähteet
-------

* Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto)
* Suomen Kaanaankoirat ry (mm. rotumääritelmä)

### Viitteet

1. ↑  Suomen Kennelliitto. *Kaanaankoira*. Koiranet Jalostustietojärjestelmä, 2019. Haettu 11.8.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **kaanaankoira** Wikimedia Commonsissa

* The Canaan Dog Club of America (englanniksi)