recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Itämeren valtioiden neuvosto** (engl. *Council of the Baltic Sea States*, **CBSS**) on Itämeren alueen maiden hallitustenvälinen yhteistyöjärjestö. CBSS perustettiin vuonna 1992 edistämään demokraattista ja taloudellista kehitystä Itämeren alueella. 

Neuvosto perustettiin vuonna 1992 Kööpenhaminassa Saksan ja Tanskan silloisten ulkoministerien Hans-Dietrich Genscherin ja Uffe Ellemann-Jensenin aloitteesta. CBSS:llä on tärkeä rooli Itämeren alueen poliittisena keskustelufoorumina ja kasvava merkitys alueellisena projektiorganisaationa, joka osallistuu esimerkiksi Euroopan unionin Itämeri-strategian toimeenpanoon. Itämeren valtioiden neuvoston puheenjohtajuus kiertää jäsenmaiden kesken. 

Suomi toimi CBSS:n puheenjohtajana heinäkuusta 2013 kesäkuuhun 2014. Nykyisen Saksan puheenjohtajuuden (2022-2023) jälkeen puheenjohtajuus siirtyy jälleen Suomelle.

Neuvosto kokoontuu ulkoministeritasolla joka toinen vuosi. Ulkoministerikokouksen kanssa vuorovuosittain järjestetään Itämeren alueen hallitusten päämiesten huippukokous (Baltic Sea Summit).

Venäjän ja Valko-Venäjän jäsenyys keskeytettiin väliaikaisesti Ukrainan sodan vuoksi 3. maaliskuuta 2022. Venäjä ilmoitti eroavansa Itämeren valtioiden neuvostosta toukokuussa 2022.

Toiminnan painopisteet
----------------------

* Alueellinen identiteetti
* Kestävä ja hyvinvoiva alue
* Turvallinen Itämeren alue

Asiantuntijatason yhteistyötä tehdään esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmiskaupan estämiseksi, ydin- ja säteilyturvallisuuden parantamiseksi sekä Itämeren kulttuuriperinnön säilyttämiseksi.

Suomessa CBSS-asiantuntijayhteistyötä hoitavat eri sektoreista vastaavat viranomaiset.

Itämeren valtioiden neuvostolla oli 1 miljoonan suuruinen hankerahasto vuosiksi 2013–2015. PSF-siemenrahan avulla CBSS haluaa tukea toimintasektoreilleen kuuluvia, monikansallisia Itämeren aluetta hyödyttäviä projekteja. Lisäksi neuvoston toimintaa tukee Tukholmassa sijaitseva kansainvälinen CBSS-sihteeristö.

Jäsenmaat
---------

Euroopan komissioon kuuluvat CBSS:n jäsenmaat punaisella, Euroopan komissioon kuulumattomat CBSS:n jäsenmaat oranssilla, CBSS:n tarkkailijamaat keltaisella.
### Nykyiset

* Islanti
* Latvia
* Liettua
* Norja
* Puola
* Ruotsi
* Saksa
* Suomi
* Tanska
* Viro

### Entiset

* Venäjä

Tarkkailijamaat
---------------

* Alankomaat
* Espanja
* Italia
* Ranska
* Romania
* Slovakia
* Ukraina
* Unkari
* Valko-Venäjä (Jäsenyys keskeytetty)
* Yhdistynyt kuningaskunta
* Yhdysvallat

Lähteet
-------

* Itämeren valtioiden neuvoston kotisivut (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Itämeren valtioiden neuvosto (Council of the Baltic Sea States) (Itämeri-yhteistyö) *Kansainvälinen yhteistyö*. Ulkoasiainministeriö. Viitattu 24.6.2014. [vanhentunut linkki]
2. ↑  CBSS: Statement published by the Norwegian MFA: Russia Suspended from the Council of the Baltic Sea States *CBSS*. Viitattu 18.5.2022. (englanniksi)
3. ↑  IS: Venäjä eroaa Itämeren valtioiden neuvostosta

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Itämeren valtioiden neuvosto** Wikimedia Commonsissa
**Sarnano** on kunta Maceratan maakunnassa Marchen hallintoalueella Keski-Italiassa. Kunnassa on runsaat 3 000 asukasta.

Kunnan historiallinen keskusta on usean ulkoilureitin lähtöpaikka.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 12.6.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 12.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Joonas Konstig: Vuoren ja meren Marche.  *Mondo*, 9/2012, s. 34.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sarnano** Wikimedia Commonsissa

Maceratan maakunta
Apiro | Appignano | Belforte del Chienti | Bolognola | Caldarola | Camerino | Camporotondo di Fiastrone | Castelraimondo | Castelsantangelo sul Nera | Cessapalombo | Cingoli | Civitanova Marche | Colmurano | Corridonia | Esanatoglia | Fiastra | Fiuminata | Gagliole | Gualdo | Loro Piceno | Macerata | Matelica | Mogliano | Monte Cavallo | Monte San Giusto | Monte San Martino | Montecassiano | Montecosaro | Montefano | Montelupone | Morrovalle | Muccia | Penna San Giovanni | Petriolo | Pieve Torina | Pioraco | Poggio San Vicino | Pollenza | Porto Recanati | Potenza Picena | Recanati | Ripe San Ginesio | San Ginesio | San Severino Marche | Sant’Angelo in Pontano | Sarnano | Sefro | Serrapetrona | Serravalle di Chienti | Tolentino | Treia | Urbisaglia | Ussita | Valfornace | Visso
Julija Kovaliv.
**Julija Ihorivna Kovaliv** (ukr. Юлія Ігорівна Ковалів; s. 9. tammikuuta 1985 Ivano-Frankivsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen diplomaatti, joka on vuodesta 2022 lähtien toiminut Ukrainan Kanadan-suurlähettiläänä.

Kovaliv opiskeli vuosina 2001–2006 Kiovan Mohyla-akatemian taloustieteen laitoksella ja valmistui taloustieteen teorian asiantuntijaksi. Vuonna 2011 hän valmistui kansallisesta valtionhallinnon akatemiasta sosiaalisen kehityksen johtamisen maisteriksi.

Vuosina 2015–2016 Kovaliv toimi Ukrainan talouskehitys- ja kauppaministerin 1. sijaisena. Vuosina 2016–2017 hän toimi Naftogazin hallintoneuvoston puheenjohtajana. Vuosina 2016–2019 hän toimi Ukrainan kansallisen sijoitusneuvoston puheenjohtajana. Vuosina 2019–2020 hän toimi Ukrainan presidentinkanslian varakansliapäällikkönä.

Maaliskuussa 2022 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi nimitti Kovalivin Ukrainan Kanadan-suurlähettilääksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ковалів Юлія Ігорівна *LB.ua*.  Arkistoitu 8.8.2023. Viitattu 8.8.2023. (ukrainaksi)
2. 1 2  Ковалів Юлія Ігорівна Ukrainan Kanadan-suurlähetystö.  Arkistoitu 8.8.2023. Viitattu 8.8.2023. (ukrainaksi)
3. ↑  Указ Президента України №119/2022 *president.gov.ua*.  9.3.2022.  Arkistoitu 13.8.2023. Viitattu 13.8.2023. (ukrainaksi)
**Kotvio Osakeyhtiö** (nimi vuoteen 1920 saakka *Ruoveden Saha-, Mylly- ja Sähkö Oy*) oli suomalainen Ruoveden kirkonkylän Kotvioniemellä toiminut pääasiassa vientisahausta harjoittanut metsäteollisuusyritys. Yhtiö oli toiminnassa 1917–1989, se lakkautettiin vuonna 1997.

Yhtiön perusti lokakuussa 1916 joukko Näsijärven ja siihen laskevien vesistöjen varrella metsiä omistaneita henkilöitä. Yhtiö harjoitti sahaustoiminnan lisäksi myös sähköntuotantoa ja vuoteen 1971 saakka sillä oli lisäksi viljamylly. Kotvio Oy:n sahatavaraproomuja ja tukkilauttoja varten yhtiöllä oli kaksi omaa hinaajaa S/S Kotvio ja S/S Kotvio II.

Vuonna 1936 Kotvio Oy osti Virtain Koron kylässä toimineen Huvilan Saha Oy:n. Tämä sahan olivat perustaneet virtolaiset maanviljelijät 1920-luvun alussa ja se oli joutunut 1930-luvun alussa tapahtuneen konkurssin jälkeen Kansallis-Osake-Pankin haltuun. Huvilan saha toimi sitten vuoteen 1960 saakka. Vuonna 1980 Kotvio Oy tuotti 58 000 kuutiometriä sahatavaraa ja vuonna 1984 yhtiön liikevaihto oli 33 miljoonaa markkaa, henkilökuntaa oli tällöin 140. Valtaosa yhtiön sahatavarasta meni vientiin. Kotvio Oy hakeutui konkurssiin vuonna 1989, yhtiön sahalaitos oli tässä vaiheessa jo vanhentunut.

Kotvionniemen alue on sahan lopettamisen jälkeen puhdistettu ja sinne on rakennettu asuintaloja. Sahan rakennuksista on jäljellä tiilinen voima-asema ja sen savupiippu.

Kirjallisuutta
--------------

* Jussi Kulla : *Kotvio Oy*. Jussi Kulla Oy 2016 ISBN 9789529379859

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Täydentäviä yhtiötietoja : Kotvio Osakeyhtiö, Pörssitieto G. Kock
2. ↑  Koronkylän sivusto : Huvilan saha
**Jay Lewis Gang** (joskus myös JLG) on tamperelainen suomirock -yhtye, joka on perustettu loppuvuonna 2016. Yhtyeen muodostavat Yössä ja Popedassa soittaneet muusikot Jay Lewis, Daffy Terävä, Frogley ja Jani Kemppinen.

Yhtye sai alkunsa Lewisin ja Terävän saatua yllätyspotkut Yöstä yhtyeen 35-vuotisjuhlakiertueen päätteeksi loppuvuonna 2016. Kaksikko perusti nopeasti uuden yhtyeen.

Jay Lewis Gangin ensimmäinen single *Liekki* julkaistiin 9. tammikuuta 2017. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Jay Lewis ja sovittanut Jay Lewis Gang. Toinen single *Taivas tietää sen* julkaistiin 28. helmikuuta 2017. Tämänkin kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Jay Lewis ja sovittanut Jay Lewis Gang.

Diskografia
-----------

### Singlet

* "Liekki" (2017)
* "Taivas tietää sen" (2017)
* "Enkelit" (2017)
* "Julma nainen" (2018)

### Albumit

* "Folio" (2018)

Lähteet
-------

1. ↑  Yö-yhtyeestä potkut saaneet basisti ja kitaristi perustivat oman bändin – Jay Lewis ja Daffy Terävä pistivät hynttyyt yhteen *Iltalehti*.  4.1.2017. Viitattu 28.2.2017.
*Tämä artikkeli käsittelee Japanin kaupunkia Gunman prefektuurissa. Muista merkityksistä katso täsmennyssivu.*


  

  

  

  

  

  

  

**Tomioka** (jap. 富岡市, *Tomioka-shi*) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Gunman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Tonejoen sivujoen Kaburan varrella. Kaupungin luoteispuolella kohoaa Myōgivuori. Tomiokassa on 47 911 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 122,85 neliökilometriä.

Tomioka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla silkin markkinapaikkana ja postiasemana (*shukuba*) Nakasendō-tiereitin sivutien Shinano-betsuron varrella. Vuodesta 1616 lähtien siellä oli myös Nanokaichin daimiokunnan paikallinen hallintokeskus. Meiji-restauraation jälkeen vuonna 1872 Tomiokaan perustettiin Japanin ensimmäinen moderni silkkikehräämö. Se oli toiminnassa 1980-luvun lopulle saakka. Tekstiiliteollisuuden lisäksi kaupunkiin on sijoittunut elektroniikka- ja avaruusteknologista teollisuutta. Kaupunkioikeudet Tomioka sai laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954. Vuonna 2006 kaupunkiin liitettiin Myōgin maaseutukaupunki. Tomiokaan kuuluvilla maaseutualueilla viljellään esimerkiksi siitakesieniä, konnyakua, pillisipulia ja koristekukkia.

Kolme Tomiokan silkkikehräämön rakennusta on valittu Japanin kansallisaarteiksi, ja vuonna 2014 kehräämö liitettiin yhdessä alueen muun teollisen perinnön kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. Muita nähtävyyksiä ovat entinen Kōzuken provinssin pääpyhäkkö Nukisaki-jinja, Myōgivuoren juurelle rakennettu pyhäkkö Myōgi-jinja, Gunman safaripuisto, kirsikankukistaan tunnettu Ōshion patojärvi sekä Tomiokan kaupungin taidemuseo ja Gunman luonnonhistoriallinen museo. Osa Myōgivuoren alueesta kuuluu Myōgin–Arafunen–Saku-kōgenin puolikansallispuistoon. Tomiokaa palvelee Jōshin-rautatien Jōshin-linja.

Kuvia
-----

* Ichinomiya Nukisaki-jinjaIchinomiya Nukisaki-jinja
* Myōgi Furusaton taidemuseo, MyōgivuoriMyōgi Furusaton taidemuseo, Myōgivuori
* Torazun rotkoTorazun rotko
* Tomiokan kaupungintaloTomiokan kaupungintalo

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 富岡市 Kotobank. Viitattu 27.09.2020.
2. 1 2  市の人口 Tomioka City. Viitattu 27.09.2020.
3. 1 2 3  紋章・木・花・鳥 Tomioka City. Viitattu 27.09.2020.
4. 1 2 3  日本大百科全書: 富岡（市） Kotobank. Viitattu 27.09.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tomioka** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Gunman prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kaupungit | 
* Annaka
* Fujioka
* Isesaki
* Kiryū
* Maebashi (pääkaupunki)
* Midori
* Numata
* Ōta
* Shibukawa
* Takasaki
* Tatebayashi
* Tomioka

 |  |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Agatsuman piirikunta** (Higashi-Agatsuma · Kusatsu · Naganohara · Nakanojō · Takayama · Tsumagoi) · **Kanran piirikunta** (Kanra · Nanmoku · Shimonita) · **Kita-Gunman piirikunta** (Shintō · Yoshioka) · **Ōran piirikunta** (Chiyoda · Itakura · Meiwa · Ōizumi · Ōra) · **Sawan piirikunta** (Tamamura) · **Tanon piirikunta** (Kanna · Ueno) · **Tonen piirikunta** (Katashina · Kawaba · Minakami · Shōwa) |

 |
**Uno Donner** (5. joulukuuta 1872 Helsinki – 23. kesäkuuta 1958 Arlesheim, Sveitsi) oli suomalainen teollisuusjohtaja, insinööri ja antroposofi.

Uno Donnerin vanhemmat olivat kielitieteen professori Otto Donner ja Hilda Rosina Louise Malm. Donner valmistui ylioppilaaksi Helsingin Läroverket för gossar och flickor -oppikoulusta vuonna 1892, diplomi-insinööriksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1896 sekä filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1898. Hän suoritti jatko-opintoja Englannissa ja Saksassa. Hän perusti vuonna 1898 lankakehräämö Helsingfors spinneri Ab:n, ja johti sitä vuoteen 1903. Kehräämö myytiin Yhtyneille Villatehtaille vuonna 1908. Vuosina 1903–1908 Donnerilla oli höyrysaha Espoon Saunalahdessa. Myöhemmin Donner toimi näkyvässä asemassa useissa suuryrityksissä. Hän oli Sinebrychoffin panimon hallituksen puheenjohtaja vuosina 1943–1957. Donnerin puolisona oli vuodesta 1900 kirjailija Olga "Olly" Donner, o.s. Sinebrychoff, joka oli panimonjohtaja Nicolas Sinebrychoffin tytär.

Donner puolisoineen tutustui antroposofiaan 1910-luvulla. Pariskunta vietti seuraavina vuosikymmeninä runsaasti aikaa Dornachissa ja muualla Euroopassa. He tapasivat Dornachissa Rudolf Steinerin, jonka pyynnöstä Donner perusti Suomen Antroposofisen Seuran vuonna 1923. Hän toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1932. Donnerin pariskunta omisti Lohjalla sijaitsevan Gerknäsin eli Kirkniemen kartanon vuosina 1927–1945. Tuolloin he tukivat paikallista pienten lasten koulua ja ohjasivat sen pedagogista linjaa Steinerin oppien mukaiseksi. Donnerit toivat Suomeen myös biodynaamisen viljelyn, jota he harjoittivat kartanollaan. Donnerit omistivat myös Grantorpin tilan Pohjassa sekä Ollyn isältään perimän Karhusaaren huvilan Espoossa.

Donner harrasti taidemaalausta. Hän opiskeli sitä Pariisissa ja Roomassa.

Donner vietti puolisoineen viimeiset vuotensa Sveitsin Arlesheimin parantolassa. Heillä ei ollut lapsia, joten he lahjoittivat vuonna 1956 omaisuutensa Åbo Akademille. Testamenttilahjoituksella perustettiin Åbo Akademin säätiön yhteydessä toimiva, uskontotieteelliseen ja kulttuurihistorialliseen tutkimukseen erikoistunut Donner-instituutti.

Katso myös
----------

* Donnerin suku

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Donner, Uno hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi) Viitattu 3.11.2020.
2. 1 2  Uno Donner. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
3. 1 2 3 4 5 6  Donner-instituutti Donner-instituutti. Viitattu 18.8.2021.
4. 1 2 3  Anneli Mäkelä-Alitalo: "Sinebrychoffien perhehistoriaa Suomessa", s. 71–72 teoksessa *Sinebrychoffit* (Anneli Mäkelä-Alitalo, Sakari Heikkinen & Minerva Keltanen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2009.
5. 1 2  Esoterian polkuja – Stuttgartista Lohjalle *Uuden etsijät*.  3.2.2020. Viitattu 3.11.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Yannick Weber** (s. 23. syyskuuta 1988 Morges, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-liigassa pelaavaa Pittsburgh Penguinsin organisaatioita. Montreal Canadiens varasi Weberin vuoden 2007 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 73.

Ura
---

Weber aloitti uransa vuonna 2005 Sveitsin jääkiekon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla SC Langenthal -joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän siirtyi OHL-junioriliigaan, Kitchener Rangers -joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Hänet valittiin kaudella 2006–2007 OHL:n toiseen tähdistökentälliseen ja tulokastähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella hän voitti OHL:n mestaruuden ja hänet valittiin taas toiseen tähdistöön.

15. elokuuta 2008 Weber kirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Montrealin farmissa Hamilton Bulldogsissa, jossa hän keräsi 68 ottelussa 44 pistettä. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 8. tammikuuta 2009 Toronto Maple Leafsia vastaan 6-2-tulokseen päättyneessä ottelussa. Pudotuspeleissä Boston Bruinsia vastaan Weber teki ensimmäisen maalinsa Tim Thomasia vastaan. Weber saavutti ottelussa maalin lisäksi syöttöpisteen ja hänet valittiin otteluun kolmanneksi tähdeksi. Boston pudotti Montrealin suoraan neljässä ottelussa, joka pelattiin 22. huhtikuuta 2009.

Weber teki uransa ensimmäisen runkosarjamaalin NHL:ssä 9. helmikuuta 2011 juuri Thomasia vastaan. Hän teki kaksi maalia pudotuspelisarjassa Boston Bruinsia vastaan, ohitattaessaan kahdesti Thomasin. Täten Weberin uran neljä ensimmäistä NHL-maalia ovat syntyneet samaa maalivahtia vastaan kahden vuoden aikana. Kaudella 2010–2011 Weber teki NHL:ssä 41 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11.

Heinäkuussa 2013 Weber siirtyi Vancouver Canucksiin.

Maajoukkueura
-------------

Weber edusti Sveitsiä alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2005. Seuraavana vuonna hän pelasi 18-vuotiaiden kisojen lisäksi nuorten MM-kilpailuissa. Hän pelasi vielä vuosina 2007 ja 2008 nuorten kisoissa. Weber edusti Sveitsiä vuoden 2009 MM-kotikisoissa. Turnauksessa hän pelasi kolme ottelua vailla tehopisteitä.

Lähteet
-------

1. ↑  2007 NHL Entry Draft picks *hockeydb.com*. Internet Hockey Database. Viitattu 22.8.2009. (englanniksi)
2. 1 2 3  Yannick Weber *Eliteprospects.com*. Rogers Sportsnet. Viitattu 22.8.2009.  (englanniksi)
3. ↑  Robert Lefebvre: Canadiens Call Up Yannick Weber From Bulldogs  8.4.2009. Habs Eyes On The Prize.  Arkistoitu 3.7.2009. Viitattu 22.8.2009.  (englanniksi)
4. ↑  Shawn P. Roarke: Ryder's goal leaves Habs in 3-0 hole *nhl.com*. NHL. Viitattu 22.8.2009.  (englanniksi)
5. ↑  Shawn P. Roarke: Bruins close out Canadiens *nhl.com*. NHL. Viitattu 22.8.2009.  (englanniksi)
6. ↑  Canucks sign Weber, Biega & Blain *canucks.nhl.com*.  5.7.2013. Vancouver Canucks. Viitattu 6.7.2013. (englanniksi)
7. ↑  Player Statics by Team (SUI – Switzerland) *iihf.com*. IIHF. Viitattu 22.8.2009.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Yannick Weber The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Laama** (*Lama glama*) on eteläamerikkalainen kesytetty sorkkaeläin, joka kuuluu laamaeläinten sukuun. Laama on jalostettu guanakosta. Laamaa käytetään Etelä-Amerikassa etupäässä kantojuhtana, ja siitä saadaan myös villaa ja lihaa.

Ulkonäkö
--------

Laaman säkäkorkeus on 120–130 senttimetriä ja paino 90–160 kilogrammaa. Laama on hevosta pienempi, mutta sen pitkä kaula tekee siitä korkean. Sukulaiseensa alpakkaan verrattuna laama on hevosmaisempi ja lihaksikkaampi. Laamoja on monenvärisiä.

Tyypit
------

Etelä-Amerikassa on kaksi puhdasta laamatyyppiä, klassinen laama ja wooly laama. Suurin osa yksilöistä on näiden tyyppien risteytyksiä.

Klassinen laama on iso, korkeajalkainen ja pitkäselkäinen. Sen pää on hevosmainen ja lyhytkarvainen ja jalat lyhytkarvaiset. Sen turkissa on pohjavilla ja karkeampi päällyskarva. Klassista laamaa käytetään usein juhtana, sillä sen villa ei takerru risukoihin kuten pitkäkarvaisen laaman.

Wooly laama on klassista laamaa pienempi ja sirorakenteisempi. Sillä on pitkä karva, ja sitä käytetään etupäässä villantuottajana.

Käyttäytyminen
--------------

Pienestä kasvatettu laama käyttäytyy rauhallisesti ihmisen kanssa. Laama voi sylkeä päin kun se tuntee olonsa ahdistelluksi tai kun se kinastelee ruuasta toisten laamojen kanssa.

Käyttö
------

Laama jalostettiin ilmeisesti noin 5000–6000 vuotta sitten guanakosta. Suurin osa maailman laamoista elää Boliviassa. Laamaa on käytetty Etelä-Amerikassa perinteisesti kantojuhtana. Laama pystyy kantamaan 40 kilogramman taakan. Laama on myös hyvin varmajalkainen, ja sillä on vähäinen ruuantarve esimerkiksi hevoseen verrattuna. Luonnonvarainen laama syö karkeaa heinää ja erilaisia pensaita.

Laamasta saa pieniä määriä villaa. Laama keritään yleensä joka toinen vuosi. Laaman villa on lanoliinitonta ja pehmeämpää kuin lampaanvilla. Tavallinen laamanvilla on noin 25 mikronia.

Laaman lihaa syödään Boliviassa.

Vuodesta 1975 alkaen laamoja on pidetty Etelä-Amerikan ulkopuolellakin, aluksi Pohjois-Amerikassa. Laamoja käytetään lammaslaumojen vahtikoirina, kantoeläiminä vaelluksilla, terapiaeläiminä, lenkkikavereina sekä seura- ja harrastuseläiminä.

Lähteet
-------

1. ↑  Wilson, Don E. & Reeder, DeeAnn M. (toim.): Lama glama *Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed)*.  2005. Johns Hopkins University Press. Viitattu 18.6.2013. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Laama Suomen alpakkayhdistys, viitattu 4.2.2018
3. ↑  Bolivia neuvoo WHO:n makkararaportista huolestuneita: Syökää laamaa  27.10.2015. Yle uutiset. Viitattu 4.2.2018.



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Lama glama | 
* Wikidata: Q42569
* Wikispecies: Lama glama
* BOLD: 153475
* CoL: 3RYF2
* EoL: 309018
* EPPO: LMAAGL
* Fossilworks: 145832
* GBIF: 5220190
* iNaturalist: 121026
* IRMNG: 10228663
* ITIS: 625028
* MSW: 14200117
* NBN: NHMSYS0020975296
* NCBI: 9844
* NZOR: 00d82233-8f35-446b-b013-08f3802d1b14
* TSA: 8923
* uBio: 106021

 |
|  |
| Camelus glama | 
* Wikidata: Q27064352
* GBIF: 9632566
* ZooBank: AB15F689-6270-4554-AD09-D17BD05E5BE8

 |

 |
**Johanna Pirskanen** (s. 3. elokuuta 2003 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hänet tunnetaan erityisesti laadukkaana kärkietenijänä. Ulkokentällä Pirskanen pelaa yleensä polttolinjassa, mutta hän on pelannut useita otteluita myös kopparina ja lukkarina.

Pirskanen pelasi ensimmäisen kautensa pääsarjatasolla vuonna 2020, kun hänen kasvattajaseuransa Siilinjärven Pesis nousi Superpesikseen. Kaudeksi 2021 Pirskanen siirtyi Joensuun Mailaan, jossa hän nykyisen sopimuksensa puitteissa pelaa kauteen 2023 saakka.

Kaudella 2021 Pirskanen valittiin ensimmäistä kertaa Itä–Länsi-otteluun, kun yksi alkuperäisistä valituista jäi pois ottelusta. Ensimmäisen suoran valintansa Pirskanen sai heti seuraavalla kaudella. Kesäkuussa 2023 Pirskanen valittiin Superpesiksen kuukauden pelaajaksi. Hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun myös vuonna 2023. Pirskanen voitti kaudella 2023 Superpesiksen kärkilyöntikuningattaruuden.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  .
7. ↑
**Maebaru** (jap. 前原市, *Maebaru-shi*) on Japanin entinen kaupunki ja nykyinen Itoshiman kaupungin osa Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Sen alue sijaitsee Fukuokan länsipuolella Itoshiman kaakkoisosassa ja ulottuu Itoshiman niemimaalta Sefurivuorille. Ennen lakkauttamistaan vuonna 2005 kaupungissa oli 67 275 asukasta ja sen pinta-ala oli 104,50 neliökilometriä.

Maebaru kehittyi historiallisesti Fukuokasta Karatsuun johtaneen tien varren postiasemana (*shukuba*) ja markkinapaikkana. Maaseutukaupunki Maebarusta tehtiin vuonna 1901. Sittemmin se on kasvanut hyvien liikenneyhteyksiensä ansiosta yhtenä Fukuokan esikaupungeista. Kaupunkioikeudet Maebarulle myönnettiin vuonna 1992. Vuonna 2010 se liittyi yhteen Nijōn ja Shiman maaseutukaupunkien kanssa muodostaen Itoshiman kaupungin.

Maebarun alueen nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Raizanin muinaislinna, Sennyo-jin buddhalainen temppeli ja Itokokun historiallinen museo. Maebarua palvelee JR Kyūshūn Chikuhi-linja.

Kuvia
-----

* Chikuzen-Maebarun rautatieasemaChikuzen-Maebarun rautatieasema
* Oimatsu-jinjaOimatsu-jinja

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  百科事典マイペディア: 前原 Kotobank. Viitattu 25.12.2020.
2. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典 / 日本大百科全書: 前原 Kotobank. Viitattu 25.12.2020.
**Eberhard von Mackensen** (24. syyskuuta 1889 Bromberg, Preussi – 19. toukokuuta 1969 Nortorf, Schleswig-Holstein, Saksa) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.

Eberhard von Mackensen syntyi Brombergissa Preussissa 1889. Hänen isänsä oli ensimmäisessa maailmansodassa Pour le Meritellä palkittu sotamarsalkka August von Mackensen. Veli Hans-Georg von Mackensen toimi valtiosihteerinä natsi-Saksan ulkoministeriössä ja myöhemmin suurlähettiläänä Roomassa. Hans-Georgilla oli myös SS-Gruppenführerin kunnia-arvo SS-joukoissa.

Eberhard liittyi kadetiksi ratsuväkeen 1908. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän oli kohonnut luutnantiksi ja hän toimi joukkueenjohtajana, kunnes haavoittui 1915. Toivuttuaan hänet sijoitettiin esikuntatehtäviin. Hänet ylennettiin kapteeniksi toukokuussa 1917. Saksan hävittyä sodan sen armeijaa rajoitettiin, mutta Mackensen onnistui jäämään armeijan palvelukseen. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan vuonna 1933 everstiluutnantiksi noussut Mackensen toimi esikuntaupseerina ratsuväessä. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin tammikuussa 1938.

Toinen maailmansota
-------------------

Toinen maailmansota syttyi 1. syyskuuta 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan. Mackensen toimi Puolan valtauksen ajan 14. armeijan esikuntapäällikkönä. Tammikuussa 1940 hän yleni kenraaliluutnantiksi. Ranskan valtauksen aikana hän oli esikuntapäällikkönä 12. armeijassa ja ylennettiin voittoisan kampanjan jälkeen täydeksi ratsuväenkenraaliksi.

Tammikuussa 1941 hänestä tehtiin Etelän armeijaryhmään kuuluneen III armeijakunnan komentaja. Hän johti armeijakuntaansa Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Tammikuussa 1942 Mackensenin armeijakunta organisoitiin uudelleen III panssariarmeijakunnaksi. Loppuvuonna Mackensen johti myös 1. panssariarmeijaa muun muassa kolmannessa Harkovan taistelussa.

Marraskuussa 1943 Mackensen sai siirron Italiaan, jossa hänestä tuli 14. armeijan komentava kenraali. Tässä tehtävässä hän pysyi vuoden 1944 heinäkuuhun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Ansioistaan toisessa maailmansodassa hänet palkittiin rautaristin ritariristillä.

Sotarikokset
------------

Toimiessaan armeijan komentajana Italiassa Mackensen oli osallisena 335 siviilin joukkomurhaan. Siviileihin kohdistunut massateloitus oli rangaistus partisaanitoiminnasta alueella.

Saksan antauduttua Mackensen pidätettiin. Vuonna 1947 hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista, mutta tuomio muutettiin 21 vuodeksi vankeutta. Hänet kuitenkin vapautettiin alle viiden vuoden kuluttua 1952. Hän kuoli Nortorfissa vuonna 1969.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eberhard von Mackensen**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**HMAS Torrens** oli Australian laivaston vuonna 1916 palvelukseenotettu River-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: River-luokka (torpedovenehävittäjä)*
Alus tilattiin Cockatoo Docks and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1913. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1915 kumminaan Australian kenraalikuvernöörin lordi Munro Fergusonin puoliso ja otettiin palvelukseen kaksitoista päivää ennen valmistumista 3. heinäkuuta 1916.

Palvelus
--------

Alus liitettiin aluksi brittiläisessä Kauko-Idän valvontajoukkoihin sisaraluksensa *HMAS Swanin* kanssa. Syyskuusta 1916 alkaen se partioi Kaakkois-Aasian alueella. Kesäkuussa 1917 alus siirrettiin Singaporessa telakalle, minkä jälkeen se kohtasi 7. heinäkuuta viisi sisaralustaan Kookossaarilla. Alukset lähtivät Diego Garcian kautta Välimerelle.

Alus suojasi saattueen Port Saidista Maltalle, jonne se saapui 20. elokuuta. Maltalla alus siirrettiin telakalle, mistä vapauduttuaan se oli Brindisissä torjumassa Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneitä. Alus huollettiin joulukuussa Maltan laivastontelakalla.

Alus oli 22.-23. huhtikuuta 1918 kuuden aluksen osastossa Adrianmerellä, kun se joutui viiden Itävalta-Unkarin laivaston hävittäjän hyökkäyksen kohteeksi. Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjät *HMS Hornet* ja *HMS Jackal* vaurioituivat pahoin ennen hyökkääjän vetäytymistä. Syys-lokakuun vaihteessa *Torrens* oli Messinassa huollettavana, minkä jälkeen alus viipyi alueella sodan päättymiseen asti.

Toukokuussa 1919 alus palasi Australiaan. Se siirrettiin 19. heinäkuuta 1920 reserviin ja siirrettiin heinäkuussa 1924 Flindersin varikolle, jossa sitä käytettiin reserviläisten kouluttamiseen ilman palvelukseenottoa. Alus siirrettiin myöhemmin Adelaideen, jossa sen käyttö reserviläisten kouluttamiseksi jatkui maaliskuuhun 1925 saakka. Alus palautettiin Sydneyyn 11. toukokuuta ja sen käyttö ajoittain reserviläisten kouluttamiseksi jatkui.

Hinaaja *Heroic* hinasi 24. marraskuuta 1930 *Torrensin* Sydney Headsiin, jossa sitä käytettiin maalilaivana. Lopulta hylyksi muuttunut alus upotettiin upotuspanoksella.

Lähteet
-------

* Cassells, Vic: *Australia’s Naval Heritage: The Destroyers Their Battles and Their Badges*. Sydney: Kangaroo Press, 2000. ISBN 0-7318-0893-2. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Cassells, Vic s. 138

*River*-luokan torpedovenehävittäjät

|  |
| --- |
| *HMAS Parramatta* - *HMAS Yarra* - *HMAS Warrego* - *HMAS Huon* - *HMAS Swan* - *HMAS Torrens* |
| Edeltäjä: EI – Seuraaja: *HMAS Anzac* |
Frank Fournier’n World Press Photo -palkinnon voittanut kuva Omayra Sánchezista loukussa raunioiden alla.
**Omayra Sánchez** (28. elokuuta 1972 – 16. marraskuuta 1985) oli kolumbialainen tyttö, joka kuoli 13. marraskuuta 1985 Armerossa, Kolumbiassa sattuneessa Nevado del Ruiz -tulivuoren purkauksessa. Purkausta seuranneen mutavyöryn seurauksena Sánchez jumiutui jaloistaan kiinni kotitalonsa raunioihin. Pelastustyöntekijät eivät ilman asianmukaista pelastuskalustoa onnistuneet ajoissa irrottamaan kaulaansa myöden vedessä ollutta tyttöä. 13-vuotiaana kuollut Sánchez ehti taistella maailman median edessä noin 60 tuntia (kolme yötä ja kaksi päivää) kehittyvää kuoliota ja hypotermiaa vastaan. 

Sánchezin äiti ja veli selvisivät vyörystä, mutta hänen isänsä ja tätinsä kuolivat. Tädin ruumis oli osittain kietoutunut tytön jalkoihin, ja pelastajat yrittivät tuloksetta nostaa ruumiin mudasta, jotta tytön pelastaminen olisi helpottunut.

Ranskalainen valokuvaaja Frank Fournier otti Sánchezista kuvan muutamaa tuntia ennen tämän kuolemaa. Kuva julkaistiin ensimmäiseksi *Paris Match* -lehdessä. Jotkut kritisoivat valokuvaajaa, mutta Fournier uskoi kuvan auttaneen keräämään avustuksia ympäri maailmaa ja tuoneen esille Kolumbian hallinnon vastuuttomuuden. Tiedemiehet olivat ennustaneet katastrofin laajuuden, mutta alueella ei ollut evakuointisuunnitelmia. Pelastustöihin vaikutti myös se, että maan armeija oli keskitetty pääkaupunkiin Bogotáan, jossa viikkoa aiemmin M-19-sissiryhmä oli hyökännyt oikeustaloon. Kuva sai vuoden 1986 World Press Photo -palkinnon.

Kirjailija Isabel Allenden novelli "De barro estamos hechos" (suom. *Savesta meidät on luotu*) pohjautuu Omayran tarinaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Trapped girl, 13, dies *The New York Times*.  17.11.1985. Viitattu 23.10.2022. (englanniksi)
2. ↑  Picture power: Tragedy of Omayra Sanchez *BBC News*.  30.9.2005.  (englanniksi)
3. ↑  Colombia’s president apologizes ​for deadly 1985 army raid on supreme ​court *the Guardian*.  6.11.2015. Viitattu 9.7.2018. (englanniksi)
**Nakagyō-ku** (jap. 中京区) on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton keskiosassa Kamojoen länsirannalla, ja siihen kuuluu kaupungin ydinkeskusta tärkeimpine liikekatuineen. Pohjoisessa alue rajautuu suurin piirtein Marutamachi-katuun ja etelässä Shijō-katuun, lännessä se ulottuu Nishiōji-kadun tienoille. Nakagyōn suuralueella on 110 262 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 7,41 neliökilometriä, joten se on Kioton suuralueista tiheimmin asuttu.

Nakagyōn suuralue perustettiin vuonna 1929 erottamalla osa Kamigyōn ja Shimogyōn suuralueista. Alueella sijaitsee paljon toimisto- ja liikerakennuksia, pankkeja, hotelleja ja viihdekortteleita. Sen itäosassa Kamojoen rannalla on pitkänomainen Pontochōn kaupunginosa, yksi Kioton geisha-kaupunginosista (*hanamachi*). Lännempänä ovat pohjois–eteläsuuntaiset Shinkyōgokun ja Teramachin katetut kauppakadut ja itä–länsisuuntainen Nishikin torikatu. Muita alueen läpi kulkevia tärkeitä katuja ovat Karasuma-dōri, Oike-dōri ja Sanjō-dōri.

Nakagyōn nähtävyyksiin kuuluu Nijōn linna kaupungin ydinkeskustan länsipuolella. Muita historiallisia rakennuksia ovat Honnō-jin ja Mibu-deran buddhalaiset temppelit. Mibu-dera tunnetaan *kyōgen*-näytelmäperinteestään (*Mibu-kyōgen*). Shinsen-enin puutarha sijaitsee aivan Nijōn linnan vieressä. Keskustamaisesta luonteestaan huolimatta alueen sivukujilla on säilynyt myös perinteisiä kiotolaisia kaupunkitaloja (*kyō-machiya*).

Nakagyōn suuraluetta palvelevat Kioton metron Karasuma-linja ja Tōzai-linja, JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja, Hankyū-rautateiden Kioto-päälinja sekä Keifuku-rautateiden (Randen) Arashiyama-päälinja.

Kuvia
-----

* Mibu-deran temppeliMibu-deran temppeli
* Nijōn linnaNijōn linna
* Pontochōn geisha-kortteli yölläPontochōn geisha-kortteli yöllä
* Nishikin torikatuNishikin torikatu
* Kioton kulttuurin museoKioton kulttuurin museo

Lähteet
-------

1. 1 2 3  推計人口 令和２（２０２０）年１２月１日現在 京都市総合企画局情報化推進室統計解析担当. Viitattu 04.02.2021.
2. 1 2 3  ブリタニカ国際大百科事典 小項目事典: 中京区 Kotobank. Viitattu 04.02.2021.
3. 1 2 3 4  goo 地図 NTT Resonant Inc.. Viitattu 04.02.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nakagyō-ku** Wikimedia Commonsissa

* Suuralueen internetsivut (japaniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kioton prefektuuri |
| --- |
|  |
| Kioton suuralueet | 
* Fushimi-ku
* Higashiyama-ku
* Kamigyō-ku
* Kita-ku
* Minami-ku
* Nakagyō-ku
* Nishikyō-ku
* Sakyō-ku
* Shimogyō-ku
* Ukyō-ku
* Yamashina-ku

 |  |
|  |
| Muut kaupungit | 
* Ayabe
* Fukuchiyama
* Jōyō
* Kameoka
* Kizugawa
* Kyōtanabe
* Kyōtango
* Maizuru
* Miyazu
* Mukō
* Nagaokakyō
* Nantan
* Uji
* Yawata

 |
|  |
| Kunnatpiirikunnittain | **Funain piirikunta** (Kyōtanba) · **Kusen piirikunta** (Kumiyama) · **Otokunin piirikunta** (Ōyamazaki) · **Sōrakun piirikunta** (Kasagi · Minami-Yamashiro · Seika · Wazuka) · **Tsuzukin piirikunta** (Ide · Ujitawara) · **Yosan piirikunta** (Ine · Yosano) |

 |
Zoltán Popovits vuonna 2006.
Popovitsin veistos *A Nagy Könyv* Unkarin Egerissä.
**Zoltán Popovits** (s. 17. maaliskuuta 1940 Eger, Unkari) on unkarilais-suomalainen kuvanveistäjä. Hän on Budapestin Moholy-Nagyn taideyliopiston kunniatohtori (2007).

Popovitsin perhe lähti Unkarista 1945 Etelä-Saksaan ja muutti myöhemmin Australian kautta Yhdysvaltoihin. Popovits opiskeli ensin Coloradon yliopistossa lentokonesuunnittelua ja sitten vuoteen 1963 arkkitehtuuria. Kuvanveistoa hän opiskeli 1963–1965 Kansas Cityn Art Institutessa. Hän tuli Fulbright-stipendillä Suomeen 1965 ja opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1965–1966. Popovits jäi Suomeen, mutta on asunut 1990-luvun lopulta Unkarissa, ensin viisi vuotta vakituisesti ja sitten osittain. Vuodesta 1966 hän on pitänyt yksityisnäyttelyjä ja osallistunut ryhmänäyttelyihin niin Suomessa kuin ulkomaillakin.

Popovits on tehnyt Helsinkiin useita julkisia veistoksia, muun muassa Forumin kauppakeskukseen, Rahakamarintorille Länsi-Pasilaan ja Itäkeskukseen. Hän suunnitellut myös koruja Lapponia-korulle. Arabian vieraileva taiteilija Popovits oli 1969–1971.

Julkisia teoksia
----------------

* Keidas, 1985, graniitti, Forumin kauppakeskus

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hannu Pöppönen: Taiteilija tuli Suomeen tulevaisuudesta.  *Helsingin Sanomat*, 16.3.2010, s. C5.
2. 1 2 3  Ilvas, Juha: *Kansallistaidetta. Suomalaista taidetta Kansallis-Osake-Pankin kokoelmissa*, s. 340-341. Zoltan Popovits. Helsinki: Kansallis-Osake-Pankki, 1989. ISBN 951-889-000-5.
3. ↑  Keidas (1), HAM Helsingin taidemuseo (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zoltán Popovits**.
* Zoltán Popovits taiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Kultainen naamio** on vuonna Boris Hurtan toimittama, vuonna 1993 julkaistu kokoelma suomalaisia kauhunovelleja, jotka pohjautuvat H. P. Lovecraftin luomaan Cthulhu-mytologiaan. Mukana on yhdeksän novellia seitsemältä kirjailijalta. Hurtta on jakanut novellit kahteen ryhmään, "miesten juttuihin" ja "naisten juttuihin", kirjoittajan sukupuolen mukaan. Mukana on myös S. Albert Kivisen esipuhe, jossa esitellään Cthulhu-mytologiaa ja genren keskeisiä kirjailijoita.

Sisältö
-------

* Sauli Santikko: "Kultainen naamio"
* Boris Hurtta: "Myöhempinä aikoina"
* S. Albert Kivinen: "Maan hönkä"
* J. Kouta: "Beliar"
* Sauli Santikko: "Rajamaa"
* Boris Hurtta: "Tulvavuoksen jumalat"
* Kari Nenonen: "Ravintola"
* Maarit Verronen: "Uhrituoksujen viesti"
* Johanna Sinisalo: "Me vakuutamme sinut"

Vastaanotto
-----------

*Aikakoneen* arviossa Juhani Hinkkanen kehuu *Kultaista naamiota*. Hänestä se on parempi kuin samoihin aikoihin ilmestynyt Lovecraft-kokoelma *Varjo menneisyydestä*; siinä missä Lovecraftin novellit ovat vanhentuneet, ovat *Kultaisen naamion* heikoimmatkin novellit laadukkaita. Hinkkanen sanoo kokoelmasta löytyvän sekä Lovecraftin henkisiä perinnetietoisia tarinoita että Cthulhu-mytologiaa modernisoivia novelleja. Hän ei kuitenkaan ymmärrä, miksi kokoelma on jaettu "miesten ja naisten juttuihin". Jos tarkoitus on puolustella naiskirjailijoiden mukanaoloa, se on tarpeetonta, sillä Verrosen ja Sinisalon novellit ovat kokoelman parhaat. Kumpikin kirjailija säilyttävää oman äänensä, vaikka kirjoittaakin Cthulhu-perinteeseen nojaavaa tarinaa. Erityisesti Sinisalon "Me vakuutamme sinut" vakuuttaa todentuntuisuudellaan. Myös Santikon novellit olisivat päteviä ehdokkaita seuraavan Atorox-palkinnon saajaksi. Toisaalta Nenosen "Ravintolalla" ei ole selkeää yhteyttä Cthulhu-mytologiaan, eikä sen mukanaolo tunnu perustellulta. Hinkkanen myös huomauttaa, että vaikka hän pitääkin Hurtan "Myöhempinä aikoina" ja Kivisen "Maan hönkä" -novelleista, ovat ne "enemmänkin näytteitä sorminäppäryydestä ja Lovecraft-harrastuksesta kuin siitä mihin kirjoittajat omimmillaan pystyisivät".

Lähteet
-------

1. ↑  Boris Hurtta: *Kultainen naamio*. Hyvinkää: Book Studio, 1993. ISBN 951-611-548-9.
2. ↑  Juhani Hinkkanen: Varjo menneisyydestä & Kultainen naamio *Aikakone*.  2/1993. Viitattu 3.4.2017.
**Jouni Kokora** (s. Lohja) on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan bassobaritoni. Hän on tehnyt uraa etenkin saksalaisissa oopperataloissa.

Kokora valmistui vuonna 2003 musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta, jossa hän opiskeli Jorma Elorinteen johdolla. Hän on lisäksi opiskellut Roland Hermannin johdolla Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Saksassa. Hän sai vuosiksi 1999–2001 kiinnityksen Pforzheimin kaupunginoopperaan ja sitten Nürnbergin valtionteatteriin vuosiksi 2001–2004. Tuon kauden rooleja olivat Dulcamara *Lemmenjuomassa*, nimirooli *Figaron häissä*, Leporellon rooli *Don Giovannissa* sekä neljän paholaisen roolit oopperassa *Hoffmannin kertomukset*.

Suomen Kansallisoopperassa Kokora on vieraillut vuodesta 1997 alkaen muun muassa *Figaron häiden* nimiroolissa, Pizzarrona Beethovenin *Fideliossa* ja Waldnerina Straussin *Arabellassa*. Pariisin Bastiljin oopperassa Kokora lauloi vuonna 2006 Tsargon roolin Kaija Saariahon *Adriana Materissa*, jonka ohjasi Peter Sellars. Nürnbergin oopperan Wagnerin Ring-vierailulla Pekingissä Kokora lauloi Donnerin roolin *Reininkullassa*. Hän on vieraillut myös muun muassa Viron kansallisoopperassa sekä Savonlinnan oopperajuhlien ja Ilmajoen musiikkijuhlien tuotannoissa.

Jouni Kokora on esiintynyt solistina monissa suurissa kirkkomusiikkiteoksissa sekä suomalaisten ja saksalaisten sinfoniaorkestereiden konserteissa.

2010-luvun alkupuolella Kokora opiskeli musiikkipedagogiaa Metropolia-ammattikorkeakoulussa Helsingissä.

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteen hiileen puhaltamalla Lohjalle voitaisiin saada kulttuurin megatapahtuma (Arkistoitu – Internet Archive), *Länsi-Uusimaa* 13.5.2011. Viitattu 11.6.2016.
2. 1 2 3 4 5  Jouni Kokora (Arkistoitu – Internet Archive), OperArt Jyrki Anttila Oy -ohjelmatoimiston sivusto. Viitattu 11.6.2016.
Katja Petrovskaja 2017.
**Katja Petrovskaja**, myös **Petrowskaja**, ven. *Екатерина Мироновна Петровская, Ekaterina Mironovna Petrovskaja*, (s. 1970 Kiova*lähde?*) on Berliinissä asuva alkujaan venäjänkielinen ukrainansaksalainen proosakirjailija ja toimittaja.. 

Ukrainalais-puolalaiseen sukuun syntynyt kirjailija kasvoi kirjallisuuden professori Miron Petrovskin ja opettaja Svetlanan nuorimpana tyttärenä. Hänen sukunsa on osittain juutalainen: isoisä oli nimeltään Schimon Stern, kunnes hän Venäjän vallankumouksen alla otti neutraalimman nimen Semjon Petrovsky. Hän puhuu äidinkielenään venäjää mutta kirjoittaa saksaksi. Katja Petrovskaja on opiskellut kirjallisuutta Yhdysvalloissa, Virossa ja Venäjällä. 

Petrovskaja opiskeli kirjallisuutta ja slaavilaisia ​​kieliä aluksi Tarton yliopistossa, jossa hän sai vaikutteita erityisesti semioottikko Juri Lotmanlta. Vuosina 1994–1995 hän opiskeli Yhdysvaltain venäjän opettajien neuvoston (ACTR) tarjoamalla stipendillä Stanfordin ja Columbian yliopistoissa. Hän puolusti 1998 Venäjän valtionyliopistossa Moskovassa väitöskirjaansa Vladislav Hodasevitšin proosasta.*lähde?* Hän muutti 1999 Berliiniin.

Petrovskaja sai vuonna 2013 saksalaisen Ingeborg Bachmann -palkinnon viidennestä luvusta omaelämäkerrallisesta sukukronikastaan *Vielleicht Esther* (*Ehkä Esther*),*lähde?* joka vasta seuraavana vuonna ilmestyi kokonaisuudessaa.*lähde?* Suomeksi teos on ilmestynyt vuonna 2014 Keltainen kirjasto -sarjan numerona 463.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Ehkä Esther* (*Vielleicht Esther*, 2015), suom. Ilona Nykyri, Tammi 2015 Keltainen kirjasto: 463 ISBN 978-951-31-8137-6

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Joonas Kuisma, Sagte Austerlitz – Katja Petrowskajan ja W. G. Sebaldin poetiikkojen välisestä suhteesta, s. 6–7. Pro gradu, Helsingin yliopisto 2016
2. ↑  Petrovskaja, Katja: *Ehkä Esther*. Kirjan takakansi. Suomentanut Ilona Nykyri. Tammi, 2014. ISBN 978-951-31-8137-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Katja Petrovskaja** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Xenniaalit** (engl. *xennials*) on mikrosukupolvi, jonka edustajat ovat syntyneet X-sukupolven ja millenniaalien välisessä taitekohdassa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Xenniaalit omaavat molempien naapurisukupolviensa piirteitä samastumatta selvästi kumpaankaan näistä: "(Heillä on) sekä terve annos X-sukupolven grunge-kyynisyyttä että ripaus millenniaalien pidäkkeetöntä optimismia." Marleen Stollenin ja Gisela Wolfin mukaan xenniaaleja yhdistää "analoginen lapsuus ja digitaalinen aikuisuus", toisin sanoen he ovat viimeisiä "digiaikaan muuttaneita siirtolaisia" – siinä missä myöhemmät sukupolvet eivät enää muista aikaa ilman kotitietokoneita ja internetiä.

Termiä käyttivät ensimmäisenä Sarah Stankorb ja Jed Oelbaum GOOD Magazine -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa syyskuussa 2014. Sittemmin sukupolveen on englanninkielisessä maailmassa viitattu myös nimillä "The Lucky Ones", "The Oregon Trail Generation" sekä "The Star Wars Generation" (viitaten siihen, että sen edustajat ovat erään tarkentavan määreen mukaan syntyneet alkuperäisen *Tähtien sota* -trilogian ensi-iltavuosina 1977–83). Vuonna 2020 sana lisättiin Oxfordin sanakirjaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuulutko sinäkin 1977–1985 syntyneeseen "mikrosukupolveen"? 12 merkkiä siitä, että olet aito xenniaali *mtvuutiset.fi*.  19.4.2019. Viitattu 26.10.2020.
2. ↑  The Oregon Trail Generation: Life Before and After Mainstream Tech *Social Media Week*.  21.4.2015. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Marleen Stollen and Gisela Wolf: There's a term for people born in the early 80's who don't feel like a millennial or Gen Xer *Business Insider*. Viitattu 26.10.2020.
4. ↑  Reasonable People Disagree about the Post-Gen X, Pre-Millennial Generation *GOOD*.  25.9.2014. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
5. ↑  Urban Dictionary: Star wars Generation *Urban Dictionary*. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)
6. ↑  Xennial | Definition of Xennial by Oxford Dictionary on Lexico.com also meaning of Xennial *Lexico Dictionaries | English*.  Arkistoitu 30.10.2020. Viitattu 26.10.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sukupolvet |
| --- |
|  |
| 
* Kadotettu sukupolvi
* Suurin sukupolvi
* Hiljainen sukupolvi
* Suuret ikäluokat
* X-sukupolvi
* Xenniaalit
* Y-sukupolvi
* Z-sukupolvi
* Alfa-sukupolvi

 |

 |
Åminnen ruukkialuetta vuonna 2011.
**Åminne** on taajama Värnamon kunnassa Ruotsin Jönköpingin läänissä. 

Nykyään runsaan 200 asukkaan taajama syntyi laamanni Carl Danckwardtin vuonna 1824 perustaman rautamalmisulaton ympärille. Sulatto käytti raaka-aineenaan Suomen ruukeissa yleistä mutta Ruotsissa harvoin käytettyä järvimalmia, jota saatiin läheisistä Bolmen- ja Vidöstern-järvistä. Pian omistajaksi tuli Lilliecreutzin suku, joka panosti kankiraudan valmistukseen. Kun Skånen ja Smoolannin yhdistävä rautatie SSJ valmistui seudulle, Åminnen ruukki alkoi kehittyä nopeammin. Sinne rakennettiin 1920-luvulla metalliverstas, joka alkoi valmistaa muun muassa ruohonleikkureita, kamiinoja ja mankeleita, yhä järvimalmin pohjalta ainoana ruukkina Ruotsissa. Muu toiminta loppui 1930-luvun lamavuosina, mutta valimo toimi aina 1990-luvulle saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  "Aktiebolaget Åminne Bruk", *Iron and Steel in Sweden*, s. 54. Stockholm: Jernkontoret, Aktiebolaget Svenska Teknologföreningens Förlag, 1920. Project Runeberg.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Åminne, Värnamo kommun
Oscar de la Renta vuonna 2008.
**Oscar de la Renta** (22. heinäkuuta 1932 Santo Domingo – 20. lokakuuta 2014 Kent, Connecticut, Yhdysvallat) oli dominikaanilainen muotisuunnittelija. Häntä pidettiin yhtenä aikansa vaikutusvaltaisimmista muodin luojista*lähde?*.

De la Renta syntyi Dominikaanisessa tasavallassa. Hänen äitinsä oli dominikaanilainen, mutta isä puertoricolainen. 18-vuotiaana hän muutti Espanjaan, jossa opiskeli maalausta Madridin San Fernandon akatemiassa. Hän kuitenkin nopeasti vaihtoi suuntansa maalauksesta muotiin, ja toimikin pian harjoittelijana muutamissa Espanjan huippumuotitaloissa. Myöhemmin hän otti oppia lukuisten suunnittelijoiden suojattina ja avustajana Pariisissa sekä New Yorkissa.

Vuonna 1965 de la Renta alkoi työskennellä yhdysvaltalaisessa muotiyrityksessä nimeltä Jane Derby Ltd. Hänen suunnittelemansa vaatteet kantoivat nimeä *Oscar de la Renta for Jane Derby*. Kun Jane Derby vuonna 1969 kuoli, de la Renta otti yrityksen hallintaansa ja nimesi sen uudelleen Oscar de la Rentaksi.

De la Renta oli naimisissa kahdesti. Hänellä oli myös adoptoitu poika.

Lähteet
-------

1. ↑  Koncius, Jura & Martel, Ned: Oscar de la Renta, fashion designer, dies at 82 *The Washington Post*.  20.10.2014. Viitattu 21.10.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Oscar de la Renta
* Oscar de la Rentan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Victoria
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
	+ 2
* IdRef

 |

 |