recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**The Best of Pensselisetä** on syyrialaisen laulajan Ebdo Mihemedin vuonna 2009 Suomessa ilmestynyt ja äänitetty musiikkialbumi. Mihemed on tullut tunnetuksi Suomessa YouTubessa julkaistusta, suomeksi uudelleen tekstitetystä kurdinkielisestä musiikkivideosta "Niilin hanhet" (kurdiksi Pinsedî Zêde‎).

Kappaleet
---------

1. Pinsedî Zêde – Viisisataa lisää
2. Sor û Sipî – Punainen ja valkoinen
3. Here Lylê – Mene Laila
4. Şevbirk – Yöllä
5. Poşmam bom – Minua kaduttaa
6. Li Efrînê – Afrinissa
7. Hongiv û Şekir – Hunajasokeri
8. Te Dengkir Te Dengnekir – Puhu tai älä
9. Elîfê – Alife (tytön nimi)
10. Dostê naske ez kîme – Ystäväni tunnetko minut?
11. Pinsedî Zêde-discoremix – Niilin hanhet

Julkaisu ja vastaanotto
-----------------------

Albumi julkaistiin 9. joulukuuta 2009. Albumi äänitettiin Ebdo Mihemedin ensimmäisen Suomen vierailun yhteydessä Hankasalmen Niemisjärvellä Musiikkifarmin studiossa.

Levyn tuottaja Asko Luomala uskoi julkaisun aikaan, että YouTuben kautta Mihemediin tutustuneiden suomalaisten lisäksi levystä voivat kiinnostua myös Suomessa ja muualla Pohjoismaissa asuvat kurdinkieliset. Helsingin Sanomissa 16.2.2010 julkaistun artikkelin mukaan myös turkkilainen levy-yhtiö on lähestynyt artistia. *The Best of Pensselisetä* -albumin laulut ovat soineet Ruotsin kurdien radiokanavalla.

Albumia oli helmikuun 2010 puoliväliin mennessä myyty pari tuhatta kappaletta.

Kun Suomessa 2013 uutisoitiin Mihemedin olevan pakolaisena Ruotsissa päätti levy-yhtiö tuoda jäljelle jääneet *The Best of Pensselisetä* -levyt uudestaan myyntiin ja lahjoittaa niistä saadut rahat Mihemedille.

Lähteet
-------

1. ↑  Pensselisetä tulee takaisin  10.12.2009. Iltalehti. Viitattu 11.12.2009.
2. ↑  Musiikkifarmi - Farmitarinoita - PENSSELISETÄ (Abdo Mohammad) STUDIOLLA  Marraskuu 2009. Musiikkifarmi. Viitattu 22.2.2010.
3. ↑  Hankasalmelta kajahtaa: The Best of Pensselisetä  24.11.2009. Kauppalehti. Viitattu 27.1.2010. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Pensselisedällä tiivis keikkaputki Suomessa  16.2.2010. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 17.2.2010. Viitattu 18.2.2010.
5. ↑  Hazardi tähti  16.2.2010. Helsingin Sanomat. Viitattu 19.2.2010. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Suvi Turtiainen: Levy-yhtiö aloitti kampanjan Pensselisedän auttamiseksi *HS.fi*.  19.12.2013.  Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 3.9.2015.
Keskellä kohoaa Pyhän Markuksen kellotorni. Oikealla Dogen palatsi ja vasemmalla Pyhän Markuksen kirjasto.
Osa tornin viidestä kellosta.
**Pyhän Markuksen kellotorni** eli kampaniili (ital. *Campanile di San Marco*) on Venetsian Pyhän Markuksen torilla sijaitseva 98,6-metrinen torni ja kaupungin korkein rakennus. Kellotornin rakentaminen aloitettiin vuosien 888 ja 911 välillä ja se valmistui doge Tribuno Memmon aikana 979–991. Tornin nykyinen asu on 1500-luvun alusta.

Venetsian kellotorneja käytettiin alun perin majakkoina ja tulipalojen torjunnassa. Torneihin ei useinkaan päästetty ulkomaalaisia, jotta he eivät voisi vakoilla kaupunkivaltion satamien toimintaa tai puolustusta. Varakkaat kaupunkilaiset sen sijaan saattoivat kilpailla sillä kuka pystyy ratsastamaan kellotornin huipulle. Vuonna 1609 Galileo Galilei demonstroi kehittämänsä kaukoputken toimintaa Pyhän Markuksen tornissa. Tornin viidellä kellolla oli tasavallan aikana kullakin oma tehtävänsä. Esimerkiksi *marangona*-kello ilmoitti työpäivän alkamisen ja loppumisen, kun taas *malefigo*-kello ilmoitti mestauksesta. Nykyisin kaikki viisi kelloa soivat tasatunnein.

Torni kesti siihen kohdistuneet salamaniskut ja tulipalot vuoteen 1902 asti, jolloin se romahti. Aluksi heinäkuun alkupuolella havaittiin murtumia tornin pohjoissivulla, ja 14. heinäkuuta torni kaatui pohjoisen suuntaan. Jälleenrakennus kesti vuoteen 1912. Vuonna 1962 torniin asennettiin hissi.

Pyhän Markuksen kampaniili on ollut mallina useille muille torneille, erityisesti entisen Venetsian tasavallan alueella. Lähes identtiset vaikkakin pienemmät tornit tehtiin 1700-luvulla Slovenian Piraniin ja Kroatian Rovinjiin. Myöhemmin vastaavia on tehty muun muassa Seattleen, Torontoon, Australian Brisbaneen, Saksan Kieliin, Yhdysvaltojen Denveriin ja Berkeleyhin sekä Etelä-Afrikan Port Elizabethiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pinja Rosenberg: *Mondo matkaopas Venetsia*, s. 74–75. 2. painos. Helsinki: Image kustannus, 2012. ISBN 978-952-5678-18-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhän Markuksen kellotorni** Wikimedia Commonsissa
**Henrik Robert Theodor *Emil* Hildebrand** (22. lokakuuta 1848 Tukholma – 24. elokuuta 1919 Tukholma) oli ruotsalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. 

Hän oli Bror Emil Hildebrandin poika. Hänestä tuli filosofian tohtori Uppsalassa 1875, ja tämän jälkeen alkoi loistava ura. Vuosina 1901–1916 hän oli Riksarkivetin päällikkö. Hänen aikanaan perustettiin Ruotsin maakunta-arkistot (*landsarkiv*).

Lähteet
-------

* *Svensk Uppslagsbok* 12. Malmö 1932

Aiheesta muualla
----------------

* Sällskapet Emil Hildebrands Vänner

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Pyhä Elmo itävaltalaisessa alttaritaulussa n. vuodelta 1530
**Erasmus Formialainen** eli **Pyhä Elmo** oli pyhimys ja marttyyri, joka kuoli n. vuonna 303. Hän on merimiesten suojeluspyhimys ja yksi neljästätoista hädässäauttajasta, jolta on pyydetty apua suolten ja vatsan vaivoihin. Hänen muistopäivänsä on 2. kesäkuuta. Erasmus oli historiallinen henkilö, mutta kuvaus hänen marttyyrikuolemastaan on luultavasti keksitty.

Mies on suojeluspyhimys vatsakipuja, umpilisäkkeen tulehtumista, synnytyskipuja, lapsuudellista suolistosairautta, koliikkia, merihätää, suolistohäiriöitä, merisairutta, vatsasairauksia ja myrskyjä vastaan sekä on laivamiesten, synnyttämisen, räjähdetyöläisten, Italian Gaetan, merimiesten, ja navigoijien suojeluspyhimys.

Hänen symboleitaan ovat laiva, korppi tuomassa hänelle leipää, padallinen sulanutta lyijyä, kuumuudesta punainen haarniska ja kolmikärkinen koukku.

Legenda
-------

Legendan mukaan Erasmus oli Formian piispa Italiassa. Diocletianuksen vainojen aikaan hän jätti hiippakuntansa ja vietti seitsemän vuotta Libanus-vuorella. Ollessaan palaamassa Formiaan enkelin kehotuksesta, hänet pidätettiin ja lähetettiin Antiokiaan, missä Diocletianus tuolloin oli. Legendan mukaan häntä kidutettiin ja hänet heitettiin vankilaan, josta hän kuitenkin enkelien avulla pääsi pakenemaan. Erasmus käännytti pakomatkallaan kansaa ja teki ihmeitä, mutta jäi uudestaan kiinni ja hänet yritettiin surmata mm. vierittämällä hänet alas mäkeä piikkitynnyrissä, sekä sivelemällä hänet piellä ja sytyttämällä palamaan. Lopulta hänet vangittiin Illyriassa ja surmattiin kiskomalla hänen suolensa ulos.

Nicolas Poussinin maalaus pyhän Erasmuksen marttyyrikuolemasta

Elmon tuli
----------

Elmon tuleksi nimitetään laivojen mastoihin ja lentokoneisiin joskus ukkosella syntyvää koronapurkausta, joka ilmenee sinivalkeana hohteena maston tai siiven kärjen ympärillä. Legendan mukaan salama iski kerran lähelle Erasmuksen saarnatessa, jolloin muut kuolivat mutta hän ei vahingoittunut. Tämän takia pyhän Elmon uskottiin voivan suojella salamalta.

Lähteet
-------

1. ↑  Lanzi, Fernando and Lanzi, Gioia, "Erasmus of Gaeta", *Saints and Their Symbols*, Liturgical Press, 2004  ISBN 9780814629703
2. ↑  CatholicSaints.Info » Blog Archive » Saint Erasmus of Formiae *catholicsaints.info*. Viitattu 17.2.2022. (englanniksi)
3. ↑  Optional Memorial of Sts. Marcellinus and Peter, martyrs - June 02, 2014 - Liturgical Calendar *www.catholicculture.org*. Viitattu 17.2.2022.
4. ↑  Holy Confessor Erasmus, Bishop of Formia in Campania The Orthodox Church in America. Viitattu 19.2.2021. (englanniksi)
5. ↑  "Poussin, the martyrdom of St. Erasmus", Department of Art History and Architecture, Columbia University *learn.columbia.edu*.  Arkistoitu 12.12.2013. Viitattu 19.2.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Helmer Winter : Pyhä Erasmus, Suomen Kuvalehti, 04.01.1930, nro 1, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Emil J. Suhonen** (1873 – 1962) oli suomalainen Karhulassa asunut valokuvaaja.

Suhonen aloitti valokuvauksen jo poikasena ja voitti palkinnon teollisuusnäyttelyssä omatekoisella kamerallaan. Hän oli sitten eri ammateissa kunnes ryhtyi päätoimiseksi valokuvaajaksi. Suhonen harrasti myös kuvanveistoa, maalausta ja musiikkia rakentaen 13-vuotiaana tervalepästä omatekoisen viulun. Hän maalasi 1937 Karhulan seurakuntatalon alttaritaulun.

Suhonen suunnitteli ja rakensi valokuvien kuivaus- ja suurennuskoneita, teki muitakin valokuvaukseen liittyviä keksintöjä ja kehitti kristalliesineiden hienovalokuvausmenetelmän hoitaen monien Suomen lasitehtaiden esineiden kuvauksen.

Kirjallisuutta
--------------

* *Valokuvaajat Emil ja Edvin : kuvia Karhulasta ja ympäristöstä*; toimittanut Tiina Hakuli, koostuu Emil J. Suhosen ja Edvin Joaksen valokuvista. Kymenlaakson museo, Kotka 2014 ISBN 9789526743240

Lähteet
-------

1. ↑  booky.fi : Valokuvaajat Emil ja Edvin : kuvia Karhulasta ja ympäristöstä-kirjan esittely
2. 1 2  Karhulan tuhattaituri eli mies, joka tekee mitä tahtoo, Seura, 11.08.1937, nro 32, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Emil J. Suhosen valokuvia Finnassa
Qu Yuan 1600-luvun piirroksessa.
**Qu Yuan** (noin 339–278 eaa.) oli varhaisin nimeltä tunnettu kiinalainen runoilija. Hänellä on ollut suuri merkitys kiinalaisen runouden kehittymiseen.

Qu Yuan syntyi Chun hallitsijasuvun jäseneksi. Hänet kutsuttiin alle 30-vuotiaana Chun hallitsijan Huaiwangin neuvonantajaksi. Qu Yuan suositteli Qinin läänitysvaltion vastustamista. Politiikka ei ollut suosittua, ja Qu Yuan joutui sisäiseen karkotukseen, kun häntä kiellettiin tulemasta Jangtsejoen eteläpuolelle. Määräyksestä huoimatta hän vaelteli murheellisena Chun eteläosissa ja hukuttautui lopulta Jangtsen sivujokeen. Lohikäärmeveneiden juhla on saanut alkunsa runoilijan ruumiin etsimisestä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Qu Yuan *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 20.12.2018.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
	+ 2
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
	+ 2
	+ 3
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
	+ 2
* Ruotsi
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
	+ 2
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Dylan Levitt vuonna 2017.
**Dylan Levitt** (s. 17. marraskuuta 2000 Bodelwyddan) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Englannin Valioliigan Manchester Unitedin junioreissa ja kuuluu edelleen seuran omistukseen mutta pelasi kaudella 2020–2021 lainalla ensin Englannin ykkösliigan Charlton Athleticissa ja helmikuusta alkaen Kroatian ykkösliigan Istra 1961:ssä. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa vuodesta 2020.

Levitt pelasi maalis-toukokuussa 2021 Istra 1961:n joukkueessa seitsemän Kroatian ykkösliigan ottelua, joista kaksi ottelua avauskokoonpanossa.

Levitt pelasi Walesin alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Walesin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Suomea vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä yhdeksän A-maaottelua, joissa neljä kertaa avauskokoonpanossa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Dylan Levitt Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

  

Walesin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Hennessey |
2 Gunter |
3 N. Williams |
4 B. Davies |
5 Lockyer |
6 Rodon |
7 Allen |
8 Wilson |
9 T. Roberts |
10 Ramsey |
11 Bale |
12 Ward |
13 Moore |
14 C. Roberts |
15 Ampadu |
16 Morrell |
17 Norrington-Davies |
18 J. Williams |
19 Brooks |
20 James |
21 A. Davies |
22 Mepham |
23 Levitt |
24 Cabango |
25 Colwill |
26 Smith |
Valmentaja Page

Walesin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Hennessey |
2 Gunter |
3 N. Williams |
4 B. Davies |
5 Mepham |
6 Rodon |
7 Allen |
8 Wilson |
9 Johnson |
10 Ramsey |
11 Bale |
12 Ward |
13 Moore |
14 Roberts |
15 Ampadu |
16 Morrell |
17 Lockyer |
18 J. Williams |
19 Harris |
20 James |
21 A. Davies |
22 Thomas |
23 Levitt |
24 Cabango |
25 Colwill |
26 Smith |
Valmentaja Page
Qiu Xiaolong
**Qiu Xiaolong** (裘小龙, s. 1953 Shanghai) on kiinalainen, Yhdysvalloissa asuva dekkarikirjailija ja runoilija.

Qiu syntyi Shanghaissa. Hän julkaisi runoja ja kirjallisuuskritiikkiä, ja opiskeli englantilaista ja amerikkalaista kirjallisuutta. Vuonna 1988 hän matkusti Washingtonin yliopistoon Yhdysvaltoihin stipendiaatiksi, tarkoituksenaan kirjoittaa teos T.S. Eliotista. Vuoden 1989 tapahtumien, ns. Tiananmenin tapahtumien, jälkeen Qiu arvosteli tapahtumia kiinalaiselle opiskelijajoukolle, ja hän joutui jäämään Yhdysvaltoihin Kiinan kommunistisen puolueen vainoa peläten. Qiu asuu St. Louisissa, Missourissa, yhdessä vaimonsa Wang Lijunin ja tyttärensä Julia Qiun kanssa. Hän väitteli kirjallisuustieteen tohtoriksi 1996. Hän on kiinan kielen ja kirjallisuuden professori St. Louisissa.

Qiu kirjoittaa dekkarinsa, joiden sankarina häärii ylikomisario Chen Cao, englanniksi. Hän kirjoittaa myös kiinaksi, muun muassa runoja. Hänen ensimmäisen dekkarinsa kiinannoksessa käytettiin maltillista sensurointia. Suomeksi häneltä on julkaistu seuraavat teokset Otavan Crime Club -sarjassa:

* *Punaisen sankarittaren kuolema* (*Death of a Red Heroine*), 2005. Otava. Keuruu. ISBN 951-117404-5
* *Punaisen merkin tanssija* (*A Loyal Character Dancer*), 2006. Otava. Keuruu. ISBN 951-1-20600-1
* *Musta sydän* (*When Red is Black*), 2007. Otava. Keuruu. ISBN 978-951-1-21422-9
* *Kahden kaupungin tarina* (*A Case of Two Cities*), 2008. Otava. Keuruu. ISBN 978-951-1-22327-6
* *Tapaus Mao (The Mao case)*, 2010. Otava.
* *Kuolemanjärvi (Don’t cry, Tai Lake),* 2013. Otava.

Qiun dekkari *Death of a Red Heroine* voitti Anthony-palkinnon 2001.

Muut teokset
------------

* *Lines Around China* 2003 (runokokoelma)
* *Treasury of Chinese Love Poems* 2003 (runokäännöksiä)
* *Red Mandarin Dress* 2007
* *Cité de la Poussière rouge* 2007
* *Evoking T'ang* 2007 (runokäännöksiä)

Lähteet
-------

* Qiu Xiaolongin virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* DekkariNetti
* radio86, kirja-arvostelu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
	+ 3
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Televisio-ohjelma** on television ohjelmavirran yksittäinen kokonaisuus, sen yksikkö. Ohjelmien kirjo on kestoltaan sekunneista tunteihin ja aiheena voi olla lähes mikä tahansa. Ohjelmat voidaan jakaa erilaisiin lajityyppeihin. Käytössä on kuitenkin useita eri tyypittelyjä ja uudet ohjelmat eivät välttämättä sijoitu pelkästään yhteen lajityyppiin. Mainoksia ei tavallisesti lasketa ohjelmiksi.

Televisio-ohjelma voi olla kertaluonteinen yksittäinen lähetys (niin sanottu pisteohjelma) tai tallenne kuten elokuva, tai säännöllisesti tietynkestoisena ja tiettynä aikana (eli tietyllä "ohjelmapaikalla") esitettävä ohjelmasarja, kuten Yleisradion A-studio.

Televisio-ohjelmien lajityypit
------------------------------

### Uutis- ja ajankohtaisohjelmat

* uutiset ja säätiedotukset
* ajankohtaisohjelmat

### Elokuvat

* näytelmäelokuvat
* televisioelokuvat
	+ dokumenttielokuvat

### Televisiosarjat

*Pääartikkeli: Televisiosarja*
* sketsisarjat
* näytellyt televisiosarjat
* animaatiosarjat

### Viihde

* tositelevisio-ohjelmat
* peliohjelmat
* keskusteluohjelmat
* musiikkiohjelmat

### Muut

* klassisen musiikin ohjelmat
* dokumenttiohjelmat
* hartausohjelmat
* hidas televisio

Lähteet
-------

1. ↑  Kuutti, Heikki & Puro, Jukka-Pekka: *Mediasanasto*. Jyväskylä: Atena, 1998. ISBN 951-796-094-8.

Kirjallisuutta
--------------

* Nikkinen, Are & Vacklin, Anders: *Television runousoppia. Toisenlainen katse tv-ohjelmiin*. Helsinki: Like, 2012. ISBN 978-952-01-0588-4.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Televisio-ohjelma**.
* Onkamo, Ulla: TV-ohjelmien nimet. *Kielikello* 2/2016.
Charles Seymour Robinson
**Charles Seymour Robinson** (31. maaliskuuta 1829 Bennington, Vermont, Yhdysvallat – 1. helmikuuta 1899) oli yhdysvaltalainen presbyterikirkon pastori, joka toimi New Yorkissa ja Pariisissa.

Elämä ja työ
------------

Robison kävi koulua Wiilliams Collegessa sekä Princenton Theological Seminaryssa sekä New Yorkin United Theological Seminaryssä, jossa hän myöhemmin toimi opettajana. Hän suoritti teologian tohtorin tutkinnon Hamilton Collegessa 1867. Hänet vihittiin papiksi 1855 ja hän toimi pastorina New Yorkissa sekä Pariisissa. Palattuaan Amerikkaan 1870 hän jatkoi työtään New Yorkissa kunnes 1887 omistautui kirjallisiin töihin.

Hän toimitti The Christian Weekly -lehteä, kirjoitti lauluja ja julkaisi useita laulukokoelmia vuosien 1862 ja 1892 välillä. Tunnetuinpia hänen lauluistaan on "Savior! I follow on, Guided by Thee*",* joka ilmestyi kirjassa *Songs of the Church* 1862. Se on käännetty ruotsiksi 1883 ja ollut suosittu Ruotsissa vapaitten kirkkojen piirissä. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 278, "Käy, Vapahtajani, kasvattamaan". Sen suomennos on Pekka Kivekkään tekemä 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charles Seymour Robinson *hymntime.com*.  Arkistoitu 31.1.2020. Viitattu 9.3.2020. (englanniksi)
2. ↑  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 2 Psalmerna 205-429.*, s. 197. Wessmans musikförlag AB Visby ISBN 978-91-877-052-0, 2017. (ruotsiksi)*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Qobustanin piiri Azerbaidžanin kartalla.
**Qobustanin piirikunta** (azer. *Qobustan rayonu*, ven. Гобустанский район, *Gobustanski raion*) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1990 perustetun piirin pinta-ala on 1369,4 neliökilometriä. Asukkaita on 40 500 henkeä (vuonna 2010).

Qobustanin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosassa Kaukasusvuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Xızın, kaakossa Abşeronin, etelässä Hacıqabulin ja lännessä Şamaxın piireihin.

Piirin keskus on Qobustanin kaupunki (vuoteen 2008 saakka Mərəzən taajama), josta on 101 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 26 ja kyliä 34. Kaupunkiväestön osuus on 20,2 % (vuonna 2010).

Aikaisemmin seudulla oli huomattava venäläisvähemmistö (21,1 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,0 % asukkaista on azereja.

Piirin kautta kulkee Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan viljelyyn.

Paikallislehtinä ilmestyvät *Qobustan* ja *Qobustanın səsi* ("Qobustanin ääni").

Lähteet
-------

1. 1 2  Azərbaycan Respublikası Dövlət Statistika Komitəsi: Azərbaycanın regionları *azstat.org*. Viitattu 12.2.2011. (azeriksi)
2. ↑  Etno-Kavkaz: Naselenije Azerbaidžana *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 30.6.2011. (venäjäksi)
3. ↑  Ethnic composition of Azerbaijan 1999 *pop-stat.mashke.org*. Viitattu 12.2.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Qobustanin piirikunta**.
* Qobustanin piirin sivusto (azeriksi)
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units (azeriksi), (englanniksi), (venäjäksi)

Azerbaidžanin piirikunnat ja kaupungit

|  |  |
| --- | --- |
| Piirikunnat | Ağcabədi • Ağdam • Ağdaş • Ağstafa • Ağsu • Apšeron • Astara • Babək\* • Balakən • Bərdə • Beyləqan • Biləsuvar • Cəbrayıl • Cəlilabad • Culfa\* • Daşkəsən • Füzuli • Gədəbəy • Goranboy • Göyçay • Göygöl • Hacıqabul • İmişli • İsmayıllı • Kəlbəcər • Kəngərli\* • Kürdəmir • Laçın • Lənkəran • Lerik • Masallı • Neftçala • Oğuz • Ordubad\* • Qax • Qazax • Qəbələ • Qobustan • Qubadlı • Quba • Qusar • Saatlı • Sabirabad • Şabran • Şahbuz\* • Salyan • Şamaxı • Samux • Sədərək\* • Şəki • Şəmkir • Şərur\* • Siyəzən • Şuşa • Tərtər • Tovuz • Ucar • Xaçmaz • Xızı • Xocalı • Xocavənd • Yardımlı • Yevlax • Zaqatala • Zəngilan • Zərdab |
| Kaupungit | Baku • Gəncə • Lənkəran • Mingəçevir • Naftalan • Nahitševan\* • Şəki • Şirvan • Sumqayıt • Xankəndi • Yevlax |

Tähdellä \* merkityt piirikunnat ja kaupungit kuuluvat Nahitševanin autonomiseen tasavaltaan.
Bernardino Luini: *Kuninkaiden kumarrus*, 15. vuosisadan ensimmäinen neljännes
**Charles Swann** on henkilöhahmo Marcel Proustin teoksesta Kadonnutta aikaa etsimässä. 

Punatukkainen ja vihreäsilmäinen dandy, hänellä on parta ja monokkeli ja hän on erittäin hienotunteinen ja elegantti. Swann on sitä miestyyppiä, jotka ovat tyylikkäitä, hienokäytöksisiä, ja jotka eivät pidä isoa ääntä suhteistaan. Kuitenkin hän on myös Walesin prinssin hyvin läheinen ystävä. 

Swann asuu nuoruudessaan Pariisissa sijaitsevan Orléansin rantakadun erässä isossa yksityistalossa. Kun hän tapaa Odette de Crécyn niin hän yhä asuu samassa talossa. Hän rakastuu hullaantuen Odetteen. Tämä rakastumistarina muodostaa suuren osan niteestä "Swannin tie", teoksessa Kadonnutta aikaa etsimässä.

Eräät taideteokset ovat inspiroineet Proustin luovaa työtä Swannin henkilökuvaa kirjoitettaessa. Luinin maalauksessa "Kuninkaiden kumarrus", vaaleatukkainen tietäjä on esimerkiksi ollut erittäin todennäköinen hahmo Swannin ulkonäön rakentamisessa.

Avioiduttuaan Odetten kanssa he muuttavat Acacias-puistokadulle ja saavat tyttären. Tytär, Gilberte, johon kertoja Marcel rakastuu, avioituu kertojan parhaan ystävän Robert de Saint-Loupin kanssa.
Tšitšerinin talo vuodelta 1830 olevassa litografiassa.
Valokuva vuodelta 1900.
**Tšitšerinin talo** (ven. дом Чиче́рина, *dom Tšitšerina*) on klassismia edustava rakennusmuistomerkki Nevski-prospektilla Pietarissa. Vuosina 1768–1771 rakennetun talon suunnittelija on tuntematon. Aikaisemmin sen paikalla sijaitsi keisarinna Elisabetin väliaikainen palatsi.

Pietarin kenraalipoliisimestaria Nikolai Tšitšeriniä varten rakennetulla palatsimaisella talolla on huomattava rooli Pietarin keskustan kaupunkikuvassa. Sen kolmelle kadulle avautuvia julkisivuja ja pyöristettyjä kulmia koristavat kaksikerroksiset pylväiköt. Alkuperäisestä 1700-luvun lopun sisustuksesta ovat säilyneet muun muassa pyöreän kulmasalin korinttilaiset pylväät ja pilasterit.

Vuonna 1794 Tšitšerinin talon yhteyteen pystytettiin Moikan-puoleinen sivurakennus. 1800-luvun alussa talo kuului kauppias Andrei Kosikovskille, jonka aikana rakennettiin Vasili Stasovin suunnittelema Bolšaja Morskaja -kadun puoleinen siipi. Vuodesta 1858 lähtien rakennuksen omisti Jelisejevin kauppiassuku.

1800-luvulla Tšitšerinin talo oli yksi Pietarin kulttuurielämän keskuksista. Siinä ovat asuneet muun muassa arkkitehti Giacomo Quarenghi ja kirjailija Aleksandr Gribojedov. Vuosina 1919–1922 rakennuksessa toimi "Taiteiden talo", jossa asuivat ja työskentelivät muun muassa kirjailijat Konstantin Fedin, Veniamin Kaverin ja Mihail Zoštšenko. Vuonna 1923 avattiin elokuvateatteri, joka vuodesta 1930 lähtien tunnettiin nimellä Barrikada. 1990- ja 2000-luvuilla restauroidussa ja osittain uudelleen rakennetussa talossa toimii nykyään Taleon-hotelli.

Tšitšerinin talon osoite on Nevski prospekt 15. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Gostinyi dvor.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entsiklopedija Sankt-Peterburga: Tšitšerina dom *encspb.ru*. Viitattu 11.2.2012. (venäjäksi)
2. 1 2 3  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 660. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tšitšerinin talo**.
* Taleon-hotellin sivusto (venäjäksi)
**Amlwch** on kaupunki Pohjois-Walesissä Angleseyn saaressa. Se sijaitsee saaren pohjoisrannalla.

Amlwchin kaupunki on pieni, mutta sillä on merkittävä osa 1700-luvun lopulla alkaneeseen teolliseen vallankumoukseen. Kaupungin laitamilla olevalla Parys Mountainilla oli tuolloin maailman suurin kuparikaivos, jonka kupari laivattiin Amlwchin sataman kautta maailmalle. Tämä teki kaupungista huomattavan satamakaupungin. Myös laivanrakennus ja muu teollisuus alkoi tuolloin kehittyä kaupungissa.

Nähtävyyksiä
------------

Our Lady Star of the Sea
Kaupungissa oleva kirkko *Our Lady Star of the Sea and St Winefride* poikkeaa huomattavasti seudun muista kirkoista. Kirkko on omistettu neitsyt Marialle sekä 600-luvulla eläneelle walesiläiselle naiselle pyhälle Winefridelle. Kirkko on valmistunut vuonna 1937, ja sen suunnitteli italialainen Giuseppe Rinvolucri. Hän oli ensimmäisen maailmansodan sotavanki, kun hänet tuotiin Iso-Britanniaan. Myöhemmin hän avioitui walesiläisen naisen kanssa, ja he asettuivat asumaan Conwyin. Kunnianosoituksena kaupungin merenkulkuperinnölle hän suunnitteli kirkon laivan rungon muotoiseksi. Kirkon alaosassa olevat pyöreät ikkunat ovat myös kuin laivan ikkunoita. Kirkon katossa on useita kattoikkunarivistöjä. Lisäksi kirkon pohjoispäädyssä on viisi tähden muotoista pientä ikkunaa ja pääsisäänkäynnin puoleisessa eteläpäädyssä on yksi suurikokoinen tähden muotoinen ikkuna.

Kirkko rakennettiin teräsbetonista, joka mahdollisti avaran sisätilan. Betoni ei kuitenkaan kestänyt ankaraa meri-ilmastoa. Vuonna 2000 kirkko pääsi Walesin historiallisesti arvokkaiden rakennusten Cadwin listalle toisen luokan rakennukseksi. Pian tämän jälkeen kirkon vaurioituminen havaittiin ja kirkko suljettiin vuonna 2004. Tämän jälkeen jopa kirkon purku oli varteenotettava vaihtoehto, mutta lopulta kirkon korjaukseen saatiin kerättyä tarvittavat rahat. Korjattu kirkko avattiin vuonna 2011.

Amlwchin satamassa olevassa vanhassa purjeiden valmistuksessa käytetyssä rakennuksessa, The Sail Loftissa, voi tutustua sataman historiaan ja kehitykseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Copper Kingdom / Y Deyrnas Gopr
2. 1 2  Amlwch - Our Lady Star of the Sea
3. ↑  The Sail Loft

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amlwch** Wikimedia Commonsissa
Amjad Ali Khan
**Amjad Ali Khan** (s. 9. lokakuuta 1945 Gwalior, Madhya Pradesh) on intialainen sarodinsoittaja.

Khan piti ensimmäisen resitaalinsa 6-vuotiaana. Hän on kuudennen polven sarodinsoittaja, ja häntä opetti hänen isänsä Hafiz Ali Khan. Hän on esiintynyt muun muassa WOMAD-festivaaleilla Uudessa-Seelannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä Darbar-festivaalilla. Vuonna 2014 hän esiintyi Oslossa Nobelin rauhanpalkintokonsertissa poikiensa Amaanin (s. 1977) ja Ayaanin (s. 1979) sekä tablansoittaja Satyajit Talwalkarin kanssa. Khanin muiden esiintymispaikkojen joukossa ovat olleet Suntory-sali, Carnegie Hall, Sydneyn oopperatalo ja Proms.

Khan on saanut Grammy-ehdokkuuden. Hän voitti kultamitalin Global Music Awards -tilaisuudessa yhdessä poikiensa kanssa albumista *Peace Worshipers* (2017; Affetto Records, jaellut Naxos). Khan on levyttänyt myös Real World Recordsille. Khan on saanut useita residenssejä. Hän on toiminut vierailevana professorina lukuisissa yliopistoissa, kuten Stanfordin, New Mexicon ja Yorkin yliopistoissa sekä Jacobsin musiikkikoulussa. Vuonna 2003 Khanista tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n ritari. Hän on saanut Padma Shrin (1975), Padma Bhushanin (1991) ja Padma Vibhushanin (2001). Vuonna 1996 hänet nimitettiin Unicefin kansalliseksi lähettilääksi.

Useat länsimaiset orkesterit ovat esittäneet Ali Khanin ensimmäisen konserton sarodille (*Samaagam*). Khan on soittanut sellisti Matthew Barleyn kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Amjad Ali Khan AllMusic
2. 1 2 3 4 5 6  Amjad Ali Khan Real World Records
3. ↑  Amjad Ali Khan: five must watch performances from the sarod master Southbank Centre
4. 1 2 3 4  Amjad Ali Khan Rayfield Allied
5. ↑  Ustad has reasons to be proud Hindustan Times

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Amjad Ali Khan**.
* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
	+ 2

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Amleto Novelli
**Amleto Novelli** (12. lokakuuta 1885 Bologna – 16. huhtikuuta 1924 Torino) oli italialaisen mykkäelokuvan tunnetuimpia näyttelijöitä.

Teatteria harrastaneen Novellin elokuvaura alkoi Cinesin näyttelijänä vuonna 1908. Hän esitti pääosia lukuisissa Mario Caserinin ja Enrico Guazzonin ohjaamissa elokuvissa. Guazzonin *Quo Vadis?* (1912) toi Novellille kansainvälistä mainetta ja aloitti hänen historiallisten pukuelokuviensa sarjan. Ensimmäisen maailmansodan aikana Novelli oli yksi Italian suosituimmista näyttelijöistä. Hän esiintyi muun muassa Carmine Gallonen ja Augusto Geninan ohjaamissa elokuvissa, mutta työskenteli paljon myös teatterissa.

Novelli kuoli äkilliseen aivotulehdukseen Mario Camerinille tekemänsä elokuvan kuvauksien aikana. Hänen vaimonsa Adalgisa Orlandini oli myös näyttelijä.

Elokuvia
--------

* *L’amorino*, 1910
* *Agrippina, Neron äiti*, 1911
* *Papà*, 1915
* *Per amore di Jenny*, 1915
* *Malombran linnan salaisuus* (*Malombra*), 1917
* *Il padrone delle ferriere*, 1919

Lähteet
-------

1. ↑  Enciclopedia Treccani *treccani.it*. Viitattu 6.3.2015. (italiaksi)
2. 1 2  Dizionario Biografico degli Italiani *treccani.it*. Viitattu 6.3.2015. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Internet Movie Database: Amleto Novelli (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Elonet

 |

 |
**Fumiyo Kōno** (jap. こうの史代, *Kōno Fumiyo*, s. 28. syyskuuta 1968) on japanilainen mangaka. Hän syntyi Nishi-kussa, Hiroshimassa. Hänen parhaiten tunnettuja teoksiaan ovat *Yunagi no Machi, Sakura no Kuni*, (*Town of Evening Calm, Country of Cherry Blossoms*) ja *Kono Sekai no Katasumi ni* (*In This Corner of the World*).

Kōno alkoi piirtää mangaa yläasteella ja motivaationa oli se, että hänen vanhempansa ostivat hänelle mangaa vain harvoin. Kōno opiskeli Hiroshiman yliopistossa ja muutti Tokioon, jossa hän ryhtyi avustajaksi toisille mangakoille. Kōnon ensimmäinen oma sarja julkaistiin 1995. Kōno kokee, että eniten hänen tyyliinsä ovat vaikuttaneet Osamu Tezuka ja Fujiko Fujio sekä myöhemmin Sanpei Shirato. Nykyisin hän saa inspiraatiota Yu Takitan tyylistä. 2001 hän valmistui Japanin avoimesta yliopistosta.

Palkintoja
----------

* 2004 Japan Media Arts Festival Grand Prize (Manga Division): Town of Evening Calm, Country of Cherry Blossoms
* 2005 Tezuka Osamu Cultural Prize Creative Award: Town of Evening Calm, Country of Cherry Blossoms
* 2009 Japan Media Arts Festival Excellence Prize (Manga Division): Kono Sekai no Katasumi ni

Lähteet
-------

1. ↑  Fumiyo Kouno *animenewsnetwork.com*. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Anne Maarit Puonti**, o.s. **Loisa** (s. 20. toukokuuta 1963 Savitaipale) on Kuurojen Palvelusäätiön toimitusjohtaja vuodesta 2021 lähtien.

Vuosina 2006–2021 Puonti toimi tasavallan presidentin kanslian linnanvoutina.

Puontin puoliso on liikkeenjohdon konsultti Mikko Puonti. Puonti valmistui kasvatustieteiden maisteriksi Joensuun yliopistosta 1987 ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 2004. Ennen linnanvoudin tehtäviään hän työskenteli keskusrikospoliisissa hallintojohtajana 2005–2006, kehittämispäällikkönä 2003–2004 ja tutkijana 1991–1999. Helsingin yliopiston tutkijana Puonti toimi 1999–2002, opettaja hän oli 1986–1991.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lasse Pajala, John Lagerbohm, Ulla Strengell-Silainen (toim.): *Kuka kukin on 2011*, s. 784. Helsinki: Otava, 2011. ISBN 978-951-1-24712-8.
2. ↑  Suomen tasavallan presidentti: Kanslia: Organisaatio: Puonti, Anne.

Aiheesta muualla
----------------

* Yrittäjämäistä johtamista oppimassa. Valtiovarainministeriö, Työ 2.0

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Roy Cohn
**Roy Marcus Cohn** (20. helmikuuta 1927 Bronx, New York – 2. elokuuta 1986 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen lakimies. Hän toimi senaattori Joseph McCarthyn pääneuvonantajana toisen punapelon aikana ja sai erityistä merkittävyyttä Army-McCarthy -kuulemisissa. 

Cohn tunnetaan myös Yhdysvaltain oikeusministeriön syyttäjänä Ethel ja Julius Rosenbergin tapauksessa ja myöhemmin hän edusti Donald Trumpia tämän liikeuran alussa.

Vuoden 1992 televisioelokuva *Citizen Cohn* kertoo dramatisoidun version Cohnin elämästä. Häntä esittää siinä James Woods. Homoseksuaalisuutensa ja AIDS-sairautensa kieltävä Cohn on keskeinen hahmo myös HBO:n minisarjassa *Angels in America* (2003), jossa häntä esittää Al Pacino.

Cohnia on epäilty homoseksuaaliksi, mutta hänen mahdollisista miessuhteistaan on vain spekulaatioita. Cohn kuoli 59-vuotiaana 2. elokuuta 1986 AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin. Tauti oli diagnosoitu vuonna 1984. Cohn kielsi sairautensa loppuun saakka ja väitti kyseessä olevan maksasyöpä.

Lähteet
-------

1. ↑  "Who is Roy Cohn?"


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Qiu Jin** (kiin. 秋瑾, pinyin: Qiū Jǐn, Wade–Giles: Ch'iu Chin) oli kiinalainen vallankumouksellinen ja feministiaktivisti. Hän myös julkaisi ja kirjoitti naisille suunnattuja lehtiä. Hänet mestattiin maanpetoksesta vuonna 1907, jonka jälkeen hänestä tuli sankarillisuuden, isänmaallisuuden ja feminismin symboli.

Elämäkerta
----------

Qiu Jinin vahanukke hänen kotitalossaan, joka toimii nykyisin museona.
Qiu Jin syntyi Fujianissa, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Guijin. Qiu oli vanhin oppineistoon ja virkamiehistöön kuuluneista vanhempiensa neljästä lapsesta. Hän sai kaksi lasta järjestetystä avioliitostaan Wang Tingjunin kanssa, mutta avioliitto oli onneton ja vuonna 1904 hän lähti tuolloin epätavalliseen tapaan opiskelemaan Japaniin jättäen perheensä Kiinaan. Japanissa hän omaksui suuren osan vallankumouksellisista ajatuksistaan Fukuda Hidekolta ja Shimoda Utakolta, joista jälkimmäinen kehitti opettajien opetussuunnitelman Jissenin naisten yliopistolle Tokiossa, jossa Qiu opiskeli. Valmistuttuaan opettajaksi Qiu palasi Kiinaan ja työskenteli useissa lyhyissä työsuhteissa useassa eri koulussa. Yksi niistä oli Datongin koulu Shaoxingissa, jota vallankumoukselliset käyttivät keskuksenaan. Opettajan työn ohella Qiu kirjoitti ja julkaisi lehtiä. Tokiossa hän oli julkaissut *Baihua bao* -lehteä ja vuodesta 1907 *Zhongguo nübao* -lehteä. Molemmista ilmestyi vain muutama numero, mutta ne olivat omalla vallankumouksellisen feminismin alallaan merkittäviä.

Qiu osallistui myös Qing-dynastian vastaiseen vallankumoukselliseen toimintaan. Hän oli mukana myös serkkunsa Xu Xilinin suunnittelemassa vallankaappaushankkeessa. Suunnitellun kapinan alettua Qiu pidätettiin, ja hänet mestattiin Shaoxingissa 15. heinäkuuta 1907. Oikeudenkäynnin asiakirjat ovat harvoja ja epätäydellisiä, eikä Qiun rikoksesta ole täyttä selvyyttä. Hänen toimintaansa pidettiin kuitenkin asiakirjoissa maanpetoksena. Neljä vuotta Qiun kuoleman jälkeen Qing-dynastia romahti ja maasta tuli tasavalta. Mestauksen takia Qiusta tuli joka tapauksessa sankarillisuuden, isänmaallisuuden ja feminismin symboli, jota käyttivät useat eri poliittiset tahot 1900-luvun aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2  David Pong: *Encyclopedia of Modern China*, s. 240–241. Gale, 2009. ISBN 978-0-684-31566-9. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Qolobaa Calankeed** on Somalian liittotasavallan kansallislaulu. Sen sanoitti sekä sävelsi Abdullahi Qarshe. Vaikka kansallislaulua *Soomaaliyeey toosoo* käytetään usein kansallislauluna, on Somalian virallinen kansallislaulu silti *Qoloba Calenkeed*.

Somalinkieliset sanat
---------------------

Qolobaa calankeedu waa ceynoo,  
Innaga keenu waa cirkoo kale ee,  
Aan caadna lahayn ee caashaqaye.  

Xidigyahay cadi,  

Waad noo ciidamisee,  

Carradaa kaligaa  
 
adow curadee  

cadceeda sidee  

u caan noqo ee

  

Qolobaa calankeedu waa ceynoo,  
Innaga keenu waa cirkoo kale ee,  
Aan caadna lahayn ee caashaqaye.  

Cashadaad dhalataa caloosheennaa

Sidii culaygii cidaad marisee 

Allow ha ku cilen cawoow dhaha ee

  

Qolobaa calankeedu waa ceynoo,  
Innaga keenu waa cirkoo kale ee,  
Aan caadna lahayn ee caashaqaye. 

  

Shanteena cududood cadkii ka maqnaan 

Adow caliyoo na caawimayee 

Waa calaf cumrigaa isku keen simayee

  

Qolobaa calankeedu waa ceynoo,  
Innaga keenu waa cirkoo kale ee,  
Aan caadna lahayn ee caashaqaye.

Lähteet
-------

1. ↑  Somalia National Anthems.info. Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
2. ↑  Somalia *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 21.12.2020. (englanniksi)
Serra do Marin huippuja lähellä Teresópolista.
**Serra do Mar** [ˈsɛʁɐ du ˈmaɾ] on 1 500 km pitkä vuoristojen ja jyrkänteiden ketju Kaakkois-Brasiliassa. Brasilian rannikkoa myötäilevä jyrkänne ulottuu yhteensä 2 600 kilometriä Rio Grande do Sulin osavaltiosta etelässä Bahian osavaltioon pohjoisessa, mutta vain sen eteläisintä osaa kutsutaan nimellä Serra do Mar.

Maantiede
---------

Serra do Mar seuraa Atlantin Valtameren rannikkoa Espírito Santon osavaltiosta Santa Catarinan eteläosaan. Joissakin lähteissä siihen sisällytetään myös Serra Geral, jolloin alue ulottuisi myös Rio Grande do Sulin koillisosaan.

Jyrkänne muodostaa rajan lähellä merenpinnan tasoa olevan rantavyöhykkeen ja sisämaan ylängön (*planalto*) välille. Ylängon keskimääräinen korkeus on 5 00–1 300 metriä.

Luonnonsuojelu
--------------

Kun eurooppalaiset saapuivat Brasiliaan 1500-luvulla, Serra do Marilla oli rikas ja erittäin monipuolinen ekosysteemi, joka koostui pääasiassa rehevästä trooppisesta sademetsästä, nimeltään *Mata Atlântica*. Kaupungistumisen ja hakkuiden takia suurin osa metsää on tuhoutunut. Jäljellä olevat metsäpirstaleet ovat lähes yksinomaan merelle päin suuntautuvilla jyrkänteillä ja jyrkillä rinteillä.

Joukko erilaisia suojelualueita on nyt perustettu suojelemaan Mata Atlanticaa ja sen biologista perintöä, mutta happosateet, saastuminen, salametsästäjät, salahakkuut, metsäpalot ja kasvavavt kaupunkien alueet ja maatilat aiheuttavat aktiivisesti tuhoja, erityisesti kaupunkeja ympäröivillä alueilla. Useat suuret metropolit, kuten Vale do Itajaí, Curitiba, Sao Paulo ja Rio de Janeiro, ovat lähellä Serra do Maria.

Sademetsien tuhottujen elinympäristöjen elvyttäminen ja biologisen monimuotoisuuden palauttaminen metsittämällä on tunnetusti erittäin vaikeaa.

Serra do Marin alueella Paranán ja São Paulon osavaltioissa olevat 25 luonnonsuojelualuetta, yhteispinta-alaltaan lähes 470 000 hehtaaria, on nimetty Unescon maailmaperintökohteeksi vuonna 1999. Alueen lajisto on erittäin monimuotoista, ja siellä elää monia harvinaisia ja kotoperäisiä lajeja. Paikoin on laskettu 450 puulajia hehtaarilta. Alueella on 120 nisäkäslajia, niiden joukossa jaguaari ja monia apinalajeja sekä 350 lintulajia.

Lähteet
-------

1. ↑  Serra do Mar *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 21.8.2016.
2. ↑  Angulo, R. J. G. C. Lessa, M. C. de Souza (2009).
3. ↑  Atlantic Forest South-East Reserves *Unesco*. Viitattu 21.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Serra do Mar** Wikimedia Commonsissa

* Kartta suojelualueista Protected Planet

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Serra do Mar
**Carnegie Hall** on konserttitalo Manhattanilla, New Yorkissa. Se sijaitsee 57th Streetin ja Seitsemännen Avenuen kulmauksessa. Andrew Carnegien vuonna 1890 rakennuttama konserttitalo on yksi merkittävimmistä Yhdysvalloissa, ei ainoastaan rakennuksen kauneuden ja historian, vaan myös sen hienon akustiikan takia. Viulisti Isaac Sternin mukaan nimetyssä pääsalissa on tilaa 2 804 henkilölle.

Historiaa
---------

Carnegie Hall
Pääsali
Konserttitalo on nimetty sen perustajan, terästehtailija Andrew Carnegien mukaan. Talon rakentaminen alkoi vuonna 1890 ja rakentamisen suoritti *A. Hopper and Company* -niminen rakennusyhtiö. Carnegie Hallin virallinen avajaisilta oli 5. toukokuuta, 1891, jolloin New York Symphony Society -orkesteri konsertoi siellä Pjotr Tšaikovskin johtamana. Talo nimettiin Carnegie Halliksi vuonna 1893. Rakennukseen tehtiin useita muutostöitä vuosien 1893 ja 1896 välillä. Carnegie Hallia on uudistettu monia kertoja vuosien varrella.

Talon omisti Andrew Carnegien kuoleman jälkeen 1920-luvulla Carnegien perhe. Vielä 1950-luvulla konserttitalossa New Yorkin sinfoniaorkesteri esiintyi enimmäkseen Carnegie Hallissa, kunnes siirtyi Lincoln Centeriin.

Carnegie Hallissa on pitänyt konsertteja muun muassa Benny Goodman, Maria Callas, Judy Garland, Édith Piaf, Duke Ellington, The Beach Boys, Karita Mattila, Shirley Bassey ja Ike & Tina Turner.

Carnegie Hall populaarikulttuurissa
-----------------------------------

Konserttitalon ympärille on kehittynyt kuuluisa vitsi, jonka tietämätön turisti saattaa New Yorkissa saada vastaukseksi jos kysyy miten päästään Carnegie Halliin: "Harjoittelemalla." Tarinasta on monia versioita, joissa joku kysyy tietä kadulla tapaamaltaan muusikolta: "How do you get to Carnegie Hall?". Muusikko vastaa: "Practice, practice!" Erään version mukaan muusikko olisi ollut viulisti Jascha Heifetz, toisen mukaan viulisti Mischa Elman, kolmannen mukaan pianisti Arthur Rubinstein, mutta luultavasti tarina on keksitty.

Lähteet
-------

1. ↑  Information about Carnegie Hall (Arkistoitu – Internet Archive) *Tps.cr.nps.gov* Viitattu 1.2.2012
2. ↑  History of Carnegie Hall *Carnegiehall.org* Viitattu 1.2.2012 (englanniksi)
3. ↑  Edith Piaf at Carnegie Hall 1957[vanhentunut linkki] *Futurenoisemusic.com* Viitattu 1.2.2012 (englanniksi)
4. ↑  Carlson, Matt: The Joke *Carnegiehall.org (Internet Archive, tallennettu 17.9.2020)*.  Arkistoitu 17.9.2020. Viitattu 1.9.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carnegie Hall** Wikimedia Commonsissa

* Carnegie Hallin virallinen sivu
* Kuvia Carnegie Hallista (Arkistoitu – Internet Archive)
**Roy Lassiter** (s. 9. maaliskuuta 1969 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen jo uransa päättänyt jalkapalloilija. Lassiterin pelipaikka oli hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Ennen ammattilaisuraansa Lassiter pelasi jalkapalloa North Carolina State Universityn joukkueessa. Yliopistouran jälkeen Lassiter siirtyi kesällä 1992 pelaamaan Costa Rican sarjaan. Costa Ricassa Lassiter pelasi aina tammikuuhun 1996 asti, jolloin hän siirtyi takaisin Yhdysvaltoihin Tampa Bay Mutinyn riveihin. Lokakuussa 1996 hän siirtyi lainalle Italiaan, Serie A:n Genovaan. Laina päättyi maaliskuussa seuraavana vuonna ja Lassiter palasi Tampaan.
Tampasta hän siirtyi maaliskuussa 1998 D.C. Unitedin riveihin, jossa pelasi hieman vajaa kaksi vuotta. Washingtonista Lassiter siirtyi tammikuussa 2000 Floridaan Miami Fusionin joukkueeseen ja sieltä vuoden kuluttua Kansas City Wizardsin riveihin. Kansasissa Lassiter viihtyi vain heinäkuuhun 2001 kunnes palasi takaisin Washingtoniin.
Washingtonista Lassiter siirtyi vielä tammikuussa 2003 Virginia Beach Marinersin joukkueeseen ja sieltä edelleen vuoden kuluttua Laredoon. Laredo Heat SC jäi Lassiterin uran viimeiseksi joukkueeksi ja hän ilmoitti lopettamispäätöksestään tammikuussa 2005.

Maajoukkueura
-------------

Yhdysvaltain maajoukkueessa Lassiter debytoi 25. tammikuuta 1992. Kaikkiaan maajoukkueessa kertyi pelejä 30 ja niissä hän teki neljä maalia.

Muuta
-----

Roy Lassiterin poika Ariel pelaa myös jalkapalloa ja edustaa ruotsalaista GAIS Göteborg seuraa.

Lähteet
-------

* Roy Lassiter Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)