recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
3M54 / 3M14 / 91R kuorma-autoon liitettynä.
**Kalibr** viittaa joukkoon venäläisiä ohjuksia, josta on eri versioita.

**3M-54 Kalibr/Klub** (Nato-raportointinimi *SS-N-27 Sizzler*) on lyhyen etäisyyden laivasta ja sukellusveneestä laukaistava meritorjuntaohjus. Ohjuksen kantama on 220–300 kilometriä ja taistelukärki voi painaa 1 920 kg. Ohjus on ollut käytössä vuodesta 1987. *Klub* viittaa vientiversioon, jossa on lyhyempi kantama.

**3M-14 Kalibr** tai **Biryuza** (Nato-raportointinimi *SS-N-30A*) on maahyökkäykseen tarkoitettu risteilyohjus. Ohjuksen kantamaksi on arvioitu 1 500–2 500 kilometriä. Ohjuksen taistelukärki voi painaa 450 kg. Ohjus laukaistaan mereltä ja se on ollut Venäjän laivaston käytössä vuodesta 2014.

Käyttäjämaat
------------

* Algeria
* Intia
* Iran
* Kiina
* Venäjä
* Vietnam

Lähteet
-------

1. 1 2  3M14 *globalsecurity.org*. Viitattu 20.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  3M-54 Kalibr/Club (SS-N-27) *missilethreat.csis.org*. Viitattu 20.3.2022. (englanniksi)
3. ↑  3M-14 Kalibr (SS-N-30A) *missilethreat.csis.org*. Viitattu 20.3.2022. (englanniksi)
4. ↑  India to acquire new undersea cruise missiles - Times Of India *web.archive.org*.  21.10.2012.  Arkistoitu 21.10.2012. Viitattu 24.10.2022.
5. ↑  Franz-Stefan Gady: Vietnam Buys Deadly New Missiles Capable of Hitting China *thediplomat.com*. Viitattu 24.10.2022. (englanniksi)
**Jari Kaarela** (s. 8. elokuuta 1958 Tampere) on suomalainen jääkiekkomaalivahti ja -valmentaja. Hän pelasi urallaan NHL:ssä ja SM-liigassa. Hänen edustamiaan seuroja pelaajana olivat muun muassa HIFK ja Colorado Rockies.

Pelaajauransa jälkeen Kaarela on toiminut maalivahtivalmentajana, viimeksi Kiinassa Kunlun Red Starissa ja Kiinan maajoukkueessa. Aiemmin hän on toiminut valmentajana Venäjän KHL-seuroissa SKA Pietarissa, Lokomotiv Jaroslavlissa, Atlant Mytištšissä, TsSKA Moskovassa, HK Sotšissa ja HK Sibir Novosibirskissa, josta hän sai potkut lokakuussa 2020.

Kaarela on kaikkien aikojen toinen suomalainen maalivahti NHL:ssä. Otteluita kertyi viisi Colorado Rockiesin paidassa. Muita seuroja Yhdysvalloissa olivat Indianapolis Checkers (CHL), Fort Worth Texans (CHL) ja Muskegon Mohawks (IHL).

Jari Kaarela on Ilveksen kasvatti ja on edustanut pelaajaurallaan Suomessa SaPKo:a, Kiekkoreipasta, Oulun Kärppiä ja HIFK:ta. 
Kaarela on myös valmentanut Suomen maajoukkuetta kausina 1997–2003.

Kaarela on urallaan voittanut SM-liigassa valmentajana muun muassa kultaa Jokereissa vuonna 1994, kultaa HIFK:ssa 1998, hopeaa HIFK:ssa 1999, kultaa HPK:ssa 2006 ja hopeaa HPK:ssa 2010. Lisäksi palkintokaapista löytyy neljä pronssimitalia, kaikki HPK:sta.

Kaarelalla on myös MM-kisoista kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Lisäksi hänellä on olympialaisista pronssimitali Naganosta 1998. 
KHL:ssä Kaarela on voittanut pronssia Lokomotiv Jaroslavlissa ja TsSKA Moskovassa kultaa.

Jari Kaarelalla on kaksi lasta. Tytär Johanna on yleisurheilija ja poika Topi on jääkiekkoilija.

Lähteet
-------

1. ↑  Huttunen, Sasha: Kiinan kohutun jääkiekkojoukkueen suomalaisvalmentaja odottaa olympiatuomiota – tästä on kyse: "Niitä ne selvittelevät" *Ilta-Sanomat*.  24.11.2021. Viitattu 4.2.2022.
2. ↑  http:/ /www.suomikiekko.com/2013/07/suomalaisvalmentaja-vaihtaa-seuraa-khlssa/
3. ↑  Suomalaisvalmentaja sai tylyt potkut KHL:ssä – "No comments" *www.iltalehti.fi*. Viitattu 19.10.2020.
4. ↑  Jari Kaarela The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jari Kaarelan tilastot Quanthockey.comissa
**Scilab** on ilmainen ja avoin numeerisen laskennan ohjelmisto. Se on lisensioitu CeCILL-lisenssillä. Siitä on versiot Linuxille, Mac OS X -järjestelmälle ja Windowsille. Ohjelmaa voidaan käyttää laskentaan ja simulointiin luonnontieteiden ja insinööritieteiden alalla, kaksi- ja kolmiulotteisten kuvaajien piirtoon, signaalinkäsittelyyn, optimointiin, tilastolliseen analyysiin ja tilastolliseen mallintamiseen sekä erilaisten sovellusten kehittämiseen.

Ohjelmassa on rajapinnat Java-, C-, C++- ja Fortran-kieliä varten.

Xcos-editorilla suunniteltu systeemi
Scilabiin kuuluu Xcos-niminen graafinen editori, jolla voidaan suunnitella dynaamisia systeemimalleja ja simuloida näitä.

Ohjelman uusin versio on 6.1.0.

Historia
--------

Ohjelman historia alkaa 1980-luvulta, jolloin Blaise ja CACSD (Computer Aided Control System Design) perustivat IRIA (French Institute for Research in Computer Science and Control) -instituutin. Tuolloin Matlabista inspiraationsa saanut ohjelma Simulog julkaistiin. 1990-luvulla Simulogin kehitys lopetettiin ja Iria julkaisi Simulinkin version 1.1 tammikuussa 1994. Ohjelma oli alusta-asti suunniteltu avoimeksi. Iria kehitti ohjelmaa vuoden 2002 loppuun asti ja versioon 2.7. asti. Vuoden 2003 alussa luotiin Scilab Consortium tukemaan ohjelman kehitystä erityisesti yrityksissä ja akateemisissa organisaatioissa. Vuonna 2008 ohjelmaa alettiin jakaa CeCILL-lisenssillä. Vuoden 2010 kesäkuussa perustettiin Scilab Enterprises tukemaan Inriaa ohjelman kehitystyössä ja vuoden 2012 heinäkuusta alkaen ohjelman kehityksestä on vastannut yksin Scilab Enterprises.

Scilab 2 -perhe julkaistiin vuonna 2001, Scilab 3 -perhe 2004, Scilab 4 -perhe 2006 ja Scilab 5 -perhe 2008. Uusin versio 5.1.1 on vuodelta 2014.

Lähteet
-------

1. ↑  Scilab 2024.0.0 (viitattu 24. lokakuuta 2023). Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  About Scilab *scilab.org*.  Arkistoitu 19.2.2015. Viitattu 19.2.2015.
3. ↑  Application Development *scilab.org*.  Arkistoitu 19.2.2015. Viitattu 19.2.2015.
4. ↑  Xcos/Features *scilab.org*.  Arkistoitu 19.3.2015. Viitattu 19.2.2015.
5. ↑  Scilab 6.1.0 Download *scilab.org*.  Arkistoitu 6.8.2020. Viitattu 11.2.2021.
6. ↑  History *scilab.org*.  Arkistoitu 17.3.2013. Viitattu 19.2.2015.
7. ↑  Scilab version history *scilab.org*.  Arkistoitu 19.2.2015. Viitattu 19.2.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scilab** Wikimedia Commonsissa
**Kuren pommitukset** olivat toisen maailmansodan loppuvaiheessa liittoutuneiden tekemiä ilmahyökkäyksiä Kuren kaupunkiin ja satamaan Japaniin. Kaupunkia oli aikaisemmin pommitettu 5. toukokuuta ja 1. heinäkuuta, jolloin 40 % kaupungista oli tuhoutunut. Suurimmat pommitukset tapahtuivat 24.–28. heinäkuuta 1945, jolloin lukuisia lentokoneita nousi ilmaan Yhdysvaltain ja Britannian laivaston lentotukialuksilta HMS *Formidablelta*, HMS *Indefatigablelta* ja HMS *Victoriousilta*.

Keisarillisen Japanin laivasto menetti pommituksissa lentotukialus *Amagin*, risteilijä *Ōyodon*, taistelulaivat *Hyūgan*, *Isen* ja *Harunan*, raskaat risteilijät *Tonen* ja *Aoban*, vanhentuneet risteilijät *Iwaten* ja *Izumon*, saattuealukset *No. 4*:n ja *No. 30*:n sekä lukuisia pienempiä aluksia mataliin vesiin. Myös Osakaa pommitettiin hyökkäysten aikana. Lentotukialukset *Katsuragi* ja *Kaiyō* vaurioituivat pahoin pommituksissa. Liittoutuneet menettivät 133 lentokonetta ja 102 koneiden miehistönjäsentä. Japani menetti 306 lentokonetta. Pommitusten jälkeen ainoastaan taistelulaiva *Nagato* Yokosukan satamassa jäi jäljelle.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kuren pommitukset** Wikimedia Commonsissa
**Oranin maakunta** (arab. ولاية وهران‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian luoteisosassa. Sen keskus on Oranin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 2 114 neliökilometriä. Asukkaita on 2 187 400 henkeä (vuonna 2020, arvio).

Oranin maakunta rajoittuu idässä Mostaganemin, kaakossa Mascaran, etelässä Sidi Bel Abbèsin ja lännessä Aïn Témouchentin maakuntiin sekä pohjoisessa Välimereen. Maisemaa leimaavat tasangot, kukkulat, ylängöt sekä Oranin ja Arzewin suolajärvet eli sebkhat.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti yhdeksään piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 26 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn El Turk, Arzew, Bethioua, Bir El Djir, Boutlélis, Es Sénia, Gdyel, Oran ja Oued Tlelat.

Oranista on hyvät maantie- ja rautatieyhteydet muualle Algeriaan. Oranissa on kauppa-, matkustaja- ja kalastussatama, Arzewissa kauppa-, öljy- ja kalastussatama ja Bethiouassa öljysatama. Maakunnassa on kansainvälinen lentoasema.

Elinkeinoja ovat kaupankäynti, teollisuus, maatalous ja kalastus. Maakunnassa toimii neljä yliopistoa. Matkailukohteita ovat Oranin kaupunki historiallisine nähtävyyksineen sekä Habibassaarten luonnonsuojelualue.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya d’Oran *Aniref*. Viitattu 22.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Maakunnan sivusto (arabiaksi), (ranskaksi)
* Oranin matkailusivusto (arabiaksi), (ranskaksi), (englanniksi)

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oranin maakunta** Wikimedia Commonsissa

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
**Majuanvuori** on Padasjoen kunnan korkein paikka. Sen huipun korkeus merenpinnasta on 215,2 metriä.

Häme-Wiki
---------

### Seitneimen kulttuurimaisema

*Majuanvuori ja Majuantie*
Majuanvuori on Padasjoen korkein paikka, 215,2 mpy. Se on ollut kauan tunnettu näköalapaikka. Mäellä tehdyt aukkohakkuut ja myrskyt ovat avanneet maisemaa Päijänteelle. Vuorelta avautuu vielä vaikuttava maisema ennen kuin puusto kasvaa lisää. Vuoren päällä on ollut kolmiomittaustorni, jonka jäänteet olivat vielä nähtävissä. Alueen luonto on monimuotoinen ja mäellä kasvaa muun muassa valkolehdokki. Tien varressa matkalla vuorelle on vanhan kaskimetsän jäänteitä. Vanhan kaskipellon voi havaita tiheässä olevista kaskikiviröykkiöistä. Majuanvuoren kaakkoisrinteessä on luonnonsuojelualue. Vuorelle suunniteltiin 1980-luvulla laskettelukeskusta. Mäellä on ollut aikoinaan hyppyrimäki. Majuantien varressa on asunut Westerlundin Mamma, jonka ruisleipä oli alueella kuuluisaa. Myös Presidentti Urho Kekkonen tilasi häneltä hapanta ruisleipää. - Melise Kröning 2013 

Huviloiden laitureille sopii jäädä laivasta niiden matkailijoiden, jotka haluavat käydä katsomassa Majuonvuoren suorastaan suurenmoista, useiden asiantuntijoiden Päijänteen tienoiden parasta näköalaa; vuoren laki on noin 120 metriä ympäristöään korkeammalla. Huviloilta on vain muutaman kilometrin kävelymatka vuorelle. - Katkelma kirjasta Terveisiä Päijänteeltä 1938.

1. ↑
2. ↑
**Jeremie Frimpong** (s. 10. joulukuuta 2000 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayer Leverkusenia ja kuuluu myös Alankomaiden jalkapallomaajoukkueeseen.

Frimpong pelasi pitkään Manchester Cityn juniorijoukkueissa. Hän siirtyi Skotlannin Valioliigassa pelaavaan Celticiin syyskuussa 2019 ja voitti tulokaskaudellaan kansallisen triplamestaruuden. Skotlannin pääsarjassa pelaamissaan 14 ottelussa hän teki kaudella 2019–2020 kaksi maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Skotlannin cupin loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle, Skotlannin liigacupin finaalissa hänet ajettiin ulos kentältä. Kauden 2020–2021 alkupuoliskolla hän pelasi 22 liigaottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi Celticin-vuosinaan kuusi ottelua.

Frimpong siirtyi Bundesliigan Bayer Leverkuseniin 11 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2021. Loppukauden aikana hän pelasi kymmenen ottelua Bundesliigassa ja kaksi peliä Eurooppa-liigassa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Bundesliigassa 25 ottelua, joissa teki yhden maalin ja antoi kuusi maalisyöttöä. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Bundesliigassa Leverkusenin kaikki 34 ottelua, näistä 32 avauskokoonpanossa. Hän teki kahdeksan ja syötti seitsemän maalia. Hän teki kaksi maalia elokuussa Mainzia ja lokakuussa Schalkea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua ja syötti kaksi maalia. Eurooppa-liigassa pelaamissaan kahdeksassa ottelussa hän teki yhden maalin ja antoi kaksi maalisyöttöä. Kaudella 2023–2024 hän on 7. helmikuuta 2024 mennessä pelannut 19 bundesliigaottelua, ja tehnyt viisi sekä syöttänyt seitsemän maalia. Eurooppa-liigan kolmessa ottelussa hän on tehnyt yhden maalin.

Frimpong pelasi Alankomaiden alle 19-, 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Ranskaa vastaan lokakuussa 2023.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jeremie Frimpong Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)

Bayer 04 Leverkusen – Saksan Bundesliiga
1 Hradecký |
2 Stanišić |
3 Hincapié |
4 Tah |
6 Kossounou |
7 Hofmann |
8 Andrich |
9 Iglesias |
10 Wirtz |
12 Tapsoba |
13 Arthur |
14 Schick |
17 Kovář |
18 Mbamba |
19 Tella |
20 Grimaldo |
21 Adli |
22 Boniface |
23 Hložek |
24 Fosu-Mensah |
25 Palacios |
30 Frimpong |
32 Puerta |
34 Xhaka |
36 Lomb |
47 Aourir |
Valmentaja Alonso
**Heidi Kivelä** (ent. **Pihlaja**, s. 6. marraskuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on toiminut kaudella 2017 Naisten Liigassa pelaavan HJK:n valmennusryhmässä. Vuodesta 2019 Kivelä on työskennellyt Suomen Palloliiton kehityspäällikkönä.

Hän päätti liigatason pelaajauransa PK-35 Vantaassa kauden 2015 jälkeen. Sitä ennen Kivelä pelasi Tampereen Ilveksen riveissä seitsemän kauden ajan. Naisten maajoukkueessa hän pelasi 11 maaottelua kesäkuun 2014 loppuun mennessä.

Kivelä oli vuonna 2007 alkaneen Naisten Liigan kaikkien aikojen neljänneksi paras maalintekijä 80 maalilla vielä kauden 2018 päättyessä. Hän on myös edustanut Tampereen Ilves-Kissoja Naisten Futsal-liigassa.

Naisten maajoukkueessa Kivelä esiintyi ensimmäisen kerran helmikuussa 2013 Venäjää vastaan pelatussa ottelussa. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle ratkaisevassa alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan Kivelä pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006.

Saavutukset
-----------

* Suomen mestaruus: 2012, 2014, 2015
* Suomen Cup 2012, 2013

Lähteet
-------

* Heidi Kivelä Suomen Palloliiton pelaajaesittelyssä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Football.com[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  PK-35 Vantaa jatkoi vakuuttavia otteita eurokentillä  13.8.2015. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 17.8.2015. Viitattu 4.11.2015.
2. ↑  Heidi Kivelä UEFA. Viitattu 4.11.2015.
3. ↑  Heidi Pihlaja liittyy HJK:n valmennusryhmään *www.palloliitto.fi*.  20.10.2016. Viitattu 14.5.2017. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Heikki Valkama: Voisiko naisten jalkapallosta tulla Suomen suosituin laji? Heidi Pihlaja haluaa nostaa liigan huipulle, mutta ilman törkykatsomoa ja typeriä filmauksia *YLE.fi*.  7.6.2020. Viitattu 4.6.2021.
5. ↑  Heidi Pihlaja jättää liigakentät *PK35vantaa.fi*.  24.3.2016. Viitattu 14.5.2017.
6. ↑  Naisten Liigan parhaat maalintekijät 2007–2018  13.11.2018. FC Honka. Viitattu 4.7.2021.
7. ↑  Ilves-Kissojen naiset. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 28.2.2013.
8. ↑
9. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Meriluoto |
2 Liljedahl |
3 Hyyrynen |
4 Lehtinen |
5 Saario |
6 Kivistö |
7 Kukkonen |
8 Nokso-Koivisto |
9 Tolvanen |
10 Alanen |
11 Heroum |
12 Välimaa |
13 Kivelä |
14 Talonen |
15 Puranen |
16 Westerlund |
17 Lyytikäinen |
18 Kuikka |
19 Malinen |
20 Sjölund |
21 Vanhanen |
22 Leppikangas |
23 Korpela |
Valmentaja Jeglertz
**Timo Martti Johannes Lehtonen** (s. 14. huhtikuuta 1962) on jyväskyläläinen kunnallispoliitikko, kirjailija ja entinen huumepoliisi. Lehtonen on Jyväskylän kaupunginvaltuutettu sekä kaupungin hallituksen jäsen, ja sisä-suomen poliisilaitoksen neuvottelukunnan puheenjohtaja. Hän edustaa Perussuomalaisia. Vuonna 2023 Lehtonen kertoi saaneensa kustannussopimuksen Readme.fi -kustantamolta. Hänen kirjansa "Huumepoliisin matkassa - Vanhamyrkky" julkaistaan 27.3.2024. Lehtonen tekee päihdevalistustyötä, jossa hän kiertää kouluissa eri oppilaitoksissa puhumassa päihteistä. Hän on itse raitistunut. Lehtonen on vuosina 2022 ja 2023 osallistunut Henry Aflechtin järjestämiin tempauksiin, joissa jaettiin rahaa vähäosaisille.

Vaalimenestys
-------------

Kuntavaalit| Vuosi | Äänimäärä | Ääniosuus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | **441** | **0,7 %** | **Valittiin** |

Aluevaalit| Vuosi | Äänimäärä | Ääniosuus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | **244** | **0.2%** | **Varalla** |

Eduskuntavaalit| Vuosi | Äänimäärä | Ääniosuus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | **3031** | **2.0%** | **Ei valita** |

Lähteet
-------

* Kuntavaalit 2021, tulospalvelu Yleisradio. Viitattu 3.2.2024.
* Aluevaalit 2022, tulospalvelu Yleisradio. Viitattu 3.2.2024.
* Eduskuntavaalit 2023, tulospalvelu Yleisradio. Viitattu 3.2.2024.
* Timo Lehtonen Jyväskylän kaupunki. Viitattu 3.2.2024.
* Timo Lehtonen: *Huumepoliisin matkassa – Vanhamyrkky*. Readme.fi, 2014. ISBN 9789523737334. Teoksen verkkoversio.
**Dave Ramsey** (s. 3. syyskuuta 1960 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen kirjailija, radiojuontaja ja motivaatiopuhuja. Ramsey on tullut tunnetuksi teemoista, joissa rohkaistaan velattomaan elämään ja anteliaaseen hyväntekeväisyyteen. Viisi Ramseyn kirjaa on ollut *New York Timesin* bestsellereitä. Hänen merkittävimpiä teoksia ovat *Financial Peace* ja *The Total Money Makeover*. Ramsey valittiin National Radio Hall of Fameen vuonna 2015.

Kirjailijana
------------

Ramseyn ohjelmissa ja kirjoituksissa keskitytään voimakkaasti rohkaisemaan ihmisiä pääsemään pois veloista. Ramseyn kirjoissa ja lähetyksissä on usein kristillinen näkökulma, joka heijastaa Ramseyn uskonnollista vakaumusta. Vuonna 2009 Ramsey nimettiin vuoden 2009 Marconi-palkinnon voittajaksi. Ramsey johtaa The Lampo Group-yritystä, jonka pääkonttori sijaitsee Brentwoodissa, Tennesseessä.

Lähteet
-------

1. ↑  Jen Krausz: Newsmax's 100 Most Influential Evangelicals in America *Newsmax*.  17.11.2017. Viitattu 28.1.2024. (englanniksi)
2. ↑  Dave Ramsey *My Speaker*. Viitattu 28.1.2024.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Korea
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
Valkoinen talo remontin aikana.
**Valkoisen talon remontti** oli perusteellinen uudistus, jossa Yhdysvaltain presidentin virka-asunnon päärakennuksen huonokuntoiset rakenteet purettiin ja korvattiin uusilla. Taloa remontoitiin kolme vuotta (1949–1952).

Presidentti Harry S. Truman oli aktiivisesti mukana suunnitelmassa.

Taustaa
-------

Presidentti Franklin D. Rooseveltia oli varoitettu Valkoisen talon heikosta paloturvallisuudesta ja rakenteitten kunnosta 1941.

Laman ja toisen maailmansodan jälkeen rakennus oli huonossa kunnossa; seinissä oli halkeamia ja lattia oli sortumassa. Truman pyysi Public Buildings Administrationilta talon kunnon tutkimista. Rakennustarkastajat totesivat, että lattia pysyi koossa vain "vanhasta tottumuksesta". Margaret Trumanin pianon jalka meni lattian läpi toisessa kerroksessa, kesäkuussa 1948. Turvallisuussyistä johtuen presidentti joutui muuttamaan perheensä kanssa pois.

Päärakennuksen remontille asetettiin kolme vaihtoehtoa:

* Sisätilojen purku, julkisivun kunnostus
* Päärakennuksen purku, kokonaan uuden rakentaminen
* Päärakennuksen purku, ulkosivun säilyttäminen ja uudelleenrakentaminen

Remontti
--------

Remontti alkoi 13. joulukuuta 1949. Väliaikaiset parakit rakennettiin eteläiselle nurmialueelle. Toinen ja kolmas kerros purettiin ja rakennettiin teräksestä uudelleen.

Presidentin perhe muutti takaisin taloon 27. maaliskuuta 1952.

  

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Hollannin merivoimien Hr. Ms. Tromp osallistui operaatio Atalantaan, jolla torjuttiin merirosvousta Somalian rannikolla Adeninlahdella. 
**Atalanta-operaatio** eli **EUNAVFOR Somalia** (engl. *European Union Naval Force Somalia – Operation ATALANTA*) on Euroopan unionin jäsenvaltioiden merivoimien aluksista koottu laivasto-osasto, jonka tehtävänä on suojata maailman ruokajärjestön avustuskuljetuksia Somaliaan sekä estää ja ehkäistä Afrikan sarven merirosvousta. Se toimii osana suurehkoa pääasiassa länsimaiden ylläpitämää sotilasoperaatiota Maritime Security Centre – Horn of Africa (MSCHOA). 

Euroopan unionin jäsenvaltioilla on Somalian rannikolla vaihtelevasti 4:stä 8:een sota-alusta ja kolme lentokonetta. Operaation merivoimat tukeutuvat Djiboutiin ja sen komentokeskus on Northwoodissa Britanniassa. Atalanta -operaation nykyinen mandaatti on voimassa vuoden 2019 toukokuuhun.

Suomen merivoimien miinalaiva Pohjanmaa osallistui operaatioon helmi-huhtikuussa 2011. Tämän lisäksi Suomi on osallistunut operaatioon vuoden 2013 aikana itsenäisellä alussuojausosastolla sekä operaation alusta asti esikuntaupseereilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Eurooppatiedotus 7.10.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Mission (Arkistoitu – Internet Archive) EU Navfor (englanniksi)
3. ↑  Operation Atalanta am Horn von Afrika *marine.de*.  14.1.2019. Bundeswehr. Viitattu 26.2.2019 (saksaksi).
4. ↑  Kansainväliset kokemukset hyödyksi ATALANTA-operaatiossa (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Pohjanmaan ensimmäinen viikko Adeninlahdella on ollut kiireinen Helsingin Sanomat 6.2.2011

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Atalanta-operaatio** Wikimedia Commonsissa
Utagawa Kuniyoshin ukiyo-e-puupiirrospainokuva rōnin Miyamoto Musashista kuuntelemassa ennustustaan, noin 1847–1853.
**Rōnin** (jap. 浪人) tarkoitti feodaaliajan Japanissa isännätöntä samurai-säätyyn kuuluvaa aatelista. Rōninit olivat yleisiä Muromachi- ja Tokugawa-kausilla. Rōninit olivat usein kulkureita, rosvoja tai häiriökäyttäytyjiä, ja he osallistuivat joskus myös kapinoihin. Osa rōnineista ryhtyi palkkasotureiksi, kauppiaiksi ja käsityöläisiksi. Rōninit perustivat myös kouluja, joissa opetettiin taistelutaitoja. He saattoivat myös toimia henkivartijoina tai kylien suojelijoina samuraietikettinsä mukaisesti. Yksi kuuluisimmista rōnineista oli Miyamoto Musashi, joka opetti kenjutsua. Rōnineista on sittemmin tullut suosittuja hahmoja japanilaisessa kirjallisuudessa, elokuvissa ja sarjakuvissa.

Termin käyttö yleistyi 1100-luvulle mennessä, jolloin sitä alettiin käyttää samuraista, joka oli menettänyt lääninherransa joko tämän kuoltua tai omien rikkomustensa vuoksi. Tokugawa-shōgunaatin perustamista edeltäneen levottoman ajanjakson aikana rōninien määrä kasvoi nopeasti, ja he aiheuttivat useita levottomuuksia koko 1600-luvun ensimmäisen puoliskon ajan.

Monet köyhtyneet samurait innostuivat 1800-luvun puolivälissä liikkeestä, jonka tavoitteena oli karkottaa kaikki länsimaalaiset Japanista ja palauttaa vanha keisarillinen suku maan varsinaisiksi hallitsijoiksi. Suuri osa näistä samuraista jätti herransa ja ryhtyi rōniniksi. Rōninit kiihdyttivät Japanin vallankumouksellista liikehdintää ennen Meiji-restauraatiota murhaamalla maltillisia virkamiehiä, länsimielisiä oppineita ja Japanissa asuvia ulkomaalaisia. Rōninit lakkasivat olemasta sen jälkeen, kun samuraiden etuoikeudet lakkautettiin vuonna 1873.

Yoshitoshi Tsukiokan ukiyo-e-puupiirroskuva Oishi Chikarasta, joka oli yksi 47 rōninista.
47 rōninin haudat Sengaku-ji-buddhalaisluostarissa Tokiossa.
47 rōninia eli *Chūshingura* ("Uskolliset") on 1700-luvun alun tositapahtumiin pohjautuva legenda, jossa rōninit kostavat herransa kuoleman. Tarina on ollut monien suosittujen japanilaisten näytelmien, elokuvien ja kirjojen aiheena.

Muita merkityksiä
-----------------

Rōnin-nimi annettiin alkujaan Japanissa Nara- ja Heian-kausina ennen 1000-lukua eläneille talonpojille, jotka hylkäsivät maansa välttääkseen ylisuuret verot ja muuttivat alueille, jotka eivät olleet buddhalaisluostareiden tai aateliston omistuksessa. Nykyjapanissa "rōnin" tarkoittaa välivuotta viettävää ylioppilasta; sellaista, joka on hakenut jatko-opiskeluun, muttei ole vielä saanut opiskelupaikkaa ja on siksi "isännätön".

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Rōnin *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 9.4.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Ronin *Merriam-Webster.com Dictionary*. Merriam-Webster. Viitattu 11.4.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rōnin** Wikimedia Commonsissa
**John Holmes** (oikealta nimeltään **John Curtis Estes**, 8. elokuuta 1944 Ashville, Ohio – 13. maaliskuuta 1988 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.

John Holmes näytteli noin 2 500 pornoelokuvassa 1970-luvun alusta alkaen. Holmes oli tunnettu ennen kaikkea suuresta peniksestään, jonka on arvioitu olevan vähintään 25 senttiä pitkä. Luke Fordin arvion mukaan Holmes oli harrastanut seksiä 3 000 naisen kanssa vuoteen 1981 mennessä.

Sortuminen huumeisiin 1970-luvun lopulla ja tutustuminen järjestäytyneeseen rikollisuuteen kirjasivat entisen tähden rikosrekisteriin varkauksia ja väärennöksiä. Huumeiden käytön seurauksena Holmes ei pystynyt enää esiintymään pornoelokuvissa. 

Rahapulassaan hän myi sekä itse seksiä että paritti 16-vuotiasta tyttöystäväänsä, Dawn Schilleria. Vuonna 1983 valmistunut *The Private Pleasures of John C. Holmes* jäi tähden ainoaksi kokopitkäksi homoelokuvaksi. Holmesin heterofanit eivät olleet tietoisia tähden jo vuosia jatkuneista biseksuaalisista kokeiluista.*lähde?*

Holmes tunnetaan myös vuonna 1981 sattuneista raaoista Wonderlandin murhista, joihin hänen epäiltiin osallistuneen. Holmes kieltäytyi kertomasta tietojaan teoista oikeudessa ja sai vankilatuomion oikeuden halventamisesta. Aiheesta on tehty vuonna 2003 elokuva *Wonderland Murders*, jossa Val Kilmer näyttelee Holmesia. Myös vuonna 1997 tehdyn elokuvan *Boogie Nights* juonessa ja Mark Wahlbergin esittämässä Eddie Adams -nimisessä päähahmossa on selviä yhtymäkohtia John Holmesin elämään.

Vuonna 1985 Holmes todettiin HIV-positiiviseksi. Suojaamatonta seksiä elokuvissaan harrastanut sekä huumeita käyttänyt näyttelijä kuoli AIDS:iin vuonna 1988, 43-vuotiaana. On kiistanalaista, käyttikö Holmes suonensisäisiä huumeita, sillä sekä Holmesin entinen vaimo että tämän läheinen ystävä Bill Amerson kertoivat Holmesin pelänneen neuloja. Sen sijaan Holmesin tiedettiin käyttäneen kokaiinia ja muita kovia huumeita vuosikausia.

Rock-yhtye Popeda on tehnyt Holmesista kappaleen "John Holmes", joka julkaistiin albumilla *Pohjantähden alla* vuonna 1985. Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars on levyttänyt ensimmäiselle EP-levylleen *You Say You Want a Revolutionion?* kappaleen nimeltä "Free John Holmes".

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* John Holmes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Kosketus** (*Beröringen*) on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1971. Sen pääosia näyttelevät Elliot Gould, Bibi Andersson ja Max von Sydow.

Juoni
-----

Yhdysvaltalainen arkeologi David (Gould) tekee tutkimustyötä ruotsalaisessa pikkukaupungissa ja saa kutsun paikallisen kirurgin Andreas Vergeruksen (Max von Sydow) juhliin. Siellä David tapaa Andreaksen vaimon Karinin (Andersson), ja he rakastuvat.

Vastaanotto
-----------

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kutsui tv-esityksen ennakkoesittelyssään elokuvaa mestarilliseksi. Hänen mukaansa siitä puuttuu bergmanilainen ongelmakenttä sellaisena kuin se esiintyy elokuvissa *Mansikkapaikka, Kuin kuvastimessa, Hiljaisuus, Persona – naisen naamio* tai *Suden hetki*, mutta tässäkin elokuvassa ihmiset etsivät identiteettiãän ja mahdollisuuksiaan. "Kosketus on myös kolmen hienon, kypsän nãyttelijän syvältä pureutuvien tulkintojen peili."

Lähteet
-------

1. 1 2  Fränti, Mikael: Bergmanin mestarillinen "Kosketus".  *Helsingin Sanomat*, 2.11.1979, s. 38. Näköislehti (maksullinen).
Firenzen yliopiston auditorio.
**Firenzen yliopisto** (ital. *Università degli Studi di Firenze*, UNIFI) on yliopisto Firenzessä, Italiassa. Siihen kuuluu 12 tiedekuntaa ja se on yksi maan suurimmista 60 000 opiskelijallaan.

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa vuonna 1321 perustettu Firenzen yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 201–300 ja oli vertailussa Italian 3.-8. parhaiten sijoittunut yliopisto. THE-yliopistorankingissa 2017 yliopisto ylsi sijaluokkaan 401–500.

Historiaa
---------

Yliopisto on kehittynyt Studium generalesta, jonka Firenzen tasavalta perusti vuonna 1321. Yliopisto sai paavi Klemens VI:n hyväksynnän vuonna 1349 ja sai näin ollen luvan myöntää joitakin tutkintoja. Paavi myös myönsi Italian ensimmäisen teologian tiedekunnan Firenzeen. Lorenzo de’ Medici siirsi yliopiston Pisan kaupunkiin vuonna 1473 mutta Ranskan kuningas Kaarle VIII siirsi sen takaisin vuosiksi 1497–1515. Medicien palattua valtaan yliopisto kuitenkin siirrettiin jälleen Pisaan.

Virallisesti yliopiston titteli myönnettiin vasta vuonna 1923.

Merkittäviä henkilöitä
----------------------

* Giovanni Gentile, filosofi
* Giovanni Sartori, valtiotieteilijä (s. 1924 Firenzessä)
* Giovanni Spadolini, historioitsija ja poliitikko (s. 1925 Firenzessä)
* Sandro Pertini, Italian seitsemäs presidentti, suoritti valtiotieteen tutkinnon Firenzen yliopistossa
* Enrico Fermi, fyysikko ja nobelisti
* Mario Draghi, Banca d'Italian pääjohtaja, professori valtiotieteen laitoksella 1981–1991
* Ettore Artini, mineralogi
* Leonardo da Vinci, opiskeli anatomiaa sairaalassa joka nykyään on osa yliopistoa

Lähteet
-------

1. ↑  Academic Ranking of World Universities 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) shanghairanking.com (englanniksi)
2. ↑  University of Florence (Arkistoitu – Internet Archive) 2016, huomaa 4 eri välilehteä, shanghairanking.com (englanniksi)
3. ↑  Times Higher Education (THE) World University Rankings: University of Florence timeshighereducation.com (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Firenzen yliopisto** Wikimedia Commonsissa

* Yliopiston kotisivu (italiaksi)
**Nils Arthur (Nisse) Osara** (vuoteen 1935 **Hildén**; 29. marraskuuta 1903 Ikaalinen – 22. helmikuuta 1990 Hämeenkyrö) oli suomalainen metsätieteen professori ja Metsähallituksen pääjohtaja.

Ura
---

Osara valmistui 21-vuotiaana metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta. Väiteltyään maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi hän toimi Helsingin yliopiston metsäpolitiikan dosenttina vuosina 1937–1953. Osara oli Metsäntutkimuslaitoksen metsäekonomian professori vuosina 1938–1948. Hän oli ammattiministerinä mukana Linkomiehen hallituksessa 1943–1944 hoitaen II kansanhuoltoministerin ja II maatalousministerin tehtäviä. Osara johti myös 1940-luvulla kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosastoa. Sodan jälkeen Osara oli Keskusmetsäseura Tapion johdossa vuosina 1948–1962 ja toimi metsähallituksen pääjohtajana vuosina 1952–1960. Vuosina 1963–1968 hän johti YK:n maatalousjärjestön FAO:n metsäosastoa. 

Osaran nimi tuli tunnetuksi sodanjälkeisistä Pohjois-Suomen avohakkuualueista, jotka ristittiin *Osaran aukeiksi*. Helsingin Latokartanossa sijaitseva N. A. Osaran kuja on nimetty hänen mukaansa.

Perhe
-----

Osaran isä oli maanviljelysneuvos Arthur Gideon Hildén ja sisar taidemaalari Karin Hildén.

Lähteet
-------

* Nils Osara *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto.
* Palo, Matti: / Osara, Nils Arthur (1903–1990). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Valtioneuvosto
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Janette Ylisoini** (s. 6. huhtikuuta 2006) on suomalainen painonnostaja ja voimanostaja. Hän edustaa keravalaista Voimailuseura Bodonosta. Ylisoini on painonnostossa kaksinkertainen alle 17-vuotiaiden Euroopan mestari (2022 ja 2023) ja voimanostossa yksikertainen alle 18-vuotiaiden Euroopan mestari (2023). Hän on myös painonnoston yleisen sarjan Suomen mestari (2024). Ylisoini kilpailee painonnostossa sarjassa 71 kiloa ja voimanostossa sarjassa 76 kiloa.

Ylisoinin ennätykset painonnostossa ovat 105 kg tempauksessa (sarjassa 71 kg) ja 125 kg työnnössä (sarjassa 71 kg). Paras yhteistulos on 230 kg (sarjassa 71 kg). Voimanostossa hänen ennätyksensä ovat 173 kg jalkakyykyssä (sarjassa 76 kg), penkkipunnerruksessa 82,5 kg (sarjassa 76 kg) ja maastanostossa 177,5 kg (sarjassa 76 kg). Paras yhteistulos on 427,5 kg (sarjassa 76 kg).

Ylisoini valittiin Urheilutoimittajien Liiton äänestyksessä vuoden 2023 Suomen parhaaksi painonnostajaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  YLISOINI ANNA JANETTE TELLERVO *iwf.sport*. Viitattu 3.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Lajien parhaat urheilijat 2023 on valittu *urheilutoimittajat.fi*.  8.1.2024. Viitattu 3.4.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Lapiolinjaksi** tai **työlinjaksi** kutsuttiin etenkin 1950-luvulta lähtien niitä työvoimapoliittisia keinoja, joilla työttömyyttä hoidettiin yhteiskunnan järjestämillä hankkeilla. Kuvaavan nimensä se sai, kun mahdollisimman suureen työllistettävien määrään pyrittäessä vältettiin maarakennustyömailla koneiden käyttöä, näin jokaiselle voitiin osoittaa tehtävä. Toisaalta lapiointi oli sen luontoista työtä, että siitä suoriutui ilman ammattitaitoakin.

Lapiolinja koettiin ratkaisuksi työttömyyteen aikana, jolloin normaalit työmarkkinat eivät toimineet suhdannevaihteluiden ja elinkeinoelämän murroksessa. Metsätöistä saattoi vapautua kerralla runsaasti työvoimaa metsäteollisuuden näkymien heiketessä. Pientilalliset olivat hyvin usein riippuvaisia näistä tulonlähteistä. Useat merkittävät tiehankkeet saivat autoistumisen myötä alkunsa juuri niihin aikoihin.

Hyvin tunnettu "lapiolinjan" työmaa oli Tarvontie eli nykyinen Ykköstien moottoritieosuus Helsingin Munkkiniemestä Espooseen. Tällä 1950-luvun lopun työmaalla oli töissä lapiomiesten lisäksi jopa hevosia.

Kritiikki
---------

Järjestelmää kritisoitiin alusta lähtien. Työkohteet olivat useasti *siirtotyömaita*, jotka saattoivat sijaita satojenkin kilometrien päässä työllistetyn kotipaikkakunnalta. Näin esimerkiksi perheenpää saattoi viettää viikot tietöissä vieraassa maakunnassa ja pääsi käymään kotonaan muutamana viikonloppuna kuukaudessa. Majoitus työmailla järjestyi yleensä parakissa tai pyöräkopissa. Usein majoituksen taso jätti toivomisen varaa: ahtaus, huono ilma, hygienia ja rauhattomuus olivat polttavia ongelmia. Näihin saatiinkin vuosien mittaan parannusta.

Päättyminen
-----------

Lapiolinjan päätti 1970-luvun alussa uudenlainen yhteiskunnallinen ajattelu, jossa työttömille alettiin maksaa rahallista korvausta työttömyyden kohdatessa. Tienrakennus alkoi vaatia yhä enemmän ammattitaitoa, ja työttömät alkoivat olla maaseudun kausityöttömien sijasta kaupungeista kotoisin. Lisäksi teiden rahoituksessa käytettävien lainojen ehdoissa edellytettiin kohteiden toteuttamista kustannustehokkaimmilla menetelmillä.

Katso myös
----------

* Hätäaputyöt

Lähteet
-------

* Marko Nenonen: *Lapiolinjalla: työttömät pakkotöissä 1948–1971*, Atena 2006, ISBN 951-796-428-5.

### Viitteet

1. ↑  Matti Hannikainen: *Lapionvarresta näyttöpäätteelle*, s. 67–69 teoksessa Kai Häggman; Anu-Hanna Anttila. *Suomalaisen arjen suuri tarina*. Werner Söderström; 2010. ISBN 978-951-0-36732-2.

Kirjallisuutta
--------------

* Marko Nenonen: *Tietöissä siirtotyömaalla: tienrakennus ja sosiaaliset olot työttömyystyömailla 1945–1967*. Tiemuseon raportteja 2/1993, Helsinki, 1993. ISBN 951-47-7671-2.
**Julija Vаlentynivnа Džymа** (ukr. Юлія Валентинівна Джима, s. 19. syyskuuta 1990) on ukrainalainen ampumahiihtäjä.

Hän oli mukana Ukrainan hopealle sijoittuneessa naisten viestijoukkueessa Nové Měston MM-kilpailuissa 2013. Normaalimatkalla hän sijoittui 13:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Džymа oli mukana Ukrainan naisten olympiakultaa voittaneessa viestijoukkueessa.  Normaalimatkalla hän oli seitsemäs. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui takaa-ajokilpailussa yhdeksänneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti toisen osuuden hopeaa saaneessa Ukrainan naisten viestijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli kuudes ja normaalimatkalla yhdeksäs. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia viestissä ja sijoittui normaalimatkalla 12:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän voitti pronssia viestissä ja oli pikakilpailussa 22:s sekä takaa-ajossa 19:s. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti pronssia viestissä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhteislähdössä seitsemänneksi, pikakilpailussa kahdeksanneksi, normaalimatkalla kymmenenneksi ja takaa-ajossa kolmanneksitoista. Oberhofin MM-kilpailussa 2023 hän oli takaa-ajossa neljästoista.

Džyma on saavuttanut EM-kilpailuissa naisten viestissä kultaa 2011, 2012 ja 2015. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Puolassa hän voitti kultaa pikamatkalla, hopeaa takaa-ajossa ja pronssia sekaviestissä. Sekaviestin Euroopan-mestaruuden hän voitti 2020. Hän on saavuttanut EM-kisoista lisäksi pikakilpailussa hopeaa ja viestissä pronssia 2013. Nuorten sarjassa hän sai normaalimatkalla pronssia 2009. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi sekaviestissä 2016, takaa-ajossa ja supersprintissä 2021 sekä kolmanneksi nuorten pikakilpailussa 2011 ja naisten takaa-ajossa 2015. 

Džyma on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin kokonaispisteissä parhaimmillaan kahdeksanneksi ja yhteislähtöcupissa neljänneksi kaudella 2016–2017. Normaalimatkan cupissa hän oli toinen kaudella 2017–2018 ja neljäs kaudella 2020–2021. Hochfilzenin maailmancupkilpailuissa 2013 hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi ja takaa-ajossa toiseksi, mikä oli hänen ensimmäinen palkintosijansa maailmancupissa. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla ja pikakilpailussa kolmanneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla toiseksi. Tammikuussa 2021 hän sijoittui Anterselvan normaalimatkan kilpailussa toiseksi. Maaliskuussa 2021 hän sijoittui toiseksi Nove Meston ensimmäisessä pikakilpailussa.

Lähteet
-------

* Julija Džymа IBU:n tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Julija Džyma** Wikimedia Commonsissa
İbrahim Arifulla vuonna 1940.
**Ibrahim Arifulla** (ابراهيم عارف الله, ent. Arifullen, Арифуллен, 30. toukokuuta 1901, Aktuk – 12. kesäkuuta 1955, Helsinki) oli tataaritaustainen suomalainen johtaja ja julkaisija. Arifulla syntyi Nižni Novgorodin alueella ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1923.

Arifulla oli Suomen turkkilaisten seura ry:n (Finlandiya Türkleri Birligi) perustajajäsen ja toimi sen puheenjohtajana vuosien ajan. Hän toimi myös muun muassa Suomen Islam-seurakunnan hallituksessa sekä eri turkisalan yhdistysten hallituksissa.

Arifulla oli mukana perustamassa Helsingin Prometheus-kerhoa, jonka puheenjohtajana toimi G. J. Ramstedt. "Turkkilaisen identiteetin" kannattaja Arifulla piti vuonna 1933 kerhon ensimmäisessä kokouksessa mielipiteitä herättäneen esitelmän nimeltään "Idel-Ural: Piirteitä Volgan turkkilaisten vapaustaisteluista", jossa hän muun muassa kutsui *tataaria* venäläiseksi haukkumanimeksi. Arifulla kehotti suomalaisia kutsumaan kaikkia turkinsukuisia kansoja yksinkertaisesti "turkkilaisiksi". Prometheus-kerhon tarkoitus oli yhdistää Venäjän vähemmistökansojen emigrantteja periaatteella "irti Venäjästä". Sen toiminta lakkasi toisen maailmansodan aikaan.

Arifulla julkaisi 1930-luvulla yhdessä Imad Samaletdinin, Abdullah Ahsänin ja hetkellisesti Suomessa asuneen azerin Mehmet Sadikin kanssa lehteä *Yeni Turan*, joka pyrki tiedottamaan suomalaisille Neuvostoliiton turkkilaisten kansojen itsenäisyyspyrkimyksistä. Arifullan artikkeleita julkaistiin *Uudessa Suomessa*, *Suomen Heimossa*, *Prometheus-lehdessä* ja *Karjalan Vapaus*- sekä *Karjalan Huomen* -lehdissä.

Arifulla palveli sota-aikaan sotilasvirkamiehenä. Hänelle myönnettiin 4. luokan Vapaudenristi, talvisodan muistomitali ja jatkosodan muistomitali.

Lähteet
-------

* Leitzinger, Antero: *Mishäärit – Suomen vanha islamilainen yhteisö*. Helsinki: Kirja-Leitzinger, 1996. ISBN 952-975208-3.
* Bedretdin, Kadriye (toim.): *Tugan Tel – Kirjoituksia Suomen tataareista*. Helsinki: Suomen Itämainen Seura, 2011. ISBN 978-951-9380-78-0.
* Tervonen, Miikka & Leinonen Johanna (toim.): Vähemmistöt muuttajina – Näkökulmia suomalaisen muuttoliikehistorian moninaisuuteen. Turku : Siirtolaisuusinstituutti, 2021. ISBN 978-952-7399-09-5.
* Hirvonen, Tuomo (toim.): *Suomen Islam-seurakunnan veteraaniteos.* Helsinki : Suomen Islam-seurakunta. 2006. ISBN 952-99306-1-5.

### Viitteet

1. ↑  "Tataarin kielen aakkoset" (venäjäksi) *marefa.org*.
2. 1 2  Hirvonen 2006, s. 26 (Veteraaniteos)
3. ↑  Leitzinger 1996, s. 130
4. 1 2  Bedretdin 2011, s. 135
5. ↑  50 vuotiaita. (s. 6) *Helsingin Sanomat*, 1951. HS Aikakone (tilaajille).
6. 1 2  Leitzinger 1996, s. 209, 210, 212
7. ↑  Elmgren 2021, s. 90 (Vähemmistöt muuttajina)
8. ↑  Elmgren 2021, s. 89 (Vähemmistöt muuttajina)
**Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys** (**OYY**) on suomalainen oikeussosiologian alan tieteellinen yhdistys, joka pyrkii edistämään oikeusnormien ja yhteiskunnallisten ilmiöiden keskinäisen vuorovaikutussuhteen tutkimusta ja sen tulosten hyväksikäyttöä opetuksessa ja päätöksenteossa.

OYY järjestää keskustelutilaisuuksia, luentoja ja seminaareja sekä antaa kannanottoja. Yhdistys on myös julkaissut yhdessä Demlan kanssa vuodesta 1972 alkaen Oikeus-lehteä.

OYY perustettiin vuonna 1970 jatkamaan vuonna 1966 perustetun Pohjoismaisen oikeussosiologisen yhdistyksen Suomen osaston toimintaa. Taustalla oli oikeussosiologiseen tutkimukseen kohdistuvan mielenkiinnon kasvaminen 1960-luvun lopulla.

OYY on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen.

Puheenjohtajat
--------------

OYY:n puheenjohtajina ovat olleet:


|  |  |
| --- | --- |
| 
* 1970–1972 Raimo Lahti
* 1973 Lars D. Eriksson
* 1974 Matti Mikkola
* 1975–1976 Antero Jyränki
* 1977–1979 Klaus Mäkelä
* 1980–1981 Paavo Uusitalo
* 1982–1983 Matti Mikkola
* 1984–1985 Lars D. Eriksson
* 1986–1987 Per-Ole Träskman
* 1988–1989 Thomas Wilhelmsson
* 1990–1993 Urpo Kangas
 | 
* 1994 Kevät Nousiainen
* 1995–1998 Jukka-Pekka Takala
* 1999 Kimmo Nuotio
* 2000–2002 Juha Häyhä
* 2003–2005 Päivi Honkatukia
* 2006 Kaius Tuori
* 2007–2008 Antu Sorainen
* 2009–2014 Timo Korander
* 2015–2017 Elsa Saarikkomäki
* 2018–2021 Maija Helminen
* 2021– Anna Hurmerinta-Haanpää

 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tietoja OYY:stä *Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys (OYY)*. Viitattu 6.11.2023.
2. ↑  Toimintaa *Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys (OYY)*. Viitattu 6.11.2023.
3. 1 2 3  Historia *Oikeus- ja yhteiskuntatieteellinen yhdistys (OYY)*. Viitattu 6.11.2023.
Hovinkartanon (nyk. Taidehovi) jugendlinna valmistui vuonna 1914. 
**Hovinkartano** (ruots. **Hofgård**) on Hämeenlinnan Hauholla sijaitseva historiallinen kartano.

Hovinkartanon omistajiin on lukeutunut Godenhjelmin, Gripenbergin, Leopoldin, Engströmin ja Furuhjelmin suvut.

Hovinkartanon mailla on kaksi päärakennusta, jotka ovat vuonna 1830 valmistunut empirerakennus ja vuonna 1914 valmistunut jugend-linna. 

Empirerakennus, tiilitehdas, mylly ja viljamakasiini rakennettin Gripenbergien aikana.

Tuomari August Jansson rakennutti Hovinkartanon jugendlinnan hänen Hilma-vaimon hopeahääpäivälahjaksi vuonna 1914. Jugendlinnan rakentamiseen käytettiin kartanon oman tiilitehtaan tiiliä. Jugend-linnaa käytettiin juhla- ja vierasrakennuksena.

Hovinkartanon empirerakennus valmistui vuonna 1830. 
Hovinkartanon jugendlinnassa toimii tilausravintola ja apteekkimuseo. Kartano muuttuu kesäisin taidekeskukseksi. Risto ja Riitta Tarvainen ovat kartanon nykyiset omistajat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  hannu: Taidekeskus Hovinkartanon pikantti lisä on Apteekkimuseo *Jälkipeli.net*.  3.7.2023. Viitattu 3.4.2024.
2. 1 2  Tiina Miettinen: Kaurakarpion mitalla: Hovinkartanon neiti *Kaurakarpion mitalla*.  tiistai 14. helmikuuta 2017. Viitattu 3.4.2024.
3. ↑  Kaija Kiiveri-Hakkarainen: *Hovinkartano, Hauho*. Finna. Teoksen verkkoversio (viitattu 3.4.2024).
**LGM-35 Sentinel** (myös nimellä **Ground Based Strategic Deterrent** (**GBSD**)) on kehitteillä oleva yhdysvaltalainen ydinkärjellä varustettu mannertenvälinen ballistinen ohjus. Sen on tarkoitus korvata nykyiset LGM-30 Minuteman III -ohjukset noin vuodesta 2030 alkaen.

Historia
--------

Ohjuksen kehittely alkoi 2010-luvun alussa, kun presidentti Barack Obama hyväksyi Yhdysvaltain ydintriadin eli maalta, mereltä ja ilmasta laukaistavien ydinaseiden modernisoinnin.

Ydinkärki
---------

Ohjuksen taistelukärki on suunnitelman mukaan W87-ydinkärki ja myöhemmin sen Mod 1 -versio. W87 korvaa nykyisten Minutemanien W78-ydinkärjet.

Lähteet
-------

1. ↑  Thomas Gaulkin: Why is America getting a new $100 billion nuclear weapon? *Bulletin of the Atomic Scientists*.  8.2.2021. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)
2. ↑  Kate Hewitt: Experts discuss the politics of New START and strategic nuclear modernization *Brookings*.  17.1.2019. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  c LGM-35A Sentinel Intercontinental Ballistic Missile, USA *Airforce Technology*. Viitattu 14.5.2023. (englanniksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:LGM-35 Sentinel