recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kivijärvi** on matala ylänköjärvi Kuhmossa Kainuun kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 96 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Kivijärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,2 kilometriä. Järvi levenee pohjoista kohden. Koillisrannan länteen työntyvän Haverisenniemen pohjoispuolella sijaitsee Kotilahti, jonka rannalla on Kivijärven kylä. Vain neljä hehtaaria Kivijärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, 10 metriä, sijaitsee itärannan Kiviniemen läheisyydessä.

Kivijärven kolmestatoista saaresta laajin on noin neljän hehtaarin laajuinen Venäläissaari järven luoteiskolkassa. Sen eteläpuolella sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Mustikkasaari.

Kivijärveen virtaa useita laskuojia ympäröiviltä soilta. Kivijärvi laskee järven lounaisrannalta alkavaa Välijokea Alajärveen (218,1 metriä mpy), joka sijaitsee noin 800 metriä lounaaseen.

Kivijärven vesitilavuus on 6 643 000 kuutiometriä.

Kivijärvi (59.934.1.013) kuuluu Kivijoen valuma-alueeseen (59.934), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Änättijärven valuma-alue (59.93) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Kivijärvi on Kivijoen valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Alajärvi. Alueeseen kuuluu 23 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.

Kivijoen valuma-alueen Kivijärvi on kuudenneksi laajin Suomen Kivijärvistä, joita on yli 120.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Kivijärvi, vakavesi, Kuhmo
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 13.11.2021.
3. ↑  Kivijärvi. Järviwiki. Viitattu 13.11.2021.
4. ↑  Kivijoen valuma-alue (59.934). Järviwiki. Viitattu 13.11.2021.
5. ↑  Kivijärvi. Järviwiki. Viitattu 13.11.2021.
Aïssatou Tounkara
**Aïssatou Tounkara** (s. 16. maaliskuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 33 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta.

Tounkara edustaa seuratasolla espanjalaista Atlético Madridia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aissatou Tounkara FIFA.  Arkistoitu 8.6.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Joueuse – Aïssatou Tounkara Ranskan jalkapalloliitto. Viitattu 10.7.2022. (ranskaksi)
3. ↑  France *FIFA Women's World Cup France 2019*. FIFA.  Arkistoitu 3.7.2019. Viitattu 8.7.2019. (englanniksi)
4. ↑  FIFA U-17 Women's World Cup Azerbaijan 2012: France FIFA. Viitattu 12.6.2019. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

  

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Durand |
2 Périsset |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Henry |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Laurent |
13 Gauvin |
14 Bilbault |
15 Bussaglia |
16 Bouhaddi |
17 Thiney |
18 Asseyi |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Debever |
23 Clémaron |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Chavas |
2 Palis |
3 Renard |
4 Torrent |
5 Tounkara |
6 Toletti |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Katoto |
10  Matéo |
11 Diani |
12 Malard |
13 Bacha |
14 Bilbault |
15 Dali |
16 Lerond |
17 Baltimore |
18 Sarr |
19 Mbock Bathy |
20 Cascarino |
21 Peyraud-Magnin |
22 Périsset |
23 Cissoko |
Valmentaja Diacre

Ranskan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2023
1 Durand |
2 Lakrar |
3 Renard |
4 Fazer |
5 De Almeida |
6 Toletti |
7 Karchaoui |
8 Geyoro |
9 Le Sommer |
10 Majri |
11 Diani |
12 Matéo |
13 Bacha |
14 Tounkara |
15 Dali |
16 Peyraud-Magnin |
17 Le Garrec |
18 Asseyi |
19 Feller |
20 Cascarino |
21 Picaud |
22 Périsset |
23 Bècho |
Valmentaja Renard
**Ääniala** 

Naiset 

* sopraano
* mezzosopraano
* altto
* kontra-altto


Miehet 

* sopranista
* kontratenori
* tenori
* baritoni
* bassobaritoni
* basso


**Baritoni** on miesääni, joka sijoittuu basson ja tenorin väliin. Baritoni on keskikorkea miesääni ja miesten yleisin äänityyppi. Noin kaksi kolmasosaa miehistä on baritoneja. Tyypillinen baritoni pystyy laulamaan sävelet A2-F4, joskus G2-E4. Nimitystä baritenori käytetään baritonin ja tenorin väliin sijoittuvasta äänestä (A2–G4). Bassobaritoniksi taas kutsutaan baritonin ja basson väliin sijoittuvaa äänialaa (F2–F4). Baritoniääniä voidaan kuvata sanoilla syvä, taipuisa ja lämmin.*lähde?*

Raskasääniselle baritonille A4-sävelen laulaminen voi olla vaikeaa, ja belttaaminen voi olla ainoa tapa saavuttaa kyseinen sävel.

Baritoni-nimitystä – kuten muitakin äänialoja – käytetään yleensä oopperamaailmassa, mutta harvemmin pop- ja rockmusiikissa. Kuorossa baritoni yleensä laulaa basson äänialalle kuuluvia osuuksia, sillä basso on baritoniin verrattuna harvinainen äänityyppi. Monet rockmuusikot ovat baritoneja, ja baritoni on miespuolisten kantrilaulajien vallitseva äänityyppi.*lähde?*. Fender-sähkökitaramerkin kotisivuilla tunnetuiksi populäärimusiikin baritoneiksi on mainittu Bing Crosby, Johnny Cash, Frank Sinatra, Tom Jones, Neil Diamond, David Bowie, Bruce Springsteen, Peter Gabriel, Al Green, Rob Halford, Jimi Hendrix, Morrissey, Jim Morrison, Roy Orbison, Elvis Presley, David Lee Roth, Michael Stipe, Joe Strummer ja Eddie Vedder. Oopperoissa baritoniroolit vaihtelevat sankareista epäonnisiin häviäjiin ja kylmäverisiin roistoihin*lähde?*.

Baritoni äänialana tai laulajana sekoitetaan joskus soittimiin. 1600–1700-luvuilla eräät säveltäjät sävelsivät kappaleita baritoni-nimiselle sellon tapaiselle mutta useampikieliselle jousisoittimelle. Baritonitorveakin kutsutaan joskus baritoniksi, vaikka sen toinen nimi on euphonium. Myös baritonisaksofonia saatetaan kutsua lyhyemmin baritoniksi.*lähde?*

Oopperarooleja
--------------

* W. A. Mozart: Kreivi Almaviva, Figaro (Figaron häät), Don Giovanni (Don Giovanni, Papegeno (Die Zauberflöte)
* G. Rossini: Figaro (Sevillan parturi), Guillaume Tell (Wilhelm Tell)
* G. Verdi: Rigoletto (Rigoletto), Rodrigo (Don Carlos), Germont (La Traviata)
* R. Wagner: Wolfram (Tannhäuser)
* G. Bizet: Escamillio (Carmen)

Katso myös
----------

* Luettelo baritoneista

Lähteet
-------

1. ↑  Gillyanne Kayes, Keith Johnstone, Jeremy Fisher. *Impro: Improvisation and the Theatre*. s. 29.
2. ↑  Musical anges and how they relate to guitars, (Arkistoitu – Internet Archive) Fender

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baritoni** Wikimedia Commonsissa
**Aïn Témouchent** (arab. عين تموشنت‎, *‘Ayn Tamūšant*) on kaupunki ja Aïn Témouchentin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian luoteisosassa. Se sijaitsee Välimeren rantaylängöllä noin 500 kilometriä Algerista länteen. Aïn Témouchentin kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 72 900 asukasta.

Paikalla on sijainnut 200-luvulla perustettu roomalainen Albulaen kaupunki. Arabit perustivat 900-luvulla Kasr Ibn Sinanin, joka sai sittemmin arabialaistetun berberinimen Aïn Témouchent (’naarassakaalien lähde’). Nykyään seudulla puhutaan vain arabiaa.

Ranskalaiset perustivat Oranin ja Tlemcenin välisen tien varrelle linnakkeen ja siirtokunnan, josta tuli 1900-luvulla kaupunki. Seutu oli Algerian suurin viinintuottaja, mutta nykyään hedelmä- ja vihannestarhat ovat pääosin korvanneet viininviljelyn. Lisäksi viljellään viljaa.

Aïn Témouchentista tuli maakunnan hallintokaupunki vuonna 1984. Vuoden 1999 maanjäristys tuhosi suuren osan sen keskustasta. Kaupungista on maantieyhteydet Oraniin, Sidi Bel Abbèsiin ja Tlemceniin sekä rautatie Oraniin ja Béni Safiin.

Seudun nähtävyyksiä ovat Välimeren ranta, Hammam Bouhdjarin kuumat lähteet, Numidian kuninkaan Syfaxin pääkaupunki Siga ja Rachgounin majakkasaari. Hotelleja on Aïn Témouchentissa ja Béni Safissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Population résidente des ménages ordinaires et collectifs (MOC) selon la commune de résidence et le sexe et le taux d’accroissemen *Office National des Statistiques*. Viitattu 9.6.2023.
2. 1 2  *Encyclopédie Berbère III*, s. 341–342. Aix-en-Provence: Edisud, 1997. ISBN 2-85744-260-2. Teoksen verkkoversio.
3. 1 2  Monographie Wilaya d’Aïn Témouchent *Aniref*. Viitattu 9.6.2023.
4. 1 2  Dominique Auzias, Jean-Paul Labourdette, Marie-Hélène Martin: *Petit futé Algérie 2009–2010*, s. 285–286. Paris: Nouvelles Éditions de l'Université, 2009. ISBN 978-2-7469-2196-2.
**Karadeniz Ereğli** tai vain **Ereğli** on kaupunki ja piirikunta Turkin Zonguldakin maakunnassa. Sen paikalla sijaitsi antiikin aikana Herakleia Pontike. Vuonna 2020 Ereğlin piirikunnan asukasluku oli 149 346.

Maantiede
---------

Karadeniz Ereğli sijaitsee Turkin Zonguldakin maakunnassa Mustanmeren rannikolla. Matkaa Zonguldakin kaupunkiin koillisessa on noin 32 kilometriä.

Herakleen patsas.

Historia
--------

### Antiikki

*Pääartikkeli: Herakleia Pontike*
Antiikin aikana nykyisen Ereğlin paikalla sijaitsi kreikkalainen Herakleia Pontiken siirtokunta. Siirtokunnan perustivat Megarasta saapuneet kreikkalaiset noin vuonna 558–550 eaa. He alistivat alueen alkuperäisiin asukkaisiin lukeutuneet mariandynit ja hallitsivat suurta osaa alueen rannikosta. Kaupunki hävitettiin vuonna 71/70 eaa. kun se oli osallistunut sotaan Rooman valtakuntaa vastaan Pontoksen kuningas Mithradates VI:n puolella. Kaupunki ei toipunut sen jälkeen vielä pitkään entisiin mittoihinsa.

### Myöhempi historia

Terästehdas.
Turkkilaiset valtasivat kaupungin vuoden 1360 paikkeilla. Sittemmin kaupungissa oli pieni, mutta suhteellisen vilkkaasti liikennöity satama. Satama soveltui vain pienten alusten käyttöön. Sen kautta vietiin etenkin Zonguldakin kivihiiltä. 1960-luvulta lähtien satamaa alettiin laajentamaan ja nykyaikaistamaan. Kaupunkiin kohosi myös suuri terästehdas.

Väestö
------

Turkin tilastokeskuksen mukaan Ereğlin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 149 346.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bearman, P. J. & Bianquis, Th. & Bosworth, C. E & van Donzel, E. & Heinrichs, W. P.: *The Encyclopedia of Islam New Edition*, s. 544-545. Volume 11 W–Z. Leiden: Koninklijke Brill, 2002. ISBN 90 04 12756 9. (englanniksi)
2. 1 2 3  Ereğli Encyclopaedia Britannica. Viitattu 6.3.2021. (englanniksi)
3. ↑  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "715. Herakleia", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
4. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "HERAKLEIA (Ereğli) Pontus, Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
5. ↑  Population of province/district centers, towns/villages and annual growth rate of population by provinces and districts, 2020 (xls) Turkish Statistical Institute. Viitattu 6.3.2021. (englanniksi) (turkiksi)
Karagan piiri on numero 4 Kamtšatkan aluepiirin kartalla**Karagan piiri** (ven. Караги́нский райо́н, *Karaginski raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Kamtšatkan aluepiirin Korjakian piirikunnassa Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 40 600 neliökilometriä. Asukkaita on 4 800 henkeä (vuonna 2009).

Karagan piiri sijaitsee Kamtšatkan niemimaan pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Penžinan ja Oljutorin piireihin, idässä Beringinmereen, etelässä Ust-Kamtšatskin piiriin sekä lännessä Tigilin piiriin ja Ohotanmereen.

Piiri on saanut nimensä Karagan kylästä, joka toimi sen hallinnollisena keskuksena vuoteen 1942 saakka. Nykyinen piirikeskus on Ossoran taajama (kaupunkikunta). Sen lisäksi piiriin kuuluu viisi kylää (maalaiskuntaa): Ilpyrskoje, Ivaška, Karaga, Kostroma ja Tymlat.

Pohjoiset alkuperäiskansat muodostavat 36 % piirin väestöstä. Korjakkeja on 18,7 %, itelmeenejä 6,6 % ja tšuktšeja 4,1 %.

Talous perustuu kalastukseen ja kalateollisuuteen. Lisäksi harjoitetaan poronhoitoa.

Alueella on kaksi luonnonsuojelusuojelualuetta: Karaginskin saari ja Kirjohanhilaguuni (*Laguna kazarok*). 29 luonnonmuistomerkin joukkoon kuuluvat mm. Ossorskoje ja Tsarskoje -järvet sekä Rusakovan, Drankan ja Tymlatin kivennäisvesilähteet. Luontomatkailu on toistaiseksi kehittymätöntä.

Paikallislehtenä ilmestyy *Karaginskije vesti* ("Karagan sanomat"). Ossorassa toimii kotiseutumuseo.

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Karagan piiri Kamtšatkan aluepiirin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Kamtšatkan aluepiirin piirit ja *kaupunkipiirit*
Aleutit •
Bystraja •
Jelizovo •
Karaga •
Milkovo •
Oljutor •
*Palana* •
Penžina •
*Petropavlovsk-Kamtšatski* •
Sobolevo •
Tigil •
Ust-Bolšeretsk •
Ust-Kamtšatsk •
*Viljutšinsk*
**Bariumasetaatin** kemiallinen kaava on C4H6BaO4 ja rakennekaava Ba(CH3COO)2. Se on etikkahapon (CH3COOH) bariumsuola ja se kuuluu asetaattien aineryhmään. Bariumasetaatista käytetään myös nimitystä *dibariumdiasetaatti*. Bariumasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan valkoista, kiteistä tai jauhemaista ainetta, jonka moolimassa on 255,4 g/mol, suhteellinen tiheys 2,47 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 59 g/100ml 20 °C:n lämpötilassa ja CAS-numero 543-80-6.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset
--------------------------------

Bariumasetaatin lyhytaikaisesta altistumisesta voi seurata vaikutuksia ruoansulatuskanavassa. Lyhytaikainen altistuminen bariumasetaatille voi alentaa myös seerumin kaliumpitoisuutta, jolloin siitä voi seurata vaikutuksia lihaksissa, sydämessä ja hermostossa, johtaen lihashalvaukseen, sydämen rytmihäiriöihin ja hengitysvajeeseen. Bariumasetaatin suurille pitoisuuksille altistuminen nielemällä voi johtaa kuolemaan.

Bariumasetaatti on haitallista vesieliöille.

Aiheesta muualla
----------------

* Bariumasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Gilberto Gil
**Gilberto Passos Gil Moreira** (s. 26. kesäkuuta 1942) on brasilialainen laulaja, kitaristi ja sanoittaja sekä maan entinen kulttuuriministeri. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvun lopun tropicalismo-levytyksistä kuten "Roda", "Lunik 9", ja "Domingo No Parque". 

Hän aloitti uransa bossa nova -muusikkona siirtyen kuitenkin pian nueva canción -liikkeen vaikutuksesta sanoittamaan poliittisia ja yhteiskunnallisia lauluja. 1970-luvulla hän lisäsi uusia elementtejä afrikkalaisesta ja pohjois-amerikkalaisesta musiikista ja jatkoi albumien julkaisemista.

Vuonna 1969 sotilashallinto pidätetti hänet hallituksen vastaisista toimista. Vapauduttuaan hän muutti Lontooseen. Hän myös soitti progressiivisen rockin yhtyeissä kuten Yes, Pink Floyd ja The Incredible String Band jatkaen samalla soolouraansa. 1970-luvulla hän teki keikkoja Yhdysvalloissa ja levytti englanninkielisen albumin. Hän myös työskenteli Jimmy Cliffin kanssa ja julkaisi vuonna 1980 "No Woman, No Cry" (Bob Marley & the Wailers), josta syntyi suuri hitti ja toi reggaen Brasiliaan.

Vuonna 2003 Lula da Silvan aloittaessa presidenttinä hän valitsi Gilin kulttuurimisteriksi. Gil erosi ministerin tehtävistä marraskuussa 2007 hoitaakseen äänihuulistaan löytynyttä polyyppia.  Hänen tyttärensä Preta Gil on myös muusikko.

Gil esiintyi heinäkuun 2007 Pori Jazzissa. Ensimmäisen kerran hän soitti Porissa vuonna 1998.

Lähteet
-------

1. ↑  Gilberto Gil jättää Brasilian kulttuuriministerin viran *YLE Uutiset*.  12. marraskuuta 2007. YLE. Viitattu 12. marraskuuta 2007.
2. ↑  Historia: Esiintyjät G Pori Jazz.  Arkistoitu 30.10.2013. Viitattu 20.7.2013.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gilberto Gil**.
* Gilberto Gil virallinen kotisivu
* Curriculum Vitae (Arkistoitu – Internet Archive)
* Gilberto Gil: Cultivator Of The Spirit
* Gilberto Gil
* Wired Mag - We Pledge Allegiance to the Penguin
* Gilberto Gilin konserttikuvia
* Slipcue.com Gilberto Gilin diskografia
* Gilberto Gil huumepolitiikasta

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Chile
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Raivo Järvi (2011)
**Raivo Järvi** (23. joulukuuta 1954 Pärnu ‒ 17. kesäkuuta 2012) oli virolainen kuvittaja, toimittaja ja poliitikko, joka kuului liberaaliin Viron reformipuolueeseen.

Järvi oli jäsenenä X, XI ja XII Riigikogussa. Hän opiskeli Viron taideinstituutissa ja on työstänyt muun muassa kuvituksia kirjoihin. Raivo Järvellä oli urallaan useita suosittuja radio- ja televisio-ohjelmia, joiden ansiosta virolaiset tunsivat hänet lempinimellä "**Onu Raivo**" (Raivo-eno).

Järvi opiskeli Viron taideakatemiassa. Vuodesta 1983 vuoteen 2003 hän työskenteli freelanceartistina. Hän kuvitti enemmän kuin 22 kirjaa ja kirjoitti ja kuvitti yhden lastenkirjan.

Järvi esiintyi televisio- ja radio-ohjelmissa, joista tunnetuimmat olivat *Kõige Suurem Sõber* ja *Onu Raivo Jutupliiats* sekä esiintyi Radio Kuku -kanavalla showssaan *Onu Raivo rännakud*.

Järvi oli naimisissa Tatjana Järven (ballerina) kanssa, ja hänellä on edellisestä avioliitostaan yksi poika. Hän kuoli lyhytaikaiseen sairauteen 17. kesäkuuta 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Hüvasti,Onu Raivo!  18.6.2012. EPL. Viitattu 20.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Raivo Järven esittely Riigikogun sivuilla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Kasvihuonekirva** (*Neomyzus circumflexus*) on kirvoihin kuuluva hyönteislaji. Se on maailmanlaajuisesti merkittävä kasvien tuholainen ja luetaan Suomessakin haitallisiin vieraslajeihin.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Kasvihuonekirva on helposti tunnistettava kirvalaji. Siivettömät yksilöt ovat päärynänmuotoisia, hyvin kiiltäväpintaisia ja väriltään vaaleankeltaisesta tai lähes valkeasta kirkkaan vihreään. Keskiruumiin selkäpuolella on mustia poikkijuovia ja takaruumiin selkäpuolella on musta, eteenpäin avautuvan U-kirjaimen muotoinen kuvio. Raajat ovat vaaleat, nivelkohdista ja nilkoista tummat. Tuntosarvet ovat ruumista pidemmät. Takaruumiin kärjen cauda on lyhyt ja vaharauhasputket ruskehtavat, kärjestään tummat ja noin kaksi kertaa caudan pituiset. Ruumiin pituus 1,2–2,6 mm.

Kromosomiluku 2n=8.

Levinneisyys
------------

Kasvihuonekirvan alkuperäistä levinneisyysaluetta ei tunneta, mutta laji saattaa olla peräisin Itä-Aasiasta. Se on levinnyt ihmisen mukana kaikkialle maailmaan ja on nykyisin levinneisyydeltään täysin kosmopoliitti. Suomessa laji elää luultavasti ainoastaan sisätiloissa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Kasvihuonekirva elää erittäin monilla erilaisilla kasvilajeilla. Viileämmän ilmanalan alueilla laji elää pääasiassa kasvihuoneissa kukilla ja vihanneksilla tai asunnoissa huonekasveilla. Laji on lisääntymiseltään täysin anholosyklinen eli naaraat lisääntyvät neitseellisesti synnyttäen eläviä poikasia. Koiraita tai munivia naaraita ei ole löydetty.

Kasvinesteiden imemisen aiheuttaman haitan lisäksi kirvan arvellaan levittävän yli 31 kasvien virustautia. Suomessa kasvihuonekirva on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi.

Ravintokasvit
-------------

Laji on äärimmäisen polyfagi ja ravintokasvivalikoima on kirvalajiston laajimpia kattaen lajeja yli 80 eri kasviheimosta. Se kelpuuttaa ravinnokseen paitsi tavanomaiset kukkakasvit, myös esimerkiksi havupuut ja jopa sanikkaiset.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Aphids on Worlds Plants (englanniksi)
2. 1 2  Aphid identification (englanniksi)
3. ↑  Suomen kirva-atlas
4. 1 2  AphID
5. ↑  Vieraslajit.fi: Kasvihuonekirva (*Aulacorthum circumflexum*)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Lajitietokeskus: Kasvihuonekirva – *Neomyzus circumflexus*
* UniProt: Taxonomy - Neomyzus circumflexus (crescentmarked lily aphid) (englanniksi)
* Influential point: Neomyzus circumflexus (=Aulacorthum circumflexum) Crescent-marked lily aphid, Mottled arum aphid (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q10597532
* EoL: 587956
* GBIF: 2078061
* iNaturalist: 330192
* WoRMS: 990735

 |

 |
**Raivohuone** tai **vihahuone** on paikka, jossa asiakas saa tuhota asioita. Tuhoamisen hän voi suorittaa astalolla kuten golfmailalla, sorkkaraudalla tai lekalla. Tuhottavat esineet toimittaa huoneeseen palveluntarjoaja, mutta niitä saa myös asiakas itse tuoda mukanaan tietyin rajoituksin.

Raivohuoneita markkinoidaan keinona purkaa stressiä ja vihaa esineiden tuhoamisen avulla. Jotkut voivat käydä raivohuoneella huvin vuoksi.

Raivohuoneita on avattu vuoden 2015 jälkeen paljon erityisesti Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Myös Kiinassa niiden suosio on kasvussa. Suomen ensimmäinen raivohuone Rage Cube avattiin Jyväskylässä helmikuussa 2017. Sen jälkeen raivohuoneita on avattu myös ainakin Tampereelle ja Seinäjoelle.  Viimeisin raivohuone avattiin Turkuun lokakuussa 2019.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pinja Päivänen: Jyväskylässä on nyt huone, jossa saa panna moukarilla kaiken palasiksi – testasimme Suomen ensimmäisen raivohuoneen *Helsingin Sanomat, Nyt-liite*.  8.2.2017. Viitattu 27.1.2019.
2. ↑  Esa Juntinen: Raivohuoneista tuli Kiinassa trendikkäitä – video näyttää, miten kaikki särjetään pesäpallomailoilla *Helsingin Sanomat*.  27.1.2019. Viitattu 27.1.2019.
**Bariumtitanaatti** (BaTiO3) on epäorgaaninen perovskiitteihin kuuluva keraaminen materiaali. Yhdistettä käytetään laajasti elektroniikka- ja ultraäänisovellutuksissa sen ferrosähköisten ja pietsosähköisten ominaisuuksien vuoksi.

Rakenne ja ominaisuudet
-----------------------

Bariumtitanaatin rakenne. Punaiset pallot kuvastava oksidi-ioneja, siniset titaani-ioneja ja vihreät bariumioneja
Rakenteeltaan bariumtitanaatti kuuluu niin kutsutun perovskiittirakenteen omaaviin yhdisteisiin. Yhdisteen Curie-lämpötila on 130 °C, missä lämpötilassa yhdisteen kiderakenne muuttuu alkeiskopiltaan pintakeskeiseksi kuutiolliseksi rakenteeksi. Barium- ja oksidi-ionit muodostavat kuutiollisen rakenteen perustan ja titaani-ionit sijoittuvat kidehilassa barium- ja oksidi-ionien välisiin oktaedrimäisiin välitiloihin. Yhdisteellä on korkea dielektrinen vakio ja sillä on sekä pietsosähköisiä,että ferrosähköisiä ominaisuuksia. Materiaalin ominaisuuksia, kuten Curie-lämpötilaa, voidaan muuttaa korvaamalla osa bariumioneista lyijy-, strontium-, kalsium- tai kadmiumioneilla tai korvaamalla osa titaani-ioneista tina-, zirkonium-, hafnium-, cerium- tai toriumioneilla.

Valmistus ja käyttö
-------------------

Bariumtitanaattia voidaan valmistaa sintraamalla eli kuumentamalla bariumkarbonaatin ja titaanidioksidin seosta noin 1 200 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat esimerkiksi bariumin ja titaanin kaksoissuolojen kuten bariumtitaanioksalaatin tai -sitraatin hajottaminen termisesti.

Bariumtitanaattia käytetään elektroniikassa muun muassa kondensaattorien valmistamiseen. Sitä käytetään myös sen pietsosähköisten ominaisuuksien vuoksi mikrofoneissa sekä ultraääntä hyödyntävissä sovellutuksissa ultraääniantureissa muun muassa nestepinnan korkeuden tarkkailuun säiliöissä, tutkissa, ultaraäänipuhdistuslaitteissa sekä sotilassovellutuksissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Robert Kresse, Ulrich Baudis, Paul Jäger, H. Hermann Riechers, Heinz Wagner, Jochen Winkler & Hans Uwe Wolf: *Barium and Barium Compounds, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2007. Viitattu 10.11.2014
2. 1 2 3  Patrick M. Dibello, James L. Manganaro, Elizabeth R. Aguinaldo, Tariq Mahmood & Charles B. Lindahl: *Barium Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2003. Viitattu 10.11.2014
3. 1 2 3  Tony Jones & Terry A. Egerton: *Titanium Compounds, Inorganic, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2012. Viitattu 10.11.2014

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Barium titanate(IV) (englanniksi)
* ChemBlink: Barium titanate (englanniksi)
* M. M. Vijatović, J. D. Bobić, B. D. Stojanović: History and Challenges of Barium Titanate: Part I, Science of Sintering, 40 (2008) 155-165 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (pdf)
* M. M. Vijatović, J. D. Bobić, B. D. Stojanović: History and Challenges of Barium Titanate: Part II, Science of Sintering, 40 (2008) 235-244 (englanniksi) (pdf)
*Tämä artikkeli käsittelee kauppaa, saman nimistä ilmastomekanismia käsitellään omassa artikkelissaan.*
Kasvihuoneilmiö.
**Kasvihuoneilmiö** on vanhaan kasvihuoneeseen perustettu kahvila, antiikkiliike ja galleria Lohjalla, entisen Nummi-Pusulan kunnan alueella entisen ykköstien, nykyisen seututien 110 varrella, Sammatin liittymän kohdalla, lähellä Salon rajaa, joka on myös Uudenmaan ja Varsinais-Suomen maakuntien raja.

Kahvilan yhteydessä on myös galleria, jossa pidetään esimerkiksi valokuvanäyttelyjä. Yksi sen näyttelyistä on ollut moottoritien rakentajista koottu kuvakavakaldi *Tie*, joka oli auki vuoden 2009 loppuun. Näyttelystä on tehty myös verkkoversio. Myymälässä on sisustustavaraa ja antiikkia.

Kasvihuoneilmiö järjestää myös kulttuuritilaisuuksia, joissa on esiintynyt muun muassa Esa Pethman orkestereineen.

Historiaa
---------

Yrittäjä Elisa Palonen aloitti vanhojen tavaroiden osto- ja myyntiliikkeensä syksyllä 1997 Turun Hansakorttelissa nimellä Diverssikauppa. Pian hän löysi vanhan ykköstien varrelta vanhan rekanpesuhallin ja siirsi toimintansa sinne. Hallin kylkeen rakennettiin 500 neliömetrin kasvihuone ja paikka sai nimen Kasvihuoneilmiö. Yhtiön nimenä on yhä Diverssikauppa EP Ky.

Kun Helsingin ja Turun välisen moottoritien Lohja–Muurla-osuus valmistui 2009, liikkeen asiakkaista hävisi 40 prosenttia. Kasvihuoneilmiö oli tuolloin julkisuudessa taistellessaan Tiehallintoa vastaan, joka ei myöntänyt liikkeestä kertovien liikenneopasteiden pystyttämistä lähimmän moottoritieliittymän yhteyteen.. Asiaa ajanut vetoomusadressi sai yli 20 000 allekirjoitusta. Sittemmin Elisa Palonen sai taistella itse kustantamiensa tienvarsitaulujen pitämisestä moottoritien varrella.

Elisa Palonen kuoli marraskuussa 2018 leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Kaksi päivää ennen kuolemaansa hän oli tehnyt testamentin, jonka Varsinais-Suomen käräjäoikeus julisti yksimielisesti pätemättömäksi sen tekoon liittyneen uskonnollisen hyväksikäytön vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Pictrex.fi
2. ↑  MTV3 Uudesta ja vanhasta syntyy kodin oma tyyli
3. ↑  Kulttuuri-iltamat: Esa Pethman ja Täällä Pohjantähden alla[vanhentunut linkki]
4. ↑  Historia  2.8.2016. Kasvihuoneilmiö. Viitattu 13.11.2019.
5. 1 2  Mäntymaa, Marjut: Yhden naisen taistelu mainoskyltistä jatkuu – vastakkain laki ja yrittäjän tulevaisuus *Yle Uutiset*.  18.7.2014. Viitattu 13.11.2019.
6. ↑  Heli Saavalainen: Ykköstien yrittäjä lähti taisteluun Tiehallinnon kylttipolitiikkaa vastaan. Helsingin Sanomat 30.1.2009.
7. ↑  Yli 20 000 allekirjoitti vetoomuksen Tiehallinnolle! Kasvihuoneilmiö. Viitattu 13.11.2019.
8. ↑  Kun legendaarisen Kasvihuoneilmiön yrittäjä Elisa Palonen kuoli, salattu piina paljastui – sisko kertoo testamenttiriidasta "profeettaa" vastaan (Artikkelin maksullinen verkkoversio) *www.iltalehti.fi*. Viitattu 24.6.2021.
9. ↑  Kristoffersson, Tiina: Profeetan uhrin testamentti julistettiin pätemättömäksi. (Lähteinä *Salon Seudun Sanomat* 28.5.2021 ja Varsinais-Suomen käräjäoikeuden pääkäsittelyn pöytäkirja 13.4.2021, s. 6-7.) *Vartija*, 4.6.2021. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kasvihuoneilmiön sivusto
**Gili Cohen** (s. 19. kesäkuuta 1991) on israelilainen judoka, joka kilpailee alle 52 kilogramman painoluokassa.

Cohen sijoittui seitsemänneksi Budapestin EM-kilpailuissa 2013. Hän sai samana vuonna hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Samakovissa. Hän saavutti pronssia Montpellier’n EM-kilpailuissa 2014. Hän karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän oli 2017 viides sekä Varsovan EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Hän sijoittui Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 seitsemänneksi.

Cohen on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoitoa, kahdeksan kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancup- ja Continental Open -kilpailun hän on voittanut kahdesti, ollut kerran toinen ja kaksi kertaa kolmas. Hän on voittanut Israelin-mestaruuden seitsemän kertaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gili Cohen *Judo Inside*. Viitattu 1.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gili Cohen** Wikimedia Commonsissa
**Pohjois-Carolinan yliopisto** (University of North Carolina) on julkinen osavaltionyliopisto Pohjois-Carolinassa Yhdysvalloissa. Yliopistojärjestelmään kuuluu 16 kampusyliopistoa ja yksi lahjakkaille opiskelijoille tarkoitettu tiede- ja matematiikkapainotteinen high school. 

Pohjois-Carolinan yliopisto Chapel Hillissä on yksi suurimmista kampusyliopistoista. Se on myös parhaiten menestynyt kampus yliopistorankingeissa. Esimerkiksi tieteellisiin saavutuksiin pohjautuvassa kiinalaisessa ARWU-vertailussa Chapel Hill sijoittui vuonna 2021 sijalle 29 maailman parhaimpien yliopistojen joukossa. Toinen samalle maailman huippuyliopistojen listalle yltänyt kampusyliopisto oli Greensboro, joka arvioitiin tuhannen yliopiston listauksessa sijaluokkaan 801–900.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  About Us University of North Carolina. Viitattu 31.7.2022. en
2. ↑  University of North Carolina at Chapel Hill *Academic Ranking of World Universities*.  2021. ShanghaiRanking Consultancy. Viitattu 31.7.2022. en
3. ↑  University of North Carolina at Greensboro *Academic Ranking of World Universities*.  2021. ShanghaiRanking Consultancy. Viitattu 31.7.2022. en


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* ISIL

 |

 |
**Bassokaiutin** (engl. woofer), on kaiutinelementti jonka tehtävä on toistaa matalia ääniä kaiuttimessa. 

Elementti voi olla rakenteeltaan kookas, esim. 20–80 cm *lähde tarkemmin?* ja toimia yhtenä, esim. 2- tai 3-tie kaiuttimen elementeistä. Laadukkaat elementit toistavat hyvinkin matalia, esim. 20 Hz:n taajuuksia. Tyypillisimmät kotelointitavat lienevät suljettu tai bassorefleksi-kotelo. Bassorefleksikotelossa on putki, joka yhdistää kaiuttimen ilmatilan huoneen ilmaan. Sopivalla putkella saadaan tiettyä taajuutta korostettua.

Bassokaiuttimen erikoistapaus on subwoofer, joka on varta vasten suunniteltu tuottamaan matalia ääniä ja sellaisilla on yleensä omat kotelonsa.
Kaiutin, jossa on useampia kuin yksi elementti sisältäen myös bassoelementin, voi kuitenkin toistaa yhtä matalia ja voimakkaita ääniä kuin varsinaiset subwooferit. 

Bassoelementtien magneetit ovat yleensä suuria ja painavia paremman herkkyyden aikaansaamiseksi. Kestomagneettien magneettisuus on tehostunut varhaisista kestomagneeteista merkittävästi. Elementtien taajuusvaste laskee korkeita taajuuksia kohti mennessä ja siksi jakosuodattimella suodatetaan korkeampia taajuuksia pois.

Saavutettavaan äänenpaineeseen vaikuttaa merkittävästi kuuntelutilan koko, ääriesimerkkinä kuulokkeet joilla saadaan pienelläkin teholla suuria äänenpaineita myös bassoalueella. Myös autoon on helpompi järjestää suurempi äänenpaine pienemmällä teholla kuin kotiin. Hifistien kritiikin kohteena on ollut ajatus siitä että "paljon bassoa" olisi jotenkin yhteydessä äänenlaatuun koska tilannetta voi ajatella myös laadun eikä määrän kannalta.

Katso myös
----------

* Subwoofer
* Keskiäänikaiutin
* Diskanttikaiutin
* Kokoäänialueen kaiutin

Lähteet
-------

1. ↑  Facta 2001

Kirjallisuutta
--------------

* Toivanen, Jarmo: *Teknillinen akustiikka, "Kaiuttimet"*, s. 261–359. Espoo: Otakustantamo, 1976. ISBN 951-671-123-5.
**Glöð** (myös **Glod** tai **Glut**, muinaisnorjaa "iloinen" tai "hiillos") on tarukuningatar pohjoismaisessa *Þorsteins saga Víkingssonarissa* eli Thorstein Viikinginpojan saagassa.

Glöðin isä on Jotunheimin Grímr Grímsgarðrilainen ja äiti tämän vaimo Alvör, Alfheimin kuninkaan Álf Vanhan sisko. Glöð on Login vaimo ja heillä on kaksi tytärtä, Eisa ja Eimyrja.

Skandinaavisessa mytologiassa Logi on tulijättiläinen, jumala ja tulen henkilöitymä *Proosa-Eddan* mukaan. Myös Glöðia ja heidän tyttäriään pidetään joskus jumalattarina. Tämän vuoksi, ja koska Glöðin vanhemmat ovat kotoisin myyttisistä maailmoista, lienee Glöð mytologinen henkilö historiallisen sijaan. Glöðiä pidetään joskus virheellisesti myös Loki-nimisen jumalan vaimona.

Katso myös
----------

* Fornjótr, Glöðin appi

Lähteet
-------

* Anderson, Rasmus B. (1877). *Viking Tales of the North*. Chicago: S. C. Griggs & Co.
* Anderson, Rasmus B. (1880). *The Younger Edda*. Chicago: S. C. Griggs & Co.

### Viitteet

1. ↑  Anderson (1877:1-2); Anderson (1880:240).
**Autuas Stephana de Quinzanis T.O.S.D.** (9. heinäkuuta 1457 Orzinuovi, Italia – 2. tammikuuta 1530 Soncino, Italia) oli nunna, dominikaanitertiaari, näkijä, neitsyt ja stigmaatikko. Hän tuli alun perin keski-ikäisestä maanviljelijäperheestä, mutta liittyi 1489 dominikaanitertiaareihin ja omisti elämänsä Jeesuksen kärsimysten mietiskelylle ja tyttöjen kristilliselle koulutukselle. Naisen julisti autuaaksi paavi Benediktus XIV 14. joulukuuta 1740 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tai 3. tammikuuta. Häntä kunnioitetaan yhä San Giocomon kirkossa Soncinossa, missä pidetään kahta hänen kuvaansa näytillä oikeanpuoleisessa sivukappelissa.

Elämä
-----

Stephana syntyi hurskaiden vanhempien maanviljelijäperheeseen pienessä Orzinuovin kylässä Lombardiassa, Pohjois-Italiassa. Jo lapsena hän teki neitsyyden valan ja liittyi 15-vuotiaana dominikaanitertiaareihin, joihin myös hänen isänsä oli kuulunut. Stephana omistautui köyhien ja sairaiden hoivaamiseen. Monet eri ihmiset tulivat konsultoimaan häntä ja pyytämään häneltä rukouksia, kuten pyhä Angela Merici ja autuaat Biellan Augustin ja Mantovan Hosanna. Naisen kerrotaan nähneen näkyjä Jeesuksesta ja muutamista dominikaanipyhimyksistä, sekä kokeneen Jeesuksen kärsimyksen 40 vuoden ajan aina perjantaisin ja vastaanottaneen myös stigmatan ruumiiseensa. Lisäksi hänen sanotaan pystyneen keskustelemaan mystisestä teologiasta ilman muodollista koulutusta ja omanneen profetoinnin ja parantamisen lahjat. Hänen väitetään ennustaneen kuolinpäivänsä 2. tammikuuta 1530, jolloin hän kuoli luonnollisista syistä Soncinossa, Italiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Blessed Stephana de Quinzanis *CatholicSaints.Info*.  3.1.2011. Viitattu 23.9.2018. (englanniksi)
2. 1 2 3  Santa Estefanía Quinzani *www.santopedia.com*.  Arkistoitu 23.9.2018. Viitattu 23.9.2018. (espanjaksi)
3. 1 2 3  Beata Stefana Quinzani su santiebeati.it *Santiebeati.it*. Viitattu 23.9.2018.
4. 1 2 3 4  Den salige Stefana Quinzani (1457-1530) *Den katolske kirke*. Viitattu 23.9.2018. (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People

 |

 |
Tšaikovskin kaupunkia.
Tšaikovskin kaupunkia.
**Tšaikovski** (ven. Чайко́вский) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven suulla lähellä Udmurtian rajaa 260 kilometriä Permistä lounaaseen. Kaupunki on Tšaikovskin piirin keskus. Siellä on Agryzin ja Družininon väliseltä rautatieltä Armjazissa haarautuvan sivuradan pääteasema Saigatka. Asukkaita on 82 900 henkeä (vuonna 2008).

Tšaikovski on saanut alkunsa Votkinskin vesivoimalan rakentamisen yhteydessä vuonna 1955 perustetusta taajamasta. Vuonna 1962 siitä tuli kaupunki. Se on nimetty Votkinskissa syntyneen säveltäjä Pjotr Tšaikovskin mukaan. Kaupungissa on vesi- ja lämpövoimalan lisäksi tekstiili-, kemian, puunjalostus- ja konepajateollisuutta.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 509. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Tšaikovskin kaupungin sivusto (venäjäksi)

Permin vaakuna**Permin aluepiirin kaupungit**
Permin aluepiiriPermin aluepiiri
**Pääkaupunki: Perm**  

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
**Josef Klaus** (15. elokuuta 1910 Kötschach-Mauthen – 26. heinäkuuta 2001 Wien) oli itävaltalainen poliitikko. Hän edusti Itävallan kansanpuoluetta. Klaus toimi finanssiministerinä 1961–1963, kansanpuolueen puheenjohtajana vuodesta 1964 ja liittokanslerina 1964–1970.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Josef Klaus** Wikimedia Commonsissa

Itävallan valtiolippuItävallan toisen tasavallan liittokanslerit (1945–)
Karl Renner (1945) | Leopold Figl (1945–1953) | Julius Raab (1953–1961) | Alfons Gorbach (1961–1964) | Josef Klaus (1964–1970) | Bruno Kreisky (1970–1983) | Fred Sinowatz (1983–1986) | Franz Vranitzky (1986–1997) | Viktor Klima (1997–2000) | Wolfgang Schüssel (2000–2007) | Alfred Gusenbauer (2007–2008) | Werner Faymann (2008–2016) | Christian Kern (2016–2017) | Sebastian Kurz (2017–2019) | Brigitte Bierlein (2019–2020) | Sebastian Kurz (2020–2021) | Alexander Schallenberg (2021) | Karl Nehammer (2021–) 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Josef Harpe** (21. syyskuuta 1887 Buer, Saksa – 14. maaliskuuta 1968 Nürnberg, Länsi-Saksa) oli saksalainen kenraalieversti, joka palveli ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa. Hän sai rautaristin ritariristin tammenlehvin ja miekoin. Rautaristin ritariristiä ja sen korkea-arvoisempia versioita jaetaan erityisen rohkeuden tunnustamisesta taistelukentällä tai loistavasta johtajuudesta.

Harpe syntyi Buerissa (joka on nykyään osa Gelsenkircheniä) ja kuoli Nürnbergissä.

Sotilasura
----------

Harpe liittyi Preussin kuningaskunnan armeijaan 28. syyskuuta 1909 kadettina ja siirrettiin 56. jalkaväkirykmenttiin vuonna 1911. Harpe ylennettiin luutnantiksi 20. maaliskuuta ja osallistui tässä rykmentissä ensimmäiseen maailmansotaan. Sodan loppuun mennessä hän oli komppanian päällikkö.

Sodan jälkeen Harpe jäi armeijaan. Vuonna 1931, salanimellä *Direktor Hacker*, hän oli johtavassa asemassa salaisessa saksalais-venäläisessä panssarivaunukoulussa (Organisatio Kama) Kazanissa, Neuvostoliitossa. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1. elokuuta 1934 ja tuli 3. panssarirykmentin komentajaksi 15. lokakuuta 1935. Hänet siirrettiin 1. panssariprikaatin johtoon 1. elokuuta 1939. Vuonna 1940, Harpe otti panssarisotakoulu Wünsdorfin johtoonsa seitsemäksi kuukaudeksi. Tämän jälkeen hän palveli itärintamalla 17. tammikuuta 1945 asti, minkä jälkeen hän siirtyi länsirintamalle. Siellä hän komensi Saksan 5. panssariarmeijaa, kunnes hän joutui sotavangiksi 17. huhtikuuta 1945. Hänet vapautettiin sotavankeudesta 14. huhtikuuta 1948.

Kunniamerkit
------------

Rautaristi

* Toisen luokan rautaristi (21. syyskuuta 1914)
* Ensimmäisen luokan rautaristi (3. syyskuuta 1915)

Rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin

* Ritariristi 13. elokuuta 1941 komentaessaan 12. panssaridivisioona kenraalimajurina
* Tammenlehdykät 31. joulukuuta 1941 komentaessaan 12. panssaridivisioona kenraalimajurina
* Miekat 15. syyskuuta 1943 komentaessaan XXXXI panssariarmeijakunta

Lähteet
-------

1. ↑  Michael D. Miller & Gareth Collins: Generaloberst Josef Harpe *web.archive.org*. Viitattu 15. marraskuuta 2011. englanti
2. ↑  Biography of Colonel-General Josef Harpe *generals.dk*. Viitattu 15. marraskuuta 2011. englanti
Stephanie Grisham
**Stephanie Grisham** (s. 23. heinäkuuta 1976 Colorado) on yhdysvaltalainen viestinnän ammattilainen.

Grisham valmistui Eastmont High Schoolista East Wenatcheessa, Washingtonissa. Hänet hyväksyttiin Colorado Mesa Universityyn, mutta hän ei ottanut opiskelupaikkaa vastaan. Grisham työskenteli vuonna 2012 Mitt Romneyn lehdistöpäällikkönä tämän presidentinvaalikampanjassa. Vuonna 2015 hän liittyi Donald Trumpin vaalikampanjaan lehdistöavustajana. Trumpin voitettua Yhdysvaltain presidentinvaalit 2016 hänestä tuli tämän varalehdistösihteeri. Toukokuussa 2019 Grisham valittiin Valkoisen talon lehdistösihteeriksi, jona hän toimi, kunnes häntä seurasi huhtikuussa 2020 Kayleigh McEnany. Tämän jälkeen Grisham työskenteli Melania Trumpin henkilöstöpäällikkönä. Hän erosi tästä tehtävästä 6. tammikuuta 2021 Yhdysvaltain kongressitaloon tunkeutumisen jälkimainingeissa.

Grisham oli vuosina 1997–2004 naimisissa uutisankkuri Dan Marriesin kanssa. Hänellä on kaksi poikaa, jotka syntyivät vuosina 1998 ja 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Inside former White House press secretary Stephanie Grisham's rocky rise to the top of the Trump administration Business Insider
2. ↑  First lady's chief of staff and former WH press secretary resigns over violent protests CNN


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |

 |
**FK Šahtjor Karaganda** (ven. ФК Шахтёр Караганда, kaz. ФК Шахтер Қарағанды, *FK Şaxter Qarağandı*) on jalkapalloseura Karagandasta, Kazakstanista. Joukkue pelaa maan pääsarjassa Superliigassa.

Historia
--------

Šahtjor perustettiin vuonna 1958. Seura on pelannut Kazakstanin Superliigassa sarjan perustamisesta (1992) lähtien.

Neuvostoaikana Šahtjor oli yksi johtavista kazakstanilaisseuroista. Kazakstanin Superliigan mestaruuden se on voittanut vuosina 2011 ja 2012. Šahtjor pääsi ensimmäisen kerran eurokentille vuoden 2006 Intertoto-cupissa, jossa se kohtasi ensimmäisellä kierroksella valkovenäläisen FC MTZ-RIPOn häviten yhteismaalein 4–6.

Šahtjor pelasi kauden 2013–2014 Mestarien liigan karsinnoissa. Se pudotti valkovenäläisen BATEn ja albanialaisen Skënderbeun mutta hävisi viimeisellä karsintakierroksella skotlantilaiselle Celticille eikä näin selvinnyt lohkovaiheeseen. Häviö viimeisellä kierroksella oikeutti sekin kuitenkin Šahtjorin osallistumaan alempaan Eurooppa-liigaan historiallisesti ensimmäisenä kazakstanilaisjoukkueena.

Juha Malinen palkattiin seuran valmentajaksi helmikuussa 2007 kaksivuotisella sopimuksella. Hän ehti toimia seurassa 7 kuukautta, kunnes tiet erosivat. Malisen erottamishetkellä seura oli kolmannella tilalla kauden ollessa puolivälissä.

Lähteet
-------

* Seuran viralliset sivut. *shahter.kz*. Viitattu 23.8.2007. (venäjäksi)
* Juha Maliselle valmennussopimus Kazakstaniin. *MTV3 Internet*.  9.2.2007.
* FC Shahter Karagandan esittely Kazakstanin jalkapalloliiton sivuilla. *fsk.kz*.  Arkistoitu 3.9.2007. Viitattu 23.8.2007. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  FC Šahtjor Karagandan esittely Kazakstanin jalkapalloliiton sivuilla.
2. 1 2  Стадион. *shahter.kz*. Shahter.kz. Viitattu 23.8.2007. (venäjäksi)
3. ↑  Shakhter coach Kumykov full of hope  26.8.2013. UEFA. Viitattu 28.8.2013. (englanniksi)
4. ↑  Kazakhstan – List of Champions RSSSF. Viitattu 28.8.2013. (englanniksi)
5. ↑  Juha Maliselle valmennussopimus Kazakstaniin
6. ↑  Rautarinta, Erno: Maliselle lähtöpassit Šahter Karagandasta. *Helsingin Sanomat*.  2.8.2007.  Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 23.8.2007.
**Reijo Kalmakurki** (alk. **Lehtonen**; 5. joulukuuta 1945 Tampere – 5. marraskuuta 2012 Tampere) oli suomalainen vasemmistolainen opiskelijapoliitikko, joka kuului 1970-luvulla taistolaisen opiskelijaliikkeen johtajiin. Hän toimi Sosialistisen opiskelijaliiton (SOL) puheenjohtajana vuosina 1971–1975.

Kauppiasperheeseen syntynyt Lehtonen kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Aluksi hän oli mukana "Orgiastic Nalle Puh Cultivators" -nimisessä pienessä underground-ryhmässä ja samannimisessä yhtyeessä, mutta liittyi vuonna 1968 Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP). Lehtonen valittiin pian Akateemisen Sosialistiseuran puheenjohtajaksi ja hän oli perustamassa vankien oikeuksia ajavaa yhdistystä sekä Varusmiesliittoa. Hän toimi myös niin sanotuissa yllytysoikeudenkäynneissä aseistakieltäytymiseen yllyttäneen Erik Schüllerin asianajajana. Samoihin aikoihin Lehtonen otti sukunimekseen sukunsa vanhan nimen *Kalmakurki*.

Kalmakurki johti SOL:ia vuosina 1971–1975, jolloin järjestö oli keskeisessä asemassa taistolaisessa opiskelijaliikkeessä. Sen jäsenjärjestöt menestyivät hyvin ylioppilaskuntien edustajistovaaleissa ja Kalmakurki oli itse Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan vaalien äänikuningas. Hän oli keskeinen henkilö prosessissa, jossa ASS ja SOL kasvoivat nopeasti ja suuntautuivat marxilaisuuteen sekä lisäsivät yhteistyötä Neuvostoliiton suuntaan. Jätettyään opiskelijapolitiikan Kalmakurki kävi Moskovan puoluekoulun ja siirtyi SKP:n keskuskomitean sihteeristöön, jossa hän pääasiassa vastasi puolueen valistustyöstä. Hän toimi myös Tiedonantaja-lehden *Teoria ja politiikka* -nimisen liitteen päätoimittajana ja osallistui Demokraattisen sivistysliiton perustamiseen.

1980-luvun lopulla Kalmakurki vetäytyi viettämään vaatimatonta elämää Hämeenkyrön Kyröskoskelle. Hän kouluttautui 1990-luvulla puistometsuriksi ja työskenteli Hämeenkyrön kunnalle. Hän säilytti edelleen vasemmistolaisen maailmankatsomuksensa. Kalmakurki kuoli keuhkosyöpään vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Petri Repo: Kalmakurjen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa Viitattu 6.12.2012.
2. ↑  Virtanen, Matti: *Fennomanian perilliset*, s. 309. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Toimituksia 831. SKS, 2002. ISBN 951-746-324-3.
3. 1 2  Hannu Vuorio & Yrjö Hakanen: Reijo Kalmakurki on poissa. *Tiedonantaja* 23.11.2012, s. 12.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sosialistisen opiskelijaliiton puheenjohtajat |
| --- |
|  |
| 
* Ele Alenius (1965–)
* Georg Paile (–1968)
* Kalevi Kivistö (1968–1969)
* Martti Mellais (1970–1971)
* Reijo Kalmakurki (1971–1975)
* Juhani Ruotsalo (1975–1978)
* Yrjö Hakanen (1978–1980)

 |

 |
**Vardar** on jalkapalloseura Pohjois-Makedonian pääkaupungista Skopjesta. Se pelaa maansa pääsarjassa. Vardar on Pohjois-Makedonian menestynein jalkapalloseura.

Historia
--------

Vuonna 1947 perustetun seuran menestyksekkäin kausi ajoittui 1980-luvun loppuun. Nuori joukkue Darko Pančevin sekä muiden muassa Ilija Najdovskin, Dragan Kanatlarovskin, Cedomir Janevskin ja Vujadin Stanojkovicin johdolla voitti kaudella 1986/1987 silloisen Jugoslavian mestaruuden ensimmäisenä ja ainoana pohjoismakedonialaisjoukkueena. Sittemmin mestaruus kuitenkin otettiin joukkueelta pois ja annettiin lopulta oikeudenkäynnin kautta belgradilaiselle Partizanille, joka alun perin lähti kauteen kuuden miinuspisteen asemsta. Vardar kuitenkin pääsi Jugoslavian edustajana eurokentille. 

Jugoslavian hajottua Vardar hallitsi aluksi melko ylivoimaiseen tapaan Pohjois-Makedonian pääsarjaa ja voitti kolme peräkkäistä mestaruutta ja kaksi cup-titteliä. Sittemmin suorituksen heikkenivät ja Vardar jäi monena vuotena kokonaan kärkisijojen ulkopuolelle. Gjoko Hadzievskin tultua valmentajaksi Vardar nousi pitkän kuivan kauden jälkeen takaisin kärkitaistoon ja voitti liigamesteruudet vuosina 2002 ja 2003.

Saavutukset
-----------

* Jugoslavian mestaruus 1987/89
* Jugoslavian cupin voitto 1960/61
* Pohjois-Makedonian mestaruus 1992/93, 1993/94, 1994/95, 2001/02 ja 2002/03
* Makedonian cupin voitto 1992/93, 1994/94, 1997/98, 1998/99 ja 2006/07

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
* Kannattajien sivusto