recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Esimerkki kolmiulotteisen indikaattorifunktion kuvaajasta. Nelikulmainen punainen pohja-alue kuvaa perusjoukkoa A ja ''korotettu'' vihreä alue joukkoa B. Pisteen väri (tai korkeus) kuvassa kertoo, mikä on sitä vastaava indikaattorifunktion arvo: punaisella alueella 0 ja vihreällä (korotetulla) alueella 1.
Olkoon A joukko ja B \subset A. **Indikaattorifunktio**, matematiikassa lyhyemmin **indikaattori**, on kuvaus A \rightarrow \{ 0,1 \}, jota merkitään yleensä 1\_B tai I\_B, ja jonka arvo pisteellä a \in A on

 1\_B (a) = \left \{ \begin{matrix} 1, & \mbox{kun } a \in B, \\ 0, & \mbox{kun } a \notin B. \end{matrix} \right. 
Indikaattorifunktiota kutsutaan joskus **karakteristiseksi funktioksi**. Tällöin sille tavataan käyttää merkintää \chi\_B. Käyttö on kuitenkin vähenemässä, sillä symboli on varattu todennäköisyyslaskennassa muuhun käyttöön.

Indikaattorifunktion ominaisuuksia
----------------------------------

Olkoon A joukko, ja B\_1, B\_2 \subset A. Tällöin

 1\_{B\_1^c} = 1 - 1\_{B\_1}
 1\_{B\_1 \cap B\_2} = 1\_{B\_1} \cdot 1\_{B\_2}
 1\_{B\_1 \cup B\_2} = 1\_{B\_1} + 1\_{B\_2} - 1\_{B\_1} \cdot 1\_{B\_2}

Aiheesta muualla
----------------

* MathWorld. Characteristic Function
**Bouges-le-Château** on kunta Ranskassa Indren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 29 kilometriä Châteauroux’n kaupungista pohjoiseen.

Kunnan nähtävyyksiä on 1760-luvulla rakennettu linna *Château de Bouges*. Tuolloin kuninkaallisen takomon johtaja Claude Leblanc de Carnaval osti paikalla olleen kartanon, ja rakennutti sen paikalle italialaistyylisen talon. Kymmenkunta vuotta myöhemmin hän teki konkurssin ja linna jouduttiin myymään. Tämän jälkeen linnalla oli useita omistajia, kuten diplomaatti Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord. 1900-luvun alussa linnan englantilaisen puutarhan suunnitteli puutaransuunnittelija Achille Duchêne. Vuonna 1917 linnan hankki omistukseensa pariisilainen tavaratalon johtaja Henry Viguier. Hän kunnosti linnan alkuperäiseen asuunsa ja hankki sinne 1700-luvun huonekalut. Hän kuoli ilman perillisiä ja testamenttasi linnan valtiolle vuonna 1967.

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 30.4.2021. (ranskaksi)
2. ↑  Château de Bouges L’association des Châteaux de la Loire. Viitattu 30.4.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bouges-le-Château** Wikimedia Commonsissa
**Bouilland** on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Beaunen kaupungista pohjoiseen.

Kunnan alueella on 1100-luvulla perustetun Sainte-Margueriten -luostarin rauniot. Luostari on nimetty Pyhän Margareetan mukaan. Kunnan keskustassa oleva Saint-Martinin kirkko on alkujaan rakennettu 1100-luvulla. Kirkkoa uudistettiin 1400-luvulla, jolloin siihen rakennettiin tuffikellotorni. Sisätiloissa oleva alttari on 1700-luvulta, ja sitä ympäröi takorautainen aita. Kunnan nähtävyyksiä on suuret kalkkikivikalliot. Kallioilla on runsaasti luolia, joissa osassa on myös tippukiviä. Rhoinjoen lähteet ovat luolissa. Joki on kanavoitu kulkemaan osittain maan alla kunnan keskustan kohdalla.

  

* Saint-Martinin kirkkoSaint-Martinin kirkko
* KalkkikivikalliotKalkkikivikalliot

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 4.3.2022. (ranskaksi)
2. ↑  Bouilland Echo des communes. Viitattu 4.3.2022. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bouilland** Wikimedia Commonsissa
Orrengrund tunnusmajakka
Orrengrund saari
**Orrengrund** on Pernajan saaristossa Loviisasta noin 24 kilometriä eteläkaakkoon sijaitseva noin kilometrin pituinen kapea kalliosaari jolla kasvaa havumetsää. Saarella sijaitsee tunnusmajakka, luotsiasema ja loisto. Saarella toimi vuodesta 1996 alkaen myös merivartioasema avoveden aikana. *lähde?* Saarella on aiemmin ollut puolustusvoimien varuskunta ja siellä on edelleen rannikkotykistön 100 TK -tykkejä. Orrengrundin merivalvonta-asema muutettiin kaukokäyttöiseksi vuonna 2003, ja linnake muutettiin miehittämättömäksi vartiolinnakkeeksi.

Tunnusmajakka
-------------

Orrengrundin vuonna 1858 rakennettu tunnusmajakka, jonka on suunnitellut arkkitehti Jean Wiik, on 22,6 metriä korkea. Tornin 15 metriä korkea alaosa on nelikulmainen ja muurattu luonnonkivistä. Noin 6 metriä korkea yläosa oli alun perin puinen, mutta se korvattiin 1920-luvulla valetulla betonitornilla. Yläosa on nykyisin maalattu vaaleanpunaiseksi, ja siinä on peltikatto. Tornia käytetään puolustusvoimien tilapäisenä tulenjohto- ja tähystystornina. Aiemmin tornissa oli luotsien tähystämö ja vahtihuone, tornissa oli myös armeijan meri- ja ilmavalvonta-asema.

Ensimmäinen tunnusmajakka rakennettiin Orrengrundiin jo vuonna 1760, ja se korvattiin uudella pookilla vuonna 1838. Tämä pooki sortui kuitenkin jo parinkymmenen vuoden kuluttua, ja se korvattiin sitten nykyisellä tunnusmajakalla.

Luotsiasema
-----------

Ensimmäinen luotsivartiotupa rakennettiin Orrengrundiin vuonna 1802 ja se uusittiin 1820 ja 1874. 1800-luvun lopulla Orrengrundissa päivysti luotsivanhin ja kuusi luotsia. Uusi luotsiasema rakennettiin 1913. Nykyisen luotsiaseman kaksikerroksinen puurakennus valmistui 1925 ja sen viereen valmistui 1957 viisikerroksinen uusi luotsiasemarakennus jota on vielä laajennettu 1990-luvulla. Luotsiasemalla on myös oma aallonmurtajalla suojattu satama.

Loisto
------

Orrengrundin länsikärjessä oleva vuonna 1903 rakennettu loisto koostuu graniittijalustalla olevasta 4,5 metriä korkeasta betonirungosta jonka huipulla on valurautainen loistokoppi.

Lähteet
-------

1. ↑  Jantunen, Olavi: Orrengrundin merivalvonta-asema hiljentyi.  *Rannikon puolustaja*, 46. vsk, nro 4/2003. Helsinki:  Rannikkotykistön upseeriyhdistys ry. ISSN 1239-0445. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 24.2.2019.
2. ↑  Orrengrundin tunnusmajakka ja luotsiasema *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*.  22.12.2009. Museovirasto. Viitattu 13.7.2020.
3. ↑  Henriksson, Arto: Merivartiostot vetäytyvät mantereelle Kotkaan ja Emäsaloon – Orrengrundin, Glosholman ja Pirttisaaren merivartioasemat sisäministeriön lakkautuslistalle *Loviisan Sanomat*.  30.10.2008.  Arkistoitu 18.5.2015. Viitattu 13.7.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Orrengrund** Wikimedia Commonsissa
**Markovnikovin säännön** mukaan positiivisesti varautunut reagenssin osa (elektrofiili) liittyy kaksoissidoksen siihen atomiin, jossa on enemmän vetyä, ja negatiivinen reagenssin osa (nukleofiili) vuorostaan siihen hiiliatomiin, jossa on vähemmän vetyä. Tällainen reaktio on regioselektiivinen. 

Esimerkiksi propeenin reagoidessa vetyhalidin kuten vetykloridin kanssa, päätuotteena muodostuu 2-klooripropaania. 1-klooripropaania muodostuu vain pieniä määriä.

CH3-CH=CH2 + HCl → CH3-CH**Cl**-CH3

Säännön teoreettinen perusta
----------------------------

Vetyhalidin vety liittyy alkeeniin ja muodostaa karbokationi-intermediaatin kautta alkyylihalidin.
Alkeenien elektrofiiliset additioreaktiot tapahtuvat kahdessa vaiheessa. Ensin elektrofiili liittyy alkeenin kaksoissidoksen π-sidosorbitaaliin ja sen vuoksi kaksoissidos katkeaa. Alkeenista muodostuu siten karbokationi ja elektrofiilin luovuttanut lähtöaine jää anioniksi. Seuraavassa vaiheessa anioni jakaa elektroniparin karbokationille ja muodostaa sen kanssa σ-sidoksen. Markovnikovin sääntö perustuu karbokationin pysyvimmän muodon pienempään aktivoitumisenergiaan verrattuna vähemmän pysyviin muotoihin. Stabiilimpia karbokationeita ovat tertiääriset karbokationit, joissa positiivisesti varautuneeseen hiileen on sitoutunut kolme muuta hiilivetyryhmää.

Eniten subtituenttinen karbokationi on pysyvin osittain substituenttien induktiivisen vaikutuksen vuoksi. Usein varsin isot ja polarisoituvat substituentit ulottavat elektroniverhonsa paremmin karbokationin positiiviseen varaukseen kuin pieni vetyatomi. Osittain pysyvyys johtuu hyperkonjugaatiosta eli karbokationin vapaan p-orbitaalin ja alkyylisubstituentin hiilen ja vedyn välisen σ-sidosorbitaalin stabiloivasta vuorovaikutuksesta.

Esimerkkejä
-----------

Koska {\displaystyle CH\_{3}-CH^{+}-CH\_{3}} on pysyvämpi muoto kuin {\displaystyle CH\_{2}^{+}-CH\_{2}-CH\_{3}}, syntyy propeenin ja vetybromidin reaktiosta lähes yksinomaan 2-bromipropaania.

Katso myös
----------

* Zaitsevin sääntö

Lähteet
-------

1. ↑  Francis A. Carey: *Organic Chemistry (4th edition)*, s. 216. McGraw-Hill, 2000. ISBN 0-07-290501-8. (englanniksi)
2. 1 2  John McMurry: *Organic Chemistry (5th edition)*, s. 213,214. Brooks/Cole, 2000. ISBN 0-534-37366-6. (englanniksi)
**Nanayaw Awuah-Addae** (s. 19. huhtikuuta 1984) on suomalainen koripalloilija.

Urheilu-ura
-----------

### Seurajoukkueet

Pussihukkien kasvatti Awuah-Addae muutti kolmivuotiaana perheineen Ghanasta Suomeen. Hän edusti kasvattajaseuraansa miesten pääsarjassa vuodet 2000–2008 voittaen SM-hopeaa vuonna 2005 ja SM-pronssia vuonna 2003. Miesten pääsarjadebyyttinsä hän teki jo 15-vuotiaana. Kaudella 2007–2008 Awuah-Addae pelasi vain kevätkaudella, ensin Pussihukissa miesten I-divisioonassa kahdeksan ottelua, ja tämän jälkeen yhdeksän ottelua Korisliigassa Team Componentan joukkueessa. Kauden 2008–2009 hän edusti Korisliigassa pelannutta KTP-Basketia.

Seuraavat kuusi vuotta Awuah-Addae oli loukkaantumisten johdosta sivussa kilpakoripallosta. Hän muun muassa vietti vuoden Australiassa, ja hänen perheeseensä syntyi kaksi lasta. Awuah-Addae joutui välivuosinaan useisiin polvileikkauksiin ja pelasi II-divisioonassa Pussihukkien kakkosjoukkueessa pelikuntonsa ylläpitämiseksi. Syyskuun alussa 2015 Korisliigajoukkue Helsinki Seagulls ilmoitti tehneensä Awuah-Addaen kanssa pelaajasopimuksen. Hän pelasi Seagullsissa heti voitokkaan harjoitusottelun turkkilaista Beşiktaşia vastaan.

### Maajoukkue

Awuah-Addae pelasi kymmeniä otteluita Suomen nuorisomaajoukkueissa. Suomen miesten maajoukkueessa Awuah-Addae pelasi kolme valmistavaa maaottelua vuonna 2005. Hän teki korkeimman pistemääränsä, kahdeksan, Englantia vastaan.

Yksityiselämä
-------------

Awuah-Addae opiskeli laskentatointa Aalto-yliopistossa. Lokakuun 2015 alussa hän oli pro gradu -työnsä tarkistamista vaille kauppatieteiden maisteri. Hän on työskennellyt autoalan yrityksen taloushallinnossa.

Saavutukset
-----------

* SM-hopeaa 2005
* SM-pronssia 2003

Lähteet
-------

* Nanayaw Awuah Addae[vanhentunut linkki] Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkueprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Koripalloliitto
* Nanayaw Awuah Addae basketball profile eurobasket.com (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2
2. 1 2 3
3. ↑  baskethotel.com
4. ↑
5. ↑  Maajoukkueprofiili
6. ↑

  

Helsinki Seagulls – 2014–2015 – Korisliiga
 Lindbom |
 Lehtinen |
 Niskanen |
 Toivonen |
 Järvinen

Valmentaja Larkas
**Vuoden 1995 vapaapainin maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin 10. elokuuta – 13. elokuuta 1995 Atlantassa, Yhdysvalloissa. Kisoissa painittiin kymmenessä painoluokassa. Suomella ei ollut yhtään edustajaa

Tilastot maittain
-----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | 4. sijoja | 5. sijoja | 6. sijoja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 4 | - | 2 |  |  |  |
| 2. |  Venäjä | 2 | 1 | 2 |  |  |  |
| 3. |  Iran | 1 | 2 | 1 |  |  |  |
| 4. |  Armenia | 1 | - | 1 |  |  |  |
| 5. |  Bulgaria | 1 | - | - |  |  |  |
| 5. |  Ukraina | 1 | - | - |  |  |  |
| 7. |  Saksa | - | 3 | - |  |  |  |
| 8. |  Kuuba | - | 1 | 2 |  |  |  |
| 9. |  Japani | - | 1 | - |  |  |  |
| 9. |  Kanada | - | 1 | - |  |  |  |
| 9. |  Kazakstan | - | 1 | - |  |  |  |
| 12. |  Turkki | - | - | 1 |  |  |  |
| 12. |  Uzbekistan | - | - | 1 |  |  |  |
|

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilun vuosikirja 17*, s. 232. Kustannus-Notariaatti Oy, 1996.

  

PainiPainin maailmanmestaruuskilpailut
1904 (kr) |
1905 (kr) |
1907 (kr) |
1908 (kr) |
1909 (kr) |
1910 (kr) |
1911 (kr) |
1913 (kr) |
1920 (kr) |
1921 (kr) |
1922 (kr) |
1950 (kr) |
1951 (v) |
1953 (kr) |
1954 (v) |
1955 (kr) |
1957 (v) |
1958 (kr) |
1959 (v) |
1961 (kr, v) |
1962 (kr, v) |
1963 (kr) |
1963 (v) |
1965 (kr) |
1965 (v) |
1966 |
1967 (kr) |
1967 (v) |
1969 (kr, v) |
1970 (kr, v) |
1971 (kr, v) |
1973 (kr, v) |
1974 (kr) |
1974 (v) |
1975 |
1977 (kr) |
1977 (v) |
1978 |
1979 |
1981 (kr) |
1981 (v) |
1982 (kr) |
1982 (v) |
1983 |
1985 (kr) |
1985 (v) |
1986 |
1987 |
1989 |
1990 (kr) |
1990 (v) |
1991 (kr, v) |
1991 (n) |
1993 (kr) |
1993 (v) |
1994 (kr) |
1994 (v) |
1995 (kr) |
1995 (v) |
1996 |
1997 (kr) |
1997 (v) |
1998 (kr) |
1998 (v) |
1998 (n) |
1999 (kr) |
1999 (v) |
1999 (n) |
2000 |
2001 (kr) |
2001 (v, n) |
2002 (kr) |
2002 (v) |
2002 (n) |
2003 (kr) |
2003 (v, n) |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
2021 |
2022 |
*2023* |

**Epäviralliset MM-kilpailut:** 1905 |
1910 |
1911
**Vuoden 2002 painin maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin naispainin osalta Chalkídassa Kreikassa. Painoluokkia naisilla oli seitsemän.

Mitalistit
----------

### Naispaini

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48,0 kg | Saksa Brigitte Wagner | Venäjä Inga Karamtšakova | Ruotsi Ida Hellström |
| 51,0 kg | Kreikka Sofia Pumburidu | Japani Chiharu Ichō | Venäjä Natalja Golts |
| 55,0 kg | Japani Saori Yoshida | Yhdysvallat Tina George | Ruotsi Ida-Theres Karlsson |
| 59,0 kg | Venäjä Aljona Kartašova | Ruotsi Lotta Andersson | Puerto Rico Mabel Fonseca |
| 63,0 kg | Japani Kaori Ichō | Ruotsi Sara Eriksson | Norja Lene Aanes |
| 67,0 kg | Ukraina Katerina Burmistrova | Ranska Lise Legrand | Yhdysvallat Kristie Marano |
| 72,0 kg | Japani Kyōko Hamaguchi | Kiina Wang Xu | Puola Edyta Witkowska |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Japani | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 2 |  Venäjä | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 |  Kreikka | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  Ukraina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 |  Ruotsi | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 7 |  Yhdysvallat | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 |  Kiina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 |  Ranska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Puerto Rico | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Virallinen kisasivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* FILAN:n tietokanta (englanniksi)

  

PainiPainin maailmanmestaruuskilpailut
1904 (kr) |
1905 (kr) |
1907 (kr) |
1908 (kr) |
1909 (kr) |
1910 (kr) |
1911 (kr) |
1913 (kr) |
1920 (kr) |
1921 (kr) |
1922 (kr) |
1950 (kr) |
1951 (v) |
1953 (kr) |
1954 (v) |
1955 (kr) |
1957 (v) |
1958 (kr) |
1959 (v) |
1961 (kr, v) |
1962 (kr, v) |
1963 (kr) |
1963 (v) |
1965 (kr) |
1965 (v) |
1966 |
1967 (kr) |
1967 (v) |
1969 (kr, v) |
1970 (kr, v) |
1971 (kr, v) |
1973 (kr, v) |
1974 (kr) |
1974 (v) |
1975 |
1977 (kr) |
1977 (v) |
1978 |
1979 |
1981 (kr) |
1981 (v) |
1982 (kr) |
1982 (v) |
1983 |
1985 (kr) |
1985 (v) |
1986 |
1987 |
1989 |
1990 (kr) |
1990 (v) |
1991 (kr, v) |
1991 (n) |
1993 (kr) |
1993 (v) |
1994 (kr) |
1994 (v) |
1995 (kr) |
1995 (v) |
1996 |
1997 (kr) |
1997 (v) |
1998 (kr) |
1998 (v) |
1998 (n) |
1999 (kr) |
1999 (v) |
1999 (n) |
2000 |
2001 (kr) |
2001 (v, n) |
2002 (kr) |
2002 (v) |
2002 (n) |
2003 (kr) |
2003 (v, n) |
2005 |
2006 |
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 |
2013 |
2014 |
2015 |
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
2021 |
2022 |
*2023* |

**Epäviralliset MM-kilpailut:** 1905 |
1910 |
1911
**Republikanischer Schutzbund** (saksaa, "Tasavaltalainen suojeluliitto") oli Itävallan sosiaalidemokraattien puolisotilaallinen järjestö, joka toimi vuosina 1923–1934.

Schutzbund perustettiin vuonna 1923 sosiaalidemokraattien aiempien työläiskaartien pohjalta. Yhtenä edeltäjänä olivat vuonna 1918 kommunisteja vastaan luodut kansankaartit. Schutzbund oli kuitenkin tarkoitettu ennen kaikkea suojelemaan sosiaalidemokraattien toimintaa ja saavutuksia mahdollisilta oikeiston hyökkäyksiltä. Sen merkittävin kilpailija oli oikeiston Heimwehr, jonka organisaatio oli kuitenkin löyhempi. Järjestöjen välit olivat kireät, mikä johti yhteenottoihin. Vuonna 1927 eräässä yhteenotossa Schutzbundin kanssa Schattendorfissa Burgenlandissa Heimwehrin jäsenet ampuivat vahingossa kuoliaiksi vanhuksen ja lapsen. Ampujien vapauttaminen wieniläisessä tuomioistuimessa johti myöhemmin heinäkuun kapinana tunnettuun vasemmiston väkivaltaiseen kansannousuun, joka tukahdutettiin verisesti.

Itävallan hallituksen joukot ja Heimwehr murskasivat Schutzbundin helmikuussa 1934 neljä päivää kestäneessä sisällissodassa. Yli 300 ihmistä kuoli suurissa kaupungeissa käydyissä taisteluissa ja järjestön merkittävät johtajat, kuten Koloman Wallisch teloitettiin. Seurauksena myös kaikki muut sosiaalidemokraattiset järjestöt lakkautettiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Schutzbund (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 14.7.2013.
**Schulthessin kaari** (aiemmin **heijastunut Lowitzin kaari**) on harvinainen halomuoto. Se näkyy yleensä sivuauringoista ylöspäin kaartuvina kaarina.

Schulthessin kaarella on Lowitzin kaaren tapaan kolme osamuotoa, jotka ovat kovera, kupera ja terävä Schulthessin kaari. Kovera ja kupera ovat sivuauringon kautta kulkevia kaaria, jotka pisimmillään ulottuvat alasivuaurinkoon asti. Näin pitkinä niitä on havaittu vain lentokoneesta, koska yleensä aurinko on jääsumunäytelmien aikana niin matalalla, etteivät kaaret näy horisontin takia kovin pitkinä. Terävää komponenttia ei ole kertaakaan havaittu, mutta se on simulaatioiden mukaan selkeimmillään horisontin alapuolella niin, että sen havaitseminen onnistunee vain lentokoneesta. Halo on teoriassa värillinen, mutta käytännössä usein valkea.

Schulthessin kaaren aikaansaa laatta-Lowitz-asentoinen jääkide, eli laattakide, joka pyörii kahden vastakkaisen prismapintasärmän välisen akselin suhteen. Valon kulku jääkiteessä on lähes sama kuin Lowitzin kaarella. Yksi ilmiön selittämisen ongelmista on se, ettei kuperaa ja koveraa komponenttia ole havaittu samaan aikaan, vaikka ne simulaatioissa näkyvät aina yhdessä.

Ensimmäisen kerran halon valokuvasi Emil Schulthess vuonna 1957 Etelämantereella. Aiemmin Gösta Liljequist oli tehnyt ilmiöstä piirroshavainnon vuonna 1951 Etelämantereella.

Katso myös
----------

* Haloilmiö

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Riikonen, Marko: *Halot – Jääkidepilvien valoilmiöt*, s. 74–75. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2011. ISBN 978-952-5329-89-6.
**Schwannooma** eli **neurinooma** on hermojuuren tupesta Schwannin soluista alkunsa saava kasvain. Se on miltei poikkeuksetta hyvänlaatuinen. Kasvaimelle tyypillistä on hidas kasvu.

Kallon sisällä esiintyvistä schwannoomista tyypillisin on akustikusneurinooma. Schwannooma voi joissain tapauksissa olla oire muusta sairaudesta; molemminpuoliset akustikusneurinoomat ovat tyypillisiä tyypin 2 neurofibromatoosissa. Tavallisesti schwannoomat esiintyvät yksittäisinä, mutta monien schwannoomien esiintyminen on luonteenomaista schwannomatoosille, johon kuitenkaan ei juuri koskaan liity akustikusneurinoomia. Schwannooma voi liittyä myös Carneyn kompleksiin.

Schwannooma voi olla oireeton tai aiheuttaa erilaisia oireita, jotka voivat vaihdella kasvaimen sijainnista riippuen. Mahdollisia oireita ovat tasapainovaikeudet, kipu, kasvohalvaus, nielemisvaikeudet, silmän liikkeen ongelmat, tunnottomuus, kihelmöinti ja lihasheikkous. Jos schwannooma etenee hyvin hitaasti, se ei välttämättä vaadi aktiivista hoitoa vaan tarkkailu saattaa riittää. Jos kasvain etenee nopeammin tai aiheuttaa ongelmia, se voidaan poistaa kirurgisesti. Leikkaushoidon yhteydessä saatetaan käyttää myös sädehoitoa. Jos koko kasvain on poistettu kirurgisesti, se ei yleensä uusiudu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Schwannoma National Cancer Institute, viitattu 12.6.2023
2. ↑  Aivokasvaimet Syöpäjärjestöt, viitattu 12.6.2023
3. ↑  Neurinooman eli Schwannooman hoito Terveyskylä, viitattu 12.6.2023
4. ↑  Sirkku Peltonen ym. Miten tunnistan neurofibromatoosin? Aikakauskirja Duodecim 2014, viitattu 12.6.2023
5. ↑  Schwannomatosis MedlinePlus, viitattu 12.6.2023
Cas-9-proteiinin rakenne.
**Cas-9** on proteiini, joka leikkaa paloja dna:sta tai muuten muokkaa sen toimintaa. Se liittyy muiden muassa Streptococcus pyogenes -bakteerin CRISPR-immuunipuolustukseen.

Toiminnan kuvaus
----------------

Cas9-proteiini (*CRISPR associated protein 9*) on endonukleaasi-aktiivinen eli se pystyy leikkaamaan DNA:ta. Cas9-proteiini toimii yhdessä CRISPR-systeemin kanssa luoden prokaryooteille immuunipuolustuksen bakteriofaageja vastaan. 

Kun bakteriofagi tunkeutuu soluun, Cas9-proteiini tunnistaa vieraan DNA:n PAM-sekvenssin (*protospacer adjacent motif*) ja tarrautuu siihen kiinni. Tarrautuessaan Cas9 leikkaa osan bakteriofagin DNA:ta ja liittää sen osaksi CRISPR-sekvenssiä ns. spacer-sekvenssiksi. Seuraavalla kerralla, kun kyseinen bakteriofagi tunkeutuu soluun, CRISPR–Cas9-systeemi tunnistaa solun spacer-sekvenssin muistijäljen avulla ja tuhoaa ei-halutun vieraan.  

CRISPR/Cas9 on myös geenitekniikan menetelmä.

Lähteet
-------

1. ↑  Syöpähoitoja, malarian loppu ja mahdollisuus maailman pahimpaan biovahinkoon: Crispr tulee - Suomenkuvalehti.fi *Suomenkuvalehti.fi*. Viitattu 31.1.2016. fi-FI
2. ↑  Madigan M, Bender K, Buckley D, Sattley M, Stahl D: *Brock Biology of Microorganisms*, s. 334. Pearson, 2019.
**Pentti Kalervo (P. K.) Jaskari** (28. maaliskuuta 1920 Porvoo – 28. maaliskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen mainoshoitaja, harrastajavalokuvaaja ja tietokirjailija, joka kirjoitti monia opaskirjoja valokuvauksesta. Hän toimi Kamera-lehden päätoimittajana 1956–1983, helsinkiläisen Kameraseuran varapuheenjohtajana vuodesta 1957 ja Suomen Kameraseurojen Liiton puheenjohtajana 1961–1967. Varsinaisen työuransa hän teki Elannon ja myöhemmin OTK:n somistus- ja mainostehtävissä. Hän johti OTK:n mainososaston yhteydessä toiminutta valokuvaamoa ja sai myöhemmin vastuulleen myös painetun mainonnan, lehti-ilmoitukset ja tv-mainokset. Vuosina 1974–1982 Jaskari oli E-liikkeen mainostoimistoksi perustetun Mainosrengas Oy:n yhteysjohtajana, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle.

Jaskari oli Royal Photographic Societyn jäsen ja sai valokuvatuotannostaan kansainvälisen harrastajakuvaajajärjestön FIAPin (Fédération internationale de l’art photographique) EFIAP-arvonimen vuonna 1961.

Julkaisuja
----------

* *Valokuvausopas*, T-kirjat, Tammi, 1969. 7. painos 1984, ISBN 951-30-6075-6.
* *Kun kerran kuvaat, kuvaa kunnolla*, Forssan Kirjapaino Oy, 1974.
* *Valokuvaus*. WSOY, 1975. ISBN 951-0-06784-9. Julkaistu myös *Tiedon portaat* -kirjasarjan 6. osassa.
* *Kamera matkaseurana*. Tammi, 1978. ISBN 951-30-4577-3.
* *E-mainonta 1980*. Mainosrengas Oy, 1980. ISBN 951-99310-7-4.
* Pitkänen, Matti A.: *Kauneimmat maisemat*, teksti P. K. Jaskari. Otava, 1984. ISBN 951-1-08025-3.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mauno Rintakoski: Mainoshoitaja P. K. Jaskari (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 20.4.1998. Viitattu 21.6.2018.
2. ↑  Historia, Kameraseura. Viitattu 20.6.2016.
3. ↑  Kaikki puheenjohtajat, Suomen Kameraseurojen Liitto. Viitattu 9.1.2021.
4. ↑  Verkkonäyttelyn valokuvaajat (Arkistoitu – Internet Archive), Sumusta sommitteluun, Suomen valokuvataiteen museo. Viitattu 20.6.2016.
**Carl Fredrik Örn** (1823 – 9. helmikuuta 1881 Viipuri) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Carl Fredrik Örnin isä oli lääketieteen tohtori, hovineuvos Kaspar Wilhelm Örn ja puoliso Natalie Frankenhäuser. Örn tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1839 ja määrättiin sieltä 1845 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 3. kevyeen ratsastavaan tykistöpatteriin. Hän suoritti 1846–1848 Pietarin tykistökoulun upseeriluokat, koulun aikana 1847 hänet asetettiin armeijan tykistöön 1847 ja ylennettiin kurssin jälkeen aliluutnantiksi. Vuonna 1849 Örn ylennettiin luutnantiksi ja siirrettiin palvelukseen 11. ratsastavaan tykistöprikaatiin. Alikapteeniksi hänet ylennettiin 1854. Samana vuonna hän toimi Venäjän armeijan komiteassa, joka kehitti kivääreitä ja suustaladattavia aseita Pietarissa.

Krimin sodan lopulla vuonna 1856 Örn sai siirron Henkivartioväen ratsastavaan tykistöprikaatiin, mistä hänet kahta vuotta myöhemmin määrättiin kapteeniksi ylennettynä Iževskin asetehtaan teknillisen päällikön apulaiseksi. Vuoden 1858 lopulla Örn määrättiin Viipurin tykistövaruskunnan päälliköksi ja ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuonna 1859 hänet siirrettiin Viipurin linnoitustykistön päälliköksi, missä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa saakka. Örn ylennettiin everstiksi 1865 ja komennettiin Viipurin sotilassairaalan esimieheksi, pysytettynä edellä mainitussa tehtävässä. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin tammikuussa 1878.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Carl Fredrik Örn *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 4.5.2020)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Pentlandiitti** ((Fe,Ni)9S8) on rautanikkelisulfidi ja tärkeä nikkelimalmimineraali. Sen raudan ja nikkelin suhde on noin 1:1. Näiden lisäksi pentlandiitti sisältää usein pieniä määriä kobolttia. Pentlandiitti on nimetty irlantilaisen luonnontieteilijän Joseph Barclay Pentlandin (1797–1873) mukaan, joka löysi mineraalin Kanadan Sudburystä. Se on muodostunut syväkivissä korkeassa lämpötilassa.

Pentlandiitin kidejärjestelmä on kuutiollinen, mutta se esiintyy useimmiten massamaisina tai rakeisina aggregaatteina. Sen kovuus on 3,5–4 Mohsin asteikolla, ja se on väriltään pronssinrusehtava. Pentlandiitin kiilto on metallinen, eikä sillä ole havaittavaa lohkeavuutta. Sen murros on simpukkamainen ja rosoinen.

Pentlandiitti esiintyy usein yhteenkasvettuneena magneettikiisun kanssa. Nämä kaksi samankaltaista mineraalia on mahdollista erottaa toisistaan magneettisuuden perusteella: magneettikiisu on vähintään heikosti magneettinen, kun taas pentlandiitti ei ole lainkaan magneettinen. Pentlandiittia on myös yleisesti rautameteoriiteissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mindat.org
2. ↑  Webmineral.com
3. 1 2 3  Adrian Jones: *Kivet*, s. 34. Suomentanut Marjatta Koivisto. Helsinki: WSOY, 2006. ISBN 951-0-31579-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Geologian tutkimuskeskus: Kiviopas (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mineral Galleries: Pentlandiitti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Webmineral.com (englanniksi)
* Mindat.org (englanniksi)
**Romans Sauss** (s. 27. kesäkuuta 1989 Krāslava) on latvialainen lentopalloilija, joka edustaa Suomen Mestaruusliigassa pelaavaa Kokkolan Tiikereitä. Pelipaikaltaan Sauss on hyökkääjä tai vastaanottaja. Hän on 192 senttimetriä pitkä ja painaa 85 kilogrammaa.

Sauss aloitti uransa vuonna 2007 kotimaansa pääsarjan Lase-R:ssä. Hän voitti kaudella 2007-2008 sekä 2008-2009 maansa mestaruuden ja kaudella 2008-2009 myös maan cupin. Hänet valittiin myös kausilla 2006-2007 ja 2007-2008 liigan parhaaksi omalla pelipaikallaan. Vuonna 2009 Sauss vaihtoi seuraa kotimaassaan, hän siirtyi Biolars/Olaine Ozolniekin riveihin. Kaudella 2009-2010 Sauss voitti Latvian mestaruuden ja hänet valittiin koko liigan parhaimmaksi pelaajaksi. Seuraavan kauden eli kauden 2010-2011 Sauss vietti Saksassa ABC Titansin riveissä ja kauden 2011-2012 hän pelasi Mestaruusliigassa Saimaa Volleyn paidassa. Seuraavaksi Sauss siirtyi Sveitsin pääsarjan EN Gas & Oil Luganon riveihin, jossa hän voitti kaudella 2012-2013 sekä Sveitsin mestaruuden että cupin. Kaudeksi 2013-2014 Sauss palasi Suomeen, nyt Kokkolan Tiikereiden riveihin. Vuonna 2014 hän voitti seuran kanssa Suomen cupin ja oli liigassa toinen.

Sauss on pelannut myös Latvian lentopallomaajoukkueessa. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 349 senttimetrin korkeuteen ja blokki 327 senttimetrin korkeuteen.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**CasaPound** (tai "Casa Pound", suom. *Poundin talo*) on italialainen uusfasistinen puolue, joka sai alkunsa talonvaltausliikkeenä Rooman kaupungin asuntopolitiikkaa vastustaneista fasisteista vuonna 2003. Liike myös tarjoaa arkielämän palveluja ja naapuriyhteisöllisyyttä mutta "vain italialaisille".

Ideologia
---------

Järjestön varapuheenjohtajan Simone di Stefanon mukaan järjestö kannattaa Mussolinin fasismia mutta pitää rotulakeja virheenä.

CasaPoundin talouspoliittiset näkemykset ovat täsmälleen samat kuin Mussolinin: "*Haluamme, että viestintä, liikenne, energia ja terveydenhoito kansallistetaan ja valtio rakentaa taloja, jotka se myy halvalla perheille*".

Maahanmuuttoa järjestö vastustaa, koska maahanmuuttajat polkevat palkkoja. Fasistitervehdykset kuuluvat hautajaisiin. Järjestö valtaa taloja, edistää halpaa asumista sekä tukee velallisia ja luonnonkatastrofien uhreja.

Järjestö
--------

CasaPoundilla on 5 000 jäsentä. Uusnatsistinen Suomen vastarintaliike järjesti lokakuussa 2011 tilaisuuden, johon kutsuttiin Euroopan äärioikeistolaisia sosiaalisia talonvaltausliikkeitä, muun muassa CasaPound.

Nimen etymologia
----------------

Ryhmä on saanut nimensä Mussolinia tukeneen yhdysvaltalaisen runoilijan Ezra Poundin mukaan. Toisaalta nimi viittaa myös Roomassa vuonna 2003 vallattuun taloon CasaPound. Poundin tytär Mary De Rachewiltz yrittää saada tuomioistuimen kautta kieltoa isänsä nimen käytölle.

Valtaajat halusivat teollaan ilmaista vastalauseensa kaupungin asuntopolitiikkaa kohtaan. Järjestö ammentaa italialaisen sosiaalisen oikeiston (*destra soziale*) perinteestä, mutta on omaksunut toimintamalleja Italian vasemmiston perinteestä. Sen tavoitteena on vahvistaa ydinperhettä ja muita perinteisiä järjestelmiä, ja toimintaa kohdistetaan vain "italialaisiin".

Väkivalta
---------

Italian vasemmistojärjestöjen mukaan CasaPoundin kannattajat ovat hyökänneet toistuvasti heidän kimppuunsa. CasaPoundin varapuheenjohtaja kiistää tämän ja sanoo järjestönsä olevan itse vasemmistolaisten hyökkäysten uhri. Järjestön puheenjohtajan yhtyeen konserteissa yleisön harjoittamaa keskinäistä vyöpiiskausta hän puolustelee.

Järjestön toimintatapoihin kuuluu kuitenkin häikäilemätön poliittinen väkivalta, muun muassa hyökkäykset opiskelijajärjestöjä vastaan, mutta se on suojautunut löyhällä yhteistyöllä pienten mutta vakiintuneiden oikeistolaisten puolueiden kanssa ja saanut näin parlamentaarista suojaa laittomalle toiminnalleen.

Katso myös
----------

* Blocco Studentesco

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ei ole yhtä äärioikeistoa - keitä Suomen vastarintaliike kutsui Helsinkiin?, Mika Brunila, SuomenKuvalehti.fi 21.10.2011
2. 1 2 3 4 5  Italy's fascists stay true to Mussolini's ideology, The Guardian, 6.11.2011
3. ↑  CNN International, viitattu 28.7.2012
4. 1 2  Ezra Pound's daughter fights to wrest the renegade poet's legacy from fascists, Guardian 14.1.2012, viitattu 28.7.2012

Aiheesta muualla
----------------

* CasaPound
*Tämä artikkeli käsittelee tiedustelusatelliittia. Nimen muita merkityksiä on lueteltu täsmennyssivulla.*
Paz Maan tiedustelusatelliitti SpaceX:ssä valmisteltavana laukaisuun.
**Paz** on Espanjan puolustusministeriön kehittämä tiedustelusatelliitti. Tämä SAR-tutkasatelliitti piti laukaista vuonna 2013, mutta laukaistiin vasta 22. helmikuuta 2018. Sen parina toimii aikanaan optisella aallonpituusalueella kuvaava espanjalainen Ingenio-satelliitti. 

Ministeriö tilasi vuonna 2007 satelliitin Hisdesat-organisaatiolta, joka tilasi teknisen toteutuksen EADS CASA-yhtiöltä. INTA kehittää satelliitin tarvitsemat maa-asemat ja datan käsittelykeskuksen. Satelliitin komentokeskus tulee Torrejoniin lähelle Madridia, seuranta-asema Maspalomasiin Kanarian saarille. Maasegmenttiä operoimaan valittiin marraskuussa 2011 Indra-yhtiö. 

Satelliitti pystyy ottamaan kuvia 30 cm:n resoluutiolla. Sen SAR-tutkaa toteutti suomalainen DA-Design Oy. Satelliitin suunniteltu toiminta-aika on 5,5 vuotta. Se painaa noin 1 400 kg. Sen korkeus on noin kaksi metriä ja halkaisija on noin 1,2 metriä.

Satelliittia aiotaan käyttää rajavalvontaan ja laivojen aseman seurantaan. Se tukee AIS-tunnistusjärjestelmää.

Lähteet
-------

1. ↑  Indra Leads Development And Provision Of The Ground Segment Of Satellite Paz *Spacedaily*.  29.11.2011. Viitattu 25.8.2018.
2. ↑  Spain... Presenting Paz (Satellite) *Satnews Daily*.  27.6.2011. Viitattu 25.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* PAZ SAR satellite mission of Spain *eoPortal*. Viitattu 25.8.2018.
Paxós  
ΠαξοίPaxóksen saarta.

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Paxoí (Παξοί) |
| Sijainti | 
39.2075°N, 20.1614°E, PaxoíKorfu, JooniansaaretKreikka |
| Saariryhmä | 
Jooniansaaret |
| Korkein kohta | 
Ágios Ísavros, 231 m |
| Pinta-ala | 
25,3 km² |

Väestö| Asukasluku | 
2 280 |
| Kieli | 
kreikka |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Paxós** (kreik. Παξός), usein **Paxoí** (Παξοί, transl. myös *Paxí*), on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Paxoín saariin. Saaren pinta-ala on 25,3 neliökilometriä ja asukasluku 2 280 (2011). Hallinnollisesti Paxós kuuluu Paxoín kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.

Saaren pääkylä Gáios.
Paxós on Paxoín saarten pääsaari ja usein siihen viitataan yksinkertaisesti nimellä Paxoí. Siitä noin 1,6 meripeninkulmaa (noin 3 kilometriä) kaakkoon sijaitsee pienempi Antípaxoksen saari. Saaret sijaitsevat Korfun kaakkoispuolella noin 8,6 meripeninkulmaa (noin 16 kilometriä) Epeiroksen rannikosta länteen. Saarista kauempana kaakossa sijaitsee Lefkas.

Saaren pääkylä on Paxoín kuntakeskus Gáios (498 asukasta), joka sijaitsee saaren itärannikolla. Saaren muut suurimmat asutukset ovat Oziás (196 asukasta), Makrátika (149), Lákka (147), Bogdanátika (135) ja Apergátika (105). (Katso myös: Luettelo Paxoín kunnan kylistä ja saarista.)

Saaren historia seurailee muiden Jooniansaarten vaiheita. Vuosina 1815–1864 saari oli osa Jooniansaarten yhdysvaltoja, joka oli Britannian protektoraatti. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1864.

Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Gáioksen museo, sekä saaren rannikon meriluolat ja Orthólithos-nimellä tunnettu kalliomuodostelma, joille pääsee turistiveneillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  "Paxi / Paxos", *Greek Island Hopping 2008*, s. 591–594. Thomas Cook Publishing, 2008. ISBN 978-1-84157-839-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Paxós** Wikimedia Commonsissa

Jooniansaaret

|  |  |
| --- | --- |
| Pääsaaret | 
* Ithaka
* Kefaloniá
* Korfu
* Kythera
* Lefkas
* Paxós
	+ Paxoí
* Zákynthos

 |
| Alisaariryhmät | 
* Diapontiset saaret
	+ Diákopo
	+ Diáplo
	+ Ereikoússa
	+ Mathráki
	+ Othonoí
* Ekhinadit
	+ Drakonéra
	+ Kalógiros
	+ Karlonísi
	+ Lamprinós
	+ Mákri
	+ Módi
	+ Oxeía
	+ Petalás
	+ Pontikós
	+ Prováti
	+ Sofía
	+ Vromónas
* Oinoússes
	+ Sapiéntza
	+ Schíza
	+ Venétiko
* Strofadit
	+ Árpyia
	+ Stamfáni
* Tilevoḯdes
	+ Arkoúdi
	+ Átokos
	+ Kálamos
	+ Kastós
	+ Kýthros
	+ Madourí
	+ Meganísi
	+ Skorpiós
	+ Spárti
	+ Thiliá

 |
| Muut pienemmät saaret | 
* Agía Marína
* Ágios Nikólaos
* Antidragonéra
* Antikythera
* Antípaxos
* Avgó
* Dragonéra
* Kalonísi
* Lazaréto
* Marathonísi
* Megálo Mourteméno
* Moúrtos
* Panagía
* Peristerés
* Pontikonísi
* Poréti
* Porí
* Próti
* Sfaktiría
* Vído

 |
**P. E. Svinhufvudin patsas** on Helsingissä Eduskuntatalon edustalla sijaitseva, kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen toteuttama Suomen presidentti P. E. Svinhufvudin näköispatsas. Patsas on vuodelta 1961. Aaltosen veistämät Svinhufvudin ja K. J. Ståhlbergin patsaat on sijoitettu Eduskuntatalon edessä Mannerheimintien varressa olevan pihanurmikon vastakkaisille laidoille, Svinhufvud etelä- ja Ståhlberg pohjoispäähän.

Patsas on pronssia ja sen jalusta punaista graniittia. Svinhufvud on kuvattu seisomassa vasen käsi takin taskussa ja oikea käsi nyrkissä pientä pöytää vasten. Nyrkin lyöminen pöytään korostaa presidentin auktoriteettia samalla kun olemus ilmentää "Ukko-Pekkana" tunnetun Svinhufvudin kansanomaisuutta. Aaltonen käytti patsasta tehdessään samaa mallia kuin samaan aikaan tekemässään Ståhlbergin patsaassa. Patsaan korkeus ilman jalustaa on 2,8 metriä.

Toisin kuin useimmista Helsingissä sijaitsevista Suomen presidenttien muistomerkeistä, Svinhufvudin patsaasta ei järjestetty lainkaan kilpailua, vaan P. E. Svinhufvudin muistosäätiö tilasi sen suoraan kuvanveistäjä Wäinö Aaltoselta vuonna 1957, vuotta sen jälkeen kun myös läheinen Ståhlbergin patsas oli tilattu häneltä. Aaltonen valmisti Svinhufvudin patsaan vuosina 1957–1959, ja se paljastettiin Svinhufvudin syntymän 100-vuotispäivänä 15. joulukuuta 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  P. E. Svinhufvud (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin taidemuseon Julkiset veistokset -tietokanta. Viitattu 2.5.2018.
2. 1 2  Erik Kruskopf: *Veistosten kaupunki – Taidetta Helsingin katukuvassa* (suom. Rauno Ekholm), s. 71, 74–75. Schildts, Helsinki 2000.
3. 1 2  Heidi Pfäffli & Heikki Ahvenjärvi: "Teosluettelo", s. 238 teoksessa *Wäinö Aaltonen 1894–1966* (toim. Heidi Pfäffli). Wäinö Aaltosen museon julkaisuja nro 10. Wäinö Aaltosen museo, Turku 1994.
Carl Gotthard Langhans.
Langhansin suunnittelema Brandenburgin portti.
**Carl Gotthard Langhans** (15. joulukuuta 1732 Landshut, Sleesia – 1. lokakuuta 1808 Grüneiche, lähellä Breslauta) oli preussilainen arkkitehti. Hän suunnitteli eräitä Saksan varhaisimpia uusklassista arkkitehtuuria edustavia rakennuksia. Parhaiten Langhans tunnetaan Berliinin Brandenburgin portin suunnittelijana.

Langhans oli koulutukseltaan matemaatikko ja juristi, ja hän ryhtyi arkkitehdiksi itseoppineena. Häntä innoittivat muun muassa Vitruviuksen teos *Arkkitehtuurista* (*De architectura*) sekä Johann Joachim Winckelmannin kirjat antiikin taiteesta. Langhans ehti jo saada tunnustusta rakennusmestarina, ennen kuin suoritti välttämättömät arkkitehdin perusopinnot Italiassa tilaajansa Hatzfeldin ruhtinaan varoilla. Myöhemmin hän teki Preussin kuninkaan myöntämillä varoilla opintomatkoja myös Englantiin, Hollantiin ja Ranskaan. Langhansista tuli vuonna 1775 Breslaun kaupungin ylirakennusmestari. Kuningas Fredrik Vilhelm II kutsui hänet vuonna 1788 Berliiniin hovin rakennusviraston ylijohtajaksi. Tunnetuimmat työnsä hän suunnitteli tätä seuranneina vuosina.

Langhansin arkkitehtuuri sijoittuu täysbarokin ja uusklassismin välivaiheeseen, ja hän yhdisteli piirteitä eri tyyleistä. Omaa persoonallista tyyliä hänelle ei syntynyt. Charlottenburgin linnan puistossa sijaitseva näkötorni (1788–1790) sisältää vielä viittauksia barokkiin, mutta esimerkiksi Ateenan Akropoliin Propylaiaan viittaava Brandenburgin portti (1791) edustaa jo uusklassismia. Uusklassistinen oli myös hänen Berliinin Gendarmenmarktille suunnittelemansa saksalainen kansallisteatteri (1800–1802), jonka paikalla on nykyään Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema uudempi rakennus. Brandenburgin portti kohosi Saksan kansallissymboliksi vasta Langhansin kuoleman jälkeen Napoleonin sotien seurauksena.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Edelgard Abenstein & Jeannine Fiedler: *Taide & Arkkitehtuuri: Berliini* (suom. Pirkko Roinila), s. 459–460. Tandem Verlag (h. f. ullmann) 2009. Alkuteos *Kunst & Architektur Berlin*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Carl Gotthard Langhans** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* EUTA
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Olli Johannes Pohjola** (23. kesäkuuta 1928 Virolahti – 31. lokakuuta 2017 Liminka) oli suomalainen taidemaalari. Hän teki pääasiassa öljyvärimaalauksia.

Pohjola opiskeli taidealaa Suomen Taideakatemian koulussa 1953–1956. Hänen teoksiaan oli kuitenkin ensi kerran näytteillä jo 1951 Haminassa. Suomessa järjestettyihin yhteisnäyttelyihin Pohjola osallistui 1961 järjestetystä Nuorten näyttelystä alkaen. Hän osallistui Suomen Taiteilijaseuran näyttelyyn 1964 ja 1966, Suomen taideakatemian kolmivuotisnäyttelyyn 1965, 1968 ja 1971 sekä Turussa 1974 järjestettyyn Valtakunnan näyttelyyn.

Ulkomailla järjestetyissä suomalaisen taiteen näyttelyissä Pohjolan teoksia on ollut esillä 1970 Leverkusenissa Länsi-Saksassa ja samana vuonna Bodenissa Ruotsissa. Hänen maalauksiaan on hyväksytty Aineen taidemuseon, K. H. Renlundin museon, Kiistolan säätiön, Oulun kaupungin, Oulun taidemuseon, Suomen valtion ja Vilho Lampi -museon kokoelmiin.

Olli Pohjola työskenteli Limingan taidekoulun opettajana 1966–1979 ja hänet hyväksyttiin Taidemaalariliiton sekä Oulun taiteilijaseuran jäseneksi. Hän oli Oulun taiteilijaseuran perustajajäsen ja toimi seuran puheenjohtajana 1964–1965 ja seuran johtokunnan jäsenenä 1964–1967.

Lähteet
-------

1. ↑  Kangas, Hannes: Kuolleita – Limingan taideopetuksen veturi.  *Kaleva*, 24.12.2017, s. 49.
2. 1 2 3 4  Lönn, Rauha (toim.): *Kuvataiteilijat 2004*, s. 655. Helsinki: Suomen Taiteilijaseura / Kustannus Oy Taide, 2004. ISBN 951-608-063-4.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
* Olli Pohjolan muistonäyttely YouTube.
**Edustus** on omatahtoisen toimijan eli edustajan toimintaa toisen henkilön eli päämiehen nimissä tämän lukuun. Edustajalla tulee olla tarvittava kelpuutus eli edustusvalta, jotta hänen antamansa tahdonilmaisu sitoo päämiestä. Edustajan oman harkintansa mukaan tekemän oikeustoimen vaikutukset kohdistuvat välittömästi edustettuun ja edustaja pysyy koko ajan niiden ulkopuolella.[1]

Oikeustoimen tekemisen yhteydessä edustuksella on kolme tunnusmerkkiä. Se on omatahtoista toimintaa toisen nimissä. Siksi asiapoikaa tai lähettiä ei pidetä edustajana, vaikka he toimivatkin toisen nimissä välittäessään toisen henkilön tahdonilmaisun. Toiseksi oikeustoimen vaikutusten kohteena on päämies. Esimerkiksi sopimuksessa päämiehestä tulee osapuoli, jonka velvollisuus on täyttää sopimus. Kolmanneksi edustaja pysyy oikeustoimen vaikutusten ulkopuolella, sillä vain edustettu tulee sidotuksi oikeustoimeen. Välittäjää ei pidetä edustajana, koska hän ei täytä tunnusmerkistöä. Hän ei tee oikeustointa kummankaan sopijapuolen puolesta, vaan saattaa osapuolet vain yhteen. Välittäjälle voidaan tietenkin antaa myös valtuutus toimia edustajana.[1]

Oikeushenkilö tarvitsee aina ihmisen edustajakseen voidakseen tehdä oikeustoimia. Ihminen puolestaan tarvitsee edustajaa, jos hän ei voi tai halua saapua sopimuksentekotilaisuuteen tai hän on alaikäisenä vailla oikeustoimikelpoisuutta tai hän haluaa asiantuntijan toimivan puolestaan. Aina edustajan käyttö ei ole sallittua. Tällainen tapaus on vaikkapa avioliiton solmiminen.[1]

Lakimääräisessä edustuksessa edustajan toiminta perustuu lakiin. Hänen asemansa voi syntyä tuomioistuimen lain nojalla antamalla määräyksellä, jollaisen tarvitsee esimerkiksi täysi-ikäisen henkilön holhooja. Tai asema voi muodostua suoraan lain nojalla, kuten silloin kun vanhemmat toimivat alaikäisen lapsensa holhoojana. Toisinaan edustajan asema ilmenee oikeushenkilön säännöistä. Oikeushenkilön edustajaa nimitetään lailliseksi edustajaksi. Edustus voi perustua myös ihmisen tai oikeushenkilön tekemään oikeustoimeen, jota kutsutaan valtuutukseksi. Tällöin on kyseessä tahdonvaltainen edustus.[1]

Kun edustaja antaa päämiehensä puolesta tahdonilmaisun, nimitetään sitä aktiiviseksi edustukseksi. Passiivisesta edustuksesta puhutaan silloin, kun edustaja ottaa vain vastaan tahdonilmaisuja. Esimerkiksi kauppaedustaja on passiivinen edustaja ottaessaan vastaan osto- tai myyntitarjouksia. Päämiehen nimissä tapahtuva edustus on varsinaista eli välitöntä edustamista. Välillinen edustaja toimii omissa nimissään, vaikka tekeekin sen päämiehen lukuun. Esimerkiksi komissio ja huolinta ovat välillistä edustusta.[1]

Edustusoikeuden saaminen ei velvoita edustajaa toimimaan päämiehen puolesta, vaan tarvitaan lisäksi toimeksianto tai asiaa koskeva sopimus. Jotta päämies tulisi sidotuksi edustajan tekemiin oikeustoimiin, edellytetään että edustus on luvallista, edustaja toimii päämiehen nimissä ja edustus on syntynyt oikein. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että vastapuoli saa tietää kenen kanssa hän tekee oikeustoimen.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Encyclopædia iuridica fennica,* Suomalainen lakimiesyhdistys 1994–1999, ISBN 951-855-135-9, osa I palstat 84–87.
**Hr. Ms. O 7** oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1916 palvelukseenotettu sukellusvene.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 8. toukokuuta 1913 Maatschappij Fijenoordilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 12. toukokuuta 1914. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1916 ja se otettiin palvelukseen 23. joulukuuta 1916.

Palvelus
--------

Ruotsalainen *SS Scania* törmäsi alukseen 18. toukokuuta 1927 Texelin rannikolla Haakin majakkalaivan lähellä. Höyrylaivan saavuttua Zaandamiin keulapiikistä oli löytynyt vuoto ja keula oli hieman lytyssä. Sukellusveneen saamat vauriot eivät ole tiedossa.

Vuodesta 1935 lähtien alus oli koululaivana, kunnes se 21. marraskuuta tai joulukuuta 1939 poistettiin palveluksesta palveluskelvottomana ja vanhentuneena. Alus myytiin romutettavaksi.

Saksa valtasi Alankomaat 1940, jolloin alus vallattiin. Se oli kuitenkin pahoin vanhentunut eikä sillä ollut siten sotilaallista arvoa. Alus upposi 2. toukokuuta 1944 ankkuripaikalleen Den Helderissä. Sotatoimien päätyttyä alus nostettiin satama-altaasta ja se romutettiin.

Lähteet
-------

* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  dutchsubmarines.com


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Hr. Ms. O 6** | **Alankomaiden laivaston sukellusveneet** | Seuraaja:**Hr. Ms. M 1** |
**Henok Goitom** (s. 22. syyskuuta 1984 Solna, Ruotsi) on ruotsalais-eritrealainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa AIK:ta ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura
---------------

Goitom siirtyi kotimaastaan italialaiseen Udineseen vuonna 2004. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa 19. helmikuuta 2005 Internazionalea vastaan. Samaisessa ottelussa hän onnistui myös maalinteossa.

Kaudet 2005–2007 hän oli lainalla espanjalaisessa Ciudad Murciassa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Toisella kaudellaan 2006–2007 joukkueessa hän teki pelaamassaan 38 ottelussa 15 maalia.

Kesällä 2007 Goitom teki nelivuotisen sopimuksen toisen murcialaisseuran Real Murcian kanssa. Joukkue maksoi hänestä 3 miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän pelasi kauden 2007–2008 aikana 31 ottelua ja onnistui ainoastaan kaksi kertaa maalinteossa.

Seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Goitom siirtyi lainasopimuksella Valladolidiin, joka sisälsi osto-option kauden päätteeksi. Hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa ja oli tärkeä osa hyökkäyspäässä kauden edetessä. 7. maaliskuuta 2009 hän teki kaksi maalia ottelussa Recreativoa vastaan. Kauden päätyttyä hän oli joukkueen paras maalintekijä 10 osumallaan.

Heinäkuussa 2009 Goitom vapautettiin sopimuksestaan Murcian kanssa ja niin hän siirtyi Almeríaan korvaamaan seurasta poislähtenyttä Álvaro Negredoa. Hänen teki kauden ainoan maalinsa kotiottelussa Tenerifeä vastaan. Kesällä 2012 Goitom siirtyi Allsvenskanissa pelaavaan AIK:hon.

Maajoukkueura
-------------

Goitom edusti Ruotsia nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2015 hän sai FIFAlta luvan pelata Eritrean maajoukkueessa.

Lähteet
-------

1. ↑  El Murcia ficha al delantero sueco Henok Goitom Marca. Viitattu 10.10.2010. (espanjaksi)
2. ↑  Goitom llega al Valladolid "para marcar goles y ayudar a mantener la permanencia" Soitu. Viitattu 10.10.2010. (espanjaksi)
3. ↑  Hannula, Tommi: Ruotsalainen jalkapallotähti siirtyi edustamaan Eritreaa – joukkuetoverit jäivät Botswanaan hakemaan turvapaikkaa *HS.fi*.  15.10.2015. Viitattu 14.11.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Goitomin tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)