recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bingoksi Lämmin** on Alavudelta kotoisin oleva vuonna 1978 perustettu punk- ja uuden aallon yhtye. Yhtyeen laulajana ja lauluntekijänä oli taipaleenkyläläinen Seppo Lämmin (oik. Samppala) yhdessä kitaristi Juhani Lämpimän (oik. Lautamaja), basisti Riku Lämpimän (oik. Perälä) ja rumpali Antti Lämpimän (oik. Järvenpää) kanssa. 

Yhtye esiintyi vuoden 1979 rockin SM-kisoissa, joissa se sijoittui neljänneksi. Bingoksi Lämmin voitti SM-kisojen aluekarsinnan, joka pidettiin Vaasassa aiemmin keväällä, ennätyksellisen suurinumeroisesti. Bingoksi Lämmin oli mukana Kemun (Vaasan läänin kehittyvän musiikin yhdistys) julkaisemalla *Provinssi-Rock*-albumilla (KEMULP 1) ja Heikki "Hector" Harman toimittamassa Yle TV1:n *Tuubi*-musiikkiohjelmassa. Lisäksi Bingoksi Lämmin on julkaissut omakustanteen *The Early Years of Bingoksi Lämmin*, joka valittiin Radiomafian Café Veijon Baarissa viikon nauhoitukseksi keväällä 1999.

Yhtyeen musiikkia on levyttänyt Bill Hota & The Pulvers (*Rytmiä rupis*, Olarin musiikki 1998 OMCD89 ja *Palttua pikkuserkulle*, Kansanmusiikki-instituutti 2002 KICD81).

Bingoksi Lämmin -yhtyettä voidaan pitää suomalaisen uuden aallon edelläkävijänä.

Julkaisut
---------

### Albumit

* *Provinssi-Rock* (KEMULP 1, 1979)
	+ "Lempiä isäntä"
	+ "Tappeli"
* *The Early Years of Bingoksi Lämmin* (omakustanne, painos 5 kpl, 1999)

Lähteet
-------

1. ↑  Seppo Bruun, Jukka Lindfors, Santtu Luoto, Markku Salo: *Jee jee jee – suomalaisen rockin historia*, WSOY 1998
2. ↑  Kappaleet[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Bingoksi Lämpimän sivut (Arkistoitu – Internet Archive).
* Bingoksi Lämmin Myspacessa (englanniksi)
* Tuubi Yle Areena
Nainen, jonka otsassa on perinteinen bindi (Darjeeling, Intia).
**Bindi** (hindiksi बिंदी, *bindī*, "täplä") on otsaan painettu, usein sinooperinpunainen täplä, jota ovat perinteisesti käyttäneet naimisissa olevat hindunaiset. Bindillä on monta merkitystä: täplä symbolisoi kolmannen, henkisen silmän avautumista; sen uskotaan estävän energiaa karkaamasta kulmakarvojen välistä, missä tärkeän Agnya chakran katsotaan olevan; sen tarkoitus on suojella naista ja hänen miestään.

Nykyään, kun bindistä on tullut kosmeettinen muoti-ilmiö, sitä käyttävät eteläaasialaiset naiset uskonnosta tai sivilisäädystä riippumatta. Tämän seurauksena markkinoille on tullut erilaisia, hyvinkin koristeellisia bindejä. Naisten ohella myös jotkut chakroistaan huolestuneet miehet ovat alkaneet käyttää bindejä.

Perinteinen bindi tehdään luonnon aineksia, muun muassa kuivattua kurkumaa ja limettiä, sisältävästä kumkum-jauheesta kostuttamalla. Nykyisin on olemassa myös lukuisia, eri tutkimuksissa jopa haitallisiksi todettuja synteettisistä aineista valmistettuja kumkum-jauheita.

Käytössä on myös koru-bindejä, jotka ovat pieniä korutarroja, joita liimataan kulmakarvojen väliin koristeiksi.

Hinduoppineet ovat arvostelleet Hollywood-tähtien tapaa käyttää bindiä muotikoruna.

Hindulaisuuden mukaan bindillä on merkitystä erityisesti agnya chakran (Ajna chakran) avaajana. Sen sanotaan helpottavan muun muassa meditaatiossa ajatuksettoman tietoisuuden tilaan pääsemisessä. Sen sanotaan myös suojaavan negatiivisia asioita (pahoja henkiä, demoneja, huonoa onnea) vastaan.

Sanan alkumuotona on sanskriitin kielen sana बिन्दु *bindú*, joka tarkoittaa pisaraa tai täplää. Sanan otsatäplää tarkoittava feminiininen muoto on *bindī*.

Bindin eri nimiä
----------------

Bindiä kutsutaan eri nimillä riippuen kielestä:

* *tilak* hindiksi
* *pottu* tamiliksi ja malajalamiksi
* *bottu* tai *tilakam* teluguksi
* *bottu* tai *tilaka* kannadaksi
* *teep* bengaliksi
* *nande* Malesiassa.

Ainetta, jolla punainen merkki painetaan otsaan, kutsutaan nimellä sindoor (sindhur) tai kumkum. Mustan merkin aines on nimeltään kasturi.

Lähteet
-------

1. ↑  Bindi 2 about.com.  Arkistoitu 26.10.2013. Viitattu 26.10.2013.
2. 1 2  What does the Bindi signify? Innovateous. Viitattu 26.10.2013.
3. ↑  Bindi About.  Arkistoitu 2.2.2017. Viitattu 26.10.2013.
4. ↑  Selena Gomez's bindi draws criticism CNN.  Arkistoitu 29.10.2013. Viitattu 26.10.2013.
5. ↑  Tilak Encyclopedia Britannica. Viitattu 26.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bindi** Wikimedia Commonsissa
Kaukausibin alkulähde ilmasta käsin nähtynä rajoitetulla timanttialueella
**Kaukausib**, (saksaksi *Kaukausib-Mulde*) on joki eteläisessä Namibiassa. Se on enimmäkseen kuiva eikä se laske minnekään, vaan se kuivuu Namibin aavikolle kohtalaisen lähellä Atlantin valtameren rantaa. Sen valuma-alue kuuluu Namibian eteläosien rajoitetulla timanttialueella, josta saksan kielellä on käytetty sanaa *Sperrgebiet*.

Kaukausibin alkulähteenä on Kaukausib-lähde, jossa on vettä vuoden ympäri. Sitä käyttävät juomaveden lähteenä paikalliset eläimet, etenkin keihäsantiloopit ja strutsit. Se sijaitsee 62 km kaakkoon Lüderitzin kaupungista ja 40 km itään Atlantin rannasta 375 metrin korkeudessa merenpintaan nähden.

Siirtomaa-ajan varhaisina päivinä, kun kuljettiin härkävankkureilla Lüderitzistä Ausiin, härät juotettiin Kaukausib-lähteellä. Eräs saksalainen kirjoitti tästä:

> »… ja pian Kaukausibin juomapaikka oli täynnä ääntä ja pölyä, kun härät polkivat maata ja mylvivät»   
> (Meno Holst)
> 
> 

Kirjassaan *Diamonds in the Desert* Olga Levinson kuvaa, kuinka August Stauch perusti 1900-luvun alussa yhtiön nimeltä *Kaukausibtal Diamantengesellschaft* eli Kaukausib-laakson timanttiyhtiön.

Kaukausibin valuma-alue

Kuvia Kaukausibista
-------------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaukausib** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2  Ben J Strohbach: Mapping the major catchments of Namibia *researchgate.net*. Botanical Research Institute. Viitattu 10.1.2022. (englanniksi)
2. ↑  Kaukausib Rivier *getamap.net*. Viitattu 10.1.2022. (englanniksi)
3. ↑  Kaukausib Mulde: Namibia *geographic.org*.  12.1.1994. Viitattu 10.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  *Namibia Travel Map*. München: Kunth-Verlag, 2017. ISBN 978-3-95504-578-4.
5. ↑  Olga Levinson: *Diamonds in the Desert*. Windhoek: Kuiseb Verlag, 2009. ISBN 978-99916-40-85-3.
6. ↑  Field report Anib and Arasab pan – southern Namib Desert 27.-31.10.2019, Dr. Henselowsky Felix, University Heidelberg

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Kaukausib River
**Damian Hieronymus Johannes Freiherr von Boeselager** (s. 8. maaliskuuta 1988 Frankfurt) on saksalainen yrityskonsultti, toimittaja ja Volt Europa -poliitikko, joka on istunut Euroopan parlamentissa vuodesta 2019 lähtien.

Varhainen elämä ja koulutus
---------------------------

Damian Boeselager kuuluu Boeselagerin sukuun. Hänen isoisänsä Philipp von Boeselager toimi Natsi-Saksan aikana Wehrmachtin kenttäupseerina ja oli heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen. Hänen isänsä on pankkiiri Georg Freiherr von Boeselager ja hänen äitinsä Huberta, os. Thiel. Damian Freiherr von Boeselager on uskonnoltaan katolinen ja nuorin perheensä neljästä lapsesta.

Damian Boeselager opiskeli Aloisiuskollegissa Bonnissa - Bad Godesbergissä.*selvennä* Vuodesta 2008 vuoteen 2011 hän opiskeli Bayreuthin yliopiston kandidaattiohjelmassa *Filosofia ja taloustiede* (Filosofia ja Taloustiede), vuosina 2016-2018 julkishallinnon maisteriohjelmassa Columbian yliopistossa New Yorkissa ja Hertien hallintokoulussa Berliinissä.

Poliittinen ura
---------------

Vuonna 2017 Boeselager perusti Volt Europan yhdessä italialaisen Andrea Venzonin ja ranskalaisen Colombe Cahen-Salvadorin kanssa "paneurooppalaiseksi", "pragmaattiseksi" ja "progressiiviseksi" puolueeksi. Hän oli Volt Europan varapuheenjohtaja ja oli yhdessä Marie-Isabell Heissin kanssa Saksan kärkiehdokas Voltille vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa. Vaalikampanjan aikana Boeselagerilla ei ollut tuloja, ja omien lausuntojensa mukaan sai taloudellista tukea perheeltään.

Lähteet
-------

1. ↑  Bewerber(innen) 'B' – Der Bundeswahlleiter *bundeswahlleiter.de*.
2. ↑  Damian, Freiherr von Böselager, \* 1988 | Geneall.net *geneall.net*.
3. ↑  Person Page *thepeerage.com*.
4. ↑  Die Zukunft Europas Teil I – Marie-Isabelle Heiss im Gespräch *.leuphana.de*.  de-DE
5. ↑  Europawahl – diese Spitzenkandidaten treten an *tagesschau.de*.  de
6. ↑  Volt-Parteichef Damian Boeselager: von McKinsey ins EU-Parlament *orange.handelsblatt.com*.  de
7. ↑  Klapsa, Kaja. "Volt: Die Partei, die Europa retten will", August 12, 2018.
8. ↑  Wir erleben doch gerade, wie die EU auseinanderfällt *t-online.de*.  de
9. ↑  Re: Wahlkampf für Anfänger – Die neue Europa-Partei VOLT *arte.tv*.  Arkistoitu kesäkuu 29, 2019. Viitattu lokakuu 29, 2021. de

Aiheesta muualla
----------------

* Damian Boeselager (Arkistoitu – Internet Archive) Volt Europan kotisivulla.
* Damian Boeselagerin itsensä esittely YouTubessa.
* Damian Boeselager Abgeordnetenwatch.de -sivustolla.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Damian Boeselager
**Keshubhai Patel** (24. heinäkuuta 1928 – 29. lokakuuta 2020) oli intialainen poliitikko, joka toimi Gujaratin osavaltion pääministerinä vuosina 1995 ja 1998–2001. Vuonna 2001 hänen uransa osavaltion johdossa päättyi maanjäristyksen myötä, johon hänellä ei ollut valmiuksia vastata. Myös taloustilanteen heikentyminen huononsi silloisen hallituksen asemaa. Patelin seuraajaksi valittiin Narendra Modi. Ennen poliittista uraansa hän oli jäsen nationalistisessa Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestössä, jonka jäseneksi hän liittyi 1950-luvulla. Vuosina 1977–1980 hän toimi Gujaratin maatalousministerinä.

Vuonna 2012 Patel perusti puolueen nimeltä Gujarat Parivartan Party, jotta pystyi kilpailemaan Modia vastaan Gujaratin pääministerin paikasta. Tuona aikana hän muun muassa kritisoi Modia luonnehtimalla häntä demoniksi, jonka takia tavalliset gujaratilaiset joutuivat kärsimään. Patelin puolue eli vain kaksi vuotta, jonka jälkeen se liittyi osaksi Intian kansanpuoluetta. Patel itse lopetti poliittisen uransa ja erosi virastaan Gujaratin lainsäätäjänä perustellen päätöstään iällään ja sairaudellaan. Hänen poikansa Bharat liittyi Intian kansanpuolueeseen, kun Parivartan Party lakkasi olemasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  'Bapa' Keshubhai Patel remains man of the masses *DNA India*.  5.8.2012. Viitattu 3.9.2019.
2. ↑  Former Gujarat chief minister Keshubhai Patel passes away at 92 *India TV News*.  29.10.2020. Viitattu 29.10.2020.
3. ↑  Bunsha, Dionne: A new oarsman *Frontline*.  26.10.2001. Viitattu 3.9.2019. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Bhan, Rohit: Modi vs Keshubhai vs Vaghela: The RSS connection *NDTV*.  17.12.2012. Viitattu 3.9.2019.
5. ↑  Narendra Modi is a demon, says Keshubhai Patel *India Today*.  25.7.2012. Viitattu 3.9.2019.
6. ↑  Keshubhai Patel to quit active politics *Indian Express*.  13.2.2014. Viitattu 3.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keshubhai Patel** Wikimedia Commonsissa
**Kerí** (kreik. Κερί) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Zákynthoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Kylän väkiluku on 469 (vuonna 2011).

Kerín seudun maisemia.
Kerín kylä sijaitsee Zákynthoksen eteläpäässä noin 21 kilometriä etelälounaaseen saaren keskuksesta Zákynthoksen kaupungista. Kerí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κερίου, *Topikí Koinótita Keríou*), johon kuuluvat varsinaisen Kerín kylän lisäksi Kerí-järven luona sijaitseva kylä Límni Keríou sekä kylät Apeláti ja Marathiás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 788.

Aiemmin kylä kuului Laganáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Zákynthoksen kunnan Laganáksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Κερί και Λίμνη Κερίου *Zante Island*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kerí** Wikimedia Commonsissa
Loomis-arvokuljetusauto**Loomis** on maailmanlaajuinen käteisen rahan kuljetuksiin ja käsittelyyn erikoistunut itsenäinen pörssiyhtiö. Yrityksen kotipaikka on Tukholmassa Ruotsissa. Loomis AB on Tukholman pörssissä noteerattu monikansallinen rahahuoltopalveluihin keskittynyt suuryritys.

Loomis toimii Euroopassa 20 eri maassa sekä Yhdysvalloissa. Konsernin palveluksessa on noin 25 000 työntekijää yli 370 toimipaikassa. Liikevaihto oli vuonna 2017 noin 1,7 miljardia euroa.

Loomis Suomi
------------

**Loomis Suomi** on Loomis-konsernin Suomen tytäryhtiö, joka muodostettiin entisen Securitas Arvokuljetus Oy:n pohjalta. Se on erikoistunut kaupan ja pankkien rahahuoltoon, ja toiminta käsittää myös arvokuljetus- sekä laskentakeskuspalveluja. Yrityksen kotipaikka on Helsinki, mutta päätoimitilat sijaitsevat Vantaan Tuupakan Turvalaaksossa Suomen Pankin omistamassa kiinteistössä.

Vuonna 2016 Loomis Suomen henkilökuntaan kuului noin 430 henkeä. Yrityksen liikevaihto oli 26,0 miljoonaa euroa. Toimitusjohtajana oli Harri Veijola.

Lähteet
-------

1. ↑  Contact information Loomis Group viitattu 11.7.2016 (englanniksi)
2. 1 2 3  Yritysinfo Loomis.fi.  Arkistoitu 8.2.2015. Viitattu 8.2.2015.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Loomis Suomi Oy kauppalehti.fi. Viitattu 11.7.2016.
4. 1 2  kartta.vantaa.fi (Haku katuosoitteella *Ritakuja 2*. Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet*, *Kaupunginosat* ja *Postinumeroalueet*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 11.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Loomis Suomi Oy
**Jokelan taistelu** oli Valkealan Jokelan kylässä 2.–3. toukokuuta 1918 käyty Suomen sisällissodan taistelu. Se oli muutamia tunteja kestänyt laukaustenvaihto Mäntyharjulta Kouvolan suuntaan perääntyneiden punaisten ja heitä seuranneiden valkoisten välillä. Jokelan taistelua pidetään sodan viimeisena varsinaisena taisteluna, vaikka vihollisuudet Pyhtään Ahvenkoskella päättyivät vasta kaksi päivää myöhemmin.

Tapahtumat
----------

Punaisten vetäytyminen Mäntyharjun rintamalta alkoi 26. huhtikuuta. Kolme päivää myöhemmin käydyn Tuohikotin taistelun jälkeen he jatkoivat Valkealan kirkonkylän kautta Jokelanjoen länsirannalle, jonne perustettiin puolustusasemat iltapäivällä 2. toukokuuta. V. J. Penttalan mukaan Kalle Korven johtamilla punaisilla oli 20 konekivääriä sekä neljä venäläisten tykkimiesten hoitamaa tykkiä, jotka sijoitettiin Myllysillan tuntumaan. Luutnantti William Hj. Spåren ja majuri Aleksander Pellin komentamista pataljoonista kootut valkoisten joukot puolestaan asettuivat joen itärannalle Virranniemeen.

Valkoisten etenemisen pysäyttääkseen punaisten tykistö tuhosi kello 17 Myllysillan ja hieman myöhemmin räjäytettiin noin kilometrin päässä yläjuoksulla sijaitseva Virransilta. Puoli seitsemältä punaisten konekiväärit alkoivat tulittaa valkoisten asemia. Tykistö vetäytyi samanaikaisesti hieman taaemmaksi ampuakseen valkoisten tukikohtanaan pitämää Valkealan kartanoa, joka ei kuitenkaan kärsinyt vahinkoja. Pelätessään joutuvansa Oravalan suunnasta saapuvan vihollisen saartamaksi jättivät punaiset asemansa aamuyöllä ja perääntyivät Kouvolan kautta Kotkaan. Heidän poistuttuaan Georg Londénin komentama Etelä-Savon rykmentti valtasi Kouvolan vielä aamupäivällä.

Osapuolten tappiot jäivät vähäisiksi, koska valkoiset eivät yrittäneet hyökätä joen yli. Ainoa surmansa saanut oli punaisten puolella taistelleen räätäli Borgin 12-vuotias poika, joka V. J. Penttalan mukaan kuoli valkoisten harhaluotiin.

Muistomerkki
------------

Elokuussa 2021 Jokelassa paljastettiin valkoisille omistettu *Vapaussodan viimeisen taistelun muistolaatta*. Myös Luumäellä on *Vapaussodan viimeisen taistelun muistomerkki*, joka on pystytetty 1.–2. toukokuuta käydyn Luumäen taistelun muistoksi jo 1930-luvulla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kouvolan vapautusjuhla muodostui vaikuttavaksi isänmaalliseksi juhlapäiväksi.  *Kouvolan Sanomat*, 5.5.1938, nro 49, s. 1–2. Kansalliskirjasto. Viitattu 16.8.2021.
2. ↑  Borg, Wilho Erikinpoika *Suomen sotasurmat 1914–1922*.  5.3.2002. Valtioneuvoston kanslia.  Arkistoitu 15.8.2021. Viitattu 16.8.2021.
3. ↑  Jokelan taistelun muistomerkki *Sekalaista propagandaa*.  4.8.2021. Blogspot.com. Viitattu 16.8.2021.
4. ↑  Vapaussodan viimeisen taistelun muistomerkki Luumäen kunta.  Arkistoitu 15.8.2021. Viitattu 16.8.2021.
Erkki Eirto
**Erik (Erkki) Vilhelm Eirto** (vuoteen 1935 **Eklund**; 6. huhtikuuta 1907 Helsinki – 1. elokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni), joka lauloi vuodesta 1931 alkaen yhteensä parinkymmenen vuoden ajan erilaisia rooleja oopperassa. Eirto levytti myös iskelmiä, joista parhaiten muistetaan kappaleet "Vartiossa" ja "Ilta kannaksella". Muita Eirron, tosin muiden tunnetummaksi tekemiä ensilevytyksiä olivat mm. Leif Wagerin bravuuri "Romanssi" elokuvasta *Katariina ja Munkkiniemen kreivi*, tangon "Mustasukkaisuutta" ensimmäinen suomenkielinen levytys sekä "Tahiti", jonka Pirkka-Pekka Petelius teki uudelleen tunnetuksi 1980-luvun alkupuolella TV-ohjelmassa *Velipuolikuu* ja matki koomisesti jopa Eirrolle tyypillistä voimakasta vibratoa. Erkki Eirto on levyttänyt iskelmiä myös salanimillä Eero Tammisto ja Tauno Eskola. Hänen poikansa Juha Eirto (1934–2011) menestyi levylaulajana.

Lähteet
-------

1. ↑  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 2*, s. 137–138. Helsinki 1977. ISBN 951-1-04191-6
2. ↑  Erkki Eirto. Populaarimusiikin verkkomuseo Pomus. Viitattu 6.1.2013.
3. ↑  Niiniluoto, Maarit: Juha Eirron muistokirjoitus. *Helsingin Sanomat*. Sanoma News. Viitattu 6.1.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Eirton esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Erkki Ervamaa vuonna 1960.
**Erkki Gunnar Ervamaa** (4. huhtikuuta 1915 Tervola – 8. lokakuuta 1962) oli suomalainen pastori ja Akateemisen Karjala-Seuran aktivisti 1930-luvulla.

Ervamaan vanhemmat olivat lääninrovasti Gunnar Edvard Ervamaa, ent. Ervast (1877–1967), ja Helmi Maria Bergroth (1882–1954).

Ervamaa kävi Tornion yhteiskoulua ja oltuaan perustamassa keväällä 1933 Sinimustat-järjestön paikallisosastoa hän joutui erotetuksi koulusta. Hän osallistui Sinimustien kesäleirille 1933 ja tutustui siellä järjestön johtajiin Elias Simojokeen ja Jaakko Virkkuseen. Kun Ervamaa muutti syksyllä 1934 Helsinkiin hän liittyi mukaan Sinimustien sisärenkaaseen. Syksyllä 1935 hän osallistui järjestön suunnitteleman Viron vallankaappaushankkeen valmisteluun ja teki useita kuriirimatkoja Tallinnaan kuljettaen kirjeitä Viron vapsien maanalaisille johtajille. Kaappaushankkeen epäonnistuttua joulukuun alussa 1935 Tallinnassa oleskellut Ervamaa vältti siellä pidätyksen mutta hänet pidätettiin myöhemmin Suomessa.

Ervamaa vihittiin papiksi 1938, ja hän toimi ennen sotia vuonna 1939 Sallassa Tuutijärven rajaseutupastorina. Sotien jälkeen hän oli seurakuntapappina ja myös oppikoulunopettajana muun muassa Munkkiniemen yhteiskoulussa Helsingissä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1957–1961.

Lähteet
-------

1. ↑  Ervamaan hautakivi Tervolan hautausmaalla.[vanhentunut linkki]
2. 1 2  Ervamaa, Erkki. Porvarilisen työn arkisto.
3. ↑  Gulliksläkten-sivusto: Ervamaa, Erkki Gunnar. (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Roselius, Aapo – Silvennoinen, Oula – Tikka, Marko: "Sinimusta sävel – fasistisen nuorisojärjestön nousu ja tuho", *Suomalaiset fasistit – mustan sarastuksen airuet*, s. 291–304. WSOY, 2016. ISBN 978-951-0-40132-3.
5. ↑  Papiksi vihityt Kuopion−Oulun hiippakunnassa 1851−1939. SKS Biografiakeskus.  
Sallan seurakunnan historiaa: Seurakunnan paimenet. (Arkistoitu – Internet Archive)
**Izabel Varosa** on japanilainen melodinen visual-kei yhtye, joka perustettiin kesäkuussa vuonna 2004. Sen perustivat kitaristit Chihiro ja Kazui. Myöhemmin kokoonpanoon liittyi vokalisti Hikaru ja rumpali Fu~ma. Izabel Varosa aloitti virallisen toimintansa lokakuussa.

Levytyssopimus
--------------

Yhtye solmi vuonna 2005 sopimuksen Applause Recordsin kanssa, joka tuotti myös Lareine-nimisen yhteen levyt, joissa Kazui ja Fu~ma olivat roudareina. Izabel Varosa ja Lareine esiintyivät usein yhdessä, ja näin Izabel Varosa sai suosiota myös Lareinen faneilta.

Julkaisut
---------

Maaliskuussa basistin Emiyn yhtye **Yuda** hajosi, ja hän liittyi virallisesti Izabel Varosaan. Saman kuukauden aikana he julkaisivat *Kyoun*, ensimmäisen maxi-singlensä. Kesäkuussa yhtye julkaisi mini-albuminsa, lokakuussa toisen maxi-singlensä ja kahden kappaleen erityisen singlen *Imitation Mercy/Seasonal Wind*, jota jaettiin keikoilla.

Yhtyeen hajoaminen
------------------

15. päivä marraskuuta Izabel Varosa piti ensimmäisen oneman-konserttinsa Holiday Shinjukulla. Samana päivänä rumpali Fu~ma ilmoitti, että lähtisi yhtyeestä. Yhtye ei löytänyt pysyvää paikkaajaa, mutta **Enju** (ex-**miraleta**) toimi heidän väliaikaisena support-rumpalinaan. Yhtye jatkoi toimintaansa vaikka täyttä virallista jäsenistöä ei ollut.

Kesäkuussa 2006 yhtye julkaisi uuden singlensä ja ensimmäisen minialbuminsa, jossa oli PV'itä mukana.

Yhtye suunnitteli julkaisevansa elokuussa ensimmäisen täyspitkän albumin, mutta kaksi viikkoa ennen albumin julkaisua konsertissaan Holiday Shinjukulla (2. syyskuuta) Chihiro, Emiy ja Hikaru ilmoittivat jättävänsä yhtyeen, jolloin jäljelle jäi vain Kazui. Albumia ei julkaistu. Kazui ei ole ilmoittanut aikooko etsiä uusia jäseniä lähteneiden tilalle, vai lopettaako bändin kokonaan.
Paperilyhty, jossa lukee "izakaya" ravintolan ulkopuolella
Izakaya Tokion Gotandassa
**Izakaya** (jap. 居酒屋) on japanilainen pubintapainen ravintola, jossa tarjoillaan erilaisia alkoholijuomia ja monipuolista ruokaa. Japanissa on lukuisia erityyppisiä izakayoja aina edullisista ketjuravintoloista hyvinkin hienostuneisiin ruokapaikkoihin.

Sana "izakaya" on peräisin termistä *izake* (jap. 居酒, ’olla’, ’istua’ + ’alkoholi’), joka viittasi vanhaan tapaan nauttia alkoholia viinakaupan tiskillä. Koska izakayan ulkopuolella roikkui perinteisesti punaisia paperilyhtyjä (jap. 赤提灯, *akachōchin*) ja sen sisäänkäynnillä oli köysiverho (jap. 縄暖簾, *nawanoren*), izakayaan voidaan viitata myös näillä sanoilla.

Izakayan tarjoamiin alkoholijuomiin kuuluu perinteisesti etenkin sake mutta myös olut ja shōchū; tarjolla oleva ruoka vaihtelee alkoholin kanssa tarjoiltavista pienistä suupaloista monipuoliseen ja hienostuneeseen keittiöön. Vaatimattomatkin izakayat tarjoavat usein lukuisia erilaisia tofu-, pikkelssi-, kala-, liha-, nuudeli- ja riisiannoksia.

Ruokailu izakayassa
-------------------

Monet ravintolat keskittyvät Japanissa vain yhdentyyppiseen ruokaan tai ovat vaihtoehtoisesti hienostuneita, rauhallisia ja eksklusiivisia, kuten *ryōtei*- ja *kaiseki*-ravintolat; sitä vastoin izakayat ovat rentoja ja tunnelmallisia, meluisiakin ruokapaikkoja, joissa on saatavilla monia erityyppisiä ruoka-annoksia. Juominen on izakayassa ensisijainen aktiviteetti. Japanilaiset eivät kuitenkaan juuri koskaan nauti alkoholia ilman ruokaa. Izakayassa tarjoiltava ruoka onkin yleensä suolaista, mausteista ja maukasta ruokaa, joka sopii yhteen alkoholin kanssa. Ruoka-annokset ovat izakayoissa pieniä ja tarkoitettu jaettaviksi.

Monilla izakayoilla on hyvin laaja ruokalista. Ruokailu sujuu kuitenkin tietyn, loogisen kaavan mukaan, ja joissakin izakayoissa ruoka-annokset onkin listalla järjestetty eri kategorioihin. Ruokailu alkaa tyypillisesti suolatuilla *edamame*-soijapavuilla, jotka nautitaan oluen kanssa. Sen jälkeen saatetaan tilata sakea tai shōchūta tai shōchūhun pohjautuvia drinkkejä (*chūhai*), jotka ovat etenkin nuorten suosiossa. Seuraavaksi syödään esimerkiksi vihanneksia tai kalaa (kuten *sashimia*), lihavartaita (*kushiyaki*, *yakitori*), pataruokia (*nabemono*) ja lopuksi riisiä tai nuudeleita, usein viimeisenä kulhollinen *ochazukea*, jossa riisin päälle on kaadettu teetä tai *dashi*-lientä.

Toisin kuin perinteisessä japanilaisessa keittiössä, kuten esimerkiksi sushiravintoloissa, izakaya-ruoka jättää tilaa kokeiluille ja innovaatioille. Siten izakayoissa on usein tarjolla erikoisempiakin fuusiokeittiön tuotoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Soaking Up the Sake The New York Times. Viitattu 13.12.2015.
2. 1 2  い‐ざかや〔ゐ‐〕【居酒屋】 goo国語辞書. Viitattu 13.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* The Advent Of Izakayas Huffington Post (englanniksi)
* How to Izakaya Kampai.us (englanniksi)
* Shirokiya-ketjun kuvitettu ruokalista (Arkistoitu – Internet Archive) (japaniksi)
**Looking Glass Studios** (alun perin Blue Sky Productions, myöhemmin Looking Glass Technologies) oli videopelien kehittäjä 1990-luvulla. Yhtiön pelit tunnettiin innovatiivisesta pelimekaniikasta, kehittyneestä fysiikkamallinnuksesta ja erittäin laadukkaista tarinoista.

Paul Neurath oli yksi yrityksen perustajista ja perusti myöhemmin Otherside Entertainmentin.

Historia
--------

Yhtiön juuret ovat Paul Neurathin perustamassa Blue Sky Productionsissa.

Alkujaan yhtiö tunnettiin nimellä Looking Glass Technologies, kun Blue Sky Productions ja Lerner Research yhtiöt fuusioituivat vuonna 1990. Toiminta alkoi Lexingtonissa, Massachusettsissa, mistä yhtiö siirtyi Cambridgeen vuonna 1994. Huomattava osa henkilökunnasta oli valmistunut MIT:stä. Yhtiöllä oli sivutoimipisteet Redmontissa, Washingtonin osavaltiossa, Austinissa Texasissa ja Huntington Beachilla Kaliforniassa.

Vuonna 1997 yhtiö sulautui Intermetricsiin, minkä jälkeen yhtiön nimeksi tuli Intermetrics Entertainment Software. Intermetricsin hankittua omistukseensa Pacer Infotechin vuonna 1998 muuttui nimi AverStariksi. Maaliskuussa 1999 Intermetricsistä irtaantui itsenäiseksi osakseen Looking Glass Studios.

Toukokuussa 2004 yritys ajautui taloudellisesti ahtaalle osana pääjakelijana toimineen Eidos Interactiven omien talousvaikeuksien seurauksena. Warren Spectorin onnistui saada useita Looking Glassin entisiä työntekijöitä Ion Stormin Austinissa, Teksasissa sijainneelle pelistudiolle. Yhtiön lakkauttamisen jälkeen yhtiön henkilökunta hajaantui useisiin pelialan yrityksiin mukaan lukien Ion Storm, Irrational Games, Harmonix, Mad Doc Software, Arkane Studios, Westwood Studios ja Valve. Floodgate Entertainment ja Digital Eel ovat entisten Looking Glass Studiosin työntekijöiden perustamia videopeliyrityksiä.

Ion Stormin Austinin yksikkö kehitti *Deus Ex* - ja *Deus Ex: Invisible War* -pelit, joista muodostui *Deus Ex* -pelisarjan alku, sekä pelin *Thief: Deadly Shadows*, joka on *Thief*-pelisarjan kolmas osa.

Arkane Studios kehitti yhteistyössä Floodgaten kanssa *Dark Messiah of Might and Magic* -pelin sekä itsenäisesti *Arx Fataliksen*, joka on saanut vahvoja vaikutteita Looking Glassin kulttiklassikosta *Ultima Underworldista*.*kenen mukaan?*

Pelit
-----

* *Ultima Underworld* (1991)
* *Car and Driver* (1992)
* *Ultima Underworld II: Labyrinth of Worlds* (1992)
* *System Shock* (1994)
* *Flight Unlimited* (1995)
* *Terra Nova: Strike Force Centauri* (1996)
* *Flight Unlimited II* (1997)
* *Thief: The Dark Project* (1998)
* *Thief Gold* (1999)
* *Command and Conquer*, Nintendo 64-konsolille (1999)
* *System Shock 2* (1999)
* *Flight Unlimited III* (1999)
* *Thief II: The Metal Age* (2000)

Lähteet
-------

1. ↑  Mark Walton: System Shock 3 in development at Otherside Entertainment *arstechnica.com*.  8.12.2015. Viitattu 16.3.2022. (englanniksi)
2. ↑  Mike Mahardy: Ahead of its time: The history of Looking Glass *polygon.com*. Viitattu 3.6.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
**Fjodor Petrovitš Simašev** (13. maaliskuuta 1945 Tataarien ASNT – 19. joulukuuta 1997 Zainsk) oli venäläinen hiihtäjä, joka edusti aktiiviaikoinaan 1970-luvulla Neuvostoliittoa.

1970 Tatran MM-kisoissa Simašev voitti viestikultaa sekä pronssia 15 kilometriltä. Kaksi vuotta myöhemmin Sapporon olympialaisissa hän voitti jälleen viestikultaa sekä saavutti hopeamitalin 15 kilometrin kilpailussa. 1974 Falunin MM-hiihdoissa hän hiihti vielä Neuvostoliiton hopealle jääneessä viestijoukkueessa.

Seuratasolla Simašev edusti Moskovan Dynamoa. Hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden 15 kilometrillä vuonna 1968, 30 kilometrillä vuosina 1969, 1971 ja 1973 ja viestissä vuosina 1968–1970, 1972 ja 1973.

Lähteet
-------

* Fjodor Simašev Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
* Fjodor Simašev *Suuressa olympiaensiklopediassa*[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

### Viitteet

1. ↑  Симашев Федор Петрович (1945–1997) *Sportivnyi Nekropol*.  Arkistoitu 29.5.2014. Viitattu 28.5.2014. (venäjäksi)
**Fjodor Saveljevitš Hitruk** (ven. Фёдор Савельевич Хитрук; 1. toukokuuta 1917 Tver – 3. joulukuuta 2012 Moskova) oli palkittu neuvostoliittolainen animaattori ja elokuvaohjaaja.

Hitruk syntyi juutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli kaupallista alaa Stuttgartissa ja graafista taidetta Moskovassa, mutta kiinnostui pian animaatiosta. Vuodesta 1937 hän työskenteli lähes puolen vuosisadan ajan Sojuzmultfilm-studiolla, ensin animaattorina, mutta vuodesta 1962 myös animaatioelokuvien ohjaajana. Hitrukin ensimmäinen ohjaus, aikuisille suunnattu satiirinen *Erään rikoksen tarina* oli menestys ja pian hän kohosi maansa tunnetuimmaksi animaatioiden tekijäksi. Hän ohjasi vuosina 1969–1972 kolme Nalle Puh -elokuvaa, joissa A. A. Milnen lastenkirjahahmot oli kuvattu hyvin eri tavalla kuin amerikkalaisen Disney-yhtiön elokuvissa. Eräitä Hitrukin elokuvia palkittiin ulkomailla: elokuvan tekemisestä kertova *Film, Film, Film* (1968) palkittiin Tampereen lyhytelokuvafestivaalilla ja *Saari* (1973) sai Cannesin elokuvajuhlien kultaisen palmun ulkomaisten lyhytelokuvien sarjassa. Hitruk lopetti ohjaamisen vuonna 1984.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harri Römpötti: Fjodor Hitrukin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive) HS.fi. Viitattu 14.1.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Fjodor Trofimovitš Isakov** (ven. Фёдор Трофи́мович Иса́ков; 1918 nykyisen Kontupohjan piirin Koikarin kylä – 1941) oli karjalainen runoilija. 

Fjodor Isakov syntyi monilapsiseen talonpoikaisperheeseen. Koulun jälkeen hän opiskeli Petroskoin opettajaopistossa, josta hän valmistui vuonna 1937. 1930-luvun lopulla hän työskenteli karjalankielisen Karelija-aikakauslehden sihteerinä. 

Isakov alkoi kirjoittaa runoja ja kertomuksia vuonna 1935. Karelija-lehdessä julkaistiin hänen runonsa *Bohatteriloin jälgilöillä* ("Sankarien jäljillä"), *Kokko lindu* ("Kotka"), *Nurmella*, *Väinämöizen pajo* ("Väinämöisen laulu") ym. Vuonna 1939 ilmestyi Isakovin ja Nikolai Laineen (Gippijev) yhteinen runokokoelma *Huondes* ("Aamu"). Runoilija käänsi karjalaksi mm. Šota Rustavelin, Mihail Lermontovin, Taras Ševtšenkon, Nikolai Nekrasovin, Kosta Hetagurovin, Vladimir Majakovskin, Vasili Lebedev-Kumatšin sekä Neuvosto-Karjalan venäjänkielisten runoilijoiden teoksia. Vuonna 1939 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi.

Isakov sai surmansa toisen maailmansodan taisteluissa Tallinnan lähellä.

Teoksia
-------

* *Huondes*. Petrozavodsk: Kargosizdat, 1939.
* *Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu. Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940*. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 129–133.

Lähteet
-------

* Djužev, Ju.I.: *Pisateli Karelii: biobibliografitšeski slovar*, s. 166–167. Petrozavodsk: Ostrova, 2006. ISBN 5-98686-006-3.
**Laatupiiri** (engl. *Quality Circle*) on eräs jatkuvan parantamisen ja laatujohtamisen työkaluista, jonka avulla pyritään kehittämään tuotteita, toimintaa ja tuottavuutta. Laatupiiri koostuu säännöllisesti toisiaan tapaavista työntekijöistä, jotka tapaamisissaan tunnistavat kehityskohteita, analysoivat niitä ja ideoivat kuinka niitä voitaisiin parantaa. Parantamisen jälkeen on tärkeää vakiinnuttaa uudet käytännöt. Laatupiirit käyttävät työssään usein erilaisia laatutyökaluja.

Historia
--------

Laatupiirien isänä pidetään Kaoru Ishikawaa, jonka ansioista laatupiirit käynnistettiin 1962 Japanissa. Työntekijöiden liitto tuki laatupiirejä voimakkaasti. Professori Ishikawa uskoi työntekijöiden luovuuden, kokemuksen, taitojen ja energian hyödyntämiseen kehittämistyössä.

Edut
----

Toiminnankehittämisprojekteihin verrattuna laatupiirien etu on niiden jatkuvuus ja säännöllisyys. Tämä mahdollistaa paremman tiimihengen ja luottamuksen syntymisen, sekä siten tiimin sujuvan yhteistyön.

Parantuneiden tuotteiden, toimintojen, prosessien ja tuottavuuden lisäksi laatupiirien uskotaan motivoivan työntekijöitä, ja rikastuttavan heidän työelämäänsä – ja siten toimivan tärkeänä osana tulevaisuuden työyhteisöjä rakennettaessa.

Japanin lisäksi jatkuvaa kehittämistä ja laatupiirejä on menestyksellisesti käytetty Pohjoismaissa, mm. Suomessa.

Katso myös
----------

* PDCA
* Prosessinkehittäminen
**Giovanni Zarrella** (s. 4. maaliskuuta 1978 Hechingen, Baden-Württemberg) on saksalais-italialainen laulaja ja televisiojuontaja. Kykyjenetsintäkilpailusta 2000-luvun alussa maineeseen ampaissut Zarrella aloitti soolouransa 2006. Hän on muun muassa laulanut italiankielisiä versioita saksalaisista popmusiikin menestyskappaleista, kuten "Ci sarai" ("Irgendwie, irgendwo, irgendwann").

Ura
---

Giovanni Zarrella syntyi italialaisten siirtolaisten perheeseen Etelä-Saksassa, ja omaksui sekä saksan että italian kielen. Hän muutti perheensä mukana Italiaan 1990-luvulla, mistä hän kuitenkin palasi Saksaan. Zarrellan ensimmäinen yhtye oli Brotherhood, jonka hän perusti kuusitoistavuotiaana. Sittemmin hän opiskeli ATK-alaa, mutta suuntautui lopulta muusikon ammattiin. Zarrellan läpimurto tapahtui 2001, jolloin hän oli mukana Bro'Sis-lauluyhtyeessä, joka voitti saksalaisen *Popstars*-musiikkikilpailun. Bro'Sis oli aktiivinen neljän vuoden ajan, ja siihen kuului Zarrellan ohella muun muassa Ross Antony, Hila Bronstein ja Indira Weis. Bro'Sisin tyylilajit olivat R&B ja pop, ja siltä ilmestyi neljä studioalbumia sekä muutama singlejulkaisu.

Zarrellan ensimmäinen sooloalbumi, *Coming Up* (2006), menestyi huonosti. Seuraava albumi, *Musica* (2008), nousi Saksan musiikkilistalla sijalle 90. Albumin menestynein kappale oli "Wundervoll - Sei bellissima". Sitä seuraavat albumit, *Ancora musica* (2010) ja *La vita è bella* (2019), menestyivät aiempia paremmin paitsi Saksassa, myös Itävallassa ja Sveitsissä.

Zarrella aloitti televisiojuontajana syksyllä 2005 ohjelmassa *Bravo Sport TV*. Sen jälkeen hän on juontanut lukuisia viihdeohjelmia, kuten *Popstars* (2008). ProSieben-kanava esitti vuonna 2010 tositelevisio-ohjelman *Jana Ina & Giovanni – Pizza, Pasta & Amore*, jossa Zarrella esiintyi puolisonsa Jana Inan kanssa.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Coming Up (2006)
* Musica (2008)
* Ancora musica (2010)
* La vita è bella (2019)

### Singlet (valikoitu)

* Wundervoll – sei bellissima (2008)
* I Can’t Dance Alone (2010)
* Senza te (Ohne dich) (2019)
* Ci sarai (Irgendwie) (2021)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Themen und Personen *Rtl.de*. RTL interactive GmbH. Viitattu 13.3.2021.
2. ↑  Giovanni Zarrella  : Biographie *Giovanni-zarrella.de*. Viitattu 13.3.2021.
3. ↑  Giovanni Zarrella: Der Lieblingsitaliener der Deutschen *Schlagerplanet.com*. Viitattu 13.3.2021.
4. ↑  Suchen nach "Giovanni" *Offiziellecharts.de*. GfK Entertainment. Viitattu 13.3.2021.
5. ↑  GIOVANNI *Austriancharts.at*. Hung Medien. Viitattu 13.3.2021.
6. ↑  Giovanni *Hitparade.ch*. Hung Medien. Viitattu 13.3.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Giovanni Zarrella 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Ranskan marsalkan sauva, joka kätkee sisäänsä nimitysasiakirjan marsalkaksi
**Ranskan marsalkka** (ransk. *Maréchal de France*) on Ranskassa käytössä oleva sotilasarvoa muistuttava korkea arvonimi, joka voidaan myöntää ansioituneelle kenraalille.

Historia
--------

Ranskan marsalkan arvo juontaa juurensa kuningas Filip II:n Albéric Clémentille noin vuonna 1190 luomasta arvonimestä *marescallus Franciae*. Myöhemmin siitä tuli tallikreiviä tai konnetaabelia (*connétable de France*, *comes stabulari*) korkeampi arvonimi. Vuoteen 1791 mennessä nimitettiin 256 marsalkkaa.

Kansalliskonventti lakkautti arvonimen ensimmäisen tasavallan aikana vuonna 1793, mutta Napoleon otti sen uudelleen käyttöön. Ensimmäisen keisarikunnan aikana nimitettiin keisarikunnan marsalkoita. Bourbon-restauraation myötä arvonimi palasi Ranskan marsalkaksi ja keisari Napoleon III säilytti sen.

Kuusi marsalkkaa on palkittu marsalkkakenraalin (*maréchal général des camps et armées du roi*) arvonimellä: Biron, Lesdiguières, Henri Turenne, Claude Villars, Morits Saksilainen ja Soult.

Nyky-Ranskassa marsalkan arvonimi ei ole sotilasarvo, vaan se annetaan erityisesti kunnostautuneille kenraaleille. Esimerkiksi Philippe Pétain säilytti arvonimen, vaikka hänet tuomittiin maanpetoksesta ja hän menetti sotilasarvonsa. Viimeisin Ranskan marsalkka on Alphonse Juin, joka palkittiin 1952 ja kuoli 1967. Tosin presidentti François Mitterrand nimitti vuonna 1984 Marie-Pierre Kœnigin (1898–1970) Ranskan marsalkaksi, mutta nimitys oli postuumi.
**Manoppello** on kunta Keski-Italiassa Abruzzon hallintoalueella olevassa Pescaran maakunnassa.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyyksiä on *Santuario del Volto Santo*, joka on suosittu pyhiinvaelluskohde. Pyhiinvaelluksen kohteena on pyhäkössä oleva kuva pyhistä kasvoista, jotka ovat oletettu olevan Jeesuksen kasvot. 

* Santuario del Volto SantoSantuario del Volto Santo
* Volto Santo eli pyhät kasvotVolto Santo eli pyhät kasvot

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Manoppello** Wikimedia Commonsissa

Pescaran maakunta
Abbateggio | Alanno | Bolognano | Brittoli | Bussi sul Tirino | Cappelle sul Tavo | Caramanico Terme | Carpineto della Nora | Castiglione a Casauria | Catignano | Cepagatti | Città Sant’Angelo | Civitaquana | Civitella Casanova | Collecorvino | Corvara | Cugnoli | Elice | Farindola | Lettomanoppello | Loreto Aprutino | Manoppello | Montebello di Bertona | Montesilvano | Moscufo | Nocciano | Penne | Pescara | Pescosansonesco | Pianella | Picciano | Pietranico | Popoli | Roccamorice | Rosciano | Salle | San Valentino in Abruzzo Citeriore | Sant’Eufemia a Maiella | Scafa | Serramonacesca | Spoltore | Tocco da Casauria | Torre de’ Passeri | Turrivalignani | Vicoli | Villa Celiera
**Mansa Musa** (1280–1337) oli Malin kuningaskunnan kuningas. Hän hallitsi vuosina 1312–1337. Mansa Musa piti itseään Malin kuningaskunnan perustajan Sundiata Keïtan jälkeläisenä. Kuningaskunta ulottui Atlantin rannikolta Nigerjoen suistosta Timbuktuun asti.

Musa oli islaminuskoinen ja suoritti hadžin eli pyhiinvaellusmatkan Mekkaan. Matkaseurueeseen kuului niin paljon palvelijoita, että se oli kuin liikkuva kaupunki. Hän lahjoitti niin paljon kultaa Kairon kaupungille, että se riitti kahdeksikymmeneksi vuodeksi. Kairon sulttaani oli tottunut siihen, että vieraat lankeavat maahan hänen edessään. Mansa Musa ei suostunut siihen, mutta vieraili kuitenkin sulttaanin luona lahjoittaen tälle 40 000 kultarahaa. Huolettoman rahankäytön takia Kairon hinnat noin viisinkertaistuivat Mansa Musan käynnin aikana.

Hän liitti tärkeät kaupungit Timbuktun ja Gaon valtakuntaansa. Hän myös rakensi paljon moskeijoita ympäri Malia ja teki islamista valtiouskonnon. Väitetään, että hänen hallituskaudellaan Malin kuningaskunnalla oli hallussaan yli puolet maailman kullasta ja Musa oli satumaisen rikas. Eurooppalaisessa kartassa vuodelta 1375 Malia symboloi kuningas, joka pitelee toisessa kädessään valtikkaa ja toisessa suurta kultakimpaletta. Tiedot hänestä ovat peräisin arabikronikoitsijoilta, jotka kuvailivat Mansa Musaa kaikista Länsi-Afrikan johtajista voimakkaimmaksi, rikkaimmaksi, vihollisten joukossa pelätyimmäksi ja pystyvimmäksi tekemään hyvää läheisilleen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iversen, Bine: Afrikan suurvalta.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2009, nro 4, s. 26–31. Oslo:  Bonnier. ISSN 0806-5209.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mansa Musa** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef
* İslâm Ansiklopedisi

 |

 |
Juri Averbah 80-vuotispäivänään
**Juri Lvovitš Averbah** (ven. Юрий Львович Авербах; 8. helmikuuta 1922 Kaluga – 7. toukokuuta 2022) oli venäläinen shakinpelaaja ja vanhin elossa ollut suurmestari. Hänellä oli isänsä puolelta saksalaisia juuria, ja sukunimen alkuperäinen kirjoitusasu on *Auerbach*. 

Averbah voitti moskovanmestaruuden kolmesti: vuosina 1949, 1950 ja 1962. Hänestä tuli suurmestari vuonna 1952 ja hän voitti vuonna 1954 shakin neuvostoliitonmestaruuden. Vuonna 1956 hän jakoi myös ensimmäistä sijaa Boris Spasskin ja Mark Taimanovin kanssa, mutta hävisi katkaisupelit.

Averbah on niin ikään tunnettu shakista kirjoittaja. Hänen merkittävin julkaisunsa on kolmiosainen loppupelejä käsittelevä teos. Se julkaistiin Moskovassa vuosina 1956–1962. Kommentoitu laitos julkaistiin vuonna 1980.

Vuonna 1972 Averbah ryhtyi Neuvostoliiton Shakkiliiton presidentiksi. Hän väistyi virasta vuonna 1977 ja jatkoi varapresidenttinä. 8. helmikuuta 2022 Averbahista tuli historian ensimmäinen sata vuotta täyttänyt suurmestari. Vaikka hänen näkönsä ja kuulonsa olivat heikentyneet, hän vietti aikaa pelin parissa.

Lähteet
-------

### Kirjallisuuslähteet

* Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The chess games of Yuri Averbakh ChessGames.com. Viitattu 27.9.2008. (englanniksi)
2. ↑  Умер старейший гроссмейстер мира Юрий Авербах (venäjäksi)
3. 1 2  Peter Doggers (PeterDoggers): Yuri Averbakh, The Oldest Living Grandmaster, Turns 100 *Chess.com*. Viitattu 8.2.2022. (englanniksi)
4. 1 2 3  Hooper, David & Whyld, Kenneth: *The Oxford Companion to Chess*, s. 20. Oxford University Press, 1984. ISBN 0-19-217540-8. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Juri Averbah ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
* FIDE-kortti: Juri Averbah (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Jurgen von Konow
**Carl Jurgen von Konow** (1915 Östersund – 1959 Växjö) oli ruotsalainen taidemaalari, kuvataiteilija ja graafikko. Von Konow opiskeli Tukholman taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1930–1934. Pariisissa hän opiskeli vuosina 1938–1939 Maison Watteaun skandinaavisessa akatemiassa. Grafiikkaa von Konow opiskeli Tukholman taidekorkeakoulussa vuonna 1946. Myöhemmin hän toimi taidekorkeakoulun grafiikan opettajana. Von Konow oli naimisissa Anna-Lisa Enbarkin kanssa. Von Konow kuoli auto-onnettomuudessa 44-vuotiaana.

Taide ja kirjallisuus
---------------------

Von Konowin taulujen aiheita olivat usein maisemat ja katunäkymät sekä talvinen Tukholma. Von Konowin taidetta on julkisesti nähtävillä Tukholman kaupunginmuseossa, Ruotsin kansallismuseossa ja modernin taiteen museossa sekä Göteborgin, Oslon*selvennä* ja Helsingin taidemuseoissa. Von Konow kuului taiteilijaryhmään 'De unga'.

Vuonna 1958 von Konow julkaisi kirjan 'Om grafik: Historia och Teknik'.

Lähteet
-------

* Konstnärslexikonett Amanda, Carl JURGEN von KONOW
* Bra Böckers lexikon, 1976
* 
* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* Kansallisgalleria: Konow, Carl Jurgen von

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* KulturNav

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Rautatie** on Kari Franckin ohjaama, Juhani Ahon samannimiseen romaaniin perustuva suomalainen televisioelokuva vuodelta 1973. Pääosissa ovat Leo Jokela ja Anja Pohjola Mattina ja Liisana. *Rautatie* oli Jokelan toiseksi viimeinen televisioelokuvatyö ja eräs hänen harvoista pääosistaan. Pohjola palkittiin roolityöstään Jussi-patsaalla, Franckille myönnettiin ohjaustyöstä Jussi-kunniakirja. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Leo Jokela  | … |  Matti
  |
|  Anja Pohjola  | … |  Liisa
  |
|  Markku Riikonen  | … |  Ville
  |
|  Tarja-Tuulikki Tarsala  | … |  ruustinna
  |
|  Sakari Halonen  | … |  rovasti
  |
|  Jaakko Haapanen  | … |  pehtori
  |
|  Irmeli Heinänen  | … |  Matliena
  |
|  Pertti Kelkka  | … |  Onteri
  |
|  Kristiina Halkola  | … |  postineiti
  |
|  Eero Melasniemi  | … |  asemapäällikkö
  |
|  Timo Martinkauppi  | … |  konduktööri
  |
|  Mauri Saikkonen  | … |  mies junassa
  |
|  Leena Ortola  | … |  piika
  |
|  Sinikka Sokka  | … |  piika
  |

Juoni
-----

Elokuvan juoni noudattaa Ahon alkuperäisteosta. Hiljaiseloa korpimökissään viettävät Matti ja Liisa yrittävät rakentaa käsitystä rautatien olemuksesta kuulopuheiden perusteella. Kumpainenkin vuorollaan epäilee moisen tien olemassaoloa. Kesällä he lähtevät Lapinlahden kirkolle uuden ajan ihmettä katsomaan ja uskaltautuvat pienelle junamatkalle, joka päättyy hieman nolosti. Ja tuttu harakka räkättää pariskunnan edesottamuksia seuratessaan.

Anja Pohjola *Rautatiestä*
--------------------------

Ohjaaja Franckin ehdotuksen mukaisesti pääosien tulkitsijat Jokela ja Pohjola harjoittelivat ennen kuvausten alkamista tuntumaa vuosikausien yhteiselosta pariskuntana korvessa ja analysoivat Ahon tekstiä ja sen henkeä. Pohjola opiskeli "kansannaisen" työtapoja opistossa, jotta ne elokuvassa vaikuttaisivat autenttisilta. Jokela ja Pohjola olivat tavanneet toisensa ensimmäisen kerran Jyväskylässä, jossa nuori Pohjola seurusteli erään näyttelijän kanssa. Kiusoitellakseen nuorta paria Jokela seurasi heitä alati kameroineen, jossa ei edes ollut filmiä, kuten Pohjola myöhemmin sai tietää. *Rautatien* kuvausten aikaan näyttelijät asuivat paljon Luumäellä, missä elokuvaa tehtiin ja minne myös Lapinlahden asema lavastettiin. Kuvausten aikana sattui myös vaaratilanne, jossa kuvausryhmä resiinoineen oli jäädä Moskovan junan alle.

Lähteet ja viitteet
-------------------

* Tv-elokuva Rautatie Yle Elävä arkisto
* Yle Teema: TV-arkisto esittää: Anja Pohjolan haastattelu; Visiotuotanto Oy, toimittaja Jarmo Heikkinen, tuottaja Marjaleena Etula, 2007

### Viitteet

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Yle Teema: Rautatie-johdanto, 2007

Aiheesta muualla
----------------

* Rautatie Yle Areenassa