recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eeva Maria Therman-Patau** (o.s. **Therman**, vuosina 1943–1949 **Suomalainen**; 4. elokuuta 1916 Helsinki – 12. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalais-yhdysvaltalainen kromosomitutkija. Hänen tutkimusalansa oli sytogenetiikka, jolla hän saavutti maailmanlaajuista mainetta. Hän oli lääkintöneuvos Ernst Thermanin tytär.

Therman-Patau valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan perinnöllisyystiede ja väitteli vuonna 1947 ensimmäisenä naisena Suomessa perinnöllisyystieteessä filosofian tohtoriksi aiheenaan kasvien, erityisesti kalliokielon suvun kromosomitutkimus. Hän hoiti Helsingin yliopistossa kasvitieteen vt. professuuria 1951–1953.

Therman-Patau loi pääuransa Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 1958 saamansa ASLA-Fulbright-stipendin myötä. Hän työskenteli kromosomien tutkijana Wisconsinin yliopistossa Madisonissa. Therman-Pataun kirjoittama oppikirja *Human Chromosomes* ilmestyi vuonna 1980 ja neljäs laitos 2001.

Therman-Pataun ensimmäinen puoliso vuosina 1943–1949 oli biokemisti Heikki Suomalainen. Yhdysvalloissa Therman-Patau avioitui vuonna 1961 saksalaisen geneetikon Klaus Pataun kanssa. Therman-Patau muutti takaisin Helsinkiin vuonna 2002. Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.

Julkaisuja
----------

* Suomalainen, Eeva: *On the cytology of the genus Polygonatum group Alternifolia*. Diss. Annales Academiae scientiarum Fennicae A4: Biologica, 13. Helsinki: Suomalainen tiedeakatemia, 1947. ISSN 0066-1988.
* Miller, Orlando J. – Therman, Eeva: *Human Chromosomes*. 4th edition. New York: Springer, 2001. ISBN 0-387-95031-1.

Lähteet
-------

1. 1 2  Crow, James F. ym.: On the Death of Professor Emerita Eeva Therman Patau (PDF) (Arkistoitu sivu.)  4.4.2005. University of Wisconsin.  Arkistoitu 29.8.2006. Viitattu 3.8.2020.  (Tämän lähteen mukaan kuolinpäivä on 11.6.2004.)
2. 1 2 3  *Kuka kukin on 1954*, s. 885.
3. ↑  Aaltio, Tauri & Noreila, Lauri: *ASLA Directory, ASLA Grantees 1950–1963.* ASLA Alumni Association, Helsinki 1965.
4. 1 2  Portin, Petter: Muistot: Eeva Therman-Patau *Helsingin Sanomat*.  12.6.2004. Viitattu 2.8.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Daniel Akaka
**Daniel Kahikina Akaka** (11. syyskuuta 1924 Honolulu, Havaiji – 6. huhtikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja senaattori. Hän syntyi Honolulussa ja oli etnisesti havaijilainen. Hänen isoisänsä oli kiinalainen.

Akaka palveli toisen maailmansodan aikana United States Army Corps of Engineersin riveissä muun muassa Saipanilla ja Tinianilla. Sodan jälkeen hän opiskeli Havaijin yliopistossa ja valmistui opettajaksi vuonna 1952.

Akaka valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1976. Hänet valittiin uudelleen seitsemissä perättäisissä vaaleissa. Havaijin kuvernööri John Waihee nimesi Akakan huhtikuussa 1990 Yhdysvaltain senaattiin tilapäisesti Spark Matsunagan kuoltua eturauhassyöpään. Akaka astui virkaansa 16. toukokuuta, ja hänet valittiin vaaleissa saman vuoden marraskuussa senaattiin jatkamaan loppuun Matsunagan kesken jääneen kauden neljä vuotta. Akaka istui Yhdysvaltain senaatissa yhtämittaisesti vuodesta 1990. Vuonna 2011 hän ilmoitti, ettei asetu ehdolle enää vuoden 2012 vaaleissa.

Akaka oli naimisissa Mary Mildred "Millie" Chongin kanssa, ja heillä on viisi lasta, neljätoista lastenlasta sekä useita näiden lapsia.

Lähteet
-------

1. ↑  Former US Sen. Daniel Akaka dies of organ failure at 93
2. ↑  About Dan akakaforsenate.com.  Arkistoitu 27.7.2010. Viitattu 8.6.2011. (englanniksi)
3. ↑  Derrick DePledge: 'The right time' *staradvertiser.com*.  3.3.2011.  Arkistoitu 6.11.2015. Viitattu 25.6.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Daniel Akaka** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**San Fernando** oli Espanjan laivaston vuonna 1717 vesillelaskettu kaksikantinen 60-tykkinen Santa Isabel -luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Santa Isabel -luokka*
Alus tilattiin Oriosta, missä töistä vastasi José de Iriberri. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1717*selvennä*, minkä jälkeen se siirrettiin Pasajesiin viimeisteltäväksi ja takiloitavaksi.

Palvelus
--------

Alus lähti 7. huhtikuuta 1717 Pasajesista *San Pedron* ja *San Luisin* kanssa Cádiziin päällikkönään Gaztañeta. Se saapui 29. huhtikuuta laivueen mukana Coruñaan ja Cádiziin 22. toukokuuta. Alus lähti 24. heinäkuuta Barcelonasta Sardinian sotaretkelle. Alus täydensi varastojaan Alcudiassa ja Palma de Mallorcalla, mistä se lähti 6. elokuuta. Alukselta laskettiin 20. elokuuta joukkoja maihin Sardiniassa. Aluksen osallistuminen Sardinian sotaretkeen päättyi 18. marraskuuta, minkä jälkeen se lähti Algherosta Barcelonaan. Maaliskuussa 1718 alus saapui Cádiziin. Se lähti 19. heinäkuuta Barcelonasta Gazrañetan laivaston mukana Sisilian sotaretkelle.

Alus saapui 30. heinäkuuta Palermoon. Se osallistui 11. elokuuta 1718 Cape Passeron taisteluun päällikkönään George Gammock. Alus kykeni irtautumaan taistelusta ja vetäytymään Maltalle. Elokuussa 1718 alus saapui Korfulle, jonne sen pääsy estettiin. Syyskuussa alus oli jälleen Maltalla, missä se liittyi laivastoon, jonka muut alukset olivat *San Pedro* ja fregatit *San Juanico*, *Perla*, *Victoria Galera* ja *Conde de Tolosa*. Syyskuussa 1719 alus lähti Palermosta Messinaan. Miehistö upotti 14. marraskuuta aluksensa, jotta se ei joutuisi Messinaa piirittäneiden Itävallan joukkojen käsiin.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Winfield et al 2023 s. 169-170

*Santa Isabel* -luokan linjalaivat

|  |
| --- |
| *Santa Isabel* - *San Pedro* - *San Juan Bautista* - *San Luis* - *San Fernando* - *San Carlos* |
| Edeltäjä: *Nuestra Señora de las Viñas y Santa Rosa* – Seuraaja: Cambi-luokka |
Louis de Breteuil, François-Guillaume Ménageot’n maalaama muotokuva.
**Louis Charles Auguste Le Tonnelier de Breteuil** (7. maaliskuuta 1730 Azay-le-Ferron – 2. marraskuuta 1807 Pariisi) oli ranskalainen paroni, diplomaatti ja poliittinen vaikuttaja. Hän toimi Ranskan viimeisenä *ancien régimen* aikaisena pääministerinä neljän päivän ajan aivan vallankumouksen kynnyksellä heinäkuussa 1789.

Breteuil syntyi Azay-le-Ferronin linnassa. Hänet nimitettiin vain 28-vuotiaana Ranskan suurlähettilääksi Kölnin vaaliruhtinaskuntaan ja kaksi vuotta myöhemmin Venäjälle. Vuosina 1763–1767 hän oli suurlähettiläänä Ruotsissa, jossa hän tuki hattupuoluetta ja järjesti sille avokätisesti rahaa Ranskasta. Sen jälkeen hän oli suurlähettiläänä Hollannissa 1767–1771, Napolissa 1771–1775 ja Itävallassa 1775–1783. Vuonna 1783 Breteuil nimitettiin hovin valtiosihteeriksi. Hänet valittiin myös Ranskan tiedeakatemian kunniajäseneksi vuonna 1785. Breteuil oli kuningatar Maria Antoinetten läheinen ystävä ja ajautui riitoihin valtiovarainministeri Charles Alexandre de Calonnen kanssa. Hänet erotettiin lopulta Calonnen vaatimuksesta vuonna 1787.

Breteuil oli itsevaltiuden vankkumaton tukija. Kuningas Ludvig XVI nimitti hänet pääministeriksi 11. heinäkuuta 1789 samassa yhteydessä kun uudistusmielinen valtiovarainministeri Jacques Necker erotettiin, mutta kolme päivää myöhemmin tapahtunut Bastiljin valtaus pakotti Breteuilin hallituksen eroamaan. Breteuil pakeni Sveitsiin ensimmäisten emigranttien joukossa.

Ludvig XVI antoi marraskuussa 1790 Solothurnissa oleskelleelle Breteuilille salaiset valtuudet neuvotella kuninkaan nimissä Euroopan muiden hovien kanssa Ranskan kansalliskokouksen tietämättä. Samaan Calonne edusti kuninkaan nuorempien veljien kilpailevaa maanpakolaishallintoa, jonka kanssa Breteuil oli huonoissa väleissä. Breteuil oli mukana kuningasperheen vuoden 1791 epäonnistuneen pakoyrityksen järjestelyissä. Ranskan tasavallan perustamisen jälkeen kansalliskonventti syytti häntä valtiopetoksesta. Kuningasparin teloituksen jälkeen Breteuil vetäytyi viettämään hiljaiseloa Hampuriin, kunnes hän pääsi palaamaan Ranskaan Napoleonin aikana vuonna 1802.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Breteuil, Louis Charles Auguste le Tonnelier, Baron de (englanniksi) *Encyclopædia Britannica* (1911), Wikisource. Viitattu 12.12.2018.
2. 1 2 3 4 5  *Nordisk familjebok* (1905), s. 120 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 12.12.2018.
3. ↑  Les membres du passé dont le nom commence par B (ranskaksi) Ranskan tiedeakatemia. Viitattu 7.1.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**TWA Flight Center** (myös **Trans World Flight Center**) on New Yorkissa John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla sijaitseva terminaali. Vuonna 1962 valmistuneen rakennuksen suunnitteli Trans World Airlines -lentoyhtiölle suomalaissyntyinen arkkitehti Eero Saarinen. Se tunnettiin myös terminaalina numero 5 (T5).

TWA Flight Centeriä pidetään arkkitehtonisesti yhtenä maailman merkittävimmistä lentokenttärakennuksista. Se kuuluu Yhdysvaltain viranomaisten luetteloimiin National Historic Landmark sekä National Register of Historic Places -rekistereihin, jotka sisältävät kansallisesti merkittäviä ja arvokkaita historiallisia kohteita. TWA Flight Center on tyyliltään 1940-luvulla Yhdysvalloissa kehittynyttä futuristista googie-arkkitehtuuria, jonka yhtenä merkittävimpänä edustajana sitä pidetään. Terminaalin pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja se muistuttaa sekä pohjapiirrokseltaan että poikkileikkaukseltaan siipensä levittänyttä lintua.

TWA Flight Center suljettiin vuonna 2001 Trans World Airlinesin fuusioiduttua American Airlines -yhtiön kanssa. Kaksi siipirakennusta purettiin 2006, niin että jäljelle jäi vain pääterminaali. Sen etupuolelle rakennettiin vuonna 2008 uusi terminaali jetBlue Airways -halpalentoyhtiölle. Vanhaa Saarisen suunnittelemaa rakennusta käytettiin uuden valmistumisen jälkeen enää vain erilaisten seremonioiden, juhlatilaisuuksien sekä näyttelyiden yhteydessä. Syyskuussa 2013 ilmoitettiin suunnitelmasta, jonka mukaan terminaaliin saneerataan muun muassa lentokenttähotelli. Entisöintityöt alkavat vuonna 2017 ja sen alkuperäinen ilme palautetaan. T5 toimii tulevan hotellin aulana.

Kuvia terminaalista
-------------------

* Terminaalin sisätilojaTerminaalin sisätiloja
* Raymond Loewyn suunnittelemaa kahvilan sisustustaRaymond Loewyn suunnittelemaa kahvilan sisustusta
* TWA Flight Centerin ja uuden terminaalin pohjapiirroksetTWA Flight Centerin ja uuden terminaalin pohjapiirrokset
* 
* 
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. ↑  T.W.A.'s Hub Is Declared A Landmark *The New York Times*.  20.7.1994. Viitattu 10.9.2013.
2. 1 2  Saarinen Terminal to Reopen at Kennedy Airport *The New York Times*.  21.2.2008. Viitattu 10.9.2013.
3. ↑  Googie Architectural Design (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 10.9.2013.
4. ↑  12 vuotta tyhjillään olleen suomalaisihmeen kohtalo ratkesi New Yorkissa *Ilta-Sanomat*.  9.9.2013.  Arkistoitu 11.9.2013. Viitattu 10.9.2013.
5. ↑  Eero Saarisen kuuluisan terminaalirakennuksen saneeraus alkoi New Yorkissa *Yle Uutiset*. Viitattu 19.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **TWA Flight Center** Wikimedia Commonsissa

* Kuvia TWA Flight Centerin sisätiloista
**Kansankirkko ristipaineessa: Suomen luterilainen kirkolliskokous 1974–2011** on teologian tohtori Jaakko Olavi Antilan kirjoittama, vuonna 2014 ilmestynyt teos Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen historiasta. Kirjan on kustantanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Kirja on itsenäinen jatko teokselle *Kirkon parlamentti: Suomen kirkolliskokousten historia 1876–1976*, jonka silloinen Helsingin yliopiston kansleri Mikko Juva julkaisi vuonna 1976. Antilan teoksen tarkastelujakso alkaa vuodesta 1974, jolloin kirkon keskushallinnon uudistus tuli voimaan. Kirkolliskokouksen tehtäviä lisättiin, ja se alkoi kokoontua kahdesti vuodessa. Kirjassa käsitellään muun muassa virsikirjauudistusta, raamatunkäännöstyötä, pappisviran avaamista naisille, jumalanpalvelusuudistusta, ekumeenisia sopimuksia ja kirkon kantaa rekisteröityyn parisuhteeseen.

Kotimaa-lehteen teoksen arvioinut kirkkoneuvos Risto Voipio piti sitä erinomaisena kirjana, jossa mittavasta aineistosta on suodatettu mallikelpoinen ja mukaansa tempaavasti kirjoitettu historiateos. Toisaalta Voipion mukaan lukijalta edellytetään perusteellisia taustatietoja. Dosentti Timo Junkkaalan mukaan kyseessä on huolellisesti ja selkeällä kielellä kirjoitettu, oivaltavia havaintoja sisältävä tutkimus, jonka heikkoutena on sen laajuus.

Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi teoksen open access -verkkoversion osana Kirjastokonsortio Aleksandria -pilottihanketta, joka toteutettiin 2016–2017. Hankkeen avulla pyrittiin tarjoamaan sekä tieteellisille että yleisille kirjastoille mahdollisuus hankkia kokoelmiinsa laadukkaita vertaisarvioituja suomenkielisiä tiedekirjoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Antila, Jaakko Olavi: Kirkolliskokouksen suunta (PDF) (Puhe kirkolliskokouksen historiateoksen julkistamistilaisuudessa, Internet Archive)  2014. Kirkkohallitus.  Arkistoitu 3.8.2017. Viitattu 11.10.2022.
2. ↑  Kirjan esittely Tiedekirjan sivuilla (HTML) *tiedekirja.fi*.  Arkistoitu 3.8.2017. Viitattu 3.8.2017.
3. ↑  Voipio, Risto: Sisäpiiriläisen tietopaketti: Laaja historiateos piirtää monitahoisen kuvan kirkolliskokouksesta.  *Kotimaa*, 8.1.2015, 110. vsk, nro 1, s. 18.
4. ↑  Junkkaala, Timo: Kirkolliskokouksen läpivalaisu.  *Perusta*, 2015, nro 2, s. 108–109. Kauniainen:  Perussanoma.
5. ↑  Kirjastokonsortio Aleksandria – suomalainen tiedekirjallisuus avoimeksi verkkoon (HTML) Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.  Arkistoitu 14.10.2016. Viitattu 18.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Teoksen open access -verkkoversio Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran julkaisualustalla
Pakistanilainen lapsi juo vettä sotilaan avustamana.
Eläimiä luonnonmukaisella juomapaikalla. Juomapaikkojen sijainnit määrittävät monien eläinlajien elinalueiden sijainteja.
**Juominen** on nestemäisen aineen nauttimista suun kautta. Ihmisen juodessa juotava neste eli juoma nostetaan tavallisesti mukilla, juomalasilla tai muulla astialla suuhun, minkä jälkeen juoma nielaistaan. Joitakin juomia voidaan nauttia myös pillillä. Luonnonvaraiset eläimet juovat yleensä suoraan vedestä, kotieläimet myös astioista tai karja ja siipikarja myös juomakupeista tai muista juomalaitteista. 

Juomiin sisältyvän veden saanti on välttämätöntä elämän kannalta. Veden lisäksi on lukuisia eri juomia. Tilaa, jolloin ihmiselle tulee pakollinen tarve saada vettä tai jotain muuta juomaa, kutsutaan janoksi. Nälkä tappaa ihmisen paljon hitaammin kuin jano. Siksi säännöllinen juominen on erittäin tärkeää. 

Eräät juomat, kuten virvoitusjuomat ja alkoholijuomat, ovat suurina määrinä ja jatkuvasti nautittuina terveydelle vaarallisia.

Juomisen tärkeys
----------------

Ihminen on noin 62-prosenttisesti vettä, ja jo muutaman prosentin nestehukka heikentää työkykyä merkittävästi. Kahdenkymmenen prosentin vajaus johtaa kuolemaan. Ilman vettä ei voida tuottaa ruokaa eikä ylläpitää teollisuutta tai energiantuotantoa. Koska vettä poistuu ihmisestä monella tavalla, ihminen tarvitsee elääkseen jatkuvasti merkittäviä määriä vettä.

Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositus veden juomiselle on 1–1,5 litraa päivässä.
Ei-tieteellisissä populaareissa artikkeleissa väitetään joskus, että ihmisen pitäisi juoda jopa 3 litraa päivässä. Sen hyödyllisyydestä ei ole mitään näyttöä ja se on luultavasti muoti-ilmiö.

Liiallinen veden juominen voi olla hengenvaarallista, sillä se voi äärimmäisissä tilanteissa johtaa aivojen turpoamiseen, välttämättömien elintoimintojen päättymiseen ja kuolemaan.

Lähteet
-------

1. ↑  BBC NEWS *news.bbc.co.uk*. Viitattu 28.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Juo itsellesi hyvä olo mtv3.fi
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Tohtori.fi: Nainen kuoli juotuaan liikaa vettä *tohtori.fi*. Viitattu 15.7.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Juominen** Wikimedia Commonsissa
Sylvia Vrethammar vuonna 2012.
**Eva Sylvia Vrethammar** (s. 22. elokuuta 1945 Uddevalla) on ruotsalainen jazz- ja iskelmälaulaja. Hänen suurin hittinsä oli vuoden 1973 "Eviva España", alun perin hollantilainen laulu, joka saavutti suurta suosiota myös Britanniassa Vrethammarin englanninkielisenä versiona. Siellä se nousi listan neljännelle tilalle, pysyi tilastossa ennätykselliset 28 viikkoa ja myi yli miljoona kappaletta. 

Kouluneuvoksen ja pianopedagogin tytär pääsi ylioppilaaksi 1964 ja opiskeli sitten opettajaksi. Laulajan uransa hän aloitti 1969 ja pääsi seuraavana vuonna televisioon Lennart Hylandin suositun *Hylands hörna* -viihdeohjelman juontajaksi. Esiinnyttyään vuonna 1970 Rio de Janeirossa Vrethammar kiinnostui brasilialaisesta ja muusta eteläamerikkalaisesta rytmimusiikista, josta tuli keskeinen osa hänen ohjelmistoaan. 1970-luvun puolivälistä alkaen Vrethammar esiintyi paljon Saksan liittotasavallassa, jossa hän levytti Bert Kaempfertin orkesterin kanssa. Hän esiintyi myös Alankomaissa, Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa.

Valikoitu diskografia
---------------------

* 1969 – *Tycker om dej*
* 1970 – *Sylvia*
* 1971 – *Dansa samba med mej*
* 1972 – *Gamla stan*
* 1973 – *Jag sjunger för dej*
* 1973 – *Eviva España*
* 1974 – *Sylvia & Göran på Nya Bacchi* (Göran Fristorpin kanssa)
* 1975 – *Stardust & Sunshine*
* 1976 – *Somebody loves you*
* 1977 – *Mach das nochmal*
* 1977 – *Leenden i regn*
* 1979 – *Chateau Sylvia*
* 1979 – *L.O.V.E.*, livealbumi Bert Kaempfertin orkesterin kanssa
* 1979 – *Remember When*, livealbumi Bert Kaempfertin orkesterin kanssa
* 1980 – *In Goodmansland*
* 1985 – *Rio de Janeiro blue*
* 1990 – *Öppna dina ögon*
* 1991 – *Spotlight* (kokoelma-CD 1969–1977)
* 1992 – *Ricardo*
* 1999 – *Best of Sylvia*
* 1999 – *Sylviva - De bästa klassikerna* (dubbel CD 1969-1990)
* 2002 – *Faller för dig*
* 2005 – *Sommar! Samba! Sylvia!*
* 2006 – *Champagne*
* 2009 – *Te Quiero - 40 years on stage* (3CD-boksi, CD1 The Schlager Album, CD2 The Latin Album, CD3 The Jazz Album)
* 2013 – *Trivialitet*
* 2014 – *MUSIK*

Lähteet
-------

1. ↑  Vrethammar, E Sylvia, *Vem är det* 1993. Runeberg.org.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sylvia Vrethammar 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Haanojan haali** oli Kouvolassa, Eskolanmäessä sijaitseva oleva liikunta- ja vapaa-ajan keskus, johon kuului liikuntahalli, kuntosali, kamppailusali, Kouvolan kortteliyhdistyksen toimipiste, hiekkakenttä ja kaksi ulkojääkaukaloa. Eskolanmäen kaupunginosan kerrostaloalueen rakentamisen aikoihin rakennettu Haanojan haali valmistui vuonna 1978, samaan aikaan viereisen Eskolanmäen yhtenäiskoulun kanssa. Alun perin Haanojalla oli myös uimahalli, mutta se lakkautettiin 1. kesäkuuta 2019 huonon kunnon ja kaupungin liikuntapaikkojen säästötoimien vuoksi. Haalilla sijaitsi myös nuorisotila, joka lakkautettiin 12. joulukuuta 2019. Haanojan haali oli yhdessä Sarkolan urheilukeskuksen kanssa radan eteläpuolisen Kouvolan tärkein vapaa-ajan palveluiden keskittymä, ja liikuntahallissa pidettiin muun muassa Eskolanmäen koulun liikuntatunnit.

Rakenteiden vajoaminen
----------------------

Haanojan Haalin kiinteistö jouduttiin sulkemaan 6. lokakuuta 2022 kantavien rakenteiden vajoaman vuoksi, jolloin aloitettiin rakenteiden tutkimus ja korjaussuunnitelmien laatiminen. Valmistuneen rakennustutkimuksen mukaan rakennuksen korjaaminen tulisi purkamista kalliimmaksi. Kouvolan kaupunki ei ole korjaamassa rakennusta, vaan alkaa valmistella sen purkamista. Yhden painuneen seinän korjaaminen kustantaisi noin 100 000 – 200 000 euroa, kun taas koko rakennuksen purkaminen kustantaisi arviolta noin 300 000 euroa. Rakennuksen korjausvelka on tällä hetkellä noin 2,13 miljoonaa euroa eikä rakenteiden kestävyyttä voida taata muussakaan osassa rakennusta. Kouvolan kaupungin tilapalvelut esittävät uuden liikuntatilan rakentamista viereisen Eskolanmäen koulun tarpeisiin. Huhtikuussa 2023 käynnistyi rakennuksen purku. Kaupunki pysyy vaitonaisena uuden liikuntahallin suunnitelmista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kouvola – Liikuntahallit ja -salit
2. ↑  Kouvola – Kuntosalit
3. ↑  Kouvola – Kamppailutilat
4. 1 2  Kouvola aikoo purkaa Haanojan haalin *Yle Uutiset*.  14.12.2022. Viitattu 4.2.2023.
5. ↑  Kouvolan sanomat
6. ↑  Haanojan Haalin uimahalli suljetaan kesäkuussa *Kouvolan sanomat*. Viitattu 24.4.2020.
7. ↑  sannalaukkanen: Haanojan Haalin kiinteistö on suljettu toistaiseksi *Kouvolan kaupunki*.  6.10.2022. Viitattu 6.10.2022.
8. ↑  Tapani Olkku: Haanojan haalia ei korjata, vaan se puretaan – Hallin korjausvelka on yli kaksi miljoonaa euroa *Kouvolan Sanomat*.  14.12.2022. Viitattu 4.2.2023.
9. ↑  Minna Heikura: Kouvolan kaupunki on hiljaa Eskolanmäen uusista hallisuunnitelmista – Haanojan haalia puretaan parhaillaan *Kouvolan Sanomat*.  6.4.2023. Viitattu 16.4.2023.
**Argeș** (romaniaksi *ˈard͡ʒeʃ*) on Tonavan sivujoki Etelä-Romaniassa. Joki saa alkunsa Făgărașvuoristosta, missä siihen liittyy kaksi sivujokea, Buda ja Capra. Joen yläjuoksulla sijaitsee Vidrarun pato, joka muodostaa Vidrarun tekojärven. Joki ohittaa Piteștin kaupungin ja virtaa edelleen etelään, kunnes se laskee Tonavaan Călărașin piirikunnassa, Munteniassa.

Historia
--------

Argeș kartalla.
Joen nimen alkuperän uskotaan tulevan Antiikin Kreikan sanasta Ὀρδησσός *Ordessus*, jota historioitsija Herodotos oli käyttänyt. Jotkut uskovat, että nimi tulee daakialaisen hallitsijan Burebistan perustamasta Daakian pääkaupungista Argedavasta.

Vesivoima
---------

Argeșia ja sen sivujokia käytetään vesivoiman tuottamiseen. Joen varrella on useita patoja, tekojärviä, tunneleita ja voimalaitoksia. Joesta tehtyjä tekojärviä ovat Vidraru, Oiești, Cerbureni, Curtea de Argeș, Zigoneni, Merișani, Budeasa, Bascov, Pitești, Călinești, Zăvoiu, Ogrezeni ja Mihăilești.

Katso myös
----------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Argeș** Wikimedia Commonsissa

* Poenarin linna
* Romanian piirikunnat

Lähteet
-------

1. ↑  Gheorghe I. Brătianu, *Une énigme et un miracle historique: le peuple roumain*, Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, Bukarest, 1989, s.138 (romaniaksi)
2. ↑  Alexandru Madgearu: "VI-XIII", *"Români şi pecenegi în sudul Transilvaniei"*, s. 117. Editura Economică. Bukarest:. ISBN 973-709-158-2. (romaniaksi)
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Hidroelectoroca.ro (viitattu 30.9.2012) (englanniksi)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) hydrop.pub.ro (viitattu 30.9.2012) (romaniaksi)
5. ↑   rowater.ro (viitattu 30.9.2012) (romaniaksi)
**Aino Inkeri Fält** (o.s. **Pennanen**, s. 4. lokakuuta 1940 Kiuruvesi) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1960-luvulla SM-mitaleja keihäänheitossa. Hän edusti Suomea Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa. Kotimaassa hän on edustanut yleisessä sarjassa Kiuruveden Jännettä ja veteraanivuosinaan Kuopion Vipinää.

Fält saavutti keihäänheitossa Kalevan kisoissa pronssia vuosina 1962 ja 1965. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuonna 1963 ja kuudenneksi vuonna 1961. Hän edusti Suomea vuonna 1965 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa.

Fältin keihäänheittoennätys on 45,55 m, jonka hän teki Kiuruvedellä kesäkuussa 1964. Hän on kilpaillut veteraanisarjoissa eri yleisurheilulajeissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Inkeri Fält Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2  Martiskainen, Seppo et al.: *Suomi voittoon - kansa liikkumaan*, s. 500. Yleisurheilun Tukisäätiö, 2006. ISBN 951-98952-2-1.
3. ↑  Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: *Kalevan kisat - Kalevan malja*, s. 286–287. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
4. ↑  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 73–74. , 1987.
5. ↑  SM-halleissa 33 Suomen ennätystä  8.4.2020. Kunto-Pirkat. Viitattu 13.4.2020.
**Kaisa Ilona Kotakorpi** (s. 14. lokakuuta 1976 Kangasala) on taloustieteen professori Tampereen yliopistossa vuodesta 2019. Hän toimi aiemmin taloustieteen professorina Turun yliopistossa 2012–2019 ja on toiminut myös VATT:n tutkimusprofessorina. Kotakorven tutkimuskohteita ovat julkisen talouden kysymykset, erityisesti verotus.

Kotakorpi suoritti kandidaatin (BA) tutkinnon Oxfordin yliopiston Philosophy, Politics & Economics (PPE) -ohjelmassa 1998 ja maisterin tutkinnon taloustieteessä Tampereen yliopistossa 2002. Kotakorpi väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2007 aiheella "Essays on taxation and regulation". Kotakorpi on muun muassa vetänyt Suomen Akatemian rahoittamia harmaan talouden tutkimukseen liittyviä hankkeita 2014–2018.

Kotakorpi oli talouspolitiikan arviointineuvoston jäsen 2014–2016 ja 2017–2019. Vuonna 2021 Kotakorpi valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  CV (pdf)  syyskuu 2019. VATT. Viitattu 3.11.2021. (englanniksi)
2. ↑  Kaisa Kotakorpi VATT.  Arkistoitu 26.10.2021. Viitattu 3.11.2021.
3. ↑   Viitattu 25.1.2016
4. ↑  
	* Kotakorpi, K.: Esseitä verotuksesta ja sääntelystä.  *Kansantaloudellinen aikakauskirja*, 2008, 104. vsk, nro 1, s. 117-120. Artikkelin verkkoversio.
5. ↑  Aiemmat neuvoston jäsenet Talouspolitiikan arviointineuvosto.
6. ↑  Kotimaiset jäsenet  13.10.2021 (päivitetty). Suomalainen Tiedeakatemia. Viitattu 3.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Kaisa Kotakorven verkkosivut


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**The Thing** on Computer Artworksin kehittämä ja Black Label Gamesin julkaisema kolmannen persoonan ammunta- ja selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin vuonna 2002 Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle ja Xboxille.

Pelaaminen
----------

Peli perustuu John Carpenterin elokuvaan *The Thing – "se" jostakin*. Pelaajan kanssa on ryhmä, jossa jokainen voi olla altis kaappaukselle ja voi hyökätä toisia vastaan. Eristäytyneellä alueella ei voi olla pitkään ulkona, jossa on kova pakkanen. Sisätiloissa on altis muille vaaroille.

Pelaaja on Yhdysvaltain erikoisjoukkojen jäsen kapteeni Blake, joka ryhmänsä kanssa on lähetetty Etelämantereelle selvittämään, mitä on tapahtunut Outpost 31:n miehistölle. Carpenter kannatti peliä ja hänellä on pelissä cameorooli, jossa hän ääninäyttelee yhtä pelin hahmoista.*lähde?*

Vastaanotto
-----------

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Steve Polak: The Thing PC Game Review *ign.com*.  10.9.2002. Viitattu 21.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *The Thing (videopeli)* MobyGamesissa (englanniksi)
Metsamorin ydinvoimalaitos.
Voimalaitoksen jäähdytystornit.
**Metsamorin ydinvoimalaitos** (arm. Մեծամորի ատոմակայան, *Meçamor atomakayan*) sijaitsee Armeniassa, 30 kilometriä maan pääkaupungista Jerevanista länteen, lähellä Turkin rajaa. Voimalan työläisille rakennettiin lähelle Metsamorin kaupunki. Neuvostoaikana virallinen nimi oli *Armenian ydinvoimala* (AAES).

Historia
--------

Ydinvoimalaitoksen rakentamisesta päätettiin elokuussa 1967 ja suunnitelmat hyväksyttiin 1969. Voimalaitos koostuu kahdesta 408 megawatin VVER-tyypin reaktoriyksiköstä. Ensimmäinen yksikkö käynnistettiin ja liitettiin sähköverkkoon vuonna 1976 ja toinen vuonna 1980.

Metsamorin ydinvoimala suljettiin vuoden 1988 Armeniaa koetelleen maanjäristyksen seurauksena vuoden 1989 alkukuukausina. Toinen reaktoreista kuitenkin käynnistettiin energiapulan vuoksi marraskuussa 1995.

Ydinvoimalan 2. yksikkö tuottaa lähes puolet Armenian tarvitsemasta sähköstä. EU tarjosi Armenialle sata miljoonaa euroa korvauksia vuonna 2004, jos se suostuisi sulkemaan laitoksen.

2. yksikön elinikää jatkettiin vuosien 2017–2018 huoltotöillä vuoteen 2027 asti. Alun perin laitoksen suunnitelty käyttöikä oli 
syyskuuhun 2016.
Vuoden 2021 modernisoinnilla laitoksen teho nostettiin 440 megawattiin. Rosatomin ja Gidropressin asiantuntijoiden mukaan laitos voi toimia vuoteen 2036.

Kolmas reaktori
---------------

Koska Armenialla ei juuri ole luonnonvaroja, se on päättänyt laajentaa Metsamorin ydinvoimalaa rakentamalla kolmannen reaktorin. Rakentamisesta on sovittu Venäjän kanssa, ja rakennustyöt oli alun perin tarkoitus aloittaa vuonna 2011. Uuden reaktorin kustannusarvio oli hankkeesta sovittaessa lähes neljä miljardia euroa, ja sen käyttöiäksi kerrottiin noin 60 vuotta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Aamulehti sivu A10, 12.10.2010
2. ↑  Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA (YK:n erityisjärjestö): The Power Reactor Information System (PRIS): Armenia (IAEA:n ydinvoimalarekisterin yhteenveto Armenian ydinvoimalayksiköistä. Yksiköistä saa lisätietoa klikkaamalla niiden nimilinkkejä.)  20.3.2014. IAEA, iaea.org. Viitattu 21.3.2014. (englanniksi)
3. ↑
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Nuclear Power in Armenia (updated 11/2013) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (world-nuclear.org)
**Kari Merikanto** on Tampereella syntynyt, Seinäjoella asuva taiteilija ja esiintyjä. Hän aloitti haitarin soiton kuusivuotiaana ja siirtyi kitaraan ja lauluun teini-ikäisenä. Lapsuudessaan hän oli ahkera piirtäjä, ja myöhemmin hän aloitti akvarellimaalauksen ja akryylimaalauksen. 2000-luvun alusta hän on toiminut taidemaalarina. Hän on työskennellyt myös metallien parissa ja tehnyt reliefejä ruostumattomasta teräksestä. 

Alkuaikojen realismityyppisistä taiteesta Merikanto on siirtynyt abstraktiin tulkintaan. Viime vuosien teokset edustavat abstraktia ekspressionismia. Taidemuseopiireissä Merikannon nykytyyliä on verrattu Jackson Pollockin roiskemaalauksiin.

Merikannon abstraktit teokset on tehty akryyliväreillä kankaalle. Niissä viivat muodostuvat värikierteistä, joiden maalaustekniikkaa hän ei ole paljastanut. Värikierteet luovat teoksiin kolmiulotteisen fraktaalinomaisen rakenteen, jolloin läheltä katsottaessa teoksissa näkyy uusi rakenne. 

Merikannon teos *Elämänvirta* on Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlan kuohuviinin etiketissä. Juhlavuodelle toteutetun taidevaappusarjan vaaput hän maalannut yksilöllisesti *Alkumeri elää* -teossarjansa mukaisesti.

Tyyli ja tuotanto
-----------------

Matkalla kosmoksessa
Merikannon viime vuosien tuotanto kuvastaa kosmosta ja elämän syntyä. Abstraktilla ekspressionismilla hän kuvaa matkaa kosmoksessa – ajasta ennen painovoiman ja elämän syntyä tähän päivään. Merikannon teosten muotokieltä on verrattu luonnonilmiöiden systemaattisen ja sattumanvaraisen vuoropuheluun.

Lähteet
-------

1. ↑  Tero Hautamäki: Suomen Jackson Pollock?.  *Ilkka*, 1/2015.
2. ↑  Hannes Leo: Vierailu taulujen teatterissa ja matka kosmoksessa *Meidän maa*.  1/2015.
3. ↑  Lasse Mansikka-aho: Näyttelyesittely: Timo-Olavi Jalkanen Sara Hildénin taidemuseon johtokunnasta (radioäänite ja videot) *Järviradio*.  4.2.2015.
4. ↑  Sakari Ilomäki: Maistiainen taulujen teatterista.  *Hämeenkyrön Sanomat*, 20.1.2015.
5. ↑  Petteri Mäkinen: Tuoko abstrakti expressionismi vaapun kyljessä mahtavan kuhasaaliin *Tamperelainen*.  23.7.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kari Merikannon kotisivut
* Taidevaappusarja (Tume Fishing -sivulla) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Suomi 100 vuotta - Kupliva koivunmahlaskumppa (Punaisen tuvan viinitilan sivuilla) (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nord-Adler** oli Venäjän keisarikunnan laivaston vuonna 1811 vesillelaskettu kaksikantinen 74-tykkinen Selafail-luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Selafail-luokka*
Alus tilattiin Arkangelista, missä köli laskettiin 20. marraskuuta 1809. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1811.

Palvelus
--------

Alus lähti 11. elokuuta 1812 Arkangelista vara-amiraali Crownin lippulaivana. Syyskuussa 1812 se menetti Shetlannin edustalla mastojen huiput nelipäiväisessä myrskyssä. Alus saapui 9. lokakuuta 1812 Suomenlinnaan, jolloin aluksella oli 219 miestä menettänyt henkensä keripukin vuoksi. Alus lähti 28. lokakuuta Suomenlinnasta ja saapui Sheernessiin 29. marraskuuta 1812. Se lähti 25. toukokuuta 1814 Sheernessistä laivueen mukana. Alus vastaanotti 27. toukokuuta Cherbourgissa kotimaahan kuljetettavaksi Venäjän kaartin sotilaita. Se saapui 8. heinäkuuta Kronstadtiin. Alus risteili 1817 Itämerellä ja kuljetti joukkoja Tallinnasta Suomenlinnaan.

### España

Alus lähti 28. syyskuuta 1817 Kronstadtista viiden linjalaivan ja kolmen fregatin osastossa Espanjaan. Se saapui 10. joulukuuta Britteinsaarille Dealiin ja 21. joulukuuta Portsmouthiin, missä osaston alukset täydensivät varastojaan ja korjasivat vaurioita. Osasto jatkoi 4. helmikuuta 1818 matkaansa Cádiziin, jonne saavuttiin 21. helmikuuta. Kontra-amiraali Muller luovutti 27. helmikuuta aluksen virallisesti Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *España*..

Huhtikuussa 1918 alus siirrettiin Cádizissa reserviin. Se liitettiin 1819 Cádizissa Mourelle de la Rúan laivueeseen. Aluksella oli 30. kesäkuuta 1818 Cádizissa ainoastaan 208 miestä, minkä lisäksi pääosa aluksen varusteista ja varastoista oli siirretty muille aluksille. Alus poistettiin 1821 palveluksesta La Carracassa ja asetettiin myytäväksi 13. joulukuuta 1822 Cádizissa.

Lähteet
-------

* Tredrea, John & Sozaev, Eduard: *Russian Warships in the Age of Sail 1696-1860*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2010. ISBN 978-1-84832-058-1. (englanniksi)
* Winfield, Rif; Tredrea, John; Garcia-Torralba Pérez, Enrique & Blasco Felip, Manuel: *Spanish Warships in the Age of Sail 1700-1860: Design, Construction, Career and Fates*. Seaforth Publishing, 2023. ISBN 978-1-5267-9078-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Tredrea & Sozaev 2010 s. 190-191
2. 1 2  Winfield et al 2023 s. 122
**Augustenburg** eli **Augustenborg** (koko nimi saks. *Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg*, tansk. *Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg*) oli tanskalaisen Oldenburgin hallitsijasuvun eräs haara, jolle kuului pitkään Augustenburgin herttuan arvo. Suvun edustajia oli 1800-luvulla sekä Tanskan että Ruotsin kruununperijöinä, mutta se ei lopulta noussut kummankaan maan valtaistuimelle.

Suku polveutuu Tanskan kuningas Kristian III:n pojan, Slesvig-Holsten-Sønderborgin herttua Hannu nuoremman pojanpojasta Ernst Güntheristä (1608–1689), joka rakennutti Alsin saarella sijaitsevan Augustenborgin linnan. Augustenborgin herttuat hallitsivat läänityksiään Tanskan kuninkaiden alaisuudessa. Vuonna 1810 silloisen herttuan Fredrik Kristian II:n veli Kristian August adoptoitiin Ruotsin kruununperilliseksi nimellä Kaarle August, mutta hän kuoli ehtimättä periä kruunua. Suku alkoi näihin aikoihin riitaantua Tanskan kuningashuoneen kanssa ja kääntyi myöhemmin saksalaismieliseksi. Kun Oldenburgin suvun päähaara 1800-luvulla sammui, Augustenborgit olisivat seuraavaksi vanhimpana sukuhaarana olleet oikeutettuja perimään sekä Tanskan kruunun että Schleswigin ja Holsteinin herttuakunnat, mutta Tanskassa säädetty poikkeuslaki määräsi kuningas Fredrik VII:n valtaistuimen periytymään nuoremmalle Glücksburg-sukuhaaralle.

Fredrik VII:n kuoltua vuonna 1863 Augustenborgin herttuan Kristian August II:n poika Fredrik August julistautui Schleswig-Holsteinin herttuaksi nimellä Fredrik VIII, mikä osaltaan johti toiseen Saksan–Tanskan sotaan. Suku ei koskaan tosiasiassa hallinnut Preussiin ja myöhemmin Saksan keisarikuntaan liitettyä Schleswig-Holsteinia, mutta Fredrikin jälkeläiset käyttivät Schleswig-Holsteinin herttuan arvoa, kunnes suku sammui mieslinjalta viimeisen herttuan Albertin kuollessa vuonna 1931.

Sukuun kuuluivat myös Tanskan kuningas Kristian VIII:n puoliso, kuningatar Karolina Amalia, joka oli herttua Fredrik Kristian II:n tytär, sekä Saksan keisari Vilhelm II:n puoliso, keisarinna Augusta Viktoria, joka oli herttua Fredrik VIII:n tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1904), s. 405–408 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 5.8.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Augustenburg** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Saksin kuninkaasta. 1500-luvulla eläneestä Saksin herttuasta kerrotaan artikkelissa Yrjö Parrakas.*

**Yrjö** (8. elokuuta 1832 – 15. lokakuuta 1904) oli Saksan keisarikuntaan kuuluneen Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1902–1904. Hän oli myös sotamarsalkka Saksan keisarikunnan armeijassa.

Yrjö oli Saksin kuningas Juhanan toinen poika. Hän yleni Saksin armeijassa kenraalimajuriksi ja komensi vuoden 1866 sodassa ratsuväkiprikaatia. Ranskan–Saksan sodassa 1870–1871 hän komensi ensin yhtä saksilaista divisioonaa ja sen jälkeen Saksin armeijasta muodostettua 12. armeijakuntaa veljensä Albertin siirryttyä armeijankomentajaksi. Kun Albert vuonna 1873 kohosi Saksin kuninkaaksi, Yrjö nimitettiin pysyvästi 12. armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1888 hänestä tuli kenraalisotamarsalkka sekä Saksan 3. sotilaspiirin tarkastaja. Albertin kuoltua 19. kesäkuuta 1902 Yrjö seurasi häntä Saksin hallitsijana, mutta ehti hallita vain kaksi vuotta ennen omaa kuolemaansa.

Yrjön puoliso oli vuodesta 1859 Portugalin infanta, prinsessa Maria Ana (1843–1884), joka oli Portugalin kuningatar Maria II:n ja Ferdinand II:n toiseksi vanhin tytär. Yksi heidän pojistaan oli Yrjön seuraajaksi tullut Fredrik August III.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Nordisk familjebok* (1908), s. 999–1000 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 29.6.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yrjö (Saksi)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Michael James Duff** (s. 11. tammikuuta 1978 Belfast) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Burnley FC:tä. Oikeajalkainen Duff on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura
---------------

Duffin ensimmäinen seura oli Cheltenham Town, jota hän edusti vuodet 1996–2004. Otteluita Duffille seuran paidassa kertyi 300 ja maaleja 15. Parhaimmillaan seura pelasi Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuosina 1996–1997 Duff oli lainalla Cirencester Townissa.

Heinäkuussa 2004 Duff siirtyi tuolloin Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Burnley FC:hen. Duff oli tärkeä pelaaja joukkueelleen, kunnes hän loukkaantui vakavasti Mestaruussarjan ottelussa Crystal Palace FC:tä vastaan kaudella 2007–2008. Polvivamma piti hänet sivussa kauan ja hän palasi kentille vasta joulukuussa 2009 Burnleyn noustua Valioliigaan. Hän pelasi kaudella 2009–2010 Valioliigassa 11 ottelua. Seura kuitenkin putosi kauden 2009–2010 jälkeen takaisin Mestaruussarjaan ja Duff jatkoi joukkueen avainpelaajana loukkaantumisen jälkeenkin. Burnley palasi Valioliigaan kaudeksi 2014–2015 ja seuran kanssa uuden sopimuksen tehnyt Duff on ainoa pelaaja kauden 2009–2010 Burnleyn valioliigajoukkueesta, joka pelaa nykyisinkin vielä seurassa. Valioliigassa Duff on saanut mukavasti vastuuta.

Loukkannuttuaan vuonna 2008 Duff aloitti valmennusopinnot ja suoritti vuonna 2014 arvostetun UEFA Pro Licencen.

Maajoukkueura
-------------

Duff debytoi Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkueessa helmikuussa 2012. Hän pelasi maajoukkueelle vuosina 2002–2012 24 peliä, jossa hän onnistui maalinteossa kerran, vuonna 2005.

Lähteet
-------

* Michael Duff Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee hovioikeudenneuvosta. Tietotekniikan professori Johan Liliuksesta on eri artikkeli.*
**Johan Lilius** (17. tammikuuta 1724 Längelmäki – 27. lokakuuta 1803 Turku) oli suomalainen hovioikeudenneuvos ja Aurora-seuran perustajia. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra Henrik Lilius ja Hedvig Margareta Wanochius.

Lilius oli vaikuttajana Suomen kirjallisuuden kasvuun osallistumalla muun muassa Aurora-seuran julkaiseman lehden Åbo Tidningar toimittamiseen kirjoittamalla siihen kahdeksan artikkelia. Hän oli Turun Soitannollisen Seuran jäsen, kuten myös hänen veljenpoikansa Gustaf Adolf Lilius.

Katso myös
----------

* Lilius (suku)

Lähteet
-------

* Kotivuori, Yrjö: Johan Lilius. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
* Korhonen, Kimmo: *Sävelten aika: Turun Soitannollinen Seura ja Turun filharmoninen orkesteri 1790–2015*. Helsinki: Siltala, 2015. ISBN 978-952-234-351-2.

### Viitteet

1. ↑  Matthias Akiander: Finlands minnesvärde män. Samling af lefnadsbeteckningar/ Band 2
2. ↑  Åbo Hofrätts Historia, Wilhelm Gabriel Lagus, J. C. Frenckell § Son, 1834, Helsingfors, Google Books


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**World Trade Center** on Oliver Stonen ohjaama draamaelokuva vuodelta 2006. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat syyskuun 11. päivän iskuihin. Elokuvan pääosaa esittää Nicolas Cage.

Juoni
-----

Poliisit John McLoughlin ja Will Jimeno heräävät töihin syyskuun 11. päivän aamuna. Palaverissa John ilmoittaa olevansa 11. päivän ajan päällikkö, kun taas Will työskentelee järjestyksenvalvojana bussiterminaalissa. Yhtäkkiä Will näkee ensimmäisen lentokoneen varjon Etelätornin seinällä.

John kutsuu kaikki kaupungin satamapoliisit hätäpalaveriin. Hän valitsee Willin, Antonion, Dominickin ja ryhmän muita poliiseja pelastusoperaatioon. Ryhmä lähtee World Trade Center 5:n poliisitiloihin hakemaan varustusta, mutta Etelätorni romahtaa ja sen jäänteitä vyöryy sisälle rakennukseen. Antonio ja muutama muu poliisi kuolevat välittömästi. Will, John ja Dominick puolestaan jäävät kivien alle. Myöhemmin Dominick kuolee, kun Pohjoistorni romahtaa ja sen jäännökset romahduttavat rakennusta lisää. Illan tullen muutama merijalkaväen sotilas etsii eloonjääneitä, ja he löytävät loukkuun jääneet Johnin ja Willin.

Pelastuksesta tulee mittava operaatio. John on kuusi metriä Williä alempana, joten hän joutuu odottamaan pidempään, kun Williä irrotetaan raunioista. Molemmat miehet saadaan lopulta pelastettua. Elokuva päättyy Johnin ja Willin perheineen järjestämiin juhliin.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Nicolas Cage   | … |  John McLoughlin
  |
|  Maria Bello   | … |  Donna McLoughlin
  |
|  Connor Paolo   | … |  Steven McLoughlin
  |
|  Anthony Piccininni   | … |  JJ McLoughlin
  |
|  Alexa Gerasimovich   | … |  Erin McLoughlin
  |
|  Morgan Flynn   | … |  Caitlin McLoughlin
  |
|  Michael Peña   | … |  Will Jimeno
  |
|  Armando Riesco   | … |  Antonio Rodrigues
  |
|  Jay Hernandez   | … |  Dominick Pezzulo
  |
|  Joe Starr   | … |  Metron kuljettaja
  |
|  Jon Bernthal   | … |  Christopher Amoroso
  |
|  | … |  |
|  Nick Damici  | … |  Luutnantti Kassimatis  |
|  Jude Ciccolella  | … |  Komisario Fields  |
|  | … |  |
|  Michael Shannon  | … |  Dave Karnes  |
|  Maggie Gyllenhaal  | … |  Allison Jimeno  |

Vastaanotto
-----------

Elokuvan vastaanotto oli pääosin positiivinen. Elokuva on saanut arvosteluja keräävän Metacritic-sivuston mukaan kriitikoilta keskimääräisen arvosanan 66/100.

Lähteet
-------

1. ↑  David M. Halbfinger: Oliver Stone's 'World Trade Center' Seeks Truth in the Rubble *New York Times*. Viitattu 17.7.2022. (englanniksi)
2. ↑
Starbuck
**Michael "StarBuck" Majalahti** (s. 24. huhtikuuta 1973 Ontario, Kanada *lähde?*) on Suomessa asuva showpainija, laulaja, kolumnisti, kuvataiteilija, personal trainer ja life coach.

Ura
---

Majalahti on toiminnut Stoner Kings -yhtyeen solistina ja lauluntekijänä vuodesta 2000. Showpainijana lempinimellä "The Canadian Rebel" StarBuck kilpaileva Majalahti on voittanut showpainin Euroopan, Suomen ja Italian mestaruuden ja hän on kouluttanut painijoita Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa vuodesta 2003. Suomessa Majalahti tunnetaan suomalaisen showpainin pioneerina. Majalahti itse kouluttautui ammattipainijaksi maailmankuulussa Hart Bros. -painikoulussa Kanadan Calgaryssa vuonna 1993 entisen WWE-, WCW- ja ECW-tähti Lance Stormin sekä Karl Moffatin (Stampede Wrestlingissä paininut nimellä *Jason The Terrible*) opetuksessa. Tällä hetkellä*milloin?* hän painii Fight Club Finland nimisessä promootiossa.

Starbuck matsin jälkeen.
Majalahti on toiminut englannin kielen valmentajana suomalaisille rocksolisteille parantaen heidän ulosantiaan, ääntämystään sekä lyrikaalista sisältöä. Hän on avustanut tai ollut mukana auttamassa kielitaidollisesti muun muassa Sonata Arcticaa, Timo Kotipeltoa, Stratovariusta, Lordia, Thunderstonea, Godsplagueta, Lullacryta, Celestyä, The Soulsia ja Dirty Licksiä.

Hän on esiintynyt myös monissa suomalaisissa tv-mainoksissa. Näitä ovat olleet muun muassa Lapin Kullan, Icen, K-Citymarketin, Fazerin Kismetin, Radio Novan ja McDonald'sin mainokset.

Majalahdesta kertova, Oskari Pastilan ohjaama dokumenttielokuva Spandex Sapiens sai ensi-iltansa Helsingissä 17. kesäkuuta 2016.

Showpainitietoja
----------------

* Pituus: 180 cm *lähde?*
* Paino: 102 kg *lähde?*
* Tunnusmusiikki: Eye of the Tiger (Survivor)
* Nimikkoliikkeet: Spike Piledriver, Superkick, Slingshot Suplex

Lähteet
-------

1. ↑  Kiusaaminen muutti showpainija Michael "StarBuck" Majalahden elämän: "En suostunut olemaan uhri" *Ilta-Sanomat*.  18.6.2016.  Arkistoitu 18.6.2016. Viitattu 18.6.2016. fi-FI

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Michael Majalahti**.
* (Arkistoitu – Internet Archive) StarBuckin Fight Club Finland profiili
* Starbuck.fi StarBuckin viralliset kotisivut
* StarBuck's MySpace Starbuckin MySpace sivut
* Michael Majalahti Meteli.netissä
**Jutta Helenius** on suomalainen tanssija. Hän on tanssinut televisio-ohjelmassa *Tanssii Tähtien Kanssa*. Hänen puolisonsa (naimisissa 2008-) on myös ohjelmassa tanssinut Sami Helenius. Heleniukset ovat tanssineet kilpaa vuodesta 2002, parina vuodesta 2006, ja edustaneet Suomea vakiotanssien EM- ja MM-kilpailuissa.

Vuonna 2011 Helenius sijoittui Jani Toivolan kanssa kolmanneksi 27.11.2011. Vuonna 2012 hän putosi Amin Asikaisen kanssa kolmannessa pudotuksessa 14.lokakuuta 2012 ja vuonna 2013 hän pääsi finaaliin Harri Syrjäsen kanssa, mutta sijoittui kolmanneksi heidän luovutettuaan loukkaantumisen takia 11. marraskuuta 2013. Hän on myös ollut Tommi Evilän, Pepe Willbergin sekä Pekka Poudan tähtiopettajana. Sunnuntaina 1. joulukuuta 2019 Helenius voitti kilpailun yhdessä näyttelijä Christoffer Strandbergin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sami ja Jutta Helenius *Balanssi Studiot*.  Arkistoitu 2.3.2019. Viitattu 18.3.2019.
2. ↑  Jutta Helenius: Näin opit tanssimaan *Apu*. Viitattu 18.3.2019.
3. ↑  Pekka Poudan ja TTK-valmentaja Jutta Heleniuksen välillä hillitön kemia - "Tämä on pervo tilanne!" *Radionova*. Viitattu 18.3.2019.