recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Tämä artikkeli koskee Suomen lain määrittelemää yhtiömuotoa. Säästöpankeista yleisesti katso Säästöpankki.*
**Säästöpankki** (SP) on yksi yhtiömuodoista Suomessa. Se on säästöpankkilain (28.12.2001/1502) mukaan talletuspankki, jonka erityistarkoituksena on säästämisen edistäminen. Yhtiömuotonsa ja erityistarkoituksensa osalta säästöpankit eroavat muista talletuspankeista, joita ovat liikepankit ja osuuspankit. Suomessa nykyisin toimivista säästöpankki-nimeä käyttävistä pankeista vain osa on yhtiömuodoltaan säästöpankkeja; loput ovat säästöpankkiosakeyhtiöitä.

Oikeushenkilönä säästöpankki on säätiön kaltainen yhtiömuoto. Säästöpankilla ei ole varsinaisia omistajia. Säästöpankin varat eivät kuulu kellekään. Kellään ei ole säästöpankissa omistajan sananvaltaa, miten säästöpankin omaisuutta tulisi käyttää. Säästöpankissa voi kuitenkin olla kantarahasto-osuuksia, joiden omistajat ovat säästöpankin asiakasomistajia tai omistaja-asiakkaita.

Säästöpankissa ylin valta kuuluu tallettajia edustavalle isännistölle. Käytännössä kuitenkin isäntien valinnassa on tallettajien osuus rajattu melko pieneksi; isäntien valitseman hallituksen juridinen asema sen sijaan on perinteisesti ollut varsin vahva. Säästöpankille oli varsinkin aiemmin tyypillistä yleishyödyllisyys, sillä voitonjako ei ollut sallittua. Se tuli kuitenkin mahdolliseksi kantarahastosijoitusten haltijoille vuonna 1991.

Säästöpankit määriteltiin 1931 säästöpankkilaissa yleishyödyllisiksi laitoksiksi, joiden tarkoitus oli edistää säästäväisyyttä. Vuoden 1970 säästöpankkilaissa tarkoitukseksi mainittiin edelleen säästäväisyyden edistäminen. Säästöpankki syntyi lain mukaan, kun *peruspääoma* luovutettiin säästöpankin perustamiseen, jonka jälkeen pääoma oli säästöpankin omaisuutta.

Kaupparekisterissä oli vuonna 2020 14 säästöpankkia.

Säästöpankki voidaan haluttaessa muuttaa säästöpankkiosakeyhtiöksi. Tällöin säästöpankin liiketoiminta siirretään perustettavalle säästöpankkiosakeyhtiölle.

Katso myös
----------

* Säästöpankki
* Säästöpankkiosakeyhtiö

Lähteet
-------

1. ↑  Säästöpankkien talletussuoja muuttuu yhteistyön tiivistyessä Yle.fi 9.8.2013
2. 1 2  Hiilamo, Heikki: *SKOP. Lyhyt historia*, s. 20–21. Helsinki: Herner Söderström Osakeyhtiö, 1995. ISBN 951-0-20726-8.
3. ↑  Lammin Säästöpankki saavutti vanhan miljardin talletusrajan *Hämeen Sanomat*.  Arkistoitu 12.2.2018. Viitattu 12.2.2018.
4. ↑  Tule mukaan omistamaan säästöpankkia! (Mietoisten Säästöpankin kantarahasto-osuusanti)  2014. Mietoisten Säästöpankki.  Arkistoitu 13.2.2018.
5. ↑  Kuusterä, Antti: *Aate ja raha - Säästöpankit suomalaisessa yhteiskunnassa 1822–1994*, s. 9. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1995. ISBN 951-1-13932-0.
6. ↑  Yritysten lukumäärät kaupparekisterissä

Aiheesta muualla
----------------

* Säästöpankkilaki (Arkistoitu – Internet Archive)
**Anders Gustaf Ekeberg** (1767–1813) oli ruotsalainen luonnontieteilijä, matemaatikko ja runoilija. Hänet tunnetaan alkuaine tantaalin löytämisestä vuonna 1802. Lisäksi hän nosti esiin lahjakkaan oppilaansa Jöns Jacob Berzeliuksen.

Ekeberg valmistui Uppsalan yliopistosta, minkä jälkeen hän matkusti Saksassa ja palasi sitten takaisin Uppsalaan opettamaan kemiaa. Hänestä tuli Uppsalan yliopiston professori vuonna 1794 ja hän opetti modernin kemian isänä pidetyn Antoine-Laurent de Lavoisierin periaatteiden mukaisesti.

Ekeberg löysi vuonna 1802 tantaalin oksidia, jota hän eristi kahdesta eri mineraaleja sisältäneistä näytteistä. Toinen niistä oli Kemiöstä peräisin olevaa tantaliittia ja toinen Ytterbystä peräisin olevaa yttriumtantaliittia.

Lapsuudessaan saamansa infektion myötä Ekeberg oli osittain kuuro ja toisesta silmästään sokea, mutta hoiti tehtäviään siitä huolimatta. Viimeisinä vuosinaan hän alkoi kuitenkin kärsiä terveydentilansa heikkenemisestä, ja hän kuoli naimattomana 46-vuotiaana helmikuussa 1813.
**Taika-Petteri**, oik. **Petteri Hakanen** (s. 25. syyskuuta 1968), on suomalainen vatsastapuhuja, jonglööri ja beatbox-artisti. Hän on esiintynyt 20 vuoden ajan ympäri Suomea. Taika-Petterin kouluesityksissä nousevat esille erilaiset lapsia ja nuoria koskettavat teemat. Hän on pitänyt esityksiä esimerkiksi tunne- ja kaveritaitoihin sekä liikenneturvallisuuteen liittyen.

Taika-Petteri siirtyi vuonna 2002 uskonnonopettajan ja tukioppilaskouluttajan työstään tekemään taikatemppuja. Nykyään esitysten paino on vatsastapuhumisessa. Taika-Petterin kanssa katsojia ilahduttaa mm. Jakke Jääkarhu ja Armas-karhu.

Taika-Petteri on tehnyt yhteistyötä mm. MLL:n, Suomen Mielenterveysseuran, Suomen Lähetysseuran, Kirkon Ulkomaanavun, Liikenneturvan, Jyväskylän yliopiston psykologian laitoksen sekä Hyvä olla koulussa- hankkeen kanssa. Taika-Petteri toimii myös vuonna 2022 perustetun Liikenneturva Artistit Oy:n toimitusjohtajana.

TV-ura
------

Taika-Petteri esiintyi C More Juniorilla vuosina 2011–2017 artistinimellä Petteri-eno. Hänet nähtiin ohjelmissa "Petteri-eno", "Onnenpäivän vitsi" sekä "Päivän vinkki". Ohjelmat sisälsivät vatsastapuhumista, jonglöörausta, beatboxausta sekä sirkustemppujen opettelua.

Lähteet
-------

1. ↑  Taika-Petteri *taikapetteri.net*. Viitattu 11.3.2023.
2. ↑  Taikatemppujen avulla kiusaamista vastaan – "Alakouluesityksissä palaute on täysin välitöntä" *Yle Uutiset*.  8.2.2016. Viitattu 11.3.2023.
3. ↑  Jakke antaa luvan olla kiukkuinen *Lehteri*.  17.12.2020. Viitattu 11.3.2023.
4. ↑  rauhamaassa.fi: Ollaan rauhassa – #rauha 2018-2019 *rauhamaassa.fi*. Viitattu 11.3.2023.
5. ↑  Taika-Petteri, Jakke Jääkarhu ja ajatusten jonglööraus – psykologisia taitoja lapsille ja koululaisille *Kasvatustieteiden ja psykologian tiedekunta*.  Arkistoitu 11.3.2023. Viitattu 11.3.2023.
6. ↑  Kauppalehti: Liikenneturva Artistit Oy | Yritys- ja taloustiedot | Kauppalehti *Tärkeimmät talousuutiset | Kauppalehti*. Viitattu 11.3.2023.
7. ↑  Tutustu Juniorin temppumaakariin, Petteri-enoon *mtvuutiset.fi*.  12.10.2011. Viitattu 11.3.2023.
**Viisikko** oli vuoteen 2023 asti toiminut Suomen politiikan huipulle nousseiden naispoliitikoiden ryhmä, joka muodostui seuraavista poliitikoista 2019-2023:

* Sanna Marin (SDP), Suomen pääministeri 2019–2023
* Katri Kulmuni (2019–2020) → Annika Saarikko (Keskusta), Marinin hallituksen valtionvarainministeri vuodesta 2020
* Maria Ohisalo (vihreät), Marinin hallituksen sisä-, myöhemmin ympäristöministeri
* Li Andersson (Vasemmistoliitto), Marinin hallituksen opetusministeri
* Anna-Maja Henriksson (RKP), Marinin hallituksen oikeusministeri.

He kaikki olivat puolueidensa puheenjohtajia. Ennen Saarikkoa ryhmään kuului Katri Kulmuni (Keskusta), Marinin hallituksen valtionvarainministeri ja pääministerin sijainen 2019–2020. Kulmuni korvautui Annika Saarikolla, kun Saarikko nousi Kulmunin tilalle puolueen puheenjohtajana.

Nimi tuli ryhmän jäsenten lukumäärästä sekä sen tavasta kokoontua yhdessä hoitamaan esimerkiksi COVID-19 -pandemiaan liittyviä määräyksiä. Myös Krista Kiuru (ja Aki Lindén) osallistuivat koronan hoitoon, mutta he eivät olleet puolueiden puheenjohtajia.

Lähteet
-------

1. ↑
**Takkuranta** on kylä Kellon kaupunginosassa Haukiputaalla Oulussa. Se sijaitsee seututie 847:n itäpuolella Haukiputaan kirkonkylän ja Kellon keskuksen välissä. Vuoden 2005 alussa kylän asukasluku oli 692. Takkuranta on saanut nimensä *Takku*-nimisestä talosta sekä sijainnistaan vanhalla merenranta-alueella. Takkurannalta on lähes viisi kilometriä nykyiseen merenrantaan.

1900-luvun alkupuolella lähes kaikki Takkurannan talot olivat maatiloja, mutta nykyisin maataloudesta saa elantonsa vain muutama henkilö. Takkurannalla on aiemmin ollut useita kyläkauppoja, nykyisin lähin kauppa on noin viiden kilometrin päässä Kellossa.

Takkurannan koulu
-----------------

Takkurannalla sijaitsee noin 130 oppilaan peruskoulu, jossa annetaan opetusta 1.-5 luokilla. Kansakouluopetus Takkurannalla alkoi vuonna 1924 Matti Takkulan talossa. Rakennusmestari Ollakan suunnittelema kansakoulurakennus valmistui vasta vuonna 1927. Oppilasmäärän kasvun takia kansakoulua laajennettiin lisärakennuksella 1958.

Lähteet
-------

1. ↑  Takkurannan koulu *Oulun kaupungin kotisivut*.  2016. Oulun kaupunki.  Arkistoitu 13.4.2016. Viitattu 2.4.2016.
2. ↑  Isohookana-Asunmaa, Tytti (toim.): "4.6. Kouluja Kelloon", *Kello merelle soi*, s. 331-335. Kellon kylän historiaa. Oulu: Kellon kyläyhdistys ry, 2014. ISBN 978-952-93-4546-5.
**Trioksaani** (C3H6O3) eli **1,3,5-trioksaani** on rengasrakenteisiin asetaaleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa trioksaani on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin, muun muassa asetoniin, etanoliin, dietyylieetteriin ja aromaattisiin tai halogenoituihin hiilivetyihin. Aine hydrolysoituu happojen vaikutuksesta formaldehydiksi. Formaldehydiä muodostuu myös kuumennettaessa trioksaania yli 150 °C:n lämpötilaan.

Trioksaania valmistetaan kuumentamalla formaldehydin väkevää vesiliuosta happaman katalyytin läsnä ollessa. Tuote tislautuu veden kanssa atseotrooppisena seoksena ja uutetaan tisleestä dikloorimetaanilla, kloroformilla, bentseenillä tai nitrobentseenillä. Viimeinen trioksaanin puhdistusvaihe on kiteytys.

Tärkein trioksaanin käyttökohde on asetaalihartsien valmistus. Sitä käytetään formaldehydinlähteenä orgaanisen kemian synteeseissä, desinfioinnissa, puun- ja tekstiilienkäsittelyissä ja valokuvauskemikaalina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Adam W. Franz, Helmut Kronemayer, Daniel Pfeiffer, Roman D. Pilz, Gänther Reuss, Walter Disteldorf, Armin Otto Gamer & Albrecht Hilt: *Formaldehyde, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2016.
2. 1 2 3 4  Alén, Raimo: *Kokoelma orgaanisia yhdisteitä: Ominaisuudet ja käyttökohteet*, s. 270. Helsinki: Consalen Consulting, 2009. ISBN 978-952-92-5627-3.
3. 1 2 3  Mary Eagleson: *Concise encyclopedia chemistry*, s. 1124. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3-11-011451-5. (englanniksi)
4. ↑  Robert A. Lewis: *Hawley's Condensed Chemical Dictionary*, s. 1291. John Wiley & Sons, 2016. ISBN 978-1-119-26784-3. (englanniksi)
**Lempi Sofia Lehto** (o.s. **Malm**, ent. **Manninen**, 23. heinäkuuta 1896 Helsinki – 26. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1943–1944 ja 1954–1962.

Elämä
-----

Lempi Lehdon vanhemmat olivat helsinkiläinen ulkotyömies Johan Malm (1873-1923) ja Vihdissä syntynyt Maria Gustava Lindström (1864-1946). Hän liittyi jo kymmenvuotiaana Ihanneliittoon ja hieman myöhemmin Sosialidemokraattiseen nuorisoliittoon. Lehto kävi keskikoulun ja suoritti kauppakoulukurssin, jonka jälkeen hän työskenteli vuodesta 1916 lähtien Suomen Metallityöntekijäin Liiton ja sen seuraajaksi 1930 perustetun Suomen Metallityöväen Liiton toimitsijana. Lehto työskenteli myös Sosialidemokraattisen Naisliiton kiertävänä puhujana ja luennoitsijana.

Lehto nousi eduskuntaan Anni Huotarin kuoltua huhtikuussa 1943, kun tämän varsinainen varaedustaja Vihtori Huhta toimi jo poliittisista syistä vangitun Mikko Ampujan varaedustajana. Lehto menetti paikkansa jatkosodan jälkeen marraskuussa 1944 Ampujan palattua eduskuntaan, jolloin Huhta siirtyi Huotarin seuraajaksi. Toisen kerran Lehdosta tuli kansanedustaja vuoden 1954 eduskuntavaaleissa. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1940-1968 ja kaupunginhallituksen jäsen 1949-1965. Presidentin valitsijamiehenä Lehto toimi vuosina 1956 ja 1962.

Lehto kuului SDP:n puolueneuvostoon ja puoluetoimikuntaan sekä SAK:n valtuuston ja työvaliokuntaan. Hän oli myös SAK:n naisjaoston puheenjohtaja, Suomen Liiketyöntekijäin Liiton liittotoimikunnan jäsen sekä naisjaoston puheenjohtaja. Lisäksi Lehto toimi muun muassa Helsingin konttorityöntekijäin ammattiosaston sekä Malmin sosialidemokraattisen naisyhdistyksen puheenjohtajana. Hänen muita luottamustehtäviään olivat muun muassa Elannon ja Työväen Sivistysliitton edustajistojen jäsenyys sekä Helsingin Työväen Säästöpankin isännistön jäsenyys. Lehto kuoli 75-vuotiaana joulukuussa 1971. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.

Perhe
-----

Lempi Lehdon ensimmäinen puoliso oli Helsingin maalaiskunnasta kotoisin ollut Jalo Manninen (1897-1922), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1920. Tapanilassa asunut Manninen oli Metallityöväen liiton ja Malmin työväenyhdistyksen aktiivi. Mannisen terveys oli heikentynyt sisällissodan jälkeen vankileirillä ja hän kuoli jo 25-vuotiaana erilaisten tautien runtelemana. Vuonna 1926 Lehto meni naimisiin Kokemäellä syntyneen Niilo Jalmari Lehdon (synt. Fagerlund, 1896-1958) kanssa. Pariskunnalla oli yksi lapsi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  .aspx Lempi Lehto *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 5.3.2015.
2. ↑  Lempi Lehto 50 år.  *Arbetarbladet*, 24.7.1946, nro 82, s. 6. Kansalliskirjasto. Viitattu 10.3.2024.  (ruotsiksi)
3. 1 2  Kuolleita.  *Helsingin Sanomat*, 31.12.1971, s. 9. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 10.3.2024.
4. ↑  Lehto, Lempi Sofia Hautahaku. Viitattu 11.3.2024.
5. ↑  Kuollut puoluetoveri.  *Suomen Sosialidemokraatti*, 18.12.1922, nro 293, s. 4. Kansalliskirjasto. Viitattu 11.3.2024.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Rekilaulu** (viroksi **regilaul** ei tarkoittaa sama) on suomalaisten ja virolaisten käyttämä nimitys, jolla voidaan tarkoittaa kahta erilaista kansanlaulun muotoa. Sillä on viitattu alkujaan alkusointuiseen, kalevalamittaiseen runostoon, jota se Virossa edelleen tarkoittaakin. Suomessa taas termi on sittemmin vakiintunut merkitsemään lähinnä nelisäkeistä ja riimillistä, uudempaa kansanlaulua.

Uudemmat rekilaulut
-------------------

Rekilaulujen loppusoinnut sijoittuvat säkeistön toiseen ja neljänteen säkeeseen. Niille on usein pidetty luontaisena luonnonjohdantoa: aiemmassa säkeessä piirretään luonnonkuva, joka seuraavassa säkeessä vertautuu laulun varsinaiseen sanomaan.

1600- ja 1700-lukujen Suomessa uusimittainen riimillinen laulu oli vielä vakiintumatonta ja sitä esiintyi erilaisissa muodoissa. Uusimittaisen laulamisen huippu saavutettiin rekilaulussa, josta oli tullut 1800-luvulla Suomen suosituin laulumuoto. Rekilaulu oli puhdasta kansanperinnettä: se välittyi suullisesti ja korvakuulolta, eikä lauluja ollut tapana kirjoittaa muistiin. Sitä harjoitettiin etenkin piirileikkien yhteydessä. Perinnettä on myöhemmin ylläpidetty esimerkiksi toisen maailmansodan aikaan, jolloin tanssimista korvattiin piirileikeillä.

Etymologia
----------

Rekilaulu on tarkoittanut Viron lisäksi aiemmin Suomessakin alkusointuista, kalevalamittaista runolaulua. Matti Hakon mukaan rekilaulu-sanan merkityksen muuttuminen suomen kielessä tarkoittamaan uudempaa lauluperinnettä tapahtui 1880-luvun loppuun mennessä.

Rekilaulu-termin alkuperän on katsottu olevan saksan kielessä, josta se on lainautunut Baltiaan ja viron kielen kautta edelleen osaksi suomalaista sanavarastoa. Teorian mukaan sen juuret ovat saksan kielen piirilaulua tarkoittavassa sanassa *reihenlied* tai *reigenlied*. Muiden muassa Vihtori Laurila vastusti tätä käsitystä viitaten Henrik Gabriel Porthanin kirjaukseen lauluperinteen harjoittamisesta rekimatkustamisen yhteydessä, myös kritisoiden termin pitämistä oppineiden luomuksena ja sen yhdistämistä vain piiritansseihin. Lauri Kettunen esitti termin johtuvan viron sanasta *regivärss*, jonka tausta taas oli saksan kielen termissä *rege-wärs*. Saksan *rege* tarkoittaa järjestystä tai riviä, mutta kansa yhdisti sen sitä muistuttavaan, rahvaalle ominaista kulkuvälinettä tarkoittavaan viron sanaan *regi* (reki).

Lähteet
-------

* Virtanen, Leea: *Suomalainen kansanperinne*, 3. painos. Helsinki: SKS, 1999. ISBN 951-717-500-0.
* Virtamo, Keijo (toim) : Otavan musiikkitieto. Otava, 1997.
* Honkala, Toni (2003): *Rekilaulun syntaksi : Suomen kansan sävelmiä -kokoelman rekilaulujen musiikki ja runomitta*. Pro gradu -tutkielma : Tampereen yliopisto, musiikintutkimuksen laitos.

### Viitteet

1. ↑  Korhonen, Arja: Inkeroisten itku *balticguide.ee*.  28.7.2015. Viitattu 3.7.2023. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Virtanen 1999, s. 168.
3. ↑  Virtanen 1999, s. 169.
4. ↑  Virtanen 1999, s. 170.
5. ↑  Virtanen 1999, s. 171.
6. 1 2 3 4  Honkala 2003, s. 22–25.
**Ihmisoikeusvaltuutettu** (engl. *Commissioner for Human Rights*) on Euroopan neuvoston yhteydessä toimiva itsenäinen toimija, jonka päätehtävä on edistää tietoisuutta ihmisoikeuksista sekä ihmisoikeuksien kunnioittamista. Valtuutettu tekee vierailuja Euroopan neuvoston jäsenvaltioihin ja raportoi niiden ihmisoikeustilanteesta. Yksittäiset henkilöt eivät voi tehdä valitusta valtuutetulle.

Ihmisoikeusvaltuutettu valitaan kaksivaiheisella vaalilla, jossa Euroopan neuvoston ministerikomitea ensin äänestää jatkoon kolme ehdokasta ja sitten neuvoston parlamentaarinen yleiskokous valitsee valtuutetun. Ihmisoikeusvaltuutetun toimikausi kestää kuusi vuotta, jonka aikana valtuutettua ei voida erottaa ja jonka jälkeen samaa henkilöä ei voida valita uudelleen.

Ihmisoikeusvaltuutetun virka perustettiin Suomen aloitteesta vuonna 1999.

Ihmisoikeusvaltuutetut
----------------------

Ihmisoikeusvaltuutettuna ovat toimineet:

* Alvaro Gil-Robles 1999–2006
* Thomas Hammarberg 2006–2012
* Nils Muižnieks 2012–2018
* Dunja Mijatović 2018–​2024
* Michael O’Flaherty 2024–

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ihmisoikeusvaltuutettu *Eduskunta*. Viitattu 9.3.2024.
2. 1 2  Ihmisoikeusvaltuutettu vaihtumassa *Suomi ulkomailla*. Viitattu 9.3.2024.
**Pasi Olavi Tuominen** (s. 29. heinäkuuta 1965 Tampere) on suomalainen diplomaatti ja juristi. Hän on työskennellyt vuodesta 1997 ulkoministeriön palveluksessa. Syyskuusta 2022 alkaen Tuominen on toiminut Suomen Tšekin-suurlähettiläänä Prahassa.

Tuominen valmistui ylioppilaaksi Messukylän lukiosta vuonna 1984 ja oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1991 sekä yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1991. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1992. Tuominen työskenteli muun muassa UNIFILin sotilaslakimiehenä 1995–1996. Hän toimi ulkoasiainsihteerinä 1998–2007, lähetystöneuvoksena 2007–2012 ja ulkoasiainneuvoksena vuodesta 2012. Tuominen oli Suomen Unkarin-suurlähettiläs vuodesta 2012, ja vuonna 2015 hän palasi Suomeen ulkoministeriön konsulipäälliköksi.

Helmikuussa 2020 ulkoministeri Pekka Haaviston toimista käynnistettiin esitutkinta, kun ilmeni, että hän oli koettanut siirtää Tuomisen pois virastaan, koska Al-Holin pakolaisleirillä olevien suomalaisten kotiuttamisesta oli syntynyt erimielisyyttä syksyllä 2019.

Katso myös
----------

* Pekka Haaviston toiminta al-Holin leiriä koskevassa asiassa

Lähteet
-------

1. 1 2  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 947. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Uudet suurlähettiläät Osloon, Pariisiin ja Prahaan sekä sivuakkreditointi Papua-Uuteen-Guineaan  25.2.2022. Valtioneuvosto. Viitattu 21.7.2023.
3. ↑  Laurila, Petri – Salo, Mikko (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 2003*, s. 1170. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 118. Helsinki: Talentum, 2003. ISSN 0585-9530. ISBN 952-14-0637-2.
4. ↑  Gardemeister apulaisosastopäälliköksi, Tuominen jatkaa konsulipäällikkönä. Ulkoministeriö 13.6.2019.
5. ↑  Teittinen, Paavo: Kipinä riitaan syntyi syyskuun kokouksessa.  *Helsingin Sanomat*, 20.2.2020, s. A 6–7. Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 20.2.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Tšekki

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID

 |

 |
**Regressioanalyysi** on tilastotieteen menetelmä, jonka avulla tarkastellaan vastemuuttujan riippuvuutta valituista selittävistä muuttujista. 

Regressioanalyysissa käytetään tyypillisesti seuraavaa esitystapaa:

* Tuntemattomat parametrit merkitään skalaarilla tai vektorilla **β**
* Selittäviä muuttujia eli kovariaatteja merkitään vektorilla tai matriisilla **X**
* Selitettävää muuttujaa merkitään *Y*

Yleisessä muodossa regressiomalli esittää muuttujan *Y* muuttujan **X** ja parametrien **β** funktiona: *E*(*Y* | **X**) = *f*(**X**, **β**). Analyysin suorittamiseksi mallin funktiomuoto *f* pitää määrittää. Yleisimmin käytetään lineaarista mallia. Regressioanalyysissa lasketaan vastemuuttujan *Y* odotusarvo ehdolla selittävät tekijät **X** ja valitaan parametrit **β** siten, että mallin ennusteet vastaavat mahdollisimman hyvin havaittuja vastemuuttujan *Y* arvoja. Tuloksena saadaan mallin parametrien **β** arviot eli estimaatit. Ennustettujen ja havaittujen arvojen etäisyyttä minimoidaan eri tavoin riippuen estimointimenetelmästä. Yleisimmin käytetään pienimmän neliösumman menetelmää.

Lineaarinen regressioanalyysi
-----------------------------

*Pääartikkeli: Lineaarinen regressioanalyysi*
Kun tehdään tavallinen lineaarinen regressioanalyysi skalaarimuuttujille X ja Y, oletetaan että E(Y|X) = aX + b. Tämän funktion estimaatti on y\* = a\*X + b\*, missä a\* ja b\* ovat aineistosta oletettavat regressiokertoimet, a\* = Cov(X,Y) / Var(X), ja b\* = Keskiarvo(Y) - a\*Keskiarvo(X).

(Integroituva) satunnaismuuttuja/vektori Y voidaan yleisesti kirjoittaa hajotelmana Y = E(Y|X) + u. Tällöin E(Y|X) on regressiofunktio, joka pyritään laskemaan, ja u on satunnaisvaihtelua, jonka määritelmä on yksinkertaisesti u:= Y - E(Y|X). Riippuu E(Y|X):n ja u:n tapauskohtaisista ominaisuuksista (E(Y|X):n funktioluokka, sileys ym.; u:n varianssi, mahdollinen autokorrelaatiorakenne ym.), pystytäänkö regressioanalyysia soveltamaan, ja mikä analyysimenetelmä on suositeltavin.

Muita menetelmiä
----------------

Regressioanalyysin menetelmiä ovat muun muassa:

* Epälineaarinen malli
* Yleistetty lineaarinen malli
* Kvantiiliregressio
* Ei-parametrinen regressioanalyysi
* Yleistetty additiivinen malli

Katso myös
----------

* Regressioepäjatkuvuusasetelma

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Regressioanalyysi**.
* Sykes, A.O. "An Introduction to Regression Analysis" (Arkistoitu – Internet Archive) (Inaugural Coase Lecture)
**Demokratia oikeusteitse -komissio** (engl. *European Commission for Democracy through Law*) eli **Venetsian komissio** on Euroopan neuvoston alaisuudessa toimiva neuvoa-antava elin, joka koostuu riippumattomista asiantuntijoista.

Venetsian komissio antaa lausuntoja jäsenvaltioiden tai Euroopan neuvoston instituutioiden pyynnöstä tai oma-aloitteisesti. Se antaa myös oikeudellista neuvontaa jäsenvaltioille niiden uudistaessa perustuslakejaan ja lainsäädäntöään sekä järjestää koulutusta ja seminaareja toimialansa kysymyksistä. Venetsian komission laatima "Rule of Law Checklist" on laajasti käytetty kuvaus oikeusvaltion elementeistä.

Venetsian komissiolla on 61 jäsenvaltiota, joista 46 on Euroopan neuvoston jäsenvaltioita ja loput 15 Euroopan ulkopuolisia valtioita. Kukin jäsenvaltio asettaa komissioon neljäksi vuodeksi kerrallaan yhden jäsenen, jotka ovat yleensä julkisoikeuden tai kansainvälisen oikeuden professoreja, korkeimpien oikeuksien tai perustuslakituomioistuinten tuomareita, parlamenttien jäseniä taikka virkamiehiä. Komission pysyvä sihteeristö sijaitsee Stasbourgissa, ja komissio kokoontuu Venetsiassa neljä kertaa vuodessa.

Suomen jäsenenä Venetsian komissiossa toimii Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Tuomas Ojanen ja varajäsenenä Turun yliopiston julkisoikeuden professori Janne Salminen. Aiemmin komissiossa on toiminut Suomesta Kaarlo Tuori.

Lähteet
-------

1. 1 2  Professori Tuomas Ojanen nimitetty Venetsian komission jäseneksi – varajäseneksi turkulainen professori *Turun Sanomat*.  6.7.2022. Viitattu 9.3.2024.
2. ↑  Venice Commission *Council of Europe*. Viitattu 9.3.2024.
3. ↑  Emeritusprofessori Kaarlo Tuori nimetty ensimmäiseksi Leo Mechelin -juhlaluennoitsijaksi *Helsingin yliopisto*.  7.10.2022. Viitattu 9.3.2024.
***Unohdettu legenda: Sylvester "Hooley" Ahola*** on amerikansuomalaista muusikkoa Sylvester Aholaa käsittelevä elämäkertakirja. Sen on julkaissut Esko Ahon konsulttiyritys Verbatum vuonna 2023.

Teos syntyi Esko Ahon aloitteesta ja aikaansaannoksena. Aho on kertonut törmänneensä sittemmin kaukaiseksi sukulaiseksi paljastuneen Aholan nimeen Lauri Karvosen artikkelissa Aholasta tutkiessaan *Helsingin Sanomien* vanhoja numeroita. Esipuheen jälkeen musiikkitoimittaja Matti Laipio kertoo tapaamisestaan Sylvester Aholan kanssa vuonna 1979 ja kuvaa Aholan musiikillisia ansioita. Aho itse on kirjoittanut nelikymmensivuisen koosteen Aholan vaiheista löytämänsä aineiston pohjalta. Ahon mukaan kirja ei ole elämäkerta vaan "pikemminkin kyse on kunnianosoituksesta unohdetulle suomalaiselle legendalle".

Pääosan kirjasta, 170 sivua, muodostaa Richard (Dick) Hillin teos *Sylvester Ahola: The Gloucester Gabriel*, jonka ovat suomentaneet Matti Laipio ja Hannu Toivanen. Kirjassa on valokuvia Aholan uran varrelta sekä cd-levy, jossa on näytteitä Aholan levytyksistä. Hill käy kirjoituksessaan läpi Aholan uran huippuvaihetta ja luettelee valtavat määrät muusikkojen, orkestereiden ja levy-yhtiöiden nimiä sekä kertoo samalla laajempaa aikalaishistoriaa.

Arviot
------

Seppo Lemponen kirjoittaa kirja-arviossaan *Jazzrytmit*-verkkojulkaisussa, että teos valottaa Aholan vaiheiden lisäksi myös yleisemmin suomalaissiirtolaisten vaiheita ja sulautumista uuteen kotimaahan. Ahon johdantoa hän kiittää sujuvaksi ja "Gloucester Gabriel" -elämäkertaosuutta asiantuntevasti käännetyksi.

Teppo Tiilikainen pitää *Suomen Kuvalehdessä* julkaistussa arviossaan kirjaa kiinnostavana kuriositeettina suomalaisen jazzin historiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Teppo Tiilikainen: Trumpetisti ja Esko Aho (tilaajille)  16.11.2023. Suomen Kuvalehti. Viitattu 16.11.2023.
2. 1 2 3  *Unohdettu legenda*, s. 7
3. 1 2  *Unohdettu legenda*, s. 9
4. ↑  Seppo Lemponen: Unohdettu legenda – Sylvester ‘Hooley’ Ahola *Jazzrytmit.fi*.  17.7.2023. Viitattu 19.8.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Unohdettu legenda: Sylvester "Hooley" Ahola kustantajan sivulla. Verbatum.fi
* Raila Paavola, Jazzmuusikko Sylvester Ahola on yksi toisen polven amerikansuomalaisista, jotka Suomi unohti Yle.fi 23.7.2023
**Cloudflare, Inc.** on yhdysvaltalainen yhtiö, joka tarjoaa sisällönjakeluverkkoa, DDoS-suojausta ja muita pilvipalveluita. 
Cloudflare on kehittänyt Rust-kielellä kirjoitetun Pingoran, jolla se on korvannut Nginxin saadakseen paremman suorituskyvyn. Pingora on avointa lähdekoodia vuodesta 2024 alkaen.

  

Verkkosivusto, jolle Cloudflaren palvelut on otettu käyttöön, ei itse jaa sisältöään, vaan Cloudflare toimii sille käänteisenä välityspalvelimena.
Sivuston käyttäjät ottavat tällöin yhteyden Cloudflaren palvelimeen, joka toimii välimuistina haettavalle tiedolle. Cloudflarella on huomattavasti enemmän kapasiteettia käytössään kuin yksittäisellä verkon palvelimella, ja se voi tasata ruuhkahuippuja usean käyttäjän pyrkiessä sivustolle. Lisäksi yhtiön palvelut on suunniteltu vikasietoisiksi.

Cloudflaren pääkonttori on San Franciscossa Kaliforniassa.

Yhtiö on poistanut kolme asiakastaan poliittisista tai sananvapausrikkomuksista.
Ensimmäinen oli uusnatsisivusto The Daily Stormer vuonna 2017 Charlottesvillen tapahtumien jälkeisten reaktioiden vuoksi. Elokuussa 2019 Cloudflare lopetti palvelujensa tarjoamisen 8chan-kuvafoorumille, jonne ainakin kolmen joukkoampujan on sanottu postanneen manifestinsa..
Syyskuussa 2022 Cloudflare ilmoitti poistaneensa Kiwi Farms -keskustelupalstan.

Yhtiö joutuu estämään verkkosivuja myös eri valtioiden oikeusistuinten tuomioiden perusteella. Esimerkiksi vuonna 2020 Cloudflare joutui estämään 2 verkko-osoitetta, vuonna 2021 yhdeksän ja vuonna 2023 992 eri osoitetta. Näiden sisältö voi olla esimerkiksi bittorrent-sivustoja tai luvattomia nettikasinoita.

Lähteet
-------

1. ↑  Yuchen Wu & Andrew Hauck: How we built Pingora, the proxy that connects Cloudflare to the Internet *blog.cloudflare.com*.  14.9.2022. Viitattu 28.9.2022. (englanniksi)
2. ↑
3. ↑  Cloudflare Reveals $50 Million "Secret" Funding -- From One Year Ago - Kara Swisher - Security - AllThingsD *AllThingsD*.
4. ↑  Cloudflare beefs up app platform plans with startup acquisition Bizjournals.com. Viitattu 28. helmikuuta 2017. (englanniksi)
5. ↑  Steven Johnson: Why Cloudflare Let an Extremist Stronghold Burn *wired.com*.  16.1.2018. Viitattu 6.11.2021. (englanniksi)
6. ↑  Cloudflare Says Cutting Off Customers Like 8chan is an IPO 'Risk Factor' - Slashdot *tech.slashdot.org*.  15.8.2019. Viitattu 27.10.2023. (englanniksi)
7. ↑  8chan is struggling to stay online after El Paso massacre *CNET*. Viitattu 27.10.2023. (englanniksi)
8. ↑  Blocking Kiwifarms *The Cloudflare Blog*.  3.9.2022. Viitattu 3.9.2022. (englanniksi)
9. ↑
10. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Cloudflare
**Sétifin maakunta** (arab. ولاية سطيف‎) eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on Sétifin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 6 549 neliökilometriä. Asukkaita on 2 021 700 henkeä (vuonna 2021, arvio).

Sétifin maakunta rajoittuu pohjoisessa Béjaïan ja Jijelin, idässä Milan, etelässä Batnan ja M’Silan sekä lännessä Bordj Bou Arreridjin maakuntiin. Maisemaa leimaavat pohjoisen ja etelän vuoret, keskiosan ylätasangot ja etelän suolajärvien täyttämät syvängöt. Ilmasto on mannermainen ja semiaridi. Kesät ovat kuumia ja kuivia ja talvet viileitä ja sateisia. Vuotuinen sademäärä on 300–700 millimetriä.

Maakunta jakautuu hallinnollisesti 20 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 60 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Aïn Arnat, Aïn Azel, Aïn El Kebira, Aïn Oulmene, Amoucha, Babor, Beni Aziz, Beni Ourtilane, Bir El Arch, Bouandas, Bougaa, Djemila, El Eulma, Guidjel, Guenzet, Hammam Guergour, Hammam Soukhna, Maoklane, Salah Bey ja Sétif.

Sétifin kautta kulkee Algerista itään johtava valtatie A1 sekä Algerin ja Constantinen välinen rautatie. Aïn Arnatissa on kansainvälinen lentoasema.

Maakunnan pääelinkeinoja ovat muovi-, sähkölaite- ja kemian teollisuus sekä maatalous, joka tuottaa viljaa, vihanneksia, lihaa ja maitoa. Sétifissä toimii kaksi yliopistoa. Nähtävyyksiä ovat roomalais- ja Bysantin ajan rauniot, Sétifin ja Djemilan museot, Baborin luonnonsuojelualue sekä kuumat lähteet, joista tunnetuin on Hammam Guergour.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Monographie Wilaya de Sétif *Aniref*. Viitattu 11.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Sétifin matkailusivusto (arabiaksi), (ranskaksi), (englanniksi)

AlgeriaAlgerian maakunnat

* Adrar
* Aïn Defla
* Aïn Témouchent
* Alger
* Annaba
* Batna
* Béchar
* Béjaïa
* Béni Abbès
* Biskra
* Blida
* Bordj Badji Mokhtar
* Bordj Bou Arreridj
* Bouira
* Boumerdès
* Chlef
* Constantine
* Djanet
* Djelfa
* El Bayadh
* El Meghaïer
* El Meniaa
* El Oued
* El Tarf
* Ghardaïa
* Guelma
* Illizi
* In Guezzam
* In Salah
* Jijel
* Khenchela
* Laghouat
* Mascara
* Médéa
* Mila
* Mostaganem
* M’Sila
* Naâma
* Oran
* Ouargla
* Ouled Djellal
* Oum El Bouaghi
* Relizane
* Saïda
* Sétif
* Sidi Bel Abbès
* Skikda
* Souk Ahras
* Tamanrasset
* Tébessa
* Tiaret
* Timimoun
* Tindouf
* Tipaza
* Tissemsilt
* Tizi Ouzou
* Tlemcen
* Touggourt
Sean Walker vuonna 2019.
**Sean Walker** (s. 13. marraskuuta 1994 Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Walker edustaa NHL-seura Colorado Avalanchea. Walker on varaamaton pelaaja, jonka kanssa Kings teki tulokassopimuksen heinäkuussa 2018. Walker on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään right. Walker pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 2018-2019. Walker on pelannut urallaan yli 160 NHL-runkosarjaottelua, joissa on tehnyt vajaat 60 tehopistettä. Syyskuussa 2020 Walker teki Kingsin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen.

Kesäkuussa 2023 Kings kauppasi Walkerin, Cal Petersenin ja Helge Gransin Philadelphia Flyersiin kolmen joukkueen kaupassa, johon osallistui myös Columbus Blue Jackets.

Maaliskuussa 2024 Flyers kauppasi Walkerin ja viidennen kierroksen varausvuoron vuoden 2026 varaustilaisuudessa Colorado Avalancheen vaihdossa Ryan Johanseniin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.

Lähteet
-------

* Sean Walker The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Kanadan joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2021
2 Schneider |
5 Bernard-Docker |
6 Miller (**A**) |
8 Foudy |
11 Anderson-Dolan |
13 Vilardi |
14 Henrique (**C**) |
17 Danforth |
21 Paul |
22 Hagel |
25 Power |
26 Walker |
27 Bunting |
28 Brown (**A**) |
33 Hill |
35 Kuemper |
38 Ferraro |
44 Comtois |
65 DiPietro |
70 Stecher |
73 Pirri |
74 Beaudin |
88 Mangiapane |
91 Perfetti |
Valmentaja Gerard Gallant
**Bradley Edward Delp** (12. kesäkuuta 1951 – 9. maaliskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen rock-laulaja, joka oli studiomuusikko sekä Boston-rockyhtyeen laulaja. Delp oli antanut lauluäänensä useille levyille studiomuusikkona, mutta häntä ei vielä tunnettu. Bostonin ensimmäinen albumi *Boston* (1976) oli suurmenestys ja Delp tuli tunnetuksi. Delp oli Paul McCartneyn fani ja hän lauloi myös Paul McCartneyn kappaleita soittavassa cover-yhtyeessä. Delpillä oli korkea ja kirkas ääni sekä hän lauloi aina vireessä.

Kuolema
-------

Delp teki itsemurhan keväällä 2007. Itsemurhan syyksi epäiltiin riitaa bändikaverinsa Tom Scholzin kanssa. Scholz kuitenkin kevensi syyllisyydentaakkaansa kertomalla tarinan, jonka mukaan Delp olisi salakuvannut naishenkilöä ja kokenut kiinnijäämisestä häpeää. Brad sairasti kaksisuuntaista mielialahäiriötä, joka on todennäköisin syy itsemurhaan. *lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Rock band Boston's lead singer killed self-police  10.8.2007. Reuters. Viitattu 17.3.2024. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
𛆁𛈬Sana *nüshu* kirjoitettuna nüshu-merkein
**Nüshu** (perint.: 女書; yksink.: 女书; pinyin: nǚshū; sananmukaisesti "naisten kirjoitus"), on kiinan kielen kirjoittamiseen käytetty tavukirjoitusjärjestelmä. Sitä käyttivät Hunanin maakunnan Jianyongin alueen yao-kansan naiset luultavasti 1000-luvun alusta 2000-luvulle asti. Koulutuksesta ulos rajatut ja kotipiiriin sidotut naiset kehittivät kiinan kielen kirjoitusmerkeistä salakielen, jolla he saattoivat viestiä toisilleen vapaasti. Naiset kirjoittivat nüshua erityisesti kankaalle, viuhkoihin, nenäliinoihin ja vöihin. 

Nüshua kirjoitetaan oikealta vasemmalle. Kirjoitusmerkkejä oli käytössä yli 600, joista 400–500 käyttäjää kohti. Merkit ovat kursiivilla kirjoitettuja kapeita variantteja kaishu-kirjoitusmerkeistä, ja ne ovat syntyneet kolmella eri tavalla: suoraan lainaamalla, muokkaamalla, ja vanhoja osia yhdistelemällä. Merkeistä kukin edustaa aina yhtä tietyllä tavalla lausuttua tavua, vaikka tavu edustaisikin eri sanoja eri asiayhteyksissä.

Viimeinen nüshun käyttäjä kuoli vuonna 2004. Vaikka kirjoitus onkin menettänyt käytännön merkityksensä, Kiinan hallitus pyrkii pitämään sitä hengissä järjestämällä sen opetusta ja näyttelyitä. Elvytykseen pelätään kuitenkin liittyvän kirjoituksen alkuperäisten piirteiden vääristymistä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jon Watts: The forbidden tongue  23.9.2005. The Guardian. Viitattu 15.8.2012.
2. 1 2 3  Katja Nuorvala: Nu shu – naisten oma salakieli  7.3.2007. MTV3. Viitattu 15.8.2012.
3. 1 2 3  Proposal for encoding Nüshu in the SMP of the UCS *std.dkuug.dk*.  13.8.2007. Viitattu 15.8.2012.
4. ↑  Valkeinen, Jutta: Nü shu – kiinattarien salainen kieli.  14.1.2008. gbtimes.  Arkistoitu 26.4.2013. Viitattu 15.8.2012.

Kirjallisuutta
--------------

* Lisa See: *Lumikukka ja salainen viuhka*, WSOY, 2006

Aiheesta muualla
----------------

* AntroBlogi: Kiinalainen naisten kieli
*Tämä artikkeli käsittelee musikaalia. Musikaaliin perustuvista elokuvista katso West Side Story (vuoden 1961 elokuva) ja West Side Story (vuoden 2021 elokuva).*

**West Side Story** on Arthur Laurentsin kirjoittama musikaali. Sen on säveltänyt Leonard Bernstein, käsikirjoittanut Arthur Laurents ja laulut on sanoittanut Stephen Sondheim. Alkuperäinen tuottaja, koreografi ja ohjaaja on Jerome Robbins. 

*West Side Story* -musikaalin ensi-ilta oli Broadwaylla sijaitsevassa Winter Garden -teatterissa 26. syyskuuta 1957. Musikaalia esitettiin 732 kertaa ennen sen kiertueelle siirtymistä. *West Side Story* oli alusta asti aikansa suosituimpia musikaaleja. 

Nykyään *West Side Storya* esitetään edelleen säännöllisesti teattereissa kautta maailman. Lisäksi Bernsteinin säveltämä musiikki on erittäin suosittua. Musikaalin tunnetuimpia lauluja ovat "America", "Maria", "Tonight" ja "Somewhere". Bernstein kokosi vuonna 1961 musikaalin pohjalta orkesterisarjan *Sinfonisia tansseja West Side Storysta* (*Symphonic Dances from West Side Story*), joka on ollut monien sinfoniaorkesterien ohjelmistossa. Varsinkin osa "Mambo" on ollut suosittu myös erillisenä kappaleena.

Vuonna 1984 säveltäjä Bernstein äänitti uudelleen musikaalin toimien ensi kertaa oman musiikkinsa kapellimestarina. Hän sai levystään Grammy-palkinnon vuonna 1985. 

Musikaaliin perustuen on tehty kaksi samannimistä elokuvamusikaalia. Ensimmäinen sai ensi-iltansa vuonna 1961, jonka ohjasivat Jerome Robbins ja Robert Wise. Elokuva sai 10 Oscar-palkintoa muun muassa parhaasta elokuvasta. Vuoden 2021 elokuvan on ohjannut Steven Spielberg.

Hahmot
------

Tarinan roolihahmot ovat:

### Jetit (*The Jets*)

* Riff, jengin johtaja
* Tony, Riffin ystävä
* Action, A-Rab, Baby John, Diesel, Snowboy, Big Deal, Gee-Tar, Mouthpiece, Jim

#### Heidän tyttönsä

* Velma, Riffin tyttöystävä
* Graziella
* Anybodys

### Hait (*The Sharks*)

* Bernardo, jengin johtaja
* Chino, Bernardon ystävä
* Pepe, Indio, Luis, Anxious, Nibbles, Juano, Toro

#### Heidän tyttönsä

* Maria, Bernardon sisar
* Anita, Bernardon tyttöystävä
* Rosalia, Consuelo, Francisca, Juanita

### Muut

* Doc, kaupan omistaja
* Schrank, poliisiluutnantti
* Krupke, konstaapeli
* Glad Hand

*West Side Story* Suomessa
--------------------------

Suomessa *West Side Storya* esitettiin ensimmäistä kertaa lontoolaisen His Majesty's Theatren vierailuesityksenä kesällä 1962. Suomeksi *West Side Storya* esitettiin ensi kertaa Tampereen Teatterissa loppuvuodesta 1963. Tampereen Teatterin *West Side Storyssa* esiintyivät muun muassa Kaija Sinisalo (Maria), Tapani Perttu (Tony), Anja Räsänen (Anita), Yrjö Järvinen (Riff) ja Olavi Niemi (Bernardo).

Lähteet
-------

1. ↑  Laurents Arthur, Ilona-esitystietokanta. Viitattu 29.1.2016.
2. ↑  West Side Story 27.5.1966 *encore.opera.fi*.
3. 1 2  West Side Story *tampereen-teatterimuseo.artest.net*. Viitattu 1.9.2023.
4. ↑  Missä esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran West Side Story? *kysymuseolta.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **West Side Story**.
* www.westsidestory.com. (englanniksi)
Maria Riva vuonna 1951.
**Maria Elisabeth Riva** (os. Sieber; s. 13. joulukuuta 1924 Berliini, Saksa) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
---

Hän loi uraa televisionäyttelijänä CBS:llä 1950-luvulla. Tämän lisäksi hän toimi teatterinäyttelijänä sekä näyttelijän opettajana Max Reinhardt Academyssa.

Yksityiselämä
-------------

Hän on näyttelijä Marlene Dietrichin tytär, josta hän julkaisi muistelman vuonna 1992. Hänellä oli äitiinsä hyvin vaikea ja ristiriitainen suhde. Maria Riva oli naimisissa William Rivan kanssa aina vuodesta 1947 tämän kuolemaan vuoteen 1999 asti ja pariskunnalla oli neljä lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Classic Hollywood Central: Marlene Dietrich
2. ↑  b17museum: Marlene Dierich
3. ↑  Television Academy: Maria Riva
4. ↑  Vanity Fair: Marlene Dietrich Through Her Daughter’s Eyes
5. ↑  Daily Mail: My mother the monster
6. ↑  CNN Larry King Live Transcript: Interview With Maria Riva
7. ↑  New York Times: Daughter of Marlene Dietrich Is Wed to William Riva, Artist
8. ↑  New York Times: William Riva, Scenic Designer, 79


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Latvia
* Japani
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Eponyymien heerosten muistomerkki** (kreik. Βάθρο των Επωνύμων Ηρώων, *Váthro ton Eponýmon Iróon*) oli Ateenan antiikin aikaisen Agoran länsiosassa sijainnut muistomerkki, joka oli omistettu Attikan eponyymeille heeroksille.

Kaaviokuva alkuperäisestä muistomerkistä Agoran arkeologisella alueella.
Eponyymit heerokset olivat Attikan kymmenen fylen myyttisiä kantaisiä ja fyleille nimen antaneita henkilöitä. Fylet perustettiin osana Kleistheneen uudistusta vuonna 509/508 eaa. Samassa yhteydessä kullekin fylelle nimettiin perustaja niin, että Kleisthenes lähetti Delfoin oraakkelille sadan ehdokkaan nimet, ja oraakkeli valitsi näistä kymmenen. Eponyymeille heeroksille omistettu muistomerkki rakennettiin Ateenan Agoralle noin vuonna 350–300 eaa. Se sijaitsi Metroonin edessä.

Muistomerkki muodostui pitkästä jalustasta, jonka päällä oli kutakin heerosta esittänyt pronssipatsas. Jalusta ja sitä ympäröinyt aitaus oli rakennettu kalkkikivestä ja marmorista. Jalustan pituus oli 16,64 metriä ja leveys 1,87 metriä. Muistomerkin jalusta toimi ilmoitustauluna, johon kiinnitettiin ilmoitukset uusista kansalaisista, sillä kansalaisuus oli sidottu jäsenyyteen jossakin fylessä ja fylen demoksessa. Siihen kiinnitettiin myös muita julkisia ilmoituksia. Jalustan kummassakin päässä oli tripodi eli kolmijalka.

Muistomerkki on säilynyt huonosti. Siitä on jäljellä lähinnä osa jalustasta ja aitauksesta. Aitaus on pystytetty uudestaan nykyaikaisten pilarien päälle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Agora Monument: Eponymous Heroes *Agora Excavations*. American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 10.3.2015.
2. 1 2 3  Athens, Eponymous Heroes *Perseus*. Viitattu 10.3.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Eponyymien heerosten muistomerkki** Wikimedia Commonsissa
Piano Hiidenvuorella.
**Iitin musiikkijuhlat** (2003–) on etupäässä kamarimusiikkiin keskittyvä musiikkitapahtuma, jonka taiteellinen johtaja on pianisti Laura Mikkola. Keskeisenä tapahtumapaikkana on idyllinen Iitin kirkonkylä ja Suomen arvokkaimpiin kuuluva yli 300-vuotias puinen ristikirkko. Iitin musiikkijuhlayhdistys on jo vuodesta 2004 lähtien järjestänyt musiikkijuhlien yhteydessä Iitin valtakunnallisen musiikkikurssin Perheniemen opistolla.

Hiidenvuoren laella ensimmäiset juhlat musiikkiesityksineen pidettiin jo vuonna 1914.

Miljöö
------

Tärkein tapahtumapaikka on Suomen kauneimmaksi kyläksi valittu Iitin kirkonkylä ja sen yli 300-vuotias puinen ristikirkko. Juhlat päättyvät vuosittain yökonserttiin Hiidenvuoren laella, jonne kannetaan piano paikallisen urheiluseuran avustuksella. Konsertteja järjestetään myös ympäryskuntien alueella kuten, Verlan tehdasmuseossa ja Nastolan kirkossa.

Merkittäviä esityksiä
---------------------

* Einojuhani Rautavaaran pianoteoksen *Passionale* kantaesitys 2003
* Prahan kamariorkesterin ensiesiintyminen Suomessa 2005
* Gabriel Yaredin elokuvamusiikkikonsertti Kuusankoskitalossa 2008

Lähteet
-------

1. ↑  Iitin valtakunnallinen musiikkikurssi.
2. ↑
3. ↑  Hiidenvuori *Retkipaikka*.

Aiheesta muualla
----------------

* Iitin musiikkijuhlien viralliset sivut
* Iitin musiikkijuhlien facebooksivut
**Annika Wiklund** (taiteilijanimellä Annica ja Annica Wiklund) on suomalainen rocklaulaja. Hän on levyttänyt sooloalbumin *Badly Dreaming* vuonna 1988. Sen lisäksi hän on laulanut useilla suomalaisilla rock- ja pop-levyillä. Wiklundin ääntä on kuvailtu voimakkaaksi ja kansainvälisen tason heavy rock-ääneksi.

Wiklundin ääntä kuultiin vuonna 1987 Jyväskylän kaupungin 150-vuotisjuhlien kunniaksi julkaistulla äänitteellä *Tuhatsarvisia*, johon oli valittu jyväskyläläisiä nuorten bändejä. Wiklund (levyllä nimellä Viklund) laulaa albumilla Lindsay Gate -yhtyeen solistina kappaleet "Everything's Allright" ja "Sail Away".

Seuraavana vuonna Annika Wiklund levytti taiteilijanimellä Annica albumin *Badly Dreaming*, joka kohosi hetkellisesti valtakunnalliseen tietoisuuteen. Wiklund osallistui kaikkien albumin kappaleiden säveltämiseen ja sanoittamiseen. Levyn tuotti T. T. Oksala.

1990-2000-luvuilla Wiklund on laulanut taustalauluosuuksia eri artisteille ja yhtyeille, kuten The 69 Eyes, Havana Black, Jan Stenfors ja Riku Lätti. Hän on myös toiminut Pink Flamingos -yhtyeen laulajana.

Diskografia
-----------

* *Tuhatsarvisia*  (1987, Jyväskylän kaupungin nuorisotoimi) - Lindsay Gate -yhtyeen solistina
* *Badly Dreaming*  (1988, M&T Production)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hämäläinen, Juho: Tuhatsarvisia on unohtunut kasarirockin aarreaitta – Jyväskylän kaupungin 1987 julkaiseman 150-​vuotisjuhlalevyn uusintajulkaisu olisi paikallaan *Keskisuomalainen*.  6.10.2021. Viitattu 16.3.2024.
2. ↑  Annica - Badly Dreaming  27.4.2013. Rajatapauksia - Punnitsematonta puhetta (blogi). Viitattu 16.3.2024.
3. ↑  Annica - Badly Dreaming (1988, Vinyl) Discogs. Viitattu 16.3.2024.
4. ↑  Annika Wiklund Discography Discogs.
5. ↑  Pink Flamingos - Pink Flamingos (2000, CD) Discogs.
**Pronssijalosoukko** (*Agrilus anxius*) on jalokuoriaisten (*Buprestidae*) heimoon ja jalosoukkojen (*Agrilus*) sukuun kuuluva kovakuoriaislaji. 

Suomessa pronssijalosoukko (Agrilus anxius) on määritetty karanteenituhoojaksi, sitä ei saa päästää leviämään ympäristöön. Havainnoista ja epäilyttävistä oireista pitää ilmoittaa välittömästi Ruokavirastoon.

Pronssijalosoukko on vakavin koivuja vioittava tuholainen Pohjois-Amerikassa.  Pronssijalosoukon laaja maantieteellinen esiintyminen Pohjois-Amerikassa osoittaa lajin sopeutumisen erilaisiin ilmasto-oloihin, mikä mahdollistaa sen leviämisen Eurooppaan ja Aasiaan. 

Pronssijalosoukko todennäköisesti kykenee lentämään ajan kanssa jopa useita kilometrejä.

Tuntomerkit
-----------

Muna on väritykseltään on valkoisesta kermanvaaleaan, ovaalinmuotoinen ja 1,5 mm pituinen.

Toukka on samoin väriltään valkoisesta kermanvaaleaan. Sen pää on pieni ja ruumis on jaokkeellinen. Täysikasvuinen toukka on 8-20 mm mittainen.

Koteloitumisen alussa kotelo on kermanvaalea ja tummuu vähitellen ollen kuoriutumisen hetkellä pronssinen tai musta.

Aikuinen on väritykseltään tumman pronssinhohtoinen, kapea ja isosilmäinen. Pituus on 7-12 mm.

Tuhon merkit
------------

Pronssijalosoukon toukka vioittaa koivua syömällä sen rungon pintapuuhun kiemurtelevia toukkakäytäviä. Käytävät häiritsevät mahlan virtaamista puussa, mikä heikentää puun kasvua ja voi johtaa puun kuolemaan.

Tuhon ensimerkkejä on oksien kuihtuminen latvasta alkaen. Koivun pintapuussa kiemurtelevat toukkakäytävät ovat litteäpohjaisia ja täynnä tiiviisti pakattua purua. Aikuisen ulostuloreiät ovat noin 2 mm leveitä, puolikuun muotoisia. Toukkakäytävien päälle kasvaa usein uutta solukkoa. Lopulta seurauksena voi olla puun kuoleminen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Pronssijalosoukko *Ruokavirasto*. Viitattu 13.3.2024.
2. 1 2  Tero Karjalainen: Pronssijalosoukko kykenee tappamaan kaikki koivut Euroopasta – esimerkki kylmää: "Tuho voi olla jopa totaalista" *Forest.fi*.  7.3.2024. Viitattu 13.3.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Laji.fi: Pronssijalosoukko (*Agrilus anxius*)
* UniProt: Taxonomy - *Agrilus anxius* (englanniksi)
* Iowa State University, Bug Guide: *Agrilus anxius* - Bronze Birch Borer (englanniksi)
* PheroBase: Semiochemicals of *Agrilus anxius*, the Bronze birch borer (englanniksi)
* Forest Research, UK: Bronze birch borer (Agrilus anxius) (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1392910
* Wikispecies: Agrilus anxius
* BioLib: 404400
* BOLD: 155489
* BugGuide: 56062
* CoL: B3XW
* EoL: 3220244
* EPPO: AGRLAX
* GBIF: 6003913
* iNaturalist: 123961
* ITIS: 809380
* NatureServe: 2.746184
* NCBI: 663552
* Open Tree of Life: 3415597
* uBio: 1641976

 |

 |