recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lehden kansisivu vuodelta 1906.
**Helsingin Kaiku** oli Helsingissä vuosina 1903–1916 ilmestynyt kuvitettu viikkolehti.

Lehti oli alun perin Eero Erkon hanke, mutta hänen karkotuksensa jälkeen se jäi Emil Vainion vastuulle. *Helsingin Kaiku* julkaisi ajankohtaisia kuva- ja tekstikatsauksia kotimaan ja ulkomaiden poliittiseen ja kulttuurielämään ja toimi siten sanomalehtien uutisosastojen kuvallisena täydentäjänä. Lehteä on luonnehdittu Pekka Brofeldtin *Uuden Kuvalehden* jatkajaksi, mutta edeltäjästään poiketen se julkaisi paljon runsaammin valokuvia. Niitä saatiin omalta valokuvaajalta ja kirjeenvaihtajilta sekä järjestämällä vuosittaisia amatöörivalokuvaajien kilpailuja. Toimittajina työskentelivät aluksi K. A. Petrelius, vuoden 1904 alusta Oskar Liljefors ja vuodesta 1906 Viljo Tarkiainen. Vuodesta 1907 lähtien lehteä toimittivat Toivo Wallenius ja Jalmari Lahdensuo, joiden joukkoon vuonna 1911 liittyi Kaarlo Blomstedt. Avustajina toimi Suomen kulttuurielämän merkittävimpiä nimiä.

*Helsingin Sanomien* kirjapainossa painetun lehden vastaava toimittaja Emil Vainio myi sen julkaisuoikeudet vuonna 1911 Toivo Walleniukselle, josta samalla tuli *Kaiun* vastaava. Lahdensuon ja Blomstedtin eron jälkeen toimittajaksi tuli vuonna 1915 Arttu Brummer (Korvenkontio). Vainion aikana lähes 10 000 kappaleen levikkiin yltänyt *Helsingin Kaiku* joutui ensimmäisen maailmansodan kynnyksellä taloudellisiin vaikeuksiin ja vuoden 1916 lopulla lehti myytiin Otavalle, joka perusti sen tilalle *Suomen Kuvalehden*. *Kaiun* taloudenhoitaja H. Ikonen ja Brummer-Korvenkontio puolestaan ryhtyivät tekemään lyhytikäiseksi jäänyttä *Helsingin Kuvalehteä*.

Lähteet
-------

* *Suomen lehdistön historia 8. Aikakauslehdistön historia: Yleisaikakauslehdet*. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-325-8.

### Viitteet

1. ↑  Suomen lehdistön historia 8, s. 29–31.
2. ↑  Suomen lehdistön historia 8, s. 31–32.

Aiheesta muualla
----------------

* *Helsingin Kaiku* digitoituna kansalliskirjastossa
* *Helsingin Kaiun Kuukauskuvalehti* digitoituna kansalliskirjastossa
Maalaus Nämforsenin kuohuista ennen kosken valjastamista. Pelle Molin, 1891
**Nämforsen** on Ruotsissa Ångermanlandin maakunnassa sijaitseva voimatalouteen valjastettu koski, joka kuuluu Ångermanjokeen. Kosken ympärille on syntynyt Näsåkerin taajama, joka kuuluu Sollefteån kuntaan ja Ådals-Lidenin pitäjään. Ennen kosken valjastamista se oli kuuluisa kuohuistaan ja suuresta kalliopiirrosalueestaan. Voimalaitoksen suunnittelussa ja toteutuksessa huomioitiin muinaiset kalliopiirrokset hyvin.

Voimalaitos
-----------

Nämforsen sijaitsee Ångermanjoessa, jossa sijaitsee 15 vesivoimalaa ja joen valuma-alueella on 50 voimalaa. Ne tuottavat sähköä yhteensä 1 248 megawatin (MW) teholla, mikä tekee vuodessa 6 006 gigawattituntia (GWh) energiaa.

Nämforsen oli noin 500 metriä pitkä koski, johon rakennettava voimalaitos valmistui vuonna 1947. Patoaltaan aikaansaama putoamiskorkeus on 22 metriä ja voimalassa on kolme generaattoria, joissa pyörivät Kaplan-turbiinit. Voimalaitos uusittiin vuonna 1973 ja nykyään se tuottaa sähköä 114,6 MW teholla, mikä on noin 9% Ångermanjoen kokonaistuotannosta. Laitoksen vuosituotanto on keskimäärin 604,151 GWh. Sen omistaa Vattenfall Ångermanälven AB.

Kalliopiirrokset
----------------

Nämforsenin kalliokuvat on maalattu punaiseksi, jotta matkailijat erottaisivat ne paremmin kalliosta
*Pääartikkeli: Nämforsenin kalliopiirrosalue*
Kalliopiirrosalue on eräs Pohjois-Euroopan suurimpia. Nykyään tunnetaan vajaa 2 600 piirrosta tai kuviota , mutta yhä edelleen niitä löydetään lisää. Kuvapiirrosalue on kooltaan 350m×250m ja se sijaitsee 500 m pitkän kosken varrella ja kosken alapuolella olevissa saarissa ja rantakallioilla. Kuvakentät ovat jakaantuneet eri kohteisiin seuraavasti: *Notönissa* on noin 1 100 piirrosta, *Brådönissa* noin 470 piirrosta, *Laxönissa* ja kosken pohjois- ja etelärannalla yhteensä noin 950 piirrosta. Kuva-aiheita ovat muun muassa hirvet, veneet, ihmishahmot ja pienet eläimet. Piirroksia tehtiin kivikaudelta pronssikaudelle saakka.

Lähteet
-------

1. ↑  Vattenkraft-info: Ångermanälven
2. ↑  Vattenkraft-info: Nämforsen
3. ↑  Museon verkkosivut: Välkommen till Nämforsen och Nämforsens Hällristningsmuseum (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 9.5.2015
4. ↑  Larsson, Thomas B. & Broström, Sven-Gunnar: The Rock Art of Nämforsen, Sweden The survey 2001-2003 (pdf) (tutkimusraportti) *UMARK 62*.  2011. Uumaja:  Uumajan Yliopisto.  (englanniksi)
5. ↑  Kivikäs, Pekka: *Ruotsin pyyntikulttuurin kalliokuvat suomalaisin silmin*, s. 55−75. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino, 2003. ISBN 952-5092-97-6.
6. ↑  Gjerde, Jan Magne: *Rock Art and Landscapes: Studies of Stone Age rock art from Northern Fennoscandia*, s. 347−381. väitös. Tromsö, Norway: University of Tromsö, 2010. Gjerde, J.M.: Studies of Stone Age rock art from Northern Fennoscandia (pdf) (viitattu 21.1.2012). (englanniksi)
**Helsingin Koominen Ooppera** on vuonna 2016 toimintansa aloittanut oopperaa esittävä toimija Helsingissä. Oopperan kotinäyttämönä toimii Finlandia-talo, jossa sijaitsee myös oopperan toimisto.

Helsingin Koomisen Oopperan esikuvana on Komische Oper Berlin, joka on erikoistunut kevyeen oopperaan, kuten italialaiseen opera buffaan. Oopperan alkutaipaleen ohjelmistossa ovat olleet Jiří Pauerin satuooppera Punahilkka (yhteistyössä Etelä-Savon musiikkiteatteri- ja oopperayhdistyksen kanssa), nuorten suomalaisten oopperataiteilijoiden liedkonserttisarja sekä Leoš Janáčekin oopperaan *Ovela pieni kettu* perustuva *Vixen* (yhteistyössä englantilaisen Silent Operan kanssa). Oopperan johtaja on kokenut oopperaohjaaja Laura Åkerlund ja pääkapellimestari on Erkki Lasonpalo. Vuonna 2018 Helsingin Koominen Ooppera tuotti ensimmäistä kertaa Helsinki Opera Festivalin. Festivaalin ensimmäisenä kansainvälisenä vieraana oli puolalainen barokkiorkesteri Capella Cracoviensis, jonka kanssa toteutettiin yhteistuotantona Stanislaw Moniuszkon ooppera Halka Helsingin Kulttuuritalossa.

Koomisen Oopperan taustaorganisaationa on seitsemän henkilön perustama osakeyhtiö. Se tuottaa oopperan esitykset ja tarjoaa myös yhteistyötä eri musiikkiyhdistyksille. Yhtiön toimitusjohtaja ja taiteellinen johtaja on Laura Åkerlund. Lipunmyynnin ohella ooppera saa rahoitusta muun muassa apurahoista ja sponsoreilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ooppera houkuttelee uutta yleisöä livetwiiteillä *Markkinointi & Mainonta*. Viitattu 10.2.2019.
2. ↑  Ooppera-arvostelu: Klassikko-oopperan ovelasta ketusta tuli koditon tyttö, jota yleisö seuraa läpi esitystilan *Helsingin Sanomat*.  18.8.2017. Viitattu 10.2.2019.
3. ↑  Jan Granberg: Operarecension: Opera mitt i smeten *www.hbl.fi*. Viitattu 10.2.2019. (ruotsiksi)
4. ↑   Mattila, Mattias: Suomi sai uuden oopperatalon – aikoo uudistaa käsityksen oopperasta Yle Uutiset, musiikki, 8.8.2016. Viitattu 2.1.2018.
5. ↑  Jan Granberg: Operarecension: Sällan spelad polsk nationalopera *www.hbl.fi*.  Arkistoitu 12.2.2019. Viitattu 10.2.2019. (ruotsiksi)
6. ↑  Ooppera-arvostelu: Kulttuuritalossa kuultiin kelpo matkalaukkuversio oopperaharvinaisuudesta, joka on myös puolalaisten kansallinen symboli *Helsingin Sanomat*.  23.8.2018. Viitattu 10.2.2019.
7. ↑   Kytöharju, Marjo: Koomisen oopperan kintereillä Kirkko ja kaupunki, 12.12.2016. Viitattu 2.1.2018.
8. ↑  Helsingin Koomisen Oopperan vuosikatsaus: runsaasti esityksiä, mediahuomiota ja kansainvälisyyttä Viitattu 2.1.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Koominen Ooppera
**Helsingin Ekonomit ry** on Uudellamaalla toimiva ekonomien verkosto. Yhdistyksellä on hieman yli 17 000 jäsentä ja se on Suomen Ekonomit - Finlands Ekonomer:n suurin jäsenyhdistys; yli puolet koko järjestäytyneestä ekonomikunnasta on Helsingin Ekonomien jäseniä.

Yhdistys järjestää toimintaa, joka mahdollistaa jäsenten ekonomiosaamisen kehittämisen, ylläpidon ja jakamisen sekä verkostoitumisen muiden ekonomien kanssa. Yhdistyksen tavoitteena on edistää ekonomien osaamista, hyvinvointia ja menestystä työelämässä.

Historia
--------

Helsingin ekonomien yhdistys perustettiin vuonna 1935 edistämään kauppakorkeakoulun käyneiden yhteistä toimintaa. Maaliskuun 21. päivänä 1935 joukko kauppakorkeakoulututkinnon suorittaneita kokoontui Hotelli Helsinkiin perustamaan omaa yhdistystä. Pitkään suunniteltu yhdistys sai perustavassa kokouksessa säännöt ja nimekseen Ekonoomiyhdistys. Yhdistyksen sääntöjen mukaan sen tarkoituksena oli "koota kauppakorkeakoulun käyneet valvoman yhteisiä pyrintöjä ja edistämään taloudellisten kysymysten harrastusta ja kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan pyrintöjä."

1940-luvun lopulla alettiin keskustella Ekonomiyhdistysten liitosta, kun pääkaupunkiseudun ulkopuoliset paikallisosastot olivat tyytymättömiä omiin toimintamahdollisuuksiinsa. Vuoden 1950 lopulla päätettiinkin perustaa Ekonomiliitto ja Ekonoomiyhdistyksen nimi vaihdettiin Helsingin Ekonomit ry:ksi.

Tapahtumat
----------

Helsingin Ekonomit järjestää vuosittain yli 200 tapahtumaa, joissa kohtaa yli 9 000 jäsentä. Luennoijina tapahtumissa toimivat eri alojen asiantuntijat ja yhteiskunnan vaikuttajat. Tapahtumatarjonnasta löytyy myös kulttuuri- ja virkistystoimintaa. Yhdistyksen 17 kerhoa järjestävät pääosan tapahtumista. Tapahtumiin voivat osallistua kaikki Helsingin Ekonomien. Suurin osa tapahtumista on avoimia myös Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa opiskeleville KY ry:n jäsenille.

Kerhot
------

Helsingin Ekonomien ensimmäiset kerhot, Ekonominaiset ja Liikkeenjohdon kerhot, perustettiin jo 1940-luvun taitteessa.

Nykyiset kerhot ovat Business Partners, Digiekonomit, Ekonominaiset, Ekonomiyrittäjät, Finanssiekonomit, Julkishallinnon Ekonomit, Järjestöekonomit, Kansainväliset Ekonomit, Kehonkohentajat, Konsuliklubi, Laskentaekonomit, Liikkeenjohdon kerho, Markkinointiekonomit, Nuoret Ekonomit, Päiväklubi, Vaikuttajaekonomit ja Viestintäekonomit.

Lähteet
-------

* www.helsinginekonomit.fi
* www.ekonomit.fi
* www.kyweb.fi
**Siiranmäki** on kylä entisessä Kivennavan kunnassa Karjalankannaksella Suomen Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Siiranmäki sijaitsee entisestä Kivennavan kirkonkylästä noin kahdeksan kilometriä koilliseen. 

Ennen talvisodan syttymistä Siiranmäen kylässä oli 18 taloa. Siiranmäki lähikylineen muodosti alueen, jota sanottiin Riitamaaksi. Sillä nimellä seutu tunnettiin jo 1500-luvulla, ja nimi juontaa Ruotsin ja Venäjä/Novgorodin kiistoihin seudun verotusoikeuksista ja omistuksesta. Koska yhteinen rajanveto ei Riitamaalla tullut kysymykseen, merkitsi kumpikin osapuoli omia, toisistaan poikkeavia rajalinjoja maastoon ja poltti talot, joiden katsoi sijaitsevan rajan väärällä puolella. Rauhanomaiset rajakokoukset muuttuivat voimannäytöiksi ja uhitteluiksi, ja rajakomissaarit yrittivät saada puolelleen aseistettuja joukkoja.

Jatkosodan lopussa käytiin Siiranmäen maisemissa kiivaita taisteluita.

Nykyisin Siiranmäki ja sen naapurikylät Suurselkälä ja Vehmainen ovat autioita niittyjä, joilla ei ole enää yhtään asukasta eikä rakennuksia. Alueella on enää jäänteitä vanhoista puolustusasemista. Niitä löytyy eniten kulkemalla Vehmaisten kylän suuntaan ajamalla ensin betonitietä entisen Suurselkälän kylän kohdalle. Siinä on x-risteys peltoaukean keskellä. Kääntymällä pohjoiseen ylämäkeen kulkee Vehmaisten suuntaan. Tien molemmin puolin on ennen Vehmaista erilaisia puolustusasemien jäänteitä. Alueen korkeimmalle paikalle pystytettiin kesäkuussa 2004 sotamuistomerkki.

Katso myös
----------

* Siiranmäen taistelu

Lähteet
-------

1. ↑  *Kivennapa kylästä kylään*, Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987 s. 190-192 ISBN 951-99842-3-2
2. ↑  Tarkiainen, Kari: *Moskovalainen. Ruotsi, Suomi ja Venäjä 1478–1721*, s. 53. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2022. ISBN 978-951-858-576-6.
3. ↑  Karjala: Suomalainen matkaopas *Markus Lehtipuu* 2011 ISBN 978-952-9715-40-4

Aiheesta muualla
----------------

* Kivennavan kartta. Kivennapa.fi
* Kivennavan maastokartta. Kalmbergin kokoelma, 1850-luku. Heikki Rantatupa historialliset kartat. Jyväskylän yliopisto.
* VirtuaaliKivennapa Viitattu 14.12.2015

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
**Helsingin Lehti** oli Helsingissä vuosina 1926–1931 ilmestynyt sanomalehti. Vuodesta 1929 lähtien sen nimenä oli *Nouseva Suomi*.

"Aitosuomalainen" *Helsingin Lehti* ajoi suomea valtakunnan ainoaksi kieleksi ja kiinnitti huomiota "heimokansojen" asiaan. Vuonna 1928 sen taustapiiri perusti alkutekijöihinsä jääneen "Suomalaisen Kansanpuolueen". *Nouseva Suomi* kannatti yhä voimakkaammin myös suursuomalaisuutta. Lehti osoittautui kannattamattomaksi, ja sen tilalle perustettiin aikakauslehti *Suomalainen*.

Lehti ilmestyi yhdestä kolmeen kertaa viikossa, välillä epäsäännöllisesti ja loppuvaiheessa kerran tai kahdesti kuukaudessa. Sen päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Aleks. Törrönen (1926–1927), E. W. Pulkkinen (1927), Lennartti Pohjanheimo (1927–1929), L. Kuisma (vast. toim. 1929), Oskari Hakovirta (vast. toim. 1929–1931) ja H. Aholainen (vast. toim. 1931). Sanomalehti Oy Suomalaisen toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana oli koko ajan Lennartti Pohjanheimo.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Suomen lehdistön historia 5: Hakuteos Aamulehti – Kotka Nyheter*, s. 129. Kuopio: Kustannuskiila, 1988. ISBN 951-657-239-1.

Aiheesta muualla
----------------

* *Helsingin Lehti* digitoituna kansalliskirjastossa
**Andrei Vladimirovitš Bogdanov** (ven. Андрей Владимирович Богданов, s. 31. tammikuuta 1970 Moskovassa) on venäläinen poliitikko.

Bogdanov syntyi Moskovassa venäläis-tataarilaiseen perheeseen ja kävi koulua numero 1000 Solntsevossa. Hän valmistui Plehanovin taloustieteiden akatemiasta 1993 ja suoritti kandidaatin tutkinnon 2002 Moskovan valtionyliopistossa.

Hän on ammatiltaan taloustieteilijä ja on ollut 1990-luvun alusta mukana erilaisissa oppositioryhmissä. Vuodesta 1990 hän on ollut Venäjän demokraattisen puolueen jäsen. Vuonna 1998 hänestä tuli Venäjän demokraattisen puolueen varapuheenjohtaja, mutta vuonna 2001 hän menetti tämän paikan. Joulukuussa 2001 hän liittyi uuteen Yhtenäinen Venäjä -puolueeseen, josta hänet erotettiin toukokuussa 2003.

Toukokuussa 2005 hänet valittiin Venäjän demokraattisen puolueen puheenjohtajaksi. Bogdanov voitti valinnassa Mihail Kasjanovin, joka lähti perustamaan omaa puoluettaan. Puolue asetti hänet ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaalissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Reintroducing: The Democratic Party Of Russia  June 15, 2007. Exile.  Arkistoitu marraskuu 18, 2018. Viitattu helmikuu 23, 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Demokraattisen puolueen kotisivu (venäjäksi)
* Bogdanovin blogi ЖЖ:ssa (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Venäjän presidentinvaali 2008 |
| --- |
|  |
| Ehdokkaat | 
* Andrei Bogdanov(Demokraatit)
* Vladimir Žirinovski (Liberaalidemokraatit)
* Gennadi Zjuganov (Kommunistit)
* Dmitri Medvedev (Yhtenäinen Venäjä)

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |

 |
Chapultepec-järvi, taustalla Polancon tornit.
**Chapultepec**, espanjaksi usein *Bosque de Chapultepec* (Chapultepecin metsä), on Méxicossa sijaitseva puisto. Se kuuluu maailman suurimpiin kaupunkipuistoihin ja toimii sekä virkistysalueena että kulttuurielämän keskuksena. Puistossa on mm. useita museoita, kaksi huvipuistoa, eläintarha ja vesialueita. Puiston historiallisesti merkittävin osa on kukkula, jolla sijaitsee nykyisin historiallisena museona toimiva Chapultepecin linna.

Puiston osat
------------

Chapultepecin linna.
Puisto koostuu kolmesta osasta, jotka on liitetty siihen eri aikoina. Vanhimmalla alueella sijaitsevat eläintarha, järvi vuokrattavine veneineen, puiston tunnetuimmat museot sekä Chapultepecin linna (Kansallinen historiallinen museo). Museoista huomattavin on Kansallinen antropologinen museo, jonka esikolumbiaanisen taiteen kokoelma on maailman suurin. Muita merkittäviä museoita ovat Modernin taiteen museo sekä Tamayo-museo, joka esittelee meksikolaisen maalarin Rufino Tamayon taidetta sekä kansainvälistä nykytaidetta.

Puiston toinen osa avattiin vuonna 1962. Siellä sijaitsee kaksi huvipuistoa, kaksi järveä, nykyinen presidentin virka-asunto Los Pinos, lasten museo Papalote, urheilupaikkoja, ravintoloita ja kahviloita. Siellä on myös hautausmaa, johon on haudattu useita presidenttejä sekä kuuluisia taiteilijoita, kuten maalari Diego Rivera ja sekä laulaja-näyttelijä Augustin Lara.

Puiston kolmas osa on luonnontilaisin ja vähiten vierailtu. Kasvien ja eläinten lisäksi siellä on mm. arkkitehtuurikoulun toimipiste ja liikuntamahdollisuuksia. Tämä osa puistosta avattiin vuonna 1974.

Historia
--------

Los Niños Héroes -monumentti.
Chapultepec on ollut kaikille avoin kaupunkipuisto vuodesta 1530. Juuret ulottuvat kuitenkin kauemmas: puisto sai nimensä tolteekeilta, jotka hallitsivat Meksikon laaksoa 900-luvulta 1100-luvulle. Chapultepec merkitsee tolteekkien puhumalla nahuatlin kielellä heinäsirkkakukkulaa. Tolteekkien jälkeen atsteekit pitivät paikkaa pyhänä ja tekivät siitä hallitsijoidensa viimeisen leposijan.

Espanjalaiset rakensivat Chapultepecin linnan 1700-luvulla. Linna ehti palvella mm. sotilasakatemiana sekä keisari Maksimilianin ja Meksikon presidenttien virka-asuntona ennen kuin siitä tehtiin museo vuonna 1940.

Vuonna 1847 Chapultepec oli Meksikon ja Yhdysvaltojen välisen sodan taistelupaikka. Chapultepecin taistelusta muistuttaa puistossa marmorinen Los Niños Héroes -monumentti. Se on omistettu kuudelle teini-ikäiselle kadetille, joiden kerrotaan vetäytymiskäskystä piittaamatta puolustaneen maataan kuolemaan saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mexico City - Chapultepec *www.mexicocity-guide.com*. Viitattu 25.7.2015.
2. 1 2 3 4 5  Larry Rother: Chapultepec Park: Mexico in Microcosm *The New York Times*.  13.12.1987. Viitattu 24.7.2015.
3. ↑  Toltec | people *britannica.com*. Viitattu 25.7.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chapultepec** Wikimedia Commonsissa
**Andrei Valeryevitch Gurtov** (s. 14. maaliskuuta 1979 Petroskoi) on tutkija Tietotekniikan tutkimuslaitos HIIT:ssä.

Andrei Gurtov syntyi Petroskoissa Venäjällä vuonna 1979. Hän suoritti tietojenkäsittelyopin Maisteri tutkinnon vuonna 2000 ja filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 2004 Helsingin yliopistossa. Gurtov nimitettiin dosentiksi Teknillisessä korkeakoulussa (TKK) vuonna 2006, Helsingin yliopistossa vuonna 2009 ja Aalto yliopistossa vuonna 2011.

Gurtov on toiminut tutkimusapulaisena, tutkijana ja lehtorina Helsingin yliopiston Tietojenkäsittelyopin laitoksella 1998 – 2004. Hän työskenteli vanhempana tutkijana Soneralla 2000 – 2004. Vuosina 2003 ja 2005 Gurtov vietti vuoden vierailevana tutkijana International Computer Science Institutessa Berkeleyssä, Yhdysvalloissa. Vuonna 2004 hän toimi Ericssonin NomadicLabin konsulttina. Vuodesta 2004 lähtien Gurtov on toiminut tutkijana, vanhempana tutkijana ja Networking Research –tutkimusryhmän johtavana tutkijana Tietotekniikan tutkimuslaitos HIIT:ssä.

Gurtovin tutkimustyön kohteita ovat langattomat turvaratkaisut, tulevaisuuden Internet-of-things ja vertaisverkko-arkkitehtuurit. Gurtov on ollut mukana kirjoittamassa yli 100 julkaisua, mukaan lukien kirjat, tieteelliset julkaisut, patentit ja IETF RFC:t. Google Scholarista löytyy yli 1000 viittausta hänen julkaisuihinsa. Gurtov on ohjannut 3 väitöskirjaa ja 20 diplomityötä. Hän on myös IEEE:n seniorijäsen.

Aiheesta muualla
----------------

* Julkaisut
* Google Scholar

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* Association for Computing Machinery
* DBLP
* Google Scholar
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* ORCID
* ResearcherID
* Scopus

 |

 |
**Isä Ruben** on Tapani Markkulan (nimimerkki Balabar Torm) ja Pertti Poutasen (nimimerkki Sansibar Sedan) tekemä suomalainen strippisarjakuva, joka on ilmestynyt kristillisessä ilmaisjakelulehdessä Kirkko ja kaupunki vuodesta 1971 alkaen. Sitä ennen näitä luostariaiheisia strippejä ilmestyi Kirkon Nuorisotyön Keskuksen Pistis-lehdessä. Markkula ja Poutanen ovat ammatiltaan pappeja.

Sarjakuva kertoo keskiaikaisesta, isä Rubenin johtamasta luostarista ja sen munkeista. Sarjakuvan maailma tosin sisältää paljon piirteitä nykyajasta. Monet sen vitsit perustuvat anakronismeihin Velhon ja Pulterin tapaan, jotka selvästi ovat vaikuttaneet Isä Rubeniin taloudellisen yksinkertaista piirrosjälkeä myöten.

Markkula ja Poutanen ovat julkaisseet myös sarjakuvan *Pastori Nakki ja Sortin sakki* (Kirjapaja, 1982) nimimerkeillä E. Tikka & O. Suma.

Kirkko ja kaupunki lehden lukijoista Isä Ruben -sarjakuvan lukee puolet. Lehden levikki on yli kaksisataa tuhatta, joten Isä Ruben on yksi Suomen luetuimmista kotimaisista sarjakuvista.

Lähteet
-------

* Anekauppaa ja eläinten hoitoa. Turun Sanomat 21.12.2000.
* Sarjainfo 27/1980 - Heikki Jokinen: Vippaa ane! (PDF)
* Lukemistutkimus 3.3.2004

Bibliografia
------------

* Isä Ruben (Nuorten keskus, 1977)
* Vippaa ane, isä Ruben (Lasten keskus, 1979)
* Isä Ruben ja polvilumpion perintö (Arktinen Banaani, 2000)
**Chapter 27** on yhdysvaltalainen elokuva John Lennonin murhaajasta, Mark David Chapmanista. Elokuvan pääroolissa Chapmania esittää Jared Leto. J. P. Schaeferin kirjoittama ja ohjaama elokuva tuli ensi-iltaan Sundance Film Festivalissa Tammikuussa 2007 Yhdysvalloissa ja Berlin Film Festivalissa helmikuussa.

Aluksi *Chapter 27*:n tuonti Yhdysvaltain teattereihin epäonnistui. Elokuva vuoti internetiin 23. maaliskuuta 2007. Elokuvateattereihin se tuli maaliskuussa 2008.

Elokuva näyttää Chapmanin elämää kolme päivää ennen Lennonin murhaa 8. joulukuuta 1980. Sen tarkoitus on selittää Mark Chapmanin mieltä ja ajatuksia tuolta ajalta. Elokuvan juoni perustuu Jack Jonesin kirjoittamaan Mark David Chapmanin elämäkertaan, *Let Me Take You Down*.

Elokuvan nimi *Chapter 27* vihjaa jatkoa J. D. Salingerin romaaniin *Sieppari ruispellossa*, jossa on 26 kappaletta. Chapman kantoi kirjaa kädessään ampuessaan John Lennonin. Chapmanilla oli pakkomielle kirjaan, ja hän yritti elää kuten kirjan päähenkilö Holden Caulfield.

Jared Leto lihotti itseään yli 30 kiloa Chapmanin rooliin juomalla sulatettua jäätelöä, johon oli sekoitettu soijakastiketta ja oliiviöljyä. Nopean painonnousun aiheuttamista vaikutuksista keholleen Leto joutui käyttämään pyörätuolia.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Jared Leto  | … |  Mark David Chapman
  |
|  Lindsay Lohan  | … |  Jude
  |
|  Ursula Abbott  | … |  Jeri
  |
|  George Bryant II  | … |  taksikuski
  |
|  Kevin Cannon  | … |  Lennonin talon vartija
  |
|  Melissa Demyan  | … |  Lennonin fani
  |
|  Jeane Fournier  | … |  Eurooppalainen nainen
  |
|  Judah Friedlander  | … |  Paul Goresh
  |
|  Yuuki Hosokawa  | … |  Sean Lennon
  |
|  Matthew Humphreys  | … |  Frederic Seaman
  |
|  Mark Lindsay Chapman  | … |  John Lennon
  |
|  Lauren Milberger  | … |  Gilda Radner
  |

Vastaanotto
-----------

Elokuva sai jakautuneen vastaanoton kriitkoilta. Leton roolisuoritusta kehuttiin kuitenkin. *Chapter 27* sai enemmän huomiota kuin samaa teemaa käsittelevä brittiläinen elokuva *The Killing of John Lennon* (2006), joka kertoo enemmän yksityiskohtia Chapmanin aikaisemmasta elämästä.
**Franca di Rienzo** (s. 11. joulukuuta 1938) on ranskalainen italialaissyntyinen laulaja. Di Rienzo voitti Sveitsin euroviisukarsintana toimineen Concours Eurovision -laulukilpailun 6. helmikuuta 1961 kappaleella "Nous aurons demain" ja tuli näin valituksi Sveitsin edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa di Rienzo sijoittui kolmanneksi.

1963 di Rienzo edusti Sveitsiä Sopotin laulufestivaaleilla Puolassa. Myöhemmin di Rienzo toimi ranskalaisen folkyhtye Les Troubadoursin solistina. Di Rienzo esitti Marie-Antoinettea *La Révolution français* -musikaalissa Pariisin Palais des Sportsissa 1973.

Lähteet
-------

1. ↑  Switzerland: Concours Eurovision 1961 *eurovisionworld.com*. Viitattu 28.3.2022.
2. ↑  Franca di Rienzo *eurovision.tv*. Viitattu 28.3.2022.
3. ↑
4. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Relaatio** on erilaisuussuhde kahden asian välillä. Monesti relaatio tarkoittaa kahden suureen, esimerkiksi painon ja koon riippuvuutta toisistaan.

Esimerkkejä:

* Marko on Matin isä. Tässä relaatio on "x on y:n isä" ja x ja y ovat esimerkiksi ihmisiä.
* Pallo on punainen. Relaatio "X on Y:n värinen" ja X on jokin esine tai asia ja Y on väri.
* Mikko on pitempi kuin Merja. Relaatio "on pitempi kuin".
* Luku kaksi on suurempi kuin yksi, *2 > 1*. Relaatio "x on suurempi kuin y", missä x ja y ovat reaalilukuja.

Kuvassa joukon **X**={1, 2, 3} ja joukon **Y**={a, b, c, d} välillä on relaatio, joka liittää **X**:n alkioita **Y**:n alkioihin: 

1→D, 2→B, 3→A, missä relaatiota on merkitty symbolilla →.

Relaatiotyyppejä
----------------

* Yksi-yhteen: 1) jos *x*:llä on tietty relaatio *y*:hyn, eikä muilla *x'*  ole samaa relaatiota *y*:hyn, ja 2) *x*:llä ei ole samaa relaatiota mihinkään *y'*. Esimerkiksi länsimaissa miehellä (x) on yksi vaimo (y), ja päinvastoin. Mikään muu mies (*x* ') ei voi olla saman vaimon (*y*) aviomies, eikä tämä aviomies (*x*) voi olla kenenkään muun naisen (*y* ') kanssa naimisissa.
* Yksi-moneen: Jos yllä olevasta vain ensimmäinen ehto täyttyy.
* Moni-yhteen: Jos yllä olevasta vain toinen ehto täyttyy.

Matemaattinen relaatio
----------------------

Yllä olevissa esimerkeissä relaatiot olivat kaksipaikkaisia eli binäärisiä. Määritellään siis ensin binäärirelaatio:

Olkoot *X* ja *Y* epätyhjiä joukkoja. Niiden karteesisen tulon *X* × *Y* = { (*x*, *y*) | *x* ∈ *X* ja *y* ∈ *Y*} osajoukkoa *R* kutsutaan **binäärirelaatioksi** joukoissa *X* ja *Y*. Jos pari (*x*, *y*) kuuluu joukkoon *R* eli (*x*, *y*) ∈ *R*, niin merkitään *x R y* tai *R*(*x*, *y*) ja sanotaan, että alkio *x* on relaatiossa *R* alkion *y* kanssa.
Esimerkkejä binäärisistä relaatioista ovat relaatiot "<" ja "=" reaalilukujen joukossa **R**.   
Jos *A* = {1, 2, 3, 4, 5} ja *B* = {1, 3, 5}, niin *A* × *B* = {(1, 1), (1, 3), (1, 5),... (5, 5)}.  
 Tällöin pienempi kuin -relaatio "<" joukosta *A* joukkoon *B* on joukon *A* × *B* osajoukko:

"<" **:=** {(1, 3), (1, 5), (2, 3), (2, 5), (3, 5), (4, 5)}.  
 Yhtäsuuruusrelaatio "=" taas tarkoittaa joukkoa
"=" **:=** {(1, 1), (3, 3), (5, 5)}.

Katso myös
----------

* Ekvivalenssirelaatio

Lähteet
-------

1. ↑  Russell, Bertrand. 1948. Introduction to mathematical philosophy. London: George Allen & Unwin.

Kirjallisuutta
--------------

* Rikkonen, Harri: *Matematiikan pitkä peruskurssi II: Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku*. Helsinki: Otakustantamo, 1969. ISBN 951-671-022-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Relaatio** Wikimedia Commonsissa
**Jeesuksen Kristuksen myöhempien aikojen kirkko** (engl. *The Latter Day Church of Jesus Christ*) on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö Britteinsaarilla. Kirkko on virallisesti järjestetty 27. toukokuuta 2007 Derbyshiressä Englannissa. Kirkon jäsenet ovat entisiä Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jäseniä. Kirkon johtajana toimii Matthew Philip Gill, joka väittää olevansa Kristuksen kirkon ensimmäinen laillinen johtaja profeetta Joseph Smithin kuoleman jälkeen 27. kesäkuuta 1844. Kirkon jäsenistö on hyväksynyt Gillin kirkon presidentiksi, profeetaksi, näkijäksi ja ilmestyksensaajaksi. 

Jeesuksen Kristuksen myöhempien aikojen kirkko hyväksyy pyhiksi kirjoituksi Raamatusta Joseph Smithin laatiman Innoitetun raamatunkäännöksen, Mormonin kirjan, Oppi ja liitot -teoksen sen vuoden 1844 versiona sekä Kallisarvoisen helmen. Tämän lisäksi kirkko hyväksyy pyhäksi kirjoitukseksi Jeraneckin kirjan. Kyseessä on 110-sivuinen teos, jonka Gill kertoi kääntäneensä löytämistään muinaisista aikakirjoista. Jeraneckin kirja kertoo olevansa Britteinsaaria muinoin asuttaneiden kristittyjen asukkaiden laatima aikakirja. Sekä kirjan sisällössä että synnyssä on paljon yhtäläisyyksiä Mormonin kirjan kanssa. Sen mukaan esimerkiksi Stonehenge on alun perin ollut kristillinen Valon temppeli. Kirja on julkaistu vuonna 2007.

Myös Gillin muistiinmerkittyjä ilmestyksiä pidetään pyhinä, ja ne on julkaistu teoksessa nimeltä *Book of Prophecy and Revelation* ("Profetian ja ilmestyksen kirja"). 26. helmikuuta 2007 kirkko päätti liittää seuraavat pseudepigrafikirjat Raamatun kaanoniin:

* Pietarin evankeliumi
* Marian evankeliumi
* Tuomaan evankeliumi
* Filippuksen evankeliumi
* Totuuden evankeliumi
* Apostoli Paavalin rukous
* Jeesuksen Kristuksen viisaus
* Pietarin ja kahdentoista apostolin teot
* Pietarin kirje Filippukselle

Kyseiset kirjoitukset kuuluvat Nag Hammadista löytyneisiin gnostilaisiin kirjoituksiin. Liike viittaa päätöksessään mitä luultavimmin teokseen Apostoli Paavalin rukous, vaikka se viittaakin tähän sanoilla *Gospel of the Apostle Paul* (Apostoli Paavalin *evankeliumi*). Tämän nimistä teosta ei kuitenkaan ole kirjoitettu.

Kirkko torjuu jyrkästi moniavioisuuden ja väittää, ettei Joseph Smith koskaan opettanut tai harjoittanut sitä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kirkon virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kirkon virallinen blogisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Matthew Philip Gillin todistus
* *Jeraneckin kirja*
**Jeesuksen Kristuksen alkuperäinen kirkko** (engl. *Primitive Church of Jesus Christ*) oli eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Se erosi Jeesuksen Kristuksen kirkosta, eräästä toisesta mormonistisesta yhteisöstä, vuonna 1914. 

Kirkon hajottaneen kiistan aiheena oli kysymys kirkon johtamisesta. Eräs Jeesuksen Kristuksen kirkon apostoleista, James Caldwell, katsoi, että kirkon johdossa tulisi olla vain kahdentoista apostolin koorumin. Apostolien yläpuolella oleva "ensimmäinen presidenttikunta", johon kuului kirkon profeetta sekä tämän kaksi neuvonantajaa, oli hänestä luopumista Jeesuksen Kristuksen aikoinaan perustaman kirkon alkuperäisestä hallintomallista, johon ei kuulunut apostolien yläpuolella olevaa hallintoelintä. Lopulta kiista sai sellaiset mittasuhteet, että Caldwell seuraajineen perusti oman kirkon, jossa noudatettiin Jeesuksen antamaa "alkuperäistä" hallintomallia.

Caldwellin johtama kirkko piti Jeesuksen Kristuksen kirkon tapaan Joseph Smithiä kirkon alkuperäisenä profeettana ja ilmestyksensaajana. Hänen oikeana seuraajanaan se piti Sidney Rigdonia, tämän taas William Bickertonia.

Vaikka Caldwellin johtama kirkko pitikin Smithiä profeettana ja Mormonin kirjaa Jumalan sanana, se ei uskonut ensimmäisen näyn, siis Smithin alkuperäisen kutsumusnäyn, historiallisuuteen.

Jeesuksen Kristuksen alkuperäinen kirkko sulautui myöhemmin yhteen Reorganisoidun Jeesuksen Kristuksen kirkon kanssa. Näin syntyneen ryhmän toiminta kuitenkin lamautui enne pitkää.
**Rekyyli** oli Fire-kustannus Oy:n vuodesta 2003 kustantama suomalainen aselehti, joka perustettiin kollektiivisesti lehden kirjoittajien, valokuvaajien ja taittajien voimin. Ensimmäisenä päätoimittajana (2003–2008) oli Jarkko Koskinen, jonka jälkeen kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvän lehden päätoimittaja oli Tero Kuitunen, joka aiemmin toimi lehden toimituspäällikkönä.

*Rekyyli* sisälsi artikkeleita uusista ja historiallisista ampuma-aseista, teräaseista sekä ampumatarvikkeista ja -varusteista. Lehden toimitusfilosofiana oli parantaa suomalaisen aselehdistön tasoa kautta linjan. Lehti myös panosti näkyvyyteensä internetissä ja otti varhaisessa vaiheessa käyttöönsä keskustelupalstan verkkosivuillaan. Lehti järjesti vuosittain Rekyyli Team Challenge -kilpailun.

*Rekyylin* painosmäärä oli parhaimmillaan 12 000 kappaletta. Lehden julkaiseminen päättyi Fire-kustannuksen hakeuduttua konkurssiin vuonna 2012.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen suurin aselehtikustantamo kaatui *IS.fi*.  7.8.2012. Viitattu 24.6.2023.
**Ninki Nanka** eli **Niniganne** tai **Ningin** on länsiafrikkalaiseen kansanperinteeseen kuuluva matelijamainen taruolento, joka muistuttaa hieman lohikäärmettä. Paikallisessa kielessä sana Ninki Nanka merkitsee "lohikäärmepaholaista" tai pelkästään "käärmettä". Olennon kerrotaan olevan 5–9 metriä pitkä ja sen päässä on yleensä kaksi sarvea. Sillä väitetään olevan kirkuva ääni.

Olennon väitettyä elinaluetta on Gambian Gambiajoki Janjanburehista eli entisestä Georgetownista yläjuoksulle päin. Ninki Nanka piilottelee yleensä joessa ja sen varrella olevilla mangrovesoilla, mutta silminnäkijöiden mukaan nousee joskus maallekin.

Paikalliset asukkaat ovat löytäneet isoja suomuja, joiden he väittävät olevan peräisin Ninki Nankasta. Kun yhtä suomua tutkittiin DNA-testillä, se osoittautui kalan suomuksi. Väitetyt näköhavainnot saattavat selittyä joessa elävillä suurikokoisilla krokotiileilla ja virtahevoilla.

Lähteet
-------

* BBC News: Hunt for Gambia's mythical dragon (englanniksi)
* Africanhistory.about.com: Scientists Hunting for the Ninki-Nanka (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Cryptoworld.co.uk: What is Ninki Nanka? (englanniksi)
* Syfy.com/destinationtruth (englanniksi)
**France 3** on ranskalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa France Télévisions, jonka puolestaan omistaa Ranskan valtio. Kanavalla on sekä valtakunnallisia että paikallisia ohjelmia.

France 3 on katsojamääriltään Ranskan kolmanneksi suosituin televisiokanava. Sen tunnusväri on sininen.

Historia
--------

Kanavan logo vuosina 1992-2002
Ranskan silloinen yleisradioyhtiö l'ORTF lanseerasi kolmannen valtakunnallisen televisiokanavansa, *la troisième chaîne de l'ORT*, vuoden 1972 lopussa. Elokuussa 1974 l'ORTF hajotettiin ja televisiokanavista tuli omia yhtiöitään. Kolmannesta kanavasta tuli France Régions 3 (FR3). Vuonna 1992 se sai uuden nimen France 3, kun se liitettiin yhteiseen hallintoon France 2:n (ent. Antenne 2) kanssa. Vuonna 2000 France 2, France 3 sekä France 5 (ent. La Cinquième) muodostivat France Télévisionsin.

Vuodesta 2009 France 3, kuten muutkaan France Télévisionsin kanavat, ei ole saanut näyttää mainoksia iltakahdeksan ja aamukuuden välillä.

Ohjelmisto
----------

France 3:n ohjelmistossa painottuu paikallisuus. Sillä on 13 paikallistoimitusta, ja se tarjoaa muun muassa paikallisia uutisia sekä alueiden historiaa ja kulttuuriperintöä käsitteleviä dokumentteja, urheilu- ja musiikkitapahtumia sekä muita Ranskaan sijoittuvia televisiosarjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Audiences TV de 2020 : TF1 en tête mais en recul, les chaînes d'info grandes gagnantes *lefigaro.fr*.  4.1.2021. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)
2. ↑  France 3 Paris Ile-de-France répond à vos questions *france3-regions.francetvinfo.fr*. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Chaînes et offres numeriques *francetelevisions.fr*.  Arkistoitu 3.5.2021. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Inauguration de la 3ème chaîne : variétés *ina.fr*. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)
5. 1 2  Pascal Rozat: Histoire de la télévision : une exception française ? *larevuedesmedias.ina.fr*.  9.12.2010. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)
6. ↑  France 3 - En Bref *ozap.com*. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)
7. ↑  L'histoire *francetelevisions.fr*. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)
8. ↑  France 3 *france.tv*. Viitattu 5.5.2021. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kanavan kotisivut

France Télévisions

|  |  |
| --- | --- |
| Omat televisiokanavat: | 
* France 2
* France 3
* France 4
* France 5
* France Info
* La Première

 |
| Osaomistajana: | 
* TV5Monde
* Arte
* Euronews

 |
| Jäsenyydet: | 
* Euroopan yleisradiounioni

 |
Quebecin konferenssi 1943, jossa keskusteltiin Normandian maihinnoususta. Kuvassa kokoukseen osallistuneet Winston Churchill, William Lyon Mackenzie King ja Franklin D. Roosevelt.
**Quebecin ensimmäinen konferenssi** pidettiin 13.–24. elokuuta 1943 Quebecissa Kanadassa. Se oli toisen maailmansodan konferenssi, johon osallistuivat liittoutuneiden päämiehistä pääministeri Winston Churchill Britanniasta, presidentti Franklin D. Roosevelt Yhdysvalloista ja isäntämaasta pääministeri William Lyon Mackenzie King.

Tapaamisessa Britannia vahvisti Yhdysvaltain ylivallan Tyynenmeren sotanäyttämöllä, jossa pyrittiin tehostamaan sotatoimia. Osapuolet päättivät jatkaa Tšiang Kai-šekin avustamista Kiinassa, ja Kaakkois-Aasian joukot määrättiin vara-amiraali Louis Mountbattenin alaisuuteen.

Kokouksessa päätettiin myös kiihdyttää taisteluita Italiassa, jotta Mussolinin kukistumista voitaisiin hyödyntää jatkossa. Osapuolet hyväksyivät kenraali Frederick E. Morganin suunnitelman Englannin kanaalin yli tehtävästä hyökkäyksestä, operaatio Overlordista, jonka kaavailtiin toteutuvan 1. toukokuuta 1944. Britanniassa rakennettiin operaatiota varten kelluvia keinotekoisia satamia, jotka aiottiin hinata Ranskan rannikolle. Hyökkäyksen komentajuus annettiin amerikkalaisille.

Lähteet
-------

1. ↑  Antony Shaw: *Toinen maailmansota. Tärkeimmät sotatapahtumat päivä päivältä*, s. 121. Alkuteos: Word War II. Day by Day.. Suomentanut Veikko Ahola, Irmeli Kuhlman ja Jorma Luotio. Gummerus, 2003. ISBN 978-951-20-6370-3.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Quebecin ensimmäinen konferenssi** Wikimedia Commonsissa
Metsän suojelushenki ja Ninhursag Susasta löydetyssä reliefissä.
**Ninhursag** tai **Ninhursaga** (akkadiksi Belit-ili) on mesopotamialainen jumalatar. Hän oli Adabin ja Kishin kaupunkien jumalatar, ja hän oli myös kivikkoisen maaston eli *hursagin* jumalatar. Hänellä oli kyky luoda elämää kukkuloille ja autiomaahan. Läntisen erämaan villiaasien katsottiin olevan hänen jälkeläisiään, ja hän on myös äitijumala, Hänen muita nimiään ovat **Dingirmakh** (ylhäinen jumaluus), **Ninmakh** (ylhäinen nainen), **Aruru** (tiputtaja, hän joka "päästää" perillisen synnytyksessä) ja **Nintur** (synnytyksen jumalatar). Ninhursagin aviomies on Shulpae, ja heidän lapsensa ovat pojat Mululil ja Ashshirgi sekä tytär Egime.

Ninhursagalla oli monta hahmoa. Ollessaan Ninlil hän oli Enlilin vaimo ja kun hänen hahmonsa oli **Ninki**, hän oli Enkin vaimo, joka synnytti miehelleen lapsia Dilmunin paratiisisaarella.

Lähteet
-------

* Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. ISBN 951-0-17102-6

### Viitteet

1. ↑  Ninhursag *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 26.1.2018. (englanniksi)
2. ↑  Cotterell 1996, s. 134
**Paavo Nurmen kotimuseo** on Paavo Nurmen lapsuudenkotiin Turkuun perustettu kotimuseo. Nurmi asui huoneen ja keittiön käsittävässä perheen asunnossa vuodesta 1903, jolloin perheen isä osti asunnon, vuoteen 1932, jolloin hän lopullisesti muutti pois kotoa, joskin hän oli jo asunut muualla opintojen ja urheilun vuoksi. Isä kuoli 1910, ja perheen äidin Matildan kuoltua 1936 asunto oli Nurmen sisarusten hallussa vuoteen 1960, minkä jälkeen asunnon kunto alkoi heiketä. Turun kaupunki kunnosti asunnon, ja se avattiin yleisölle 10. kesäkuuta 1997.

Urheilumuseo vuokrasi asunnon Turun kaupungilta vuodesta 2000 alkaen ja sisusti sen museoksi. Asunnossa on osittain alkuperäistä Nurmen aikaista esineistöä. Lisäksi sinne on hankittu aikakauden tyypillisiä esineitä.

Museon ulko-ovi.
Museo on avoinna Nurmen syntymäpäivänä 13. kesäkuuta ja sopimuksen mukaan muulloinkin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Paavo Nurmen kotimuseo, (Arkistoitu – Internet Archive) Urheilumuseo.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Paavo Nurmen kotimuseon mobiiliopas
* Paavo Nurmen kotimuseo, (Arkistoitu – Internet Archive) Turun urheiluliitto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Paavo Nurmen kotimuseo (Q28720626)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kotimuseo |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Turku |
|  |
| koordinaatit | 60°27′07″N 22°15′07″E﻿ / ﻿60.452°N 22.252°E﻿ / 60.452; 22.252 |
|  |
|  |

 |
**Relaatiomalli** on ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikkaan perustuva tietokantamalli. Relaatiomallia hyödyntäviä tietokantoja kutsutaan vastaavasti relaatiotietokannoiksi. Relaatiomallin muotoili ja esitti ensimmäisenä Edgar F. Codd, jonka artikkeli *A Relational Model of Data for Large Shared Data Banks* julkaistiin vuonna 1970 *Communications of the ACM* -lehdessä. Relaatiomallia varhaisempia tietokantamalleja ovat hierarkkinen malli ja verkkomalli. Relaatiomallia uudempi on puolestaan oliomalli. 

Relaatiomallissa tietokantaan tallennettava data esitetään järjestettyinä äärellisinä listoina, jotka on ryhmitelty relaatioiksi. Relaatiota vastaava tietokantatermi on taulu. Vastaavasti kutakin tietokantaan tallennettua kohdetta, useista attribuuteista muodostuvaa *monikkoa* (engl. *tuple*), vastaa taulun rivi ja *attribuuttia* taulun sarake. 

Relaatiomallin tarkoituksena on toimia datan ja siihen kohdistuvien kyselyiden määrittelyn logiikkana. Relaatiomallin avulla käyttäjät määrittelevät tietokannan sisällön ja siitä tehtävät tiedonhaut ilman, että he ottavat kantaa datan tallentamisen tekniseen toteutukseen. Relaatiomalli toimii siis tietoriippumattomuuden takaajana.

SQL-tietokantakieli on relaatiomallin tunnettu sovellutus, joka ei kuitenkaan noudata relaatiomallia puhtaasti. Relaatiomallin kehittäjä Codd protestoi eräitä SQL:ssä tehtyjä ratkaisuja vastaan niiden rikkoessa relaatiomallin periaatteita vastaan.

Katso myös
----------

* Relaatioalgebra
* Graafitietokanta

Lähteet
-------

* Huovinen, Liisa: Tietokannat ja relaatiomalli.  *Dimensio : matemaattis-luonnontieteellinen aikakauslehti*, 1990, 54. vsk, nro 1, s. 48-51. Helsinki:  Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto. ISSN 0782-6648.

### Viitteet

1. ↑  E F Codd: A Relational Model of Data for Large Shared Data Banks (PDF)  kesäkuu 1970. Communications of the ACM. Viitattu 22.7.2019. (englanniksi)
2. ↑  Edgar F. ("Ted") Codd ACM. Viitattu 22.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Relaatiomalli**.
* Moen, Pirjo: Relaatiomalli ja sen peruskäsitteet *cs.helsinki.fi*.  2008.  Arkistoitu 23.9.2015. Viitattu 4.8.2015.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Relational model
Jukka Kytölä kaudella 2017-18Jukka Kytölä finaalisarjan ottelussa kaudella 2017-18 Leijona Futsalia vastaan.
**Jukka Kytölä** (s. 27. joulukuuta 1988 Suonenjoki) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa jyväskyläläistä Kampuksen Dynamoa. Kaudella 2018–2019 Jukka Kytölä pelasi Mantova Calcio a 5:ssa, Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie A2:ssa. Runkosarjassa Kytölä pelasi puolustavassa roolissa ja teki yhteensä 10 maalia. Kauden päätteeksi Mantova nousi Italian pääsarjaan ja kaudelle 2019–2020 Kytölä allekirjoitti yhden vuoden mittaisen jatkosopimuksen seuransa kanssa .

Jukka Kytölä teki 21. syyskuuta 2019 suomalaista futsalhistoriaa pelaamalla ensimmäisenä suomalaisena Italian korkeimmalla sarjatasolla. Kaos Mantovaa edustanut Kytölä teki ottelussa myös maalin.

Suomessa hän on edustanut Futsal-liigaa pelaavaa Kampuksen Dynamoa, jossa hän voitti ensimmäisen liigamestaruutensa kaudella 2017–2018 ja johon hän palasi kesällä 2020. Kytölä oli mukana voittamassa toisen mestaruutensa KaDy-paidassa kaudella 2020-21. Tämän lisäksi Kytölä on voittanut Kampuksen Dynamossa myös neljä hopeaa ja yhden pronssin. Kaudella 2013–2014 Jukka Kytölän seura oli italialainen ASD Futsal Tridentina, joka pelaa Serie A2:ssa. Henkilökohtaisina saavutuksina Kytölä on valittu kahdesti Urheilutoimittajien Liiton vuoden futsalpelaajaksi (2017 ja 2018) ja Futsal-liigan tähdistökentälliseen neljästi (2014–2018). Futsal-Liigan peljaajat äänestivät Kytölän Vuoden pelaajaksi vuonna 2021. 

Kytölä on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa 98 ottelua ja tehnyt niissä 25 maalia (päivitetty 16.12.2021). Hänen veljensä Mikko pelaa myös futsalia. Kytölä on pelannut jalkapallossa Kakkosessa ja Kolmosessa, edustaen Suonenjoen Palloa ja Warkaus JK:ta.

Lähteet
-------

1. ↑  Suomen futsalmaajoukkueen ykköspelaaja palaa Serie A:sta Jyväskylään *yle.fi*. Viitattu 25.6.2020.
2. ↑  Jukka KYTOLA *Divisione Calcio a cinque*. Viitattu 7.5.2019. (italiaksi)
3. ↑  Serie A kutsuu – Jukka Kytölälle huippusopimus *yle.fi*. Yle. Viitattu 25.8.2019.
4. ↑  Jukka Kytölän historiallinen Serie A -debyytti poiki myös maalin *www.palloliitto.fi*. Viitattu 22.9.2019.
5. ↑  Kampuksen Dynamo - Futsal *www.kadyfutsal.net*. Viitattu 20.11.2018.
6. ↑  Jukka Kytölä urheilutoimittajien valinta vuoden pelaajaksi 2018 *www.palloliitto.fi*. Viitattu 31.1.2019.
7. ↑  Futsalin maajoukkuepelaajat ja maalit *Google Docs*. Viitattu 7.5.2019.
Relaatiomalli
**Relaatiotietokanta** on predikaattilogiikkaan pohjautuvaan relaatiomalliin pohjautuva tietokanta. Relaatiomalli määrittelee tietokantatyypin peruskäsitteet, kuten taulut. Relaatiotietokannoissa taulujen välille luodaan yhteyksiä. Tietokantoja voidaan muokata relaatioalgebran kuvaamilla operaatioilla. Taulujen tiedot yhdistetään toisiinsa toisen taulun avaimella. Yksikäsitteisenä avaimena käytetään yleisesti tietueen tunnistetta eli ID:tä. Toisessa taulussa yhteyden luovaa saraketta kutsutaan *viiteavaimeksi* tai *vierasavaimeksi* (engl. *Foreign Key*).

Taulujen välisiä suhteita kuvataan usein *Äiti-lapsi* -termillä. Termin mukaisesti äidillä voi olla useita lapsia, mutta lapsella ei useita äitejä (suhde 1:n). Esimerkiksi viestillä voi olla vain yksi kirjoittaja (käyttäjä), mutta käyttäjällä useita kirjoituksia. Tällaisessa tapauksessa kirjoittaja/käyttäjä on tietokannallisesti viestin äiti ja kirjoitukset ovat kirjoittajan lapsia.

Yhdistettyjen taulujen tietojen käsittelyä hallitaan **viite-eheyksillä**. Viite-eheydet määrittävät mitä yhdistetyille tiedoille tapahtuu jos taulujen tiedot vaihtuvat tai ne poistetaan. Viite-eheyksillä voidaan siis määrittää esimerkiksi poistuvatko lapsitiedot jos äititieto poistetaan (*Poistuvatko viestit jos niiden kirjoittaja poistetaan tietokannasta.*).

Esimerkki yksinkertaisesta taulukkorakenteisesta tietokannasta.

| ID | Nimi | Sukunimi | Ikä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pekka | Pekkanen | 45 |
| 2 | Tieto | Kantanen | 23 |
| 3 | Mauri | Makkonen | 68 |

Lähteet
-------

* Hernandez, Michael J.: *Tietokannat : suunnittelu ja toteutus*. alkuteos: Database design for mere mortals. Suomentanut Tomi Kajala. Helsinki: Edita, IT Press, 2000. ISBN 951-826-137-7.
Josef Ferstl
**Josef Ferstl** (s. 29. joulukuuta 1988) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Hammeria.

Ferstl kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa helmikuussa 2007. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2013 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenissä helmikuussa 2013 oltuaan syöksylaskussa yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti Val Gardenan supersuurpujottelussa joulukuussa 2017. Edellinen saksalaisvoittaja miesten supersuurpujottelun maailmancupissa oli Markus Wasmeier Lake Louisessa 1991 Ferstl voitti Kitzbühelin supersuurpujottelun 2019.

Ferstl on osallistunut MM-kilpailuihin 2015, 2017 ja 2019 sekä olympialaisiin 2018 ja 2022. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Josef Ferstl Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  German speed team's rise could boost skiing's TV ratings *nydailynews.com*.  15.12.2017. Viitattu 17.12.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Josef Ferstl**.