recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ihmispaholaiset** (*Invasion of the Body Snatchers*) on Philip Kaufmanin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiskauhuelokuva vuodelta 1978. Se on uusintaversio Don Siegelin vuoden 1956 elokuvasta *Ruumiinryöstäjät*. Molemmat perustuvat Jack Finneyn tieteisromaaniin vuodelta 1955. Kaufmanin version pääosia näyttelevät Donald Sutherland, Brooke Adams, Leonard Nimoy, Veronica Cartwright ja Jeff Goldblum.

Kun Siegelin elokuva tapahtuu 1950-luvun kommunistivainojen ilmapiirissä pienessä kalifornialaiskaupungissa, Kaufmanin versio sijoittuu 1970-luvun puolenvälin San Franciscoon. Lääkärin sijasta päähenkilönä on Sutherlandin näyttelemä terveysviraston tarkastaja.

Vastaanotto
-----------

*Ihmispaholaiset* mainitaan usein yhtenä kaikkien aikojen parhaista uudelleenfilmatisoinneista. Chicagon elokuvakriitikkojen yhdistys otti sekä sen että Siegelin alkuperäisversion listalleen sadasta kaikkien aikojen pelottavimmasta elokuvasta.

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla *Ihmispaholaisten* olevan todella hyvä versio Don Siegelin 1950-luvun klassikosta. Hänestä etenkin Donald Sutherland tekee roolinsa uskottavasti. Yle Teeman Lauri Itäkannas kirjoittaa: "*Ihmispaholaiset* pysyy pienessä mittakaavassa – sen San Francisco on muusta maailmasta yhtä erillään kuin Ankkalinna konsanaan – ja kerronnallisesti visusti omassa scifikauhun lajityypissään. Se ei tarjoa katsojalle päivänkohtaista eikä aatteellista tarttumapintaa. Sen sijaan se tarjoaa projektiopinnan, jolle jokainen voi heijastaa mitä pelkoja tahtoo."

Lähteet
-------

1. ↑  Huhtala, Jussi: Tänään tv:ssä: "Yksi kaikkien aikojen pelottavimpia elokuvia" – hyytävässä klassikkotarinassa outo voima ottaa ihmiset valtaansa *Episodi*.  30.1.2020. Viitattu 11.7.2021.
2. ↑  Fränti, Mikael: Kaupunki joutuu paniikkiin Body Snatchers -tieteisfilmin uusintaversiossa.  *Helsingin Sanomat*, 6.11.1993, s. 72. Näköislehti (maksullinen).
3. ↑  Itäkannas, Lauri: Älä luota keneenkään! Paranoidit klassikkoelokuvat Teemalla *Yle Teeman verkkosivusto*.  16.1.2020. Viitattu 10.7.2021.
**Kolosso** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee Bagoéjoen yläjuoksulla 45 kilometriä Kolondiébasta maanteitse itään. Kunnassa on 6 200 ja kylässä 1 500 asukasta.

Kolosson kunta rajoittuu lännessä Kolondiéban, etelässä Tousséguélan, idässä Sikasson piirin Zaniènan ja pohjoisessa Niènan kuntiin. Maisemaa leimaavat laaksot ja tasangot. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja senufoja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 25.2.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 25.2.2018.
3. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire: Commune rurale de Kolosso 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2005. Viitattu 25.2.2018. [vanhentunut linkki]
Maaperänäytteenottoa kairakoneella
**Maaperänäytteenotto** on tärkeä vaihe, kun selvitetään tutkittavan alueen maaperän haitta-ainepitoisuutta ennen siihen liittyviä toimenpiteitä (rakentaminen tai purkaminen, kaavoitus, perustilaselvitys) tai maaperän kunnostuksen yhteydessä. Kunnostuksen yhteydessä näytteitä otetaan, jotta massojen pois kuljettamista voidaan ohjata haluttuihin vastaanottopaikkoihin ja kunnostuksen tarpeen päättymistä voidaan tarkkailla jäännöspitoisuusnäyttein. Tutkimukset kohdistuvat usein alueille, joilla on epäily maaperän haitta-aineista esimerkiksi aiemman teollisen toiminnan vuoksi. 

Myös täyttöalueet, joiden maamassojen laadusta ei ole dokumentointia, ovat usein tutkimuksien kohteena. Maaperänäytteenotossa suurimman virheen tuloksiin aiheuttaa näytteenottokohteen suuri heterogeenisyys. Siitä aiheutuvaa virhettä pyritään vähentämään huolellisella ja dokumentoidulla näytteenoton suunnittelulla. Koekuopista ja kaivurintauksesta otettavat näytteet tulee tämän vuoksi ottaa aina kokoomanäytteinä ja osanäytteiden lukumäärä tulee ilmoittaa joko näytteenottosuunnitelmassa tai kenttähavaintolomakkeessa. Näytteiden ja niistä tehtävien analyysien määrää kasvattamalla voidaan näytteenoton edustavuutta parantaa. Laaduntarkkailunäytteitä voivat olla esimerkiksi toistettu näytteenotto, jaettu näyte ja nollanäyte.

Lähteet
-------

* FINASin opas ympäristönäytteenoton akkreditointivaatimusten soveltamiseksi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Hyvät käytännöt pilaantuneiden maiden kenttätutkimuksissa. Ympäristöopas 1, 2014
* Näytteenoton vertailukoe 14/2012 Maaperän haihtuvat öljyhiilivedyt
* SFS-käsikirja 190-2:2012 Maaperäntutkimusmenetelmät. Osa 2: Näytteenotto (sisältää näytteenoton suunnitteluun, suorittamiseen, työsuojeluun jne liittyviä ohjeita, myy SFS; ks. Näytteenottostandardeja sivun alussa).
* Leonardo: Sampler Education Pilot Project. Textbooks on sampling. The textbooks cover sampling basics, sampling of waste, groundwater, soil and sampling of waste water and sludge (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mawu** on luojajumalatar Länsi-Afrikan fon-kansan luomiskertomuksessa. Ensin Mawu synnytti jumalat ja jumalattaret. Heihin kuuluivat Maan jumalat, joita hallitsi Mawun esikoispoika Da Zodji, ukkosen jumalat johtajanaan toinen poika Sogbo, ja meren jumalat, joita johti kolmas poika Agbè. Tämän jälkeen Mawu muovaili ihmiskunnan savesta. Oikeastaan Mawu on yhdistetty jumalolento: hänen toinen puoliskonsa on Lisa, ja kun heidät mainitaan yhdessä, he ovat kaksikasvoinen Mawu-Lisa. Mawu on Maan ja kuun jumalatar, Lisa taivaan ja auringon. Mawun silmät hohtavat heikkoa valoa ja saavat kuun loistamaan. Mawu huomasi, että ihmiset tarvitsivat paikan jossa elää, joten hän päätti luoda Maan kosmisen käärmeen, Aido-Hwedon avulla.

Mawu-Lisa on monimutkainen jumala, jonka silmiinpistävin piirre on kaksoisluonne. Tämä kaksoisjumala syntyi Nana-Bulukulle, Luojalle, joka edustaa myös naisten ja miesten kaksinaisuutta. Mawu on nainen, joka liittyy maapalloon, länteen, kuuhun, yöhön ja nousevaan aurinkoon liittyviin maailman näkökohtiin. Lisa on uros, joka edustaa taivasta, itää, aurinkoa, päivää ja laskevaa aurinkoa. Fyysisen maailman kaksinaisuuksien lisäksi Mawu-Lisa symboloi ihmisen elämän vastakkaisia puolia. Mawu, naisellinen periaate, heijastaa hedelmällisyyttä, äitiyttä, lempeyttä ja anteeksiantoa. Miespuolinen periaate Lisa heijastaa voimaa ja sitkeyttä. Mawu-Lisa ilmaisee yhdessä fyysisen maailman yhtenäisyyttä ja kaksinaisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Wilkinson, Philip: *Myytit & legendat*, s. 250. Suomentanut Ketola, Veli-Pekka. Readme.fi, 2009. ISBN 978-952-220-252-9.
Palokärki on kolopesijä ja kolojen tekijänä avainlaji.
**Kolopesijälinnut** tekevät pesänsä puunkoloon. Kolopesijöitä ovat Suomessa esimerkiksi tikat, pöllöt, muutamat vesilinnut, kuten telkkä ja isokoskelo, sekä monet pikkulinnut, kuten kirjosieppo ja tiaiset.

Kolopesijät ovat riippuvaisia lahopuusta, josta löytyy sopivia koloja. Tunnetuimpia kolopesijöitä ovat ehkä tikat, jotka itse hakkaavat puuhun pesäkolonsa. Myöhemmin muut linnut ja myös esimerkiksi lepakot, näädät, oravat ja liito-oravat saattavat muuttaa vanhoihin tikankoloihin. Tikat ovatkin siten usein avainlajeja ekosysteemissä.

Tehometsätalouden aiheuttama lahopuun merkittävä väheneminen uhkaa monia kolopesijöitä. Esimerkiksi aiemmin yleisen hömötiaisen määrä on vähentynyt Suomessa 2000-luvulla 40 prosenttia, ja nyt lajia pidetään alueellisesti vaarantuneena.

Linnunpönttöjen tekeminen helpottaa kolopesijöiden asuntopulaa. Vuosina 2016–2017 Suomessa järjestettiin Miljoona linnunpönttöä -kampanja, jonka aikana nikkaroitiin yli 1,3 miljoonaa pönttöä.

Lähteet
-------

* Yle-Kolopesijät
* Bird Life: Hömötiainen
* Yle-Miljoona linnunpönttöä
**Lekhaionin tien basilika** oli eräs antiikin aikainen basilika Kreikassa Korintin kaupungissa. Se on saanut nykyisin käytetyn nimensä sijaintipaikastaan kaupungin satamaan Lekhaioniin johtaneen tien varressa. Basilikan rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.

Basilika oli rakennettu roomalaisella ajalla keisari Augustuksen hallituskaudella noin vuosien 25–1 eaa. välisenä aikana. Se tuhoutui todennäköisesti vuoden 70 jaa. maanjäristyksessä ja rakennettiin uudelleen 100-luvun jaa. ensimmäisellä puoliskolla. Lopullisesti rakennus tuhoutui 300-luvulla, mahdollisesti vuoden 375 maanjäristyksessä.

Basilikan pylvään kapiteeli.
Basilika sijaitsi Korintin agoran eli torin pohjoispuolella, Lekhaioniin johtaneen tien alkupään ja Apollonin temppelin välisellä alueella. Ensimmäinen paikalla ollut basilika koostui pitkästä ja kapeasta keskilaivasta, jonka ympärillä oli 11 × 4 pylvästä. Myöhempi basilika oli huomattavasti suurempi, ja siihen liitettiin muun muassa marmorinen, veistoskoristeinen julkisivu, joka toimi monumentaalisisäänkäyntinä rakennukseen. Basilikassa on ollut erilaisia liike- ja muita tiloja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lechaion Road Basilica *The Corinth Computer Project*. Viitattu 3.2.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lekhaionin tien basilika** Wikimedia Commonsissa
**Kolotes Lampsakoslainen** (m.kreik. Koλωτης, *Kolōtēs*, lat. *Colotes*; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli yksi kuuluisimmista Epikuroksen oppilaista.

Kolotes kirjoitti kuningas Ptolemaios Filopatorille omistetun teoksen nimeltä *Siitä, että muiden filosofien oppien mukaan on mahdotonta edes elää* (Περὶ τοῦ ὅτι κατὰ τὰ τῶν ἄλλων φιλοσόφων δόγματα οὐδὲ ζῆν ἔστιν, *Peri tū hoti kata ta tōn allōn filosofōn dogmata ūde zēn estin*). Plutarkhos kirjoitti kaksi teosta sen kumoamiseksi: dialogin todistaakseen *Epikuroksen mukaan on mahdotonta elää edes mukavasti* sekä teoksen *Kolotesta vastaan*. Herculaneumista on löydetty joitakin katkelmia Koloteksen toisesta teoksesta, joka oli suunnattu Platonin dialogia *Lysis* vastaan.

Plutarkhoksen kirjoituksista voidaan päätellä, että Kolotes oli älykäs mutta turhamainen, dogmaattinen ja suvaitsematon. Hän hyökkäsi röyhkeästi Sokratesta ja muita suuria filosofeja vastaan. Hän oli Epikuroksen suosiossa, ja tämä kutsui häntä hellittelynimillä *Kolōtaras* (Koλωτάρας) ja *Kolōtarios* (Koλωτάριoς). Plutarkhos sanoo myös, että kuultuaan Epikuroksen puhuvan asioiden luonteesta Kolotes lankesi polvilleen tämän edessä ja anoi tätä opettamaan häntä. Kolotes katsoi, että totuudenmukaisuus oli välttämätöntä filosofille ja siksi ei ollut soveliasta käyttää taruja opetuksessa. Cicero vastusti tätä näkemystä.

Lähteet
-------

* Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Antiquities* (Arkistoitu – Internet Archive): Kolotes
* Plutarkhos: *Essays and Miscellanies*

### Viitteet

1. ↑  Plutarkhos *Oper.* s. 1086–1127.
2. ↑  Cicero: *Valtiosta* (*De republica*) VI.7

Antiikin filosofia – Epikurolainen koulukunta

|  |  |
| --- | --- |
| Kreikkalainen aika | Epikuros · Metrodoros · Polyainos · Leontion · Karneiskos · Hermarkhos · Idomeneus · Leonteus · Themista · Kolotes · Polystratos · Dionysios Lamptrailainen · Basileides · Diogenes Tarsoslainen · Demetrios Lakonialainen · Filodemos · Apollodoros · Zenon Sidonlainen |
| Roomalainen aika | Amafanius · Titus Albucius · Lucretius · Faidros · Patron · Siron · Diogenes Oinoandalainen · Catius |
**Maarekisteri** oli kunkin läänin maanmittauskonttorissa pidetty virallinen luettelo läänin kaavoittamattomilla alueilla olevista tiloista ja muista kiinteistöistä Suomessa. Maarekisteri oli yhdessä tai useammassa nidoksessa erikseen jokaisesta kunnasta. Tiedot järjestettiin kylittäin ja talonumeroittain ja otsikkoon merkittiin lisäksi maanluonto, isojaon littera ja ilmoitus siitä, miten tila on merkitty vanhoihin maakirjoihin.

Maarekisteriin merkittiin isojaon vahvistamispäivä sekä tiedot lohkomisesta, rekisterinumero, tieto siitä onko tila kruunun, perintöluontoa vai rälssiluontoa, tilojen nimet, tilojen manttaalit, tilojen eri tiluslajien pinta-alat, viittaukset jakokirjoihin ja karttoihin sekä jakotoimituksissa syntyneet rasiteoikeudet.

Ensimmäiset määräykset maarekisteristä annettiin 1895. Vuoden 1951 jakolain mukaan maarekisteriin merkittiin:

* talot
* verollepannut torpat
* ulkopalstat ja siirtotalot
* niityt ja saaret, jotka eivät ole tilan osia eivätkä valtion metsämaata
* omaperäismyllyt
* osittamalla syntyneet tilat
* erilliset vesijätöt
* yleiset tiet
* kirkkojen ja hautausmaiden alueet

Kaavoitetuilla alueilla kiinteistöt merkittiin tonttikirjaan. Maarekisterijärjestelmä ja tonttikirjajärjestelmä yhdistettiin kiinteistörekisteriksi vuonna 1985.

Lähteet
-------

* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1963
* Keisarillisen Majesteetin Armollinen Julistus, sisältävä lähempiä määräyksiä maarekisterin laatimisesta ja pitämisestä, 39/1895
* Jakolaki, 604/1951, 282–290 §
* Kiinteistörekisterilaki, 392/1985, 19 §
**Max Ackermann** (5. lokakuuta 1887 Berliini) – 1975) oli saksalainen ajan uusia suuntauksia edustanut taidemaalari. Vuodesta 1930 Hän oli Stuttgartissa professorina, kunnes kansallissosialistinen hallitus otti häneltä viran pois ja määräsi hänelle näyttelykiellon. Toisen maailmansodan päätyttyä hän asetti Saksassa esille maalaamiaan abstrakteja tauluja, joissa hän toteutti musikiillisia teemoja huoliteltua tekniikkaa käyttäen.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Otavan Iso tietosanakirja*, s. Palsta 62. Helsinki: Otava, 1960.
2. ↑  Max Ackermann. Invaluable.com
3. ↑  *Spectrum tietokeskus*, s. 385. Helsinki: WSOY, 1979. ISBN 951-0-07249-4.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* RKD Artists
* Städel
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Naisopiston rakennus vuonna 2022.
Muistolaatta opiston entisen rakennuksen julkisivussa
**Porvoon naisopisto** oli Porvoossa vuosina 1912–1972 toiminut yksityinen tytöille tarkoitettu sisäoppilaitos jossa voitiin vuodesta 1932 alkaen suorittaa ylioppilastutkinto. Koulun nimenä oli vuoteen 1930 *Porvoon naisopisto – Institutet för unga flickor i Borgå* ja sen jälkeen *Porvoon naisopisto ja tyttölukio*. Pääsyvaatimuksena kouluun oli keskikoulun suorittaminen. 

Opiston perusti 1912 Edith Maria Bergholm (1867–1925), joka omisti koulun ja toimi koulun rehtorina kuolemaansas saakka. Koulu oli aluksi kaksivuotinen suomen- ja ruotsinkielinen tyttökoulu jossa opetettiin myös kotitaloutta ja käsityötä. Vuonna 1930 koulu muutettiin yksinomaan suomenkieliseksi ja sen yhteyteen perustettiin kolmevuotinen tyttölukio.

Porvoon naisopisto toimi Vesitornikadun ja Aleksanterinkadun kulmauksessa sijaitsevassa entisessä tehdasrakennuksessa aluksi vuokralla. Rakennus oli valmistunut 1902 Porvoon Uudeksi Panimoksi. Panimon mentyä konkurssiin rakennuksen osti 1912 Suomalainen Lelupaja Oy, jonka taidemaalari John Engelberg oli perustanut 1907. Lelupajan muutettua pois Porvoosta 1915 Edith Bergholm osti koko rakennuksen koulutaloksi 1916, ja lisärakennus valmistui koululle 1964.

Porvoon naisopisto lakkautettiin 1972 ja sen tilalle perustettiin Porvoon matkailualan oppilaitos.

Koulun oppilaita
----------------

* Miss Universum Armi Kuusela
* näyttelijä Marja Korhonen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli
2. 1 2  Naisten Ääni-hanke : Edith Bergholmin elämäntyönä Porvoon Naisopisto
3. ↑  Porvoon naisopisto, Uusimaa 22.2.2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kauppaa ja teollisuutta Porvoossa-nähtävyysreitti : 25. Suomalainen lelupaja (Linnankoskenkatu 20) (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Nunnalassa juhlitaan mennyttä aikaa, Uusimaa 28.9.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Opistoyhtiön historiaa porssitieto.fi
* Uusimaa (lehti) 17.8.2019
**Maaria Salo**, ent. **Niemi**, on suomalainen kuvataidekriitikko, taidehistorioitsija ja Vaasan kaupungin museoiden näyttelypäällikkö. Hänen ollessaan näyttelypäällikkönä muun muassa Kiasmassa ja Kuntsin modernin taiteen museossa ovat tuoneet yhteistyössä alun perin Venetsiaan valmistuneen, pohjoismaisen *Sääennuste*-näyttelyn Suomeen. Hän on ollut Suomen Arvostelijain liiton varapuheenjohtaja vuonna 2019, ja jäsenenä useina vuosina.

Salo on valmistunut taidehistorioitsijaksi vuonna 1999, ja tehnyt töitä freelancer-taidekriitikkona vuodesta 2002 alkaen, kirjoittaen kritiikkejä muun muassa Taide-lehteen jo vuodesta 2008. Hän on toiminut monissa eri valitsija- ja kriitikkoraadeissa taiteen kentällä, esimerkiksi Suomen Kulttuurirahaston E. J. Vehmaksen rahaston taidearvostelijapalkinnon raadissa vuonna 2019, sekä muun muassa tuottanut lukuisia tekstejä ja saatesanoja erilaisiin taidejulkaisuihin ja gallerioihin.

Lähteet
-------

1. ↑  Leea Pienimäki: Taidekokoelmat ja kritiikki – SARVin paneeli Serlachius-museo Göstassa 26.8.2019 *19.9.2019*.
2. ↑  Sebastian Björklund: Kuntsin ja Kiasman yhteistyö kantaa hedelmää: Venetsian biennaaliin valmistunut kokonaisuus on nyt esillä Vaasassa *Yle*.  23.9.2020.
3. ↑  Kuvia Annantalon syyskokouksesta *kritiikinuutiset.fi*.
4. ↑  Maaria Salo *fi.linkedin.com*.  [vanhentunut linkki]
**Globaalin kapitalismin puolustus** (ruots. *Till världskapitalismens försvar*, engl. *In Defence of Global Capitalism*) on ruotsalaisen tietokirjailijan ja aatehistorioitsijan Johan Norbergin teos, joka puolustaa taloudellista globalisaatiota ja vapaakauppaa. Alkuteos ilmestyi toukokuussa 2001 ruotsalaisen ajatushautomon Timbron julkaisemana. Timbro on ruotsalaisen elinkeinoelämän keskusliiton (*Svenskt Näringsliv*) perustama ja rahoittama. Kirjan suomenkielinen versio ilmestyi lokakuussa 2004 (Gummerus).

Kirjassa Norberg pyrkii kumoaamaan globalisaationvastustajien argumentit tukeutuen ensisijaisesti YK:n tilastoihin. Norbergin mukaan "kapitalismin leviäminen viime vuosikymmeninä on vähentänyt köyhyyttä ja lisännyt yksilöiden mahdollisuuksia ympäri maailman. Elintaso ja eliniän pituus ovat nousseet nopeasti useimmissa paikoissa. Aliravitsemus, lapsikuolleisuus ja epätasa-arvo ovat vähentyneet. Tämä johtuu taloudellisesta ja teknisestä kehityksestä, joka on markkinoita vapauttaneen politiikan seurausta. Talouttaan vapauttaneet köyhät maat ovat saavuttaneet vaikuttavia tuloksia, kun taas maat, jotka eivät ole vapauttaneet talouttaan, ovat kurjuudessa. Siksi tarvitaan lisää kapitalismia ja globalisaatiota, jos halutaan parempi maailma, ei vähemmän."

Vuoteen 2008 mennessä kirja on käännetty kahdelletoista kielelle ja niiden eri varianteille intianenglantia, arabiaa, venäjää, espanjaa ja kiinaa myöten. Kirjan pohjalta on myös tehty Channel 4 -tv-kanavalle dokumenttielokuva *Globalisation is Good* vuonna 2003.

Palkintoja
----------

| Vuosi | Palkinto | Myöntäjä | Viite |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Sir Antony Fisher International Memorial Award | Atlas Economic Research Foundation |  |
| 2003 | Publizistikpreis der Friedrich-August-von-Hayek-Stiftung | Friedrich-August-von-Hayek-Stiftung |  |

Lähteet
-------

1. ↑  The Swedish Free Enterprise Foundation (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Gummerus (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Summary of In Defence of Global Capitalism JohanNorberg.Net.  Arkistoitu 14.8.2007. Viitattu 18.2.2008.
4. ↑  Winners of the 2002 Fisher Awards Atlas Economic Research Foundation.  Arkistoitu 24.11.2007. Viitattu 18.2.2008.
5. ↑  Presentation of prizes > 2003 Friedrich-August-von-Hayek-Stiftung.  Arkistoitu 22.8.2007. Viitattu 18.2.2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Globaalin kapitalismin puolustus (Arkistoitu – Internet Archive) (kirjan suomenkielinen versio)
* JohanNorberg.net - In Defence of Global Capitalism (Arkistoitu – Internet Archive)
* Otteita kirjasta (Arkistoitu – Internet Archive) (engl. pdf)
* Timbro - Till världskapitalismens försvar (Arkistoitu – Internet Archive) (also downloadable as pdf (Arkistoitu – Internet Archive))
* Cato Institute - In Defence of Global Capitalism (Arkistoitu – Internet Archive)
John Adair
**John Adair** (9. tammikuuta 1757 Chesterin piirikunta, Etelä-Carolinan provinssi – 19. toukokuuta 1840 Harrodsburg, Kentucky) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas.

Adair palveli Yhdysvaltain vapaussodassa ja kuului Yhdysvaltain perustuslain ratifioineeseen Etelä-Carolinan konventioon. Hän muutti Kentuckyyn vuonna 1788 ja jatkoi 1790-luvun alkupuolella sotilaallista uraansa majurina James Wilkinsonin ja everstiluutnanttina Charles Scottin alaisuudessa. Vuonna 1792 Adair oli Kentuckyn perustuslakikonvention jäsenenä. Kentuckyn edustajainhuoneessa hän istui vuosina 1793–1795, 1798 ja 1800–1803. Sen puhemiehenä hän palveli vuosina 1802 ja 1803.

Adair valittiin demokraatti-republikaanina Yhdysvaltain senaattiin täyttämään John Breckinridgen erottua vapautuneen paikan. Hän istui senaattorina marraskuusta 1805 marraskuuhun 1806 ja oli epäonnistuneesti ehdolla uudelleen valittavaksi. Adair oli kuvernööri Isaac Shelbyn avustaja Thamesin taistelussa vuonna 1813 ja toimi Kentuckyn kivääriprikaatin komentajana Andrew Jacksonin alaisuudessa vuosina 1814–1815. Adair valittiin Kentuckyn edustajainhuoneen jäseneksi jälleen vuonna 1817, ja hän toimi Kentuckyn kuvernöörinä vuosina 1820–1824.

Vuosina 1831–1833 Adair istui 22. Yhdysvaltain kongressissa jacksonilaisena. Hän ei ollut uudelleen ehdolla vuonna 1832. Adair kuoli vuonna 1840 ja tuli haudatuksi Frankfortin hautausmaalle, johon pystytettiin hänen muistomonumenttinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  ADAIR, John (1757-1840) Biographical Directory of the United States Congress


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* US Congress

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Liittimet** ovat osia, joilla johdot, kaapelit tai letkut kytketään laitteeseen. Liittimiä on myös johtojen, kaapelien ja letkujen kytkemiseen toisiinsa (jatkoliittimet).

Liittimet toimivat usein pareina, joista toinen sijaitsee kiinteästi laitteessa ja toinen on johdon, kaapelin tai letkun päässä. Sovitusliittimillä pystytään liittämään eri standardien mukaisia liittimiä toisiinsa.

Liittimiä on sähköjohdotusten ja valokuitujen kytkemiseksi, pneumatiikan ja hydrauliikan liitoksiin sekä vesijohtoliitoksia varten.

Sähkötekniikka ja elektroniikka
-------------------------------

Sähköisiä kaapelikytkentöjä voidaan tehdä erilaisilla pistokkeilla. Sähkö- ja elektroniikkaliittimiä on hyvin moniin tarkoituksiin:

* sähköverkkoliittimet: esim. verkkopistokkeet
* riviliittimet
* kaapeliliittimet
* audio- ja videoliittimet
* RF-liittimet
* piirikorttiliittimet

Kuituoptiikka
-------------

Kuituliittimillä kytketään lasi- ja muovikuituja esim. tietoliikennekäytössä.

Pneumatiikka
------------

Paineilmaliittimillä liitetään paineilmaletkuja. Esimerkiksi paineilmatoiminen naulain voidaan liittää letkuun ja tämä edelleen paineilmakompressoriin.

Hydrauliikka
------------

Hydrauliikkaliittimillä liitetään hydrauliikkaletkuja. Esimerkiksi hydraulisella kippilaitteella varustettu peräkärry voidaan liittää pikaliittimellä traktorin hydrauliikkaulosottoon.

Vesijohto
---------

Vesijohtoliittimillä liitetään vesiletkuja ja -putkia. Esimerkiksi puutarhaletku voidaan liittää vesijohtoverkkoon.

Katso myös
----------

* Adapteri
*Tämä artikkeli käsittelee yhtyettä. Norjalaisesta vuoresta kertoo artikkeli Glittertinden.*

**Glittertind** on norjalainen yhtye, joka soittaa viikinki- ja folk metallia punkin vaikutteilla. Yhtyeeseen kuuluu Torbjørn Sandvik, Geirmund Simonsen ja useita vierailevia muusikoita. Sanoitukset käsittelevät norjalaista perinnettä ja historiaa. Yhtyeen nimi tulee norjalaisesta vuoresta, Glittertindistä.

Historia
--------

Yhtyeen perusti Torbjørn Sandvik vuonna 2001. Norjalaisen historian innoittamana hän teki musiikkia, joka yhdisti kansanmusiikkia, metallia ja punkkia. Muutaman vuoden underground-demojen julkaisun jälkeen yhtye sai sopimuksen Karmageddon Median kanssa. Tämän sopimuksen aikana yhtye julkaisi kaksi levyä: Evige Asatro elokuussa 2004 ja Til Dovre Faller-EP huhtikuussa 2005.

Vuonna 2008 Glittertind sai sopimuksen Napalm Records -levy-yhtiön kanssa. Samana vuonna myös Geirmund Simonsen liittyi yhtyeeseen. Vuonna 2009 yhtye julkaisi albumin Landkjenning.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Evige Asatro*  (2004, Ultima Thule Records)
* *Landkjenning*  (2009, Napalm Records)
* *Djevelsvart*  (2013, Indie Recordings)
* *Blåne for blåne*  (2015, Indie Recordings)
* *Himmelfall*  (2017)

### EP:t

* *Till Dovre Faller*  (2005, Karmageddon Media)

### Demot

* *Mellom Bakkar Og Berg*  (2001)
* *Evige Asatro*  (2003)

Lähteet
-------

1. ↑  Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives *metal-archives.com*.  (englanniksi)
2. ↑  Glittertind *glittertind.net*.  Arkistoitu 5.12.2008. Viitattu 6.7.2009. (englanniksi)
**Jyväskylän yliopiston kasvitieteellinen puutarha** käsittää Seminaarinmäen, Mattilanniemen ja Ylistönrinteen kampusten viheralueet ja sen pinta-ala on 36 hehtaaria.

Historiaa
---------

Jyväskylän seminaari sai uudet, Seminaarinmäelle sijoittuvat rakennukset 1880 -luvulla. Samassa yhteydessä alueelle sijoitettiin L. A. Jernströmin suunnittelema puutarha, joka valmistui 1883. Varsinainen puutarhaopetus aloitettiin 1898. Opetuksen lisäksi puutarhalla järjestettiin kesäisin noin kaksi viikkoa kestäviä puutarhakursseja seminaarin opiskelijoille.

Varsinainen kasvitieteellinen puutarha Seminaarinmäelle perustettiin 1990. Sen tehtävä oli palvella biologian alojen tutkimusta ja opetusta. Kasvitieteelliseen puutarhan kasvikokoelma käsittää noin 570 lajia. 

Nykyisin kasvitieteellinen puutarha on Jyväskylän museon kasvitieteellisen osaston yksikkö.

Lähteet
-------

1. ↑  Forsberg, Mari: *125 vuotta seminaarinmäen puistoalueiden historiaa*, s. 16. Alval Aalto Säätiö, Alvar Aalto -museo, Senaatti-kiinteistöt, 2008.
**Mannisten työväentalo** oli Ypäjän kunnan Mannisten kylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Mannisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, ja sen talo valmistui vuonna 1915. Yhdistyksen toiminta oli sisällissodan jälkeen vaikeaa, sillä suuri osa toimihenkilöistä menetettiin sodan seurauksena. Vuonna 1927 yhdistyksen toimintaa yritettiin käynnistää kolmatta kertaa sodan jälkeen. Vaikka ennen sotaa rakennettu talo oli velaton, toiminta ei tahtonut käynnistyä. Tuolloin oli suunnitteilla, että talo vuokrattaisiin viiden vuoden ajaksi Mannisten koulupiirin alakansakouluksi. Vuonna 1931 tehdyn selvityksen mukaan yhdistyksellä oli kuitenkin vielä tuolloin talo. Vuonna 1930 siellä oli myös pidetty iltamat. Yhdistyksen toiminnan lakattua (ilmeisesti 1930-luvulla) talo jäi rehusuojaksi. Vuonna 1936 yksityishenkilö ilmoitti lehdessä myyvänsä talon huutokaupalla. Talo purettiin lahonneena vuonna 1956.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pohjakallio, Lauri: *Lounaishämäläisiä työväentaloja. Julkaisussa Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys Vuosikirja 68*. Forssa: Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys, 1999.
2. ↑  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  22.3.1927, no 33. Viitattu 9.1.2023.
3. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
4. ↑  Turun Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  9.3.1930, no 66. Viitattu 9.1.2023.
5. ↑  Forssan Lehti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.10.1936, no 121. Viitattu 9.1.2023.
**Max Lange** (7. elokuuta 1832 Magdeburg – 8. joulukuuta 1899 Leipzig) oli saksalainen shakin suurmestari ja teoreetikko.

Lange toimitti *Deutsche Schachzeitung* -lehteä vuosina 1858–1864. Hän voitti neljä kertaa Länsi-Saksan mestaruuden, Düsseldorfissa vuosina 1862, 1863 ja 1864 sekä Aachenissa vuonna 1868. Lange julkaisi ensimmäisen Apumatti-shakkiongelman vuonna 1854. Hän toimi Saksan Shakkiliiton puheenjohtajana vuosina 1894–1899.

Max Langen mukaan on nimetty Max Langen hyökkäys, jonka hän esitti vuonna 1854.

Aiheesta muualla
----------------

* Max Lange ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Jonathan Nott** (s. 25. joulukuuta 1962 Solihull) on brittiläinen kapellimestari.

Nottin isä työskenteli anglikaanikirkon pappina. Nott opiskeli kuoromusiikkia Cambridgen yliopistossa, laulua ja huilua Manchesterin Royal Northern College of Musicissa sekä orkesterinjohtoa Lontoon National Opera Studiossa. Nott debytoi Batignanon oopperafestivaalilla vuonna 1988 ja pääsi seuraavana vuonna kapellimestariksi Frankfurtin oopperaan. Sieltä hän siirtyi Hessisches Staatstheater Wiesbadeniin. Hän johti esimerkiksi *Nibelungin sormuksen* Siegfried Jerusalemin kanssa. Nott alkoi johtaa myös orkesterikonsertteja ja saavutti mainetta avantgardeohjelmiston tulkinnoillaan. Hän on levyttänyt aikansa säveltäjistä muiden muassa Iannis Xenakiksen, Luciano Berion, György Ligetin, Morton Feldmanin, Sofija Gubaidulinan, Wolfgang Rihmin, Mark-Anthony Turnagen ja Kurt Schwertsikin musiikkia. Vanhemmasta ohjelmistosta Nott on johtanut muiden muassa Franz Schubertin, Anton Brucknerin, Gustav Mahlerin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin ja Igor Stravinskyn teoksia.

Nott toimi vuosina 1997–2002 Luzernin sinfoniaorkesterin, vuosina 2000–2003 Ensemble Intercontemporainin ja vuosina 2000–2016 Bambergin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Syyskuussa 2016 hän aloitti työskentelyn Tokion sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana ja tammikuussa 2017 Orchestre de la Suisse Romanden taiteellisena johtajana. Nott on vieraillut lukuisten orkesterien johdossa eri maissa ja johtanut myös nuoria soittajia Junge Deutsche Philharmonien ja Gustav Mahler Jugendorchesterin kapellimestarina. Hän perusti Gustav Mahler -kapellimestarikilpailun, jonka voittajiin ovat kuuluneet Gustavo Dudamel ja Lahav Shani.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Jonathan Nott AllMusic Jonathan Nott AllMusic
2. 1 2  Jonathan Nott (Arkistoitu – Internet Archive) Pentatone Music


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Taffel** on Orkla Suomen valmistama perunalastumerkki. Taffel-sipsejä valmistetaan enimmäkseen Suomessa Ahvenanmaalla, ja se oli tehtaansa ensimmäinen tuote. Taffel-tuotemerkillä myydään myös dippikastikkeita, ranskalaisia perunoita, popcorneja sekä pähkinäsekoituksia. *Markkinointi & Mainonta* -lehden ja Taloustutkimuksen teettämässä tutkimuksessa Taffel oli vuoden 2015 arvostetuin sipsibrändi.

Historia
--------

Ab Chips Oy Ltd:n perustamisasiakirjat allekirjoitettiin vuonna 1969. Vuonna 1973 Taffelin tehtaalla työskenteli 31 henkilöä. Alun perin sipsipussi painoi 75 grammaa. Tehtaalla otettiin käyttöön alumiinipussit. Juustosnacks lanseerattiin 1970-luvulla.

Vuonna 1987 Taffelin toiseksi suurin omistaja De Danske Spritfabrikker suunnitteli myyvänsä osakkeensa Fazerille, joka oli tuolloin Taffelin suurin omistaja. De Danske Spritfabrikker päätyi myymään osakkeet ahvenanmaalaisille.

Vuonna 1991 Norjalainen Orkla osti kymmenesosan yhtiöstä. Vuonna 1995 Taffel toi markkinoille kartanon perunalastut.

Vuonna 2000 Ab Chips Oy Ltd ja Orkla perustivat yhdessä Scandinavian Snack Companyn. Yritys on suurin perunalastujen tuottaja Pohjoismaissa: se valmistaa vuodessa 90 000 tonnia snacks-tuotteita. Orkla ilmoitti vuonna 2005 ostavansa koko yrityksen osakekannan.

Alkuvuonna 2016 Orkla ilmoitti koko Ahvenanmaan-tehtaan henkilöstöä koskevista yt-neuvotteluista ja kertoi harkitsevansa Taffelin tehtaan sulkemista. Myöhemmin päätettiin jatkaa tuotantoa Ahvenanmaalla. Vuonna 2019 tehdas voitti Orklan sisäisen kehityspalkinnon.

Lähteet
-------

1. ↑  Taffel *Orkla Foods*. Viitattu 29.11.2017.
2. ↑  Sullstöm, Heidi & Hara, Jyrki: Taffel-sipsien valmistus jatkuu Ahvenanmaalla – Kahdeksan irtisanotaan *Yle Uutiset*.  19.5.2016. Viitattu 29.11.2017.
3. ↑  Chips Ab historia *Orkla Confectionery & Snacks Finland*.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 29.11.2017.
4. ↑  Tuotteet *Taffel*.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 29.11.2017.
5. ↑  Taffel palasi sipsien kuninkaaksi *Markkinointi & Mainonta*.  20.10.2015. Viitattu 29.11.2017.
6. 1 2 3 4 5  Taffelin tarina *taffel.fi*. Viitattu 8.4.2021.
Vuoren huipulla sijainnut kolmiomittaustorni.
**Mannuistenvuori** on 55,6 metriä korkea mäki Varsinais-Suomessa. Vuoren huippu ja sen pohjoisosat sijaitsevat Mynämäen kunnan Mietoisissa, Mannuisten kylässä. Vuoren länsi- ja eteläosa puolestaan kuuluvat Orkovakkisten ja Kivivuoren kyliin. Mynämäen ja Maskun kunnan raja kulkee Mannuistenvuoren huipun kautta siten, että vuoren itäpuoli jää Lemun Kaivosten kylään.

Vuoren huipulla on aiemmin sijainnut kolmiomittaustorni, jonka jäänteet ovat vielä havaittavissa vuoren huipulla. Mannuistenvuoren rinteessä on myös noin kolme metriä syvä, halkaisijaltaan puolitoistametrinen hiidenkirnu. Harrastajatutkija Keijo Parkkunen tyhjensi kirnun ja merkitsi sinne vievän polun sekä itse kirnun maalilla vuonna 2008, jonka vuoksi Turun käräjäoikeus tuomitsi Parkkusen sakkoihin. Vuorelle johtaa Lemusta myös Kolkanpolun retkeilyreitti, joka yhdistyy vuorella Mietoisten reitistöön.

Mannuistenvuoren hiidenkirnu, jossa näkyy Parkkusen maalimerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Kansalaisen Karttapaikka (Haku koordinaateilla) Maanmittauslaitos. Viitattu 7.3.2010.
2. ↑  Jonna Lankinen: Merkitsi reitin metsässä olevalle hiidenkirnulle spray-maalilla - 82-vuotias mies vankilaan 72 euron sakon vuoksi.  *Turun Sanomat*, 4.3.2009. Artikkelin verkkoversio. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Kolkanpolku Maskun kunta.  Arkistoitu 29.11.2009. Viitattu 3.1.2010.
**Joonianmeren maanjäristys 2015** oli maanjäristys, joka tapahtui Kreikassa 17. marraskuuta 2015 kello 10.10 paikallista aikaa. Sen keskus sijaitsi Lefkaksen saarella Nydrín luoteispuolella ja se vaikutti myös Kefalonián ja Ithakan saarilla. Maanjäristyksen magnitudi oli 6,5 ja se tapahtui noin 11 kilometrin syvyydessä.

Maanjäristys aiheutti eniten tuhoja Lefkaksen lounaisosassa. Useita rakennuksia vaurioitui sekä siellä että Kefaloniálla ja Ithakalla. Lefkaksella tapahtui järistyksen seurauksena myös lukuisia maanvyörymiä, joiden vuoksi tieyhteyksiä meni poikki. Järistyksessä kuoli kaksi ja loukkaantui ainakin neljä henkeä. Järistys tunnettiin muun muassa Ateenassa ja Albaniassa saakka. Maanjäristykseen liittyi pieni tsunami.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Earthquakes: Greece NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
2. 1 2 3 4  Significant Earthquake Information NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
3. ↑  Tsunami Event Information NOAA – National Centers for Environmental Information. Viitattu 6.9.2021.
Aasat pelaavat pelejä ja takovat metallia Idavollilla. Lorenz Frølichin piirustus vuodelta 1895.
**Idavoll** (muinaisnorjaksi *Iðavǫllr "loistava tasanko"*) on skandinaavisessa mytologiassa jumalten asuinsijassa Asgårdissa sijaitseva niitty tai tasanko. Snorri Sturlusonin mukaan se olisi sijainnut keskellä Asgårdia. Völuspá-runon mukaan Idavoll oli jumalten kohtauspaikka, jonne he olivat rakentaneet pyhäkköjä, kartanoita sekä ahjoja rautaesineiden valmistusta varten. Völuspá-runon näkijätär kertoo, että alussa aasat elivät onnellisina Idavollilla, ja pelasivat lautapelejä kultaisilla nappuloilla. Rauha särkyy, kun kolme jotunieukkoa ilmestyi niitylle. Jotunit aiheuttivat aasajumalissa levottomuutta. He pitivät neuvoa ja päättivät luoda kääpiöt ja ensimmäiset ihmiset, Askrin ja Emblan. 

Ragnarökin jälkeen eloonjääneet jumalat kokoontuvat Idavolliin, joka oli alkanut hävityksen jälkeen taas viheriöidä. Ruohon seasta he löytävät muinaisten aasojen pelinappulat. Onnellinen aikakausi alkaa uudelleen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Iðavöllr *Encyclopedia Mythica*. Viitattu 6.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2  Næss, Ellen Marie: Idavollen *Store norske leksikon*. Viitattu 6.10.2022. (norjaksi)
3. 1 2  Idavoll *Norse Mythology*.  Arkistoitu 6.10.2022. Viitattu 6.10.2022. (englanniksi)
Kylmämuokkauksella tarkoitetaan pysyvää muodonmuutosta, joka tehdään materiaalille lämpötilassa, joka on sen rekristallisaatiolämpötilaa matalampi.

Kylmämuokkausaste, eli reduktio, ilmaisee kuinka paljon metallia on muokattu rekristallisaation jälkeen. Maksimaalinen kylmämuokkausaste, esimerkiksi pehmeäksihehkutetulla kuparille, yhdellä muokkauspistolla on noin 25%. Useilla perättäisillä kylmämuokkauspistoilla voidaan metallia muokata jopa 90%.

Erotukseksi **kylmämuokkauksesta**, sanotaan **kylmämuovaukseksi** sellaista prosessia, jossa metallilevystä kylmänä (yleensä huoneenlämpötila) eri menetelmillä muotoa antamalla tehdään kolmiulotteisia kappaleita.

Metalleja kylmämuokataan:

* Raerakenteen hienontamiseksi

Kylmämuokkauksessa ja sitä seuraavassa rekristallisaatiohehkutuksessa raerakenne syntyy uudelleen ja hienonee. Rekristallisaatiohehkutuksessa muodostuu aluksi hienorakeinen ja tasa-aksiaalinen rakenne, josta muokkauksen jäljet (litistyneet rakeet) ovat hävinneet.
* Tarkempien mittatoleranssien saavuttamiseksi

Kuumamuokkausprosesseihin liittyy aina kappaleen ja muokkaustyökalujen lämpeneminen ja kuluminen sekä niihin liittyvät muodonmuutokset. Samaten työkappaleen pinta on usein alttiina hapettumiselle ja hilseilylle. Näiden syiden takia parhaimmillaankin kuumaprosesseissa saadaan kappaleita, joiden mittatoleranssit vaihtelevat +/- 0,05 mm. Kylmämuokkausprosesseilla päästään dekadia tai kahta parempiin toleransseihin. Esimerkiksi alumiinifolion kylmävalssauksessa tuotteen loppumitta on alle 5 µm ja toleranssi luokkaa 0,1 µm.
* Kappaleen muokkauslujittamiseksi

Metallikappaletta kylmämuokatessa sen rakeet litistyvät muokkaussuunnassa. Raerajan suhteellinen osuus kappaleen tilavuudessa ja dislokaatiotiheys kasvavat. Kappale lujittuu; sen myötöraja kohoaa, mutta venymä laskee. Alkuperäiset materiaaliominaisuudet voidaan palauttaa rekristallisaatiohehkutuksella.
Esimerkiksi seostamattoman hehkutetun kuparin kovuus on 35–40 HV10, 10–15% kylmämuokkauksella kuparin kovuus nousee arvoon 80–95 HV10, kappaletta edelleen muokattaessa sen kovuus saavuttaa lopulta, noin 40% kylmämuokkauksen jälkeen, kovuuden 130–135 HV10.
Metallin kylmämuokkausprosesseja ovat esimerkiksi

* Kylmäveto
* Kylmävalssaus
* Tyssäys
* Kylmätaonta
* Rullamuovaus
* Rahan lyönti
* Syväveto
**Tavole Palatine** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta Heralle omistetusta kreikkalaisesta temppelistä Metapontionissa Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa, nykyisessä Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisessä Bernaldan kunnassa noin 4,5 kilometriä kaakkoon nykyisestä Serra Marinan kylästä.

Historia
--------

Temppeli on rakennettu arkaaisen kauden lopulla noin vuonna 520–510 eaa. Sen paikalla on kuitenkin ollut varhaisempi pyhäkkö ja mahdollisesti myös varhaisempi temppeli. Temppeli on tehty yhdessä rakennusvaiheessa, mutta ainakin sen kattoa on kunnostettu myöhemmin 400-luvulla eaa. Temppelin ajoitus perustuu ennen kaikkea sen kapiteelien eli pylväänpäiden tyyliin sekä temppelistä löydettyjen terrakotasta tehtyjen votiiviesineiden ajoitukseen.

Tavole Palatineksi kutsutut rauniot.
Temppelin rauniot tunnetaan perinteisesti nimellä "Tavole Palatine" eli "Ritareiden pöydät". Votiivilahjojen perusteella temppelin tiedetään nykyisin olleen omistettu Hera-jumalattarelle. Nykyisin rauniot ovat varsinaisen (eli Tarantonlahden alueelle rajatun) Suur-Kreikan parhaiten säilynyt antiikin aikainen muinaisjäänne.

Rakennus
--------

Temppeli sijaitsi Metapontionin kaupunginmuurien ulkopuolella noin kolme kilometriä pohjoiseen kaupungista, lähellä nykyistä Bradano-jokea.

Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 × 12 pylvästä. Pylväiden korkeus on noin 5,2 metriä ja paksuus niiden alapäässä noin 1,1 metriä. Pylväiden väli on suhteellisen suuri, lähes kolme metriä niiden keskikohdasta laskettuna. Pylväistä 15 on edelleen pystyssä, 10 toisella ja 5 toisella pitkällä sivulla. Myös osa arkkitraavista on säilynyt. Temppelin stylobaatin koko on noin 16,1 × 33,3 metriä.

Temppelissä oli naos eli cella sekä pronaos itäpäässä ja adyton länsipäässä. Naoksen koko on noin 8,2 × 23,8 metriä. Temppelin alttari oli tavan mukaan sen itäpuolella, noin 25 metrin päässä. Sen koko on noin 4 × 3 metriä. Etäisyyden ja pienen koon perusteella sen on joskus arveltu olleen temppeliä varhaisempi. Temppelin ympärillä arvellaan olleen muita kulttikäytössä olleita rakennuksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Metapontum, Tavole Palatine (Building) *Perseus*. Viitattu 12.3.2018.
2. 1 2  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "METAPONTION (Metaponto) Lucania, Italy", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Kirjallisuutta
--------------

* Lazzarini, Lorenzo: *Il tempio di Hera (Tavole Palatine) di Metaponto: archeologia, archeometria, conservazione*. Marmora: Supplemento, ISSN 1824-6214. F. Serra, 2010. ISBN 9788862271769.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tavole Palatine** Wikimedia Commonsissa
Marssikapellimestari johtamassa Yhdysvaltain merijalkaväen sotilassoittokuntaa.
**Marssikapellimestari** on muusikko, joka johtaa soittokuntaa marssin tai paraatin yhteydessä. Soittokunnan edessä kävelevä marssikapellimestari näyttää tahtia suurella marssisauvalla tai käsimerkeillä.

Monissa Euroopan maissa marssisauvan käyttö on keskiajalle saakka yltävä perinne, mutta Suomen puolustusvoimien sotilassoittokunnat ottivat sen käyttöön vasta 1900-luvun jälkipuoliskolla. Ensimmäisenä marssisauvaa alkoi käyttää Kaartin soittokunnan kapellimestari Artturi Rope vuonna 1951. Sauvalla annettavista merkeistä on eri armeijoissa eri käytäntöjä.[1]

Monissa kielissä marssikapellimestaria tarkoittava sana on johdettu ranskankielisestä nimityksestä *Tambour major*, joka on alkujaan tarkoittanut sotilassoittajia johtavaa päärummuttajaa (*tambour* = rumpu). Tästä on johdettu myös suomen kieleen puhekielinen sana **tampuurimajuri**, jota nykyään käytetään pääasiassa leikillisenä nimityksenä ravintolan eteisvahtimestarista.[2]

Lähteet
-------

1. ↑  Jussi-Pekka Aukia: Marssisauvan lyhyt historia Suomessa Sotilasmusiikki-blogi 21.11.2016. Viitattu 7.7.2017.
2. ↑  Kaarina Turtia: *Sivistyssanat*, s. 965. Otava, Helsinki 2001.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marssikapellimestari** Wikimedia Commonsissa
**Juurrutushormoni** on hormoni, jota käytetään kasvien pistokkaiden juurien muodostumisen edistämiseen. Nykyisin käytetään sekä kasvien omia luontaisia kasvihormoneita että synteettisiä hormoneita, kuten luontaista tai synteettistä auksiinia. Versojen kärjissä syntyvä auksiini saa kasvin solut laajenemaan ja jakautumaan. Luonnosta kerätty auksiini säilyy käyttökelpoisena vain lyhyen ajan. Tästä syystä on alettu valmistamaan synteettisiä auksiinivalmisteita, joita ovat IBA (indolyyli-3-voihappo) sekä NAA (naftaleenietikkahappo). Ne säilyvät paremmin kuin luonnon auksiini, mutta liukenevat veteen huonosti. Apuliuottimeksi tarvitaan alkoholia, mikä on kallista, tai näiden happojen kaliumsuoloja (KIBA ja KNA).

Hormonia voidaan käyttää monella tapaa: pistokas kastetaan nopeasti voimakkaaseen hormoniliuokseen ennen multaan pistämistä, pistokkaita pidetään useita tunteja laimeassa liuoksessa, tai keskivahvaa liuosta ruiskutetaan kasvin lehdille.

Hormonien liian lyhyt vaikutusaika kasvilla on tehoton kun taas liian pitkässä kestossa on yliannostuksen riski. Suurina määrinä kasvuhormonit ovat kasville myrkyllisiä.

Hormonin vaikutus on pohjalämmön ohella merkittävä juurien muodostumiseen. 

Juurrutushormoni ei ole yleensä puutarhamyymälöiden hyllytavaraa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kristian Theqvist: Juurrutushormonit puuvartisille pistokkaille *Rhodogarden*.  2004. Viitattu 13.6.2022.
2. 1 2  Siina Kaakinen: *Pistokaslisäyksen tehostaminen valiotaimituotannossa*, s. 2. Opinnäyte. HAMK, 2014. Verkkoversio Thesis-palvelussa (viitattu 13.6.2022).
3. ↑  Juhanoja S: Juurrutushormonien käyttö vesiviikunan Ficus Pumila L. pistokkaiden juurrutuksessa *Puutarhatuotannon tutkimuslaitos, Tiedote*.  1989. Viitattu 13.6.2022.
4. ↑  Heini Lehisto & Nina Tolonen: *KOIVUN TAIMIKASVATUS KASVIHUONEESSA*, s. 13. Opinnäytetyö. Oulun seudun ammattikorkeakoulu, 2011. Verkkoversio Theseus-palvelussa (viitattu 13.6.2022).
**Juho Riihimäki** (13. toukokuuta 1835 Keuruu – 20. helmikuuta 1903 Keuruu) oli suomalainen maanviljelijä ja talonpoikaissäädyn moninkertainen valtiopäivämies.

Riihimäen vanhemmat olivat Johan Fredrik Yrjönpoika ja Hedda Stina Liukko ja puolisot vuodesta 1856 Selma Aurora Pekkala (k. 1869) ja vuodesta 1870 Amanda Jukola (k. 1922). Riihimäki oli maanviljelijä Riihimäen tilalla Keuruulla 1858–1903, jonka hän sai hoidettavakseen 23-vuotiaana. Hän toimi Keuruulla kirkonisäntänä 1862–1895 eli yli 30 vuotta, hoiti kunnallisia luottamustoimia ja muun muassa ajoi voimakkaasti kansakoulujen perustamisasiaa. Talonpoikaissäädyssä Riihimäki oli Jyväskylän tuomiokunnan edustaja 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1888, 1894, 1897 ja 1899. Valtiopäivillä hän oli useiden valiokuntien jäsen ja valitsijamies ja vaati esityksissään muun muassa suomenkielen käyttöä rautateillä. Hän oli säätynsä kaikkein ahkerimpia puhujia.

Lähteet
-------

1. ↑  Biografia-sampo: Juho Riihimäki Viitattu 6.2.2021.
2. ↑  Viljo Hytönen: *Talonpoikaissäädyn historia. II Osa: Säädyn jäsenet, sihteerit ja tulkit*, s. 249–251. Helsinki: Otava, 1926.

Aiheesta muualla
----------------

* Jari Hanski: / Riihimäki, Juho (1835–1903) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Mittelfranken** on yksi saksalaisen Baijerin osavaltion seitsemästä hallintopiiristä (saks. *Regierungsbezirke*). Se sijaitsee läntisen Baijerin alueella ja sen keskuskaupunkina toimii Ansbach. Siellä on arviolta 1 738 686 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 7 245 neliökilometriä.

Mittelfrankenin hallintopiiri on jaettu seitsemään piirikuntaan (saks. *Landkreise*) ja viiteen piirivapaaseen kaupunkiin (saks. *kreisfreie Städte*). Piirivapaita eli piirikuntiin kuulumattomia kaupunkeja Mittelfrankenissa ovat Ansbach, Erlangen, Fürth, Nürnberg ja Schwabach.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Germany: Bayern Citypopulation.de. Viitattu 31.12.2016.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mittelfranken**.
* Hallintopiirin internetsivut
* Piirin hallinnon internetsivut

  

Saksan hallintopiirit

|  |  |
| --- | --- |
| Baden-Württemberg | 
* Freiburg
* Karlsruhe
* Stuttgart
* Tübingen

 |
| Baijeri | 
* Ala-Baijeri
* Mittelfranken
* Oberfranken
* Oberpfalz
* Schwaben
* Unterfranken
* Ylä-Baijeri

 |
| Hessen | 
* Darmstadt
* Gießen
* Kassel

 |
| Nordrhein-Westfalen | 
* Arnsberg
* Köln
* Detmold
* Düsseldorf
* Münster

 |