recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aasian talvikisojen 2011 jääpalloturnauksen loppuottelu, Kazakstan–Mongolia
**Jääpallo** kuului **Aasian talvikisojen 2011** ohjelmaan Kazakstanissa, jossa se oli ensimmäistä kertaa Aasian talvikisojen ohjelmassa. Jääpalloturnaus pelattiin 2.–6. helmikuuta, ja siihen osallistui kolme joukkuetta, Kazakstan, Kirgisia ja Mongolia. Kilpailussa pelattiin yksinkertainen alkusarja ja loppuottelu alkusarjan kahden parhaan joukkueen välillä. Kisojen ottelut pelattiin Medeolla, Almatyssa.

Kultaa voitti Kazakstan, hopeaa Mongolia ja pronssia Kirgisia. Kirgisian jääpallomaajoukkue pelasi kisoissa ensimmäisen virallisen maaottelunsa.

Tulokset
--------

### Alkusarja


|  Joukkue  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kazakstan | 2 | 2 | 0 | 0 |  38  |  0 | +38 | 4 |
|  Mongolia | 2 | 1 | 0 | 1 |  17  |  19 | -2 | 2 |
|  Kirgisia | 2 | 0 | 0 | 2 |  2  |  38 | -36 | 0 |


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. helmikuuta 2011 |  Kirgisia | **2–17 (0–13)** |  Mongolia | Medeo, Almaty |  |
|  |
|  |  |  |  **Tuomari:** Venäjä Sergey Gorbachev |
|  |  |  |

---

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. helmikuuta 2011 |  Kazakstan | **21-0** |  Kirgisia | Medeo, Almaty |  |
|  |
|  | (9–0) |  |  **Tuomari:** Venäjä Vyacheslav Kurbanov |
|  |  |  |

---

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. helmikuuta 2011 |  Mongolia | **0-17** | Kazakstan  | Medeo, Almaty |  |
|  |
|  | (0–9) |  |  **Tuomari:** Venäjä Vyacheslav Kurbanov |
|  |  |  |

Loppuottelu
-----------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6. helmikuuta 2011 |  Kazakstan | **16–2** | Mongolia  | Medeo, Almaty |  |
|  |
|  | (7–0) |  |  **Tuomari:** Venäjä Sergey Gorbachev |
|  |  |  |

Lopputulokset
-------------

| **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** |
|  Kazakstan |  Mongolia |  Kirgisia |

Lähteet
-------

1. 1 2  7-th Asian Winter Games - Astana - Almaty 2011 *astana-almaty2011.kz*.  5.8.2011.  Arkistoitu 21.11.2010.  (englanniksi)
**Rocklin** on kaupunki Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltion pohjoisosassa, Placerin piirikunnassa. Se sijaitsee 37 kilometriä koilliseen osavaltion pääkaupungista Sacramentosta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Rocklinin asukasluku oli 56 974.

Graniittilouhoksistaan tunnettuun Rockliniin asettui 1800-luvun lopulla irlantilaisten ja kiinalaisten rinnalla myös suomalaisia, ensimmäisenä Jurvasta lähtöisin ollut John Mantyla (alun perin Juho Mäntylä, 1856–1911), joka houkutteli kirjeillään monia muitakin suomalaisia lähtemään. Suomalaiset hallitsivat alueen graniitinlouhintaa 1900-luvun taitteen vaiheilla. Tuolloin kaupungin asukkaista noin puolet oli suomalaisia.

Kahdesta entisestä graniittilouhoksesta on Rockliniin tehty elämyspuisto nimeltä Quarry Park.

1800-luvun lopulla rakennettu, Yhdysvaltojen itä- ja länsirannikon yhdistävä transkontinentaalinen rautatie kulkee Rocklinin läpi.

Lähteet
-------

1. ↑  QuickFacts: Rocklin city, California; Placer County, California *US Census*. Viitattu 24.12.2019.
2. ↑  Barry-Schweyer, Carmel & Alvarez, Alycia S.: *Rocklin*, s. 7, 90. Arcadia Publishing, 2005. ISBN 9780738529752. Google Books (viitattu 26.12.2019). (englanniksi)
3. ↑  "Amerikan miljunäärin" tarina *Mäntylän tila, Kurikka*. Viitattu 24.12.2019.
4. ↑  Ruhkala, Roy: History of Rocklin California *rocklinhistory.org*.  1974. Viitattu 24.12.2019.
5. ↑  Kirje Rocklinista, Kaliforniasta 20.1.1880 *Makkerin blogi. Kirjoituksia eteläkarjalaisen historian hämärästä*.  23.11.2016. Viitattu 24.12.2019.
6. ↑  Rocklinin Quarry Park *Mäntylän tila, Kurikka*. Viitattu 24.12.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rocklin** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin verkkosivusto (englanniksi)
**William Preston** (28. heinäkuuta 1742 Edinburgh, Skotlanti – 1. huhtikuuta 1818 Lontoo) oli skotlantilainen kustannustoimittaja ja vapaamuurarikirjailija.

Prestonin *Illustrations of Masonry* -kirjalla on kuvattu olleen suurempi vaikutus vapaamuurariuteen kuin millään muulla teoksella.

Elämä
-----

Illustrations of Masonry -teoksen kansio (11. painos, 1804)
Prestonin isä oli eräänlainen asianajaja ("writer to the signet"). Preston kävi kotikaupunkinsa lukion ja yliopiston, ja hänestä tuli kielitieteilijä Thomas Ruddimanin sihteeri, jonka veli, kirjapainaja Walter, otti hänet oppipojakseen. Vuonna 1760 Preston lähti Lontooseen suosituskirjeiden kanssa kuninkaan kirjapainajan William Strahanin palvelukseen, joka palkkasi hänet kustannustoimittajaksi ja jätti hänelle perinnön heinäkuussa 1785. Andrew Strahan, joka jatkoi isänsä liiketoimintaa, piti Prestonin palkkatöissä juhannukseen 1804 asti, jolloin hän otti Prestonin liiketoimensa osakkaaksi. Hänen ja Strahanin välisen yhteyden kautta Preston oli ystävällisissä väleissä muun muassa David Humen, Edward Gibbonin ja Samuel Johnsonin kanssa. Preston on haudattu St Paulin katedraaliin. 

Preston vihittiin vapaamuurariuteen vuonna 1763 hiljattain avatun "'Muinaisen" tai "'Athollin" suurloosin loosissa nro 111. Preston tuli tunnetuksi luennoitsijana, ja hänet otettiin vuonna 1774 jäseneksi Lodge of Antiquity No. 1 -loosiin, jonka mestari hänestä sittemmin tuli. Samana vuonna hän piti luentokurssin vapaamuurariuden eri asteista Fleet Streetillä Lontoossa sijainneessa Mitre-kapakassa. Jätettyään Englannin suurloosin hän ja muutamat muut perustivat oman kilpailevan suurloosin vuonna 1779. Järjestö ei menestynyt, ja Preston ja muut separatistit, jotka olivat tarjoutuneet myöntymään, palasivat takaisin vuonna 1789. Hänen teoksensa *Illustrations of Masonry* saavutti erittäin suuren suosion, ja siitä otettiin uusia painoksia sadan vuoden ajan. Ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1772 Lontoossa. Se julkaistiin suurmestari lordi Robert Petren luvalla, jolle teos oli omistettu. Se sisältää seremonioiden kuvauksia, lauluja ja historiallisen selostuksen vapaamuurariudesta. Myöhemmät painokset ovat pääasiassa historiallisia ja kuvailevia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  William Preston *Masonic Biographies, Grand Lodge of British Columbia and Yukon*.  2005. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3  William Preston *Dictionary of National Biography, 1885-1900*.  1900. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)
3. ↑  The Importance of William Preston *Southern California Research Lodge*.  2020. Viitattu 19.3.2024. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **William Preston** Wikimedia Commonsissa
**Fanodikos** (m.kreik. Φανόδικος, lat. *Phanodicus*) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka kirjoitti Deloksen saaren historiaa käsitelleen teoksen *Deloksen historia* (Δηλιακά, *Dēliaka*). Hänen ajoitustaan tai kotipaikkaansa ei tunneta.

Sigeionista on löydetty bustrofedonilla kirjoitettu piirtokirjoitus, jonka August Böckh on ehdottanut liittyvän tähän Fanodikokseen. Se on ollut kirjoitettu kyseisen nimiselle henkilölle osoitetun patsaan jalustaan ja alkaa sanoilla "Olen Fanodikos Prokonnesoslaisen, Hermokratoksen pojan" (Φανοδίκου εἰμὶ τοῦ Ἑρμοκράτους τοῦ Προκονησίου, *Fanodikū eimi tū Hermokratūs to Prokonēsiū*). Se ajoitetaan Augustuksen ja Tiberiuksen aikaa myöhemmäksi, vaikkakin kirjoituksen tyyli on hyvin arkaisoiva.

Lähteet
-------

1. 1 2  Smith, William: "Phanodicus", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
2. ↑  Skolia Apollonios Rhodoslaisen *Argonautikaan* 1.211, 419; Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit* 1.31, 1.82.
3. 1 2  Böckh, August: *Corpus inscriptionum Graecarum*, s. 14–22 (piirtokirjoitus nro. 8). Vol. I. Ex officina academica, 1828. Teoksen verkkoversio. (latinaksi) (muinaiskreikaksi)
**Heliodoros Emesalainen** (m.kreik. Ἡλιόδωρος ὁ Ἐμεσηνός, *Hēliodōros ho Emesēnos*, lat. *Heliodorus Emesenus*; 300-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, joka oli kotoisin Emesasta. Hän kirjoitti romaanin *Etiopialainen kertomus*, joka on kreikkalaisen sofistisen romaanikirjallisuuden tärkeimpiä tuotteita.

Elämä
-----

Heliodoros oli Theodosioksen poika ja kotoisin Syyrian Emesasta, nykyisestä Homsista. Fotios sanoo hänen virheellisesti olleen kotoisin Amidasta. Heliodoros ajoitetaan nykyisin 300-luvun jälkimmäiselle puoliskolle, mutta joskus hänet on ajoitettu jo 200-luvulle. Heliodoros kuului syyrialaisen auringonjumala Elagabaloksen eli Elah-Gabalin pappissukuun.

Heliodoros kirjoitti romaaninsa ilmeisesti varhaisella iällään. Myöhemmin hänestä tuli Thessalian Trikkan piispa. Siellä hän sääti, että kaikkien pappien tuli erota vaimoistaan. Nikeforos Kallistos Ksanthopulos lisää, että häntä syytettiin nuorison turmelemisesta romaanillaan, ja siksi kirkolliskokous päätti, että hänen tulee joko antaa kirjansa poltettavaksi tai erota piispanvirastaan, ja hän valitsi jälkimmäisen. Monet tutkijat ovat hylänneet kertomuksen epäuskottavana. Heliodoroksen elämästä ei tiedetä muuta.

Teokset
-------

Heliodoros kirjoitti romaanin nimeltä *Etiopialainen kertomus* (Αἰθιοπικά, *Aithiopika*), joka on säilynyt nykyaikaan ja käsittää kymmenen kirjaa. Se on saanut nimensä siitä, että sekä sen alku että loppu sijoittuvat Aithiopiaan eli Etiopiaan. Romaani kertoo Theageneen ja Kharikleian rakkauskertomuksen. Joskus siitä on käytetty toisen päähenkilönsä mukaan nimeä *Kharikleia* (Χαρίκλεια).

Heliodoroksen romaani on antiikin ajalta säilyneistä romaaneista pisin ja sitä on pidetty niistä parhaana. Sen kieli on eleganttia ilman liiallisen keinotekoisia ja retorisia ilmaisuja, siinä kuvatut tapahtumat ovat yllättäviä mutta eivät täysin epäuskottavia, ja kirjailija hallitsee romaaninsa kokonaisuuden paremmin ja osoittaa omaa luovaa kykyä. Teos muodostikin esikuvan myöhemmille kreikkalaisille romaaneille.

Lähteet
-------

1. ↑  *Yleisen kirjallisuuden historia. Ensimmäinen osa, Itämaat, antiikin kansat, varhaiskristillinen kirjallisuus kirjoittanut Eino Railo*, s. 342. WSOY, 1933. Kansalliskirjasto (viitattu 7.7.2019).
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Smith, William: "Heliodorus (10b)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
3. ↑  Asikainen, Susanna: Kun mies rakastaa naista: Heteroseksuaalisuus antiikin kreikkalaisissa romaaneissa (s. 24–28)  2017. Helsingin yliopisto. Viitattu 1.2.2024.
4. 1 2  Heliodorus of Emesa *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 1.2.2024. (englanniksi)
5. ↑  Sokrates Skolastikko: *Kirkkohistoria* 5.22.
6. ↑  Nikeforos Kallistos Ksanthopulos: *Kirkkohistoria* 12.34.
*Tämä artikkeli kertoo kuvitteellisesta urheilijasankarista. Muita merkityksiä löydät täsmennyssivulta*

**Elmo** on kirjailija Juhani Peltosen kirjoittama romaani, jonka nimihenkilö on Elmo, kaikkien aikojen paras urheilija. Hahmo esiintyi ensin Peltosen radiokuunnelmissa *Elmo, urheilija* (1977) ja *Elmo – muu maailma* (1978). Kuunnelmien ja romaanin pohjalta tehtiin myös Pekka Milonoffin ja Titta Karakorven käsikirjoittama ja Pekka Milonoffin ohjaama tv-elokuva *Muistoja Elmosta* (1981). Elokuvassa Elmoa esitti Sulevi Peltola.

Romaanin juoni
--------------

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Elmo syntyy Kainalniemen kylään, joka kasvaa hänen elinaikanaan pienestä maalaiskylästä "betonigeometristen konstruktioiden tuonelaksi". Sen esikuvana on Peltosen kotikylä Vantaan Korso.*lähde?* Jo hänen ristiäisissään ukki ennustaa Elmosta tulevan suurmiehen. Elmo on levoton sielu, joka lähtee 15-vuotiaana merille rakastuttuaan onnettomasti naapurintyttö Aliisaan. 

Elmon palattua Kainalniemelle hänen ystävänsä Reijo "Rymy" Petkelström alkaa valmentaa hänestä huippu-urheilijaa. Elmosta tulee maailman paras urheilija, joka kahmii itselleen kymmeniä kultamitaleita Andien talvikisoissa ja Derwangan jättiläiskisoissa. Andeilla Elmo voittaa 50 kilometrin hiihdon, vaikka ottaa torkut kesken kisan. Derwangassa hän tekee sadan metrin juoksussa maailmanennätyksen (9,72), vaikka kaatuu 30 metrin kohdalla. Lopulta Elmo voittaa käytännössä yksin muun maailman parhaista jalkapalloilijoista kootun joukkueen ottelussa "Elmo – muu maailma". Hurmioituneet radioselostajat Immo ja Lyly välittävät Elmon sankariteot maailmalle. 

Urheilumenestys on kuitenkin Elmolle toisarvoinen asia. Hän on vaatimaton, hiljainen ja synkkämielinen mies, joka pitää ortodoksisista kirkoista. Lehdistötilaisuuksissa hänen mielipuheenaiheensa on omenanviljely. Derwangassa hän karkaa kesken kisojen ystävänsä urheilija Endre Kissin kanssa tapaamaan tämän unkarilaisia tuttavia, mutta korvaa tämän palattuaan kisoihin heittämällä keihästä 106,79 metriä. Elmo liittyy pasifisteihin ja ateistisiin ortodokseihin, eikä missään nimessä halua kuulla voittonsa kunniaksi *Porilaisten marssia* vaan virren *Maan korvessa kulkevi lapsosen tie* lapsikuoron laulamana. 

Lopulta Elmo menee naimisiin nuoruudenrakastettunsa Aliisan kanssa ja saa hänen kanssaan Tapio-nimisen pojan. Aliisan ja Elmon suhde päättyy traagisesti lyhyen onnellisen ajan jälkeen Aliisan kuolemaan. Elmo vannoo vievänsä Aliisan uudelleen vihille Lyyran tähdistössä. Sirkustykki ampuu Elmon taivaalle eikä häntä sen jälkeen nähdä maan päällä.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Lähteet
-------

1. ↑  Saviniemi, Kari: Elmon syvempi olemus  2011. Hiidenkivi.  Arkistoitu 11.10.2016. Viitattu 20.12.2014.
2. ↑  Muistoja Elmosta (1981) Elonet. Viitattu 16.2.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* YLE/Elävä arkisto: Elmo - urheilusankari
* Juhani Peltosen seura
Keski-Suomen pelastuslaitoksen **Karstulan paloasema** sijaitsee Karstulassa osoitteessa Kukontie 2. Paloasema valmistui vuonna 2023 ja sen omistaa Karstulan kunta. Rakennuskustannukset olivat noin 3,8 miljoonaa euroa. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehtipalvelu Oy. Paloaseman pinta-ala on 1 061 m2. Autohallissa on paikka yhdelle ensivasteautolle ja kolmelle paloautolle. Lisäksi on pesuhalli ja korjauspaja. Miehistölle on sosiaalitilat, joihin kuuluvat esimerkiksi pukuhuoneet, saunaosasto sekä kuntosali.

Karstulan paloasemalla on sekä ensihoito- että pelastustehtäviin kykenevä monitoimiyksikkö. Rakenteeltaan se on potilaiden kuljetukseen kykenevä ambulanssi, jossa on myös sammutus- ja pelastuskalustoa. Monitoimiyksikköä työllistävät pääosin ensihoitotehtävät. Ympärivuorokautisesti toimivan monitoimiyksikön lisäksi paloasemalla työskentelee arkisin virka-aikana yksi pelastaja. Tämän lisäksi paloasemaa käyttävät sivutoimiset palokuntalaiset, joiden päivystysvahvuus on kaksi henkilöä virka-ajan ulkopuoella. Hälytyksiin osallistuu satunnaisesti myös muita sivutoimisia palokuntalaisia päivystysvuoronsa ulkopuolelta. Jos käytettävissä oleva resurssi ei riitä, hälytetään apua muilta lähialueen paloasemilta.

Lähteet
-------

1. ↑  Ota yhteyttä *Pelastustoimi*. Viitattu 16.1.2024.
2. ↑  Miljoonainvestointi on valmistumassa Karstulassa – muuttopäivää uudelle paloasemalle ei ole vielä päätetty *Yle Uutiset*.  4.7.2023. Viitattu 16.1.2024.
3. ↑  Karstulan paloasema | RakennusFakta.fi *RakennusFakta*. Viitattu 16.1.2024.
4. ↑  Antila, Pasi: Karstulan paloasema valmistui – tältä se näyttää sisältä *Keskisuomalainen*.  12.8.2023. Viitattu 16.1.2024.
5. ↑  Kaisto, Kimmo: Ensihoito ja pelastustoimi yhdistyvät Keski-Suomen monitoimiyksikössä *Pelastustieto*.  22.9.2022. Viitattu 16.1.2024.
6. ↑  Alapiha, Heli: Kuntalaisilta apua Karstulan sopimuspalokunnan henkilöstöpulaan - Säilyykö pelastusapu lähipalveluna? *Karstula*.  16.12.2021. Viitattu 16.1.2024.

Aiheesta muualla
----------------

* Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut)
Höyryveturi Hr1 eli Ukko-Pekka numero 1003 Haapamäen Höyryveturipuistossa.
**Haapamäen Höyryveturipuisto** on vuonna 1988 avattu rautatieaiheinen matkailukohde, joka sijaitsee Keuruun Haapamäellä entisen höyryvetureiden halkotarhan alueella lähellä Haapamäen rautatieasemaa. Näyttelyalueella on pääosin VR:n lahjoittamia höyryvetureita ja muuta rautatiekalustoa.

Höyryveturipuiston omistaa Haapamäen Höyryveturipuisto Oy, joka on Sari Teräs-Nikulan ja Jussi Nikulan perheyritys. Höyryveturipuistoa ei pidä sekoittaa Haapamäellä toimivaan Haapamäen museoveturiyhdistykseen (HMVY), joka toimii omistamassaan veturitallikiinteistössä Höyryveturipuiston vieressä. 

Höyryveturipuisto on avoinna matkailijoille vuosittain kesäkaudella. Siellä järjestetään erilaisia tapahtumia ja myös resiinaretkiä. Talvella höyryveturipuiston caravan-alue ja muu majoitustoiminta on avoinna tilauksesta.

Kalusto
-------

Höyryveturipuiston kalusto on vain ulkoisesti kunnostettua. Kalustosta osa on Haapamäen Höyryveturipuiston omistuksessa, kun taas osa on Suomen Rautatiemuseon, Jokioisten Museorautatien ja Haapamäen Museoveturiyhdistyksen omaisuutta. 

Puistossa liikennöi 185 millimetrin (7 1/4") raideleveyksinen puistojuna, jonka veturina on polttomoottorilla toimiva Dr12-veturin pienoismalli. Vuonna 2020 puistoon ostettiin VR:ltä CEmt-makuuvaunuja, joissa on mahdollista yöpyä, sekä ravintolavaunu Rk 27813.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haapamäen höyryveturipuisto**.
* Haapamäen höyryveturipuisto
* Haapamäen Museoveturiyhdistys ry (Arkistoitu – Internet Archive)
* Haapamäen veturipuiston vetureista pieni otanta (Youtube)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Haapamäen höyryveturipuisto (Q11861108)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | rautatiemuseo, nähtävyys |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä | Keuruu |
|  |
| sijainti | Haapamäki |
|  |
| katuosoite | Asematie 37, 42800 Haapamäki |
|  |
| koordinaatit | 62°14′38″N 24°27′37″E﻿ / ﻿62.2437727°N 24.4603394°E﻿ / 62.2437727; 24.4603394 |
|  |
|  |

 |
**ABAX** on norjalainen teknologiayhtiö, joka valmistaa sähköisiä ajopäiväkirjoja sekä paikannuslaitteita. Yritys on perustettu vuonna 2003 Larvikissa, jossa yrityksen pääkonttori sijaitsee. ABAX-konsernilla on toimipisteet Norjan lisäksi Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa, Englannissa, Hollannissa, Puolassa ja Kiinassa. ABAX-konsernissa työskentelee yli 350 työntekijää. 
ABAX on sähköisten ajopäiväkirjojen markkinajohtaja Pohjois-Euroopassa yli 180 000 myydyllä laitteellaan.

Historia
--------

ABAX on perustettu vuonna 2003, mutta keskittyminen GPS-laitteisiin alkoi yhteistyössä ETS:n (Electronic Tracking System) kanssa vuonna 2009.

Vuonna 2011 tavoitteena oli luoda yhteinen perusta teknisille innovaatioille, tuotekehitykselle ja myyntitoiminnalle ja tarjota seurantajärjestelmiä sekä yksityis- että yritysasiakkaille. Nykyään ABAX on vakiinnuttanut asemansa telematiikka-alan markkinajohtajana kehittämällä ja toimittamalla GPS-laitteita, sähköisiä ajopäiväkirjoja, ajoneuvonhallintaa ja toiminnanohjausjärjestelmiä.

ABAX nimettiin Berg Insightin tutkimuksessa (15. syyskuuta 2016) nopeimmin kasvavaksi telematiikkayritykseksi Euroopassa yli 50 prosentin kasvulla vuonna 2015. Vuoden 2017 alussa ABAXilla on yli 200 000 aktiivista laitetta ja yli 20 000 asiakasta.

Kesäkuussa 2017 yhtiö ilmoitti, että johtava vaihtoehtoisten sijoitusratkaisujen toimittaja Investcorp on ostanut ABAXin 1,8 miljardilla Norjan kruunulla.

ABAX Suomessa
-------------

ABAX Finland Oy:n toimipiste Blaza Business Parkissa Vantaalla
ABAX Finland Oy perustettiin maaliskuussa 2014. Saman vuoden lopussa ABAX osti suomalaisen kilpailijan Salkatek Oy:n koko osakekannan. Suomessa ABAXilla on toimistot Vantaan Plaza Business Parkissa sekä Oulun Technopoliksessa. ABAXilla on Suomessa 19 työntekijää. ABAX Finland Oy:n toimitusjohtajana toimii Olli Oivanen.

Tuotteet
--------

* ABAX Triplog -sähköinen ajopäiväkirja
* ABAX Equipment Control -laitteistonvalvonta

Lähteet
-------

* ABAXin kotisivut
* ABAX palkkasi älykkään liikenteen asiantuntijan. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 15.11.2016.
* ABAX ostaa suomalaisen Salkatekin. Viitattu 15.11.2016
* European fleet management market set to double by 2020, ABAX named fastest growing telematics company. (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 15.11.2016
* Investcorp ostaa ABAXin.[vanhentunut linkki] Viitattu 19.10.2017

Aiheesta muualla
----------------

* www.abax.fi
**Sokea** on taiteilija Juho Rissasen vuonna 1899 vesivärein ja lyijykynällä maalaama teos, 120,5×81,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1916 (Hovingin kokoelma).

*Sokea* on Juho Rissasen nuoruusvuosien mestariteoksia. Hän kuvaa tässä työssä sokeaa kansannaista arvokkaasti ja kypsästi. Maalauksessa keppinsä kanssa eteenpäin kulkeva vanha nainen kulkee maalaispihapiirissä keskittynein ilmein. Hänen tulee luottaa muihin aisteihinsa. Maalauksessa varsinkin kädet ja kuunteleva ilme tulevat esille. Vapaana olevassa kädessään naisella on pieni puinen kiulu, kuppi.

Juho Rissasta pidetään vahvana ihmisten kuvaajana. Hän maalasi kansanihmisiä, joista etenkin savolaiset olivat hänen mieliaiheitaan. Hän oli itsekin kotoisin vaatimattomista oloista Kuopion maalaiskunnasta. Mallina *Sokea*- työssä Rissasella oli 94-vuotias Heta Kauppinen Käärmelahdesta. Rissasen mukaan tärkeintä *Sokea*- maalauksessa oli sosiaalisen myötätunnon herättäminen onnetonta ihmistä kohtaan, taiteellinen kiinnostavuus oli hänestä toissijaista.

Seuraavana vuonna, vuonna 1900, Rissanen sai pronssimitalin Pariisin maailmannäyttelyssä kahdeksan muun suomalaistaiteilijan kanssa. Rissanen sai sen nimenomaan teostensa *Sokea* ja *Povarissa* ansiosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Leena Ahtola-Moorhouse: Juho Rissanen: Sokea. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.64. ISBN 978-951-53-2994-3
2. ↑  *Leena Ahtola-Moorhouse teoksessa Tuntematon horisontti - suomalaista taidetta 1870-1920*, s. 217. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2000.
3. ↑  Marjo-Riitta Simpanen, 1997, Juho Rissanen ja suomalainen kansa, s. 49 Kuopion taidemuseon julkaisuja 23. Kuopio: Kuopion taidemuseo. ISBN 951-842-195-1

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Sokea.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hoivakoti Helena** on venäjänkielisen ja ortodoksisen perinteen säilyttämiseen erikoistunut hoivakoti, joka tarjoaa ympärivuorokautista palveluasumista ikäihmisille. Hoivakoti Helenaa ylläpitää Pyhän Helenan säätiö. Hoivakodissa on neljä ryhmäkotia, oma valmistuskeittiö, viihtyisä sisäpiha sekä oma ortodoksinen kirkko.

Historia
--------

Runsaiden lahjoitusten ja tarmokkaan työn avulla laitokselle valmistui kolmikerroksinen kivitalo Hämeentie 39:ään. Koska talo sijaitsi tuolloin syrjässä ja kaukana kirkoista, rakennuksen kolmanteen kerrokseen sisustettiin jo vuonna 1914 kirkko, joka pyhitettiin lapsimarttyyrien Veran, Nadeždan ja Ljubovin (Pistis, Elpis ja Agape) sekä heidän äitinsä Sofian muistolle. Runsaiden lahjoitusten ansiosta kirkkoon saatiin jo perustamisvaiheessa sisustus ja runsas esineistö, kuten ikonostaasi, tärkeimmät ikonit ja ehtoolliskalusto. Kirkon ulkoseinälle Hämeentien puolelle laitettiin risti kirkon alttarin kohdalle vuonna 2016.
Ensimmäinen maailmansota ja Venäjän vallankumous 1917 lisäsivät asukkaiden määrää jopa lähelle sataa henkeä, ja hätä oli suuri. Helsingin kaupungin ja Amerikan Punaisen Ristin avun turvin selvittiin lopulta vuosiin 1919–1920 asti, jolloin pahin hätä helpotti, tosin osa talosta jouduttiin antamaan vuokralle. 

Helsingin ortodoksisen seurakunnan ja Venäläisen hyväntekeväisyysyhdistyksen välit olivat alusta alkaen lämpimät ja läheiset; sotien välisenä aikana seurakunnassa kannetut kolehdit Helena-kodin hyväksi tuottivat vuosina 1929–1934 yli 46 000 markkaa (noin 7 500 euroa). 

Sota-ajaksi asukkaat evakuoitiin pommitusvaaran vuoksi Tuusulaan, jossa oli hyväntekeväisyysyhdistyksen kesäsiirtola. Sotien jälkeen, kun sosiaalijärjestelmä lapsilisineen teki lastenkodin vähin erin tarpeettomaksi, laitos muutettiin kokonaan vanhainkodiksi vuodesta 1957 akaen. Porvoon Gammelbackassa sijainneen, vuonna 1974 paloviranomaisten määräyksestä lakkautetun vanhainkoti *Auringon* viimeisistä asukkaista huomattavin osa sai uuden kodin juuri tästä laitoksesta. Samoin merkittävä osa Gammelbackan kirkon esineistä siirrettiin Helena-kodin omaan kirkkoon.

Yli satavuotias laitos palvelee vanhainkotina edelleen. Helsingin ortodoksisen seurakunnan papisto toimittaa kirkossa säännöllisesti palveluksia. Talolla on ollut jo 1970-luvulta alkaen oma pappikin, kun ensin uskonnonopettajana toiminut isä rovasti Mstislav Mogiljanski otti asian huolekseen; hänen kuoltuaan vanhainkodin pappeina ovat toimineet seurakunnan eläkkeelle jääneet papit, nykyään (2017) rovasti Viktor Porokara.

Lähteet
-------

* Koukkunen & Kasanko: Helsingin ortodoksinen seurakunta 1827–1977
* Ortodoksiviesti, Helsingin ortodoksisen seurakunnan tiedotuslehti, artikkelisarja **Vaienneet temppelit**

VHY on keväällä 2015 julkaissut juhlakirjan "Ihmiseltä ihmiselle", johon on koottu aikaisemmin pääasiassa venäjäksi julkaistua tietoa yhdistyksestä ja sen toiminnasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hoivakoti Helena** Wikimedia Commonsissa

* Hoivakodin kotisivut
AY-3-8912-piiri
General Instrumentsin **AY-3-8910**, **AY-3-8912**, **AY-3-8913** ja Yamahan lisenssillä valmistama lähes identtinen **YM2149** ovat suosituimpia äänipiirejä 1980-luvun mikrotietokoneissa, kolikkopeleissä ja pelikonsoleissa. Näitä piirejä on käytetty sellaisissa laitteissa kuin MSX, Atari ST, Intellivision, Vectrex, Amstrad CPC ja ZX Spectrumin 128-kilotavuiset mallit.

AY/YM:ssä on kolme äänikanavaa kuten SIDissä, mutta se on ominaisuuksiltaan vaatimattomampi. Ainoat varsinaiset aaltomuodot ovat kohina ja kiinteä kanttiaalto, eikä piireissä ole filttereitä tai kanavienvälistä modulaatiota. ADSR-vaipat ovat kuitenkin osittain monipuolisemmat kuin SIDissä, ja etenkin AY/YM:ää käyttävälle demomusiikille ovat tunnusomaisia soitinäänet, joissa vaippageneraattori on asetettu jatkuvaan silmukkaan. Lisäksi AY/YM:ssä on oma ulostulo jokaiselle kanavalle, mikä mahdollistaa stereomusiikin. Stereoääni on käytössä Amstrad CPC -tietokoneessa, mutta muuten sitä on hyödynnetty lähinnä klooneissa tai muuten muokatuissa tietokoneissa.

Kuten muistakin äänipiireistä, voi myös AY-3-8912 toistaa digitoituja PCM-sampleja ohjelmallisin keinoin, vaikkei se PCM-ääntä varsinaisesti tue. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi kanttiaaltoa sopivasti modifioimalla. Ohjelmallisesti toteutettu PCM kuluttaa kuitenkin prosessoriaikaa, joten sampleja on käytetty varsin rajoitetusti (vähän enemmän Atari ST:ssä, jonka prosessori on nopeampi).

Texas Instrumentsin äänipiiri SN76489, jota käytettiin Sega Master Systemissä ja BBC Microssa, on hyvin samantyyppinen, kuin AY-3-8910, sekä kuultuna, että teknisiltä ominaisuuksiltaan.

Yamahan lisenssillä valmistamaa YM2149 -piiriä käytetään Atari ST ja MSX2 -tietokoneissa. MSX-koneisiin AY-3-8913 ja YM2149 valittiin niiden helpon saatavuuden takia ja Atari ST -koneisiin niiden halpuuden sekä koneen kiireisen julkaisuaikataulun vuoksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Project AY – kokoelma ZX Spectrumin ja Amstrad CPC:n musiikkia sekä kappaleiden soittamiseen sopivia ohjelmia.
* General Instruments - AY-3-8910, AY-3-8912, AY-3-8913 Programmable Sound Generator (Arkistoitu – Internet Archive) – teknistä tietoa (PDF)
* AY Riders
* YM Rockerz
* General Instruments - AY-3-8910, AY-3-8912, AY-3-8913 Programmable Sound Generator
**Finn Skårderud** (s. 1956) on norjalainen entinen psykiatri. Norjalainen terveydenhoitoalan valvontaviranomainen Statens helsetilsyn peruutti hänen lääkärinlisenssinsä marraskuussa 2023. Syynä olivat hänen jatkuvat laiminlyöntinsä ja epäasiallinen käytöksensä potilaita kohtaan. Skårderud on erikoistunut syömishäiriöihin ja toiminut Norjan olympiakomitean urheilupsykiatrina. Hän on myös perehtynyt italialaisiin elokuviin ja kirjoittanut niihin liittyviä esseitä sekä kirjoja.

Muuta
-----

Tanskalaisen *Yhdet vielä* -elokuvan juoni perustuu Skårderudin erään vanhan kirjan esipuheessa esittämään ajatukseen, jonka mukaan ihminen syntyy liian vähän alkoholia veressä ja siksi juopuminen on hyväksi. Skårderud on itse sanonut tulleensa väärintulkituksi ja irtisanoutunut teoriasta, joka ei hänen mukaansa ollut lainkaan tieteellinen. Hän antoi kuitenkin luvan nimensä käytölle elokuvassa luettuaan käsikirjoituksen.

Teoksia
-------

* *Federico Fellini* (1999)
* *Sterk/svak. Håndboken om spiseforstyrrelser* (2000)
* *Andre reiser* (2004)

Lähteet
-------

1. 1 2  Skre, Ingunn B.: Finn Skårerud *Store norske leksikon*.  15.2.2024. Viitattu 19.3.2024. (norjaksi)
2. ↑  Vars­larar vart høyrde: – Dette skjer ikkje ein dag for tidleg *NRK Norge*.  12.12.2023. Viitattu 19.3.2024. (norjaksi)
3. ↑  Stjernkvist, Gustav: Norska psykiatern om feltolkade alkoholteorin: "I dag hade man kallat det fake news" *SVT Nyheter Kultur*.  10.5.2021. Viitattu 26.4.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Finn Skårderud** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Khetšanovi (keskellä) voitettuaan Lasten Eurovision laulukilpailun vuonna 2011.
**Irina "Iru" Khetšanovi** (georg. ირინა "ირუ" ხეჩანოვი, s. 3. joulukuuta 2000 Tbilisi, Georgia), joka tunnetaan myös mononyymisti nimellä **Iru**, on georgialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti vuoden 2011 Lasten Eurovision laulukilpailun yhtyeen Candy jäsenenä kappaleella "Candy Music". Vuonna 2023 hän voitti *The Voice Georgian* viidennen tuotantokauden, joten hän edusti Georgiaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa.

Ura
---

Khetšanovi syntyi 3. joulukuuta 2000 Tbilisissä. Lapsena hän osallistui erilaisiin laulukilpailuihin. Vuonna 2011 hän edusti Georgiaa 2011 Lasten Eurovision laulukilpailussa Armenian Jerevanissa tyttöyhtyeen Candy jäsenenä. Ryhmä voitti kilpailun 108 pisteellä.

Vuonna 2019 Khetšanovi osallistui Georgian Idolsiin. Vuonna 2021 hän julkaisi debyyttisinglensä "No Jerk Around Me".

Vuonna 2022 Khetšanovi esiintyi osana Lasten Eurovision laulukilpailun väliaikanumeroa, jossa useat kilpailun edelliset voittajat esittivät voittokappaleensa. Hän oli myös kirjoittanut Mariam Bigvavan kappaleen "I Believe", joka oli Georgian kyseisen vuoden edustuskappale. Bigvava sijoittui kilpailussa kolmanneksi.

Myöhemmin samana vuonna Khetšanovi osallistui *The Voice Georgian* viidenteen tuotantokauteen. Hän voitti kilpailun 2. helmikuuta 2023 ja täten edusti Georgiaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa kappaleella "Echo".

Diskografia
-----------

### Singlet

* "No Jerk Around Me" (2021)
* "Not Like Today" (2022)
* "Tu mama" (2022)
* "Idea" (2023)

Lähteet
-------

1. 1 2  Georgia: Iru Khechanovi wins ticket to Liverpool 2023 *eurovoix.com*.  2.2.2023. EBU. Viitattu 4.2.2023. (englanniksi)
2. 1 2  Junior-ESC-Siegerin Iru Khechanovi singt für Georgien beim ESC *eurovision.de*.  3.2.2023. Norddeutscher Rundfunk. Viitattu 4.2.2023. (saksaksi)
3. ↑  Adams, Oliver: Iru Khechanovi wins The Voice Georgia and will sing at Eurovision 2023 in Liverpool *wiwibloggs.com*.  2.2.2023. Wiwibloggs. Viitattu 4.2.2023. (englanniksi)
4. ↑  Granger, Anthony: Georgia: Eleven Singers Receive Golden Ticket in Georgian Idol Show Two *eurovoix.com*.  13.1.2019. Eurovoix. Viitattu 4.2.2023. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
Tarantellasumu
**Tarantellasumu** (tunnetaan myös nimillä **NGC 2070** ja **30 Doradus**) on Kultakalan tähdistön suunnalla sijaitseva suuri ja kirkas emissiosumu. Se on osa Suurta Magellanin pilveä. Tarantellasumu sijaitsee noin 170 000 valovuoden päässä Maasta. Se on suurin tunnettu emissiosumu ja halkaisijaltaan yli 1 000 valovuotta. Tarantellasumun massa vastaa noin puolta miljoonaa Auringon massaa.

Tarantellasumu on erittäin kirkas kohde ja suuresta etäisyydestään huolimatta nähtävissä ilman teleskooppia pimeinä öinä. Sen näennäinen kirkkaus on 8.

Tutkimuksen historia
--------------------

Tarantellasumun löysi Nicolas Louis de Lacaille vuonna 1751. Aluksi se luokiteltiin tähdeksi ja sai nimen 30 Doradus, mutta 5. joulukuuta 1751 Lacaille tunnisti kohteen sumuksi. Nimensä Tarantellasumu sai siitä, että sen kirkkaimmat osat muistuttavat jonkin verran hämähäkin jalkoja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  NGC 2070 *SEDS-tietokanta*.  15.6.2006. Viitattu 3.11.2013. (englanniksi)
2. 1 2  Tarantula Nebula's Cosmic Web a Thing of Beauty  21.3.2011. space.com. Viitattu 3.11.2013. (englanniksi)
3. 1 2  Tarantula Nebula, largest known nebula astronoo.com. Viitattu 3.11.2013. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tarantellasumu** Wikimedia Commonsissa

  

Kultakalan tähdistö (Dorado) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | α Dor, β Dor, γ Dor, δ Dor, 36 Dor, ζ Dor, θ Dor, η2 Dor, ν Dor, ε Dor, λ Dor, WZ Dor, κ Dor, 28 Dor, π2 Dor, π1 Dor, R Dor, η1 Dor, AZ Dor, AB Dor, HD 30177, S Dor, HE 0437-5439, BB Dor, SN 1987A |
| Eksoplaneetat | HD 30177 b |
**Ortodoksinen kamarikuoro** (The Orthodox Chamber Choir) on vuonna 1995 perustettu sekakuoro. Kuorossa on 25 laulajaa, jotka asuvat eri puolilla Suomea. Ortodoksisen kamarikuoron ohjelmisto sisältää pääsääntöisesti slaavilaista ja suomalaista ortodoksista kirkkomusiikkia 1800-luvulta 2000-luvulle. Konserttien ohella kuoron toimintaan on perustamisesta saakka kuulunut laulaminen ortodoksisissa jumalanpalveluksissa. Kuorolaisissa on sekä musiikin ammattilaisia ja opiskelijoita että harrastajia. Ortodoksinen kamarikuoro on mm. voittanut vuonna 2019 ensimmäisenä suomalaisena kuorona Hajnowkan kansainvälisen kirkkomusiikkifestivaalin kuorokilpailun ensimmäisen palkinnon sekä saavuttanut toisen sijan Grodnon kansainvälisessä kuorokilpailussa vuonna 2020.

Ortodoksista kamarikuoroa on johtanut vuodesta 2017 TM kanttori Irina Tchervinskij-Matsi.

Äänitteet
---------

* N. KEDROV & N.N. KEDROV - LITURGIA (2004)
* KIITTÄKÄÄ HERRAN NIMEÄ - Ortodoksisen jumalanpalveluksen ja juhlan musiikkia (2007)
* VEISUJA VALAMON LUOSTARISTA - Jumalanäidin valamolaisen ikonin juhla (2008)
* JULISTAA VIESTIN TÄHTÖNEN - Ortodoksisia joululauluja (2009)
* KRUUNAA HEIDÄT YHDEKSI - Avioliiton sakramentti (2012)
* IANKAIKKINEN MUISTO - Ortodoksinen hautauspalvelus (2012)
* PAVEL TŠESNOKOV - PANIHIDA (2014)
* YLÖSNOUSEMISEN PÄIVÄ - Ortodoksisen pääsiäisyön veisuja (2020)
* YLISTÄMME JA VEISAAMME - Kokoelmalevy vuosilta 2004-2021 (2023)

Johtajat
--------

* dir. cant. Juhani Matsi 1995–2017
* TM Irina Tchervinskij-Matsi 2017–

Lähteet
-------

1. ↑  Ortodoksinen kamarikuoro *ortodoksinenkamarikuoro.fi*.
2. ↑  Ortodoksinen kamarikuoro voittoisana Puolassa ort.fi.
3. ↑  Äänitteet - Ortodoksinen kamarikuoro Ortodoksinen kamarikuoro. Viitattu 16.8.2020.

Aiheesta muualla
----------------

*
**Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi** on taiteilija Helene Schjerfbeckin hiili ja vesivärityö paperille vuodelta 1942. Kooltaan tämä maalaus on 24,5×28,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Nanny Ja Yrjö Kauniston lahjoituskokoelmaan vuodelta 2005.

Vuonna 1942 Helene Schjerfbeck täytti 80 vuotta. Hän siirtyi helmikuussa 1942 Nummelan Luontolan parantolaan, jossa hän maalasi useita teoksia. Läheinen Hiidenvesi- järvi oli yksi hänen maalausaiheitaan. *Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi* -maalaus on yksi näitä Hiidenvesi-maalauksia, joita aiheen lisäksi yhdistää tumma harmaa väri.

Lokakuussa suomalaissyntyinen Gösta Stenman järjesti Tukholmassa Juhlanäyttelyn: Schjerfbeckin Hyllningsutställning, jossa oli esillä luettelon mukaan 110 teosta. Schjerfbeck valittiinkin juhlavuoden kunniaksi Tukholman Vapaiden taiteiden akatemian ulkomaisen luokan jäseneksi. Schjerfbeck itse iloitsi varsinkin siitä, että heidän nimilistassaan oli hänen edellään nimi Pablo Picasso.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kirjoittaja Leena Ahtola-Moorhouse: *teoksessa Helene Schjerfbeck 150 vuotta*, s. 21. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi.  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Alkibiades vanhempi** eli **Alkibiades II** (m.kreik. Ἀλκιβιάδης, *Alkibiadēs*, lat. *Alcibiades*); 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen valtiomies, joka oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Kleinias I:n poika ja kotoisin Skambonidain demoksesta, ja johti sukutaustansa Eurysakeehen, Aiaan poikaan.

Alkibiades oli kansanpuolueen johtajaksi nousseen Kleistheneen aikalainen ja auttoi häntä karkottamaan Peisistratoksen suvun Ateenasta. Hän myös joutui karkotetuksi Ateenasta Kleistheneen mukana ostrakismiäänestyksellä vuonna 460 eaa. Alkibiadeen poikia olivat Aksiokhos ja Kleinias II. Tunnetuin Alkibiades eli Alkibiades III oli Kleinias II:n poika ja näin vanhemman Alkibiadeen pojanpoika.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nails, Debra: *The People of Plato*, s. 10, 12. Indianapolis: Hackett Publishing, 2002. ISBN 9781603840279. (englanniksi)
2. 1 2  Smith, William: "Cleinias (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Saija Hollménmuokkaa - muokkaa wikitekstiäTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Saija Hollmén** (s. 1970, Kaarina) on suomalainen arkkitehti ja toimii humanitäärisen arkkitehtuurin työelämäprofessorina Aalto-yliopistossa. Holmen on työskennellyt pitkään yhdessä arkkitehtien Jenni Reuter ja Helena Sandman kanssa. Yhdessä he perustivat vuonna 2007 Hollmén Reuter Sandman Arkkitehdit Oy:n ja humanitaariseen arkkitehtisuunnittelua tekevän Ukumbi-yhdistyksen. Ukumbille myönnettiin vuonna 2009 taiteen valtionpalkinto. Hollmén on saanut työryhmänsä kanssa myös mm. Pietilä-palkinnon 2002, Alfred Kordelinin palkinnon 2009 ja Asko Avonius -palkinnon 2012.

Ura
---

Holmen on aloittin Aalto yliopiston arkkitehtuurin laitoksella vuonna 2008 lehtorina, 2016 hänet valittiin Aalto yliopiston taiteellisen ja luovan toiminnan varadekaaniksi. Hän on myös myös perustajajäsen Aalto yliopiston globalisaatioon ja humanitääriseen kehitykseen keskittyvässä Aalto WiTLAB (Aalto World in Transition Research LAB) -verkostossa. Vuonna 2020 hän väitteli tekniikan tohtoriksi ja hänet valittiin Aalto yliopiston humanitäärisen arkkitehtuurin työelämäprofessoriksi. 

Aalto yliopistossa opettamisen ohella Hollmén on ollut aktiivinen kansalaisjärjestötoiminnassa. Vuonna 2009 jatkona opiskeluaikana Senegaliin suunnittelemalleen naisten keskuksellehe perustiva Ukumbi-yhdistyksen jonka tarkoituksena on tarjota arkkitehtisuunnittelua Afrikassa väestöryhmille joilla ei siihen olisi muuten rahaa. Ukumbille myönnettiin vuonna 2009 taiteen valtionpalkinto. Työryhmä Hollmén-Reuter-Sandman kutsuttiin 2016 Venetsian biennaaliin.

Lähteet
-------

Aiheesta muualla
----------------
**300: Imperiumin nousu** (engl. *300: Rise of an Empire*) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka on ohjannut Noam Murro. Elokuva on esiosa vuoden 2007 elokuvalle *300*. Se perustuu Frank Millerin Dark Horse Comics -sarjakuviin. Elokuva jatkaa suoraan siitä, mihin edellinen *300*-elokuva päättyi. Elokuva keskittyy siihen, kuinka Themistokles johtaa Kreikan 50 laivan laivaston kohtaamaan persialaisten ylivoimaisen tuhatlaivaisen laivaston.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
*Imperiumin nousu* jatkaa suoraan siitä, mihin edellinen *300*-elokuva päättyi. Leonidas ja hänen 300 soturiaan makaavat kuolleina Thermopylain solassa, ja Persian "jumalkuningas" Xerxes tulee Leonidaan luokse irrottaen tämän pään ruumiista. Elokuva siirtyy taistelukentältä Leonidaan vaimon Gorgon luokse, joka kertoo hopliittisotilailleen, miten urheasti hänen miehensä ja 300 muuta soturia taistelivat persialaisia vastaan. Gorgon mukaan Ateena on vain tuhkaa ja tomua. Persialaisten tuhottua sen jäljelle jäävät vain ateenalaiset. Sen jälkeen hän alkaa kertoa, miten kymmenen vuotta aiemmin Marathonin taistelussa Themistokles surmasi persialaisten kuninkaan Daxosin. Themistokleen itsensäkin mielestä olisi ollut parempi, jos hän olisi surmannut tämän pojan Xerxesin. Näin Themistoklesta pidetään sankarina, mutta sota on vasta alkamassa. Daxoksen lempikenraali Artemisia muokkaa surua potevasta Xerxesistä hullun "jumalkuninkaan", joka alkaa riehua ympäri Välimerta. Themistokles haluaa pitää Kreikan vapaana kansana ja lähtee vastustamaan muiden kaupunkivaltioiden (muun muassa Olympia ja Sparta) kanssa Xerxesin ja Artemisian massiivista merihyökkäystä Kreikkaa vastaan.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Sullivan Stapleton   | … |   Themistokles
  |
|  Eva Green   | … |   Artemisia I
  |
|  Rodrigo Santoro   | … |   Kserkses I
  |
|  Lena Headey   | … |   kuningatar Gorgo
  |
|  Hans Matheson   | … |   Aiskhylos
  |
|  Callan Mulvey   | … |   Skyllias
  |
|  Andrew Tiernan   | … |   Efialtes
  |
|  David Wenham   | … |   Dillios
  |
|  Jack O’Connell   | … |   Calisto
  |
|  Yigal Naor   | … |   kuningas Dareios
  |
|  Andrew Pleavin   | … |   Daksos
  |
|  Mark Killeen   | … |   kreikkalainen komentaja
  |
|  Caitlin Carmichael   | … |   nuori Artemisia
  |
|  Ashraf Barhom   | … |   Bandari
  |

Lähteet
-------

1. ↑  300: Rise of an Empire and All You Need is Kill Pushed Back *comingsoon.net*.  9.3.2013. Comingsoon.net.  Arkistoitu 7.6.2013. Viitattu 29.5.2013. (englanniksi)
**Suomen joet** on kartoitettu viimeksi vuonna 2014. Selvityksen mukaan Suomessa on kaikkiaan 72 500 kilometriä jokia ja puroja. Joet ovat varsin kapeita ja alle viiden metrin levyisiä uomaosuuksia on yhteensä 36 800 kilometriä. Suomessa on tyypillistä, että järvet katkovat jokien uomat useisiin osuuksiin. Uomarekisterissä on eroteltu jokien uomista 24 880 virtavesiosuutta ja 16 659 järviosuutta. Pisin katkeamaton uomaosuus löytyy Temmesjoesta Pohjois-Pohjanmaalta ja se on pituudeltaan 41 kilometriä. Uomaosuuksilla on usein myös eri nimiä. Suomen pääuomaltaan pisimmät joet ovat satoja kilometriä pitkiä ja niillä on pituuteen nähden laajat valuma-alueet. Pitkillä joilla on siten myös pitkiä sivujokia.

Määritelmät
-----------

### Sanasto Suomen kielessä

Vuonna 1745 kirjoitti Daniel Juselius julkaisussaan Suomalaisen Sana-Lugun Coetus, että virtavia vesiä kutsutaan nimillä "joki, virta, luoma, noro, ojando ja oja". Jokea pienempiä vesireittejä ovat nykyään puro, oja ja noro.

### Määritelmät Suomen lainsäädännössä

Suomen vanhan vesilain mukaan virtaavan veden virtavesistöä pidettiin jokena, jos siinä vuoden vähävetistä aikaa lukuun ottamatta voitiin kulkea soutamalla, mikäli koski tai kari ei ollut esteenä. Virtavesi, jossa keskivirtaama oli vähintään kaksi kuutiometriä sekunnissa, katsottiin kuitenkin aina joeksi. Jokea vähäisempi virtavesi oli puro.

Uusi, vuonna 2012 voimaan tullut vesilaki määrittelee joen eri tavalla kuin ennen. Uudessa laissa joella tarkoitetaan virtavesiä, joiden valuma-alue on vähintään sata neliökilometriä. Käytännössä jotkut purot muuttuivat nyt joiksi. Purolla tarkoitetaan jokea pienempiä virtavesiä, joiden valuma-alue jää alle sata neliökilometriä. Jos valuma-alue jää alle 10 neliökilometriä ja siinä ei virtaa jatkuvasti vettä ja siinä ei kulke merkittävästi kalaa, se onkin noro. Uusi laki muuttaa jotkin norot puroiksi. Laki ei määrittele ojaa tai muuta kaivettua uomaa mitenkään, mutta laissa ojituksella tarkoitetaan maan, noron ja puron kaivamista vedenvirtaamisen turvaamiseksi. Luontaisiin virtavesiin kajoaminen on luvanvaraista ja samoin merkittävä maaperän ojitus.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen yli sata kilometriä pitkistä joista

Lähteet
-------

1. ↑  Antikainen, Janne & Auri, Elina & Rannanpää, Sari & Talvitie, Jere: *Saaristo- ja vesistöaluepolitiikat Euroopassa -selvitys*, s. 60–61. Helsinki: Maa- ja metsätalousministeriö, 2019. ISBN 978-952-453-996-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 4.1.2020).
2. ↑  Juusela, Taneli: Pelto-ojituksen nimistön kehittyminen vv. 1742–1962, Helsingin yliopisto, 1965
3. ↑  Vesilaki *Finlex*.  27.5.2011. Oikeusministeriö.  Arkistoitu 4.6.2012. Viitattu 8.5.2017.
4. ↑  Kemppainen, Pekka: Vesilaki 2011 ja metsäojitukset (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 8.1.2020
5. ↑  Valpasvuo, Vesa: Uusi vesilaki voimaan vuoden alusta, viitattu 8.1.2020
**Annika Åman** (s. 1986 Oravainen) on suomalainen kirjailija ja ohjaaja.

Annika Åman opiskeli Novia-ammattikorkeakoulussa esittäviä taiteita ja valmistui sieltä 2011. Hän on näytellyt Wasa-teatterissa ja Espoon Unga Teaternissa.

Åman ja Alexandra Mangs perustivat vuonna 2012 ruotsinkieliselle Pohjanmaalle lasten ja nuorten teatteriryhmän Unga Scenkompanietin. Åman toimii sen ohjaajana, dramaturgina ja taiteellisena johtajana. Teatteri toimii yhteisöteatterina, jonka esitykset pohjautuvat taustatutkimukseen ja yhteistyöhön lasten ja nuorten kanssa. Åman ja Mangs palkittiin 2022 lastenkulttuurin valtionpalkinnon "intohimoisesta työstään lasten- ja nuortenteatterin parissa".

Åman on toiminut näyttelijänä, ohjaajana ja käsikirjoittajana Oravaisten teatterille. Åmanin esikoisromaani *Lumpänglar* julkaistiin 2022. Kirja sijoittuu Oravaisten tekstiilitehtaalle, ja Åman oli aiemmin ohjannut ja kirjoittanut samaan Oravaisten teatterille samaan paikkaan näytelmät *Lumpänglar* (2013–2014) ja *Lumpänglars väg* (2017–2018). Esitykset saivat yhdessä teatterin ennätysyleisön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Catrin Sandvik: Annika och Alexandra på Unga scenkompaniet vitaliserar teaterlivet i svenska Österbotten  14.5.2020. Kulturfonden. Viitattu 4.3.2024. (pohjoissaameksi)
2. ↑  Taike jakoi 15 valtionpalkintoa ansioituneille taiteilijoille ja taideyhteisöille  13.12.2022. Taiteen edistämiskeskus. Viitattu 4.3.2024.
3. ↑  Freja Rudels: Lumpänglarna bär – Annika Åmans debutroman är en berättelse att tro på *Åbo Underrättelser*.  4.10.2022. Viitattu 4.3.2024.
Veroaste Suomessa vuosina 1975–2021
**Kokonaisveroaste** eli **bruttoveroaste** (lyhyesti **veroaste**) on kansantalouden tunnusluku, joka mittaa julkisyhteisöjen keräämien verojen ja veronluonteisten pakollisten maksujen suhdetta bruttokansantuotteeseen.

Suomessa kokonaisveroaste oli 43,2% vuonna 2021.

Veroaste oli Suomessa korkeimmillaan 45,8% vuonna 2000. Sen jälkeen veroaste on laskenut ja Valtiovarainministeriön mukaan vuoteen 2027 mennessä se saattaa laskea edelleen 41,5 prosenttiin. 

Matala veroaste ei riitä kattamaan julkisen talouden menoja.

Jaakko Kiander arvioi, että jos Suomen veroaste olisi pysynyt vuoden 2016 tasolla eli 44 prosentissa, julkisen talouden tulot olisivat noin 8 miljardia euroa suuremmat kuin ne todellisuudessa ovat vuonna 2023. Silloin valtiontalous voisi olla lähellä tasapainoa ja julkinen talous kokonaisuudessaan jopa ylijäämäinen. 

Merkittävin veroastetta alentanut tekijä on ollut työnantajan sosiaalivakuutusmaksujen lasku, joka johtuu työnantajan sosiaalivakuutusmaksujen siirrosta palkansaajien maksettavaksi vuoden 2016 kilpailukykysopimuksessa. Kun palkansaajien sosiaalivakuutusmaksut nousivat, verotettava tulo pieneni ja samalla pieneni tuloverokertymä. Toinen merkittävä muutos on ollut valmisteverotuottojen lasku, kun siirtymä sähköautoihin on laskenut autoveron ja polttoaineverojen tuottoja. Veronmaksajat eivät kuitenkaan ole verotuksen keventymisestä juuri hyötyneet, sillä vaikka esimerkiksi sähköautoja verotetaan vähemmän, ne ovat vastaavasti kalliimpia valmistaa kuin polttomoottoriautot. 

Eri maiden kokonaisveroasteita v. 2021
Vuonna 2010 kokonaisveroaste Suomessa oli EU-maiden kuudenneksi korkein. Mukaan lukien sosiaaliturvamaksut Suomen kokonaisveroaste oli tuolloin 42,1 %. Korkein kokonaisveroaste, sosiaaliturvamaksut mukaan lukien, oli Tanskassa 47,6 %. Matalin kokonaisveroaste oli Latviassa 27,1 %. EU-maiden keskiarvo oli 35,6 %.

Katso myös
----------

* Nettoveroaste

Lähteet
-------

1. ↑  Taloustiedon taloussanasto, Taloustieto r.y. 1987, ISBN 951-628-145-1. Hakusana bruttoveroaste.
2. ↑  Veroaste
3. 1 2  Verot ja veronluonteiset maksut - Tilastokeskus *stat.fi*. Viitattu 13.2.2023.
4. 1 2  HS-analyysi | Suomen veroaste on laskemassa tasolle, jota ei enää voi sanoa korkeaksi *Helsingin Sanomat*.  20.7.2023. Viitattu 4.8.2023.
5. 1 2  Vieraskynä | Suomessa verotus on huomaamatta keventynyt *Helsingin Sanomat*.  11.2.2023. Viitattu 4.8.2023.
6. ↑  *Taxation trends in the European Union - Data for the EU Member States, Iceland and Norway*, s. 180. Eurostat, 2012. ISSN 1831-8789. Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 30.9.2015).