recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vuonna 2017 maalattu melumuuri itään päin.
**Kulosaaren melumuurin graffititaideteos** eli ***Kiinan muuri*** oli Helsingin Kulosaaressa sijainnut luvallinen 300 metriä leveä graffitimaalaus, jonka graffititaiteilijat maalasivat vuonna 1991 Itäväylän varren melumuuriin. Vuonna 2000 kaupunki peitti taideteoksen osana Stop töhryille -kampanjaa. Melumuuriin maalattiin uudet luvalliset graffitit kesäkuussa 2017.

Historia
--------

Helsinkiläinen Joonas Rissanen oli saanut idean maalaukseen kesällä 1990, ja ehdotti sitä nuorisoseminaarissa apulaiskaupunginjohtajalle Antti Viinikalle (sdp). Kaupunki suostui ja tuki teosta 30 000 markalla. 1990-luvulla kaupunki ajatteli, että luvallinen maalaus voisi vähentää luvattomia töhryjä. Maalaukset toteutti kaksi eri sukupolvea: 1980-luvun tunnetut taiteilijat sekä seuraavan vuosikymmenen uudet tulokkaat. *Helsingin Sanomien* pääkirjoituksessa maalaus otettiin hyvin vastaan ja sen hyväksyntää pidettiin kaupungilta ennakkoluulottomana päätöksenä.

Vuosikymmenen lopulle tultaessa kaupunki muutti mieltään graffiteista ja käynnisti Stop töhryille -kampanjan, joka kohdistui myös luvallisiin maalauksiin. Osana kampanjaa rakennusvirasto päätti poistaa Kulosaaren graffititaideteoksen vuonna 2000. Maalaamista enemmän kustantaneessa poisto-operaatiossa graffitit peitettiin valkoisella maalilla. Maali kuitenkin haalistui vuosien saatossa, ja alla oleva graffiti tuli osin nähtäville.

Kaupunginvaltuutettu Sami Muttinen teki maaliskuussa 2017 aloitteen graffititeoksen uudelleen maalaamisesta, ja kaupunkisuunnittelulautakunta päätti suositella aloitetta kaupunginhallitukselle. Aloitteen mukaan maalauksen olisi voinut palauttaa entiselleen. Yksi alkuperäisen maalauksen suunnittelijoista, Antti Salminen, halusi muuriin kuitenkin uudet kuvat. Hän ei halunnut tehdä muurista "monumentaalista pysyvää seinää," vaan halusi korostaa katutaiteen väliaikaisuutta. Melumuuriin maalattiin uudet luvalliset graffitit kesäkuussa 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lahdenmäki,Ari: Kaupunki peittää Itäväylän "Kiinan muurin" taideteoksen *Helsingin Sanomat*.  31.10.2000. Viitattu 30.5.2017.
2. 1 2  Helin, Mika: Luvallinen graffiti Helsingissä. "Meidän kulttuuria ja meidän juttu, kun pääsee tekee... ".  *Tutkimuksia 2014*, 2014, s. 33.  Helsingin kaupungin tietokeskus. ISSN 1796-7228. Artikkelin verkkoversio (pdf).
3. 1 2  Kulosaaren meluvalli sai viikonloppuna viimein uudet graffitit – tältä teokset näyttävät *Rumba.fi*. Viitattu 12.6.2017.
4. 1 2  Lahdenmäki, Ari: Kommentti: Röyhkeä ja väärä päätös *Helsingin Sanomat*.  31.10.2000. Viitattu 30.5.2017.
5. 1 2  Kuokkanen, Katja: Vihatun Stop töhryille -hankkeen rippeetkin haudataan – Kulosaaren kertaalleen peitetty graffitimuuri on palaamassa *Helsingin Sanomat*.  13.4.2017. Viitattu 30.5.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kulosaaren melumuurin historia (Arkistoitu – Internet Archive), katutaidehelsinki.fi
* Kulosaaren meluvalli uuteen uskoon (Arkistoitu – Internet Archive), katutaidehelsinki.fi
**Kulppi** on pieni, saareton metsäjärvi Vihdin pohjoisosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Etäisyys Nummelasta on 15 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Helsingin keskustasta 44 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Kulpin pituus lounaasta koilliseen on 220 metriä. Järvi kapenee pohjoista kohden, sen rantaviivan pituus on 603 metriä. Luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta lähtee Lirinoja etelään kohti Kotojärveä (48,2 metriä mpy), joka laskee Vihtijokeen. Kulpin länsipuolella sijaitsee Averia (36,1 metriä mpy) ja koillispuolella Konianvuori (noin 150 metriä mpy) ja Moksjärvi (85,7 metriä mpy).

Kulppi (23.092.1.003) kuuluu Vihtijoen alaosan alueeseen (23.092), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Kulppi on pienin Vihtijoen alaosan alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Se on Karjaanjoen vesistön koillisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Kulppi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3  Kulppi. Järviwiki. Viitattu 2.1.2022.
3. ↑  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 2.1.2022.
4. ↑  Karjaanjoki (23). Järviwiki. Viitattu 2.1.2022.
Merenkurkun neuvoston jäsenalueet
**Merenkurkun neuvosto** (ruots. *Kvarkenrådet*) on vuonna 1972 perustettu kolmen Suomen maakunnan sekä Ruotsin Västerbottenin ja Örnsköldsvikin kunnan muodostama raja-alueellinen yhteistyöfoorumi. Merenkurkun neuvosto on Pohjoismaiden ministerineuvoston virallinen raja-aluetoimija. Marraskuussa 2020 Merenkurkun neuvostosta muodostettiin eurooppalainen alueellisen yhteistyön yhtymä. Neuvoston tavoitteena on kehtitää Merenkurkun alueen raja-alueyhteistyötä ja edistää alueen kilpailukykyä.

Merenkurkun neuvosto muodostettiin vuonna 1972 Vaasassa pidetyssä ensimmäisessä Merenkurkun konferenssissa. Ensimmäisten toimintavuosien aikana luotiin organisaatio ja vakiinnutettiin yhteistyö kuntien, viranomaisten ja organisaatioiden välillä. Vuonna 1979 Merenkurkun neuvostosta tuli osa virallista pohjoismaista yhteistyötä. Vuonna 2008 Merenkurkun neuvosto rekisteröitiin aattelliseksi yhdistykseksi.

Organisaatio
------------

Merenkurkun neuvoston hallitus valmistelee kokoukset ja toimii operatiivisena johtoelimenä. Hallitus käsittelee mm. hankesuunnitelmat ja hakemukset sekä asettaa eri hankkeiden johto- ja ohjausryhmät. Hallitukseen kuuluu kuusi jäsentä kummastakin maasta. Merenkurkun neuvoston puheenjohtajana toimii kansanedustaja Joakim Strand ja varapuheenjohtajana Lennart Holmlund Uumajasta.

### Jäsenet

* Pohjanmaan liitto
* Etelä-Pohjanmaan liitto
* Keski-Pohjanmaan liitto
* Vaasan kaupunki
* Seinäjoen kaupunki
* Kokkolan kaupunki
* Pietarsaaren kaupunki
* Västerbottenin läänin seutuliitto
* Örnsköldsvikin kunta
* Uumajan kunta

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Merenkurkun neuvosto *Kvarken.org*. Viitattu 12.12.2020.
2. ↑  Suomen ja Ruotsin hallitukset hyväksyivät Merenkurkun neuvosto EAYY:n perustamisen *Kvarken.org*.  Arkistoitu 26.11.2020. Viitattu 12.12.2020.
**Aura Mirjam Mustonen** (o.s. Suurkari, ent. Elovaara, 4. maaliskuuta 1915 Huittinen – 4. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitaja, sairaanhoidon opettaja ja opetusneuvos. Hän vastasi Satakunnan sairaanhoitajakoulutuksesta ja toimi Porin sairaanhoitajaopiston, myöhemmin Porin sairaanhoito-oppilaitoksen, opettajana ja myöhemmin rehtorina 26 vuotta, vuodesta 1951 aina eläkkeelle jäämiseensä asti. Mustosen aikana sairaanhoitajien opetusta uudistettiin merkittävästi, ja Porissa aloittivat Suomen ensimmäiset sairaanhoidon miesopiskelijat 1960-luvulla.

Mirjam Mustosen vanhemmat olivat Huittisten kirkkoherra Gustaf Stenros sekä Hilma Emilia (Elli) Stenros, o.s. Lindstedt. Mirjam Mustosen ensimmäinen aviomies, pastori Ensio Elovaara, kaatui jatkosodassa Nuijamaalla vuonna 1941. Hänen toinen aviomiehensä oli rovasti Matti A. Mustonen.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinilmoitus, Helsingin Sanomat 11.5.2014, s. C 30
2. ↑  Hyttinen, Hanna et al.: *Junneliuksen palatsista se alkoi. Terveysalan koulutusta 60 vuotta Satakunnassa*. Pori: Satakunnan ammattikorkeakoulu, 2005. ISBN 951-633-038-X. ISSN 1457-0718..
3. ↑  Sotapolku: Ensio Elovaara *sotapolku.fi*. Viitattu 8.11.2017.
**Impi Mirja (Mirjam) Vesanen** (9. marraskuuta 1901 Merikarvia – 29. tammikuuta 1983) oli suomalainen nuortenkirjailija ja filosofian maisteri. Elämäntyönsä hän teki kansakoulunopettajana Helsingissä.

Vesanen tuli ylioppilaaksi Porin tyttölyseosta vuonna 1923. Kansakoulunopettajaksi hän pätevöityi Jyväskylän seminaarista vuonna 1924. Helsingin yliopistosta Vesanen valmistui filosofian kandidaatiksi 1932. Kansakoulunopettajana hän toimi Porissa, Siikaisissa, Laviassa ja Helsingissä. Vesanen oli ruotsin kielen tuntiopettajana Helsingin työväenopistossa vuosina 1946–1949 ja 1961–1971.

Vesasen vanhemmat olivat nahkuriliikkeen omistaja Kustaa Eevert Vesanen ja Maria Josefina (o.s. Strömbäck)

Teoksia
-------

* *Mustekala*: tyttöromaani. Otava 1954
* *Urhea tyttö*: tyttöromaani. Otava 1957
* *Kansalaiskoulun yhteiskuntaoppi*; tekijä Aarre Kailanpää, kirjan suunnittelussa ovat avustaneet Kalevi Kajava, Mirja Vesanen, Väinö Nissinen. Otava 1966, 7. tark. painos 1974

Lähteet
-------

* Mirja Vesanen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki) (Arkistolinkki)

### Viitteet

1. ↑  Suomen Sukututkimusseura: Mirja Vesanen, hautakivitietokanta, Merikarvia, Merikarvian vanha hautausmaa *sukuhaku.genealogia.fi*. Viitattu 27.11.2022.
2. ↑  Suomen Kirjailijat 1945–1980, Vesanen, Impi Mirja (Mirjam), sivu 738, toimittajat Maija Hirvonen, Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, Helsinki 1985
**Mirja Inari Airas** (oik. **Raipala**, s. 26. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hänen ensinäyttelynsä oli Helsingissä vuonna 1972.

Airas opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa grafiikan linjalla vuosina 1965–1969 ja lisäksi 1969–1971 Kaskipuron koulussa samoihin aikoihin kuin Outi Heiskanen ja Marjatta Hanhijoki. Hän jätti myöhemmin grafiikan omistautuakseen akvarellimaalaukselle.

Piirtäjänä Airas on tehnyt hiilipiirroksia. Airas on toteuttanut Kuopion Männistön kirkkoon Paavo Ruotsalaisen elämäntyötä kuvaavan 46 akvarellimaalauksen sarjan, ja Mikkelin tuomiokirkkoseurakunnan siunauskappeliin 20 piirustuksen sarjan.

Airas kuului Record Singers -taiteilijaryhmään ja oli ryhmän *Lyyra*-lehden toimittaja 1974. Hän julkaisi myös taiteilijakirjan *Toipilaskevät* vuonna 1974.
Airaksen vanhemmat ovat professori Erkki Airas sekä Anna Airas. Hänen puolisonsa on maanviljelijä Markku Raipala, ja parilla on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mirja Airas, Uppslagsverket Finland Viitattu 27.10.2022. (ruotsiksi)
2. 1 2  Mirja Airas Kuvataiteilijamatrikkelissa. Arkistoitu 18.10.2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Mirja Airas Kansallisgallerian kokoelmissa
* Mirja Airas Kuvataiteilijamatrikkelissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Nina Buchmann** (s. 1965) on saksalainen ympäristötieteilijä, joka työskentelee professorina Sveitsissä. Hän on tutkinut kasvien osuutta hiilen kiertokulussa.

Buchmann opiskeli Saksassa ja Yhdysvalloissa. Hän johti omaa tutkimusryhmäänsä Jenassa Max Planck -instituutissa, ja siirtyi vuonna 2003 
Zürichin tekniseen yliopistoon (ETH Zürich), missä hänellä on professuuri.

Buchmannin tutkimuskohteita ovat kasvien ja ekosysteemien fysiologia, maaekosysteemien kuten ruohikoiden ja metsien biokemia, sekä ekosysteemipalveluiden, biodiversiteetin ja luonnonvarojen kestävän käytön välinen vuorovaikutus. Hänet on palkittu uraauurtavasta työstään sellaisten fysiologisten mekanismien ymmärtämiseksi, jotka säätelevät hiilen kiertoa ekosysteemissä paikallisesti, alueellisesti ja eri tyyppisissä ekosysteemeissä.

Buchmann on myös Saksan kansallisen tiedeakatemia Leopoldinan jäsen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Buchmann, Nina, Prof. Dr. *ETH Zürich*. Viitattu 4.4.2022.
2. ↑  Celebrating the 2018 Class of Fellows *EOS – Science News by AGU*.  2018. Viitattu 4.4.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* ORCID
* Publons
* ResearcherID

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Ihmemies** on suomalainen tieteiskauhukomediaelokuva vuodelta 1979. Se on kuvaajana paremmin tunnetun Antti Peipon ainoa ohjaustyö, ja sen pääosassa nähdään Antti Litja.

*Ihmemies* oli Filminor-tuotantoyhtiön ensimmäinen elokuva sen johtohahmon Risto Jarvan kuoleman 1977 jälkeen. Alun perin ohjaajaksi kaavailtiin Jouko Turkkaa.

Juoni
-----

Olli Ruusunen (Litja) on ainoana suomalaisena erikoiskoulutettu Yhdysvalloissa niin, että hänen aivojensa suorituskyky on kehitetty äärimmilleen. Koulutuksen on maksanut hänen työnantajansa, jolle hän nyt suunnittelee rationalisointiohjelmaa. Ruusunen esittää paitsi joka kolmannen työntekijän, myös koko johdon saneeraamista.

Jouduttuaan näin kahnauksiin työnantajansa kanssa Olli lähtee omille teilleen. Hän alkaa käyttäytyä holtittomasti, kuten uutisten mukaan muutkin saman koulutuksen USA:ssa läpikäyneet.

Vastaanotto
-----------

Julisteen mainoslauseen mukaan *Ihmemies* oli "komedia meidän ajastamme". Ensi-illan jälkeen kriitikot eivät oikein tienneet, miten siihen suhtautua. Sitä pidettiin komediaksi kireän julistavana ja sen slapstick-tyylistä visuaalista komiikkaa tarinaan päälleliimattuna. Käsikirjoitusta pidettiin liian kirjallisena ja tekijöiden katsottiin unohtaneen, että elokuvassa kaikki tärkeät asiat tulee kertoa toiminnan kautta. Myöhempi arvioija, DVD-oppaan Pekka Suorsa näkee *Ihmemiehen* kertovan pikemminkin kvartaalitalouden kiristämästä omasta ajastamme kuin 1970-luvun lopun ongelmista.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Ihmemies* Elonetissä.
2. ↑  Ihmemies, Discshop.fi. Viitattu 13.2.2014.
3. 1 2  Ihmemies, DVD-opas. Viitattu 13.2.2014.

Kirjallisuutta
--------------

* Peippo, Antti: "Päiväkirja filmihulluille", elokuvan kuvausvaiheista. *Filmihullu* 7–8/1979.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Antti Peippo |
| --- |
|  |
| Pitkät elokuvat (ohjaus) | 
* Ihmemies (1979)

 |
|  |
| Dokumenttielokuvat (ohjaus) | 
* Viapori - Suomenlinna (1972)
* Suomalainen pöydänkattaja (1973)
* Leikkien mallit (1975)
* Menneen ajan kuvat (1977)
* Graniittipoika (1979)
* Seinien silmät (1981)
* Sivullisena Suomessa (1983)
* Risto Jarva, työtoverini (1984)
* Kolme salaisuutta (1984)
* Ateneumin joululehti (1985)
* Nykytaiteen museo (1986)
* Ratsastus Aasian halki (1987)
* Hotel Belveder (1987)
* Sijainen (1989)
* Valtakunnan sydän (1989)

 |

 |
**RFA Tidepool** (viirinumero A76) oli Royal Fleet Auxiliaryn Tide-luokan laivaston tankkeri, jollaisena sen tärkein tehtävä oli tankata muita laivaston aluksia merellä. Aluksella oli pitkä ura 1960-luvun alusta aina palveluksesta poistoonsa 1982 saakka.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 28. helmikuuta 1961 Hawthorn Leslie and Companyltä ja sen köli laskettiin saman vuoden lopulla 4. joulukuuta. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 11. joulukuuta ja se valmistui 28. kesäkuuta 1963.

Palvelus
--------

*RFA Tidepool* otti osaa Turskasotiin, Beiran valvontaan 1970-luvulla. Vuonna 1982 Falklandin sodan syttyessä alus oli matkalla Chileen romutettavaksi. Alus palautettiin Britannialle ja se osallistui sotatoimiin.

Alus poistettiin palveluksesta 13. elokuuta 1982 ja se luovutettiin vielä samana päivänä Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Almirante Jorge Montt*.

Lähteet
-------

* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Puddefoot, Geoff s. 190
Stortorvet vuonna 2020. Keskellä Kristian IV:ttä esittävä patsas.
**Stortorvet** on Oslon keskusaukio, jonka laidalla sijaitsee Oslon tuomiokirkko. Alun perin kaupungin tori sijaitsi Akershusin linnan vieressä nykyisen Christiania Torvin paikalla, mutta vuoden 1686 kaupunkipalon jälkeen uusi tuomiokirkko rakennettiin kaupunginmuurin ulkopuolelle nykyiselle paikalle, ja vuonna 1736 markkinat siirrettiin Stortorvetille. Torin paikalla oli aiemmin lampi, joka täytettiin maalla. Stortorvet oli pitkään kaupungin tärkein markkinapaikka, mutta nykyisin siellä harjoitetaan lähinnä kukkakauppaa.

Historiallisia tapahtumia
-------------------------

Markkinahumua 1840-luvulla Ludwig Wilhelm Theodor Bratzin maalauksessa.
* 1697: Oslon tuomiokirkko vihitään käyttöön.
* noin 1700: Kirkon viereistä lampea aletaan täyttää ja läheinen kaupunginmuuri puretaan.
* 1736: Kaupungin markkinat siirretään Stortorvetille.
* 1756: Torille pystytetään häpeäpaalu.
* 1770: Neljä traanilamppua alkaa valaista toria.
* 1848: Torille asennetaan sähköinen lyhtypylväs, joka saa lempinimekseen "Fiat Lux!".
* 1880: Kuningas Kristian IV:n patsas paljastetaan.

Rakennuksia
-----------

* Oslon tuomiokirkkoOslon tuomiokirkko
* Ostoskeskus GlasmagasinetOstoskeskus Glasmagasinet
* Stortorvets GjestgiveriStortorvets Gjestgiveri
* Entinen Kreditkassenin pääkonttoriEntinen Kreditkassenin pääkonttori

Lähteet
-------

1. ↑  Stortorvet *Oslo byleksikon*. Viitattu 1.6.2023. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stortorvet** Wikimedia Commonsissa
**Mattias "Matts" Forss** (9. marraskuuta 1885 Vöyri – 24. heinäkuuta 1967 Vöyri) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.

Forss valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1945 ja 1948, ja hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1951. Hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Vöyrin kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä, jälkimmäisen puheenjohtajana sekä Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyn keskushallituksen jäsenenä.

Forss syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata kotikunnassaan Vöyrillä vuodesta 1909. Kansakoulun ja kansanopiston käynyt Forss toimi myös lautamiehenä ja sai herastuomarin arvon.

Hänen puolisonsa oli Edla Maria Seppä, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1909. Forss kuoli heinäkuussa 1967, 81-vuotiaana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  .aspx Matts Forss *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1945–1948 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(14) | 
* von Born
* Brommels
* Forss
* Frietsch (1945)
* Hollstén
* Hästbacka
* Jern
* Kullberg (1945–1948)
* Meinander
* Smeds
* Söderhjelm
* Törngren
* Wickman
* Östenson
* Österholm

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajat 1948–1951 |
| --- |
|  |
| RKP (13) | 
* von Born
* Brommels
* Forss
* Jern
* Korsbäck
* Kullberg
* Meinander
* Söderhjelm
* Törngren
* Wickman
* Öhman
* Östenson
* Österholm

 |
|  |
| Ahvenanmaa | 
* Larson

 |

 |

Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat 1945–1948 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (8) | 
* Forss
* Hästbacka
* Lepistö
* Nurminen
* Tiitu
* Turja
* Vehkaoja
* Wickman

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin kansanedustajat 1948–1951 |
| --- |
|  |
| Kansanedustajat (8) | 
* Forss
* Kalliokoski
* Kleemola
* Lepistö
* Nurminen
* Tiitu
* Turja
* Wickman

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Mattopiiska
Video maton piiskauksesta.
Kiertävä mattojentamppauskone Amsterdamissa 1960-luvun alussa.
**Mattopiiska** on siivousväline, jolla *tampataan* eli *tomutetaan* mattoja lyömällä niitä pölyn ja roskien poistamiseksi. Mattopiiskat on perinteisesti punottu rottingista, bambusta tai muusta taipuisasta puuaineksesta, mutta nykyisin mattopiiskoja valmistetaan myös muovista. Mattopiiskassa on puolisen metriä pitkä taipuisa varsi ja levymäinen lyöntiosa, jonka suurista aukoista pöly pöllähtää irti mattoa hakattaessa.

Mattoteline
-----------

Tamppaamista varten matot ripustetaan ulkona sijaitsevaan *mattotelineeseen* (myös *tuuletusteline*), jossa on vaakasuora orsi parin metrin korkeudella. Teline on sijoitettu pihalle niin, että orren yli taitettu matto päästään tamppaamaan molemmilta puolin telinettä. Ennen tamppausta suurimmat roskat voidaan irrottaa matosta erityisellä harjalla. Matto voidaan vielä kääntää telineessä ympäri, jotta myös maton toinen puoli tulee tampatuksi. Mattotelineitä on myös kerrostalojen siivousparvekkeilla, mutta pöly- ja meluhaitan vuoksi mattojen puhdistus voi niissä olla sallittua vain pudistelemalla ja harjaamalla tai olla kokonaan kiellettyä.

Mattojen tamppaaminen jopa viikoittain siivouksen yhteydessä on ollut Suomessa yleistä aiemmin, kun mattoina käytettiin kestäviä räsymattoja eikä pölynimuri ollut vielä yleistynyt kotitalouksissa. Nykyisin muun muassa Marttaliitto ja kotitalousneuvojat pitävät mattojen tamppausta turhana ja mattoja kuluttavana, ja suosittelevat mieluummin imurointia. Tampatessa irronnut pöly imeytyy helposti heti takaisin mattoon siinä olevan hankaussähkön voimasta. Monet nykyiset mattotyypit eivät kestä toistuvaa tamppausta. Juutti- ja muovipohjaiset matot eivät myöskään kestä talven pakkassäitä räsymattojen tavoin. Sen sijaan villamattojen puhdistus pakkaslumella on yhä tehokasta, kunhan matot on ensin jäähdytetty ulkoilmassa.

Matontamppauskone
-----------------

Mattojen tamppaamiseen on kehitetty erilaisia koneita, jotka tamppaavat maton sitä rikkomatta ja imevät pölyn suodattimeen ja säiliöön. Näitä käytetään nykyisin lähinnä mattopesuloissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakusanat mattopiiska, mattoteline, tampata *Kielitoimiston sanakirja*. Kotimaisten kielten keskus. Viitattu 19.10.2017.
2. ↑  Sipilä, Martti ym.: *Maamiehen taitokirja*, s. 429. Toinen laitos. Kirjayhtymä, 1961.
3. ↑  Maija Suova (toim.): *Emännän tietokirja I–II, 4. uudistettu laitos*, s. 855. WSOY, 1958.
4. ↑  Asiantuntija: Mattojen tamppaus on turhaa *Ilta-Sanomat*.  28.11.2016. Viitattu 19.10.2017.
5. ↑  Kivimäki, Petri: Marttojen kodinhoitoneuvoja: Mattojen tamppaus on turhaa – pelkkä imurointi riittää *Yle Uutiset*.  11.10.2014. Viitattu 19.10.2017.
6. ↑  Hallikainen, Raija: Wihtori otti matonhakkaajan paikan *Tekniikka & Talous*.  23.11.2005. Viitattu 19.10.2017.
**Jack Tramiel** (alkuperäinen puolalainen nimi **Jacek Trzmiel**, 13. joulukuuta 1928 Łódź, Puola – 8. huhtikuuta 2012 Monte Sereno, Kalifornia, Yhdysvallat) oli puolanjuutalaissyntyinen yhdysvaltalainen liikemies. Hänet tunnetaan Commodore 64 -kotitietokoneen isänä. 

Tramiel syntyi Puolassa vuonna 1928 juutalaiseen perheeseen. Toisen maailmansodan aikana koko hänen perheensä joutui natsien keskitysleireille, ensin Auschwitziin ja myöhemmin Ahlemin työleirille. Tramiel selvisi holokaustista hengissä ja muutti sodan jälkeen Yhdysvaltoihin vuonna 1947. Myöhempinä vuosinaan hän oli mukana perustamassa United States Holocaust Memorial Museumia. Yhdysvalloissa Tramiel toimi aluksi taksinkuljettajana ja kirjoituskoneiden korjaajana, mutta siirtyi sittemmin taskulaskimiin. Muutettuaan Kalifornian Piilaaksoon hän alkoi keskittyä tietokoneisiin ja tietokonepeleihin.

Tramielin Commodore-yhtiön ensimmäiset markkinoille tuomat kotitietokoneet olivat Commodore PET ja VIC-20, mutta hänen varsinainen hittituotteensa oli vuonna 1982 markkinoille tullut Commodore 64, josta muodostui kaikkien aikojen myydyin kotitietokone. Vuonna 1984 Tramiel lähti Commodorelta, perusti uuden yhtiön ja osti peliyhtiö Atarin.

Tramielin vaikutus tietokonealaan oli valtaisa; häntä on myöhemmin verrattu mm. Steve Jobsiin. Tramiel kuoli 83-vuotiaana huhtikuussa 2012. Tramielin liiketoiminnan sanotaan tuoneen tietokoneet entistä laajemman yleisön saataville.

Lähteet
-------

* Turun Sanomat[vanhentunut linkki]
* Helsingin Sanomat

### Viitteet

1. ↑  The Wall Street Journal
2. 1 2 3 4  Commodore 64:n isä Jack Tramiel on kuollut, Ylen uutiset (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Commodore founder Jack Tramiel dies The Verge. Viitattu 24.7.2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Hinaaja/Miinanraivaaja Pirttisaari** oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu hinaaja *DR-7*. Tyyppi oli niin merikelpoinen, että lisäpolttoainesäiliöin varustettuna se voitiin ajaa omin konein Yhdysvalloista Englantiin. Kuitenkin aluksia upposi monta tässä siirrossa.

Valmistus
---------

*ST-342* tilattiin American Machinery Corporationilta Beresfordista Floridasta. Se valmistui 1943.

Alustyyppi oli 150 tonnin uppoamainen, 21 metriä pitkä, 6,2 metriä leveä ja syväys 2,6 metriä. Koneena oli 400 hevosvoiman diesel suoralla kytkimellä; alustyypin erikoisuus oli se, ettei siinä ollut alennusvaihteita eikä edes peruutusta, vaan peruutusta varten kone piti sammuttaa ja käynnistää uudelleen päinvastaiseen suuntaan.

Palvelus
--------

Kansanhuoltoministeriö osti 12. kesäkuuta 1946 Yhdysvaltain asevoimien selvittelyelimeltä kahdeksantoista ST-luokan hinaajaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen. Aluksen matka Suomeen alkoi 28. heinäkuuta Schiedamin Wilhelminahavenista. Se saapui 8. elokuuta Hankoon.

Meivoimat vuokrasi aluksen 30. marraskuuta 1946 nimeten sen *DR-7:ksi*. Alus varustettiin miinanraivaukseen ja se palveli koko raivauskauden ajan. Sen päätyttyä merivoimat osti aluksen 27. joulukuuta 1951 ja se sijoitettiin Turun laivastoasemalle hinaajaksi nimellä *Pirttisaari*.

*Pirttisaari* poistettiin alusluettelosta 1980 ja se myytiin yksityiselle keväällä 1981. Merimiesammattikoulun opettajina Suomen Joutsenella toimineet merikapteenit ja konemestarit ostivat Pirttisaaren, varta vasten perustetulle Suomen Joutsenen kannatusyhdistykselle turkulaiselta romukauppiaalta. Alus nimettiin tuolloin Auraksi. Alusta käytettiin oppilaiden harjoitusaluksena. Hinauksia tehtiin ruokapalkalla ympäri Suomen, jotta lainaa pystyttiin lyhentämään. Hinauksia oli ajoittain niin paljon, että tuli pula päälliköstä. Apuun kutsuttiin Pirttisaaren viimeinen päällikkö Aimo Helminen. Merimiesammattikoulun lopettamisen jälkeen Aura myytiin Turun Aurajoessa vanhasta rahtilaivasta kuunari Estelleä rakentavalle "Eestaas" yhdistykselle. Se sai uudelta omistajaltaan nimekseen *Normandia* ja sen kotisatamana on Kotka.

Kotisatamana on Punkaharju, Putikko vuodesta 2010.﻿

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* Kämäräinen, Juha: *Pienet hinaajat Suomessa : M/S Alpo Normandiasta Ouluun ja takaisin*. Toppilan Pukseeri ry, 2005. ISBN 952-91-8695-9.

### Viitteet

1. ↑  Kämäräinen, Juha s. 65
2. ↑  Kämäräinen, Juha s. 17–18.
3. ↑  Kämäräinen, Juha s. 20
4. ↑  Kämäräinen, Juha s. 69
5. ↑  Kämäräinen, Juha s. 77–79
6. ↑  SLHY Laivatietokanta www.slhy-laiva.fi
DR-hinaaja MERIKARHU museolaivana Haminassa

  

**Miinanraivaaja DR-13** oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu hinaaja *ST-79*. 

Army Ocean Tugs (Arkistoitu – Internet Archive) (LT, ST) tyyppi oli niin merikelpoinen, että lisäpolttoainesäiliöin varustettuna se voitiin ajaa omin konein Yhdysvalloista Englantiin. Kuitenkin aluksia upposi monta tässä siirrossa.

Rakentaminen
------------

*ST-79* tilattiin J. K. Welding Companyltä Brooklynistä New Yorkista. Se valmistui 1943.

Hankinta Suomeen ja palveluskäyttö
----------------------------------

Kansanhuoltoministeriö osti 12. kesäkuuta 1946 Yhdysvaltain asevoimien selvittelyelimeltä kahdeksantoista ST-luokan hinaajaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen. Aluksen matka Suomeen alkoi 28. heinäkuuta Schiedamin Wilhelminahavenista. Se saapui 8. elokuuta Hankoon.

Operaation alustarpeen vähetessä vuonna 1950 *DR-13* myytiin F W Hollmingille. Seuraavana vuonna aluksen osti satamajäänmurtajakseen Haminan kaupunki ja alus sai uuden nimen **Merikarhu**. Alus saapui Haminaan 15. tammikuuta 1952. 30. elokuuta 1964 sattuneen vakavan läheltä piti -tilanteen jälkeen aluksen vakavuutta parannettiin.

Aluksen palvelu hinaajana loppui vuonna 1990, jolloin se siirrettiin Tervasaareen museolaivaksi. Se on hyväksytty Museoviraston Perinnelaivarekisteriin.

Tekniset tiedot
---------------

Alustyyppi oli 150 tonnin uppoamainen, 21 metriä pitkä, 6,2 metriä leveä ja syväys 2,6 metriä. Pääkone on 6 syl. 400 HP, 300 RPM Atlas Imperial Diesel (Arkistoitu – Internet Archive) (model:6HM2124) suoralla kytkimellä; alustyypin erikoisuus oli se, ettei siinä ollut alennusvaihteita eikä edes peruutusta, vaan peruutusta varten kone piti sammuttaa ja käynnistää uudelleen päinvastaiseen suuntaan.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: EITA Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.
* Kämäräinen, Juha: *Pienet hinaajat Suomessa : M/S Alpo Normandiasta Ouluun ja takaisin*. Toppilan Pukseeri ry, 2005. ISBN 952-91-8695-9.

### Viitteet

1. ↑  Kämäräinen, Juha s. 65
2. ↑  Kämäräinen, Juha s. 16–17
3. ↑  Kämäräinen, Juha s. 75
4. ↑  Kämäräinen, Juha s. 75–76
5. ↑  Kämäräinen, Juha s. 77

Aiheesta muualla
----------------

* #3050 Suomen kauppalaivastotietokanta Laivakortti
**Miinalaiva Ruotsinsalmi** oli Suomen merivoimissa 1941–1974 ollut miinalaiva, jonka sisaralus oli *Riilahti*.

Valmistus
---------

Uusille miinalaivoille, *Ruotsinsalmelle* ja *Riilahdelle*, oli osoitettu rahoitus jo 1937, mutta ne myöhästyivät aiotusta aikataulustaan. Rahat käytettiin Mäkiluodon linnakkeen kasarmeihin. *Ruotsinsalmi* laskettiin lopulta vesille lokakuussa 1940. Palvelukseen alus otettiin 1941.

Alun perin luokan alusten tehtäväksi oli määritelty panssarilaivojen saattoraivaajina toimiminen, joten niiden syväys oli vain 1,5 metriä. *Ruotsinsalmen* aseistuksena oli yksi 75 mm, yksi 40 mm ja kaksi 20 mm tykkiä sekä kolme miinakiskoparia, joita varten oli noin sata miinaa. Sukellusvenetorjuntaan sillä oli vesikuuntelulaitteita ja syvyyspommiheittimiä ja -pudottimia. Aluksella oli riittävästi tehoja raivauskaluston hinaamiseen. Itsensä ja muiden alusten suojaamista varten aluksella oli tehokkaat savugeneraattorit.

Palvelus
--------

*Ruotsinsalmi* laskee miinoja toukokuussa 1942.
*Ruotsinsalmi* aloitti sisaraluksensa *Riilahden* kanssa Suomenlahden miinoittamisen 26. kesäkuuta 1941, heti jatkosodan alettua. Sodan aikana se laski 3 967 miinaa ja 541 raivausestettä.

Alus oli sodan jälkeen erilaisissa tehtävissä, joista viimeinen oli vuosina 1973–1975 sukeltajien emälaivana. Se soveltuikin tarkoitukseen paremmin kuin aiemmin tehtävään käytetyt sekalaiset alukset. Alus oli kuitenkin auttamattoman yli-ikäinen. Siinä oli 1970-luvulla jo kolmannet pääkoneet, alun perin *Riilahteen* tarkoitetut varakoneet.

Alus poistettiin palveluksesta 1975. Tämän jälkeen se oli pitkään varastoituna Upinniemessä, suunnitelmana museointi. Varoja tähän ei kuitenkaan lopulta löytynyt, joten se romutettiin 1990-luvun alussa.

Lähteet
-------

* Auvinen, Visa (toim.): *Leijonalippu merellä*. Pori: Eita Oy, 1983. ISBN 951-95781-1-0.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Rakastettu ja vihattu "Ruosteensilmä" nostetaan jalustalle. Miinalaiva Ruotsinsalmi museoidaan Upinniemeen.  *Helsingin Sanomat*, 16.11.1984, s. 16. Näköislehden aukeama (tilaajille).
2. ↑  Auvinen, Visa s. 80
Miinan mökki.
**Miinan mökki** on Sammatissa sijaitseva rakennus, jossa Elias Lönnrotin veljentytär Miina Lönnrot asui vanhuudenpäivät, sen jälkeen kun Lönnrot oli kuollut. Nykyisin rakennuksen omistaa Sammattiseura, ja siinä pidetään kesäisin käsityö- ja taidenäyttelyjä. Mökki sijaitsee Lönnrotintien ja Torpantien risteyksessä, ja siitä on Paikkarin torpalle matkaa 250 metriä.

Mökin rakensi Paikkarin torpan läheisyyteen vuonna 1863 Elias Lönnrotin veljentyttären Sofian mies Karl August Westerholm. Tilan nimi oli Rauhala. Mökissä on tupa ja kaksi kamaria. Miina Lönnrot asui siinä 1884–1915, kuolemaansa saakka. Mökki oli ajoittain vuokralla, vuosikymmeniä autiona ja sitten kesäpaikkana, mutta pysyi Lönnrotin suvun jäsenten hallussa vuoteen 1972, jolloin Elli Lounela lahjoitti sen Sammattiseuralle.

Kun mökki vuonna 2013 täytti 150 vuotta, sen kunniaksi vietettiin Paikkarin Sampomäellä juhla, jossa muistettiin Miina Lönnrotia. Miinan syntymäpäivänä 5. heinäkuuta järjestetään Mökissä kahvitarjoilu.

Lähteet
-------

* *Miinan mökki Sammatissa*, toim. Risto Piekka, Sammattiseura 2013, ISBN 978-952-93-2518-4

### Viitteet

1. ↑  Miinan mökki Sammatissa, sivut 6–7
2. ↑  Miinan mökki Sammatissa, sivut 14–22
3. ↑  Miina Lönnrot ja Miinan mökki olivat päivänsankareina, Ykkössanomat 11.7.2013 s. 5 Artikkelin tiivistelmä (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Sammatin Miinan mökissä vaihtuvia näyttelyitä, käsitöitä ja kahvittelua, Länsi-Uusimaa 2.6.2021, viitattu 20.9.2021

Aiheesta muualla
----------------

* Miinan mökki, Kotiseutuliitto
* Miinan mökki, Museot.fi
* Mökin ohjelma, Perinnemestari
* Annika Hinkkanen, Miina oli aikansa arjen sankari, (Arkistoitu – Internet Archive) Länsi-Uusimaa (Paikkarintorpantuki.fi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Miinan mökki (Q18660830)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | rakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Lohja |
|  |
|  |

 |
OlympialaisetOlympialaiset
**Vuoden 1984 kesäolympialaisissa** esiteltiin yleisölle uusi virallinen olympialaji, **taitouinti**. Ensimmäisen kerran mukana olleessa lajimuodossa kilpailtiin kahden lajin, naisten yksin- ja pariuinnin, mitaleista. Menestyneimmäksi taitouintimaaksi nousi isäntämaa Yhdysvallat, jonka urheilijat voittivat molempien lajien kultamitalit.

Tulokset
--------

### Yksinuinti

TaitouintiTaitouinti

|
|  |
| Sija | Urheilija | Pisteet |
| --- | --- | --- |
|  | Yhdysvallat Tracie Ruiz | 198.467 |
|  | Kanada Carolyn Waldo | 195.300 |
|  | Japani Miwako Motoyoshi | 187.050 |
| 4. | Alankomaat Marijke Engelen | 182.632 |
| 5. | Saksa Gudrun Hanisch | 182.017 |
| 6. | Yhdistynyt kuningaskunta Caroline Holmyard | 182.000 |
| 7. | Ranska Muriel Hermine | 180.534 |
| 8. | Sveitsi Karin Singer | 178.383 |

### Pariuinti

|
|  |
| Sija | Urheilijat | Pisteet |
| --- | --- | --- |
|  | Yhdysvallat Candy Costie / Tracie Ruiz | 195.584 |
|  | Kanada Sharon Hambrook / Kelly Kryczka | 194.234 |
|  | Japani Saeko Kimura / Miwako Motoyoshi | 187.992 |
| 4. | Yhdistynyt kuningaskunta Caroline Holmyard / Carolyn Wilson | 184.050 |
| 5. | Sveitsi Edith Boss / Karin Singer | 180.109 |
| 6. | Alankomaat Catrien Eijken / Marijke Engelen | 179.058 |
| 7. | Ranska Pascale Besson / Muriel Hermine | 176.709 |
| 8. | Meksiko Claudia Novelo / Pilar Ramirez | 176.409 |

Mitalitaulukko
--------------

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sija** | **Maa** | **Kultaa** | **Hopeaa** | **Pronssia** | Yhteensä |
| 1 |  Yhdysvallat | 2 | 0 | 0 | **2** |
| 2 |  Kanada | 0 | 2 | 0 | **2** |
| 3 |  Japani | 0 | 0 | 2 | **2** |

TaitouintiTaitouinti olympialaisissa
1984 | 
1988 | 
1992 | 
1996 | 
2000 | 
2004 | 
2008 | 
2012 | 
2016 | 
2020

Kesäolympialaisten 1984 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball (*Näytöslaji*) | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Taitouinti | Tennis (*Näytöslaji*) | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2014** järjestettiin 13.–19. tammikuussa 2014 Budapestissä, Unkarissa. Kilpailun ohjelmaan kuuluivat miesten ja naisten yksinluistelu, pariluistelu ja jäätanssi.

Mestaruuttaan puolustivat miehissä Javier Fernández (Espanja), naisissa Carolina Kostner (Italia), pariluistelussa Tatjana Volosožar ja Maksim Trankov (Venäjä) sekä jäätanssissa Ekaterina Bobrova ja Dmitri Soloviev (Venäjä).

Kilpailukelpoisuus
------------------

Kilpailu oli avoin kaikille 15 vuotta ennen 1. heinäkuuta 2013 täyttäneille luistelijoille Euroopan Kansainvälisen luisteluliiton jäsenmaista. Vastaavat kilpailut ei-eurooppalaisille luistelijoille ovat taitoluistelun neljän maanosan mestaruuskilpailut 2014. 

Vuoden 2013 EM-kilpailujen tulosten perusteella jokainen maa sai lähettää yhdestä kolmeen osallistujaa jokaiseen lajiin. Kansalliset tahot päättivät omien kriteereidensä mukaan, ketkä luistelijat lähetettiin kilpailuihin. Luistelijoiden täytyi kuitenkin olla saavuttanut vähimmäispistemäärä teknisissä elementeissä kansainvälisissä kilpailuissa ennen EM-kilpailuita.

Osallistujat
------------

Maat jotka saivat useamman osallistumispaikan eri lajeihin:

| Paikat | Miehet | Naiset | Pariluistelu | Jäätanssi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 |  Venäjä   Ranska |  Italia   Venäjä   Ruotsi |  Saksa   Venäjä   Italia   Ranska |  Venäjä   Italia |
| 2 |  Tšekki   Itävalta   Ruotsi   Saksa   Espanja |  Espanja   Saksa   Ranska |  Yhdistynyt kuningaskunta |  Yhdistynyt kuningaskunta   Saksa   Azerbaidžan   Ranska |

Lähteet
-------

* International skating Union - Official Site: Events calendar *isu.org*. Viitattu 17.6.2013.

Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut

* 1891
* 1892
* 1893
* 1894
* 1895
* 1896–1897
* 1898
* 1899
* 1900
* 1901
* 1902–1903
* 1904
* 1905
* 1906
* 1907
* 1908
* 1909
* 1910
* 1911
* 1912
* 1913
* 1914
* 1915–1921
* 1922
* 1923
* 1924
* 1925
* 1926
* 1927
* 1928
* 1929
* 1930
* 1931
* 1932
* 1933
* 1934
* 1935
* 1936
* 1937
* 1938
* 1939
* 1940–1946
* 1947
* 1948
* 1949
* 1950
* 1951
* 1952
* 1953
* 1954
* 1955
* 1956
* 1957
* 1958
* 1959
* 1960
* 1961
* 1962
* 1963
* 1964
* 1965
* 1966
* 1967
* 1968
* 1969
* 1970
* 1971
* 1972
* 1973
* 1974
* 1975
* 1976
* 1977
* 1978
* 1979
* 1980
* 1981
* 1982
* 1983
* 1984
* 1985
* 1986
* 1987
* 1988
* 1989
* 1990
* 1991
* 1992
* 1993
* 1994
* 1995
* 1996
* 1997
* 1998
* 1999
* 2000
* 2001
* 2002
* 2003
* 2004
* 2005
* 2006
* 2007
* 2008
* 2009
* 2010
* 2011
* 2012
* 2013
* 2014
* 2015
* 2016
* 2017
* 2018
* 2019
* 2020
* ~~2021~~
* 2022
* 2023
* *2024*
**Pylväin ympäröity oikeusistuin** on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta oikeusistuinten käytössä olleesta rakennuksesta Ateenan Agoralla Kreikassa.

Pylväin ympäröidyn oikeusistuimen rakennuksen paikalla oli jo aiemmin ollut varhaisempi, klassisella kaudella noin 420–380 eaa. rakennettu oikeisistuinten käytössä ollut rakennus. Pylväin ympäröity oikeusistuin rakennettiin samalle paikalle klassisen kauden lopulla tai hellenistisen kauden alussa noin vuonna 338–300 eaa. Siinä kokoontuivat Ateenan 201 tai 501 valamiestä, jotka muodostivat oikeuden kokoonpanon.

Oikeusistuimen rakennus sijaitsi Agoran koilliskulmassa myöhemmän Attaloksen stoan pohjoisosan paikalla. Rakennuksen koko oli noin 58,8 x 58,8 metriä ja se oli rakennettu kalkkikivestä. Sen julkisivu muodostui seinästä, jossa oli sisäänkäynnit itä- ja länsisivuilla. Rakennuksen keskellä oli oikeusistuimen kokoontumiseen käytetty peristyylipiha, jonka koko oli noin 38,8 x 38,8 metriä. Sen pylväät, joita oli 14 x 14, edustivat doorilaista tyyliä. Pihaa kiertäneen katetun pylväskäytävän leveys oli noin 8,6 metriä.

Rakennuksesta on säilynyt nykyaikaan ainoastaan osa sen perustuksista. Lisäksi paikalta on löydetty muun muassa merkkejä äänestämiseen käytetyistä välineistä, kuten ääniuurnasta. Joitakin rakennusjäänteitä on nähtävillä Attaloksen stoan pohjoisosan läntisellä seinustalla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Agora Monument: Square Peristyle *Agora Excavations*. The American School of Classical Studies at Athens. Viitattu 11.4.2016.
2. 1 2 3  Athens, Law Court (Square Peristyle) *Perseus*. Viitattu 11.4.2016.
3. ↑  Athens, Law Courts *Perseus*. Viitattu 11.4.2016.
**Legends** on yhdysvaltalainen Robert Littellin kirjoittamaan romaaniin *Legends: A Novel of Dissimulation* perustuva rikosdraamasarja, joka seuraa peitetehtäviin erikoistuneen FBI-agentti Martin Odumin (Sean Bean) elämää. TNT-kanava aloitti sarjan esittämisen Yhdysvalloissa vuonna 2014. Suomessa MTV3 aloitti sarjan esittämisen 11. tammikuuta 2016.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Martin Odum on peitetehtäviin erikoistunut FBI-agentti. Hänellä on ainutlaatuinen lahja muuntautua täysin erilaiseksi ihmiseksi kutakin työtehtävää varten. Eräänä päivänä Martinin tapaa tuntemattoman henkilön, joka väittää, että Martin Odumia ei ole olemassa. Kolme neljästä psykiatrista oli sitä mieltä, että Odum on häiriintynyt. Yksi psykiatri oli sitä mieltä Odum on luonnonlahjakkuus ja kaikkien aikojen paras peiteagentti. Sarja alkaessa Odum on esittänyt puoli vuotta änkyttävää elämässään kaiken menettänyttä insinööriä, Lincoln Dittmannia, joka on liittynyt terroristi-järjestöön. Järjestö aikoo räjäyttää pommin G7-maiden kokouksessa. Odumilla on ollut ongelmia irtaantua peitehenkilöllisyydestä. Sarjan kuluessa Martinille alkaa selvitä, että hän ei välttämättä olekaan Martin Odum. Hänelle selviää, että hän työskenteli 2004 Irakin-sodassa britti-agenttina ja oli soluttautunut aseita toimittavan yhdysvaltalaisen Verax-nimisen yrityksen leivissä.

### Odumin peiterooleja

* Lincoln Dittmann
	+ änkyttävä, kaiken elämässään menettänyt insinööri.

* Dante Auerbach
	+ rikas, asemaailmaa hallitseva *playboy*.

* Len Barlow
	+ elähtänyt *cowboy*.

* Sebastian Egan
	+ kirjailija, alkoholisti, toimittaja; maailman tunnetuin toimittaja, jota kukaan ei ole koskaan tavannut.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Rooleissa
---------

### Ensimmäinen kausi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Sean Bean  | … |  FBI-agentti Martin Odum
  |
|  Ali Larter  | … |  FBI-agentti Crystal McGuire
  |
|  Morris Chestnut  | … |  FBI-agentti Tony Rice
  |
|  Tina Majorino  | … |  Maggie Harris
  |
|  Steve J. Harris  | … |  Nelson Gates
  |
|  Amber Valletta  | … |  Sonya Odum
  |
|  Mason Cook  | … |  Aiden Odum
  |

### Toinen kausi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Sean Bean  | … |  Martin Odum
  |
|  Steve Kazee  | … |  Curtis Ballard
  |
|  Winter Ave Zoli  | … |  Gabrielle Miskova
  |
|  Klára Issová  | … |  Ilyana Crawford
  |
|  Aisling Franciosi  | … |  Kate Crawford
  |
|  Kelly Overton  | … |  Nina Brenner
  |
|  Ralph Brown  | … |  Terrence Graves
  |
|  Anna Rust  | … |  Khava Bazaeva
  |
|  Morris Chestnut  | … |  Tony Rice
  |
|  Nikola Đuričko  | … |  Tamir Zakayev
  |
|  Gershwyn Eustache  | … |  Simon Hardy
  |
|  Adnan Hasković  | … |  Arsanov
  |
|  Eric Godon  | … |  vanhempi Ivanenko
  |

Aiheesta muualla
----------------

* *Legends (televisiosarja)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
**RFA Largs Bay** (viirinumero L3006) oli Royal Fleet Auxiliaryn Bay-luokan maihinnousualus.

Valmistus
---------

Alus tilattiin 19. joulukuuta 2000 Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 2001. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 2003 ja otettiin palvelukseen 2. tammikuuta 2007.

Palvelus
--------

Alus määrättiin 17. joulukuuta 2006 harjoitusoperaatio Soutwest Scimitariin, jossa se oli *HMS Ark Royalin* ja *HMS Albionin* kanssa. Aluksen ilmoitettiin 3. maaliskuuta 2007 menettäneen propulsiojärjestelmän tehot ja siten ohjattavuuden. Alus ajelehti viisi mailia Eddystonen majakasta länteen konehuoneessa olleen tulipalon seurauksena. Alus saapui 6. maaliskuuta Plymouthiin hinaajien avustamana.

Marraskuussa 2007 alus oli Karibialla ja 2009 Falklandilla. Alukselle asennettiin Phalanx CIWS 30 mm DS30B -tykki 2008-2009.

Lähteet
-------

* Puddefoot, Geoff: *The Fouth Force The Untold Story of the Royal Fleet Auxiliary since 1945*. Barnsley: Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-046-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Puddefoot 2009 s. 206
**M61 Vulcan** -tykki on 20 mm -kaliiperinen Gatling-konekiväärin tyyppinen kiertäväputkinen konetykki, joita käytetään yhdysvaltalaisvalmisteisissa sotilaslentokoneissa. Moniputkisuus vähentää suuritulinopeuksisten konetykkien putkien kuumenemisongelmaa ja mahdollistaa suuremman tulinopeuden.

20 mm M61A1 Vulcan -tykki
Lentokoneeseen kiinnittämätön M61 Vulcan

Hävittäjälentokoneet
--------------------

* F-104
* F-105
* F-106 (myöhäisemmät mallit)
* F-111 Aardvark
* F-4 Phantom II
* F-14 Tomcat
* F-15 Eagle
* F-16 Fighting Falcon
* F/A-18 Hornet
* F-22

Pommikoneet
-----------

* B-58 Hustler
* B-52 Stratofortress

Muuta
-----

M61 on mm. Yhdysvaltain laivastoon käyttämän Phalanx CIWS -konetykin ase osana laivan omasuoja-aseistusta.

Katso myös
----------

* M134 Minigun, amerikkalainen Gatling-tyyppinen konekivääri

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **M61 Vulcan**.
* FAS Military Analysis Network: GAU-4 20mm Vulcan M61A1/M61A2 20mm Automatic Gun
**M4** on makrokieli, jonka Brian W. Kernighan ja Dennis M. Ritchie kehittivät Bell Labsissa 1970-luvulla. Kieli oli saatavilla UNIX- ja GCOS-käyttöjärjestelmille. Tekijöiden mukaan kieli on erityisen sopiva Fortran, PL/I ja C-kielien kanssa. Kieli on laajennus Ritchien aiemmin AP-3 minitietokoneelle kehittämästä M3-kielestä.

Kieltä on sanottu myös "mallinekieleksi" ja "esikääntäjäkieleksi".

Kielestä on myös GNU-projektin avoimen lähdekoodin toteutus GNU M4, jossa on myös joitakin laajennuksia. Yksi suurista kielen käyttökohteista on GNU Autoconf -projekti.

Esimerkki
---------

Ydintoimintona on `define` avainsana, jolla määritellään uusia makroja. 
Makroja voidaan käyttää Unix-putken kautta "filtteriohjelmina".

Määritetään M4:lle seuraava makro:

```
 define(AUTHOR, William Shakespeare)

```

Annetaan makrolle syöte:

```
  A Midsummer Night's Dream
  by AUTHOR

```

.. jolloin saadaan tulostuksena seuraava:

```
  A Midsummer Night's Dream
  by William Shakespeare

```

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kernighan, Brian W. & Ritchie, Dennis M.: The M4 Macro Processor (PDF) *wolfram.schneider.org*.  1.7.1977. Viitattu 28.5.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Michael Breen: Notes on the M4 Macro Language *mbreen.com*.  2008. Viitattu 28.5.2019. (englanniksi)
3. 1 2  GNU M4 GNU. Viitattu 28.5.2019. (englanniksi)
Volvo Ocean Race 2014 –2015 -osallistuja Brunel Scheveningenin satamassa.Volvo Ocean Race 2014 –2015 -osallistuja *Brunel* Scheveningenin satamassa.
**Volvo Ocean 65** on Volvo Ocean Race -purjehduskilpailuun kehitetty yksityyppiluokka. Vene on Volvo Open 70 -luokan seuraaja ja sillä on tarkoitus kilpailla ainakin 2014–15 kilpailu. Uudistuksen myötä kaikki joukkueet kilpailevat lähes identtisillä veneillä. Veneen on suunnitellut yhdysvaltalainen Farr Yacht Design Veneiden valmistajat ovat Green Marine, Decision, Persico ja Multiplast. 

Edellisten kisojen veneprojektien hintojen kasvaminen, joka uhkasi kilpailua osanottajakadolla, oli yksi suurimmista uudistukseen johtaneista syistä. Järjestäjän mukaan uusi, viisi jalkaa lyhyempi vene ei ole paljoa hitaampi, kuin edeltäjänsä VO70.

Veneet on varustettu muun muassa viidellä etäkäyttöisellä kameralla

Luokan mitat
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Rungon pituus (ISO 8666) | 20.37 m (66 jalkaa) |
| Pituus vesilinjassa | 20,00 m (65') |
| Kokonaispituus ml. 2,14 m keulapuomi | 22,14 m (72') |
| Rungon koko leveys | 5.60 m (18.4') |
| Suurin syväys | 4.78 m (15.8') |
| Tyhjäpaino | 12 500 kg (23 700 lb) |
| Kölin kallistusvara | 40 astetta sivulle |
| Lisänostokölit | yksi molemmilla laidoilla |
| Peräsimet | Kaksi kiinteää peräsintä |
| Taemmat painolastitankit | 2 X 800L |
| Etumainen painolastitankki | 1000L |
| Rikin korkeus | 30.30 m (99.4') |
| Rikin tyyppi |  |
| Keulapuomin pituus | 2.14 m (7') |
| Isopurje | 163 m² |
|  |  |
| Suurin purjepinta-ala | 550 m² |
| Purjeita mukana | 7 + 1 myrskykeulapurje |

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. ↑  Main technical specifications Volvo Ocean Race: Volvo Ocean 65 Class. Viitattu 9.11.2014

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Volvo Ocean 65**.