recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Martti Luomanen** (5. maaliskuuta 1907 Karstula – 4. huhtikuuta 1989 Laukaa) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti urallaan aluksi Karstulan Kivaa ja myöhemmin Jyväskylän Kisa-Tovereita.

Luomasen päämatka oli 1 500 metriä, jolla hän saavutti hopeaa vuoden 1930 Kalevan kisoissa ja pronssia seuraavana vuonna. 
SM-viesteissä Luomanen oli voittamassa seuralleen Jyväskylän Kisa-Toverit (JKT) kultaa vuonna 1931 4 x 1 500 metrillä. JKT:n joukkueessa Luomanen saavutti vuoden 1930 viesteissä 4 x 1500 metrin hopeaa ja vuonna 1933 niin 4 x 800 metrillä kuin 4 x 1 500 metrillä pronssia. Hänet valittiin kolmanneksi edustajaksi Harri Larvan ja Eino Purjeen kanssa Los Angelsin olympialaisten 1 500 metrille, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Luomanen kuului seitsenhenkiseen suomalaisyleisurheilijoiden ryhmään, joka olympialaisten jälkeen kilpaili vielä Japanissa.

Ammatiltaan Martti Luomanen oli sähköasentaja. Hän osallistui kunnallispolitiikkaan ja toimi Laukaan kunnanvaltuustossa SDP:n valtutettuna.

Ennätykset
----------

* 800 metriä: 1.58,8 (1932)
* 1 500 metriä: 3.56,4 (1932)
* 2 000 metriä: 5.27,2 (1931)
* 3 000 metriä: 8.44,5

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 191. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
2. ↑  Martti Luomanen - biographical infomation.  *olympedia.org*,. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 15.6.2020.
3. ↑  Matti ja muut "maapallonkiertäjät" tulivat eilen kotiin.  *Helsingin Sanomat*, 2.11.1932, s. 8. HS Aikakone (vain tilaajille). Viitattu 15.6.2020.
**Camila Ashland** (s. 24. maaliskuuta 1911 – 12. syyskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla Tony-palkinnon saajaksi esiintymisestään näytelmässä *Black Comedy/White Lies* (1967). Hän esiintyi Broadwayn lisäksi myös televisiossa ja elokuvissa; hänet tunnetaan Minnie Du Valin roolista *Yön vampyyrit* -sarjassa. Lisäksi hän esiintyi muun muassa Alice Grantin roolissa *General Hospitalissa* sekä Ruby Engelsin roolissa minisarjassa *V* ja sen jatko-osassa *V: The Final Battle*.

Elokuvia, joissa Ashland on nähty, ovat olleet *Lällärit lakoon* ja *10 – nainen kuin unelma*.

Aiheesta muualla
----------------

* Camila Ashland Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Camila Ashland
**Asios Samoslainen** (m.kreik. Ἄσιος ὁ Σάμιος, *Asios ho Samios*; 700/600-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Samokselta.

Asios ajoitetaan toimineeksi noin vuonna 700 eaa. vaikka joskus hänet on sijoitettu jo varhaisempaan ja joskus myöhäisempään aikaan. Athenaios kutsuu häntä "vanhaksi samoslaiseksi runoilijaksi". Pausaniaan mukaan Asioksen isän nimi oli Amfiptolemos.

Asios kirjoitti eeppistä ja elegiarunoutta. Hänen runojensa aiheita ei tunneta. Muutamat niistä säilyneet katkelmat koostuvat genealogisista yksityiskohdista sekä samoslaisten ylellistä elämäntapaa koskeneista huomautuksista. Athenaioksen ja Pausaniaan lisäksi katkelmia on säilynyt muun muassa Strabonin ja Pseudo-Apollodoroksen kautta. Asioksen elegiat oli kirjoitettu tavallisessa elegiamitassa, mutta ovat kadonneet kokonaan lukuun ottamatta lyhyttä Athenaioksen lainaamaa elegiaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Smith, William: "Asius (3)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. Boston: Little, Brown and Company, 1849–1867. Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Athenaios: *Deipnosofistai* 3.125; Pausanias: *Kreikan kuvaus* 7.4.2.

Kirjallisuutta
--------------

* Bach, Johann Nicolaus (toim.): *Callini Ephesii, Tyrtaei Aphidnaei, Asii Samii, Carminum quae supersunt*. Sumptibus F. C. G. Vogelii, 1831. Teoksen verkkoversio.
Neshat vuonna 2009.
**Shirin Neshat** (s. 1957 Qazvin, Iran) on erityisesti videotaiteestaan tunnetuksi tullut iranilais-amerikkalainen taiteilija. 

Vuonna 1974 Kaliforniaan opiskelemaan lähtenyt Neshat palasi synnyinmaahansa Iraniin vasta 1990, jolloin yhteiskunnallinen tilanne oli täysin muuttunut. Islamilainen tasavalta edellytti naisten pukeutuvan Koraanin mukaiseen hiukset ja vartalon peittävään vaatetukseen. Neshat alkoi kuvata *chadorin* (hunnun) taakse kätkeytyvää maailmaa. Hän aloitti mustavalkokuvauksella; Women of Allah -sarja on tämän työvaiheen tunnetuin tulos.

Shirin Neshat vaihtoi videokuvaukseen 1990-luvun lopulla ja omaksui tässä elokuvalliset keinot. *Turbulent* (1998) ja *Rapture* (1999) käyttävät videoprojisointia.

Lokakuussa 2006 hänelle myönnettiin Lillian Gish -palkinto. Vuonna 2009 hänet palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla hopeisella leijonalla elokuvastaan Women Without Men.

Lähteet
-------

1. ↑  Marja-Terttu Kivirinta: EMMA-museo avaa kansainvälisellä taiteilijavieraalla *Helsingin Sanomat*.  9.10.2006. Viitattu 5.11.2010.
2. ↑  Shirin Neshat saa huomattavan taidepalkinnon Yhdysvalloissa *Helsingin Sanomat*.  10.10.2006. Viitattu 5.11.2010.
3. ↑  Israelilaiselokuva voitti Kultaisen leijonan *Yle*.  12.9.2009. Viitattu 5.11.2010.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shirin Neshat**.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Auckland
* MusicBrainz
* Museum of Modern Art
* Photographers' Identities
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Martti Eino Leskinen** (31. joulukuuta 1899 Kuopion maalaiskunta – 4. maaliskuuta 1985 Kuopio) oli suomalainen pienviljelijä, ammattiyhdistysmies ja SKDL:n kansanedustaja.

Leskisen vanhemmat olivat työmies Taavetti Leskinen ja Tyyne Säämänen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1928 Työväen Akatemian. Leskinen oli renkinä vuosina 1916–1918 ja Suomen sisällissodan jälkeen hän oli poliittisista syistä vangittuna 1918–1919. Vapauduttuaan Leskinen oli vuosina 1919–1928 lastaustöissä ja savotoissa eri paikkakunnilla, muun muassa Kajaanissa, Suomussalmella ja Haminassa. Hän toimi Kotkan ammattiyhdistysneuvoston toimitsijana ja Suomen kuljetustyöläisten liiton järjestäjänä 1928–1929 sekä puheenjohtajana 1929–1930. Leskinen joutui 1930 uudestaan poliittisista syistä kahdeksi vuodeksi vankilaan ja päästyään vapaaksi hän oli maanviljelijänä Kuopion maalaiskunnassa vuosina 1933–1958.

Leskinen oli SKDL:n kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1948–1951 ja 1954–1958. Hänet valittiin valitsijamieheksi vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Leskinen toimi myös Kuopion maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtaja, SKDL:n liittoneuvoston jäsen ja SKDL:n Kuopion piirijärjestön puheenjohtaja. Hän kuului Pohjois-Savon maakuntaliiton johtokuntaan sekä Maalaiskuntien liiton ja Pienviljelijäin liiton liittovaltuustoihin. 

Leskinen oli naimisissa vuonna 1922 Hilja Maria Tuovisen kanssa ja vuodesta 1933 Aino Vilhelmiina Antikaisen kanssa.

Lähteet
-------

* .aspx Martti Leskinen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

Kansandemokraattien kansanedustajat

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansandemokraattien kansanedustajat 1948–1951 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(38) | 
* Aaltonen
* Friman
* Hietanen
* Järvinen
* Kauhanen (1948–1949)
* E. Kilpi
* S. Kilpi
* Kujala
* Kujanpää
* Kuusinen-Leino
* Leino
* M. Leskinen
* P. Leskinen
* Manninen
* Meriläinen
* Murto
* Mustonen
* Myllymäki
* Nevalainen
* Nieminen
* Nurminen
* Pekkala
* Perkonoja
* Pessi
* Prunnila
* Puumalainen
* Renfors
* Riihimäki
* Riihinen
* Roine
* Rosenberg
* Ryömä
* Sormunen
* Stenberg
* Tainio
* Tauriainen
* Torvi
* Wirtanen

 |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Kansandemokraattien kansanedustajat 1954–1958 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(43) | 
* Aaltonen
* Aitio
* Enne
* Friman
* Haapanen
* Hietanen
* Kelovesi
* E. Kilpi
* S. Kilpi
* Kinnunen
* Kiviaho
* Koivunen
* Kujala
* Kuusinen
* Leskinen
* Liedes
* Lindqvist
* Manninen
* Miettinen
* Murto
* Mustonen
* Myllymäki
* Nederström-Lundén
* Nieminen
* Niiranen
* Nurminen
* Pessi
* Puhakka
* Rapio
* Roine
* Rosenberg
* Rosnell
* Rytkönen
* Ryömä
* Seppi
* Stenberg
* Suonpää
* Tainio
* Tauriainen
* Tiekso-Isaksson
* Torvi
* Virtanen
* Åsvik

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Asitit** (Philepittidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo, joka on kotoperäinen Madagaskarin saarella. Heimon nimesi Richard Bowdler Sharpe vuonna 1870. Aiemmin asitit luettiin pittoihin. Nykyään ne usein luokitellaan harlekiineihin.

Asitteja on kaksi sukua, joista kummassakin on kaksi lajia. Ne ovat pieniä varpuslintuja ja elävät metsissä. Sukupuolet eroavat höyhenpuvuiltaan vain hieman. Koiraalla on silmän ympärillä kirkasvärinen heltta, joka hehkuu soidinaikana värikkäänä. Väri on muodostunut kollageenikuiduista, mikä on ainutlaatuista eläinkunnassa. Pyrstö on hyvin lyhyt. Uloin käsisulka on pitkä ja lepattaa lennossa.

Asittien ravintona ovat hedelmät, ja ne ovatkin Madagaskarin tärkein hedelmänsiemeniä levittävä lintuheimo. Lisäksi asitit syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. *Neodrepanis*-suvun lajit käyttävät ravinnokseen myös mettä, jota ne lipovat pitkällä kielellään.

Lisääntymisbiologiaa tunnetaan ainoastaan samettiasitin osalta.

Asittien elinolot ovat vaarantuneet ylimitoitettujen metsänhakkuiden takia.

Suvut ja lajit
--------------

* Asitit (*Philepitta*)
	+ Kelta-asitti (*Philepitta schlegeli*)
	+ Samettiasitti (*Philepitta castanea*)

* Mesitit (*Neodrepanis*)
	+ Helttamesitti (*Neodrepanis coruscans*)
	+ Latvusmesitti (*Neodrepanis hypoxantha*)

Aiheesta muualla
----------------

* ITIS: Philepittidae (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q756777
* Wikispecies: Philepittidae
* CoL: 6269S
* GBIF: 9332
* iNaturalist: 14207
* IRMNG: 108518
* ITIS: 178275
* NCBI: 137529

 |

 |
**Shirley Barbara Strickland de la Hunty** (omaa sukua Strickland, 18. heinäkuuta 1925 Norham – 11. helmikuuta 2004) oli australialainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän on juoksumatkojen kautta aikojen menestynein australialainen olympiaurheilija.

Strickland valmistui Western Australia Universitysta vuonna 1946 ja aloitti seuraavana vuonna urheilun harjoittelun vakavissaan. Vuonna 1948 Lontoon olympialaisissa hän voitti pronssia sekä 100 metrin juoksussa ajalla 12,2 että 80 metrin aidoissa ajalla 11,4. 4x100 metrin viestijoukkueen mukana hän oli hopealla.

Voitettuaan kolme kultaa ja kaksi hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 1950, hänestä tuli olympiavoittaja Helsingin 1952 kisoissa, joissa hän voitti 80 metrin aitajuoksun tehden uuden matkan maailmanennätyksen 10,9. Vaihto-ongelmat estivät Australian voiton pikaviestissä, mutta 100 metrillä Strickland oli jälleen pronssilla.

Strickland juoksi Puolassa 1955 uudeksi 100 metrin maailmanennätykseksi 11,3. Vuoden 1956 olympialaisissa hän puolusti kultaansa 80 metrin aidoissa ja otti kultaa myös pikaviestissä.

Urheilu-urallaan Strickland rikkoi tai sivusi maailmanennätystä viisi kertaa (neljä kertaa aidoissa, kerran 100 metrillä) ja oli sen lisäksi viisi kertaa Australian viestijoukkueessa, joka rikkoi tai sivusi viestijuoksun maailmanennätystä. Strickland on ainoa naisten pika-aitojen kaksinkertainen olympiavoittaja.

Urheilu-uransa jälkeen hän toimi fysiikan ja matematiikan opettajana, mutta toimi myös valmentajana ja urheilun johtotehtävissä. Hän toimi aktiivisesti myös politiikassa. Strickland oli yksi olympiatulen kantajista Sydneyn olympialaisten 2000 avajaisissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mannerla, Einari & Pirhonen, Pentti: *Mitä Missä Milloin 1952*, s. 362. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1951.

Aiheesta muualla
----------------

* Shirley Strickland Kansainvälinen olympiakomitea.  (englanniksi)

  

Naisten 100 metrin aitajuoksun olympiavoittajat (vuosina 1932–1968 80 metrin aitajuoksu)

|  |
| --- |
| **80 m**:
1932: Babe Didrikson |
1936: Trebisonda Valla |
1948: Fanny Blankers-Koen |
1952: Shirley Strickland |
1956: Shirley Strickland |
1960: Irina Press |
1964: Karin Balzer |
1968: Maureen Caird |
| **100 m**:
1972: Annelie Ehrhardt |
1976: Johanna Schaller  |
1980: Vera Komisova |
1984: Benita Fitzgerald-Brown |
1988: Jordanka Donkova |
1992: Voula Patoulidou |
1996: Ludmila Engquist |
2000: Olga Šišigina |
2004: Joanna Hayes |
2008: Dawn Harper |
2012: Sally Pearson |
2016: Brianna Rollins |
2020: Jasmine Camacho-Quinn |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Australian Women's Register
* World Athletics
* Trove

 |

 |
Kuningas Harald Klak saapuu keisari Ludvig Hurskaan luo vuonna 826. Isaac Isacszin maalaus vuodelta 1640, Skoklosterin linna.
**Harald Klak** oli tanskalainen kuningas 800-luvun alkupuolella. Hän hallitsi Jyllantia ja mahdollisesti myös joitakin muita Tanskan osia. Hänen väitetään tulleen kuninkaaksi vuonna 812 yhdessä Ragnfredin kanssa, joka oli ilmeisesti hänen veljensä. Heidän vastustajansa Godfredin pojat kuitenkin karkottivat heidät, ja he joutuivat pyytämään apua frankkien keisari Ludvig Hurskaalta. Ludvigin tuella Harald palasi kuninkaaksi 819. Vuonna 826 Harald kastettiin Ingelheimissa lähellä Mainzia. Hän pyysi lähetyssaarnaajia mukaansa lähtiessään takaisin Tanskaan. Yksi mukaan tulleista lähetyssaarnaajista oli Ansgar. Godfredin pojat karkottivat Haraldin kuitenkin uudelleen Tanskasta jo vuonna 827. Hän asui sen jälkeen Friisinmaalla ja kuoli pian vuoden 840 jälkeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Harald Klak *Store norske leksikon*. snl.no. Viitattu 16.2.2021. (norjaksi)
2. ↑  Charles Cawley: Kings of Denmark Foundation for Medieval Genealogy. Viitattu 16.2.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Jaraman uomaa Titulciassa.
**Jarama** on 190 kilometriä pitkä joki Espanjan keskiosassa Madridin ja Guadalajaran maakunnissa.

Jaraman alkulähde on Ayllónin vuoristossa Madridin, Guadalajaran ja Segovian maakuntien rajalla. Joki virtaa pohjois–etelä-suunnassa ja ohittaa maan pääkaupungin Madridin sekä Barajasin lentoaseman niiden itäpuolelta. Sen sivujokia ovat muun muassa Henares, Tajuña ja Manzanares. Jarama itse on puolestaan Tajon sivujoki, johon se yhtyy lähellä Aranjuezia. Joen valuma-alue on 11 545 neliökilometriä.

Jaraman ympäristössä käytiin ankaria taisteluja osana Espanjan sisällissotaa vuonna 1937. Nationalistit ylittivät joen helmikuussa tavoitteenaan katkaista Madridista Valenciaan johtava päätie ja eristää tasavaltalaisten pääkaupunki. Nationalistien puolella taistelleet espanjalaiset legioonalaiset ja Afrikan armeijaan kuuluneet marokkolaiset saivat vastaansa tasavaltaa tukeneen 15. kansainvälisen prikaatin. 15. prikaatiin kuului sekä brittiläinen vapaaehtoispataljoona että yhdysvaltalaisia vapaaehtoisia Abraham Lincolnin prikaatista. Huolimatta suurista miestappioista nationalistit onnistuttiin pysäyttämään lähellä tavoitettaan. Seurasi asemasotavaihe kunnes kansainväliset joukot saivat perääntymiskäskyn.

Joen rannalla San Sebastián de los Reyesin kunnassa sijaitsevalla Jaraman moottoriradalla ajettiin Formula 1 -sarjan Espanjan GP:tä 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla. Italialaisen autovalmistaja Lamborghinin Jarama-malli on nimetty jokialueella kasvatettujen härkien mukaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Jarma: A walk through the valley of death The Independent. Viitattu 8.7.2015.
**Sara Slott Bruun Petersen** (s. 9. huhtikuuta 1987 Nykøbing Falster) on tanskalainen aitajuoksija, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa. 171 senttimetriä pitkä ja 57 kilogrammaa painava Petersen edustaa Aarhus 1900 AM -seuraa.

Ura
---

Petersen saavutti hopeaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Tanskan ennätysajalla 53,55. Hän oli mukana myös vuosien Kontoon 2012 ja Tokion 2020 kesäolympialaisissa, joissa hän jäi välieriin. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi ajalla 54,20. MM-kilpailuissa Berliinissä 2009, Daegussa 2011 ja Lontoossa 2017 hän jäi välieriin, Dohassa 2019 hänet hylättiin alkuerissä. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 hän voitti kultaa ajalla 55,12. Helsingin 2012 ja Berliinin 2018 EM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä, Barcelonassa 2010 ja Zürichissä 2014 alkuerissä. Vuoden 2009 kesäuniversiadeista Belgradista Petersen saavutti pronssia ajalla 56,40. Hän on voittanut urallaan yhden Timanttiliigan osakilpailun.

Petersen pitää hallussaan 400 metrin aitajuoksun Tanskan ennätystä niin sisä- kuin ulkoradoillakin. Lisäksi hänellä on myös sisäratojen ennätys sileillä 200 ja 400 metrillä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **200 metrin juoksu** | 23,59 | Århus | 28. elokuuta 2016 |
| **400 metrin juoksu** | 53,39 | Kööpenhamina | 15. elokuuta 2020 |
| **400 metrin aitajuoksu** | 53,55 **NR** | Rio de Janeiro | 18. elokuuta 2016 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Tulos* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **200 metrin juoksu** | 23,87 **NR** | Skive | 27. helmikuuta 2016 |
| **400 metrin juoksu** | 52,59 **NR** | Växjö | 13. helmikuuta 2016 |
| **400 metrin aitajuoksu** | 56,66 **NR** | Val-de-Reuil | 18. helmikuuta 2012 |

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  Sara Petersen DEN *tilastopaja.net*. Viitattu 23.11.2017. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Sara Petersen *Olympedia*.  (englanniksi)
4. 1 2 3  Sara Petersen Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
5. ↑  EM-kisat päättyivät Puolan juhliin *Yleisurheilu.fi*.  10.7.2016. Viitattu 18.7.2016.
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Shirley Rosemary Stelfox** (11. huhtikuuta 1941 Dukinfield, Cheshire – 7. joulukuuta 2015 Buckden, North Yorkshire) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Edna Birchin roolista saippuasarjassa *Emmerdale*.

Nuoruus
-------

Stelfox syntyi Dukinfieldissä, Cheshiressä vuonna 1941. Hänen äitinsä Evelyn oli modisti ja isä Harry oli kuljetusurakoitsija. Stelfox kärsi amblyopiasta eli laiskasta silmästä, joka vaikutti hänen näkökykyynsä. Sairaudestaan huolimatta Stelfox halusi näyttelijäksi jo kolmevuotiaasta asti ja hän esiintyi useissa näytelmissä käydessään Lakes Roadin koulua.

Ura
---

Stelfox sai näyttelijänkoulutuksensa Royal Academy of Dramatic Artissa, minkä jälkeen hän teki ensimmäisen televisioroolinsa oikeussalisdraamassa *The Case Before You* vuonna 1959. Vuonna 1964 Stelfox esiintyi pienessä roolissa saippuasarjassa *Coronation Street*. Hän esiintyi sarjassa myös vuosina 1965, 1983 sekä 1993–1994, kullakin kerralla eri roolissa.

Vuonna 1990 Stelfox valittiin Rosen rooliin komediasarjaan *Pokka pitää*. Stelfox jätti sarjan ensimmäisen tuotantokauden jälkeen muiden työsitoumusten takia, joten Rosen rooliin palkattiin uusi näyttelijä, Mary Millar. 1990-luvulla Stelfox näytteli myös sarjoissa *EastEnders* ja *Sydämen asialla*. 

Vuonna 2000 Stelfox aloitti Edna Birchin roolissa saippuasarjassa *Emmerdale*, mistä tuli hänen pitkäaikaisin roolinsa. Uskonnollinen ja koiria rakastava Edna poikkesi huomattavasti Stelfoxin aiemmista rooleista, johon lukeutuvat muun muassa prostitoitu elokuvassa *1984* ja bordellin omistaja elokuvassa *Personal Services*. Stelfox jatkoi Ednan roolissa kuolemaansa saakka.

Yksityiselämä
-------------

Stelfox oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisestä liitosta Keith Edmundsonin kanssa syntyi yksi tytär, Helena. Erottuaan Edmundsonista Stelfox avioutui näyttelijä Don Hendersonin kanssa vuonna 1979. Liitto päättyi Hendersonin kuolemaan vuonna 1997.

Stelfox kuoli kotonaan 74-vuotiaana nopeasti edenneeseen syöpään.

Lähteet
-------

1. ↑  Emmerdale.org (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2  Rask, Anne: Emmerdalen Ednan näyttelijä kuoli 74-vuotiaana  8.12.2015. Iltalehti. Viitattu 8.12.2015.
3. ↑  Emmerdale actress, Shirley Stelfox, passes away aged 74  8.12.2015. ITV. Viitattu 8.12.2015. (englanniksi)
4. 1 2 3  Hayward, Anthony: Shirley Stelfox obituary *The Guardian*.  9.12.2015. Viitattu 10.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Shirley Stelfox Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Jaraslau Tšaslavavitš Ramantšuk** (valkoven. Ярасла́ў Часла́вавіч Раманчу́к, ven. Яросла́в Чесла́вович Романчу́к, *Jaroslav Tšeslavovitš Romantšuk*, s. 10. tammikuuta 1966) on valkovenäläinen poliitikko. Hän oli vuoden 2010 presidentinvaaleissa Valko-Venäjän Yhdistyneen kansalaispuolueen (valkoven. Объединенная гражданская партия, ОГП) ehdokkaana. 
Hän sai kolmanneksi eniten ääniä Aljaksandr Lukašenkan ja Andrei Sannikaun jälkeen, mutta Ramantšukin osuus äänistä oli alle kaksi prosenttia. Vaaleja edeltävissä mielipidetiedusteluissa hänen kannatuksensa oli kymmenen prosentin luokkaa. Ramantšukin vaaliohjelma oli libertaristinen.

Ukraina, 2023

Lähteet
-------

1. ↑  Belarus - Election for President IFES. Viitattu 23.1.2014.
2. ↑  Belarusian dissident Jaroslav Romanchuk Atlassphere. Viitattu 23.1.2014.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Kuvandykin vaakuna.
**Kuvandyk** (ven. Куванды́к) on kaupunki Orenburgin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin eteläosassa Sakmarajoen varrella 194 kilometriä Orenburgista itään. Kaupunki on Kuvandykin piirin keskus. Sen kautta kulkee Orenburgin ja Orskin välinen rautatie. Asukkaita on 28 300 henkeä (vuonna 2008).

1800-luvun lopulla muuttaneet venäläiset ja ukrainalaiset uudisasukkaat perustivat paikalle Pokrovkan kylän. Vuonna 1915 sen kautta vedettiin rautatie, ja paikallinen asema sai nimen Kuvandyk. Asemataajamasta tuli kaupunki vuonna 1953. Tärkeimmät tuotantolaitokset ovat Rusalin kryoliittitehdas ja OAO Dolinan konepaja.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 225. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvandykin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

O:n vaakuna**Orenburgin alueen kaupungit**
Orenburgin alue kartallaOrenburgin alue kartalla
**Hallinnollinen keskus: Orenburg**  

Abdulino |
Buguruslan |
Buzuluk |
Gai |
Jasnyi |
Kuvandyk |
Mednogorsk |
Novotroitsk |
Orsk |
Sol-Iletsk |
Sorotšinsk
**Sara Säkkinen** (s. 7. huhtikuuta 1998 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 160 cm ja laukoo vasemmalta.

Pelaajaura
----------

Säkkinen aloitti naisten SM-sarjassa pääsarjauransa Tampereen Ilveksessä kaudella 2013–2014. Hän edusti Team Kuortanetta kaudesta 2014–2015 kauteen 2017–2018 asti.

Kaudella 2017–2018 Säkkinen saavutti joukkueelleen pronssia. Kausiksi 2018–2022 Säkkinen siirtyi Yhdysvaltojen yliopistosarjoihin pelaamaan Ohion osavaltionyliopistossa. Syksystä 2022 lähtien hän on edustanut Svenska damhockeyliganin AIK:ta toimien myös joukkueen kapteenina.

Säkkinen on pelannut Suomen pääsarjassa 104 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 25 maalia ja antanut 43 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä on antanut 17 ottelussa viisi maalisyöttöä. USA:n yliopistosarjassa hän on tehnyt pelaamissaan 119 ottelussa yhdeksän maalia ja antanut 24 maalisyöttöä. SDHL:n 24 runkosarjaottelussa hän on tehnyt neljä ja syöttänyt viisi maalia.

Säkkinen on edustanut Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014, 2015 ja 2016. Hänet valittiin naisten maajoukkueeseen ensimmäisen kerran elokuussa 2015. Hän on pelannut naisten MM-kilpailuissa 2016, jolloin Suomi oli neljäs, ja 2017 Suomen saadessa pronssia. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Huhtikuun 2021 alkuun mennessä hän on pelannut 55 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 2+5=7. MM-kilpailuissa hän on tehnyt 12 ottelussa yhden maalin ja antanut yhden maalisyötön. Olympialaisissa hän on pelannut kuusi ottelua ilman tehopisteitä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sara Säkkinen *eurohockey.com*. Viitattu 18.8.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  Sara Säkkinen *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. ↑  Buckeyes Add Two Finnish Players to 2018-19 Class Ohio State Buckeyes. Viitattu 26.9.2018. (englanniksi)
4. ↑  Naisleijonat tällä joukkueella Finnkampeniin! *leijonat.fi*.  18.8.2015.  Arkistoitu 22.2.2018. Viitattu 18.8.2015.
5. ↑  Parkkinen, Jaakko: Naisleijonat taisteli pronssia! Rädyn päälle ajettiin, Hiirikoski sai mailasta päähän  21.2.2018. Yle. Viitattu 21.2.2018.
6. ↑  Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2018*, s. 351. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Yle

 |

 |
**Denys Zubrytskyi**, salanimi: **Denis Venava iz Zubritsyi**, (1777 Batjatytši, Žovkvan piiri, Galitsia – 16. tammikuuta 1862 Lviv) oli Galitsian ensimmäinen ammattimainen ukrainalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. Hän oli Pyhän Pietarin arkeografisen komission kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1842 ja Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1855. Hän oli Kiovan arkeografisen komission kunniajäsen vuodesta 1844 ja Moskovan Venäjän historian ja muinaisaikojen seuran kunniajäsen vuodesta 1846.

Zubrytskyi valmistui Lvivin kimnaasista 1795 ja työskenteli virkamiehenä Brzezowassa (Sjanikin piirikunta) ja muualla Galitsiassa. Hän oli 1829–1847 luottamustehtävissä Stauropegiaalisessa instituutissa. Vuosina 1843–1854 hänellä oli tehtävänä järjestää kuntoon Lvivin kaupunginarkisto ja kirjoittaa siitä selostus.

Zubrytskyihin vaikutti voimakkaasti venäläisen historioitsija Mihail Pogodinin teoria venäläis-ukrainalaisesta kansasta. Hän itse puolestaan antoi vaikutteita Galitsian venäläismielisille tutkijoille. Zubrytskyi vastusti puolalaista ylimystöä ja Puolan valtaa Galitsiassa ja ihannoi Venäjän keisarin yksinvaltaisuutta mutta pysyi uskollisena Itävallan kruunulle. Habsburgien monarkian vallankumousvuosina 1848–1849 hän tuki ruteenien korkeinta neuvostoa mutta vastusti maaorjuuden lopettamista.

Zubrytskyi teki runsaasti arkistotutkimuksia ja julkaisi artikkeleita ja katsauksia sekä Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnasta kolmiosaisen venäjänkielisen magnum opuksen (1852, 1855), joka vaikutti merkittävästi hänen galitsialaisiin aikalaisiinsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Roman Senkus: Zubrytsky, Denys *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 30.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Denys Zubrytskyi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee ammattia. Leena Lehtolaisen romaanista katso Henkivartija (kirja).*

Salainen palvelu vartioi Yhdysvaltain entistä First Ladyä Laura Bushia tämän ollessa vierailulla New Orleansissa.
**Henkivartijalla** tarkoitetaan Suomessa vartioimisliikkeen vartijaa, poliisia tai muuta viranomaista, joka toimii henkilösuojaustehtävässä.

Vartijan suorittama henkilösuojaustehtävä on yksi yksityisistä turvallisuuspalveluista annetussa laissa vartioimisliikkeille kuuluvista työtehtävistä eli jos tehtävää suorittaessa suorittaja saa korvausta työstään, kuuluu tehtävä vartioimisliikkeelle. Henkilösuojaustehtävä voi koskea tiettyä henkilöä tai pientä ryhmää, ja siitä on tehtävä toimeksiantosopimus. Suomessa henkilönsuojausta suorittavalla vartijalla ei ole erityisiä oikeuksia, mutta hän voi käyttää esimerkiksi kaikille kuuluvaa hätävarjeluoikeutta itsensä tai toisen suojaamiseksi.

Elokuvissa henkivartijan tehtävistä annetaan hyvin vauhdikas kuva. Autoilla ajetaan lujaa, aseet ovat aina mukana ja suojausta suoritetaan isolla joukolla näyttävästi. Suomen olosuhteissa aseita harvemmin pidetään mukana.

Yhdysvalloissa presidentin henkeä vartioi salainen palvelu (*Secret Service*), jonka toimista huolimatta muutamia presidenttejä on murhattu. Toimintaan kuuluu myös presidentin vierailupaikkojen tarkistaminen etukäteen muun muassa pommien etsimiseksi. Myös sotilaallisia henkivartijoita on, joskin henkivartiokaartien rooli on muuttunut seremonialliseksi.

Tunnettuja henkivartiokaarteja ovat muun muassa natsi-Saksan SS Leibstandarte Adolf Hitler, Sveitsiläiskaarti ja Venäjän keisarillinen kaarti (1721–1917), jonka riveissä aloitti sotilasuransa myös Suomen marsalkka C. G. E. Mannerheim.

Yleisesti ottaen tärkeimmiksi henkivartijan ominaisuuksiksi muodostuukin suunnitelmallisuus, havaintojen tekeminen, reagointikyky, paikallistuntemus ja monipuolisuus (ajoneuvojen hallinta, ensiapu, kielitaito). Alalla toimii myös paljon henkivartijakoulutusta antavia yrityksiä, mutta tällaisilla koulutuksilla harvoin on vaikutusta työllistymiseen. Henkivartijamarkkinat Suomessa ovat pienet, ja ammatissa kokopäiväisesti toimivia henkivartijoita lienee yksityisellä sektorilla alle kymmenen henkeä.
**Denys Prokopenko** (s. 20. kesäkuuta 1991) on Ukrainan armeijaan kuuluvan Azov-rykmentin komentaja ja everstiluutnantti, joka oli Venäjän joukkojen sotavankina toukokuusta syyskuuhun 2022. Hänet tunnetaan puolustustaisteluista Mariupolin Azovstal-terästehtaan maanalaisissa tunneleissa Venäjää vastaan. Venäjä pommitti tehdasta raskaasti. Prokopenkolla on suomalais-karjalaisia sukujuuria, ja hänen isoisänsä taisteli talvisodassa venäläisiä vastaan. Hän kokee taistelevansa samaa vihollista vastaan kuin isoisänsäkin. Prokopenko onkin pitänyt aikaisemmin maastopukunsa oikeassa hihassa Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemaa Itä-Karjalan lippua. Prokopenkon sijaisena toimii nykyään kapteeni Svjatoslav Palamar.

Lähteet
-------

1. 1 2  Anna Nuutinen: Azovstalin sotilaiden puolisot vetosivat miestensä evakuoimisen puolesta – komentajalla kerrotaan olevan suomalaisia sukujuuria *Ilta Sanomat*.  3.5.2022. Sanoma. Viitattu 3.5.2022.
2. 1 2  Azovstal Defenders Vow To Fight Until The End, Saying, 'We Don't Have Much Time' *RadioFreeEurope/RadioLiberty*. Viitattu 9.6.2022. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Encyclopedia of Modern Ukraine

 |

 |
**Betty Ann Bjerkreim Nilsen** (s. 7. syyskuuta 1986 Stavanger) on norjalainen hiihtäjä ja suunnistaja. Hän voitti suunnistuksen viestikultaa Miskolcin MM-kilpailuissa 2009.

Maastohiihto
------------

Nilsen osallistui ensimmäisen kerran maastohiihdon maailmancupiin Jällivaarassa marraskuussa 2006. Marraskuun lopulla maailmancupissa Kuusamossa hän saavutti toistaiseksi parhaan henkilökohtaisen sijoituksensa sijoituttuaan 10 kilometrin perinteisellä yhdeksänneksi. Joulukuussa 2008 hän voitti viestipronssia maailmancupissa La Clusaz'ssa.

Suunnistus
----------

Nuorten MM-kilpailuissa Nilsen voitti kaksi kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia. Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti viestikultaa ja sijoittui 24:nneksi keskimatkalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Betty Ann Bjerkreim Nilsen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
2. ↑  Junior World Orienteering Championships *orienteering.org*. IOF.  Arkistoitu 17.8.2007. Viitattu 3.4.2010. (englanniksi)
3. ↑  WOC 2009 HUN *orienteering.org*. IOF. Viitattu 3.4.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Iina Karoliina Pekkola** (s. 23. maaliskuuta 1973 Noormarkku) on suomalainen aitajuoksija, joka edusti urallaan Hämeenlinnan Tarmoa ja Turun Urheiluliittoa. Hänellä on kaksi hopeaa 400 metrin aitajuoksussa Kalevan kisoista vuosilta 1994 ja 1997 sekä pronssia 100 metrin aitajuoksussa Kalevan kisoista 1994. Sen lisäksi hän saavutti viestikultaa Turun Urheiluliiton joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa SM-kisoissa 1997. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 60 metrin aitajuoksussa hopeaa vuonna 1994. Häntä valmensivat Markku Perttunen ja Mika Lehtimäki.

Pekkolan ennätys 100 metrin aitajuoksussa on 13,49 s ja 400 metrin aitajuoksussa 57,81 s. Hän osallistui Helsingin EM-kilpailuihin 100 metrin aitajuoksussa ja 400 metrin aitajuoksussa. Hänellä on maaotteluedustuksia.

Lähteet
-------

* Iina Pekkola Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris** on Helsingin Itäkeskuksessa sijaitseva näkövammaisille soveltuvan selkeän ja esteettömän rakentamisen esimerkkikohde. Joulukuussa 2003 valmistunut Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris on suunniteltu esteettömäksi aisti- ja liikuntavammaisille kävijöille sekä vanhuksille. Iiris-keskukseen on koottu saman katon alle kaikki näkövammaisten keskeisimmät palvelut.

Rakennuksessa toimivat muun muassa Näkövammaisten liitto ry, Helsingin ja Uudenmaan Näkövammaiset ry (HUN), Fysioterapia-alan Näkövammaiset ry (FAN), Näkövammaisten Kulttuuripalvelu ry, Suomen Kuurosokeat ry, Celia – Näkövammaisten kirjasto, Retinitis-yhdistys ry, Vammaisfoorumi ry ja Suomen Näkövammaissäätiö.

Tilat on suunniteltu monikäyttöisiksi: päivällä kuntoutus- ja koulutuskäytössä olevat tilat palvelevat iltaisin ja viikonloppuisin näkövammaisten järjestötoimintaa sekä erilaisia harrastusryhmiä mm. teatteria, kuoroja, orkestereita ja opintopiirejä. Iiriksessä on myös 40 majoitushuonetta.

Vuonna 2004 Rainer Mahlamäki ja muut Iiris-keskuksen suunnittelijat saivat Helsingin kaupungin Rakentamisen Ruusu -palkinnon. Perustelujen mukaan tämä suuriskaalaisen puhdasmuotoinen rakennus sijoittuu raskaaseen likenneympäristöönsä entistä rakennuskantaa täydentäen. Sen arkkitehtonisia aiheita pidettiin rohkeina ja vaikuttavina sekä päivällä että pimeällä, ja kaikkien yksityiskohtienkin sanottiin olevan huoliteltuja. Erityisesti tuomaristo arvosti paneutumista sisätilojen toiminnallisuuteen, mikä on vaatinut perusteellista perehtymistä ja yhteistyötä kaikkien osapuolten kesken.

Esteettömiä ratkaisuja
----------------------

* keskeinen sijainti
* selkeä pohjapiirros, suorat kulmat
* opasteet: isokirjoitusta, pistekirjoitusta, kohomerkintöjä
* ohjaavat laatat, listat ja kaiteet
* puhuvat hissit ja äänimajakat
* korkeahko yleisvalaistus ja häikäisyn esto
* kontrastit, väritys
* esteetön pääsy pyörätuolilla
* akustiikka – erilaisten kaikutilojen hyödyntäminen
* keskeisissä tiloissa on induktiosilmukka.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Iiris-keskus**.
* Iiris.fi
* Ii­rik­ses­sä toimivat yhteisöt

### Viitteet

1. ↑  Jääskeläinen, Lauri ym.: *Rakentamisen Ruusu 1995–2006*, s. 81. Helsinki: Helsingin kaupungin rakennuslautakunta, 2008. ISBN 978-952-223-051-5. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 30.7.2022).
Betty MacDonald vuonna 1945.
**Betty Bard MacDonald** (alun perin *Anne Elizabeth Campbell Bard*, 26. maaliskuuta 1907 Boulder, Colorado – 7. helmikuuta 1958 Seattle, Washington) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli 1940-luvun lopulta alkaen tunnetuksi omaelämäkerrallisista humoristisista romaaneista. Hänen teoksistaan on suomennettu *Muna ja minä* (*The Egg and I*, Gummerus 1947), *Basilli ja minä, tarina parantolasta* (*The plague and I*, Gummerus 1949) sekä *Menestys ja minä* (*Anybody Can Do Anything*, Gummerus 1953).

MacDonaldin esikoisromaani *Muna ja minä* (1945) käännettiin 20 kielelle. Chester Erskine ohjasi siitä vuonna 1947 ensi-iltansa saaneen samannimisen komediaelokuvan. Romaanin ja elokuvan sivuhahmojen Ma and Pa Kettle pohjalta tehtiin vielä yhdeksän komediaelokuvaa.

Betty MacDonaldin kirja *Basilli ja minä* kertoo hänen oleskelustaan tuberkuloosiparantolassa. Romaani *Menestys ja minä* on muistelma nuoruusvuosista 1930-luvun lamassa.

MacDonald kirjoitti myös sarjan lastenkirjoja, joiden päähahmo on ylösalaisin käännetyssä talossa asuva Mrs. Piggle-Wiggle.

Myös Betty MacDonaldin vanhempi sisar Mary Bard oli kirjailija.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Betty MacDonald
Betty Carter Pori Jazz -festivaaleilla 1978.
**Betty Carter** (alkujaan *Lillie Mae Jones*, 16. toukokuuta 1929 Flint, Michigan – 26. syyskuuta 1998 Brooklyn, New York) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja, joka tunnettiin poikkeuksellisen taitavana improvisoijana ja scat-laulajana.

Carter opiskeli pianonsoittoa Detroitissa ja alkoi 16-vuotiaana esiintyä laulajana kaupungin klubeissa 1940-luvun puolivälissä, aluksi nimellä Lorene Carter. Lionel Hampton otti Carterin 1948 yhtyeensä laulusolistiksi, mutta sanoi vähän väliä tämän irti koska Carter improvisoi liikaa. Lopullisesti heidän tiensä erosivat 1951, minkä jälkeen Betty Carter esiintyi jazzklubeissa muun muassa Charlie Parkerin, Dizzy Gillespien, Miles Davisin, Muddy Watersin, T-Bone Walkerin ja Thelonious Monkin kanssa.

Vuosina 1960–1963 Betty Carter esiintyi ja levytti Ray Charlesin kanssa, kunnes vetäytyi kiertue-elämästä mentyään naimisiin. Avioliitto ei kuitenkaan kestänyt monta vuotta, ja 1960-luvun lopulla Betty Carter esiintyi taas. Hän julkaisi vuoden 1971 albuminsa omalla Bet-Car-levymerkillään. 1970-luvulla Carter kiersi yliopistoissa pitämässä konsertteja ja työpajoja. Vuosikymmenen lopulla hän kiersi Eurooppaa ja vieraili trioineen myös Pori Jazz -festivaaleilla 1978.

Vuonna 1988 Betty Carter sai Grammy-palkinnon albumistaan *Look What I Got!* Vuonna 1993 hän aloitti Jazz Ahead -hankkeensa, jonka tuloksena 20 nuorta jazzmuusikkoa sai viettää viikon harjoitellen ja säveltäen hänen kanssaan. Vuonna 2012 albumi *The Audience with Betty Carter* (1980) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Bill Clinton myönsi Betty Carterille 1997 National Medal of Arts -palkinnon. Carter kuoli haimasyöpään 69-vuotiaana 1998.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Betty Carter, Encyclopedia Britannica. Viitattu 19.12.2015.
2. 1 2  Betty Carter was the real thing (Arkistoitu – Internet Archive), Michigan Chronicle 6.10.1998. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 19.12.2015.
3. 1 2  Betty Carter and Her Trio (Arkistoitu – Internet Archive), Festivaalivuosi 1978, Pori Jazz -historia. Viitattu 19.12.2015.
4. ↑  Complete National Recording Registry Listing, Library of Congress. Viitattu 7.9.2020.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Kivunhoitoon käytettävä kuumavesipullo
**Kuumavesipullo** on kuumalla vedellä täytetty ja tulpalla suljettu pullo, jota käytetään tyypillisesti sängyn lämmittämisessä, mutta myös lämmittämään tiettyä kehon osaa. 

Sängyn lämmittimet olivat käytössä jo 1500-luvulla. Varhaisimmat versiot sisälsivät kuumaa hiiltä, mutta pian otettiin käyttöön myös kuumaa vettä käyttäviä säiliöitä, joiden etu oli se että ne eivät aiheuttaneet tulipalovaaraa. Nykyään suurin osa kuumavesipulloista valmistetaan kumista, mutta ennen riittävää lämpöä kestävän kumin keksimistä kuumavesipullot valmistettiin useista eri materiaaleista, kuten sinkistä, kuparista, messingistä, lasista, keramiikasta tai puusta.

Lähteet
-------

1. ↑  DW: The hot-water bottle: A life-changer
2. ↑  Irish Examiner: The hot water bottle - as popular as ever

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Hot water bottle
**Ossi Kalervo Aatos Puskala** (30. maaliskuuta 1934 – 27. tammikuuta 2021 Seinäjoki) oli suomalainen valokuvaaja. 

Hän aloitti kuvaamisen 18-vuotiaana ja toimi valokuvaajana Jurvassa vuodesta 1953.

Vuonna 1971 hän sai muotokuvistaan brittiläisen Royal Photographic Societyn ARPS-arvon. Hänet palkittiin valokuvataiteen valtionpalkinnolla kaksi kertaa (1973 ja 1977) ja hän sai valtion taiteilijaeläkkeen. Hän kuvasi mustavalkofilmille kuolemaansa saakka.

Puskala tunnettiin myös järjestötoiminnastaan ja työstään Jurvan kulttuurielämän eteen, mistä hyvästä hänet palkittiin kotiseutuneuvoksen arvonimellä. Esimerkiksi Pohjanmaan valokuvakeskus perustettiin Puskalan aloitteesta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kotiseutuneuvokset vuodesta 1969 alkaen *Suomen Kotiseutuliitto*. Viitattu 29.1.2021.
2. ↑
3. 1 2  Rautanen, Päivi: Valokuvaaja Kalervo Puskala on kuollut *Yle uutiset*.  29.1.2021. Viitattu 29.1.2021.
4. 1 2 3 4  I.-Mediat Oy: Tunnettu valokuvaaja Kalervo Puskala on kuollut *Ilkka-Pohjalainen*. Viitattu 29.1.2021.
5. ↑  I.-Mediat Oy: Kalervo Puskala on kuollut *JurvanSanomat*. Viitattu 29.1.2021.
6. ↑  Nygård, Leena: Muotokuvassa pitää olla henki (Arkistoitu – Internet Archive), Keski-Pohjanmaa 25.9.2012. Viitattu 30.1.2021.
7. ↑  Historia *Pohjanmaan valokuvakeskus*.  Arkistoitu 24.1.2021. Viitattu 29.1.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kuumien käsien harha** tai **heittoputki-vaikutus** (engl. *Hot-hand fallacy*) on psykologiassa esiintyvä kognitiivinen vinouma, jonka seurauksena päätöksentekijä virheellisesti uskoo viimeaikaisen menestyksen satunnaisessa tapahtumassa (esimerkiksi kolikonheitossa) johtavan parempaan menestykseen myöhemmissäkin yrityksissä. Esimerkiksi jos henkilö on arvannut vaihtoehdon "kruuna" kolme kertaa peräkkäin oikein, niin hän saattaa uskoa omaavansa *kuumat kädet* saadakseen neljännenkin kolikonheiton oikein. Tutkijat Gilovich, Vallone & Tversky (1985) tutkivat *kuumien käsien ilmiön* esiintymistä koripalloilijoiden keskuudessa. Heidän mukaansa koripalloilijat hahmottavat satunnaiset tapahtumat hieman virheellisesti, sillä pelaajien mukaan esimerkiksi "kruunan" tai "klaavan" esiintymistodennäköisyys kasvaa "heittoputken" seurauksena. Toisaalta Gilovich, Vallone & Tversky (1985) totesivat myös, että viimeaikainen menestys tarkkuutta ja taitoa vaativissa urheilusuorituksissa, kuten koripallon hyppyheitossa, saattaa muuttaa pelaajan ulkoista käyttäytymistä ja täten parantavan henkistä itseluottamusta ja väliaikaisesti lieventävän fyysistä uupumusta.

Esimerkkejä *kuumien käsien harhasta* myös urheilumaailman ulkopuolelta:

* *Kolme viimeisintä osakesalkkuun lisäämääni osaketta on tuottanut viimeisen viikon aikana positiivisesti! Minulla on nyt kuumat kädet seuraavienkin osakkeiden valintaan!*
* *Kaksi edellistä koetta on mennyt todella hyvin. Minulla on nyt putki päällä, joten seuraavankin on pakko mennä hyvin!*

Katso myös
----------

* Osaamisansa
* Pelurin virhepäätelmä
* Todennäköisyys
* Peliteoria
* Behavioristinen taloustiede

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Thomas Gilovich, Robert Vallone, Amos Tversky: The Hot Hand in Basketball: On the Misperception of Random Sequences.  *Cognitive Psychology*, 1985, nro 3, s. 295–314. doi:10.1016/0010-0285(85)90010-6.  Artikkelin verkkoversio.
Kipsijauhetta.
**Kipsi** (*kalsiumsulfaattidihydraatti*) on kivennäinen, vesipitoinen kalsiumsulfaatti (CaSO4 · 2 H2O). Puhtaana kipsi on valkoista, väritöntä tai harmaata, joko läpinäkyvää tai läpikuultavaa. Kiderakenne on monokliininen eli kipsiä löytyy yksinkertaisina kiteinä, rakeisena ja massiivisena. Kipsiä esiintyy sedimenttikerrostumissa samoissa paikoissa kuin kalkkikiveä, liuskeita ja savea. Puhtaanvalkoista ja hienorakeista kipsiä sanotaan alabasteriksi.

Kuumennettaessa eli poltettaessa kipsi menettää kidevetensä ja muuttuu jauheeksi. Kun poltettua kipsiä sekoitetaan veteen ja tämä seos valetaan muottiin, niin se kovettuu ja saadaan kipsivalos (kipsinvalanta). Täten valmistetaan kipsikuvia, koristeita ym. Kipsiä käytetään myös posliinin valmistukseen ja lannoitteena. Kipsistä voidaan tehdä naamioita. Kipsistä valmistetaan kipsilevyjä, joita käytetään laajasti rakentamisessa.

Kipsi on yksi kuvanveiston perusmateriaaleista, jota käytetään muottien tekemiseen ja veistomassaseoksiin. Kipsistä myös valetaan veistoksia.

Kipsiä voi ostaa rautakaupoista, keramiikkatukuista, taidetarvikeliikkeistä ja askarteluliikkeistä.

Kipsiä voidaan rakennuksissa sijoittaa niin ulos kuin sisällekin. Kipsiä voidaan laittaa lisäaineeksi myös sementtiin. Se ei pala ja on hajuton materiaali, eikä se myöskään vääntyile tai lahoa. Materiaalina kipsi ei aiheuta ongelmia allergisille.

Kipsiä käytetään lääketieteessä kipsauksessa ja käyttöä maatalouden fosforipäästöjen hillitsemisessä tutkitaan.

Merkittävimmät esiintymisalueet
-------------------------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * Aasia
	+ Thaimaa
 | * Afrikka
	+ Djibouti
	+ Libya
	+ Mauritania
	+ Somalia
 | * Amerikka
	+ Jamaika
	+ Yhdysvallat
 | * Eurooppa
	+ Irlanti
	+ Kypros
	+ Moldova
	+ Yhdistynyt kuningaskunta
 |

Kipsiä syntyy myös voimalaitosten rikinpoistolaitoksissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Luhr, James F. (päätoimittaja): "Maapallo – Maapallon anatomia – Mineraalit", *Maapallo*, s. 71. Kipsi. Suomentanut Heikkilä, Pasi. Helsinki: Affecto Finland Oy, Karttakeskus, 2007. ISBN 978-951-593-040-8.
2. 1 2 3 4  Kiviopas (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3
4. ↑  SAVE – Saaristomeren vedenlaadun parantaminen peltojen kipsikäsittelyllä Helsingin yliopisto ja Suomen ympäristökeskus (2016–2018)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kipsi**.
* Kipsin kansainvälinen kemikaalikortti
* Kipsin käytöstä kuvataiteessa
**Kuumat löylyt** on taiteilija Heikki Tuomelan (1922–1991) öljytyö kovalevylle, 146 × 122 cm, vuodelta 1985–86. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1988.

*Kuumat löylyt* -maalauksessa nähdään Heikki Tuomela itse kylpemässä kahden naisen kanssa nokeentuneessa saunassa. Tuohon aikaan ei ollut enää tavallista, että naiset ja miehet saunoivat keskenään muutoin kuin miehenä ja vaimona. Silti teoksen katsotaan ilmentävän suomalaisten mutkatonta suhdetta alastomuuteen.

Tuomelalle tunteen ilmaus oli taiteen keskeisin pyrkimys, jolloin hänen tuli hallita värin intensiteetti ja valon voima. Nuorena hän kuvasi paljon syrjäytyneitä, romaneja, rähjäisiä rakennuksia ja köyhien hetkellisiä iloja kuten musisointia ja saunomistakin. 12-vuotiaana täysorvoksi jäänyt Tuomela osasi työskennellessään samaistua kohteensa maailmaan, mikä oli hänen vahvuuksiaan.

Lähteet
-------

* Timo Huusko: Heikki Tuomela: Kuumat löylyt. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.116.

Aiheesta muualla
----------------

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Kuumat löylyt.