recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rahoitus- ja finanssioikeudessa **dematerialisointi** viittaa paperimuotoisten arvopapereiden korvaamiseen arvo-osuusjärjestelmään kuuluvilla arvopapereilla. Tämä on epäsuoran omistus-, hallinta- tai holdingjärjestelmä (CSD, central securities depository), jossa välittäjä kuten meklari tai arvopapereiden keskustallettaja, tai liikkeellelaskija itse (toisin sanoen niin kutsuttu Ranskan systeemi) hallussapitää kirjauksia ja tietueita osuuksien omistajuuksista tavallisesti sähköisissä muodoissa. Arvopapereiden kuten osaakkeet dematerialisoituminen on ollut tärkein ja suurin trendi 1950-luvun lopulta alkaen niillä seurauksilla että vuoteen 2010 mennessä suurin osa globaaleista arvopapereista on pidetty dematerialisoituneessa muodossa.

Dematerialisoituneilla arvopapereilla on usein viitattu välitettyinä arvopapereina, erityisesti Geneven arvopaperien konventiossa. Vuonna 2009 hyväksytty Geneven konventio eli sopimus hyväksyttiin Unidroitin (muodollisesti; kansainvälinen instituutti yksityislainsäädäntöjen yhteinäistämiseksi) suojelukseen ja turvaan sekä hyväksyttiin täydentämään "Haagin arvopaperien konventiota" mikä adoptoitiin Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssiin ja kirjattiin voimaan vuonna 2017.

Euroopan komission jäsenmaat eivät ole allekirjoittaneet kyseistä kansainvälistä lakia eli Haagin sopimusta.
**Kerkolan työväentalo** oli Someron kaupungin Kerkolan kylässä sijainnut työväentalo. Se jäi tyhjilleen 1920-luvun loppupuolella ja tuhoutui tulipalossa vuonna 1930.

Historiaa
---------

Kerkolan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Keväällä 1915 yhdistys vuokrasi tontin 50 vuoden vuokrasopimuksella ja rakensi siihen työväentalon. Talon rakentamisesta tosin kirjoitettiin lehdessä jo talvella 1915, joten se saatettiin rakentaa jo edellisenä vuonna. Rakennusaineina käytettiin erään navetan hirsiä. Noin vuodet 1922–1925 yhdistys oli toimimatta, ja vuonna 1925 järjestettiin kokous, johon saapui noin 60 henkeä ja jossa keskusteltiin piirisihteeri E. Kivisalon johdolla yhdistyksen henkiin herättämisestä. Kukaan ei kuitenkaan ilmoittautunut halukkaaksi toimimaan yhdistyksessä, joten se päätettiin lakkauttaa. Näin ei kuitenkaan vielä tapahtunut, sillä vielä vuonna 1927 yhdistys järjesti iltamia ja keräsi jäsenmaksuja. Yhdistyksen viimeinen tilinpäätös tehtiin kesällä 1929, ja kyseisenä vuonna yhdistys purettiin ja talo myytiin Pitkäjärven työväenyhdistykselle pois siirrettäväksi.

Joulukuussa 1929 Kerkolan ja lähikylien nuoriso järjesti luvattomat tanssit työväentalolla. Niiden yhteydessä syntyi tappelu, jossa ammuskeltiin tuliaseella. Yksi henkilö menetti henkensä. Tappelusta tuomittiin kaksi henkilöä kolmen ja neljän kuukauden vankeusrangaistuksiin sekä sakkoihin. Tuomioiden pienuus johtui siitä, ettei tutkinnassa saatu lopullisesti selville, kuka kuolettavan laukauksen oli ampunut. Samanlainen tapaus oli sattunut myös vuonna 1924.

Kesäkuun viimeisen päivän vastaisena yönä vuonna 1930 työväentalo paloi. Se oli tuolloin ollut jo jonkin aikaa tyhjillään. Palon epäiltiin saaneen alkunsa kortinpelaajien varomattomasta tulenkäsittelystä. Jotkut aikalaiset ovat myös muistelleet, että kommunistit ja porvarit olisivat polttaneet talon tarkoituksella sulassa sovussa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tiirakari, Leeni; Salminen, Pekka; Horila, Tapio (toim.): Someron joulu 1999 (pdf)  1999. Somero:  Somero-seura. Viitattu 17.1.2023.
2. ↑  Sosialisti *digi.kansalliskirjasto.fi*.  15.2.1915, no 37. Viitattu 17.1.2023.
3. ↑  Maaseudun Sanomat *digi.kansalliskirjasto.fi*.  19.9.1924, no 217. Viitattu 17.1.2023.
**Dem Franchize Boyz** (lyhennetty joskus **DFB**) on yhdysvaltalainen Atlantasta kotoisin oleva hip hop-yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat: Parlae (oik. Maurice Gleaton), Pimpin' (Jamal Willingham), Jizzal Man (Bernard Leverette) ja Buddie (Gerald Tiller).

Biografia
---------

Yhtye aloitti Universal Recordsilla vuonna 2004. Samana vuonna julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi, joka kantoi yhtyeen nimeä. Albumilta julkaistiin singlenä yhtyeen ensimmäinen hitti "White Tee". Hip hop-tuottaja Jermaine Dupri teki Dem Franchize Boyzin "Oh I Think They Like Me" -kappaleesta remix-version. Kappaleen nimi oli vain "I Think They Like Me". Remix veriolla räppäsi Duprin lisäksi Bow Wow ja Da Brat. Kappale sijoittui Billboard R&B-listan huipulle. Myöhemmin So So Def -levy-yhtiö julkaisi Franchize Boyzin toisen *On Top of Our Game* -nimisen albumin. Tältä albumilta julkaistiin singlenä "Lean Wit It, Rock Wit It". Kappale oli snap- musiikin uranuurtajia. Yhtyyen jäsen Parlae pidätettiin, kun poliisi löysi yhtyeen studiosta huumeita, aseita ja rahaa. Yhtye oli mukana myös R&B-laulaja Monican "Everytime tha Beat Drop" -kappaleella. Kolmas studioalbumi *Our World, Our Way* julkaistiin syyskuussa 2008.

Diskografia
-----------

### Albumit

* 2004: *Dem Franchize Boyz*
* 2006: *On Top of Our Game*
* 2008: *Our World, Our Way*

### Singlet

| Year | Song | U.S. Hot 100 | U.S. R&B | U.S. Rap | Album |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | "White Tee" | 79 | 25 | 23 | *Dem Franchize Boyz* |
| 2005 | "I Think They Like Me (Remix)" (featuring Jermaine Dupri, Da Brat and Bow Wow) | 15 | 1 | 1 | *On Top of Our Game* |
| 2006 | "Lean wit It, Rock wit It" (featuring Lil Peanut & Charlay) | 7 | 2 | 1 |
| "Ridin' Rims" | 80 | 40 | 22 |
| 2008 | "Talkin' Out da Side of Ya Neck!" | - | 71 | - | *Our World, Our Way* |
| "Turn Heads" (featuring Lloyd) | - | 75 | - |
|

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto
* Dem Franchize Boyz Myspacessa (englanniksi)
Suomenruotsalaisten epävirallinen lippu
Ruotsalaisen kansanpuolueen julkaisema postimerkki vuodelta 1922
**Suomenruotsalaisten lippu** on suomenruotsalaisten epävirallinen lippu, jossa on punainen pohja ja keltainen risti. Lippua käytetään joskus Pohjanmaan, Uudenmaan ja Varsinais-Suomen suomenruotsalaisten keskuudessa. Ahvenanmaan suomenruotsalaiset käyttävät Ahvenanmaan omaa lippua. Läheskään kaikki suomenruotsalaisetkaan eivät ole tietoisia suomenruotsalaisten lipun olemassaolosta. 2000-luvulla muun muassa vaasalainen Kuriren-lehden toimittaja Rune Weegar on tehnyt työtä, jotta tietoisuus lipusta kasvaisi.

Veksillologia
-------------

Suomenruotsalaisten lipussa on Suomen vaakunan punakeltaiset värit (samaa väritystä käytetään myös Ahvenanmaan lipun ristissä). Se on punainen keltaristilippu, jollaisen Suomen itsenäisyyden alussa monet varsinkin ruotsinkieliset olisivat halunneet Suomen lipuksi. Lipun muodolla ja väreillä on haluttu symboloida pohjoismaiden yhtenäisyyttä ja erityisesti suomenruotsalaisten sidettä Ruotsiin. Skånen lippu on hyvin samankaltainen. Vastaavanlainen lippu oli myös kansallissosialismiin suuntautuneen, saksalaismiehityksen alaisen Norjan pääpuolueena toimineen Nasjonal Samlingin lippu.

Lipun historia
--------------

Punainen keltaristilippu on saattanut olla käytössä jo 1500-luvulla yhdessä Suomen leijonavaakunan kanssa. Nykyisessä muodossaan lippu perustuu Suomen senaatin lippuvaliokunnan kauppalippuehdotukseen 1917. Ehdotuksessa oli yhdeksän valkoista ruusua vasemmassa yläkulmassa. Siniristilipun valinnan jälkeen punakeltalipun suosio hiipui hiljalleen suomenruotsalaisten keskuudessa 1970-luvulle asti, jolloin sen käyttö oli lähes kokonaan lakannut. 2000-luvulla lipun suosiota on yritetty palauttaa.

Suomenruotsalaiset isännänviirit
--------------------------------

Suomenruotsalaisten perheiden lipputangoissa, etenkin maaseudulla ja mökeillä, saatetaan käyttää myös punakeltaista isännänviiriä Pohjanmaalla ja valkosinikeltaista isännänviiriä Uudellamaalla tämän lipun sijaan. Liputuspäivinä käytetään yleensä Suomen lippua.

|  |  |
| --- | --- |
| Ruotsinkielisen Pohjanmaan viiri |  |
| Ruotsinkielisen Uudenmaan viiri |  |
| Ruotsinkielisen Varsinais-Suomen viiri (vakiintunut koko Varsinais-Suomen viiriksi) |  |
| Ahvenanmaan viiri |  |
|

Katso myös
----------

* Ruotsinsuomalaisten lippu
* Luettelo Suomen liputuspäivistä

Lähteet
-------

1. ↑  Rune Weegar vill sprida finlandssvenskarnas flagga Vasabladet.  Arkistoitu 12.9.2008. Viitattu 13.8.2012. (ruotsiksi)
2. ↑  Finland flag proposals: newspapers crwflags.com. Viitattu 13.8.2012. (englanniksi)
3. ↑  Finlandssvenskarnas Flagga Kuriren – finlandssvenskarnas veckotidning.  Arkistoitu 30.12.2009. Viitattu 13.8.2012. (ruotsiksi)
Seuran virallinen logo.
**Suomi-Kroatia Seura ry** on Suomen ja Kroatian tasavaltojen kansalaisten keskinäisen kanssakäymisen edistämiseksi Hyvinkäällä vuonna 1991 perustettu ystävyysseura. Se rekisteröitiin 1992 ja aktiivisia jäseniä seurassa on noin 50.

Seuran toiminnassa on korostunut humanitäärinen toiminta. Alkuvaiheessa seura toteutti avustusprojekteja yhteistyössä muiden humanitääristen järjestöjen kanssa. Vuosina 1993-1998 seura toimi yhteistyössä Kroatian ja Suomen SOS-lapsikyläjärjestöjen kanssa Lekenikin, Ladimirevcin ja SOS-lastentarhan Vukovarin hyväksi. Seura on ollut myös kummitoiminnassa mukana.

Matkailun edistämistä seura on pyrkinyt toteuttamaan tiedottamalla Kroatiasta ja sen matkailusta, toimittamalla esitteitä sekä osallistumalla Helsingin kansainvälisille matkamessuille.

Kroatian kulttuuria seura on tehnyt tunnetuksi järjestämällä Kroatia-iltoja, opintokerhoja, kroatian kielen peruskursseja ja pienimuotoisia näyttelyitä. Seura on välittänyt jäsenilleen ajankohtaista tietoa Kroatiasta jäsentiedotteessaan. Seuralla on oma kirjasto, josta voi lainatta kirjoja.

Aloitteen seuran perustamiseksi teki Marijan Basic, joka perustamisvaiheessa toimi Hyvinkäällä. Seuran perustajajäseniä olivat Julius Hiidenmies, Marijan Basic, Kurt Carlander, Tapani Heikkilä, Anni Kovanen, Marjatta Carlander, Marjut Kröger, Armi Kyynäräinen, Merja Carlander, Zeljko Bosnjak, Tiina Bosnjak, Kirsti Spehar, Soile Pejak, Ismo Suikkanen, Anna-Mari Spehar ja Ulla Ristikko.

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran sivusto www.suomikroatia.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
**Oktjabrski** (ven. Октя́брьский) on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Oktjabrskin piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ufan vesistöön kuuluvan Tšad-joen rannalla 219 kilometriä Permistä kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Tšadin asema). Asukkaita on 10 700 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt 1900-luvun alussa rautatieaseman yhteyteen. Alun perin taajaman nimenä oli *Tšad*. Vuonna 1957 se sai nykyisen nimensä ja kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Oktjabrskissa toimii suurkanala, elintarviketeollisuutta ja asfalttitehdas. Taajamassa on kaksi keskikoulua, ammattikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy *Vperjod* ("Eteenpäin").

Lähteet
-------

1. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g.  2009. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 27.5.2010. (venäjäksi)
2. 1 2  Entsiklopedija Permi *enc.permkultura.ru*. Viitattu 27.5.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
**Antti Eerikki Horttana** (s. 19. helmikuuta 1988 Jämsä) on suomalainen basisti, säveltäjä, multi-instrumentalisti sekä musiikinopettaja. Hän toimii basistina ja taustalaulajana progressiivista metallia soittavassa Anthriel-yhtyeessä, sekä Bilebändi HighLightsissa. Levytyshistoriaan kuuluu Anthrielin lisäksi muun muassa yhtyeet Nephilim, ForMe Dable, Unscaled Seven, Enthring, Tantalize, Connections ja Scythe of Orion.

Horttana on säveltänyt muun muassa taustamusiikin lyhytelokuvaan *Siljan suviyö,* tunnussäveliä tv-sarjoihin *Maisan ja Nikon luksusmatkat* ja *Alanyan sankarit* sekä lukuisia muita teoksia yrityksille markkinointitarkoituksiin sekä yksityisille henkilöille omiin tarpeisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  LION MUSIC - the progressive, neoclassical & hard rock label *www.lionmusic.com*. Viitattu 11.1.2021.
2. ↑  Bilebändi HighLights – Bilebändi HighLights on ammattitaitoinen, monipuolinen ja maukas-saundinen bilebändi Tampereelta. *highlights.fi*. Viitattu 22.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Nephilim *www.facebook.com*. Viitattu 22.4.2021.
4. ↑  Unscaled Seven Trisect - YouTube *www.youtube.com*. Viitattu 11.1.2021.
5. ↑  Enthring - The Art of Chaos - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives *www.metal-archives.com*. Viitattu 11.1.2021.
6. ↑  Connections - Multiples (Official Video) - YouTube *www.youtube.com*. Viitattu 11.1.2021.
7. ↑  Promotion / Reviews : Scythe Of Orion *www.andyflash.se*. Viitattu 11.1.2021.
**Mykerinoksen pyramidi** eli **Menkauren pyramidi** on egyptiläinen pyramidi Gizassa. Sen rakennutti faarao Menkaure 4. dynastian aikana.

Pyramidin korkeus oli alun perin 65 metriä, kanta 102 × 105 metriä, tilavuus 236 183 m³ ja kaltevuus 51°20′25″. Se on pienin Gizan kolmesta suuresta pyramidista, painoltaan vain 1/10 Kheopsin pyramidista. Pyramidin pienuus saattaa johtua siitä, että alueella ei enää ollut tilaa, tai siitä, että temppelistä oli siihen aikaan jo tullut merkittävämpi kuin pyramidista.

Pyramidi on rakennettu kalkkikivestä ja graniitista. Pyramidin eteläpuolella on kolme pientä kuningattarien pyramidia, GIII-a, GIII-b ja GIII-c. Näistä GIII-a on varsinainen pyramidi ja kaksi muuta porraspyramideja. Pyramidin itäpuolella oli kuolintemppeli ja pyramidista 608 metriä itään oli laaksotemppeli.

Pyramidin sisäosat. Faaraon hautakammio on kaikkein alimpana.
Pyramidin sisäänkäynti on pohjoisella sivulla neljä metriä pohjatasosta. Sisäänkäynnistä lähtee 31 metriä pitkä käytävä alaspäin 26 asteen kulmassa. Se vie kammioon, josta se jatkaa vaakatasossa eteiskammioon. Sen alapuolella on faaraon hautakammio ja toinen kammio. Hautakammion seinät ovat graniittia. Hautakammiossa oli sarkofagi, joka katosi sittemmin merellä. Sarkofagissa oli puinen arkku, joka on kuitenkin ajoitettu Menkaurea myöhemmälle ajalle. Eteiskammiosta lähtee toinen käytävä ylöspäin pyramidin sisäosiin.

Pyramidin sivulla näkyvän suuren aukon teki sulttaani Othman vuonna 1196.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mykerinoksen pyramidi**.

Lähteet
-------

* Lehner, Mark: *The Complete Pyramids*. Thames and Hudson, 1997. ISBN 0-500-05084-8.

### Viitteet

1. 1 2  Lehner 1997, s. 17, 134.
2. 1 2  Lehner 1997, s. 134–135.
3. ↑  Lehner 1997, s. 134, 137.
4. ↑  Lehner 1997, s. 135–136.
5. ↑  Lehner 1997, s. 137.
**Gad Tsobari** (tai **Tsabari**) (s. 1944) on israelilaissyntyinen painija ja vuoden 1972 Münchenin olympialaisten urheilija. Hän on ainoa eloonjäänyt kahdestatoista israelilaisesta olympiaedustajasta, jotka palestiinalaiset terroristit ottivat panttivangiksi Münchenin olympialaisissa.

Terroristit tunkeutuivat urheilijoiden vartioimattomaan asuntolaan aamuyöllä 5. syyskuuta 1972. Tsobari oli herännyt asuntoyksikön ulkopuolelta kuuluneeseen hälinään, ja hän avasi oven. Terroristit ottivat Tsobarin ja yksikössä nukkuneet viisi muuta miestä kiinni. Heidän lisäkseen kiinniotettuja oli kuusi, mukaan lukien painivalmentaja Moshe Weinberg, jota oli ammuttu.

Kun terroristit veivät miehiä toiseen yksikköön, Tsobari lähti juoksemaan ja pääsi pysäköintihalliin, jonka pilarit antoivat hänelle suojaa. Hänen perässään tullut terroristi ampui mutta ei osunut. Lopulta Tsobari pääsi lehdistökeskukseen, jossa hän tapasi yhdysvaltalaisen kuvausryhmän.

Tsobarin juostessa pakoon Weinberg hyökkäsi yhden terroristin kimppuun, jolloin toinen terroristi ampui hänet kuoliaaksi. Pian terroristit tappoivat toisenkin panttivangin. Loput yhdeksän kuolivat saksalaisviranomaisten epäonnistuneessa vapautusyrityksessä myöhään saman päivän iltana.

Terrori-iskun jälkeen Tsobarilla oli univaikeuksia, ja jonkin aikaa hän käytti alkoholia unohtaakseen tapahtumat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Abrahamson, Alan: Munich memories *Chicagotribune.com*.  5.9.2002. Viitattu 8.2.2021. (englanniksi)
**Armas Antti Huovinen** (1. huhtikuuta 1889 Kuopio – 3. tammikuuta 1974 Kuopio) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Huovisen vanhemmat olivat talonomistaja Juho Aukusti Huovinen ja Stiina Maria Qvick ja puoliso vuodesta 1945 kanslisti Irja Maria Helena Koivisto. Huovinen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan reaalilyseosta 1908 ja valmistui metsänhoitajaksi 1910. Hän oli Metsähallituksen metsäkonduktööri vuodesta 1910, avustaja Oulunjärven tarkastuspiirissä 1911, Kemin tarkastuspiirissä 1911–1912 ja Siikajoen hoitoalueella 1912, vt. metsänhoitaja Simon hoitoalueella 1913, Ylisimon hoitoalueella 1913–1916 ja Korpiselän hoitoalueella 1917–1918 sekä Ab Wärtsilä Oy:n ja Hämekoski Ab:n johtava metsänhoitaja 1918–1921.

Virkamieheksi Huovinen palasi, kun hän oli Metsähallituksen Sallan hoitoalueella vt. metsänhoitaja 1922, maankäyttöosaston vt. metsänhoitaja 1922–1923 ja Itä-Suomen piirikunnan avustava metsänhoitaja 1923, Oulun läänin lääninmetsälautakunnan apulaislääninmetsätarkastaja 1923, Metsähallituksen Vaalan hoitoalueen aluemetsänhoitaja 1924 ja maankäyttöosaston vt. metsänhoitaja 1924–1926, Sallan hoitoalueen aluemetsänhoitaja 1926, maankäyttöosaston metsänhoitaja 1927–1929 ja vt. päällikkö 1927, 1928 ja 1929 sekä Pohjanmaan piirikunnan piirikuntapäällikkö 1929–1945. Metsäneuvoksen arvonimen Huovinen sai 1942.

Huovinen muistetaan myös aktiivisena jääkärivärvärinä, joka ryhtyi hoitamaan Matarengissa Ruotsin Ylitorniolla ollutta etappia joulukuussa 1916 ja kesällä 1917 etappia Ruotsin Korpikylän Alarovalla. Kesällä ja syksyllä 1917 hän osallistui myös Suomeen tuotavia laitteistoja ja aseita koskeviin tehtäviin. Hänen toimintaansa jääkäriliikkeen yhteydessä on kuvattu rohkeaksi ja merkitykselliseksi. Suomen sisällissotaan Huovinen osallistui vuonna 1918 Karjalan rintamalla, myöhemmin jääkärimajuriksi ylenneen Väinö Lankisen johtamassa komppaniassa.

Kirjailija, metsänhoitaja Veikko Huovinen oli Antti Huovisen veljenpoika.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Turunen, Harri: Metsäneuvos Antti Huovinen (1889–1974). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 22.2.2023.
2. 1 2  Kuolleita.  *Uusi Suomi*, 11.1.1974, nro 10, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 23.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Harri Turunen: Antti Huovinen *Biografiasampo*.
**Pivot-kieli** on keinotekoinen tai luonnollinen kieli, jota käytetään eri kielten välisessä kääntämisessä. Käännettäessä mistä tahansa kielestä A kieleen B, käännetään A:sta ensin pivot-kieleen P, ja sen jälkeen P:stä B:hen. Kun käytetään pivot-kieltä, kääntäjiä ei tarvitse olla joka ikiselle kieliparille AB, vaan riittää, että yksi kääntäjä tuntee kielen A sekä pivot-kielen P, ja toinen kääntäjä pivot-kielen ja kielen B.

Pivot-tekniikan käyttö kuitenkin kasvattaa virheiden ja epämääräisyyksien mahdollisuutta lopullisessa käännöksessä, sillä käännösprosesseja on kaksi (tai useampia), kun normaalisti niitä olisi vain yksi. Esimerkiksi kun Hernán Cortés kommunikoi Mesoamerikan intiaaneille, hän puhui espanjaa Gerónimo de Aguilarille, joka puolestaan puhui mayakieltä Malintzille, joka lopulta tulkkasi viestin nahuatliksi intiaaneille.

Englantia, ranskaa, venäjää ja arabiaa käytetään usein pivot-kielenä, sillä niiden osaajia on paljon. Esimerkkejä keinotekoisista kielistä, joita käytetään pivot-kielenä, ovat Interlingua, Esperanto ja Universal Networking Language.

EU-tulkkauksessa ja –kääntämisessä pivot-kielen käyttäminen on hyvin tavallista, sillä EU:n toiminnassa on jatkuvasti käytössä lukuisia eri kieliä, eikä kaikille kielipareille ole mahdollista eikä järkevää pitää omaa kääntäjää esimerkiksi silloin, kun käännös- tai tulkkaustarve on hyvin satunnaista. Tällöin käytetään pivot-tekniikkaa. EU:ssa pivot-kielinä toimivat usein englanti ja ranska.

Myös kaunokirjallisuudesta ilmiö on tuttu, varsinkin pienempien kielten, kuten suomen, tapauksessa. Kirjoja ei välttämättä ole käännetty suoraan alkuperäiskieleltä suomeksi, vaan suomennos tehdään vaikkapa englanninkielistä käännöstä käyttäen. Hyvä esimerkki kirjallisuudesta on Raamattu ja sen kääntäminen eri kielille.

Myös koodauksessa käytetään usein pivot-tekniikkaa siirrettäessä dataa eri systeemien välillä. Ohjelmoinnin yhteydessä pivot-kielestä käytetään nimitystä välikieli. Esimerkkejä tällaisista välikielistä ovat Internet Protocol (IP), XML, sekä tietyntyyppiset monimutkaisemmat ohjelmointikielet. Usein siis data käännetään ensin jollekin välikielelle, ja sen jälkeen kyseessä olevaan systeemiin sopivaan binaarimuotoon.
**Antti Keijo Hyvärinen** (s. 20. kesäkuuta 1946 Kuopio) on suomalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja pianisti.

Antti Hyvärinen perusti oman yhtyeen vuonna 1963, minkä jälkeen hän on toiminut kapellimestarina studiotyössä, viihdeorkestereissa ja televisiossa. Hän on myös tuottanut lukuisia sävellyksiä ja sovituksia television viihdeohjelmiin sekä ravintolashowhin.

Hyvärinen on toiminut levytuottajana ja sovittajana eritoten Tapani Kansan, Kirkan, Juha Vainion, Matin ja Tepon, Tarja Ylitalon sekä Marion Rungin taustalla.

Hyvärisen tunnetuimpia iskelmäsävellyksiä ovat "Verushka", Syksyn sävel -voittaja "Rakkaus on hellyyttä", "Kerrasta poikki", "Sain kauniin maan" ja "Ans kattoo ny". Hän on käyttänyt myös salanimeä *Jean Mures*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 3 He-Kuud*, s. 60. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1990. ISBN 951-35-4727-2.
2. ↑  Luoma, Jukka: *Mitä Missä Milloin 1979*, s. 16. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1978. ISBN 951-1-04873-2.
3. ↑  Composer Hyvärinen Antti Keijo *Suomen Äänitearkisto*. Viitattu 19. maaliskuuta 2008. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Antti Hyvärisen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Antti Hyvärisen sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
	+ 2
* VIAF

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee jalkapalloilijaa. Kirjailijasta, katso Tero Suominen (kirjailija).*

**Tero Suominen** (s. 1. huhtikuuta 1971 Humppila) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan vasempana laitapuolustajana tai keskikentän pohjalla. Pelaajana hänet tunnettiin periksiantamattomuudestaan sekä kovasta laukauksestaan.

Ura
---

Suominen aloitti uransa 16-vuotiaana Turun Toverien riveissä II divisioonassa vuonna 1987. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki kolme maalia TuTon noustessa I divisioonaan. Suominen kutsuttiin myös poikamaajoukkueeseen. Kolmen Turussa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi FF Jaroon. Suominen saavutti joukkueen kanssa nousun Futisliigaan ensi yrittämällä, tehden voittomaalin toisessa liigakarsintaottelussa Kokkolan Pallo-Veikkoja vastaan. Hän pelasi Jarossa yhteensä seitsemän kauden ajan ja 158 ottelun verran, ollen joukkueensa avainpelaajia. Vuonna 1996 hän esiintyi Jaron kanssa Intertoto Cupissa, jossa he sijoittuivat lohkonsa kolmanneksi, voittaen muun muassa Dinamo Bukarestin vierasottelussa.

Vuonna 1998 Suominen siirtyi Vaasan Palloseuraan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 21 ottelussa VPS:n sijoittuessa Veikkausliigassa toiseksi. Toisella kaudella Suominen menetti avauspaikkansa, eikä esiintynyt kuin muutamassa sarjaottelussa. Hän pelasi myös lainalla Kakkosen Närpes Kraftissa. Kahden vuoden jälkeen hän palasi takaisin Ykköseen pudonneen Jaron riveihin. Hän oli mukana nostamassa pietarsaarelaisia takaisin Veikkausliigaan kaudella 2001 ja pelasi viimeiset pääsarjaottelunsa 2002, ollen aloituskokoonpanossa kaikissa paitsi yhdessä pelissä. Yhteensä Suominen pelasi 195 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Pääsarjauransa jälkeen hän pelasi Kakkosta Kokkolan Pallo-Veikoissa ja Jakobstads Bollklubbissa sekä Kolmosta Pedersöre FF:ssä ja Jaron reservijoukkueessa.

Suominen on edustanut poikamaajoukkueita sekä nuorten maajoukkuetta kumpaakin kolmesti. Hänet valittiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. ↑  Lisäksi 3 maalia II divisioonan kaudella 1987
2. ↑  UEFA Intertoto Cup 1996 *RSSSF.com*. Viitattu 14.11.2013.
3. ↑  Tero Suominen *Veikkausliiga.com*. Veikkausliiga Hall of Fame. Viitattu 14.11.2013.
4. ↑  Soininen, Heidi: *Jalkapallokirja 2013*, s. 151. Helsinki: Suomen Palloliitto, 2013. ISSN 0787-7188.
5. ↑  Tero Suominen Veikkausliigan Legendaksi *Veikkausliiga.com*.  1.7.2011. Viitattu 14.11.2013.
Kuningas **Pelias** (m.kreik. Πελίας) oli kreikkalaisessa mytologiassa Akastoksen, Peisidiken ja Alkestiksen isä. Hänen vanhempansa olivat Tyro ja Poseidon.

Tyro oli naimisissa Kretheuksen kanssa ja heillä oli poika, Aison, mutta Tyro rakasti Enipeusta, joen jumalaa. Hän myös tavoitteli Enipeusta, joka kuitenkin torjui Tyron lähentelyt. Eräänä päivänä kuitenkin Tyroa himoitseva Poseidon naamioi itsensä Enipeukseksi ja onnistui näin saamaan Tyron. Heille syntyivät kaksoispojat Pelias ja Neleus. Tyro kuitenkin jätti poikansa vuorelle ja heidät kasvatti palvelusneito. Aikuistuttuaan pojat etsivät Tyron käsiinsä ja tappoivat hänen äitipuolensa Sideron koska tämä oli kohdellut Tyroa huonosti. Tämä tapahtui Heran temppelissä jonne Sidero koetti piiloutua ja tästä sai alkunsa Heran ikuinen viha Peliasta kohtaan.

Pelias oli vallanhimoinen mies ja tavoitteli koko Thessalian hallintaa. Tämä mielessään hän karkotti Neleuksen ja Fereksen sekä lukitsi Aisonin Iolkoksen vankityrmiin. Siellä ollessaan Aison meni naimisiin ja sai useampia lapsia, joista tunnetuin on Iason. Aison lähetti Iasonin Pelion-vuorelle, Kheiron-kentaurin luo oppiin. Vallasta syöksemistään vainoharhaisesti pelkäävää Peliasta taas oraakkeli varoitti vain yhdellä sandaalilla kulkevasta miehestä.

Vuosia myöhemmin Pelias uhrasi kerran Poseidonille. Iason, joka oli kutsuttu osallistumaan uhriin ja kiirehti paikalle, menetti matkalla sandaalinsa auttaessaan jotakuta pääsemään joen yli. Kun Iason pääsi kaupunkiin, hänet kuulutettiin yksisandaalisena miehenä. Vainoharhainen Pelias kysyi häneltä, mitä hän tekisi joutuessaan kasvokkain miehen kanssa, jonka on ennustettu olevan hänen turmansa. Iason vastasi lähettävänsä miehen etsimään kultaista taljaa. Pelias otti neuvosta vaarin ja lähetti Iasonin etsimään taljaa.

Iasonin poissa ollessa Pelias erehtyi luulemaan että Argo, Iasonin kipparoima alus, oli uponnut ja tämän kuullessaan Aison ja Promakhos tekivät itsemurhan myrkyllä (tai vaihtoehtoisesti Pelias tappoi heidät itse). Hera taas halusi edelleen Peliaan hengiltä ja hän punoi juonia saadakseen Peliaan rakastumaan Medeiaan, joka hänen suunnitelmissaan tappaisi Peliaan. Argonauttien palatessa Pelias ei luovuttanut istuintaan suosiolla. Medeia kuitenkin selitti peliadeille, Peliaan tyttärille, miten vanhaa oinasta voi nuorentaa leikkaamalla sen kahtia ja heittämällä pataan. Demonstraation ollessa käynnissä padasta hyppäsi kuin hyppäsikin nuori, elävä oinas ja tästä innostuneena kuninkaan tyttäret leikkasivat isänsä kappaleiksi ja heittivät pataan, ja näin Pelias kuoli.

Peliaalla oli siis poika, Akastos, joka hieman myöhemmin ajoi Iasonin ja Medeian Korinttiin ja täten sai valtakunnan takaisin. Hänen toisesta tyttärestään Alkestiksestä tuli myöhemmin kuningas Admetoksen vaimo.

Lähteet
-------

1. ↑  Pelias 1 - Greek Mythology Link *www.maicar.com*. Viitattu 7.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pelias** Wikimedia Commonsissa
**Antti Hosioja** (4. kesäkuuta 1949 Karijoki) on suomalainen kansanmuusikko ja harmonikansoittaja. Hosioja soittaa 1-, 2- ja 5-rivisiä harmonikkoja sekä kontrabassoa ja hänet tunnetaan useiden kansanmusiikkiyhtyeiden jäsenenä, kuten Kyläpelimannit ja Tallari. Hän on ollut Kyläpelimannien jäsenenä vuodesta 1974 ja Tallarin vuodesta 1986 sekä toiminut myös Tallarin johtajana. Hän jäi eläkkeelle Tallarista vuonna 2013. Muita Hosiojan pelimannikokoonpanoja ovat olleet muun muassa Karijoen pelimannit sekä Fedja Happo.

Toimiessaan opettajana ja sovittajana Hosioja on syventynyt suomalaiseen ja suomenruotsalaiseen pelimannitraditioon. Hän on toiminut myös Finlands svenska folkmusikinstitutin johtajana 1978-1982. Hän on asunut Kaustisella vuodesta 1986 alkaen.

Hosiojalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013 ja Kaustisen kansanmusiikkifestivaali nimesi hänet mestaripelimanniksi samana vuonna.

Levytyksiä
----------

* Ramppanpuljua ja pluttanaa, 1989
* Mestarien jäljillä, 1989.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Suuri Musiikkitietosanakirja 3 He-Kuud*, s. 119. Helsinki: Weilin + Göös ja Otava, 1990. ISBN 951-35-4727-2.
2. 1 2 3 4  Heini Holopainen: Antti Hosiojasta mestaripelimanni *yle.fi*.  9.7.2013. YLE. Viitattu 9.7.2013.
3. ↑  Heille myönnettiin uudet taiteilijaeläkkeet  26.6.2013. Iltalehti.  Arkistoitu 29.6.2013. Viitattu 26.6.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Antti Hosiojan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Pixies** on yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye. Yhtye perustettiin Bostonissa vuonna 1986 ja oli olemassa vuoteen 1993 saakka, tehden yli kymmenen vuoden tauon jälkeen paluun vuonna 2004. Pixies ei menestynyt myyntilistoilla erityisen hyvin varsinkaan kotimaassaan, mutta sitä pidetään eräänä tärkeimmistä 1990-luvun vaihtoehtorockin vaikuttajista. Muun muassa yhtyeen albumit *Surfer Rosa* ja *Doolittle* ovat vuosien saatossa saavuttaneet klassikon aseman. Pixies nautti kuitenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Euroopassa suurta kulttisuosiota. Yhtyeen keulakuva Black Francis, Pixiesin kappaleiden pääasiallinen kirjoittaja, on luonut yhtyeen jälkeen menestyksekkään uran nimellä Frank Black.

Yhtyeen musiikissa oli vaikutteita punkista, popista ja surf-musiikista ja se oli samaan aikaan melodista mutta karheaa. Sanoitukset olivat surrealistisia mutta käsittelivät monia arkoja aiheita kuten mielenterveydellisiä ongelmia, ruumiinvammoja ja insestiä. Pixiesille tunnusomaisia olivat rauhallisia säkeistöjä seuranneet raskaat kertosäkeet – tyylikeino, jota myöhemmin hyödynsivät muun muassa Nirvana, The Smashing Pumpkins ja Radiohead.

Pixiesin tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Where Is My Mind?", "Hey", "Gigantic", "Debaser", "Here Comes Your Man", "Monkey Gone to Heaven", "Velouria" ja "Planet of Sound"

Kokoonpano
----------

* Black Francis – laulu, kitara (myöhemmin soolourallaan Frank Black, oikea nimi Charles Michael Kitridge Thompson IV)
* Joey Santiago – kitara
* Kim Deal – bassokitara, laulu (kahdella ensimmäisellä albumilla nimellä Mrs. John Murphy)
* David Lovering – rummut

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Surfer Rosa* (1988)
* *Doolittle* (1989)
* *Bossanova* (1990)
* *Trompe le Monde* (1991)
* *Indie Cindy* (2014)
* *Head Carrier* (2016)
* *Beneath the Eyrie* (2019)

### Kokoelma-albumit

* *Death to the Pixies* (1997)
* *Pixies at the BBC* (1998)
* *Complete ’B’ Sides* (2001)
* *Wave of Mutilation: Best of Pixies* (2004)
* *Minotaur* (2009)
* *Come On Pilgrim… It’s Surfer Rosa* (2018)

Lähteet
-------

1. ↑  Erlewine, Stephen Thomas: Pixies Biography *AllMusic*. Viitattu 14.8.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pixies** Wikimedia Commonsissa

* Pixies Myspacessa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Tero Vartiainen** (s. 1970 Lieksa) on suomalainen tietojärjestelmätieteilijä ja professori. Hän toimii Vaasan yliopistossa tietojärjestelmätieteen professorina tekniikan ja innovaatiojohtamisen akateemisessa yksikössä. Hän valmistui maisteriksi Joensuun yliopistosta vuonna 1995 ja tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2005.

Ennen nimittämistään tietojärjestelmätieteen professoriksi Vartiainen toimi tutkijana Jyväskylän yliopistossa ja Oulun yliopistossa. Hänellä on dosentuuri Jyväskylän yliopistossa.

Vartiaisen tutkimusteemoja ovat muun muassa it-projektien hallinta ja johtaminen, tietojärjestelmät energia-alalla (energy informatics), it-palvelut ja palvelulogiikka moraali ja etiikka it-alalla.

Tero Vartiainen on saanut Vaasan yliopiston Vuoden opetusteko 2017 -palkinnon. Hänet palkittiin ansioistaan tietojärjestelmätieteen opetuksen kehittämisessä rajat ylittävässä koulutusyhteistyössä. Vartiainen innovoi yhdessä lehtori Ari Sivulan kanssa Vaasan yliopistoon uuden ICT-alan muuntokoulutusohjelman.

Lähteet
-------

1. 1 2  Research News October 2015 *Issuu*. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
2. ↑  Tietotekniikka *www.univaasa.fi*.  28.5.2013.  Arkistoitu 14.4.2019. Viitattu 14.4.2019. (englanniksi)
3. ↑  I.-Mediat Oy: 50 vuotta täyttävä Vaasan yliopisto palkitsi parhaat opettajat ja merkittävimmän tutkimusteon *Pohjalainen*. Viitattu 14.4.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Professori Tero Vartiaisen julkaisut ja asiantuntijatehtävät Vaasan yliopiston tutkimustietokannassa
**Kangasniemen kirkko** on Kangasniemen kirkonkylän keskustassa sijaitseva Kangasniemen seurakunnan kirkkorakennus. Se on tyypiltään puinen kaksoisristikirkko. Kirkko on varsin iso, rakennuksella on pituutta noin 47 metriä ja sisäkorkeus on noin 15 metriä. Kirkossa on 1500 istumapaikkaa.

Kellotorni vuodelta 1812.
Nykyinen kirkko on seurakunnan kolmas. Kirkon ja kellotapulin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1811 ja kirkko valmistui 1814, se vihittiin käyttöön uudenvuodenpäivänä 1815. Kirkon ja vuonna 1812 valmistuneen kellotapulin rakensi kirkonrakentaja Matti Salonen, savitaipalelaisen kirkonrakentajan Juhana Salosen poika. Kirkon sisustus on Matts Aulinin tekemä.

Kangasniemen kirkko on peruskorjattu kolmesti, ensimmäisen kerran vuonna 1890. Vuonna 1935 kirkkoon tuli keskuslämmitys ja sähkövalot. Seuraava korjaus vuonna 1972 oli myös mittava, kirkko sai uuden vesikaton ja lattian sekä uudet penkit. Lämmitykseksi vaihdettiin sähkölämmitys. Kirkko maalattiin sekä sisältä että ulkoa. Ulkomaalaus uusittiin vuonna 2007.

Vuodelta 1851 oleva alttaritaulu on Berndt Godenhjelmin maalaama *Jeesus ottaa jäähyväiset äidiltään*. Kirkon urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1954, niissä on 46 äänikertaa, yksi siirtoäänikerta ja kellot. Urut on peruskorjattu 2007.

Kellotapulissa on kaksi kelloa, 200 kiloinen vuonna 1811 Tukholmassa valettu ja 400 kiloinen Luvialla valettu kello vuodelta 1848.

Kangasniemen kirkkon sankarihautausmaata syyskuussa 2020. Sankaripatsas *Kuoleva soturi* (1956) on Lauri Leppäsen suunnittelema.
Kirkon edessä sijaitsevan sankarihautausmaan sankaripatsas on kuvanveistäjä Lauri Leppäsen työ vuodelta 1956.

Aikaisemmat kirkot
------------------

Kangasniemen ensimmäinen kirkko oli vuodelta 1659 ja kellotapuli vuodelta 1680. Näiden rakentaja oli Nisius Fränti. Seurakunnan toinen kirkko oli vuodelta 1748, sen rakentaja oli August Sorsa. Sorsa oli rakentanut myös vuonna 1765 valmistuneen kellotapulin. Sekä kirkko että kellotapuli paloivat elokuussa 1808, ja syytettynä kirkon polttamisesta oli paikallinen hurmahenki Elias Hänninen. Aikaisempien kirkkojen paikka oli kirkkomaan pohjoislaidalla.

Lähteet
-------

* Kirkko Kangasniemen seurakunnan sivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 3, p. 1023

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kangasniemen kirkko** Wikimedia Commonsissa

* Kangasniemen kirkon ympäristö *Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY*. Museovirasto.
Demarkaatiolinja miehitetyn ja miehittämättömän Ranskan välillä
**Demarkaatiolinja** kulki Ranskan halki toisen maailmansodan aikana. Demarkaatiolinja oli seurausta saksalaisten sotajoukkojen hyökkäyksestä Ranskaan, ja sitä seuranneesta aselevosta vuonna 1940. Aselevossa määrättiin Ranskan pohjois- ja länsiosat Saksan miehitysvallan alle, ja Etelä-Ranskaan muodostettiin Vichyn Ranska, mikä oli saksalaisten ohjaaman nukkehallituksenn johtama valtion. Näiden kahden hallinnon välinen 1200 kilometriä pitkä raja kulki 13 departementin kautta kesäkuusta 1940 maaliskuuhun 1943. Raja oli vartioitu, ja sen ylittämiseen vaadittiin henkilökortti (*Ausweis*).  

  

* Tarkastuspiste demarkaatiolinjalla 1941Tarkastuspiste demarkaatiolinjalla 1941
* Henkilökortti (Ausweis)Henkilökortti (*Ausweis*)
* Demarkaatiolinjan muistotaulu Cherin depatementissaDemarkaatiolinjan muistotaulu Cherin depatementissa

Lähteet
-------

1. ↑  Vivre et survivre au temps de la ligne de démarcation France Télévisions. Viitattu 10.10.2021. (ranskaksi)
2. ↑  La\_ligne\_de\_demarcation La ligne de démarcation Commission pour l'indemnisation des victimes de spoliations. Viitattu 10.10.2021. (ranskaksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Demarkaatiolinja (Ranska)** Wikimedia Commonsissa
**Pixmania** oli ranskalainen kuluttajaelektroniikkaan keskittynyt vähittäismyyntiyritys, joka toimi pääosin internetissä. Vuonna 2000 perustettu Pixmania toimi 26:ssa Euroopan maassa, mutta sen toimitilat sijaitsivat pääosin Ranskassa ja muualla Lounais-Euroopassa.

Pixmania kuului Fotovista-konserniin, josta suurimman osan omisti brittiläinen elektroniikkajätti DSG international plc.  Suomessa DSG international tunnetaan myös kodinelektroniikkaliike Gigantin omistajana. Pixmanialla oli neljä miljoonaa asiakasta, 1400 työntekijää ja yli 35 000 tuoteartikkelia. Maaliskuussa 2006 päättyneenä tilikautena sen liikevaihto oli 450 miljoonaa euroa ja liikevoitto ennen veroja 7.6 miljoonaa euroa.

Kritiikkiä
----------

Pixmania on Suomessa kerännyt osakseen erittäin voimakasta kritiikkiä internetin keskustelupalstoilla hitaiden toimitusten, puutteellisen asiakaspalvelun ja monimutkaisen palautus/takuujärjestelmän vuoksi. Mikrobitin suuressa nettikauppatestissä tammikuussa 2007 Pixmania sijoittui 27 liikkeen vertailussa toiseksi viimeiselle sijalle, mutta yrityksen asiakaspalvelua kehuttiin ystävälliseksi.

Toisaalta Pixmania saa suomalaisessa Hintaseuranta-palvelussa hyvät arvostelut Hintaseurannan käyttäjiltä. 

Ruotsissa Pixmania on lukuisien valitusten vuoksi päätynyt mm. kuluttajasivuston mustalle listalle ja sen toimintaa on tutkittu SVT2:n kuluttaja-asiaohjelma PLUS:ssa.

Vaikka Pixmania toimittaa tavaransa Suomen ulkopuolelta, asiakas joutuu maksamaan mm. kiintolevyihin liittyvän hyvitysmaksun.

Lähteet
-------

1. 1 2  DSG international plc - E-commerce *dsgiplc.com*. Viitattu 19. joulukuuta 2007. (englanniksi)
2. ↑  Pixmania *independent.co.uk*. Viitattu 7. kesäkuuta 2021.
3. ↑  Pixmania - tietoa yrityksestä *pixmania-pro.fi*.  Arkistoitu 2.1.2012. Viitattu 15. kesäkuuta 2011.
4. ↑  Kuningaskuluttaja - Varokaa Pixmaniaa *kuningaskuluttaja.yle.fi*. Viitattu 19. joulukuuta 2007.
5. ↑  Verkkokaupat - PixMania.fi *verkkokaupat.org*.  Arkistoitu 13.7.2007. Viitattu 19. joulukuuta 2007.
6. ↑  MikroBitti - Testissä Suomen suosituimmat nettikaupat *mbnet.fi*.  Arkistoitu 17.2.2008. Viitattu 19. joulukuuta 2007.
7. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Sveriges Television: E-handel - bekvämt men inte riskfritt *svt.se*. Viitattu 19. joulukuuta 2007. (ruotsiksi)
9. ↑  KLink.se - Svarta listan *klink.se*. Viitattu 19. joulukuuta 2007. (ruotsiksi)
10. ↑  Pixmanian ohjesivu hyvitysmaksuista[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pixmania.com (pääsivu)
* Pixmania.fi (Arkistoitu – Internet Archive) (Pixmania Suomi)
**Stendal** on kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltiossa, koillisessa Saksassa. Se on Stendalin piirikunnan keskuskaupunki. Se sijaitsee noin 55 kilometriä pohjoiseen Saksi-Anhaltin pääkaupungista Magdeburgista. Vuoden 2006 lopussa Stendalin asukasluku oli 36 761. Sen pinta-ala on 82,31 neliökilometriä ja asukastiheys 447 as./km².

Uenglinger Tor Stendalissa edustaa saksalaista tiiligotiikkaa.

Historia
--------

Stendal mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1022 Hildesheimin hiippakunnan Michaelisklosterin sijaintipaikkana nimellä *Steinedal*. Brandenburgin rajakreivi Albrecht I myönsi sille vuonna 1160 kauppaoikeudet. Vuoden 1300 tienoilla Stendalille myönnettiin oikeus kaupunginmuuriin. 1300-luvulla kaupunki liittyi Hansaliittoon. Kaupunkia ravisteli vuonna 1682 rutto.

Rautatieyhteys Magdeburg–Stendal–Wittenberge avattiin vuonna 1849. Stendalin päärautatieaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1869 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1871.

Ystävyyskaupungit
-----------------

* Lemgo, Nordrhein-Westfalen, Saksa
* Svitavy, Tšekki
* Grenoble, Ranska
* Puławy, Puola

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stendal** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin viralliset Internet-sivut
**SMS Friedrich Carl** oli Preussin laivaston panssarifregatti. Alus kuului vuodesta 1867 alkaen Pohjois-Saksan liiton laivastoon ja edelleen vuodesta 1871 se kuului Saksan keisarikunnan laivastoon.

Suunnittelu
-----------

Alus oli telakan suunnittelema. Sen pituus vesirajassa oli 91,13 metriä ja kokonaispituus oli 94,14 metriä. Aluksen leveys oli 16,6 metriä ja sen syväys etuosassa oli 6,90 ja perässä 8,05 metriä. Aluksen suunnitelman mukainen uppouma oli normaalikuormalla 5 971 metristä tonnia ja taisteluun kuormattuna jopa 6 932 tonnia.

### Propulsiojärjestelmä

Aluksen propulsiojärjestelmä koostui yhdestä 2-sylinterisestä höyrykoneesta ja kuudesta höyrykattilasta, jotka tuottivat kahden ilmakehän paineen. Aluksella oli vain kaksi kattila- ja yksi konehuone. Koneisto pyöritti nelilapaista potkuria, jonka halkaisija oli 6,0 metriä. Ohjattavuudesta huolehti yksi peräsin.

Alus oli lisäksi varustettu parkkitakilalla, jonka purjepinta-ala oli 2 010 neliömetriä.

### Aseistus

Aluksen aseistuksena oli suunnitelman mukaan kaksikymmentäkuusi rihlattua 72 naulan tykkiä. Alus varustettiin kahdella 21 cm/L22 tykillä ja neljällätoista 21 cm/L19 tykillä. 
Pidempiputkisten korotuskulma vaihteli -5 asteesta 13 asteeseen, mikä mahdollisti 5 900 metrin maksimiampumaetäisyyden. Lyhyempien tykkien korotuskulma vaihteli -8 asteesta 14,5 asteeseen, mikä mahdollisti 5 200 metrin ampumaetäisyyden. Tykkeihin oli aluksella kaikkiaan 1656 kranaattia.

### Suoja

Aluksen panssarointi oli rautaa, joka oli teaklautoihin. Taistelunjohtotilojen 400 millimetrin lautoihin oli kiinnitetty 114 millimetrin rautalevyt. Kylkien suojana oli 254 millimetrin teaklaudat, joihon kiinnitetty keskelle 127 millimetriä rautaa, mikä kapeni päihin 114 millimetriin. Patterin katto oli 9 millimetriä paksu rautalevy ja seinät 260 millimetrin teaklevyissä 114 millimetrin rautalevyt. Aluksella oli kahdeksan vesitiivistä osastoa ja siinä oli 76 prosenttinen kaksoispohja.

Valmistus
---------

Alus tilattiin Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta Toulonista ja sen köli laskettiin vuonna 1866. Alus laskettiin vesille 16. tammikuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 3. lokakuuta.

Palvelus
--------

Alus oli torpedojen koealuksena 11. elokuuta 1895 alkaen ja 21. tammikuuta 1902 alkaen oli satama-aluksena nimellä *SMS Neptun*. Alus poistettiin alusluettelosta 22. kesäkuuta 1905 ja se myytiin maaliskuussa 1906 284 000 markalla. Alus romutettiin vuonna 1906 Alankomaissa.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gröner, Erich: *German Warships 1815–1945 Volume One: Major Surface Vessels*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1990. ISBN 0-85177-533-0. (englanniksi)
* Herwig, Holger H.: *Luxury Fleet: The Imperial German Navy 1888–1918*. New York: Humanity Books, 1987. ISBN 978-1-57392-286-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Gröner, Erich s. 2
Stenhamraa ilmasta käsin katsottuna.
Stenhamran kivilouhos.
**Stenhamra** on taajama Ruotsissa Ekerön kunnassa Färingsön saaressa. Siellä on aikaisemmin tehty kivenlouhintaa. Vanhaa kivilouhosta on käytetty elokuvien kuvauspaikkana 1950-luvulta alkaen, esimerkiksi Veljeni, Leijonamielessä ja Peppi Pitkätossussa.

Historia
--------

Tukholman katujen kivipäällysteitä alettiin 1850-luvun loppuun päin mentäessä vaihtaa, ja jotta saataisiin riittävästi kiveä, kaupunki osti vuonna 1884 graniittivuoren Mälarenin rannalta. Paikka sai nimen Stenhamra. Sittemmin Tukholmaan alettiin ostaa kiviä Blekingestä ja Bohuslänistä, jolloin Stenhamrassa tuotanto väheni. Vuosisadan vaihteesta ensimmäiseen maailmansotaan kivenhakkaajia oli 120–136. Kivenhakkaajille Stenhamra oli eristynyt yhteiskunta, jossa asuttiin, työskenneltiin ja vietettiin vapaa-aika. Kun toiminta loppui vuonna 1937, työpajat jäivät rappeutumaan tai purettiin. Nykyään asuinrakennuksia käytetään kesäasuntoina, ja useimmat taloista ovat melkein muuttumattomassa kunnossa. Tukholman kaupunki vuokraa taloja kesäasunnoiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Stockholms läns museum: Besöksmål - Stenhamra stenhuggarsamhälle (ruotsiksi) Viitattu 29.3.2015.
2. 1 2 3 4 5 6  Mattias Henrikson: Alla dessa utflykter runt Stockholm. Ordalaget 2013. Kappale Stenhamra, s. 71–73.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stenhamra**.
* Stockholms läns museum (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
**Stenbockin talo** on vuonna 1792 valmistunut Viron pääministerin virka-asunto. Talon suunnitteli Johann Caspar Mohr ja se sijaitsee Viron pääkaupungissa Tallinnassa.

Historia
--------

Talon rakennustöitä johti kartananonomistaja Jakob Pontus Stenbock ja talo valmistui vuonna 1792 oikeuslaitokseksi. Stenbockin kuoltua taloa käytettiin moniin eri tarkoituksiin, kunnes siitä tuli oikeustalo. Talo toimi tässä tarkoituksessa vuoteen 1987.

Tämän jälkeen talo oli käyttämättömänä vuoteen 1996, kunnes sitä alettiin kunnostaa valtion käyttöä varten. Ensimmäinen istunto talossa käytiin elokuussa 2000.

Arkkitehtuuri
-------------

Stenbockin talon sisäpihaa. Kuvassa myös pihalla sijaitseva lehmus
Talo koostuu kolmesta osasta, päärakennuksesta, kaarevasta ulkorakennuksesta ja sisäpihasta. Talo rakennettiin rahapulassa, joka on yksi syy talon vaatimattomuuteen.

### Päärakennus

Päärakennus on kolmikerroksinen ja siitä on näkymät sisäpihalle ja merelle. Molemmat merelle ja sisäpihalle avautuvat puolet talosta ovat simppeleitä ja koristeellisia.

### Sisäpiha ja kaareva ulkorakennus

Talon takana sijaitseva kaareva sivurakennus oli alun perin tarkoitettu mm. varastoksi, vanginvartijoiden olinpaikaksi ja osittaiseksi vankilaksi. Rakennus on tarkoituksellisesti täysin umpinainen ja eristetty, jotta se voisi toimia vankilana.

Muistolaatta
------------

Muistomerkki
Talon julkisivulla sijaitsee muistolaatta. Muistolaatta on omistettu Viron hallituksen jäsenille, jotka menehtyivät Stalinin terrorissa.

Galleria
--------

* Auringonlasku nähtynä Stenbockin taloltaAuringonlasku nähtynä Stenbockin talolta
* Stenbockin talo valaistuna illallaStenbockin talo valaistuna illalla
* Stenbockin talo ilmakuvassaStenbockin talo ilmakuvassa
* Panoraamakuvaa talon sisältäPanoraamakuvaa talon sisältä

Lähteet
-------

1. 1 2  Stenbockin talo *Visit Estonia*. Viitattu 27.1.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  Stenbock House *Republic of Estonia, Goverment house*.  Arkistoitu 21.10.2017. Viitattu 27.1.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Stenbockin talo** Wikimedia Commonsissa