recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bjarne Richard Holmbom** (s. 28. syyskuuta 1943 Inkoo) on suomalainen puu- ja paperikemian emeritusprofessori Åbo Akademissa, jossa hän on pitkälti luonut elämäntyönsä.

Vuonna 1978 Holmbom väitteli Åbo Akademista, jossa hän on sittemmin toiminut apulaisprofessorina (1981–1985), tutkimusprofessorina (1990–1995) ja varsinaisena professorina (1985–1990, 1995–1998, 2003–2008). Suomen Akatemian akatemiaprofessorina hän toimi kauden 1998–2003.

Hän sai Suomen tiedepalkinnon vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai yhdessä dipl.ins. Christer Eckermanin kanssa arvostetun Marcus Wallenberg -säätiön jakaman metsäteollisuutta tukevan Marcus Wallenberg -palkinnon, arvoltaan 2 milj. Ruotsin kruunua.

Holmbom on myös hypännyt pituutta, jossa hänen parhaat saavutuksensa ovat kaksi SM-hallihopeaa vuosina 1968 ja 1972 sekä maaotteluedustus vuonna 1973. Hänen ennätyksensä on 745 cm, jonka hän hyppäsi sekä sisäradoilla vuonna 1972 että ulkoradoilla vuonna 1973 (myötätuulessa samana vuonna 774 cm). Kolmiloikassa Holmbomin ennätys on 15,19 m vuodelta 1967.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bjarne Holmbom Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
2. 1 2 3 4  Holmbom, Bjarne *Uppslagsverket Finland, uppslagsverket.fi*. Viitattu 19.5.2017. (ruotsiksi)
3. ↑  Heikkilä, Hannu: *Suomen Akatemian historia III: 1989–2003: kilpailu ja yhteistyö*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-608-0.
4. ↑  Bjarne Holmbom  8.11.2007. Suomen Akatemia. Viitattu 26.5.2011. [vanhentunut linkki]
5. ↑  Suomen tiedepalkinto professori Bjarne Holmbomille  10.5.2015. Valtioneuvosto. Viitattu 26.5.2011. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Prize Winners Marcus Wallenberg Prize, mwp.org, viitattu 19.5.2017 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Bjarne Holmbom (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (paperdiscoverycenter.org)
* Paper International Hall of Fame (PIHF) - History and Mission & Inductees (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (paperdiscoverycenter.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hindaste järv** (myös *Indaste järv*) on Virossa Lääne-Nigulan kunnassa Läänemaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 56 hehtaaria, ja järvi on 1,4 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järveen tai pikemminkin järveä ympäröivälle suokaistaleelle laskee kymmenen metsä- tai pelto-ojaa. Suokaistaleella sijaitsee neljä sinne kuroutunutta pienempää lampea. Sen laskujoki on Veskijõgi (Tullmurru jõgi), joka on suoraksi kaivettuna johdettu Veskijärveen. Järven valuma-alueen laajuus on 6,2 neliökilometriä.

Järvi on luodattu, ja sen keskisyvyys on yksi metri ja suurin syvyys 1,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00056 kuutiokilometriä eli 0,56 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä, ja rannat ovat joko suota tai ruovikkoa. Järvi on autio, mutta sinne johtaa muutama polku.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei järven mataluudesta johtuen lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. *makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv*, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistavat. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4 5 6  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 17.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Hindaste järv (vee2028600) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 17.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Balboa** on swing-tanssi joka syntyi 1920-luvulla. Toisin kuin muita swing-tansseja, Balboa tanssitaan tanssiotteessa tiiviissä vartalokontaktissa, jossa vartalot koskettavat toisiaan reidestä rintaan asti. 

Balboan perusta on sen verran yksinkertainen, että sitä voidaan tanssia myös hyvin nopeatempoiseen musiikkiin. Sitä voidaan kuitenkin tanssia myös hitaaseen musiikkiin, jolloin jää luonnollisesti enemmän aikaa tarkalle jalkatyölle ja erilaisille muunnelmille.

Tyypit
------

Balboa syntyi, kun tanssipaikat alkoivat olla ylikansoitettuja, ja parista irtautumiseen ei enää ollut kunnolla tilaa. Balboa on hyvin sisäänpäin kääntynyt tanssi, suuri osa liikkeestä tapahtuu polvien alapuolella. 

Balboasta on kaksi hyvin erilaista muotoa:

* Balboa, jota kutsutaan myös *Pure Bal*-nimellä. Tanssijat pysyvät tiiviissä vartalokontaktissa kaiken aikaa, tanssien erilaisia askelkuvioita, tehden käännökset ja liikkuen parina.
* Bal-Swing, joka tunnettiin alun perin vain *Swing*inä tai toisinaan *Randy Swing*inä. Tämä tanssi on hyvin erilainen Pure Balboaan verrattuna. Vartalokontaktia ei pidetä jatkuvasti, ja kuviot ovat lähempänä muita swing-tansseja. Tämä tanssityyli sai alkunsa Charlestonista ja aikaisin tunnettu tapaus jossa tätä tanssityyliä käytettiin oli kilpailussa Venice Beachilla vuonna 1932. Nimi *Bal-Swing* syntyi 1970-luvulla yrityksenä erottaa tanssi yleisemmästä termistä swing-tanssit.

Perusaskel
----------

Balboan perusaskel koostuu periaatteessa kahdesta two-step -askelesta peräkkäin, jotka otetaan *shufflaamalla* jalkoja. Kenkien tulee tästä syystä olla riittävän liukkaat jotta tanssiminen yleensä onnistuu – viejä voi käyttää esimerkiksi nahkapohjaisia tanssikenkiä seuraajan usein käyttäessä korkokenkiä.

Historia
--------

Balboa syntyi eteläisessä Kaliforniassa 20-luvulla ja sen suosio kasvoi jatkuvasti toiseen maailmansotaan asti. Balboa sai nimensä Newport Beachissa, Kaliforniassa sijaitsevan Balboa Peninsulan mukaan, jossa se keksittiin. Sen uskotaan saaneen alkunsa Balboa Pavilionissa  Newport Beachissa.

Los Angelesissa on aina ollut pieni, aktiivinen Balboa-yhteisö. Nykypäivänä Balboa leviää maailmanlaajuisesti.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Balboa Nation
Pengersilta kulkee Syltin saarelta mantereelle.
**Hindenburgin pengersilta** (saks. *Hindenburgdamm*) on pohjoissaksalaiselta Syltin saarelta mantereelle tehty rautatiepenkere. Pengerrata on osa Syltin ja Hampurin välistä rautatieyhteyttä sekä Westerlandin ja Elmshornin välistä Marschbahn-rataa. Penkereen pituus on noin 11,2 kilometriä.

Historiaa
---------

Ajatus kiinteän yhteyden rakentamisesta Syltin saarelle heräsi 1800-luvun jälkipuoliskolla sen jälkeen, kun Westerlandista alkoi kehittyä lomakohde. Preussi teki päätöksen pengersillan rakentamisesta vuonna 1915, mutta rakentamisen aloitus viivästyi ensimmäisen maailmansodan takia vuoteen 1923. Rakentamispäätökseen vaikutti Schleswigin pohjoisosan siirtyminen Tanskalle vuonna 1920, jolloin Syltin laivayhteyden mantereen puoleinen satama, Hoyer (tansk. *Højer*) siirtyi Tanskalle.

Rautatie otettiin käyttöön 1.6.1927. Autojunia radalla on kulkenut vuodesta 1932. Vuodesta 1973 pengerrata on ollut kaksiraiteinen.

Liikenne
--------

Hindenburgin pengersilta on ainoa kiinteä yhteys Syltin saarelta mantereelle. Penkerettä pitkin kulkee päivittäin 70–100 junaa, joista suurin osa on autojunia Westerlandin ja Niebüllin välillä (1–2 junaa tunneittain suuntaansa) tai henkilöliikennettä Westerlandin ja Hampurin välillä (1–2 junaa tunneittain suuntaansa).

Tulevaisuus
-----------

Penkereellä kulkeva rautatie on suunniteltu korvattavaksi maantiellä.

Lähteet
-------

* Hindenburgdamm (Pengersillan historiaa historiallisen yhdistyksen verkkosivuilla)  2016. Gesellschaft für Schleswig-Holsteinische Geschichte. Viitattu 15.5.2016. (saksaksi)

### Viitteet

1. ↑  Hindenburgdamm: Bau für Straße nach Sylt beginnt (Norddeutscher Rundfunkin uutinen 1.4.2016 pengeryhteyden muuttamisesta maantieyhteydeksi) *ndr.de*. Viitattu 15.5.2016. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hindenburgin pengersilta** Wikimedia Commonsissa
**Endla järv**  on Virossa Jõgevan kunnassa Jõgevamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 286 hehtaaria. Saaria on 34, joiden yhteinen pinta-ala on 38,5 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 75,0 metriä mpy. Siihen laskevat Põltsamaa jõgi, Linnussaare oja, Räägu kanal, Nava jõgi, Mustjõgi, Koidu peakraav ja Endla peakraav (Põllussaare kraav). Sen läpi virtaa Põltsamaa jõgi, joka jatkaa edelleen Sinijärven läpi. Järven huomattavimmat tulojoet ovat Endla kraavi ja Mustjõgi. Järven valuma-alueen laajuus on 433 neliökilometriä.

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys 2,4 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0043 kuutiokilometriä eli 4,3 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 28,1 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia
-----------------------------

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. *Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)*) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. *keskmise karedusega kihistumata veega järv*).

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. *makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv*, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Luontoarvoja
------------

Järvi kuuluu laajaan Endlan luonnonsuojelualueeseen.

Lähteet
-------

1. ↑  *Estonian Environmental Register*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2 3 4  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 3.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
3. 1 2 3  Keskkonnaregister: Endla järv (vee2052800) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 3.3.2017. (viroksi)
4. ↑  Laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
**Bjarne Axelsen** (s. 1974) on tanskalainen pöytäjääkiekkoilija ja Kansainvälisen pöytäjääkiekkoliiton ITHF:n presidentti. Hän edustaa Katran-nimistä seuraa. Axelsen on tällä hetkellä pöytäjääkiekon maailmanrankingissa sijalla 56.

Ura
---

Axelsen aloitti pelaamisen vuonna 1989. Ensimmäisen virallisen turnauksensa hän pelasi ollessaan 15 vuoden ikäinen. Vuonna 2007 hän voitti Swiss Openin. Vuotta myöhemmin Axelsen voitti Aarhus Openin finaaleissa tanskalaisen Anette Engelin. Vuoden 2009 Slovenia Open-kilpailuista Axelsen voitti hopeaa hävittyään finaalin kroatialaiselle Kristijan Curkovicille. Slovania Open 2010 oli puolestaan edellisen vastakohta; Axelsen pokkasi kullan Curkovicin jäädessä toiselle sijalle. Ruotsinmestaruuskilpailuissa vuonna 2011 Axelsen pääsi kymmenen parhaan joukkoon. Axelsen voitti Slovenia Openin jo toisen kerran perätysten vuonna 2011, tällä kertaa finaalissa tšekkiläisen Michal Zunkan. Vuonna 2012 Axelsen voitti Istra Openin, kun finaalissa kaatui Bernard Rjavec. Axelsenin kenties tunnetuin vastustaja Kristijan Curcovic voitti kilpailuista pronssia. Curcovic voitti Axelsenin jälleen kerran Slovenia Openissa 2012 Anze Bozicin voittaessa pronssia. Norway Openissa 2013 Axelsen voitti pronssia. Vuotta myöhemmin Axelsen voitti samaisesta kilpailusta hopeaa. Eniten pisteitä Axelsen on saanut vuoden 2011 ruotsinmestaruuskilpailuista (815).

Saavutukset
-----------

| Järjestysmaa | Saavutus | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| SveitsiSveitsi | Swiss Openin voitto | 2007 |
| Tanska Tanska | Aarhus Openin voitto | 2008 |
| Slovenia Slovenia | Slovenia Openin voitto | 2010, 2011 |
| Kroatia Kroatia | Istra Openin voitto | 2012 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Selected player *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
2. ↑  ITHF - organization *ithf.info*. Viitattu 5.3.2019.
3. ↑  Selected club *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
4. ↑  World ranking *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
5. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
6. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
7. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
8. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
9. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
10. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
11. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
12. 1 2  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
13. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
14. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
15. ↑  Selected tournament *stiga.trefik.cz*. Viitattu 5.3.2019.
Ranskalainen La Goudale.
**Bière de garde** on pohjoisranskalainen pintahiivaoluttyyppi (bière de garde -oluita valmistetaan myös pohjahiivalla). Sitä on perinteisesti pantu maalaistaloissa varhain keväällä, ja sen jälkeen sitä on säilytetty kylmissä kellareissa nautittavaksi lämpimämpänä vuodenaikana. Nimi tarkoittaakin kirjaimellisesti käännettynä "olutta, joka on tarkoitettu pidettäväksi/kellaroitavaksi". 

Tyylin oluet eroavat toisistaan paljon. Väri saattaa vaihdella kullankeltaisesta pronssinpunaiseen ja pähkinänruskeaan. Maku on tavallisesti hyvin maltainen ja paahteinen, ja siinä on toffeen sekä karamellin makeutta. Bière de gardelle on tyypillistä myös vähäinen humalointi sekä kellarimainen tuoksu ja maku. Alkoholia tyypin oluissa on 6–8 % tilavuusprosenttia.

Tunnettuja bière de garde -olutmerkkejä ovat muun muassa Jenlain, Ch'ti ja Castelain.

Lähteitä
--------

* BJCP:n määritelmä bière de gardelle (Arkistoitu – Internet Archive)
* Seppo Äyräväinen: *Suomalaisen Oma Olutopas*. Multikustannus, 2005. ISBN 952-468-075-0.
* Ratebeer Beer Styles
**Portugalin ilmavoimat** (port. *Força Aérea Portuguesa* FAP) on puolustusliitto Natoon kuuluva Portugalin asevoimien puolustushaara. Sen pääkalustona ovat F-16 Fighting Falcon -hävittäjät.

Portugalin ilmavoimien Supermarine Spitfire
Toisen maailmansodan aikana Portugali neuvotteli Britannian kanssa Lagensin käytöstä lentotukikohtana ja 1. elokuuta 1943 allekirjoitettiin sopimus tukikohdan rakentamisesta ja käytöstä. Vastineeksi Portugalille luovutettiin kuuden laivueen kalustoksi Hawker Hurricaneja. Lisäksi sodan jatkuessa luovutettiin noin 50 kappaletta Supermarine Spitfire hävittäjiä. Vickersin tilausnumerolla C.972/39 tilattiin Portugalille viisitoista Spitfire F.IA -konetta. Myöhemmin toimitettiin vielä 50 kappaletta Spitfire F.VB -konetta.

Myös raskaat pommittajat tyyppiä B-17 ja B-24 ovat olleet käytössä, joita ei annettu Lend-Lease -tyyppisenä aseapuna Venäjälle. Osa Englannista sekä Yhdysvalloista saapuneista konetyypeistä on ollut merivalvontakoneita. Sellaisia ovat Lockheed Hudson, sekä sittemmin Lockheed P-3 Orion.

Portugalin ilmavoimien Fiat G.91/R-3
Naton jäsenenä Portugalille toimitettiin 1950-luvulla F-84G Thunderjetejä ja North American F-86 Sabreja, mutta pääosa asevoimien ja siten myös ilmavoimien resursseista suunnattiin siirtomaissa käytyihin taisteluihin. Joukot siirrettiin emämaahan vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen, mutta samanaikaisesti myös puolustushaaran määrärahoja leikattiin. Ilmavoimilla oli Fiat G.91-suihkuhävittäjiä, jotka kykenivät myös taktisiin pommitustehtäviin. Ilmavoimille hankittiin 1980-luvun alussa A-7P Corsairit. G.91 kalusto poistettiin käytöstä kesäkuussa 1993. Raskaana kuljetuskalustona ilmavoimilla on EADS Casa C-295.

Portugalin ilmavoimat tekivät Suomeen kohdistuneen aluerajan loukkauksen huhtikuun alussa vuonna 2019 Kirkkonummella. Portugali pahoitteli tapahtunutta esittäen sen olleen vahinkotilanne.

Organisaatio
------------

Numeroihin perustuva laivueiden ja lennostojen nimeäminen otettiin käyttöön helmikuussa 1978. Aiemmin joukko-osastot nimettiin tehtävän ja tukikohdan perusteella kuten port. *Esquadra de Ataque BA-5* eli lentotukikohta 5:n rynnäkkölaivue.

Lähteet
-------

1. ↑  Smith, David s. 258
2. ↑  Andrews, C. F. & Morgan, E. B. s. 362,376
3. ↑   Viitattu 25.9.2019.
4. ↑   Viitattu 25.9.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Portugalin ilmavoimat** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Portuguese Air Force
Majakovski-teatteri.
**Majakovski-teatteri** on Moskovassa toimiva teatteri, joka on perustettu vuonna 1920.

Historia
--------

Majakovski-teatterin rakennus valmistui vuonna 1886. Rakennuksessa toiminut teatteri tunnettiin alun perin nimellä At Nikitsky ja vuosisadan vaihteessa sen nimeksi muutettiin Internationale. Teatteri toimi lähinnä Moskovassa vierailleiden ulkomaisten taiteilijoiden esiintymispaikkna. Esiintymässä kävivät muun muassa Eleonora Duse ja Sarah Bernhardt.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1920 teatterissa aloitti toimintansa Vallankumouksellinen satiiriteatteri (ven. Теrevsat), joka 1922 muutti nimensä Vallankumousteatteriksi. Vuosina 1944–1953 se tunnettiin Draamateatterin nimellä, kunnes 1954 teatteri sai nykyisin käytössä olevan nimensä vallankumousrunoilija Vladimir Majakovskin mukaan.

Suomessa tunnetuista näyttelijöistä Majakovski-teatterissa ovat esiintyneet muun muassa Faina Ranevskaja sekä Tatjana Vasiljeva.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mayakovsky Theatre
**Endgame — Loppupeli** on yhdysvaltalaisen kirjailijan James Freyn yhdessä Nils Johnson-Sheltonin kirjoittama nuortenkirja. Samannimisen kirjasarjan ensimmäinen osa julkaistiin samanaikaisesti 30 eri maassa. Kirja kertoo kahdestatoista teini-ikäisestä pelaajasta, jotka ovat tuhansia vuosia vanhojen kansojen edustajia. Nuoret ovat valmistautuneet koko ikänsä ihmiskunnan kohtalon määrittävään loppupeliin, joka on juuri alkamassa.

Peli
----

Jokainen kirjasarjan kirja sisältää mysteerin, jonka ratkaisu vaatii lukijalta ongelmanratkaisu- ja päättelytaitoa. Kirjasta löytyvien vihjeiden perusteella lukijan on mahdollista löytää jonnekin päin maapalloa piilotettu avain ja voittaa täten 500 000 Yhdysvaltain dollarin arvoinen kulta-aarre. 

Kirjojen lisäksi Endgame-kokonaisuus yhdistää internetin, sosiaalisen median ja mobiilipelin, joka julkaistaan vuonna 2015. Endgame — Loppupeli -kirjasta on myös tekeillä 20th Century Foxin tuottama elokuva.*päivitettävä*

Lähteet
-------

1. ↑  | Endgame the calling
2. ↑  | Kauppalehti.fi WSOY: Endgame - Loppupeli julkaistaan maailmanlaajuisesti tänään (Arkistoitu – Internet Archive)
Tarot-yhtye Myötätuulirockissa vuonna 2010
**Myötätuulirock** (lyhenteenä **MTR**) oli vuosittain Hakunilan Urheilupuistossa Vantaalla järjestettävä rockfestivaali. Festivaali ajoittui perinteisesti juhannusta edeltävälle viikonlopulle.

Myötätuulirock alkoi vuonna 1997 pienenä paikallistapahtumana ja kasvoi sittemmin täysmittaiseksi festivaaliksi. Myötätuulirockia järjesti Rockfest Finland Oy, toistaiseksi viimeinen Myötätuulirock järjestettiin vuonna 2012. Tapahtuma oli aina ikärajaton ja kaikille avoin. Myötätuulirockin kävijäennätys on vuodelta 2006, jolloin tapahtuma keräsi yleisöä noin 10 000 henkeä.

Esiintyjät
----------

### 2012

Vuonna 2012 festivaali järjestettiin 3.–4. elokuuta. Tapahtumassa esiintyivät ainakin Amoral, Los Bastardos Finlandeses, Turmion Kätilöt, FM2000, Insomnium, To/Die/For, Ensiferum, Blake, Hammerhed, Fear of Domination, Tracedawn, Amaranthe (SWE), Engel (SWE), Skindred (UK) ja Pelle Miljoona.

Myös Apocalyptican, Amorphiksen, Michael Monroen, Kotiteollisuuden ja Stam1nan oli määrä esiintyä, mutta sopimuskiistan vuoksi esiintymiset peruttiin.

### 2011

Soilwork, Mustasch, Sparzanza, Protest The Hero, Bullet, Metsatöll, Pain, Finntroll, Ensiferum, Turmion Kätilöt, Mokoma, Korpiklaani, Deathchain, Kiuas, MyGrain, Brymir, Profane Omen, Crimfall, Moonsorrow, Rytmihäiriö, Battle Beast, FM2000

17.-19.6.

### 2010

Doom Unit, Blake, Viikate, Tarot, Ensiferum, Exodus, The Milestones, Los Bastardos Finlandeses, Kiuas, Diablo, Mokoma, Korpiklaani, Swallow the Sun, Stam1na, Turisas, Reckless Love, Raaka-aine, Peer Günt, Royal Republic, Suburban Tribe, Mustasch, Amorphis

Festivaali järjestettiin 18.-20.6.

### 2009

Apulanta, Pete Parkkonen, Sturm und Drang, Popeda, Haloo Helsinki!, The Wrecking Queens, Stratovarius, Anna Abreu, Happoradio, Dingo, Klamydia, Private Line, The Winyls.

Festivaali järjestettiin 12.-13.6.

### 2008

The 69 Eyes, Hardcore Superstar, Stam1na, Teräsbetoni, Turisas, Charon, iRonica, RA, Graham Bonnet (UK) & Joe Lynn Turner (USA) – Back to the Rainbow, Negative, Malice In Wonderland, Sturm und Drang, Ensiferum, Yö, Ari Koivunen, Uniklubi

### 2007

Machine Men, Ensiferum, Blake, Kotipelto, Mokoma, Leverage, Maj Karma, Poisonblack, Kotiteollisuus, Carmen Gray, Peer Günt, Private Line, Agnes, Bleak, Von Hertzen Brothers, Timo Rautiainen, Apulanta, Negative

### 2006

The 69 Eyes, Stratovarius, Amorphis, Tarot, Charon, Viikate, Altaria, Lordi, Tiktak, Uniklubi, Poets of the Fall, Lovex, Private Line, End of You

Lähteet
-------

1. ↑  Toni Tervo: Vantaan festarikesä kuihtuu: Rentofest ja Myötätuulirock jäävät hyllylle *Helsingin Uutiset*.  3. tammikuuta 2013.  Arkistoitu 18.7.2019. Viitattu 18.7.2019.
2. ↑  Haastattelussa Myötätuulirockin promoottori Petri Bakker  24.4.2010. festarit.org.fi.  Arkistoitu 8.3.2017. Viitattu 1.6.2013.
3. ↑  Myötätuulirockin pääesiintyjät vaihtuvat sopimuskiistan vuoksi  5.6.2012. hs.fi. Viitattu 17.6.2012.

Aiheesta muualla
----------------
**Lepo Product Oy** on Lahdessa toimiva suomalainen huonekalualan yritys, joka tunnetaan julkisten tilojen ja matkustajalaivojen kalustajana. Se on aiemmin tunnettu myös nimillä **Lepokalusto** ja **Lepofinn**, kutsumanimenä aina **Lepo**.

Lepon perusti Aake Anttila vuonna 1953 nimellä *Lahden Lepokalusto Oy*, ja alussa tehtaalla valmistettiin joustinpatjoja, vuodesohvia ja lepotuoleja.

1960-luvun alussa Lepo suuntautui julkisten tilojen kalustamiseen ja yhteistyöhön sisustusarkkitehtien kanssa. Sen ensimmäisiä julkiskalustemallistoja oli yhä tuotannossa oleva professori Yrjö Kukkapuron suunnittelema *Moderno*, joka raivasi Lepolle tilaa vientimarkkinoilla ja laivasisustuksissa. Suomalaisten ravintoloiden yleisin tuoli 1970-luvulla oli vientimenestystäkin saanut puutuoli, Erik Uhleniuksen suunnittelema *Pixen*.

Yritys kaatui konkurssiin 1978, mutta sen työtä jatkoi Grahn-konserniin kuulunut huonekalutehdas Jouko Mäkinen Oy, joka puolestaan meni emoyhtiönsä mukana konkurssiin 1987. Villähteellä Lepon toimintaa jatkoi Lepofinn Oy, joka teki konkurssin vuonna 1991. Sen toimintaa jatkaa nykyinen Lepo Product Oy. Jurvassa Jouko Mäkisen toimintaa jatkoi MackFinn Teollisuus Oy konkurssiinsa vuoteen 2013 saakka.

Lepon pääsuunnittelijana on vuodesta 1991 toiminut sisustusarkkitehti Kaarle Holmberg. Muita yrityksen käyttämiä suunnittelijoita ovat vuosikymmenten varrella olleet Kari Asikainen, Elina Hakala, Pentti Hakala, Risto Halme, Antti Kotilainen, Esko Pajamies ja Ahti Taskinen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lepo Product Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Taloussanomien yrityshaku. Viitattu 6.8.2014.
2. 1 2 3  60 vuotta Lepon kalusteita, Lepo Product Oy. Viitattu 6.8.2014.
3. ↑  Sarantola-Weiss, Minna: *Kalusteita kaikille. Suomalaisen puusepänteollisuuden historia*, s. 215. Puusepänteollisuuden liitto ry, 1995. ISBN 952-90-6138-2.
4. ↑  Jouko Mäkinen Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Elinkeinoelämän keskusarkisto. Viitattu 6.8.2014.
5. ↑  Lepo Product Oy (Arkistoitu – Internet Archive), Kauppalehti 4.6.1999, sivu 14. Viitattu 6.8.2014.
6. ↑  MackFinn meni konkurssiin (Arkistoitu – Internet Archive), Jurvan Sanomat 25.1.2013. Viitattu 6.8.2014.
7. ↑  Lepo, 60 years in furniture, Lepo Product 2013. Viitattu 6.8.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Lepo Productin 130-sivuinen historiikki (pdf, englanniksi) Toinen verkko-osoite
**Commodore 16** on Commodoren vuonna 1984 markkinoille tuoma edullinen kotitietokone, jonka oli tarkoitus toimia VIC-20:n seuraajana alle sadan dollarin hintaluokassa. C-16:sta ei kuitenkaan tullut kovin suosittua, koska pari vuotta aiemmin ilmestynyt Commodore 64 saavutti kalliimmasta hinnastaan huolimatta markkinaylivoiman. Laite muistuttaa ulkoisesti VIC-20:ta ja vanhan kotelomallin C-64:ää mutta on väriltään musta.

Commodore 16:n suorittimena on MOS 6502 -yhteensopiva 8-bittinen *MOS 7501* ja keskusmuistia on perusmallissa 16 kilotavua. Muistinlaajennuksella keskusmuisti voidaan kasvattaa 64 kilotavuun. Erillisten video-, ääni- ja I/O-piirien sijaan on käytössä yksi yleispiiri, TED, joka sisältää kaikki nämä ominaisuudet. TEDin grafiikkaominaisuudet muistuttavat C-64:n VIC-II:tä mutta laajemmalla väripaletilla ja ilman sprite-grafiikkaa. Ääniominaisuudet sen sijaan ovat kehnommat kuin VIC-20:n VIC-piirissä, eli käytössä on vain kaksi kanttiaaltokanavaa, joista toisen tosin voi vaihtaa myös kohinatilaan.

C-16:n BASIC-tulkki on versiota 3.5, joka oli tarkoitus ottaa käyttöön jo Commodore 64:ssä, mutta jota ei kiireisestä aikataulusta johtuen saanut mukaan laitteistoon. Tämä BASIC-versio sisältää muun muassa grafiikka- ja äänikäskyt sekä konekielimonitorin. C-16:n laiteliitännät ovat osittain erilaiset kuin VIC-20:ssa ja C-64:ssä, mistä johtuen samoja muuntajia, peliohjaimia ja kasettiasemia ei voi käyttää ilman sopivaa konvertteria.

Commodore julkaisi myöhemmin myös C-16:n kanssa yhteensopivan **Commodore 116**:n, joka erosi C-16:sta vain koteloinniltaan. Toinen C-16 -yhteensopiva laite oli **Commodore Plus/4**, jossa oli 64 kilotavua keskusmuistia ja ROM-varusohjelmistossa neljä lisäohjelmaa: tekstinkäsittely, taulukkolaskenta, tietokanta ja graafinpiirto. Plus/4 oli lähes täydellinen floppi, joskin se sai jonkin verran kannatusta Itä-Euroopassa.

Kuvia
-----

* Commodore Plus/4 lisävarusteineenCommodore Plus/4 lisävarusteineen
* Commodore 116Commodore 116

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Commodore C-16 *ntrautanen.fi*.  Arkistoitu 10.6.2017. Viitattu 26.7.2017.
2. ↑  Commodore 16 centre for computing history. Viitattu 26.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Commodore 16** Wikimedia Commonsissa
**Vaskion kirkko** Halikossa Salossa on yksi Suomen harvoista yksityisen kannatusyhdistyksen omistamista kirkoista. 

Vaskiolla oli ollut oma, kyläkuntalaisten rakentama saarnahuone 1700-luvun jälkipuoliskolta, mutta se oli käynyt huonokuntoiseksi. Vuonna 1906 perustettiin Vaskion rukoushuoneyhdistys, joka rakennutti vuonna 1908 uuden rukoushuoneen Kuttilan kansakoulun viereen. Kun Vaskiolla 1920-luvun lopulla virisi hanke seurakunnallisesta itsenäistymisestä, alettiin rukoushuonetta korjata kirkoksi ja sille hankittiin hautausmaata varten maa-alue. Itsenäistymishankkeen kariuduttua rukoushuone jäi kuitenkin entiselleen. Halikon papisto piti Vaskion rukoushuoneessa jumalanpalveluksia keskimäärin kerran kuussa, kuten se oli tehnyt aina 1700-luvulta alkaen. 

Toisen maailmansodan jälkeen siirtoväen tuotua kulmakunnalle uusia asukkaita ja Halikon hautausmaan käytyä ahtaaksi, tuli Vaskion hautausmaan käyttöönotto ajankohtaiseksi. Hautausmaa vihittiin käyttöönsä syksyllä 1958. Sen rakentaminen oli synnyttänyt ajatuksen rukoushuoneen vihkimisestä kirkoksi. Kunnostustöiden jälkeen voitiin marianpäivänä vuonna 1959 viettää Vaskion kirkon vihkiäisiä. Samalla rukoushuoneyhdistys muutti nimensä Vaskion kirkon kannatusyhdistykseksi.

Kirkon vierelle rakennettiin kellotapuli vuonna 1967. Vuonna 1983 kannatusyhdistys osti kirkon vieressä olevan entisen alakoulurakennuksen ja kunnosti sen seurakuntakodiksi. Jumalanpalvelusten vietto noin kerran kuukaudessa on säännöllistä, ja muukin seurakunnallinen toiminta vireää.

Kirkon pinta-ala on 160 m2 ja siellä on istumapaikat 230 ihmiselle. Kirkon alttaritaulu on A.Lindgrenin 1892 maalaama jäljennös L. von Hoffmannin teoksesta "Jeesus Getsemanessa".

Lähteet
-------

1. ↑   Alifrosti Kari: Meidän kylän kirkko. Vaskion kirkko ja kannatusyhdistys 1908–2008. (Halikko 2008)
2. ↑  Markku Haapio & Laura Luostarinen (toim.): *Suomen kirkot ja kirkkotaide 2*, s. 34. Lieto: Etelä-Suomen Kustannus Oy, 1980. ISBN 951-9064-28-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaskion kirkko** Wikimedia Commonsissa
**Vaskjalan tekojärvi** (myös *Vaskjala paisjärv*) on Virossa Raen kunnassa Harjumaalla sijaitseva padottu järviallas.

Maantietoa
----------

Patojärvi on muodostettu patoamalla Pirita jõen uoma. Tekojärven pinta-ala on 31 hehtaaria (ha) ja se on 850 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järviallas on kaksiosainen. Pohjoisosan vedenpinta on alempana kuin eteläosan vedenpinta. Yläaltaasta otetaan vettä Vaskjala–Ülemiste kanaliin ja vastaava määrä vettä tuodaan Kaunissaaren tekojärvestä muutama kilometri yläjuoksulle Pirita jõgeen Jägala-Pirita kanalia myöten. Järven valuma-alueen laajuus on 637,7 km².

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,1 metriä ja suurin syvyys 4,3 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000730 kuutiokilometriä eli 0,73 miljoonaa kuutiometriä. Saaria on kahdeksan, joiden yhteinen pinta-ala on 1,4 ha. Järven rantaviivan pituus on 10,0 kilometriä, josta pohjoisrannat ovat asuinaluetta ja etelärannat metsä- tai niittymaata. Asuinalue on Vaskjala, joka kuuluu Jürin pienoiskauppalaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Keskkonnaregister: Vaskjalan tekojärvi (vee2006610) *Keskonnainfo*. Tallinna, Viro:  Keskkonnaministeerium. Viitattu 31.3.2017. (viroksi)
2. 1 2 3 4  Tamre, Ruta (toim.): *Eesti järvede nimestik*. Tallinna, Viro: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 31.3.2017). (viroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
**HMS Patrol** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Pathfinder-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli vuodesta 1905 alkaen ja romutettiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä 1919. Luokan alukset poistettiin 1912 hävittäjälaivueiden johtoalusten paikalta, kun Acorn-luokan hävittäjät osoittautuivat niitä nopeammiksi.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Pathfinder-luokka (risteilijä)*
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1903. Alus laskettiin vesille 13. lokakuuta 1904 ja valmistui 26. syyskuuta 1905.

Palvelus
--------

Lokakuussa 1907 alus liitettiin Kotilaivastoon, mistä se siirrettiin vuotta myöhemmin Noreen sijoitetun 3. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Alus oli 1909 hetken aikaa Portsmouthiin sijoitetussa 1. hävittäjälaivueessa ennen paluutaan 3. hävittäjälaivueeseen ja taas 1910 takaisin 1. hävittäjälaivueeseen. Alus oli laivueen mukana Harwichissa 1911 ja 1913-1914 Haulbowlinessa.

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus kuului 9. hävittäjälaivueeseen, jonka tehtävänä oli suojata koillisrannikkoa Firth of Forthin ja Tynejoen suun välillä. Alus oli 16. joulukuuta 1914 Saksan keisarikunnan laivaston osaston iskiessä Hartlepooliin satamassa. *SMS Blücher* osui alukseen kahdella kranaatilla, jolloin neljä miestä sai surmansa ja seitsemän haavoittui. Alus ajoi vaurioituneena karille Teesjoen suulla. Täydeltä tuholta aluksen pelasti saksalaisosaston vetäytyminen takaisin merelle ja se siirrettiin Middlesboroughiin telakalle. Korjausten jälkeen alus liitettiin 7. hävittäjälaivueeseen Humberiin. Alus palveli 1918 Irlanninmerellä, mistä se palasi 9. hävittäjälaivueeseen Noreen.

Sodan päätyttyä alus sijoitettiin reserviin. Se myytiin 21. huhtikuuta 1919 romutettavaksi Machinehandelille Alankomaihin.

Lähteet
-------

* Colledge, J. J. & Warlow, Ben: *Ships of the Royal Navy - The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy from the 15th Century to the Present*, s. 300. Newbury, UK: Casemate, 2010. ISBN 978-1-935149-07-1. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)
* Wragg, David: *Royal Navy Handbook 1914–1918*. Gloucestershire, Englanti: Sutton Publishing, 2006. ISBN 0-7509-4203-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner, Robert 1860-1905 s. 85

*Pathfinder*-luokan tiedusteluristeilijät

|  |
| --- |
| *HMS Pathfinder* - *HMS Patrol* |
| Edeltäjä: *Forward*-luokka – Seuraaja: *Sentinel*-luokka |
**Sagi Muki** (hepr. ‏שגיא מוקי‎; s. 17. toukokuuta 1992 Netanya) on israelilainen judon olympia­mitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari.

Ura
---

Muki Euroopan kisojen finaalissa 2015.
Muki voitti 81 kilo­gramman paino­luokan maailman­mestaruuden Tokiossa 2019 voitettuaan loppu­ottelussa Belgian Matthias Cassen. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän voitti kultaa 73 kilo­gramman sarjassa kukistettuaan loppu­ottelussa georgialaisen Nugzar Tatalašvilin. Hän voitti 81 kilogramman sarjan Euroopan-mestaruuden Tel Avivissa 2018, jossa voitti finaalissa belgialaisen Sami Chouchin. Hän saavutti samassa sarjassa EM-pronssia Lissabonissa 2021. Budapestin EM-kilpailuissa 2013 ja Astanan MM-kilpailuissa 2015 hän oli 73 kilo­gramman paino­luokassa seitsemäs. Hän sai alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2011. Hän sijoittui viidenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.

Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Muki oli mukana Israelin judo­joukkueessa, joka voitti seka­joukkue­kilpailun pronssia. Hän osallistui myös 81 kilo­gramman sarjaan, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Hän saavutti Taškentin MM-kilpailuissa 2022 pronssia sekajoukkuekilpailussa. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän oli 81-kiloisissa viides.

Muki on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kahdeksan turnaus­voittoa, viisi kakkos­sijaa ja seitsemän kolmos­sijaa. Maailman­cupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnaus­voittoa, yksi kakkos­sija ja kaksi kolmos­sijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Israelin-mestaruutta.

Mukia valmentaa Oren Smadja.

Lähteet
-------

1. ↑  Sagi Muki *Olympedia*. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Sagi Muki – Judoka *Judo Inside*. Viitattu 13.5.2023. (englanniksi)
3. ↑  Muki Sagi Tokyo 2020.  Arkistoitu 2.8.2021. Viitattu 2.8.2021. (englanniksi)
4. ↑  Sagi Muki Wien:  European Judo Union. Viitattu 3.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sagi Muki** Wikimedia Commonsissa

* Sagi Muki International Judo Federation (englanniksi)
* Sagi Muki *Sports Reference*.  Arkistoitu 17.4.2020.  (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjästä. Muita saman nimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Pathfinder** (viirinumero G10) oli Britannian kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: P-luokka (hävittäjä)*
Alus tilattiin 2. lokakuuta 1939 nimellä *HMS Onslaught* toisessa hätälaivueessa (engl. *2nd Emergency Flotilla*) Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1940. Alus nimettiin uudelleen *HMS Pathfinderiksi* tilattaessa P-luokan aluksia. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1941 ja valmistui 13. huhtikuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 410 905 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.

Palvelus
--------

Alus joutui 11. helmikuuta 1945 Akayabin eteläpuolella Pakseik Taungaw -joen suulla ilmahyökkäykseen, jossa se sai pahoja vaurioita lähelle osuneista pommeista muun muassa vasen moottori vaurioitui ja runko vaurioitui. Seuraavana päivänä tilapäiskorjausten valmistuttua alus lähti toisen moottorinsa voimin Ramree-saarelle, jossa korjauksia jatkettiin. Alus lähti 25. helmikuuta Colomboon vieraillen 27. helmikuuta Trincomaleessa. Se saapui 1 maaliskuuta Colomboon, jossa se siirrettiin telakalle.

Alus vapautui telakalta 25. maaliskuuta ja valmistautui jatkamaan matkaansa Britteinsaarille. Alus oli telakalla määritelty korjauskelvottomaksi ja oli määrätty reserviin. Alus lähti 13. huhtikuuta Bombayhin, josta se jatkoi 17. huhtikuuta Punaisenmeren ja Suezin kanavan kautta Britteinsaarille. Alus vaurioitui 26. huhtikuuta myrskyssä ylittäessään Punaistamerta ja joutui pysähtymään korjausten tekemiseksi. Alus saapui 11. kesäkuuta Dartmouthiin ja 16. kesäkuuta Plymouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta.

Alus hinattiin heinäkuussa Dartmouthiin, jossa se ankkuroitiin reservialuksena. Alus valittiin marraskuussa 1946 pommitusmaaliksi ja muutettiin tehtävään Portsmouthissa. Alus oli 1947-1948 koeajoissa, joiden päätyttyä se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin BISCOlle ja hinattiin Milford Haveniin, jonne se saapui 17. marraskuuta Howellsille romutettavaksi.

Lähteet
-------

* English, John: *Obdurate to Daring - British Fleet Destroyers 1941-45*. Windsor, Englanti: World Ship Society, 2008. ISBN 978-0-9560769-0-8. (englanniksi)
* Whitley, M. J.: *Destroyers of World War Two – an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1988. ISBN 0-85368-910-5. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Naval-history.net - HMS Pathfinder

*P*-luokan hävittäjät

|  |
| --- |
| *HMS Pakenham* (ex-*HMS Onslow*) - *HMS Paladin* - *HMS Panther* - *HMS Partridge* - *HMS Pathfinder* (ex-*HMS Onslaught*) - *HMS Penn* - *HMS Petard* (ex-*HMS Persistent*) - *HMS Porcupine* |
| Edeltäjä: *O*-luokka – Seuraaja: *Q*-luokka |
Armfeltin koulu
**Armfeltin koulu** on peruskoulu Salon kaupungissa Halikossa. Koulun nimi oli Halikon kuntaan kuuluessaan, vuoteen 2009 asti nimeltään **Halikon yläaste**. Koulu palvelee Halikon, Kuusjoen, Pajulan, Hajalan ja osaa Ollikkalan alueiden 1.–9 -luokkalaisia, joita koulussa on yhteensä noin 910. Opettajia koulussa on 79.

Armfeltin koulussa on ensimmäisellä luokalla kaksi yleisopetuksen rinnakkaisluokkaa, toisella luokalla on kaksi rinnakkaisluokkaa, kolmannella luokalla on kolme rinnakkaisluokkaa, neljännellä luokalla on kaksi rinnakkaisluokkaa, viidennellä luokalla on kaksi rinnakkaisluokkaa ja kuudennella luokalla on kolme rinnakkaisluokkaa. Lisäksi koulussa on kolme erityisluokkaa vuosiluokilla 1.–6. Seitsemännellä luokalla on kahdeksan rinnakkaisluokkaa, kahdeksannella luokalla on kymmenen rinnakkaisluokkaa ja yhdeksännellä luokalla on yhdeksän rinnakkaisluokkaa. Lisäksi koulussa toimii joustavan perusopetuksen jopo-luokka ja kolme yksilöllistetyn opetuksen Y-luokkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Armfeltin koulu *peda.net*.  Arkistoitu 17.8.2016. Viitattu 8.8.2016.
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan kevyestä risteilijästä. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Phaeton** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Arethusa-luokka (1913)*
Alus tilattiin Vickers Limitediltä, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1914 ja otettiin palvelukseen helmikuussa 1915.

Palvelus
--------

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston (engl. *Grand Fleet*) 4. risteilijäviirikköön, jonka mukana se siirrettiin maaliskuussa Dardanelleille. Alus oli syyskuuhun 1915 Dardanellien edustalla tukemassa liittoutuneiden maihinnousua Gallipolin niemimaalle. Alus liitettiin kotimaahansa paluun jälkeen Suuren laivaston 1. risteilijäviirikköön. Se ampui 4. toukokuuta 1916 alas yhdessä *HMS Galatean* kanssa Zeppelin L 7:n. Viirikkönsä mukana alus osallistui 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta 1916 Skagerrakin taisteluun.

Alukselle asennettiin elokuussa 1917 miinakiskot 74 miinan kuljettamista varten. Alus teki viisi miinanlaskentamatkaa, joissa se laski yhteensä 358 miinaa. Näihin on laskettu mukaan Kattegattiin maaliskuussa 1918 lasketut miinat.

Maaliskuussa 1918 alus liitettiin 7. risteilijäviirikköön ja edelleen syyskuussa 1919 Harwichiin sijoitettuun 2. risteilijäviirikköön. Alus poistettiin palveluksesta helmikuussa 1920 kahdentoista kuukauden modernisointia varten. Palattuaan telakalta alus sijoitettiin Devonportin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle toukokuussa 1922 ja myytiin romutettavaksi 16. tammikuuta 1923 Kingille Trooniin.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1906–1921*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 0-85177-245-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  Conway's s. 56

*Arethusa*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *HMS Arethusa* - *HMS Aurora* - *HMS Galatea* - *HMS Inconstant* - *HMS Penelope* - *HMS Phaeton* - *HMS Royalist* - *HMS Undaunted* |
| Edeltäjä: *Town*-luokka – Seuraaja: *C*-luokka |
**Armi Ahola** (s. 1. syyskuuta 1968 Jyväskylä) on suomalainen pesäpallon pelinjohtaja ja entinen pesäpalloilija. 

Armi "Ara" Ahola on Jyväskylän Kirin kasvatti, joka on edustanut pelaajaurallaan myös Viinijärven Urheilijoita vuosina 1991–1994. Jyväskylän Kiriä Ahola edusti Mestaruussarjassa ja naisten Superpesiksessä 1985–1990 sekä 1995–1998.

Pelinjohtajauransa Ahola aloitti naisten Superpesiksessä Jyväskylän Kirittärissä heti pelaajauransa päätyttyä vuonna 1999. Vuodet 2001–2003 Ahola toimi Siilinjärven Pesiksen pelinjohtajana ja palasi Kirittäriin kausiksi 2005–2006, johtaen Kirittäret kahteen peräkkäiseen mestaruuteen. Aholasta tuli ensimmäinen nainen, joka on voittanut Suomen mestaruuden pelinjohtajana. Tästä alkoi myös Kirittärien kuuden peräkkäisen mestaruuden putki.

Kaudella 2009 Armi Ahola nousi otsikoihin olemalla ensimmäinen nainen, joka johti miesten joukkuetta. Ahola otti johtaakseen miesten Suomensarjassa pelaavan Jyväskylän Lohen. Vuonna 2013 Ahola teki paluun Kirittärien pelinjohtajaksi kuuden vuoden tauon jälkeen.

Saavutukset
-----------

### Pelaajana

* Naisten Suomen mestaruus: 1989, 1996, 1997
* SM-hopeaa: 1992
* SM-pronssia: 1993, 1998
* Superpesiksen lyöjäkuningatar (4): 1994, 1996, 1997, 1998
* Vuoden jokeri (2): 1997, 1998
* Itä-Länsi -edustuksia: 6

### Pelinjohtajana

* Naisten Suomen mestaruus: 2005, 2006
* Naisten Superpesiksen vuoden pelinjohtaja: 2005
* Itä-Länsi -edustuksia: pelinjohtajana 1, II-pelinjohtajana 3, valitsijana 2

Lähteet
-------

1. ↑  Kirittärien Armi Ahola lopetti pelinjohtajana  16.9.2006. MTV3. Viitattu 16.1.2013.
2. ↑  Armi Ahola ja Lohi-Pesis tekevät historiaa avoimin mielin  6.8.2009. Demari. Viitattu 16.1.2013.
3. ↑  Armi Ahola Kirittärien pelinjohtajaksi Jyväskylän Kirittäret. Viitattu 16.1.2013.
4. ↑  Parhaat lyöjät kausittain Pesäpalloliitto.  Arkistoitu 31.12.2017. Viitattu 13.4.2018.
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Sagkrí** (kreik. Σαγκρί; myös *Sangrí*) on Kreikan kyläyhdyskunta (Τοπική Κοινότητα Σαγκρίου, *Topikí Koinótita Sagkríou*), joka sijaitsee Náxoksen saarella Kykladeilla. Se kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Aiemmin kyläyhdyskunta kuului Náxoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan Náxoksen kunnallisyksikköön. Kyläyhdyskunnan väkiluku on 537 (vuonna 2011).

Sagkrín maisemia ja Demeterin temppelin rauniot.
Áno Sagkrín keskiaikainen Pyhän Nikolaoksen (*Ágios Nikólaos*) kirkko.
Sagkrín kyläyhdyskunta sijaitsee Náxoksen saaren keskiosissa noin 12 kilometriä kaakkoon saaren pääkaupungista Náxoksen kaupungista eli Chórasta. Kyläyhdyskunnan suurin kylä on Áno Sagkrí ("Ylempi Sagkrí"), jonka väkiluku on 210. Muut kylät ovat Kanakári (49 asukasta), Kastráki (158), Káto Sagkrí ("Alempi Sagkrí", 27) ja Mikrí Vígla (Mikrí Vívla, 93). Lisäksi kyläyhdyskuntaan kuuluu asumaton Panagían saari. Kylien vanha rakennuskanta on arkkitehtuuriltaan keskiaikaista, ja alueella on useita bysanttilaisaikaisia kirkkoja.

Sagkrí tunnetaan ennen kaikkea siellä sijaitsevista antiikin aikaisista Demeterin temppelin raunioista, jotka sijaitsevat Gýroulaksessa. Niiden lähellä toimii Gýroulaksen arkeologinen museo Sagkríssa. Temppelin lähellä on Pyhän Johanneksen (*Ágios Ioánnis*) kirkko. Áno Sagkríssa on 1000-luvulla rakennettu Pyhän Nikolaoksen (*Ágios Nikólaos*) kirkko. Pyhän Eustratioksen (*Ágios Efstrátios*) luostarissa toimii kansatieteellinen museo.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Naxos Sangri Village *Greeka.com*. Viitattu 20.3.2017.
3. ↑  Sangri - Naxos (Greece) *Greece.com*. Viitattu 20.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sagkrí** Wikimedia Commonsissa
Usoljen vaakuna.
**Usolje** (ven. Усо́лье) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman oikeanpuoleisella rannalla vastapäätä Bereznikin kaupunkia 343 kilometriä Permistä pohjoiseen. Kaupunki on Usoljen piirin keskus. Asukkaita on 5 400 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on syntynyt nimellä *Novoje Usolje* vuonna 1606, jolloin sinne perustettiin suolankeittämö. Seutu kuului vuosisatojen ajan Stroganovin kauppias- ja liikemiessuvulle. 1700-luvulla Novoje Usolje toimi Stroganovien omistamien alueiden hallinnollisena keskuksena. 1800-luvun alkuun mennessä, Solikamskin merkityksen vähentyessä, Novoje Usoljesta tuli Kaman seudun suolan tuotannon keskus ja tärkeä Keski-Venäjän ja Uralin välisen kaupan välittäjä. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1940.

Usoljessa on säilynyt runsaasti vanhoja puutaloja ja Stroganovien ajan kivirakennuksia. Kauppatorilla sijaitsevat Vapahtajan tsasouna ja vuonna 1727 valmistunut Kristuksen kirkastumisen katedraali. Muita nähtävyyksiä ovat Stroganovien talo, kauppahalli ja siihen liittyvä kellotorni (1730). Klassismia edustavat Pokrovan ja pyhän Nikolaoksen tsasouna (1814–1820), Pyhän Nikolaoksen kirkko, Golitsynin kartano (1818), kaupungintalo (1832), suolatehtaan konttori (1833) ym. Usoljen pohjoisosa rajoittuu Bereznikin kaupungin lähiöihin.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 495. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Usoljen kaupunki Permin aluepiirin sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)

Permin vaakuna**Permin aluepiirin kaupungit**
Permin aluepiiriPermin aluepiiri
**Pääkaupunki: Perm**  

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino