recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bosporinsalmi**  (turk. *İstanbul Boğazı*) on Istanbulissa Turkissa sijaitseva kapea salmi, joka erottaa Euroopan ja Aasian maanosat. Salmi yhdistää Mustanmeren ja Marmaranmeren. Lähellä salmen Marmaranmeren-puoleista päätä siitä työntyy länteen pitkä lahti, Kultainen sarvi.

Maantiede
---------

Bosporinsalmi on noin 30 kilometriä pitkä, ja leveyttä sillä on leveimmässä kohdassa 3 700 metriä ja kapeimmassa kohdassa 700 metriä. Salmen syvyys vaihtelee 36 ja 124 metrin välillä. Mustaltamereltä tulee voimakas pintavirtaus ja syvemmällä (noin 40 metristä alaspäin) heikompi takaisinvirtaus.

Liikenne
--------

Bosporinsalmi on yksi maailman liikennöidyimmistä laivaväylistä. Vuonna 2003 tuli voimaan säädös, jonka mukaan yli 200 metriä pitkät alukset ja vaarallista lastia kuljettavat alukset voivat liikennöidä salmessa vain päiväsaikaan. Ennen säädöstä salmella oli tapahtunut useita haaksirikkoja. 

Salmen yli johtaa kaksi moottoritiesiltaa, vuonna 1973 valmistunut Bosporinsilta (turk. *Boğaziçi Köprüsü*) ja vuonna 1988 valmistunut Fatih Sultan Mehmetin silta (turk. *Fatih Sultan Mehmet Köprüsü*). Näiden lisäksi salmen Mustanmeren puoleisen pään ylittää Yavuz Sultan Selimin raide- ja moottoriliikennesilta, joka avautui liikenteelle 26. elokuuta 2016. Salmen ali johtaa vuonna 2013 valmistunut rautatietunneli, Marmaray, joka yhdistää Istanbulin Euroopan ja Aasian puoleiset paikallisjunaradat. Peruskorjauksen jälkeen niistä muodostuu yhtenäinen 76 kilometrin pituinen kaupunkirata.

Lähteet
-------

1. ↑  Hakulinen, Kerkko ja Paikkala, Sirkka: *Pariisista Papukaijannokkaan*, s. 33. Suomenkieliset ulkomaiden paikannimet ja niiden vieraskieliset vastineet. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus (Kotus), 2013. ISBN 978-952-5446-80-7. (suomeksi)
2. ↑  Boğaziçi Köprüsü *Istanbul Guide*.  Arkistoitu 21.8.2016. Viitattu 18.7.2016.
3. ↑  Fatih Sultan Mehmet Köprüsü (Fatih Sultan Mehmet Bridge) *Istanbul Guide*.  Arkistoitu 21.8.2016. Viitattu 18.7.2016.
4. ↑  Turkey opens bridge between continents in megaproject drive Reuters. Viitattu 26.10.2016.
5. ↑  Opening of the Marmaray Rail Tube  6.3.2016. Istanbul Guide.  Arkistoitu 21.8.2016. Viitattu 18.7.2016.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bosporinsalmi**.
**Mauri Lintera** (17. tammikuuta 1923 Helsinki – 17. toukokuuta 2011 Kauniainen) oli suomalainen lehdenkustantaja ja päätoimittaja, joka perusti useita suomalaisia laajalevikkisiä aikakauslehtiä.

Lintera aloitti 16-vuotiaana kesätöissä urheilutoimittajana Martti Jukolan päätoimittamassa Suomen Urheilulehdessä. Lintera oli talvisodassa vapaaehtoisena ja palveli Viipurissa lähettinä. Jatkosodassa hän oli mukana Talin–Ihantalan taistelussa. Sotien jälkeen hänestä tuli 1948 Helsingin Sanomien kotimaan- ja urheiluosastojen toimittaja. Viiden vuoden kuluttua hän siirtyi Uuteen Suomeen ja sieltä Mantereen kirja Oy:öön, jossa hän oli 1950-luvulla mukana perustamassa Me Naiset -lehteä.

Lintera osti agentuuriliikkeen, joka myi kansainvälistä aineistoa, ja perusti vuonna 1958 ilman alkupääomaa Jallu-miestenlehden, joka oli tuolloin miehille sunnattu yleisaikakauslehti eikä pornolehti, kuten myöhemmin. Alkuvaiheissa Lintera kirjoitti, taittoi ja kuvasi lehden numerot itse. Lehti alkoi menestyä vuonna 1961, kun poliisi takavarikoi lehden numeron, joka sisälsi Tabe Slioorin muistelmien ensimmäisen osan.

Muita Linteran perustamia lehtiä olivat Nyrkki (1960, nimenmuutos Nyrkkiposti 1968), naistenlehti Jaana (1962), Suosikki (1963) ja Jermu (1968).

Vuonna 1968 Lintera myi lehtensä Uudelle Kivipainolle, joka myi ne edelleen Lehtimiehet Oy:lle. Myös Lintera siirtyi Lehtimiesten palvelukseen Jaanan päätoimittajaksi ja kehittäjäksi. Vuonna 1973 julkistettu Ilja Glazunovin muotokuva Urho Kekkosesta paljastui myöhemmin Linteran tilaamaksi Jaana-lehteä varten.

Lintera jäi eläkkeelle vuonna 1987. Hänen uskotaan käyttäneen ensimmäisenä Leijonat-lempinimeä Suomen jääkiekkomaajoukkueesta Helsingin Sanomissa tammikuussa 1949.

Kirjallisuutta
--------------

* Nina af Enehjelm: *Skandaalin käryä – yksinoikeudella Mauri Lintera*. Recallmed, Klaukkala 2008 ISBN 978-951-847-073-4

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jukola, Laia: Muistot: Mauri Lintera (digitilaajille) *Helsingin Sanomat*.  6.6.2011. Viitattu 6.6.2019.
2. ↑  Tikka, Juha-Pekka: Kekkosen 1973 kohutaulun salainen tausta paljastui *Ilta-Sanomat*.  12.1.2009. Viitattu 6.6.2019.
3. ↑  Hakola, Tero; Pusa, Ari: "Se oli aika raju ja onnistunutkin veto": Leijona ilmestyi maajoukkueen paitaan vuonna 1948, mutta kuka keksi Leijonien lempinimen? *Helsingin Sanomat*.  6.6.2019. Viitattu 6.6.2019.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Taidetta kouluihin** oli taidemaalari Venny Soldan-Brofeldtin aloitteesta Helsinkiin 3. helmikuuta 1906 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena oli toimia taiteen levittämiseksi Suomen kouluihin. Yhdistys toimi vuoteen 1980..

Pekka Halonen, *Huviretki*, diptyykin vasen puolisko.
Yhdistyksen esikuvina olivat monissa Euroopan maissa, muun muassa Ruotsissa (1896), Englannissa ja Saksassa, toimineet samanlaiset taiteen levittämistä harrastavat yhdistykset. Yhdistyksen vaikutusala käsitti koulujen lisäksi muutkin kansansivistystä edistävät tahot, kuten kirjastot, nuorisoseurat, raittiusyhdistykset. Yhdistyksen kilpailun kautta toimittamana ilmestyi kokoelma *Piirustuksia maalaiskansakoulurakennuksiin* (1907), joka lahjoitettiin kaikille kunnille. Yhdistys lahjoitti ja myi suomalaisten ja ulkomaisten taiteilijoiden piirustuksia, värietsauksia, kipsiteoksia ja taulujäljennöksiä, ja lisäksi se toimitti kouluille lahjaksi saamiaan alkuperäismaalauksia. Se kustansi kolmeen Helsingin kansakouluun suuret koristeelliset seinämaalaukset, joista Pekka Halosen *Huviretki* tuli Töölön kansakouluun, Verner Thomén teos Ratakadun ja Yrjö Ollilan Tehtaankadun kansakouluun.

Yhdistyksen alaosasto perustettiin 1907 Turkuun, ja sillä oli Venny Soldan-Brofeldtin suunnittelema logo. Tiedot paikallisyhdistyksen ensimmäisten vuosikymmenien lahjoituksista ovat kadonneet. Oppikouluihin ostettiin taidetta yhdistyksen kautta, ja niitä on luetteloitu viitisenkymmentä työtä vuosilta 1955–1974.

Taidetta kouluihin -yhdistys järjesti maata kiertäviä näyttelyitä, joihin pääsivät maksua vastaan muutkin kuin koululaiset. Niistä sai ostaa taidetta ja taidejäljennöksiä. Yhdistys järjesti arkkitehtuurikilpailuja, joiden kautta saatujen piirustusten perusteella rakennettiin noin 60 koulua, muun muassa Jokioisiin Kalakosken koulu ja kilpailupiirustusta mukaillen rakennettiin myös Uskelan Sirkkulan koulu.

Valtakunnallinen taideteosten jakelu kouluille päättyi, kun yhdistys lakkasi saamasta valtionapua 1970-luvulla, jolloin koulut saivat tarkoitukseen omat määrärahat.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Taidetta kouluihin, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 1083–1084. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917
2. 1 2  Oona Myllyntaus: Koulujen julkisesta taiteesta tarvitaan lisää tutkimusta > Koulujen taiteen rahoitus on muuttunut, Helsinki.fi, viitattu 26.12.2023
3. ↑  Pekka Halonen ateljeekodissaan Halosenniemessä, Kansallisgalleria. Viitattu 26.12.2023
4. 1 2 3 4  Ulla Mattson, Taidetta tuotiin kansakoulun arkeen 20.1.2007. Viitattu 26.12.2023

Kirjallisuutta
--------------

* Sari Savikko, toim. *Koulujen taide*, Tammi 2007 ISBN 978-951-31-3867-7
*Tämä artikkeli käsittelee Neuvostoliitossa ilmestynyttä lehteä. Samanniminen lehti on ilmestynyt Suomessa.*
*Kommunistin* kansilehti vuodelta 1927.
**Kommunisti** oli Neuvostoliitossa vuosina 1925–1937 julkaistu suomenkielinen kommunistinen teoreettinen aikakauslehti. Se oli NKP(b):n Leningradin ja Karjalan aluekomiteoiden äänenkannattaja. Julkaisijana toimi Kustannusliike Kirja ja vuodesta 1936 NKP(b):n Karjalan aluekomitean kustannusliike.

Lehti ilmestyi kerran kuukaudessa 48-sivuisena aluksi Leningradissa ja vuodesta 1936 Petroskoissa. Sen vastaavia toimittaja olivat Juho Kustaa Lehtinen ja Paavo Hyppönen. Toimituskollegioon kuuluvat eri aikoina Yrjö Sirola, Lauri Letonmäki, Kustaa Mikko Evä, Ville Ojanen, Juho Komu, Kustaa Rovio, Jukka Lehtosaari, Väinö Lattunen, Yrjö Karppanen, Jukka Lemetti, Pentti Notko, E. Mäkinen, J. Puro ja I. Antipina.

Kommunisti oli suunnattu Leningradin alueen ja Neuvosto-Karjalan suomenkielisille puolueaktiiveille sekä Neuvostoliitossa asuville SKP:n jäsenille. 1 500 kappaleen painoksesta osa levisi Suomeen sekä Yhdysvaltojen ja Kanadan suomalaissiirtolaisten keskuuteen. Lehden tehtävänä oli Neuvostoliiton sosialistisen rakennustyön sekä kansainvälisen työväenliikkeen kokemusten tarkastelu ja analyysi. Siinä julkaistiin NKP(b):n puoluekonferenssien ja keskuskomitean täysistuntojen päätöksiä, puoluejohtajien puheita ja kirjoituksia sekä Kominternin ja SKP:n aineistoja.

Lehti lakkautettiin 1930-luvun lopun suomalaisvainojen seurauksena. Viimeinen numero ilmestyi huhtikuussa 1937.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kruhse, Pauli & Uitto, Antero: *Suomea rajan takana 1918–1944: Suomenkielisen neuvostokirjallisuuden historia ja bibliografia*. Julkaisija: Kansalliskirjasto. Jyväskylä: BTJ, 2008. ISBN 978-951-692-705-6.
2. 1 2  Alto, E.L.: *Sovetskije finnojazytšnyje žurnaly 1920–1980*, s. 22. Petrozavodsk: Karelija, 1989. ISBN 5-7545-0308-3.
3. ↑  Afanasjeva, A. I.: *Kulturnyje preobrazovanija v Sovetskoi Karelii, 1928–1940*, s. 134. Petrozavodsk: Karelija, 1989. ISBN 5-7545-0202-8.
4. ↑  Alto, E. L.: *Sovetskije finnojazytšnyje žurnaly 1920–1980*, s. 23. Petrozavodsk: Karelija, 1989. ISBN 5-7545-0308-3.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kommunisti* digitoituna kansalliskirjastossa
**Woodland** on selainpohjainen roolipeli, jossa tavoitteena on kehittää omaa pelihamoaan taistellen ja tekemällä kaikenmuotoisia töitä, apupojasta ammattilaiseen. Pelistä löytyy myös tehtäviä, joista kokemusta sekä palkitsevia korvauksia.

Pelin alussa sinun on hieman hankittava kokemusta kiven tai puunhakkuun osalta. Myymällä hankkimasi tarvikkeet, ansaitset hieman rahaa, jolla voit ostaa hahmollesi tontin. Tontille rakennetaan päärakennus, jonka koko määrää paljonko hahmosi tavaroita voit sinne säilyttää. Halutessasi voit rakennuttaa tontillesi Navetan, Kanalan, Pellon, Puutarhan, Laitumen, Tallin sekä Kaivon. Eli voit sen jälkeen ostaa tontillesi karjaa ja kasvattamaan kasveja joita myymällä voit taas ansaita rahaa ja kokemusta.

Kun sinulla on tarpeeksi tarvikkeita ja haluat lähteä tutkimaan uusia paikkoja voit rakentaa satamassa itsellesi laivan. Laivalla voit sotia merirosvoja vastaan tai ryöstää kauppalaivoja. Voit matkustaa laivalla omistamattomalle saarelle ja aloittaa sieltä oman kaupungin rakentamisen "tyhjältä pöydältä".

### Pelaaminen

Pelaamiseen tarvitset vain selaimen. Alussa pelaajalle kerrotaan hieman selvitymiseen liittyvistä asioista, ja neuvotaan miten hankkia materiaaleja sekä varusteita.

Pelissä on pienimuotoisia tehtäviä joita voi aloittaa omien kykyjen mukaan. Jotkin tehtävät avaavat uusia taitoja tai ominaisuuksia. 

#### Sosiaalisuus

Pelissä tapaat monia ihmisiä joiden kanssa voit lähettää viestejä, myydä tontteja, vaihtaa esineitä tai vaikka lähettää rahaa. Riitatilanteissa voitte ottaa yhteen metsiensiimeksissä jolloin katsotaan kumpi on kumpi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Woodland *woodland.hajoonko.fi*.  Arkistoitu 22.8.2016. Viitattu 10.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Woodland
* Woodlandin oma opas pelaajille[vanhentunut linkki]
* Woodlandin tilastot (Arkistoitu – Internet Archive)
**Tšuraptšan ulus** eli **Tšuraptšan piiri** (ven. Чурапчинский улус (район), *Tšuraptšinski ulus (raion)*, jak. Чурапчы улууһа, *Tšuraptšy uluuha*) on paikallinen itsehallntoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Ust-Aldanin ulusiin, idässä Tattan ja Tompon piireihin, etelässä Ust-Majan ja Amgan uluseihin ja lännessä Megino-Kangalassin ulusiin. Tšuraptšan ulusin pinta-ala on 12 600 km². Tärkeitä elinkeinoja ovat maatalous sekä nautakarjan ja hevosten kasvatus.

Keskilämpötila on tammikuussa -42 °C ja heinäkuussa +16...+17 °C. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 200–250 mm.

Väestö
------

Vuonna 1989 uluusin asukasluku oli 18 400. Tuolloin väestöstä oli jakuutteja 97 prosenttia, venäläisiä 1,5 prosenttia, evenkejä 0,4 prosenttia, evenejä 0,3 prosenttia ja muita 0,8 prosenttia. Kaikkiaan alueen väestö koostui 29 eri kansallisuudesta.

### Asukasluvun kehitys

* 18 400 (1989)
* 19 400 (1999)

Hallinnollinen jako
-------------------

Ulusiin kuuluu 17 naslegia eli maalaiskuntaa, joissa on yhteensä 29 asutusta. Hallinnollinen keskus on Tšuraptšan kylä. 

Tšuraptšan ulusin naslegit (maalaiskunnat) (*keskuskylä suluissa*):

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Alağar (*Tšyappara*)
* Arylah (*Arylah*)
* Baxsy (*Toloon*)
* Boltoŋo (*Ikkis Xarbalaa*)
* Bolugur (*Myndağaj*)
* Kytaanax (*Kileŋki*)
 | * Mugudaj (*Maralaajy*)
* Odjuluun (*Djabyla*)
* Solovjev (*Myryla*)
* Sylaŋ (*Uhun Küöl*)
* Tšakyr (*Toloon*)
* Tšuraptša (*Tšuraptša*)
 | * Tölöj (*Tölöj Djiriŋ*)
* Xadaar (*Ürüŋ-Küöl*)
* Xajaxsyt (*Tuora Küöl*)
* Xatyly (*Maŋnajgy Xarbalaa*)
* Xoptoğo (*Djiriŋ*)
 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Tietoa Tšuraptšyn uluusista (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Yakutiatravel.com

Aiheesta muualla
----------------

* Чурапчинский улус Tšuraptšan ulus Sahan tasavallan portaalissa.
* Tšuraptšan ulusin kartta

Sahan lippuSahan piirijako
**Kaupunkipiirikunnat:** Jakutsk | Žatai  

**Piirit ja ulusit:** Abyi | Aldan | Allaiha | Amga | Anabarin kansallinen | Bulun | Bytantain evenien kansallinen | Gornyi | Hangalass | Kobjai | Megino-Kangalass | Lensk | Mirnyi | Moma | Nam | Nerjungri | Nižnekolymsk | Njurba | Oimjakon | Olenjokin kansallinen | Oljokminsk | Srednekolymsk | Suntar | Tatta | Tompo | Tšuraptša | Ust-Aldan | Ust-Jansk | Ust-Maja | Verhnekolymsk | Verhneviljuisk | Verhojansk | Viljuisk | Žiganskin kansallinen
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia. Kabardian prinssi Temrjukista on eri artikkeli.*
Temrjukin vaakuna
**Temrjuk** (ven. Темрюк) on kaupunki Mustanmeren ja Asovanmeren välisellä Tamaninniemellä Krasnodarin aluepiirissä Etelä-Venäjällä. Kaupungin väkiluku 
vuonna 2006 oli 36 546 henkeä. Kaupungin paikalla sijaitsi vuoteen 1774 asti turkkilainen Abasin linnake.

Kaupunki sijaitsee Asovanmereen laskevan Kubanjoen varrella ja sen satama on joen suulla noin 4 km:n päässä kaupungista. Vuosien 1996–1998 aikana satamassa käsiteltiin pääasiassa puu- ja lautatavaraa, terästä ja elintarvikkeita. Sataman kautta kulkevan rahdin määrä vuodessa on alle 100 000 tonnia.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Temrjuk**.
1. ↑  Population Of Temryuk population-of.com. Viitattu 19.4. 2007. (englanniksi)
2. ↑  "TEMRYUK", Volume V26, Page 613 of the 1911 Encyclopedia Britannica.
3. ↑  Port Temryuk Novorossiysk Marine Company Limited.  Arkistoitu 11.10.2007. Viitattu 19.4. 2007. (englanniksi)
**Sleesian sodat** olivat kolme sotaa, jotka Itävalta ja Preussi kävivät Sleesian alueen omistuksesta vuosina 1740-1763. Ensimmäinen Sleesian sota (1740-1742) ja toinen Sleesian sota (1744-1745) olivat osa Itävallan perimyssotaa (1740–1748). **Kolmas Sleesian sota** (1756-1763) tunnetaan paremmin seitsenvuotisena sotana. Sotien tuloksena Preussi sai haltuunsa Sleesian.

Ensimmäinen Sleesian sota
-------------------------

Ensimmäinen sota sai alkunsa keisari Kaarle VI:n kuoltua, jolloin Preussin kuningas Fredrik Suuri vaati Sleesiaa itselleen. Vaatimuksensa tueksi hän vetosi yli kaksisataa vuotta vanhaan Schwiebusin sopimukseen (1537), jonka mukaan Briegin, Liegnitzin ja Wohlaun ruhtinaskuntien olisi pitänyt siirtyä Brandenburgin haltuun, kun puolalaisen 
Piastin kuningassuvun Sleesian haara oli sammunut (1675). Lisäksi hän syytti itävaltalaisia protestanttien sorrosta. Ensimmäisessä sodassa Preussi miehitti ja valloitti Sleesian. Sota päättyi Breslaun rauhaan 11. kesäkuuta 1742. Aluemuutokset vahvistettiin 28. heinäkuuta Berliinin rauhassa, jossa Iso-Britannia toimi välittäjänä. Preussi sai Ala- ja Ylä-Sleesian sekä Glatzin kreivikunnan, Itävallalle jäi vain muutama kaupunki (Jägerndorf, Troppau).

Toinen Sleesian sota
--------------------

Carl Röchling, *Preussin jalkaväen hyökkäys Hohenfriedbergissä 4. kesäkuuta 1745*.
Toinen Sleesian sota seurasi, kun perimyssodan liittosuhteissa tapahtui muutoksia ja Preussi päätyi yhteen Ranskan kanssa. Elokuussa 1744 Fredrik II Suuri hyökkäsi Böömiin ja valloitti Prahan 16. syyskuuta. Tätä seurasi Itävallan vastahyökkäys ja preussilaisten vetäytyminen takaisin Sleesiaan. Seuraavan vuoden aikana Preussi oli voittoisa Hohenfriedbergin ja Soorin taisteluissa. Preussin voiton varmisti lopulta Kesselsdorfin taistelu 15. joulukuuta. Joulupäivänä 1745 Itävalta tunnusti Preussin herruuden Sleesiassa (Dresdenin rauha). Vastapalveluksena Fredrikin oli tunnustettava Frans I:n keisariksi.

Seitsenvuotinen sota
--------------------

Itävallan keisarinna Maria Teresia halusi saada Sleesian takaisin ja kokosi tähän Preussin vastaisen liittouman. Hyökkääjä oli kuitenkin jälleen Preussi, joka siirtomaasodan puhjettua Ison-Britannian ja Ranskan välillä 15. toukokuuta 1756 katsoi parhaaksi ottaa aloitteen käsiinsä. Preussi hyökkäsi Saksiin 29. elokuuta. Seitsemän vuoden taistelujen jälkeen Itävalta ja Preussi solmivat Hubertusburgin rauhan 15. helmikuuta 1763. Sotaa edeltäneet rajat jäivät lähes ennalleen.

Lähteet
-------

* Reinhard Nelke: Die schlesichen Kriege Friedrich des Großen *preussenweb.de*. Viitattu 26.9.2009. (saksaksi)
**Borran luolat** on Intiassa, sijaitseva kalkkikiviluolasto. Se sijaitsee Itä-Ghatin vuoristossa, Ananthagirin kukkuloilla. Alue on syrjäinen ja lähin vuoristoasema sijaitsee 15 km:n päässä Arakun laaksossa. Lähin kaupunki on Visakhapatnam 95 kilometrin päässä. Luolat ovat muodostuneet Gosthanijoen virtauksen vaikutuksesta. Luolastossa olevilla tippukivi- ja pylväsmuodostumilla on paikallisille asukkaille uskonnollista merkitystä. Uskonnollinen merkitys liittyy eräästä luolasta löytyneeseen kiveen. Luolaston sisäänkäynti on 100 m korkea ja 75 m leveä ja sieltä johtaa portaikko alaspäin. Luolaston tippukivimuodostumat ovat epäsäännöllisiä stalaktiiteja ja stalakmiitteja.

Kuvia
-----

* Kuva luolien sisäänkäynnistä.Kuva luolien sisäänkäynnistä.
* Tippukiviä luolan sisäpuolella.Tippukiviä luolan sisäpuolella.
* Kivimuodostelma luolan sisällä.Kivimuodostelma luolan sisällä.

Lähteet
-------

1. ↑  "Borran luolat", *501 luonnonihmettä, jotka on nähtävä edes kerran eläessään*, s. 499. Alkuperäinen teos: 501 Must-visit Natural Wonders. Suomentanut Juuso Aarnio. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.
2. ↑  Wonder of Borra caves valokuvat Arakun laaksossa Andhra Pradesissa Megaicons.net. Viitattu 2.9.2023. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Borran luolat** Wikimedia Commonsissa
**Tiesa** ("Totuus") oli vuosina 1917–1994 ilmestynyt liettuankielinen sanomalehti. Se oli neuvostoaikana Liettuan SNT:n johtava päivälehti. 

Lehti perustettiin Pietarissa huhtikuussa 1917 bolševikkien liettualaisjärjestöjen äänenkannattajaksi. Vuonna 1918 se ilmestyi Moskovassa, vuonna 1919 vähän aikaa Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistisen puolueen lehtenä Vilnassa ja sen jälkeen Raseiniaissa.

*Tiesa* oli 1920- ja 1930-luvuilla Liettuan kommunistisen puolueen maanalainen äänenkannattaja. Sitä painettiin Kaunasissa, Königsbergissä, Skotlannissa ja Smolenskissa. Liettuan neuvostomiehityksen jälkeen lehti ilmestyi vähän aikaa Kaunasissa nimellä *Liaudies balsas*. Kesäkuussa 1940 se otti takaisin käytöön alkuperäisen nimensä. Toisen maailmansodan aikana vuosina 1942–1944 lehteä julkaistiin Moskovassa.

Sodan jälkeen *Tiesasta* tuli Neuvosto-Liettuan johtava päivälehti. Se ilmestyi Vilnassa kuudesti viikossa Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean, tasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattajana. Lehden levikki oli 311 000 kappaletta vuonna 1987.

Liettuan itsenäistyessä vuona 1990 *Tiesasta* tuli Liettuan demokraattisen työväenpuolueen äänenkannattaja. Se yhtiöitettiin vuonna 1992. Lehden levikki oli 50 000 kappaletta vuonna 1994, jolloin se sai nimen *Diena*. Lehti lakkasi ilmestymästä vuonna 1996.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  *Žurnalistikos enciklopedija*, s. 106, 519–520. Vilnius: Pradai, 1997. ISBN 9986-776-62-7. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2 3 4  Tiesa *Visuotinė lietuvių enciklopedija*. Viitattu 18.11.2023.
**Max Morath** (1. lokakuuta 1926 Colorado Springs – 19. kesäkuuta 2023) oli yhdysvaltalainen ragtimea soittanut pianisti. Hänestä käytettiin myös kutsumanimeä "Mr. Ragtime".

Elämä ja ura
------------

Morathin äiti oli ammattimainen ragtimepianisti, jonka myötävaikutuksella myös poika kiinnostui varhain pianonsoitosta. Morath sai oppiarvon englannin kielessä Colorado Collegesta. Hän tuli tunnetuksi levytystensä lisäksi televisio-ohjelmista, näytelmistä ja kirjoittamisesta. Morath aloitti yhteistyönsä Public Broadcasting Servicen kanssa 1960-luvun alussa ja keskittyi ohjelmissaan käsittelemään ragtimen kukoistuksen aikaa. Hän käsikirjoitti ja esitti muun muassa ragtimea ja sen historiallista kontekstia esitelleen televisio-ohjelman *The Ragtime Era*. Vuonna 1969 Morath kantaesitti kriitikkojen suosion saavuttaneen yhden miehen näytelmän *Turn of the Century*. Vastaavan suosion saavuttivat *Living a Ragtime Life* ja *The Ragtime Years*. Morath myös laati esseitä ja esiintyi radio-ohjelmissa National Public Radiossa.

Morath sai vuonna 1996 maisterin arvon Yhdysvaltain tutkimuksessa Columbian yliopistosta. Maisterintyössään hän paneutui lauluntekijä Carrie Jacobs-Bondin työhön. Morath jatkoi kiertämistä 2000-luvulla yhden miehen show'nsa Max Morath the Ragtime Man merkeissä. Hänen levyjään on julkaistu monilla levymerkeillä, joihin ovat kuuluneet Vanguard Records, Epic Records ja RCA Red Seal Records. Morath sai vuonna 2022 *Glenn Jenks Ragtime Revuen* ensimmäisen palkinnon elinikäisistä saavutuksista.

Morathin ensimmäinen avioliitto päättyi eroon. Vuonna 1993 hän meni uusiin naimisiin Diane Skomarsin kanssa. Hänellä oli kolme lasta ja lisäksi tytärpuoli Skomarsin aiemmasta suhteesta. Uuden avioitumisen jälkeen Morath asui Duluthissa Minnesotassa. Vuonna 2022 hän asettui Aftenro-hoitokotiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Max Morath AllMusic, viitattu 19.6.2023 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Jay Gabler, Duluth's Max Morath, ragtime legend and public TV pioneer, dead at 96 Duluth News Tribune 19.6.2023, viitattu 19.6.2023 {{en}


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Motif** on X-ikkunointijärjestelmän graafinen käyttöliittymäkirjasto. Sitä on aiemmin käytetty useiden kaupallisten Unix-käyttöjärjestelmien graafisien käyttöliittymän toteutukseen. Motif on ohjelmoitu C-kielellä ja toteutettu X:aan kuuluvan X Toolkit Intrinsics (Xt) -luokkakirjaston avulla.

Motifin kehitys alkoi DECin ja Hewlett-Packardin ja muiden yhteistyönä yhteisen käyttöliittymän luomiseksi X-ikkunointijärjestelmälle. Kehitysryhmä tunnettiin nimillä X/Open, joka yhdistyi Open Software Foundationin kanssa Open Groupiksi.
Motif-ohjelmointirajapinta on standardoitu vuonna 1994 IEEE:n standardissa IEEE 1295.

Kirjaston lisäksi Motifiin kuuluu ikkunanhallintaohjelma Motif Window Manager (MWM). Useat kaupalliset Unixit käyttivät graafisena käyttöliittymänään Motifiin perustuvaa Common Desktop Environmentia (CDE).

HP:n Visual User Environment perustui myös Motifiin, mutta HP osallistui myös CDE:n kehitykseen.

Motif 2.1 lisäsi Unicode-tuen.

Motifille on tehty avointa kloonia nimeltä Lesstif, joka pyrki Motif 1.2 -yhteensopivuuteen. Lesstif oli mukana useissa Linux-jakeluissa.

Motifista julkaistiin vuonna 2000 Open Motif -versio omalla lisenssillä, joka ei ollut täysin avoin.

Motif ja CDE on julkaistu vuonna 2012 vapaalla LGPL-lisenssillä.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  The Open Group Definition *linfo.org*. Viitattu 17.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  1295-1993 - IEEE Standard for Information Technology--X Window System--Modular Toolkit Environment (MTE) IEEE. doi:10.1109/IEEESTD.1994.7362077.  Viitattu 1.12.2017.
4. ↑  Molly Joy: Migrating HP VUE Desktop Customizations to CDE (PDF) *hpl.hp.com*. Viitattu 4.9.2020. (englanniksi)
5. ↑  The LessTif Homepage *lesstif.sourceforge.net*. Viitattu 28.11.2017.
6. ↑  LessTif FAQ *lesstif.sourceforge.net*. Viitattu 1.12.2017.
7. ↑  Tim Swenson: Q40/Linux Journal *dilwyn.me.uk*. Viitattu 1.12.2017.
8. ↑  THE OPEN GROUP PUBLIC LICENSE *opengroup.org*.
9. ↑  The Future of LessTif *lesstif.sourceforge.net*. Viitattu 1.12.2017.
10. ↑  Motif *motif.ics.com*. Viitattu 28.11.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
Nobel-säätiön toimitalo Tukholman Östermalmilla osoitteessa Sturegatan 14.
**Nobel-säätiö** (ruots. *Nobelstiftelsen*) on 29. kesäkuuta 1900 perustettu yksityinen säätiö, joka hallinnoi Nobelin testamenttaamia varoja ja rahoittaa Nobel-palkinnot, kuten Nobel on testamentissaan esittänyt. Säätiö rahoittaa myös palkintojenjakotilaisuudet.

Säätiön perustamisasiakirjana toimii Alfred Nobelin testamentti. Säätiö valvoo Nobelin testamenttaamien varojen käyttöä, mutta ei päätä Nobel-palkintojen saajia. 

Nobel-säätiön jäsenet ovat Ruotsin akatemian, Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian, Karoliinisen instituutin, Norjan Nobel-komitean jäseniä, eli Nobel-palkintojen myöntäjätahojen jäseniä Ruotsissa ja Norjassa. Nobel-säätiö rahoittaa Taloustieteen Nobel-palkinnon, vaikka palkinto ei perustu Nobelin testamenttiin, vaan Ruotsin keskuspakin vuonna 1968 säätiölle antamaan lajoitukseen palkinnon jakamiseksi.

Fysiikan, kemian ja Taloustieteen Nobel-palkinnon saajista päättää Ruotsin kuninkaallinen tiedeakatemia, lääketieteen palkinnosta Karoliininen instituutti, kirjallisuuspalkinnosta Ruotsin akatemia, ja rauhan palkinnon saajista päättää Norjan Nobel-komitea. Taloustieteen palkintoa lukuun ottamatta palkinnonsaajien valitsijatahot perustuvat suoraa Nobelin testamenttiin.

Nobel-säätiö huolehtii varojen hankinnasta eri sijoituksilla ja Alfred Nobelin testamenttin mukaan on tehty päätös varojen jakamisesta palkinnon saajille. Nobel-säätiön sääntöjen mukaan ehdokkaita ei saa julkistaa ennen kuin 50 vuotta on kulunut ehdolle asettamisesta. Aikaraja ehdotusten lähettämiseen on 31. tammikuuta. Rauhanpalkinnon aikaraja on 1. helmikuuta.

Säätiön puheenjohtaja on*milloin?* Marcus Storch.

Lähteet
-------

* Nobel säätiön kotisivut (englanniksi)

1. ↑  Nobel-säätiö : Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinto Alfred Nobelin muistoksi *nobelprize.org*. Viitattu 17.9.2021.
**Louhela Jam** on vanhin yhtäjaksoisesti järjestetty rock-festivaali Vantaalla. Tapahtuman järjestelyistä vastasi vuosina 1991–2014 Länsi-Vantaan Rock-Musiikki Ry ja vuodesta 2015 lähtien Vantaan Elävän musiikin yhdistys VELMU ry.

Tapahtuma on profiloitunut paikallisia ja nousevia artisteja esitteleväksi yksipäiväiseksi ilmaistapahtumaksi, joka järjestetään Louhelan ja Martinlaakson välisessä Jokiuomanpuistossa kesäkuussa aina koulujen päättymisen jälkeisenä sunnuntaina.

Historia
--------

Louhela Jamin yleisöä kesäkuussa 2023.
Louhela Jam järjestettiin ensimmäistä kertaa kesäkuussa 1992. Pääjärjestäjinä toimi tuolloin Breeze-yhtyeen jäseniä Vantaan nuorisopalveluissa työskentelevän Eba Mäkysen johdolla. Pääsymaksuton tilaisuus houkutteli paikalle liki tuhatpäisen yleisön, joten järjestäjien pikaisesti perustama Länsi-Vantaan Rock-Musiikki Ry päätti tehdä tapahtumasta perinteen.

Vuoteen 1998 saakka tapahtuma järjestettiin lauantaina jolloin koulut päättyivät, jonka jälkeen siirryttiin koulujen päättymistä seuraavaan sunnuntaihin. Jameihin liittyviä klubeja on järjestetty paikallisissa ravintoloissa sekä jameja edeltävänä iltana, että niiden jälkeen.

Vantaan kaupunki on tukenut tapahtuman järjestelyjä taloudellisesti Myyrmäen aluetoimikunnan kautta.

Artistit
--------

Käärijä esiintymässä Louhela Jamissa kesäkuussa 2023.
Vuosien varrella tapahtumassa ovat esiintyneet muun muassa:.

Amorphis, The Rasmus, Kyyria, Jonna Tervomaa, Egotrippi, Tehosekoitin, My First Band, Mike Monroe, Sub Urban Tribe, Topi Sorsakoski, Pelle Miljoona & Rockers, Dave Lindholm, Reprinted, Milestones, Mind Of Doll, The Flaming Sideburns, Muska, Neumann, Knucklebone Oscar, Phoenix Effect, Sonic Roots, Spiha, RockmastersVolume, Breeze, Telefon Combo, Pint And We Fall, Wankers Of The Zoo Crew, Trinity, Parsley Inn, Embreach, Wedding Crashers, Pyhät Tepot ja Caroline.

Lähteet
-------

1. ↑  kartta.vantaa.fi (Haku hakusanalla *Jokiuomapuisto*. Valinnat: Aluejaot: *Suuralueet* ja *Kaupunginosat*) Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 27.6.2016.
2. ↑  Louhela Jam keskittyy nyt rockiin *Vantaan Sanomat*.  Arkistoitu 13.1.2016. Viitattu 28.12.2015.
3. 1 2 3  Historiikki *Louhela Jam*. Viitattu 4.10.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Louhela Jamin kotisivu
|  |
| --- |
| Osa artikkelisarjaa |
| Tekoäly |
| Symbol |
| Suuret tavoitteet
* Yleinen tekoäly
* Tietokonenäkö
* Koneoppiminen
* Luonnollisen kielen käsittely
* Robotiikka

 |
| Lähestymistavat
* Syväoppiminen
* Bayes-verkko
* Evoluutioalgoritmi
* Neurosymbolinen tekoäly
* Kvanttikoneoppiminen

 |
| Filosofia
* Kiinalaisen huoneen argumentti
* Tekoälyn suuntaaminen
* Koneiden kapina
* Turingin testi

 |
| * n
* k
* m
 |

Karel Čapekin näytelmän *R.U.R.* esitys vuonna 1922.
**Koneiden kapina** eli **kyberneettinen kapina** on kuvitteellinen tai mahdollisesti tulevaisuudessa tapahtuva kehityskulku, jossa tekoälyyn pohjautuvat laitteet pyrkivät ottamaan poliittisen, taloudellisen ja sotilaallisen vallan itselleen. Useissa koneiden kapinan fiktiivisissä kuvauksissa ihmisten eloonjäänti perustuu ihmisluonnon tunteellisiin ja epäloogisiin ominaisuuksiin, joita koneilla ei ole. Ihmiseen verrattuna valokuvamuisti ja moniajo-ominaisuudet puolestaan antavat tekoälylle huomattavaa etua.*lähde?*

Kyberneettinen kapina on yleinen teema tieteisfiktiossa. Aihepiirin varhaisia käsittelijöitä oli tšekkiläinen kirjailija Karel Čapek, jonka näytelmässä *R.U.R.* vuodelta 1921 käytettiin ensimmäisen kerran sanaa robotti. Aiemmin jo Frankensteinin ja Golemin hirviöhahmot ilmensivät ihmisen luoman elottoman olion heräämistä eloon ja ryhtymistä väkivaltaiseksi. Myöhempiä koneiden kapinaan perustuvia tarinoita ovat muun muassa *Terminator*-elokuvat ja *Taisteluplaneetta Galactica*.*lähde?*

Tekoälyn tutkija Eliezer Yudkowskyn mukaan tahallisesti aggressiiviset koneet ovat epätodennäköisempi uhka ihmiskunnalle kuin ohjelmointivirheiden seurauksena tuhoa aiheuttavat laitteet. Fyysikko Stephen Hawking piti kehittyvää tekoälyä mahdollisena uhkana ihmiskunnalle.

Katso myös
----------

* Teknologinen singulariteetti
* Supertekoäly

Lähteet
-------

1. ↑  Katja Hilska-Keinänen: Robotti-termi syntyi tšekkiläisten maaorjien raadannasta *Yle*.  7.8.2018. Viitattu 7.9.2018.
2. ↑  Stephen Hawkingin kylmäävä varoitus: "Ihmiskunnan loppu" *Demokraatti*. 2.12.2014
**Riimikronikka** keskiajalla varsin lavallinen runomuotoon puettu esitys, kronikka, jostakin historiallisesta ajanjaksosta. Suomalaiselle historiantutkimukselle tärkeitä ovat Ruotsin keskiaikaiset riimikronikat: Eerikinkronikka, Kaarlenkronikka ja Pieni riimikronikka. Itämerenmaakuntien, myös virolaisten ja liiviläisten, vanhinta historiaa valaisee 1200-luvun lopussa sepitetty *Liivinmaan riimikronikka*.

*Suuri riimikronikka* (ruots. *Stora rimkrönikan*) on Eerikin-, Kaarlen- ja Sturenkronikoiden aiemmin käytetty yhteisnimitys.

*Förbindelsedikten* on osa suurta riimikrokkaa ja yhdistää Eerikinkronikan ja Kaarlenkronikan.

*Pieni riimikronikka* (ruots. *Lilla rimkrönikan*) on suppeassa koossa riimein tehty esitys Ruotsin historiasta alkaen vanhimmista taruajoista 1400-luvun keskivaiheille asti, jolloin se on sepitetty. Kunkin hallitsijan kertomaksi pannaan siinä lyhyt kuvaus maan tilasta hänen aikanaan. Sillä ei katsota olevan historiallista tai runollista arvoa. Sen on toisintoineen painattanut G. E. Klemming julkaisussaan *Svenska medeltidens rimkrönikor*.

Lähteet
-------

1. ↑  Riimikronikka, Tietosanakirja. Osa 6, palsta 2425. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916
2. ↑  Suuri riimikronikka, Tietosanakirja. Osa 9, palsta 656. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917
3. ↑  Erikskrönikan och Förbindelsedikten, SO-rummet. Viitattu 14.12.2023 (ruotsiksi)
4. ↑  Pieni riimikronikka, Tietosanakirja. Osa 7, palsta 545. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1915
**Nikotiinistomatiitti** (myös stomatitis nicotina, tupakoitsijan keratoosi tai tupakoitsijan suulaki) on yleensä tupakoinnin aiheuttama suulaen limakalvomuutos. Se näkyy harmaanvalkoisena alueena, jossa on punaisia papuloita. Värin muuttuminen johtuu suulaen limakalvon tuottamasta keratiinista.

Nikotiinistomatiitti syntyy tavallisesti reaktiona tupakansavun suussa tuottamaan kuumuuteen. Laajassa tutkimuksessa Saudi-Arabiassa havaittiin nikotiinistomatiitin esiintyvän 29,6 %:lla kaikista tupakoitsijoista, mutta jopa 60 %:lla piipun polttajista. Nikotiinistomatiitin kehittyminen tupakoinnin seurauksena vaatii pitkäaikaista altistumista tupakansavulle. Harvinaisissa tapauksissa nikotiinistomatiitti voi kehittyä erittäin kuumien nesteiden juomisen seurauksena. Tupakoinnin ja kuumien juomien yhdistelmä saattaa lisätä riskiä. Erityisen yleinen muutos nikotiinistomatiitti on savukkeita palava puoli suuhun asetettuna polttavilla. Tapaa on harjoitettu yleisesti muun muassa tietyissä intialaisissa yhteisöissä.

Nikotiinistomatiitti on yleensä oireeton, mutta voi tuntua suulaen lievänä ärtymisenä. Nikotiinistomatiitti voidaan usein todeta ulkomuodon perusteella, mutta limakalvosta voidaan ottaa koepala nikotiinistomatiitin erottamiseksi leukoplakiasta tai suusyövästä. Nikotiinistomatiitti ei lukeudu syövän esiasteisiin. Tyypillistä onkin muutoksen häviäminen 1–2 viikon kuluessa tupakoinnin loppumisesta. Nikotiinistomatiitti kuvattiin lääketieteellisessä kirjallisuudessa ensimmäisen kerran vuonna 1926. Thoma nimesi muutoksen vuonna 1941 nikotiinistomatiitiksi, koska sitä oli todettu lähes yksinomaan tupakoitsijoilla. Nimi on kuitenkin sikäli virheellinen, että leesio ei johdu nikotiinista vaan kuumasta savusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tupakoinnin lopettamisesta on vaivaa, mutta se kannattaa Suomen Hammaslääkäriseura Apollonia, viitattu 14.12.2023
2. 1 2 3 4  Nicotine stomatitis DermNet, viitattu 14.12.2023
3. 1 2 3  James E. Cade, Nicotine Stomatitis (Smoker's Palate) Medscape 15.2.2022, viitattu 14.12.2023
4. ↑  S K Malik, D Behera, S K Jindal  Reverse smoking and chronic obstructive lung disease] National Library of Medicine 04/1983, viitattu 14.12.2023
**Kanaliini** (C4H10N2O3) on proteiinisynteesiin osallistumattomiin eli ei-proteinogeneettisiin aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy eräissä hernekasveihin kuuluvissa kasvilajeissa ja se on myrkyllinen yhdiste.

Ominaisuudet
------------

Huoneenlämpötilassa kanaliini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen luonnossa esiintyvän enantiomeerin ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +7,7. Kanaliini on ainoa luonnossa esiintyvä aminohappo, joka sisältää vapaan amino-oksiryhmän. Aine reagoi hyvin nopeasti aldehydien ja karboksyylihappojen kanssa muodostaen oksiimin.

Ensimmäisen kerran kanaliinia eristettiin *Canavalia ensiformis*-hernekasvista ja tämän jälkeen sitä on tavattu muistakin kasvilajeista, jotka tuottavat myös kanavaniinia. Kasveissa kanaliinia muodostuu kanavaniinista arginaasientsyymin katalysoimana. Kanaliini on kasveissa osa aineenvaihduntakiertoa, joka muistuttaa ureakiertoa. Se reagoi karbamoyylifosfaatin kanssa ornitiinitranskarbamylaasin katalysoimana O-ureidohomoseriiniksi, josta muodostuu arginiinimeripihkahapposyntetaasin katalysoimana kanavaninomeripihkahappoa. Tämä tuote hajotetaan arginiinimeripihkahappolyaasin katalysoimana kanavaniiniksi ja fumaarihapoksi. Yhdiste voi myös pelkistyä homoseriiniksi kanaliinireduktaasin katalysoimana.

Kanaliini on hyvin myrkyllistä kasveja syöville eläimille. Sen on havaittu olevan insektisidinen yhdiste muun muassa tupakkakiitäjän (*Manduca sexta*) toukkia vastaan ja neurotoksinen myös aikuisia lajin perhosille. Kanaliinin myrkyllisyys johtuu siitä, että se reagoi helposti pyridoksaalifosfaatin kanssa muodostaen oksiimin, jolloin tärkeiden pyridoksaalifosfaattia koentsyyminä käyttäjien entsyymien toiminta estyy. Yhdiste muistuttaa myös rakenteeltaan huomattavasti gamma-aminovoihappoa ja neurotoksisten vaikutusten arvellaan johtuvan tästä syystä.

Lähteet
-------

1. ↑  Canaline – Substance summary *PubChem*. NCBI. Viitattu 16.8.2015.
2. 1 2 3  Thomas Scott,Eric Ian Mercer: *Concise encyclopedia biochemistry and molecular biology*, s. 87. Walter de Gruyter, 1997. ISBN 978-3110145359. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.8.2015). (englanniksi)
3. 1 2 3  Gerald Rosenthal: *Plant Nonprotein Amino and Imino Acids*, s. 107-111. Elsevier, 2012. ISBN 9780323157742. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.8.2015). (englanniksi)
4. 1 2 3  Gerald A. Rosenthal,May R. Berenbaum: *Herbivores*, s. 17-18. Academic Press, 2012. ISBN 9780323139403. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.8.2015). (englanniksi)
5. 1 2  David S. Seigler: *Plant secondary metabolism*, s. 221. Springer, 1998. ISBN 978-0-412-01981-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.8.2015). (englanniksi)
6. 1 2  S. Sadasivam,B. Thayumanayan: *Molecular Host Plant Resistance to Pests*, s. 45. CRC Press, 2003. ISBN 9780824709907. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 16.8.2015). (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* DrugBank: Canaline (englanniksi)
* Human Metabolome Database: L-Canaline (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Canaline (englanniksi)
* ChemBlink: O-Amino-L-homoserine (englanniksi)
**Jantsu Puumalainen** (s. 14. huhtikuuta 1990)*lähde?* on suomalainen casting director (roolittaja), tv-toimittaja ja näyttelijä. Hän oli Suomen suurimman casting-toimiston Helsinki Casting Oy:n toinen perustaja ja entinen pääroolittaja ja osakas. Tammikuussa 2023 Puumalainen ilmoitti perustaneensa uuden Casting By Me -yrityksen ja tämän myötä jättävän pestinsä Helsinki Castingilla. 

Puumalainen on roolittanut tv-sarjoja ja elokuvia kuten Estonia, Hamsterit, Made in Finland, What Remains, *Pahan Väri*, *Jälkeläiset*, *Kaikki synnit*, *Justimus esittää: Duo* ja Hollywood-elokuva *Dual*. Hän on näytellyt rooleja sarjoissa ja elokuvissa kuten *Harjunpää*, *Kontio & Parmas*, *Syke, Tytöt Tytöt Tytöt* ja *Salatut elämät*. Hän myös juonsi *Karonkkapuheita*-podcastia yhdessä ystävänsä näyttelijä/kirjoittaja/somevaikuttaja Tero Tiittasen kanssa vuosina 2020-2021.

Puumalainen kuuluu kansainväliseen roolittajien International Casting Directors Association -ammattiyhteisöön, johon hänet valittiin ensimmäisenä suomalaisena roolittajana vuonna 2021. 

Puumalainen on puhunut julkisesti diversiteetin edistämisestä elokuvissa ja televisiossa roolituksen kautta muun muassa Suomen elokuvasäätiön haastattelussa. Puumalainen sai tunnustuksen "Muutoksen roolittaja" Red Carpet -festareiden yhteydessä järjestetyssä gaalassa 28. elokuuta 2022. 

Hän vieraili helmikuussa 2023 Suvi Koivusalon *Punaisella Matolla* -podcastissa kertoillen kansainvälisestä castingista.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaarlo Viheriävaara, 17, haluaa tv-tähdeksi tuhansien suomalaisten tavoin – heille avautui uusia ovia, kun suoratoisto paisutti sarjojen kysynnän *Yle Uutiset*. Viitattu 22.8.2021.
2. ↑  Lapsikin sen tietää, kuka sopii mihinkin sketsiin! Näin on tiennyt oululaislähtöinen Jantsu Puumalainen, joka roolitti viimeksi Hollywood-elokuvaa *Kaleva*. Viitattu 22.8.2021.
3. 1 2  Jantsu Puumalainen *IMDb*. Viitattu 22.8.2021.
4. ↑  Karonkkapuheita *RadioPlay*. Viitattu 22.8.2021.
5. ↑  Jantsu Puumalainen International Casting Directors Network. Viitattu 2.3.2022. (englanniksi)
6. ↑  "Jokainen on roolin arvoinen" – moninaisuuden edistäminen roolituksessa  12.5.2021. Suomen elokuvasäätiö. Viitattu 2.3.2022.
**Peder Svart** (k. 1562) oli ruotsalainen piispa ja historiankirjoittaja.

Hänestä tuli vuonna 1556 Västeråsin piispa; häntä kutsuttiin myös nimellä *Peder Andræ*, lisänimi oli "Svart" (’musta’). Peder Svart laati vastineen tanskalaiselle riimikronikalle ja kirjoitti historian Kustaa Vaasan hallituskaudesta vuoteen 1534.

Hän kirjoitti hallituskauden kronikan *Götstaff Vasasta* kuninkaan sanelun mukaan. Siinä kuvataan muun muassa valtiopäivät Västeråsissa 1527 sekä seikkailut Taalainmaalla. Seikkailutarinoilla kuningas Kustaa Vaasa pyrki kasvattamaan mainettaan. Tarinat tulivat ruotsalaisille niin tutuiksi, että niitä alettiin pitää tosina. Yksi tarina kertoi Vaasahiihdosta. Sen mukaan Kustaa pakeni vuodenvaihteessa 1521 hiihtäen kohti Norjan rajaa, koska taalainmaalaiset eivät uskoneet hänen tarinaansa Tukholman verilöylystä eivätkä halunneet liittyä hänen kapinahankkeeseensa. Kun Moran kaupungin asukkaat kuulivat asiasta tietoja muualtakin, he nolostuivat ja lähettivät kaksi nopeaa hiihtäjää Kustaan perään, saivat tämän kiinni 90 kilometrin päässä Sälenissä ja toivat hänet sankarina takaisin Moraan.

Peder Svart on haudattu Västeråsin tuomiokirkkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka: *Historian suursanakirja*, s. 507. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. ↑  Christensen, Else & Koll, Boris: Pohjolan valtias.  *Tieteen Kuvalehti Historia*, 2011, nro 4, s. 34–39. Oslo:  Bonnier. ISSN 0806-5209.
3. ↑  Åstrand, Göran: *Här vilar berömda svenskar*, s. 102. 1999.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat

 |

 |
**Neitralnyi Turkmenistan** (Нейтральный Туркменистан, "Puolueeton Turkmenistan") on Turkmenistanin pääkaupungissa Aşgabatissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.

Lehti perustettiin vuonna 1924 nimellä *Turkmenskaja iskra* ("Turkmenistanin kipinä"). Se oli neuvostoaikana Turkmenistanin kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja, jonka rinnalla ilmestyi turkmeeninkielinen *Sowet Türkmenistany*. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 60 000 kappaletta vuonna 1975.

Lehti sai nimen *Neitralnyi Turkmenistan* vuonna 1995. Sitä julkaisee Turkmenistanin lehdistökeskus ja se toimii maan hallituksen äänenkannattajana. Kuudesti viikossa ilmestyvä *Neitralnyi Turkmenistan* on nykyään Turkmenistanin ainoa venäjänkielinen sanomalehti. Sen painosmäärä oli 14 000 kappaletta joulukuussa 2023. Vuodesta 2012 lehden rinnalla ilmestyy myös englanninkielinen viikkoliite *Neutral Turkmenistan*.

Lähteet
-------

1. 1 2  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 26*, s. 341, 359–360. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1977.
2. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960. Tom 1: Gazety Moskvy, Leningrada i stolits sojuznyh respublik*, s. 102. Moskva: Kniga, 1970.
3. ↑  Tešajev, D. M. & Šigabetdinova G. M.: Obštštvenno polititšeskije izdanija. Analiz obštštvenno-polititšeskogo izdanija – Neitralnyi Turkmenistan.  *Ekonomika i sotsium*, 2–4/2014, s. 606–611. Artikkelin verkkoversio.
4. ↑  Turkmenistan *Entsiklopedija Krugosvet*. Viitattu 14.12.2023.
5. ↑  Julkaisutiedot (sivu 4) *Neitralnyi Turkmenistan*.  14.12.2023. Viitattu 14.12.2023.
6. ↑  U gazety "Neitralnyi Turkmenistan" pojavitsja anglojazytšnaja versija *Turkmenistan – Zolotoi vek*. Viitattu 14.12.2023.
Kuubalaisia koululaisia hyppäämässä ruutua.
Asfalttiin pysyvästi maalattu kymmenruutuinen hyppyruudukko pohjoisirlantilaisella leikkikentällä.
**Ruutuhyppely** on vanha perinneleikki, jota on leikitty kouluissa, päiväkodeissa ja kotipihoilla jo satojen vuosien ajan. Variaatioita ja leikkiperinteitä on olemassa useita erilaisia. Tavallisimmin käytetään kymmenruutuista pelialustaa. Peliin osallistuu kerralla vähintään kaksi, lähteistä riippuen enintään kymmenen henkilöä.

Leikin kulku
------------

Hyppyruudukkoa varten tarvitaan tasainen alusta. Aiemmin ruudukot piirrettiin usein kepillä hiekkaan, mutta nykyään ne tehdään usein liiduilla asfalttiin tai kiveykseen. Ruutuja on kahdenlaisia: yksittäisiä ruutuja, joihin hypätään yhdellä jalalla sekä kaksoisruutuja, joihin hypätään tasajalkaa niin, että molemmille jaloille on oma ruutunsa. Kaksoisruutujen määrä riippuu hyppyruudukon pituudesta. Kymmenruutuinen pelialusta päättyy usein pyöreänmuotoiseen kaksoisruutuun, jossa pelaajan on tarkoitus kääntyä ympäri.

Ruudukon lisäksi jokainen osallistuja tarvitsee pelimerkikseen pienen kiven.

### Säännöt

Ensimmäinen leikkijä heittää kivensä ruutuun 1 ja hyppää siihen yhdellä jalalla, nostaa kiven yhä yhdellä jalalla seisten ja hyppää takaisin aloitusviivan taakse. Hyppäävä jalka ei saa osua viivalle, eikä ilmassa oleva jalka koskettaa maata. Jos tämä onnistuu, leikkijä saa jatkaa. Hän heittää kiven ruutuun kaksi ja jatkaa itse perässä tarvittaessa ruutua yksi apuna käyttäen.

Näin jatketaan kunnes leikkijä tekee virheen. Virhe tapahtuu, jos heittää kiven väärään ruutuun, hyppää viivalle, horjahtaa tai ottaa toisella jalalla maasta tukea. Virheen jälkeen on seuraavan leikkijän vuoro.

Leikin voittaa se, joka on ensimmäisenä heittänyt kiven joka ruutuun ja hyppinyt yhdellä jalalla ruudukon läpi.

Variaatiot
----------

Joissakin variaatioissa nimenomaan vältetään hyppäämästä kiven merkitsemään ruutuun. Tällöin leikkijä hyppii joka kierroksella koko ruudukon läpi yhtä ruutua lukuun ottamatta. Käännyttyään ruudukon päässä leikkijä suuntaa takaisin ja nostaa matkalla kiven mukaansa osumatta kuitenkaan kyseiseen ruutuun.

Lähteet
-------

* *The Encyclopedia of Games*. Suomentanut Riitta Bergroth. Hinkler Books Pty. Ltd. 2000. *selvennä*
* Ruu-tu-hyp-pe-ly: Leikkiohjeet, Hyppyruudukon asentaminen, Rakentaja.fi.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ruutuhyppely** Wikimedia Commonsissa
**George Benedict Zukerman** (22. helmikuuta 1927 Lontoo – 1. helmikuuta 2023) oli kanadalainen fagotisti ja impressaari. Hän syntyi newyorkilaisen Englannissa toimineen kirjeenvaihtajan pojaksi. Hän opiskeli New Yorkin High School of Music and Artissa ja Queen's Collegessa, josta hän valmistui *Master of Arts* -arvolla vuonna 1949. Toisessa maailmansodassa Zukerman palveli Yhdysvaltain laivastossa.

Zukerman soitti muun muassa Vancouverin sinfoniaorkesterissa ja Israelin filharmonisessa orkesterissa. Hän perusti Cassenti Players -kokoonpanon vuonna 1954. Hän jätti Vancouverin sinfoniaorkesterin vuonna 1963 keskittyäkseen soolouralleen. Hän aloitti vuosittaiset kiertueet Euroopassa vuonna 1964 ja etsi joka kerralla julkaisemattomia konserttoja ja myös muita teoksia soittimelleen. Ensimmäisen maailmankiertueensa yhteydessä vuonna 1969 Zukermanista tuli ensimmäinen ulkomaalainen fagotisti, joka kutsuttiin esiintymään solistina Neuvostoliittoon. Hän teki toisen maailmankiertueensa vuonna 1976. Hän esiintyi muun muassa Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa, Kiinassa ja Uudessa-Kaledoniassa.

Zukermanille ovat säveltäneet teoksia monet kanadalaiset säveltäjät. Näihin lukeutuvat Murray Adaskin, Jean Coulthard, Theo Goldberg, Jacques Hétu, Arthur Polson, Robert Turner, John Weinzweig ja Elliot Weisgarber. Erityisesti Zukerman kuitenkin keskittyi 1700–1800-luvuilta peräisin olevaan ohjelmistoon.

Zukerman perusti vuonna 1955 Overture Concerts Associationin. Vuonna 1993 hänet otettiin Kanadan ritarikuntaan ja hänelle myönnettiin vuosittainen National Arts Centren palkinto. Vuonna 1996 hänet otettiin myös Brittiläisen Kolumbian ritarikuntaan. Hän sai vuonna 1967 Kanadan kansalaisuuden.

Lähteet
-------

1. ↑  This Is My Music for February 25, 2023 - Bassoonist and impresario George Zukerman - In Memoriam *CBC*.  25.2.2023. Viitattu 28.12.2023. (englanniksi)
2. 1 2 3 4 5  The Canadian Encyclopedia: George Zukerman (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Order of British Columbia: 1996 Recipient: George B. Zukerman – Surrey


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |