recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Andorra
**Andorra** oli elokuvateatteri Helsingissä Eerikinkadun ja Fredrikinkadun kulman Rakennusmestarien talossa. Se toimi yhtenä kokonaisuutena samoissa tiloissa kuin ravintola Corona. Kokonaisuuden perustajista tunnetuimmat ovat Aki ja Mika Kaurismäki.

Andorra avattiin Rakennusmestarien talon pohjakerrokseen vuonna 1979 rakennetun Bio Charlien tilalle elokuussa 1987. Avajaiselokuvia olivat Aki Kaurismäen uutuus *Hamlet liikemaailmassa* ja Jim Jarmuschin *Down by Law*, joka aloitti samalla Kaurismäen veljesten Senso Films -yhtiön maahantuontitoiminnan yhteistyössä Finnkinon kanssa. Jarmusch oli itse mukana avajaisnäytännössä. Teatterin sijainti oli tuolloin keskeinen Helsingin elokuvatarjonnassa, sillä lähellä sijaitsivat Elokuva-arkiston Orion, Walhalla-järjestön Nordia ja suuren yleisön monisaliteatteri Forum. Andorraan asennettiin perinteinen avautuva esirippu ja kuvan reunat rajaava musta maskikehys, joista monet teatterit olivat jo luopuneet.

Rakennusmestarien talo remontoidaan 2020-luvun taitteessa hotelliksi. Kaurismäen veljesten ravintolat ja Andorra-elokuvateatteri siirtyvät ilmeisesti Pasilan konepajalle Vallilaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kimmo Oksanen: Iso pala kaupunkikulttuuria katoaa.  *Helsingin Sanomat*, 24.10.2018, s. A 16.
2. ↑  Ylänen, Helena: Kaurismäkien elokuvateatteri on valmis.  *Helsingin Sanomat*, 19.8.1987, s. 19. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 20.4.2021.
3. ↑  Malminen, Ulla: Helsingin legendaarisen Corona Baarin tilalle tulee uusi hotelli – kilpailu kovenee koronakurimuksen keskellä *Yle Uutiset*.  20.4.2021. Viitattu 20.4.2021.
**Penaeaceae** on pieni afrikkalainen kasviheimo koppisiemenisten Myrtales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

*Saltera sarcocolla*
Heimon kasvit ovat puita tai pensaita, joiden varret ovat nelikulmaisia ja toisinaan uurteisia. Nivelet ovat turvonneita, ja lehtilavan kärjessä on rauhanen.

Levinneisyys
------------

Heimo kasvaa Itä- ja Etelä-Afrikassa sekä Saint Helenan saarella.

Luokittelu
----------

Penaeaceae käsittää yhdeksän sukua ja 29 lajia, jotka muodostavat kolme tribusta:

### Tribus 1. Rhynchocalyceae Beusekom

*Rhynchocalyx lawsonioides* on tribuksen ainoa laji, ja se kasvaa Etelä-Afrikassa Natalin ja Transkein rannikkoalueella. Sen oksat ovat tavallisesti ryhmissä, ja kasveihin kerääntyy alumiinia. Solukoissa on kivisoluja. Lehden korvakkeet ovat rauhasmaisia. Kukat ovat kuusilukuisia, verholehdet ovat teräväkärkisiä, terälehdet liuskaisia. Sikiäin koostuu kahdesta tai kolmesta yhteen kasvaneesta emilehdestä, ja laitaistukoissa on paljon siemenaiheita. Luotti on enemmän tai vähemmän pistemäinen. Kota on litteä ja siinä on useita siivellisiä siemeniä.

### Tribus 2. Penaeeae A. de Candolle

Tribuksen kasvit ovat pieniä ja kanervamaisia pensaita. Lehdet ovat usein ruodittomia ja korvakkeet enemmän tai vähemmän rauhasmaisia. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa ja ovat nelilukuisia. Verholehdet ovat terämäisiä ja varsinaiset terälehdet puuttuvat. Erillisiä emejä on neljä, ja kussakin on vähintään kaksi siemenaihetta. Siemenissä on elaiosomi, öljyjä sisältävä uloke; muurahaiset levittävät niitä.

Penaeeae-tribuksessa on seitsemän sukua ja 23 lajia, joista kahdeksan on suvussa *Stylapterus*. Tribus kasvaa Etelä-Afrikassa Kapmaan etelä- ja lounaisosissa.

### Tribus 3. Olinieae Horaninow

Tribuksen ainoa suku, *Olinia*, käsittää viisi afrikkalaista ja Saint Helenalla kasvavaa lajia. Niiden lehdet ovat korvakkeellisia. Kukat ovat neli- tai viisilukuisia, verholehdet enemmän tai vähemmän lusikkamaisia, terälehdet koveria, paksuja ja karvaisia. Kehänalainen sikiäin koostuu 2–5 emilehdestä, ja luotti on vaihtelevissa määrin nuijamainen. Kussakin emilehdessä on 2–10 suoraa tai luokkimaisesti taipunutta siemenaihetta. Hedelmä on luumarjamainen ja yksisiemeninen.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Stevens (2001 alkaen), viittaus 17.2.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Rhynchocalyceae-tribuksen levinneisyyskartta:
* Peneeae-tribuksen levinneisyyskartta:
* Olinieae-tribuksen levinneisyyskartta:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132777
* Wikispecies: Penaeaceae
* CoL: 6264B
* EPPO: 1QNAF
* Fossilworks: 55688
* GBIF: 3231458
* GRIN: 837
* iNaturalist: 71588
* IPNI: 77126705-1
* IRMNG: 119104
* ITIS: 846636
* NCBI: 40022
* Open Tree of Life: 655819
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126705-1
* Tropicos: 42000194
* Watson & Dallwitz: penaeace
* WFO: wfo-7000000446

 |

 |
**Andižan** tai **Andijan** (aiemmin myös **Andijon** tai **Andidžon**, uzbekiksi *Andijon*, ven. Андижан) on Andižanin alueen pääkaupunki Uzbekistanin itäosassa Keski-Aasiassa Kirgisian rajan lähellä Ferganan laakson kaakkoisosassa. Kaupungista on matkaa maan pääkaupunkiin Taškentiin 250 km. Kaupungin asukasluku on noin 403 900 (2014).

Andižan on tärkeä teollisuuskaupunki, jossa on öljyntuotantoa ja -jalostusta sekä sähkötekniikan- ja elintarviketeollisuutta.*lähde?*

Kaupungissa on vuonna 1989 avattu Baburin kirjallisuusmuseo, joka on nimetty Baburin mukaan. Babur syntyi kaupungissa 1483 ja perusti Mogulin valtakunnan Pohjois-Intiaan. Kaupungissa toimii myös kasvatustieteellinen ja lääketieteellinen oppilaitos. 

Andižan on ollut olemassa ainakin 800-luvulta. Kaupungin kautta kulki tärkeä kauppareitti Länsi-Kiinaan. Andižan oli 1500-luvulla Ferganan laakson pääkaupunki, ja se kuului 1700- ja 1800-luvuilla Kokandin kaanikuntaan. Venäjän joukot valloittivat Andižanin 1876. Ferganan laakson viimeinen kapina Venäjän valtaa vastaan puhkesi Andižanissa 1898. Suurin osa vanhasta kaupungista tuhoutui maanjäristyksessä 1902, ja yli 4 000 ihmistä kuoli. Se kuului Venäjän vallankumouksen jälkeen Neuvostoliittoon, ja 1924 siitä tuli osa Uzbekistanin neuvostotasavaltaa.

Vuonna 2005 kaupungissa puhkesi hallituksenvastaisia levottomuuksia. Ne kärjistyivät, kun aseistautuneet joukot vapauttivat 23 oikeudenkäyntiä odottanutta liikemiestä. Sotilaat ampuivat väkijoukkoihin. Mahdollisesti satoja kuoli ja satoja pakeni ulkomaille.

Lähteet
-------

1. ↑  Uzbekistan *citypopulation.de*. Viitattu 20.8.2016.
2. ↑  Andijan Encyclopedia Britannica 1911
3. ↑  How the Andijan killings unfolded BBC 2005

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andižan** Wikimedia Commonsissa
GeForce4 MX440-SE Grafiikkaprosessori
**GeForce4** on neljännen sukupolven näytönohjain näytönohjainvalmistaja Nvidialta. GeForce4 näytönohjaimista on kaksi (2) eri mallia: high endiä edustava **Ti** päätteinen ja budjetille sopivampaa edustava **MX** sarja, joka itse asiassa perustui vanhaan GeForce2-tekniikkaan.*lähde?* Näytönohjaimet julkaistiin vuonna 2002.*lähde?* Näytönohjaimet tukivat DirectX 7.1 ja DirectX 8.0-rajapintoja.*lähde?*

GeForce 4 Ti
------------

**GeForce 4Ti** (NV25) julkaistiin vuoden 2002 huhtikuussa. Käytännössä näytönohjain oli GeForce 3 näytönohjain parannetuilla ominaisuuksila. Näytönohjain oli muuten sama, mutta sen ytimen ja muistien kellotaajuutta oli korotettu nopeuslisän aikaansaamiseksi. Ainoa suurempi muutos oli uudistettu muistikontrolleri, joka tunnettiin nimellä Lightspeed Memory Architecture II. Näytönohjain tuki myös laitteistokiihdytettyä antialiasointia ja DVD:n toistoa.

Tunnettuja ongelmia
-------------------

Monessa tapauksessa oli käynyt niin että näytönohjaimen tuuletin oli pysähtynyt mikä oli johtanut sen ylikuumenemiseen ja käyttöjärjestelmän pysähtymiseen ylikuumenemisen seurauksena. Lisää ongelmia seurasi näytönohjaimen itsensä tukiessa Pixel Shader 1.1 määrityksiä mutta ajurit eivät milloinkaan tukeneet Pixel Shader 1.1:tä.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Lal Shimpi, Anand: Nvidia GeForce4 - NV17 and NV25 Come to Life  February 6, 2002. AnandTech. Viitattu 14.6.2008.
**Andižanin alue** (uzb. *Andijon viloyati*) on hallinnollinen alue Uzbekistanin itäosassa Ferganan laaksossa Kirgisian rajalla Keski-Aasiassa. Vuonna 2009 alueella oli 2 524 600 asukasta, ja sen pinta-ala on 4 303 neliökilometriä. Alueen pääkaupunki on Andižan.

Alue kuului Kokandin kaanikuntaan 1700- ja 1800-luvuilla. Venäjän joukot valloittivat Andižanin alueen 1876. Vuonna 1920 alue tuli kuulumaan Turkestanin autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan ja 1924 Uzbekistanin neuvostotasavaltaan. Vuonna 1991 siitä tuli osa itsenäistä Uzbekistania.

Lähteet
-------

1. ↑  Provinces Citypopulation

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Andižanin alue**.
* Andijonin alueen kotisivut

UzbekistanUzbekistanin hallinnolliset alueet

* Andijon
* Buxoro
* Fargʻona
* Jizzax
* Karakalpakia (tasavalta)
* Namangan
* Navoiy
* Qashqadaryo
* Samarkand
* Sirdaryo
* Surxondaryo
* Taškent (pääkaupunki)
* Taškent (alue)
* Xorazm
**Singaporen arabit** ovat Singaporessa asuvia etnisiä arabeja. Ensimmäiset arabit asettuivat Singaporeen jo kun Singaporen brittiläinen siirtokunta perustettiin vuonna 1819. He nopusivat merkittäviin asemiin Singaporen taloudellisessa ja poliittisessa elämässä. Vuonna 2015 Singaporen kansalaisista etnisiä arabeja oli noin 8 200.

Historia
--------

Arab Street, jonka varrelle monet arabit asettuivat 1800-luvulla.
Brittiläisen Singaporen perusti Stamford Raffles vuonna 1819. Tarkoitus oli alusta lähtien tehdä Singaporesta monikansallinen ja tätä varten siirtokuntaan houkuteltiin aktiivisesti siirtolaisia muualta. Raffles itse toivoi Singaporeen muuttavan etenkin suuria määriä arabeja, josita ensimmäiset saapuivatkin jo vuonna 1819. Ehkä ensimmäiset kaksi muuttajaa olivat sukulaiset Muhammad bin Harun Al-Junied ja Syed Omar bin Ali Aljunied. Aljuniedien suvusta tuli merkittävä Singaporen liike- ja poliittisen elämän vaikuttaja. Suurin osa saapuneista arabeista tuli Jemenin Hadramautin alueelta. Arabeja asettui etenkin Kampong Glamin itäpuolen maaseutualueen Arab Streetin varrelle.

Arabit saavuttivat 1800-luvun loppupuoliskon aikana johtavia asemia Singaporen muslimiväestön poliittisissa piireissä, kun aikaisemmin politiikkaa olivat hallinneet malaijit. Arabit pystyivät kilpaileemaan kaupankäynnissä esimerkiksi kiinalaisten ja intialaisten kanssa. Arabit olivat usein oppineita ja he hallitsivat myös pyhiinvallusmatkustusta Mekkaan. Monet ottivat vaimoikeseen paikallisia malaijinaisia. ja arabit saivat tätä kautta vaikutuksia myös malaijikulttturista. Yhteyksiä arabimaailmaan pidettiin esimerkiksi lähettämällä perheen poikia koulutettavaksi arabimaihin. Monet puhuivat englannin sijaan vain arabiaa. Monet omistivat esimerkiksi tee-, pippuri- ja gambiiriplantaaseja. Osalla oli suuria maaomistuksia etenkin Geylangin ja Serangoonin alueilla. Vuonna 1847 perustettiin Arab Association of Singapore.

Alsagoffin arabikoulu.
Vuonna 2015 Singaporen kansalaisista etnisiä arabeja oli noin 8 200. Joillakin arabisuvuilla, kuten Aljunied, Alkaff ja Alsagoff, on edelleen huomattava asema Singaporen taloudellisessa ja poliittisessa elämässä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Sivonen, Seppo: *Aasian kaupunkivaltioiden historia*, s. 95-96, 107, 118-119. Gaudeamus, 2006. ISBN 951-662-968-X.
2. 1 2 3 4  Corfield, Justin: *Historical dictionary of Singapore*, s. 23-24. Uusi painos. , 2011. ISBN 978-0-8108-7387-2. (englanniksi)
3. ↑  Parliamentary reply by DPM Teo Chee Hean on ethnicity of Singapore residents listed under "others" in ethnic category The Strategy Group in the Prime Minister’s Office. Viitattu 22.8.2022. (englanniksi)
**Gym Class Heroes** on rap rock -yhtye Genevasta, New Yorkista, Yhdysvalloista. Fueled by Ramen -yhtiölle levyttävä yhtye tunnetaan Suomessa ehkä parhaiten "Stereo Hearts" -kappaleesta.

Historia
--------

Gym Class Heroesin tarina ulottuu vuoteen 1997, jolloin laulaja Travie McCoy ja rumpali Matt McGinley tutustuivat koulussa liikuntatunnilla. He perustivat Gym Class Heroesin yhdessä Ryan Geisen (basso) ja Milo Bonaccin (kitara) kanssa. He levyttivät levyt *Greasy Kid Stuff* (EP, 2000) ja *...For the Kids* (2001) sekä demoja omakustanteena. Vuonna 2001 kitaristiksi tuli Disashi Lumumba-Kasongo ja basistiksi Eric Roberts.

Seuraavat kaksi vuotta yhtye viihtyi paljon tien päällä. Fanijoukko kasvoi, ja uusia kappaleita syntyi. Gym Class Heroes sulkeutui neljäksi päiväksi studioon äänittämään seuraavaa albumiaan. Uusi albumi *The Papercut Chronicles* sai myös levy-yhtiöt kiinnostumaan, ja lopulta Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kiinnitti ryhmän Fueled by Ramen -yhtiön Decaydance-levymerkille. "The Papercut Chronicles" julkaistiin vuonna 2005. Uuden sopimuksen myötä aukesi myös tie isommille lavoille, ja yhtye kiersi Yhdysvaltoja mm. Warped Tourilla ja Fall Out Boyn kanssa. 

Läpimurtoalbumi *As Cruel as School Children* julkaistiin vuonna 2006. Jo edelliseltä levyltä löytynyt "Cupid's Chokehold" julkaistiin albumilla uutena versiona, ja single nousi neljänneksi Billboardin Hot 100 -listalla. Kappaleella vierailee Fall Out Boyn Patrick Stump. Suomessa "As Cruel As School Children" julkaistiin syyskuussa 2006.

Vuonna 2008 Gym Classit julkaisivat albuminsa *The Quilt*. Levy ei kuitenkaan myynyt edeltäjänsä tavoin, vaikka se sisältääkin moniakin kuuluisia artisteja, kuten Estelle, The-Dream, Busta Rhymes ja Patrick Stump.

Diskografia
-----------

### Albumit

* *...For the Kids*  (2001)
* *The Papercut Chronicles*  (2005)
* *As Cruel as School Children*  (2006)
* *The Quilt*  (2008)
* *The Papercut Chronicles II*  (2011)

### Singlet

* "Taxi Driver" (2004)
* "Papercuts" (2005)
* "Cupid's Chokehold" (2005)
* "The Queen and I" (2006)
* "New Friend Request" (2006)
* "Shoot Down The Stars" (2007)
* "Clothes Off!!" (2007)
* "Peace Sign/Index Down" (2008)
* "Cookie Jar" (2008)
* "Guilty as Charged" (2008)
* "Stereo Hearts" (2011)
* "Ass Back Home" (2011)

### EP:t

* *The Papercut EP*  (2004)
* *Patches from the Quilt*  (2008)

### Demot

* *Hed Candy*  (1999)
* *Greasy Kid Stuff*  (2000)

Lähteet
-------

1. ↑  Fueled by Ramen (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Yhtyeen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
* Gym Class Heroes Myspacessa (englanniksi)
* Gym Class Heroes Fueled by Ramenin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Andor Földes vuonna 1956.
**Andor Földes** (21. joulukuuta 1913 Budapest – 9. helmikuuta 1992 Zürich) oli unkarilaissyntyinen pianisti ja kapellimestari.

Földes aloitti esiintymisen lapsena ja soitti kahdeksanvuotiaana Wolfgang Amadeus Mozartin 15. pianokonserton István Kernerin johtamassa esityksessä. Seuraavina vuosina hän tulkitsi Ludwig van Beethovenin konserttoja, ja 15-vuotiaana hän soitti Ernő Dohnányin johtamassa esityksessä Franz Lisztin 1. pianokonserton. Vuosina 1929–1932 Földes opiskeli Franz Liszt -musiikkiakatemiassa. Hänen professorinaan toimi Dohnányi, mutta tämän lisäksi hänen kehitykseensä vaikuttivat keskeisesti Béla Bartók ja Wilhelm Backhaus.

Kierreltyään esiintyjänä Euroopassa Földes lähti vuonna 1939 Unkarista Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden sai vuonna 1948. Hän esiintyi solistina Bartókin 2. pianokonserton New Yorkin -ensiesityksessä vuonna 1947. Földes esiintyi Andor Farkas -pseudonyymillä myös viulisti Joseph Szigetin resitaaliparina. Hänestä tuli vuonna 1955 ensimmäinen, joka soitti samassa esityksessä Bartókin kaikki kolme pianokonserttoa. Toisen maailmansodan jälkeen Bonnin Beethovenhalle piti kunnostaa, ja Földes piti tämän edistämiseksi hyväntekeväisyyskonsertteja eri maanosissa. Hänelle myönnettiin Saksan suuri ansioristi.

Kapellimestarina Földes johti yli kolmeakymmentä eri orkesteria. Hän kirjoitti myös kirjan *Keys to the Keyboard: a Book for Pianists*, joka julkaistiin New Yorkissa vuonna 1948 ja joka käännettiin unkarin kielelle vuonna 1967. Vuosina 1958–1965 Földes opetti Saarbrückenin musiikkiyliopistossa ja jatkoi samanaikaisesti esiintymisuraansa. Hänen vaimonsa oli hänen New Yorkissa tapaamansa unkarilainen journalisti. Hän asui Sveitsissä 1960-luvulta kuolemaansa saakka. Kuolema johtui portaissa sattuneesta kaatumistapaturmasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Andor Földes The Liszt Academy
2. 1 2 3  Foldes and Faermann Eloquence Classics
3. ↑  Andor Foldes, Pianist, Dies at 78; Known for Renditions of Bartok The New York Times


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC

 |

 |
**Singaporen kansalliskirjasto** (engl. *National Library of Singapore*, malaijiksi *Perpustakaan Negara*, kiin. 国家图书馆, tamiliksi தேசிய நூலகம்) on Singaporen kaupunkivaltiossa toimiva kansalliskirjasto. Se toimii osana Singaporen kansallista kirjastohallintoa (*National Library Board Singapore*, NLB), joka on kansalliskirjaston ohella maan muista yleisistä kirjastoista ja Singaporen kansallisarkistosta vastaava valtiollinen, maan viestintä- ja informaatioministeriön alainen virasto. NLB perustettiin 1. syyskuuta 1995.

Kansalliskirjaston alkusykäys saatiin kuitenkin jo vuonna 1823, kun British East India Companylle työskennelleen Sir Stamford Rafflesin johdolla käynnistettiin nimellä Singapore Institution -toimineen oppilaitoksen rakentaminen. Rakennus valmistui vuonna 1837. Oppilaitoksen osana toimi kirjasto, jonka kokoelmia henkilökunnan ja oppilaiden ohella yleisö pääsi pientä kuukausimaksua vastaan käyttämään. Kun yleisön kiinnostus kasvoi, perustettiin erillinen *Singapore Library*, joka avattiin 22. tammikuuta 1845. Vuonna 1849 kirjaston toimintaa laajennettiin Malesian historiaan keskittyneellä museolla. Kirjaston ja museon nimi muutettiin vuonna 1874 muotoon *Raffles Library and Museum*. Kokoelmia kartutettiin ja syksyllä 1887 kirjastolle ja museolle avattiin oma rakennus.

Lähteet
-------

1. 1 2  National Library / Lee Kong Chian Reference Library National Library Board Singapore, nlb.gov.sg. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)
2. ↑  About NLB National Library Board Singapore, nlb.gov.sg. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)
3. ↑  History *nlb.gov.sg*. Viitattu 3.1.2018. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Singaporen kansalliskirjasto** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Kreikka

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Giovanni Domenico Cassini** (8. kesäkuuta 1625 – 14. syyskuuta 1712) oli italialainen tähtitieteilijä. Muutettuaan Ranskaan hän kirjoitti nimensä **Jean-Dominique Cassini**.

Cassini kävi jesuiittojen koulua Genovassa. Markiisi Cornelio Malvasia kutsui hänet Bolognaan rakentamaansa Panzanon observatorioon aluksi työskentelemään astrologian eikä tähtitieteen parissa. Observatorion tarkoilla laitteilla Cassini teki havaintoja planeetoista. Hän määritti Jupiterin, Marsin ja Venuksen pyörähdysajat.

Cassini toimi professorina Bolognassa vuodesta 1650. Hän siirtyi 1669 Pariisin observatorion johtajaksi. Siellä työskennellessään hän osallistui uuden astemittauksen kehittelyyn, löysi neljä Saturnuksen kuuta ja Saturnuksen renkaiden välisen Cassinin jaon, määritti ensimmäisen kerran Auringon parallaksin sekä selvitti kysymyksen Kuun asennon näennäisestä heilahtelusta.

Cassinin mukaan on saanut nimensä myös eräs neljännen asteen käyrä, Cassinin käyrä.

Nasan ja ESAn yhteinen Cassini-Huygens-hanke sai nimensä Cassinin ja Christiaan Huygensin mukaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Giovanni Domenico Cassini MacTutor. Viitattu 4.12.2014. (englanniksi)
2. ↑  Jean-Dominique Cassini - astrology to astronomy *esa.int*. Viitattu 7.12.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Giovanni Domenico Cassini**.
* Karttunen, Hannu: *Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin*, s. 408–409. "Giovanni Domenico Cassini (1625–1712)". Helsinki: Ursa, 2003. ISBN 978-952-5329-26-1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* MathSciNet
* Mathematics Genealogy Project
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Väinö Paavo Pätiälä** (22. huhtikuuta 1884 Asikkala – 24. marraskuuta 1957) oli suomalainen, pääasiassa Päijät-Hämeessä vaikuttanut kartanonomistaja ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1948.

Pätiälän vanhemmat olivat taloustirehtööri Kaarle Kustaa Pätiälä (aiemmin Heikkilä) ja Adolfina Eskola. Torpparin poika Kalle Kustaa Pätiälä hankki useita kartanoita Päijät-Hämeen ja Kymenlaakson alueella, joiden viljelyä hänen poikansa jatkoivat.

Väinö Pätiälä kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1904 ja valmistui agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1907. Hän hoiti vuodesta 1908 lähtien yhdessä isänsä kanssa Rautajärven kartanoa. Hän osti Hollolan Laitialan kartanon 1910 isältään ja hoiti sitä itsenäisesti vuoteen 1943. Sen jälkeen hän toimi vielä Luukin kartanon hoitajana Espoossa vaimonsa kanssa. Laitilassa Pätiälä valmisti suurisuuntaisesti AIV-rehua ja kunnostautui siemenviljelijänä.

Pätiälällä oli Lahdessa ja Hollolassa lukuisia luottamustoimia, ja hän toimi kymmenien vuosien aikana muun muassa Itä-Hämeen maanviljelysseurassa, Ayrshire-yhdistyksessä ja Suomen Kylvösiemenyhdistyksessä. Pätiälä vaikutti myös Lahden elinkeinoelämässä, ja tuli paikallisen huonekaluyrityksen Joutjärvi Oy:n omistajaksi. Pätiälä sai Lahteen oman nimikkokatunsa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Väinö Pätiälä *Biografiasampo*. Viitattu 10.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat
* Biografiasampo

 |

 |
**Ismael "Isma" López Blanco** (s. 29. tammikuuta 1990 Pamplona, Navarra) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Sporting Gijónia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai -linkki.

Seurajoukkueura
---------------

López edusti juniorina sekä pamplonalaista Osasunaa että bilbaolaista Athleticia. Hänen ja Javier Erason siirtyminen Athleticiin vuonna 2005 aiheutti välirikon Osasunan ja tuolloin Fernando Lamikizin johtaman Athleticin välillä. López pelasi kaksi kautta Athleticin junioreissa ja kolme kautta Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneessa reservijoukkueessa, mutta ei lunastanut häneen asetettuja odotuksia ja jätti seuran vuonna 2010.

Kaudeksi 2010–2011 López siirtyi Zaragozan reservijoukkueeseen, joka pelasi neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Zaragozasta hän jatkoi Lugoon, jota hän oli nostamassa Segunda B:stä toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin kauden 2011–2012 päätteeksi. López oli Lugossa yksi nousijajoukkueen avainpelaajia, mikä vakuutti Athleticin hankkimaan hänet uudestaan riveihinsä kesäkuussa 2012.

López debytoi Athleticin edustusjoukkueessa 2. elokuuta 2012 Eurooppa-liigan kolmannen karsintakierroksen ottelussa kroatialaista Slaven Koprivnicaa vastaan, missä hän teki kaksi maalia.

Maajoukkueura
-------------

López on pelannut Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului alle 17-vuotiaiden ikäluokassa EM-kultaa ja MM-hopeaa vuonna 2007 saavuttaneeseen joukkueeseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Basic, Robert: A los que siempre han estado ahí *Elcorreo.com*.  4.8.2012. El Correo Digital. Viitattu 17.8.2012. (espanjaksi)
2. 1 2  El Athletic anuncia el fichaje de Ismael López *Elcorreo.com*.  26.6.2012. El Correo Digital. Viitattu 17.8.2012. (espanjaksi)
3. 1 2 3  Player Athletic Club. Viitattu 17.8.2012. (englanniksi)
4. ↑  FIFA Player Statistics *FIFA.com*. FIFA.  Arkistoitu 20.6.2015. Viitattu 17.8.2012. (englanniksi)
5. ↑  Saffer, Paul: Bojan strike gives Spain title *UEFA.com*.  13.5.2007. UEFA. Viitattu 17.8.2012. (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Isma López Athletic Clubin sivustolla (englanniksi)
* Isma López BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
**Otmuchów** on kaupungin sisältävä maalaiskunta Nysan piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 13 355. Kunnan hallintokeskus on Otmuchówin kaupunki.

Maantiede ja sijainti
---------------------

Kunnan kartta
Otmuchówin kunta jakautuu seuraaviin 31 kylään: Broniszowice, Buków, Grądy, Goraszowice, Janowa, Jasienica Górna, Jarnołtów, Jodłów, Kałków, Kijów, Kwiatków, Lasowice, Ligota Wielka, Lubiatów, Łąka, Maciejowice, Malerzowice, Meszno, Nadziejów, Nieradowice, Piotrowice Nyskie, Ratnowice, Sarnowice, Siedlec, Starowice, Suszkowice, Śliwice, Ulanowice, Wójcice, Wierzbno sekä Zwanowice. Sen pinta-ala on noin 187 neliökilometriä. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat valtatie 46 ja Kędzierzyn-Koźlesta Kamieniec Ząbkowickiin kulkeva rautatielinja 137. Otmuchów rajoittuu Puolan kuntien Głuchołazyn, Kamiennikin, Nysan, Paczkówin, Pakosławicen ja Ziębicen lisäksi Tšekin tasavaltaan.

Otmuchówin kunnan pohjoisosat sijaitsevat fyysis-maantieteellisesti Strzelinin kukkuloilla, keskiosat Otmuchówin vajoamassa ja eteläosat Paczkówin aluskukkuloilla. Kunnan pinta-alasta noin 71 prosenttia on maatalousmaata ja noin kuusi prosenttia metsää. Sen alueella sijaitsevat Jezioro Otmuchowskie -järvi sekä Jezioro Nyskie -järven länsiosat. Korkeus merenpinnasta vaihtelee kunnassa noin 200 metristä noin 350 metriin.

Väestö
------

Otmuchówin kunnassa oli vuoden 2020 lopussa 13 355 asukasta. Vuonna 1995 väkiluku oli 14 955. Vuoden 2019 joulukuussa 51,3 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,7 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,2 prosenttia, työikäiset 61,6 prosenttia ja eläkeikäiset 22,2 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,1 vuotta. Kunnan työttömyysaste oli vuonna 2019 noin 7,7 prosenttia.

Lähteet
-------

1. ↑  Otmuchów – radni gminni oraz burmistrz *PortalSamorzadowy*. Viitattu 21.9.2021. (puolaksi)
2. 1 2  Area (Selite) *Local Data Bank*. Puolan tilastokeskus. Viitattu 21.9.2021. (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5  Charakterystyka Gminy (pdf) Otmuchówin kunta. Viitattu 21.9.2021. (puolaksi)
4. 1 2 3  Population in municipalities without cities with poviat status and cities with powiat status (Selite) *Local Data Bank*. Puolan tilastokeskus. Viitattu 21.9.2021. (englanniksi)
5. ↑  The population density and indicators (Selite) *Local Data Bank*. Puolan tilastokeskus. Viitattu 21.9.2021. (englanniksi)
6. ↑  Gmina Otmuchów (opolskie) w liczbach *Polska w Liczbach*. Viitattu 21.9.2021. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Otmuchówin kunta** Wikimedia Commonsissa

* Gmina Miejsko-Wiejska Otmuchów (pdf) Opolen tilastokeskus.  (puolaksi)
**Otnäsin kartano** (ruots. *Otnäs gård*) sijaitsi nykyisen Otaniemen kaupunginosassa kaakkoisessa Espoossa. Sen päärakennus purettiin oppilaitosten tieltä 1960-luvulla. Otnäsin historia liittyy osin myös Hagalundin kartanon historiaan.

Historia
--------

Vuoden 1540 maakirjan mukaan Otaniemen kylä koostui kolmesta talosta. Ne sijaitsivat tiiviinä kokonaisuutena keskellä peltoja maaston korkeimmalla kohdalla. Vuonna 1577 tataarit hyökkäsivät Uudenmaan rannikolle ja polttivat muun muassa Otaniemen kylän, joka kuitenkin pysyi asuttuna. Talot yhdistettiin 1614–1630 kruunun tilaksi, joka sai säterivapauden 1664. Syntyi Otnäsin säterikartano, joka siirtyi yksityisomistukseen 1600-luvun lopussa. Tuolloin siitä tehtiin ratsutila. 1700-luvun alun levottomina aikoina Otnäsin kartano autioitui, mutta se asutettiin jälleen 1730-luvulla. Kartanon alue laajeni ja uusia torppia perustettiin. Vuonna 1810 niitä oli kahdeksan.

Isonjaon myötä Otnäsin kartanon perijät jakoivat maat kahtia, jolloin Otnäsin länsipuolelle perustettiin Hagalundin kartano. 1860-luvun taitteessa kartanot liitettiin jälleen toisiinsa. Vuonna 1921 ne erotettiin uudelleen. Myöhemmin 1920-luvulla Otnäsin kartanon omistajat myivät tiluksensa kolmelle yksityishenkilölle, jotka perustivat Otnäs gård ab:n, jonka osake-enemmistö siirtyi pankin haltuun 1930-luvulla. Suomen valtio osti 1949 pankilta Otaniemen maita uutta kampusaluetta varten ja ensimmäiset koulurakennukset kohosivat 1950-luvun alussa. Otnäsin kartanon vanha päärakennus purettiin 1960-luvun alussa. Kartanosta on säilynyt näyttävä lehmuskuja, joka sijaitsee 2010-luvulla käyttöönotetun Aalto-yliopiston metroaseman tuntumassa.

Otnäsin päärakennus oli puurakenteinen. Keskellä oli kaksi kerrosta ja päädyt olivat matalampia. Lehmuskujan varrella sijaitsi suurehkon maalaistalon kokoinen puinen piharakennus.

Otnäsin kartanokokonaisuuteen kuului myös Kivimiehen laiturialue ja Furunäsin huvila.

Viitteet
--------

1. ↑  Otnäsin kartanonpaikka Espoon opaskartalla
2. 1 2 3 4  Kivimiehen ranta *Senaatti.fi*. Viitattu 26.11.2020.
3. ↑  1800-luvulta oleva lehmuskuja määritteli jopa Aalto-yliopiston metroaseman laiturin paikan *Ilta-Sanomat*. Sanoma Oy. Viitattu 26.11.2020.
4. ↑  Kadonnut Espoo: Otaniemen kartano *hagerlund.net*. Tony Hagerlund. Viitattu 26.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Lauri Rahikainen: Kauan, kauan, kauan, sitten Otaniemessä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Perustiedot Wikidatassa: Otnäsin kartano (Q103805382)ohje |
| --- |
|  |
| esiintymä kohteesta | kartanon päärakennus |
|  |
| valtio | Suomi |
|  |
| sijaitsee hallinnollisessa yksikössä | Espoo |
|  |
| sijainti | Otaniemi |
|  |
| koordinaatit | 60°11′08″N 24°49′34″E﻿ / ﻿60.1855°N 24.826°E﻿ / 60.1855; 24.826 |
|  |
|  |

 |
**Piedmont blues** on Yhdysvaltain itärannikon Piedmontin alueella syntynyt country blues -musiikin suuntaus. Piedmontin alue viittaa Piedmontin tasankoon, joka sijaitsee itäisen rannikkoalueen ja Appalakkien vuoriston välissä Atlantasta Georgiasta Virginian Richmondiin. Alueelle oli tyypillistä voimakas rotusyrjintä, joka eristi mustan väestön perinteen tiukasti erilleen. Piedmontin blues perustui kansanmusiikki- ja tanssimusiikkitraditioon; sen kitaratekniikat (kuten huoliteltu näppäilytekniikka) periytyivät banjotekniikoista, jotka sekoittuivat pianisteilta omaksuttuihin ragtime-vaikutteisiin. 

Piedmont blues oli suosituimmillaan 1920-luvun puolivälistä aina 1940-luvun puoleen väliin saakka.

Muusikoita
----------

|  |  |
| --- | --- |
| * Pink Anderson
* Etta Baker
* Blind Blake
* Bull City Red
* Cephas & Wiggins ("Bowling Green" John Cephas ja Phil Wiggins)
* Elizabeth Cotten
* Floyd Council
* Reverend Gary Davis
* Blind Boy Fuller
* "Barbecue Bob" Hicks
* George Higgs
* Peg Leg Howell
* Mississippi John Hurt
* John Jackson
* Furry Lewis
* Brownie McGhee
* Blind Willie McTell
* Charlie Parr
* Slate Hill Phil
 | * Jon Shain
* Cootie Stark
* Sonny Terry
* Curley Weaver
* Josh White
* Buddy Moss
* Willie Trice
* Henry Johnson
* Tarheel Slim
* Luke Jordan
* William Moore
* Roy Dunn
* Pernell Charity
* Turner Foddrell
* Richard Trice
* Marvin Fodrell
* Sonny Jones
* Guitar Gabriel
* Frank Hovington
 |

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
**Isle of Beauty, Isle of Splendour** ("Kauneuden saari, loistoisa saari") on Dominican kansallislaulu. Laulusta tuli virallinen kansallislaulu maan itsenäistymisen yhteydessä vuonna 1967. Laulun on sanoittanut Wilfred Oscar Morgan Pond ja musiikin säveltänyt Lemuel McPherson Christian.

  

Kansallislaulun sanat

Isle of beauty, isle of splendor,
Isle to all so sweet and fair,
All must surely gaze in wonder
At thy gifts so rich and rare.
Rivers, valleys, hills and mountains,
All these gifts we do extol.
Healthy land, so like all fountains,
Giving cheer that warms the soul.
Dominica, God hath blest thee
With a clime benign and bright,
Pastures green and flowers of beauty
Filling all with pure delight,
And a people strong and healthy,
Full of godly, rev'rent fear.
May we ever seek to praise Thee
For these gifts so rich and rare.
Come ye forward, sons and daughters
Of this gem beyond compare.
Strive for honour, sons and daughters,
Do the right, be firm, be fair.
Toil with hearts and hands and voices.
We must prosper! Sound the call,
In which ev'ryone rejoices,
"All for Each and Each for All."

  

Epävirallinen suomennos

Kauneuden saari, loistoisa saari,
saari, kaikille niin ihana ja oivallinen,
kaikkien on hämmästyttävä suuresti
rikkaita ja harvinaisia lahjojasi.
Joet, laaksot, kunnaat ja vuoret,
kaikkia näitä lahjojasi ylistämme.
Ihana maa, kaikkine lähteineen,
sen sulo virvoittaa sielun.
Dominica, Jumala on siunannut sinua,
kirkkaalla ja jalolla maalla,
vihreillä niityillä ja kauniilla kukilla,
jotka ihastuttavat kaikkien mielen.
Sekä voimakkaalla ja terveellä kansalla,
joka kunnioittaa ja pelkää Jumalaa.
Ylistäkäämme sinua alati
näistä rikkaista ja harvinaisista lahjoista.
Käykää eespäin, tämän verrattoman jalokiven
pojat ja tyttäret.
Pyrkikää kunniaan, pojat ja tyttäret,
tehkää oikein, olkaa lujia, olkaa oikeudenmukaisia.
Ylistäkää sydämin, käsin ja äänin,
Meidän on kukoistettava! Äänen on kaikuttava,
jolla jokainen julistaa iloaan:
Yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta!

Lähteet
-------

1. 1 2  DOMINICA: National Anthem of Dominica Isle of Beauty, Isle of Splendour *Anthems*. National Anthems of the World Organisation (NAW). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
2. ↑  Dominica National Anthems.info. Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
3. 1 2  Dominica *The World Factbook*. Central Intelligence Agency (CIA). Viitattu 31.8.2020. (englanniksi)
**Ellyes Skhiri** (arab. إلياس صخيري‎, s. 10. toukokuuta 1995 Lunel, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Skhiri edustaa Bundesliigassa pelaavaa Kölniä.

Seurajoukkueura
---------------

Skhiri edusti Ranskan pääsarjassa pelaavaa Montpellier’ta 123 liigaottelussa, joissa teki kymmenen ja syötti viisi maalia vuosina 2015–2019. Hän siirtyi Kölniin kuuden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2019. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Bundesliigassa 32 ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja alusti kolme.

Maajoukkueura
-------------

Skhiri pelasi ensimmäisen maaottelunsa 23. maaliskuuta 2018 harjoitusottelussa Irania vastaan. Kesäkuussa 2018 Skhiri valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi joukkueen kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 kaikki seitsemän ottelua Tunisian sijoittuessa neljänneksi. Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa hän on pelannut kuusi ottelua.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ellyes Skhiri Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. ↑  Tunisia World Cup squad: Leicester City’s Benalouane in 23-man squad *bbc.co.uk* Viitattu 19.6.2018 (englanniksi)

Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Ben Mustapha |
2 S. Ben Youssef |
3 Benalouane |
4 Meriah |
5 Haddadi |
6 Bedoui |
7 Khaoui |
8 F. Ben Youssef |
9 Badri |
10 Khazri |
11 Bronn |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Ben Amor |
15 Khalil |
16 Mathlouthi |
17 Skhiri |
18 Srarfi |
19 Khalifa |
20 Chaalali |
21 Nagguez |
22 Hassen |
23 Sliti |
Valmentaja Maâloul

Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Mathlouthi |
2 Ifa |
3 Talbi |
4 Meriah |
5 Ghandri |
6 Bronn |
7 Msakni |
8 Mejbri |
9 Jebali |
10 Khazri |
11 Khenissi |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Laïdouni |
15 Ben Romdhane |
16 Dahmen |
17 Skhiri |
18 Chaalali |
19 Jaziri |
20 Dräger |
21 Kechrida |
22 Ben Saïd |
23 Sliti |
24 Abdi |
25 Ben Slimane |
26 Hassen |
Valmentaja Kadri
**Otr** ("Saukko")[1] on skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä kääpiö, Hreidmarrin poika sekä Fafnirin ja Reginnin veli.[2]

Otr meni usein koskeen saukon hahmossa. Kerran hän oli pyydystänyt lohen ja istui joen törmällä syöden kalaa silmät ummessa. Silloin Loki iski Otrin kivellä kuoliaaksi, ja sitten Odin, Hoenir ja Loki nylkivät saukon. Samana iltana aasajumalat saapuivat Hreidmarrin taloon ja näyttivät saalistaan. Silloin Hreidmarr poikinen vangitsi heidät ja vaati heitä lunnasrahaksi täyttämään saukonnahan kullalla ja lisäksi peittämään sen kullalla myös päältä.[2]

Loki pyysi jumalatar Ránilta verkon, jolla hän pyydysti hauen muodossa koskessa asuvan kääpiö Andvarin. Sitten Loki vaati Andvarilta maksuksi vapaudesta virran tulta eli kultaa. Andvari antoi kaiken kultansa Lokille, mutta aikoi pitää itsellään Andvaranautin, taikasormuksen. Loki kuitenkin vaati senkin itselleen. Silloin Andvari kirosi kullan ja sanoi, että se johtaisi kahden veljeksen surmaan ja kahdeksan ylimyksen sotaan, eikä kukaan saisi aarteesta onnea.[2]

Jumalat antoivat Hreidmarrille kullan ja täyttivät sillä saukonnahan. He myös peittivät sen kullalla. Hreidmarr kuitenkin huomasi, että yksi viiksikarva näkyi vielä. Silloin Odin peitti karvan Andvaranautilla. Samalla Loki ilmoitti, että kulta koituisi Hreidmarrin ja hänen poikiensa turmaksi. Suuttunut Hreidmarr ei välitä kirouksesta, vaan ajaa jumalat tiehensä. Mutta myöhemmin Andvarin ja Lokin kirous käy toteen.[2]

Lähteet
-------

* *Eddan sankarirunot*. Suomentanut sekä johdannolla ja selityksillä varustanut Aale Tynni. WSOY, 1980. ISBN 951-0-10173-7

### Viitteet

1. ↑  Tynni 1980, s. 306
2. 1 2 3 4  Tynni 1980, s. 110-113
**Bruce Dickinson: omaelämäkerta. What Does This Button Do?** on englantilaisen heavy metal -laulajan Bruce Dickinsonin omaelämäkerta, joka julkaistiin vuonna 2017. 

Dickinson kirjoitti muistelmiaan seitsemään A4- muistikirjaan Iron Maidenin 39 maata ja 117 konserttia käsittäneen The Book of Souls -maailmankiertueen aikana. Kirjassaan hän kertoo epätavallisesta brittiläisestä kasvatuksestaan, Iron Maidenin läpimurrosta sekä miekkailun filosofiasta, lentokoneiden kauneudesta ja sairastumisestaan syöpään. Kirja alkaa Dickinsonin lapsuudesta ja etenee kronologisesti läpi eri elämänvaiheet. Dickinson avaa lukijalle nuoruusvuosien opiskelut miekkailuineen, siirtymisen musiikkimaailmaan, Samson -vuodet sekä Iron Maidenin tien menestyksen ja sen hiipumisen aikaan. Kirja etenee vaiheittain Dickinsonin lentoinnostukseen, soolouraan ja odotettuun paluuseen Iron Maideniin. Kirjan loppuosassa hän kertoo syöpätaistelun voittamisesta.

Omaelämäkertassaan laulaja kertoo julkisuudessa vähemmän tunnetuksi jäänyttä puoltaan lentokapteenina, miekkailijana sekä televisio- ja radio-ohjelmien isäntänä. Kirja ei kuitenkaan ole tyyliltään perinteinen historiikki, joka kuvailisi tarkasti kohteensa elämänvaiheet ja selittäisi kaikki tosiasiat tapahtumien takaa. Dickinson ei muun muassa kerro kirjassaan perhe-elämästään lapsuuden perhettä lukuun ottamatta. 

Kirjan julistamisen yhteydessä Bruce Dickinson järjesti "What Does This Button Do" -kiertueen, jossa hän esiintyi "spoken word"-henkisesti omaelämäkertansa tiimoilta. Kiertue saapui myös Suomeen joulukuussa 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2  Rocklegenda Bruce Dickinsonin omaelämäkerta ilmestyy marraskuussa *Mynewsdesk*. Viitattu 13.9.2019.
2. ↑  Teemu Kuosmanen: Bruce Dickinson – Omaelämäkerta. What does this button do? (2017) *Metalliluola*.  7.8.2018. Viitattu 13.9.2019.
3. ↑  Toimittaja: Jesse Kärkkäinen: Värikäs ja innostava elämys – arviossa Bruce Dickinsonin omaelämäkerta "What Does This Button Do?" *KaaosZine*.  2.12.2017. Viitattu 13.9.2019.
4. ↑  Imperiumi.net *www.impe.fi*. Viitattu 13.9.2019.
5. ↑  Bruce Dickinson sairastui syöpään, parani ja kirjoitti kirjan: "Hoitojen jälkeen kuulostin aivan vesipuhvelilta" *Yle Uutiset*. Viitattu 13.9.2019.
6. ↑  Bruce Dickinson - "What Does This Button Do" Speaking Tour *Kulttuuritalo*. Viitattu 13.9.2019.
Elmer A. Forsberg vuonna 1927
**Hjalmar (Elmer) Alexander Forsberg** (16. heinäkuuta 1883 Ykspihlaja, Kokkola – 4. elokuuta 1950 Chicago) oli amerikansuomalainen taidemaalari ja Chicagon taideinstituutin (Art Institute of Chicago) professori.

Elmer Forsbergin vanhemmat olivat kauppias Adolf Alexander Forsberg ja Signe Katherine Bonde. Hän muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin 1891 ja he asettuivat asumaan Chicagoon. Forsberg opiskeli Chicagon taideinstituutissa 1904–1908 ja hän toimi sitten opettajana ja luennoitsijana taideinstituutissa 1906–1950. Vuonna 1927 hänet nimitettiin professoriksi ja vuodesta 1930 alkaen Forsberg johti taideinsituutin piirustus-, maalaus- ja kuvitusosastoa. Forsbergin oppilaita olivat muun muassa Grant Wood ja Dean Cornwell. Hän teki yhteistyötä myös arkkitehti Frank Lloyd Wrightin ja Walt Disneyn kanssa.

Forsberg vieraili useaan otteeseen Suomessa vuosina 1911–1925 ja hänen tuttavapiiriinsä kuuluivat Jean Sibelius, Akseli Gallen-Kallela, Pekka Halonen, Albert Edelfelt ja Eliel Saarinen. Forsberg sai vuonna 1923 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan komentajamerkin toisena amerikkalaisena. Hän oli Suomen kunniakonsulina Chicagossa vuosina 1924–1940.

Forsberg avusti pääkonsuli Akseli Rauanheimoa tämän toimiessa Suomen itsenäisyyden tunnustamisen hyväksi, antoi Yhdysvaltain kongressin ulkoasiainvaliokunnalle lausunnon Ahvenanmaan kysymyksessä Suomen hyväksi sekä auttoi jauhojen lähetystä Suomeen vuonna 1918. Forsberg oli Yhdysvaltain suuren sotalainakomitean suomalaisen osaston puheenjohtajana ja vuoden 1933 Chicagon maailmannäyttelyn suomalaisen päivän komitean puheenjohtajana.

Elmer Forsberg oli naimisissa vuodesta 1915 suomalaisen Anna Olivia Sandquistin (k. 1951) kanssa. Heillä oli kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolinuutinen, Hufvudstadsbladet, 1950, No 275, sivu 8, julkaistu 12.10.1950
2. ↑  Konstnär, professor Hjalmar (Elmer) Forsberg, Gamlakarlebyättling uppskattad av president Hoover, Österbottningen, 1996, No 171, sivu 10, julkaistu 28.7.1996
3. 1 2 3 4  June Pelo : Elmer Alexander Forsberg 1883-1950, Syd-Österbotten
4. 1 2 3 4  Suomalaisen taideprofessorin kesäasunto, Suomen Kuvalehti, 15.07.1933, nro 29, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aiheesta muualla
----------------

* Smithsonian : Archives of American Art : Art Institute of Chicago, Ryerson and Burnham Libraries : Elmer A. Forsberg collection

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* RKD Artists

 |

 |
Rossijskaja gazetan tunnus
**Rossijskaja gazeta** (ven. федеральное государственное бюджетное учреждение "Российская газета", suom. *FGBU Venäläinen sanomalehti*) on Venäjän federaation perustama ja omistama yhteiskunnallis-poliittinen ja yleisvenäläinen sanomalehti, jonka toimituksellinen linja heijastelee Venäjän hallituksen piirissä vallitsevia mielipiteitä. Venäjän presidentti muokkasi sanomalehden toimituksen kokoonpanoa esimerkiksi 9. joulukuuta 2013 annetulla asetuksella yhdistämällä siihen Rodina-lehden toimituksen.

Uutislehden lisäksi lehdellä on myös Venäjän federaation virallisen lehden asema perustuslain, liittovaltiolakien ja valtiopäivälaitoksen päätösten julkaisemisen määrittelevän lain 4. pykälän perusteella. Suomessa vastaava tehtävä on annettu Viralliselle lehdelle.

Lehteä painetaan 32 paikassa Venäjällä. Sillä on 14 paikallisedustustoa ja 38 toimitusta tai kirjeenvaihtajapaikkaa Venäjällä ja ulkomailla.

Lehti on alkanut ilmestyä 11. marraskuuta 1990, ja sitä painetaan broadsheet-koossa (A2).

Lähteet
-------

1. ↑  Ukaz o merah po povyšeniju effektivnosti dejatelnosti gosudarstvennih CMI ("Asetus toimista valtion mediayhtiöiden toiminnan tehostamiseksi")  9.12.2013. Venäjän presidentinhallinto, kremlin.ru. Viitattu 25.8.2014. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Rossijskaja gazeta (venäjäksi)
* Rossijskaja gazetan Suomea koskevat artikkelit (englanniksi)
* Esittely (venäjäksi)
**Ellsworthvuoret** on noin 321 km pitkä ja 48 km leveä pohjois-eteläsuuntainen vuorijono Etelämantereen länsiosassa Ellsworthinmaalla. Se rajoittuu lännessä Weddellinmerta peittävän Ronnen jäähyllyyn. Ellsworth-vuoret ovat Antarktiksen korkein vuorijono, mutta sen syrjäisen sijainnin vuoksi alueelle pääsy on jopa Etelämantereen mittakaavassa vaikeaa.

Vuoriston läheisyydessä mannerjäätikön alla sijaitsee laaja Ellsworthinjärvi.*lähde?*

Rakenne
-------

Ellsworth-vuoret koostuvat kahdesta erillisestä vuorijonosta. Osia erottaa Minnesotan jäätikkö. Ellsworth-vuorten ikä tunnetaan huonosti. Niiden kiviaines on voimakkasti poimuttunutta sedimenttiä paleotsooiselta maailmankaudelta, mutta vuorten geologia sopii huonosti muuten yhtenäiseen Länsi-Antarktiksen geologiaan. Sen sijaan ne muistuttavat paljon Transantarktisia vuoria.

### Sentinel-vuoret

Jonon pohjoisosan muodostavat Sentinel-vuoret (koordinaatit 78°45′S, 83°00′W). Monet Sentinel-vuorten huipuista nousee yli neljän kilometrin korkeuteen ja jonoon kuuluukin mm. koko Etelämantereen korkein huippu, Vinsonin massiivi (4892m). Muista huipuista mainittakoon suomalaisen Veikka Gustafssonin valloittama Mount Sisu.*lähde?* Vuoriston löysi Lincoln Ellsworth Antarktiksen ylilennollaan vuonna 1935 ja nimesi sen ilmaistakseen vuorten merkityksen maamerkkinä jäätikön keskellä (sana *sentinel* tarkoittaa vartiomiestä). Vuoristo kartoitettiin vuosina 1958–1961.

### Heritage-vuoret

Eteläisen osan muodostavat suhteellisen matalat ja hajanaisesti sijoittuneet Heritage-vuoret (koordinaatit 79°45′S, 83°00′W), joka on noin 160km pitkä ja 48km leveä vuorijono. Vuoriston pohjoisosan näki luultavasti ensimmäisenä Lincoln Ellsworth Antarktiksen ylilennollaan vuonna 1935. Alue ilmakuvattiin ja kartoitettiin vasta vuosina 1961–1966.

Lähteet
-------

1. ↑  Antarctica Detail *geonames.usgs.gov*. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)
2. ↑  Dalziel, I. W. D.: The Ellsworth Mountains: Critical and Enduringly Enigmatic *pubs.usgs.gov*.  2007. doi:10.3133/of2007-1047.srp004.   (englanniksi)
3. ↑  Antarctica Detail *geonames.usgs.gov*. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)
4. ↑  Antarctica Detail *geonames.usgs.gov*. Viitattu 11.7.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ellsworthvuoret** Wikimedia Commonsissa