recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mamai** (ukr. Мамай) on vuonna 2003 julkaistu, Oles Saninin ohjaama ja käsikirjoittama ukrainalainen draamaelokuva. Elokuvan kuvauksesta vastasi Serhi Myh’altšuk ja pääosia näyttelivät Viktorija Spesytseva ja Andrij Bilous.

Mamai on ohjaaja Ales Saninin ensimmäinen pitkä draamaelokuva, hänen lopputyönsä Kiovan kansalliseen teatteri-, elokuva- ja televisioyliopistoon. Se on klassinen ukrainalaisiin ja Krimin tataarien kansalliseepoksiin sekä ohjaaja-käsikirjoittaja Saninin kirjoittamaan kehyskertomukseen pohjautuva rakkaustarina.

Krimin aroilla, ukrainalaisten ja tataarien välisillä rajamailla kolme kasakkaveljestä on pakotettu työskentelemään tatarivalloittajien alistamana kaivoksissa. Veljekset onnistuvat pakenemaan. Heistä kaksi hankkii itselleen hevoset. Mutta kävelemään joutunut Umai uupuu, jää heistä erilleen. Umai kohtaa kauniin tatarinomadin Omain ja rakastuu tähän. Omai antaa Umaille turkinkielisen kutsumanimen Mamai, joka merkitsee 'ei-kukaan'; persialaisissa legendoissa mamay tarkoittaa puolestaan 'arojen vapaata henkeä'. Mamai oli myös 1370-luvulla Kultaisen odran kenraalina ja ylipäällikkönä toimineen historiallisen suurmiehen nimi.

Vuonna 2004 elokuvan ohjaajalle, kuvaajalle ja kahta pääroolia esittäneille myönnettiin teoksesta ukrainalainen Oleksandr Dovženkon valtionpalkinto. Mamai sijoittui Dovženko-keskuksen Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -listalla (2021) sijaluokkaan 75–80.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  75-80 Мамай (Mamai) Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 19.11.2023. (ukrainaksi)
2. 1 2 3  Leslie Felperin: Mamay *variety.com*.  10.12.2003. Viitattu 19.11.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3 4  Oles Sanin: Mamai (2003) *The Movie Database, themoviedb.org*. Viitattu 19.11.2023. (englanniksi)
4. 1 2  Jari Sedergren: Mamai (2003) (Ukrainalaisen elokuvan päivät 2022)  2022. Kavi, kinoregina.fi. Viitattu 19.11.2023.
5. ↑  Mamai Elonet. Viitattu 19.11.2023.
6. ↑  Top 100. Reitinh naikraštšyh filmiv v istoriji ukrajinskoho kino (ТОП 100. Рейтинг найкращих фільмів в історії українського кіно) Dovženko-keskus, dovzhenkocentre.org. Viitattu 19.11.2023. (ukrainaksi)
7. ↑  100 найкращих українських фільмів усіх часів за версією кінокритиків  25.6.2021. BBC, bbc.com. Viitattu 2.11.2023. (ukrainaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Mamay* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Mamai (virallinen traileri/Oles Sanin) (youtube.com)
* Mamai (maksullinen suoratoisto) (justwatch.com)
Nadia Khiari, kuva vuodelta 2016.
**Nadia Khiari** (arab. نادية خياري‎, *Nādya Ḫiyārī*; 21. toukokuuta 1973) on tunisialainen sarjakuva-, graffititaiteilija ja taideopettaja. Hänet tunnetaan parhaiten arabikevättä kuvaavista sarjakuvakirjoistaan.

Khiari on opiskellut taidetta Aix-en-Provencessa Ranskassa ja toimii opettajana Tunisin yliopiston taiteiden tiedekunnassa. Hänelle on myönnetty Liegen yliopiston kunniastohtorin arvo vuonna 2013.

Khiari ryhtyi piirtämään Willis-kissaa arabikevään aikana. Se kritisoi Tunisian tilannetta presidentti Ben Alin valtakaudella. Kun Willis-kissan sivu ilmestyi Facebookissa se sai nopeasti 56 000 seuraajaa. Khiari keksi hahmon, sillä Tunisiassa vallinnut sensuuri ja lainsäädäntö olisi estänyt asioista suoraan puhumisen ja saattoi johtaa vankeustuomioon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Nummen suojeluskunta** (ruots. *Nummis skyddskår*) oli Nummella, Uudellamaalla vuosina 1918-1944 toiminut suojeluskunta. Järjestön toiminta-alueeseen kuului Nummen pitäjä. Virallisesti Nummen suojeluskunta perustettiin 30. huhtikuuta 1918. Aluksi suojeluskunnalle muodostettiin tilapäinen esikunta, mutta toukokuun lopussa Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntien aluepäällikkö järjesti Nummen suojeluskunnan uudelleen. Tilapäisen esikunnan päällikkönä toimi Aaro Saario, joka uudelleenjärjestyksenkin jälkeen jäi esikunnan päälliköksi. Suojeluskunnan päälliköksi valittiin Rikhard Laine.

Nummen suojeluskunta, kuten muutkin suojeluskunnat lakkautettiin vuonna 1944 eduskunnan hyväksymän lain nojalla.

Historia
--------

Nummen suojeluskunta perustettiin 30. huhtikuuta 1918 ja siihen liittyi aluksi 180 miestä. Kun liittyminen järjestöön tuli suojeluskunta-asetuksen mukaiseksi oli jäsenten lukumäärä enää vain 79 vuoden 1918 lopussa. 1920-luvun puolivälissä jäsenmäärä oli kuitenkin taas kasvanut jo 143:n. Aluksi Nummen kunta tuki rahallisesti suojeluskunnan toimintaa. Kunnan lisäksi myös Nummen seurakunta tuki suojeluskuntaa ja esimerkiksi Nummen suojeluskunnan lipun vihki Nummen silloinen kirkkoherra. Lisäksi Nummen kirkossa järjestettiin erilaisia suojeluskuntalaisten tilaisuuksia, kuten kapinan kukistamisen vuosijuhla.

Nummen pitäjä jaettiin kuuteen suojeluskuntalaisten harjoituspiiriin. Suojeluskunnan tärkein tehtävä oli sotilasharjoitukset. Sotaharjoituksiin liittyi myös olennaisesti urheilu, kuten yleisurheilu, hiihto ja ampumahiihto. Erityisinä harjoituspäivinä Nummen koko suojeluskunta kokoontui harjoituksiin Nummen seuratalolle. Kunnanvaltuusto antoi luvan myös ampumaradan rakentamiseen Mäntsälän kartanon maille vuonna 1930.

Nummen suojeluskunta lakkautettiin eduskunnan säätämän lain nojalla 1944.

Katso myös
----------

* Nummi
* Suojeluskunta
* Lotta Svärd

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Osmo Jussila: *Nummen historia*, s. 346-349. Nummen kunta, 1977. ISBN 951-99126-6-5.
**Taiwanin kansallinen naisjärjestöjen allianssi** (kiin.: 臺灣婦女團體全國聯合會; pinyin: *Táiwān fùnǚ tuántǐ quánguó liánhé huì*, lyh. **NATWA**) on taiwanilainen kattojärjestö maassa toimiville naisjärjestöille.

Ensiaskeleita naisliikkeen järjestäytymiseksi kansallisella tasolla otettiin Taiwanissa jo 1970-luvulla. Itse järjestö perustettiin vuonna 2001. Tavoitteena oli yhdistää taiwanilaisia naisjärjestöjä ja tehdä töitä sen eteen, että maan parlamenttiin saataisiin tasaisempi sukupuolijakauma.. Vuonna 2017 parlamentin 113 edustajasta 43 oli naisia, mitä NATWA piti ihailtavana saavutuksena.. 

Vuonna 2020 allianssi vaati 26 jäsenjärjestön voimin, että kuomintangia edustava Chen Hsueh-sheng pyytää anteeksi DPP:n Fan Yunilta, kun tätä syytettiin seksuaalisesta ahdistelusta. NAWTA sanoi lausunnossaan olleensa pettynyt kuomintangin hiljaisuuteen ja siihen, että parlamentaarikko ei ole perehtynyt seksuaalisen ahdistelun estämiseen tähtäävään lakiin, joka on ollut voimassa 15 vuotta..

Alliansen nykyinen puheenjohtaja on Chen Xiufeng. NATWA koostuu 49 jäsenjärjestöstä.

Lähteet
-------

1. ↑  本會簡介  2021. natwa.org.tw.  Arkistoitu 21.4.2021. Viitattu 21.4.2021. (kiinaksi)
2. ↑  Empowering Women *Taiwan Today*.  1.3.2017. Viitattu 21.4.2021. (englanniksi)
3. ↑  Women’s groups demand lawmaker apology - Taipei Times *www.taipeitimes.com*.  17.7.2020. Viitattu 21.4.2021.
4. ↑  現任理事長  2021. natwa.org.tw.  Arkistoitu 21.4.2021. Viitattu 21.4.2021. (kiinaksi)
5. ↑  實體會員團體連結  2021. natwa.org.tw.  Arkistoitu 21.4.2021. Viitattu 21.4.2021. (kiinaksi)
**Aleksander (Aleksanteri) Mero** (27. toukokuuta 1884 Muolaa – 24. toukokuuta 1939 Viipuri) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja 1920–1922.

Meron vanhemmat olivat talollinen Antti Mero ja Hetti Hyytiäinen. Hän työskenteli maanviljelijänä Muolaassa, Muolaan kunnan lastenvalvojana, raittiuspoliisina ja Perkjärven–Perojoen perkaushankkeen toimitsijamiehenä.

Mero nousi eduskuntaan varasijalta maalaisliiton edustajaksi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 26. lokakuuta 1920 Lauri Kristian Relanderin siirryttyä Viipurin läänin maaherraksi. Hän toimi myös Muolaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana, kunnallislautakunnan jäsenenä ja presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 vaalissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Aleksanteri Mero *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 17.10.2015.
2. ↑  .aspx Lauri Kr. Relander *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta. Viitattu 17.10.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Library of Living Philosophers** on kirjasarja, jonka kukin osa on omistettu yhdelle elossa olevalle maineikkaalle filosofille. Sarjan tekemisen aloitti Paul Arthur Schilpp vuonna 1939. Hän toimi sarjan toimittajana vuoteen 1981 saakka. Vuodesta 1981 vuoteen 2001 toimittajana toimi Lewis Edwin Hahn ja hänen jälkeensä sarjaa on toimittanut Randall E. Auxier.

Kirjat sisältävät aiheena olevan filosofin "intellektuaalisen omaelämäkerran" ja täydellisen julkaisuluettelon lisäksi kokoelman kriittisiä ja tulkitsevia esseitä useilta aikalaisfilosofeilta kohteena olevan filosofin käsittelemiltä aloilta, sekä kohteena olevan filosofin vastaukset kirjoituksiin. Sarjan alkuperäisenä tavoitteena oli mahdollistaa, että tunnetut filosofit saattoivat vastata tulkitsijoilleen vielä eläessään ja toivottavasti ratkaista loputtomat väittelyt siitä, mitä joku "todella tarkoitti". Vaikka sarja ei välttämättä olekaan onnistunut tässä nimenomaisessa tarkoituksessaan — vastaushan voi vaatia yhtä paljon tulkintaa kuin alkuperäinenkin essee — sarjasta on tullut arvostettu filosofinen resurssi ja keskeinen filosofisen keskustelun areena. Sarjaan pääsemistä pidetään filosofian alalla Nobelin palkintoon verrattavissa olevana kunnianosoituksena.

Suomalaisista filosofeista sarjassa on julkaistu osat Georg Henrik von Wrightille (1989) ja Jaakko Hintikalle (2006).

Osat
----

Tähän mennessä sarjassa on julkaistu seuraavat osat:

* John Dewey (1939)
* George Santayana (1940)
* Alfred North Whitehead (1941)
* G. E. Moore (1942)
* Bertrand Russell (1944)
* Ernst Cassirer (1949)
* Albert Einstein (1949)
* Sarvepalli Radhakrishnan (1952)
* Karl Jaspers (1957)
* C. D. Broad (1959)
* Rudolf Carnap (1963)
* Martin Buber (1967)
* C. I. Lewis (1968)
* Karl Popper (1974)
* Brand Blanshard (1980)
* Jean-Paul Sartre (1981)
* Gabriel Marcel (1984)
* W. V. Quine (1986)
* Georg Henrik von Wright (1989)
* Charles Hartshorne (1991)
* A. J. Ayer (1992)
* Paul Ricoeur (1995)
* Paul Weiss (1995)
* Hans-Georg Gadamer (1997)
* Roderick Chisholm (1997)
* P. F. Strawson (1998)
* Donald Davidson (1999)
* Seyyed Hossein Nasr (2000)
* Marjorie Grene (2002)
* Jaakko Hintikka (2006)
* Michael Dummett (2007)
* Richard Rorty (2010)
* Arthur Danto (2013)
* Hilary Putnam (2015)
* Umberto Eco (2017)

Tällä hetkellä suunnitelmissa ovat osat seuraaville filosofeille:

* Martha Nussbaum
* Julia Kristeva

Lähteet
-------

1. ↑  Rauhansalo, Minna: Akateemikko von Wrightin muistolaatta paljastettiin (Helsingin yliopisto)
2. ↑  Open Court - Library of Living Philosophers *Library of Living Philosophers*. Open Court. Viitattu 16.4.2011.
3. 1 2  Past and Projected Volumes *Library of Living Philosophers*. Southern Illinois University Carbondale, cola.siu.edu. Viitattu 5.6.2017 (päivitetty).

Aiheesta muualla
----------------

* *Library of Living Philosophers* (Arkistoitu – Internet Archive), Southern Illinois University (englanniksi)
* Open Court: *Library of Living Philosophers* (englanniksi)
*Tämä artikkeli käsittelee väriä. Oranssi on myös yhdistys.*

|  |
| --- |
|   |

**Oranssin** värisävyjä aistitaan, kun näköjärjestelmän pääosin punaiselle ja osittain vihreälle valolle herkät verkkokalvon tappisolut ovat aktiivisia. Oranssi on valon spektrillä punaisen ja keltaisen välissä aallonpituuden ollessa noin 585–620 nanometrin mittaluokkaa. Television ja tietokoneen kuvaruudulla oranssia nähdään silloin, kun värinäytön RGB-värivaloista punainen (R) ja vihreä (G) ovat valoisuusarvoiltaan vaikkapa 250 ja 175 ja sinisen (B) ollessa 0 (skaalalla 0–255). Vähennettäessä valoisuusarvoja saadaan näkyviin ruskeita värisävyjä.

Oranssin vivahteita on monia. Huomiota herättäviä, voimakkaimpia sävyjä käytetään muun muassa varoitusväreinä rakennustyö- ja onnettomuuspaikoilla auto- ja lentoliikenteessä. Lentäjien varoittamiseksi mastoissa ja korkeissa rakennuksissa käytetään usein "international orange" -sävyä, joka näkyy kauas huonossakin säässä.

Etymologia
----------

Suomen sana *oranssi* on lainattu ruotsin kautta ranskan sanasta *orange*, joka merkitsee sekä appelsiinia että sen väriä.

Oransseja symboleita
--------------------

* Hollannin kuninkaalliset pitävät oranssia tunnusvärinään, kuten myös maan urheilujoukkueet.
* Oranialaisveljeskunta on Pohjois-Irlannin protestanttien tätä väriä suosiva kansalaisjärjestö.
* Ukrainan presidentinvaaleissa oranssi oli länsimielisen presidenttiehdokkaan Viktor Juštšenkon kannattajien tunnus. Oranssista on tullut liberaalin vallankumouksen väri entisissä sosialistisissa maissa.
* Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueen peliasu on oranssi.
* Helsingin metron tunnusväri on oranssi.
* Hämeenlinnan Pallokerhon tunnusväri on oranssi.

Värikoordinaatit
----------------

Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen sinisen maksimiarvot skaalalla 0–255 ovat seuraavat:

* **RGB**:
	+ R: 250
	+ G: 175
	+ B: 0

Lähteet
-------

1. ↑  Kaisa Häkkinen: *Nykysuomen etymologinen sanakirja*. Hakusana *oranssi*. WSOY, 2004.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Oranssi**.
* coloria.net – oranssi

Sähkömagneettinen säteily

**Sähkömagneettinen spektri:** gammasäteily • röntgensäteily • ultraviolettisäteily • valo • infrapunasäteily • alimillimetrisäteily • mikroaallot • radioaallot

---

**Radiotaajuusalueet**: THF • EHF • SHF • UHF • VHF • HF • MF • LF • VLF • ULF • SLF • ELF

---

**Valo**: violetti • sininen • syaani • vihreä • keltainen • oranssi • punainen
Juho Hyvönen vuonna 1938.
**Johan David (Juho Taavetti, J. T.) Hyvönen** (14. helmikuuta 1891 Virtasalmi – 29. tammikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hyvönen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1922–1924 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hyvönen kirjoitti ylioppilaaksi 1911, valmistui filosofian kandidaatiksi 1913, filosofian maisteriksi 1914, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1916, sai varatuomarin arvon 1919 ja valmistui lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Politiikan ulkopuolella Hyvönen toimi kotitilan hoitajana ja asianajaja Helsingissä 1919–1923, Maataloustuottajain keskusliiton lakimiehenä 1919–1923, eduskunnan oikeusasiamiehen varamiehenä 1923, puolustusministeriön insinööriosaston yleisen toimiston päällikkönä ja valtionneuvoston esittelijänä 1923–1924, maatalousministeriön vanhempana hallitussihteerinä 1924–1928, maatalousministeriön esittelijäneuvoksena 1928–1932, Alkoholiliike Oy:n lainopillisena johtajana 1932–1957 ja eduskunnan talousvaliokunnan sihteerinä 1919. Hyvösen vanhemmat olivat talollinen Pietari Juhana Hyvönen ja Anna Katariina Halttunen. Hyvösen puoliso vuosina 1919–1935 oli Aune Maria Harlin ja vuodesta 1942 Sylvi Johanna Pere (e. Vallinheimo).

Julkaisuja
----------

Nimellä *J. T. Hyvönen*:

* *Säännökset tilapäisestä varallisuusverosta pääpiirteittäin* : esitelmä maanviljelijäin kokouksessa Hämeenlinnassa syyskuun 24 p:nä 1919. Maataloustuottajain keskusliiton lainopillisen osaston julkaisuja 1. Helsinki 1919
* *Maalaiskuntain kunnallislaki : lyhyillä selityksillä varustettuna, ja kunnallinen vaalilaki sekä asetus taajaväkisistä yhdyskunnista*. Otava 1919
* *Laki yhdistyksistä* ; selityksillä varustanut J. T. Hyvönen. Edistysseurojen kustannus, Helsinki 1919, 2. painos 1921, Otava 1925
* *Mietintö virasto- ja virkamiesoloista* ; valtioneuvoston toimeksiannosta J. T. Hyvönen. Helsinki 1928
* *Avarampia näköaloja kieltolakiasiassa*. Kirja, Helsinki 1930
* *Runoja ja ajatelmia* ; koonnut Mervi Hyvönen. M. Hyvönen, Helsinki 1976
* *Muistiin palautuvaa* ; lastensa tiedoksi osittain konseptiksi kirjoittanut osittain sanellut J. T. Hyvönen. M. Hyvönen, Helsinki 1991
* *Piilukko ja aateliskilpi : I-II osa* ; toimittanut Mervi Hyvönen-Dabek. Mervi Hyvönen-Dabek, Helsinki 2011

Lähteet
-------

1. ↑  .aspx Juho Hyvönen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Eduskunta

 |

 |
**Länsi-Samoan mandaatti** (englanniksi *Western Samoa Mandate*, sittemmin **Länsi-Samoan huoltohallintoalue**, *Western Samoa Trust Territory*, virallisesti **Länsi-Samoan territorio**, *Territory of Western Samoa*) oli nykyisen Samoan valtion alueella sijainnut Uuden-Seelannin siviilihallinnollinen osa vuosien 1920 ja 1962 välillä. Jo ennen alueen perustamista Saksan Samoa oli ollut brittiläisten joukkojen miehittämä jo vuodesta 1914.

Historia
--------

Alue syntyi ensimmäisen maailmansodan alussa, kun Uuden-Seelannin joukot miehittivät Saksan siirtomaan, Samoan. Saksalaisten vastustuksesta huolimatta alueella ei ollut puolustusta miehittäjiä vastaan, ja uusiseelantilaiset saivat alueen hallintaansa ilman taistelua.

Noin viidesosa alueen väestöstä kuoli vuosina 1918-1919 vallinneeseen espanjantautiin. Tämä johtui suurilta osin SS Talune-laivan saapumisesta saarelle ilman karanteenia.

Joulukuussa 1920 Kansainliitto julisti entisen Saksan Samoan Uuden-Seelannin mandaatiksi. Aiemmin samana vuonna alueen sotilashallinto oltiin korvattu siviilihallinnolla. Vuonna 1947 Länsi-Samoan mandaatista tuli virallisesti Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue.

Esimerkiksi vuosikymmeniä alueella toimineen, itsenäisyyttä tavoitelleen Mau-liikkeen toistuneiden yritysten ansiosta territorio itsenäistyi Länsi-Samoaksi alkuvuonna 1962.

Lähteet
-------

1. ↑  The Samoa (N.Z.) Expeditionary Force 1914–1915 | NZETC *nzetc.victoria.ac.nz*. Viitattu 21.11.2022.
2. ↑  John Crawford, I. C. McGibbon: *New Zealand's great war : New Zealand, the Allies and the First World War*. Auckland, N.Z.: Exisle Pub, 2007. 166291076. ISBN 978-0-908988-85-3, 0-908988-85-0. Teoksen verkkoversio (viitattu 21.11.2022).
3. ↑  CHAPTER I — EPIDEMICS | NZETC *nzetc.victoria.ac.nz*. Viitattu 21.11.2022.
4. ↑  Colonial administration *nzhistory.govt.nz*. Viitattu 21.11.2022. (englanniksi)
5. ↑  Western Samoa Act 1961 (1961 No 68) *www.nzlii.org*. Viitattu 21.11.2022.
**Kaarle (Kalle) Johannes Kirra** (9. tammikuuta 1893 Huittinen – 11. lokakuuta 1969 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä, pankinjohtaja ja Maalaisliiton kansanedustaja. Hänet valittiin eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vaalikausille 5. syyskuuta 1922 – 20. lokakuuta 1930 ja toisen kerran 1. syyskuuta 1936 – 21. heinäkuuta 1948. Hän oli Pitkän parlamentin kansanedustaja.

Kirra oli presidentin valitsijamies vuosina 1925 ja 1931. Hänen luottamustoimiaan olivat Maalaisliiton keskushallituksen jäsenyys, Maalaisliiton Satakunnan piirin puheenjohtajuus, Maalaisliiton Satakunnan piirin sihteeriys, Maataloustuottajain Satakunnan piiriliiton johtokunnan puheenjohtaja, Satakunnan Kustannus oy:n johtokunnan puheenjohtaja, Huittisten sanomalehden johtokunnan puheenjohtaja, MTK:n liittoneuvoston jäsenyys, MTK:n säätiön hallituksen jäsenyys ja MTK:n säätiön valtuuskunnan jäsenyys.

Kalle Kirra on ehkä tunnetuin eduskunnassa loppuun asti sotasyyllisyyslakia vastaan äänestänyt kansanedustaja. Hänen kannanottonsa oli järkkymätön: 

> »Pitääkö nyt ruveta tekemällä tekemään näistä miehistä rikollisia!» 
> 
>

Lähteet
-------

* .aspx Kalle Kirra *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.
* Yrjö Soini: Kuin Pietari hiilivalkealla, luku *Laki hyväksytään*, s. 118

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
Liftaaja tien varrella
**Liftaaminen** eli **peukalokyyti** on matkustusmuoto, jossa matkustaja saa maksuttoman kyydin toiselta, samaan suuntaan kulkevalta ja useimmiten autoilevalta henkilöltä. Yleisimmät liftauspaikat ovat teiden varsilla, linja-autopysäkeillä, levähdyspaikoilla, huoltoasemilla ja risteysalueiden lähettyvillä. Liftaaja osoittaa kyydin tarpeensa nostamalla peukalonsa pystyyn ohikulkeville autoille.

Autoistumisen ensimmäisinä vuosikymmeninä peukalokyyti oli hyvin suosittu matkustusmuoto etenkin nuorille. 1980-luvulla se kuitenkin alkoi nopeasti vähetä vaurastumisen myötä, nuorten siirtyessä bussien ja junien tai oman auton käyttäjiksi.

Motiivit ja asenteet
--------------------

Liftaamiseen on monia syitä. Niitä voivat olla rahan puute, myöhästyminen julkisen liikenteen kulkuneuvosta, oman kulkuneuvon rikkoutuminen, syrjäseuduilla julkisen liikenteen puuttuminen, halu minimoida matkustuksesta muodostuvia päästöjä tai vain halu tavata uusia ihmisiä.

Asenteet liftausta kohtaan vaihtelevat paljon. Monissa länsimaissa on vallalla käsitys, jonka mukaan liftaaminen on vaarallista sekä kyytiin ottajalle että liftaajalle. Nämä käsitykset johtuvat useimmiten median esille tuomista, sensaationhakuisista yksittäistapauksista.

Liftaaminen Euroopassa on suhteellisen helppoa. Tietyissä maissa, esimerkiksi Uudessa-Seelannissa, jossa julkinen liikenne ei kata läheskään koko maata, kulttuuri on liftausystävällinen ja ihmiset luottavat toisiinsa, liftaus on erityisen yleistä. Suomalaiset liftarit ovat kirjoittaneet kokemuksistaan sekä suomeksi että englanniksi.

Katso myös
----------

* Liftarimurhat

Lähteet
-------

* Ferguson, Will: *Hokkaido Highway Blues : Hitchhiking Japan*. Republished in 2005 as *Hitching Rides with Buddha*. , 1998.

### Viitteet

1. ↑  Priima / Regina Rask: Muistatko, kun liftattiin maanteillä?  07.02.2008. Yleisradio. Viitattu 8.3.2013.
2. 1 2  Linda Lappalainen: Peukalokyydillä maailmalle  11.06.2009. Olotila / Yleisradio. Viitattu 8.3.2013.
3. ↑  Päivi & Santeri: *Hitchhiker's Guide To New Zealand*. FT Päivi Kannisto, 2005. ISBN 952-99769-0-9 (PDF).  Kirjan verkkoversio
4. ↑  Tomi Astikainen: *The Sunhitcher*. , 2011.  Kirjan verkkoversio

Kirjallisuutta
--------------

* Marja-Leena Jalava (toim.): *Liftausmuistoja*. SKS 2022. ISBN 978-951-858-302-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Liftaaminen**.
* Suomenkielinen liftauswiki - liftauspaikkoja ja tietoutta
* Liftauswiki useilla eri kielillä (englanniksi)
* Hitchbase Liftauspaikkoja ja -tietoutta (englanniksi)
* Nomadwiki.org (Arkistoitu – Internet Archive). Tietoa ilmaisista camping-alueista ja kulkurielämästä.
*Tämä artikkeli käsittelee sarjakuvataiteilijaa. Joe Sacco on myös jääkiekkoilija.*

**Joe Sacco** (s. 2. lokakuuta 1960) on maltalainen sarjakuvan tekijä ja toimittaja. Hänet tunnetaan sotareportaasisarjakuvistaan.

Sacco matkusteli laajasti ympäri maailmaa ennen muuttamistaan Yhdysvaltoihin 1972. Hän opiskeli journalismia Oregonin yliopistossa ja valmistui 1981. Valmistuttuaan hän jatkoi matkustelua ja eli Yhdysvalloissa, Maltalla ja eri puolilla Eurooppaa. Hän teki töitä piirtäjänä ja toimittajana monelle eri taholle, esimerkiksi Comics Journal -lehdelle.

Saccon ensimmäinen laajempi sarja oli *Yahoo*, julkaistu alun perin 1988–1992. Parhaat palat on kerätty *Notes from a Defeatist* -albumiin. Tänä aikana Sacco kiinnostui Lähi-idän arasta tilanteesta ja matkusti Israeliin sekä miehitetyille alueille, missä hän aloitti ensimmäisen suuremman teoksensa tekemisen. *Palestiina* on päiväkirjamainen kokoelma Saccon matkakertomuksia ja keskittyy tapaamisiin palestiinalaisten kanssa ja heidän kertomuuksiinsa. Teoksella Sacco voitti American Book Award -palkinnon 1996.

Tämän jälkeen Sacco matkusti Sarajevoon ja Goraždeen Bosnian sodan loppuvaiheilla ja teki kolme sotareportaasisarjakuvaa: *Safe Area Goražde*, *The Fixer* ja *War's End*. *Safe Area Goražde* voitti Eisner-palkinnon parhaana sarjakuvaromaanina vuonna 2001.

Valittuja teoksia
-----------------

* *Palestiina*. (Palestine, 1996/2001). Suomentanut Juhani Tolvanen. WSOY, 2004.
* *Safe Area Goražde: The War in Eastern Bosnia 1992–1995*, 2002
* *The Fixer: A Story from Sarajevo*, 2003
* *Notes from a Defeatist*, 2003
* *War's End*, 2005
* *Footnotes In Gaza*, 2009
* *Paying the Land*, 2020

Lähteet
-------

1. ↑  Comic book database, Joe Sacco *comicbookdb.com*.  Arkistoitu 16.4.2016. Viitattu 1.4.2016. (englanniksi)
2. ↑  The Guardian, Palestine *theguardian.com*. Viitattu 1.4.2016. (englanniksi)
3. ↑  Comic-Con, Palkinnon voittajat 2000-2009 *comic-con.org*.  Arkistoitu 23.8.2013. Viitattu 1.4.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Laura Honkasalo: Sarjakuvajournalismista skandaalisarjakuvaan. Kulttuurivihkot 3/2000.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Jaakko Vainio** (alun perin **Repo**, 14. helmikuuta 1892 Kurkijoki − 6. kesäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen Maalaisliiton Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä valittu kansanedustaja vuosina 1922−1924. Presidentin valitsijamiehenä Vainio oli vuonna 1931.

Aina vuoteen 1932 Vainio työskenteli *Maakansa*-lehdessä Viipurissa, vuodet 1920−1932 lehden päätoimittajana. Sen jälkeen hän oli Viipurin läänin lääninhallituksen virkailijana Viipurissa ja myöhemmin Kymen läänin lääninhallituksen virkailijana Kotkassa.

Vainion vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Repo ja Katrina Kojo. Hän oli naimisissa Hilja Uotisen kanssa vuosina 1917−1938 ja Kerttu Ester Raition (entinen Vaha) kanssa vuodesta 1940.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Jaakko Vainio *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maalaisliiton kansanedustajat 1922–1924 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(45) | 
* Alestalo (1923–1924)
* Arffman
* Hahl
* Hautamäki
* Hirvensalo
* Honkavaara
* Hyvönen
* Joukahainen
* Junes
* Juutilainen
* Kallio
* Kalliokoski
* Kankkunen
* Kanniainen
* Kauranen
* Kirra
* Kivilinna
* Koivuranta
* Kopsa
* Kuisma
* Kukkonen
* Kärki
* Lahdensuo
* Lohi
* Loukko
* Makkonen
* Manner
* Mustakallio
* Mäkinen
* Niskanen
* Niukkanen
* Perälä
* Pesonen
* Pilkka
* Pitkänen
* Reinikka
* Ryynänen
* Sallinen
* Salo
* Seppänen
* Sunila
* Tarkkanen
* Vainio
* Vesterinen
* Westermarck (1922–1923)
* Åkesson

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Taixuanjing** (太玄經 Tàixuánjīng, Wade-Giles: T'ai Hsüan Ching; *Suuren salaisuuden klassikko*) on kiinalainen ennuskirja. Sen kirjoitti Yang Xiong (揚雄/扬雄 Yáng Xióng; Wade-Giles: Yang Hsiung; 53 eaa. - 18 jaa.), joka julkaisi sen vuonna 2 eaa. Taixuanjing nojaa yijing-ennustamisen perinteeseen. Se on myös kalenteri ja kungfutselainen filosofinen teos. 

Ennustamiseen käytetään kolmenlaisia viivoja:

* yhtenäinen viiva (⚊), joka symboloi taivasta (天 tiān),
* katkoviiva (⚋), joka symboloi maata (地 dì)
* kolmeen osaan katkaistu viiva (𝌀), joka symboloi ihmistä (人 rén).

Näistä muodostetaan neljän viivan ryhmiä eli tetragrammeja, joita on yhteensä 81. Toisin kuin yijing-ennustamisessa, tetragrammi rakennetaan ylimmästä viivasta alimpaan. Viivan paikat on nimetty:

* ylin: 方 fāng (ilmansuunta, alue, naapurivaltio )
* toinen: 州 zhōu (maakunta)
* kolmas: 部 bù (kunta)
* neljäs (alin): 家 jiā (suku)

Lähteitä
--------

* The Canon of Supreme Mystery by Yang Hsiung (Michael Nylan)
* The Elemental Changes, The Ancient Chinese Companion to the I Ching (käännös: Michael Nylan)
* The T'ai Hsüan Ching, The Hidden Classic (käännös: Derek Walters)

Viitelista
----------

1. ↑  Aihe Wang: *Cosmology and Political Culture in Early China*, Cambridge University Press, 2000, ISBN 0-521-62420-7
Kumtähden kenttä**Kumtähden kenttä** (tai *Kumtähdenkenttä*; ruots. *Gumtäkts äng*) on pieni puistoalue Helsingin Toukolassa. Se sijaitsee Hämeentien ja Kustaa Vaasan tien välissä näiden haarautumiskohdan pohjoispuolella, noin kolme kilometriä Helsingin keskustasta pohjoiskoilliseen. Lähellä Kustaa Vaasan tien toisella puolella sijaitsee nykyisin Helsingin yliopiston Kumpulan kampus.

Vielä 1800-luvulla Kumpulan kartanon maihin kuulunut Kumtähden kenttä oli selvästi kaupungin ulkopuolella, joskin kaupunkiin johtavan tien varrella. Ylioppilaat pitivät siellä useita kertoja kevätjuhlan kukanpäivänä eli Floran päivänä 13. toukokuuta. Juhlia vietettiin paikalla ensimmäisen kerran vuosina 1831–1834. Kuuluisin näistä juhlista pidettiin vuonna 1848, jolloin myös Maamme-laulu esitettiin ensimmäisen kerran julkisesti. Paikalle pystytettiin tapahtuman satavuotispäivänä 13. toukokuuta 1948 Erik Bryggmanin ja Viktor Janssonin suunnittelema Maamme-laulun muistomerkki, jonka kustansivat Pro Helsingfors -säätiö ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunta. Ei tosin tiedetä varmuudella, vietettiinkö juhlia täsmälleen nykyisen puiston kohdalla vai jossain lähistöllä. Nykyisen puiston paikalla oli välillä puutaloja, jotka purettiin 1920-luvulla.

Välillä puiston nimenä on ollut myös *Toukoniitty* (ruots. *Majängen*), joka viittasi toukokuussa pidettyihin kevätjuhliin, kuten myös kaupunginosan nimi Toukola (ruots. *Majstad*). Vuonna 1990 vanha nimi kuitenkin palautettiin viralliseen käyttöön Helsingin yliopiston ehdotuksesta. Nimi johtuu Kumpulan kartanon ruotsinkielisestä nimestä *Gumtäkt*, joka on myös Kumpulan kaupunginosan ruotsinkielisenä nimenä. Myös kaupunginosan suomenkielisenä nimenä oli Kumtähti vuosina 1909–1928, kunnes se muutettiin Kumpulaksi. Nykyisin Kumpulan ja Toukolan kaupunginosien välinen raja kulkee Kustaa Vaasan tietä pitkin, ja näin ollen puisto luetaan kuuluvaksi Toukolaan. Pipsa Possi ja Jyri

Lähteet
-------

1. ↑  Arabianrannan asemakaava (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Floran päivänä 13.5.1848 (Arkistoitu – Internet Archive) Kumpula-info 10.2.2009. Viitattu 8.6.2018.
3. ↑  Maamme-laulun muistomerkki (Arkistoitu – Internet Archive) Julkiset veistokset -tietokanta] Helsingin kaupungin taidemuseo.
4. ↑  Helsingin kadunnimet, Helsingin kaupungin julkaisuja nro 24, 1970

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kumtähden kenttä** Wikimedia Commonsissa
**Tarina tukee lasta – Opas lasten ja nuorten kirjallisuusterapiaan 2** on Silja Mäen ja Pirjo Arvolan kokoama ja toimittama kirjallisuusterapiaa käsittelevä kirja. Teos on opettajille ja muille koulumaailmassa työskenteleville tarkoitettu opas ennalta ehkäisevään työhön, mutta sen sisältämiä ideoita voivat hyödyntää myös vanhemmat omassa kasvatustehtävässään.

Teoksen alkuosassa esitellään kirjallisuusterapian teoria ja esitetään tiivistelmä satujen ja myyttien historiasta ja jaottelusta. Lapsen tarvetta satuihin perustellaan sillä että lapsi tarvitsee kasvaakseen juuret, ja se tiivistyy luvun alussa olevaan siteeraukseen: "Meistä tuntuu, ettemme tiedä minne olemme menossa, ellemme tiedä, mistä olemme tulleet." Sanoilla on tavalla tai toisella ollut ja on yhä kaikkien kansojen keskuudessa hoitava ja parantava tehtävä. Ne vastaavat kysymyksiin Millainen maailma on? Miten minun pitäisi elää? Kuinka voin aidosti olla oma itseni?

Teoksen toinen osa käsittelee satujen käyttöä päiväkodissa sekä eri kouluympäristössä eri koulujärjestelmien piirissä. Kolmannessa osassa kuvataan psykoterapeutti Jonathan Foxin kehittämää tarinateatteria, esitellään muun muassa kirjoittamista terapeuttisessa sanataideopetuksessa, kauhutarinoiden kirjoittamisen merkitystä ja draaman terapeuttista käyttöä.

Kirjan kuvituksena on käytetty lasten piirustuksia.

Teos on jatkoa aiemmin ilmestyneelle samojen toimittajien kokoamalla teokselle *Satu kantaa lasta – Opas lasten ja nuorten kirjallisuusterapiaan 1*.

Lähteet
-------

1. ↑  Tarina tukee lasta, Lukijalle s. 5
2. ↑  Tarina tukee lasta, s. 12

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Kirjallisuusterapiayhdistys
**Sam & Max: Save The World** (myös nimellä **Sam & Max: Season One**) on Telltale Gamesin kehittämä seikkailupeli, joka julkaistiin kuutena episodina 2006–2007. Pelaaminen on samanlaista kuin useimmissa Telltalen videopeleissä.

Sam ja Max ovat alussa omassa toimistossaan, ja he leikkivät omenan ampumista. Sen jälkeen he menevät pysäyttämään Brady Culturen.

Sam ja Max perustuvat Steve Purcellin sarjakuvaan, jonka pohjalta LucasArts kehitti vuonna 1993 julkaistun videopelin *Sam & Max Hit the Road*. LucasArtsin luovuttua jatko-osan *Sam & Max: Freelance Police* kehittämisestä Telltale sai lisenssin vuonna 2005 ja alkoi tehdä omaa peliään.

Telltale on julkaissut pelille kaksi jatko-osaa: *Sam & Max Beyond Time and Space* (2007) ja *Sam & Max: The Devil’s Playhouse* (2010).

Pelistä julkaistiin remasteroitu version joulukuussa 2020. Fanit huomasivat että pelin uudessa versiossa oli poistettu lukuisia poliittisesti epäkorrektiksi muuttuneita vitsejä.
Pelistä on poistettu esim. stereotypia ranskalaisista, vitsi sukupuolenvaihdoksesta ja kehitysvammasta, viittauksia huumekauppaan ja skinheadeihin, vitsi esiintymisestä 15-vuotiaana tyttönä internetissä ja afrikkalaisamerikkalaisen slangin ilmauksia. Yksi ääninäyttelijöistä on vaihdettu, syynä pidetään sitä että valkoinen puhui stereotyyppisellä afrikkalaisamerikkalaisella aksentilla.
Kehittäjä Skunkape Games ilmoitti unohtaneensa mainita muutoksista ja kielsi sensuurin ja sanoi tehneen pieniä muutoksia vuonna 2020 "epämukaviksi" muuttuneisiin vitseihin.

Aiheesta muualla
----------------

* *Sam & Max: Season One* MobyGamesissa (englanniksi)
*

Viitteet
--------

1. ↑
**Tank, Cruiser, Ram** oli toisen maailmansodan aikainen kanadalainen panssarivaunu, joka perustui yhdysvaltalaiseen M3 Lee -vaunuun. Vaunuja rakennettiin lähes 2000 kappaletta.

Suunnittelu
-----------

Kanadan liittyessä toiseen maailmansotaan sillä ei ollut panssarijoukkoja, vaan ainoastaan joitain koulutuksessa käytettyjä ensimmäisen maailmansodan aikaisia panssarivaunuja.

Montrealin veturitehdas sai tilauksen aloittaa brittiläisten Valentine-vaunujen lisenssivalmistus.
Valentine oli kuitenkin tarkoitettu tukemaan jalkaväkeä ja Kanada halusi perustamaansa panssaridivisioonaa varten liikkuvampia panssaritaisteluihin tarkoitettuja vaunuja.
Kanadassa päätettiin valmistaa lisenssillä yhdysvaltalaista M3 Leetä, mutta vaunu oli suunniteltu väliaikaiseksi ratkaisu, ja sen päätykki oli huonolla paikalla panssarivaunun edessä (missä tykkiä voitiin kääntää vain 15 astetta kaikkiin suuntiin).

Alkuvuodesta 1941 päätettiin kehittää M3 Leen alustalle toimivampi ratkaisu jossa päätykki on pyörivässä tornissa. Päätykiksi piti tulla 75-millimetrinen yhdysvaltalainen tai brittiläinen 57-millinen kuusipaunainen panssarivaunukanuuna. Brittiläistä tykkiä pidettiin parempana sen paremman panssarinläpäisyn vuoksi. Niiden rajoitetun saatavuuden vuoksi pääaseeksi tuli kuitenkin aluksi vanhempi kaksipaunainen 40-millimetrinen tykki.
Runko oli valettu toisin kuin M3:n, jossa käytettiin niittausta ja hitsausta. Moottorina oli Wrightin 300-hevosvoimainen ilmajäähdytteinen lentokonemoottori R-975, jota käytettiin jo M3:ssa. Yhdysvaltalainen voimansiirto oli luotettava. Tuloksena oli **Ram Mk I**, jota valmistettiin vain 50 kappaletta.

Helmikuusta 1942 lähtien vaunut aseistettiin 57-millimetrisellä tykillä (**Ram Mk II**). Kesällä 1942 päätettiin standardoida brittiläinen ja kanadalainen kalusto M4A1 Sherman -vaunuun. Ramin tuotanto jatkui kuitenkin vielä yli vuoden, koska tuotantolinjoja ei haluttu pysäyttää.

Ram II -vaunuja laivattiin Isoon-Britanniaan, jossa Kanadan joukot olivat odottamassa maihinnousua Manner-Eurooppaan. Rameja käytettiin Kanadan panssaridivisioonien koulutuksessa.

Vaunuja muunnettiin muun muassa tornittomiksi **Ram Kangoroo** -miehistönkuljetusvaunuiksi ja **Sexton**-telatykeiksi 25-paunaisella haupitsilla Ramin rungolla.

Ram Kangoroo
Ram Mk I

Lähteet
-------

* 

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ram (panssarivaunu)**.
Herbimysiini A:n rakenne
**Herbimysiinit** ovat ansamysiineihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Niitä tuottavat *Streptomyces*-suvun bakteerit ja niillä ja niiden puolisynteettisillä johdannaisilla on muun muassa herbisidisiä ja syöpäkasvainten kasvua estäviä vaikutuksia.

Rakenne ja ominaisuudet
-----------------------

Herbimysiinejä tunnetaan kuusi ja ne ovat herbimysiinit A, B, C, D, E ja F. Näistä ensimmäisenä eristettiin herbimysiini A vuonna 1979 eräästä *Streptomyces hygroscopicus*-kannasta. Myöhemmin samasta kannasta eristettiin herbimysiini B ja C ja herbimysiinit D, E ja F eristettiin vuonna 2013. Herbimysiinien A, B ja C rakenne koostuu aromaattisesta p-kinonista ja makrosyklisestä tyydyttymättömästä alifaattisesta renkaasta. Herbimysiinien D, E ja F rakenne poikkeaa niistä hieman. Herbimysiini D:n aromaattiseen renkaaseen on fuusioitunut rikkiä sisältävä heterosyklinen tiatsinorengas, herbimysiini E:n aromaattinen rengas on o-kinonijohdannainen ja herbimysiini F:n aromaattinen rengas on fuusioitunut alifaattiseen eetterirenkaaseen.

Herbimysiineillä on herbisidisiä, antiviraalisia ja syöpäkasvainten kasvua estäviä vaikutuksia. Vaikutus perustuu siihen, että ne sitoutuvat lämpösokkiproteiineihin kuuluvaan HSP90:n ja estävät sen toiminnan. Voimakkaimmat antiviraaliset ja kasvaimia hillitsevät vaikutukset ovat herbimysiini A:lla ja sen amino- tai halogeenijohdannaisilla tai tyydyttyneillä johdannaisilla. Herbimysiineillä D, E ja F nämä ominaisuudet ovat heikommat, mutta niillä voi olla käyttöä HSP90:n toimintaan liittyvien hermostoa rappeuttavien sairauksien hoidossa.

**Herbimysiinit**| Nimi | Kemiallinen kaava | CAS-numero |
| --- | --- | --- |
| Herbimysiini A | C30H42N2O9 | 70563-58-5 |
| Herbimysiini B | C28H38N2O8 | 76207-83-5 |
| Herbimysiini C | C29H40N2O9 | 91700-92-4 |
| Herbimysiini D | C32H45N3O9S | - |
| Herbimysiini E | C30H42N2O10 | - |
| Herbimysiini F | C28H40N2O9 | - |
|

Lähteet
-------

1. 1 2  Frederick J. Antosz: *Ansamacrolides, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology*, John Wiley & Sons, New York, 2000. Viitattu 5.6.2017
2. ↑  Patrizia Diana,Girolamo Cirrincione: *Biosynthesis of Heterocycles*, s. 716. John Wiley & Sons, 2015. ISBN 978-1-118-02867-4. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.6.2017). (englanniksi)
3. 1 2  Khaled A. Shaaban, Xiachang Wang, Sherif I. Elshahawi, Larissa V. Ponomareva, Manjula Sunkara, Gregory C. Copley, James C. Hower, Andrew J. Morris, Madan K. Kharel, & Jon S. Thorson: Herbimycins D–F, Ansamycin Analogues from Streptomyces sp. RM-7-15.  *Journal of Natural Products*, 2013, 76. vsk, nro 9, s. 1619–1626. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 5.6.2017.  (englanniksi)
**Ahti Olavi Kylmänen** (26. toukokuuta 1912 Kempele – 9. maaliskuuta 1996 Oulu) oli suomalainen betonimies, pakinoitsija, runoilija ja kirjailija.

Ahti Kylmänen työskenteli betonimiehenä Oulu Oy:n Nuottasaaren tehtaalla 1937–1972. Hän kirjoitti nimimerkillä *Salttu* oululaiseen Kaleva-lehteen *Viikon varrelta* otsikon alla pakinoita 1946–1993. Kylmänen kirjoitti myös runoja Nyyrikki- ja Sirpale-lehtiin nimimerkeillä *Tauno Satama*, *Olavi Meri* ja *Jarmo Routa* ja lisäksi hänen runojaan ilmestyi Oulu Oy:n *Hakkeita*-perhelehdessä vuosina 1947–1972.

Ahti Kylmäsen poika Aarre Olavi Kylmänen on kirjoittanut vuonna 2002 isästään elämäkerran *Ahti Olavi 'Salttu' Kylmänen – kynän, kiekon ja kuulan mestari 1912-1996*. Kirjassa on mukana myös Ahti Kylmäsen kirjoittamia runoja.

Teoksia
-------

* *Runontekijän testamentti*. Pohjoinen, Oulu 1973

Lähteet
-------

* Ahti Kylmänen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kirjasampo.fi : Ahti Kylmänen

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Kalle Gabriel Joukanen** (9. maaliskuuta 1892 Kankaanpää – 6. elokuuta 1970 Kankaanpää) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja maalaisliiton kansanedustaja.

Joukasen vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Joukanen ja Emma Sofia Mustelin. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston ja toimi maanviljelijänä perintötilallaan Kankaanpäässä. Joukanen omisti maatilan myös Porin maalaiskunnassa. Hän toimi lisäksi mylly- ja sahaliikkeen harjoittajana ja oli Kankaanpään Saha oy:n ja Kankaanpään Kauppa oy:n hallituksen puheenjohtajana. 

Joukanen oli maalaisliiton kansanedustajana 1930–1932, 1936–1945 ja 1948–1954 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän sai ensimmäisellä kaudellaan vapautuksen edustajatoimesta sairauden takia 28. huhtikuuta 1932 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli maalaisliiton Kaarle Ellilä. Joukanen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa. Hän oli Kankaanpään kunnanvaltuuston jäsen ja kunnallislautakunnan puheenjohtaja. Joukanen oli muun muassa MTK:n valtuuskunnan jäsen ja Satakunnan maataloustuottajain liiton johtokunnan puheenjohtaja. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1942.

Kalle Joukanen oli naimisissa vuodesta 1915 Emmi Maria Wiron kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  .aspx Kalle Joukanen *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Limoges** [limɔʒ] on 136 539 asukkaan (2006) kaupunki Keski-Ranskassa Haute-Viennen departementissa Limousinin alueella (*région*), jonka pääkaupunki Limoges on. Limogesin metropolialueella asuu yhteensä yli 260 000 asukasta. 

Kaupunki on kuuluisa posliiniteollisuudestaan, joka on syntynyt alueen suurten kaoliinivarojen myötä. Limogesissa on myös paljon jalkine- ja autoteollisuutta, ja alueella louhitaan uraania.

Maantiede
---------

Limoges sijaitsee Keski-Ranskan ylängön länsilaidalla noin 150 kilometrin päässä Atlantin valtamerestä. Ilmasto on merellinen ja vuorten takia sademäärä on jopa 910 mm vuodessa. Kaupungin läpi virtaa Vienne-joki. Junamatka Pariisiin kestää noin kolme tuntia.

Historia
--------

Kaupungin perustivat roomalaiset vuonna 10 eaa. nimellä *Augustoritum*. Keisari Augustus teki kaupungista lemoviikkien  pääkaupungin.*lähde?* Paikka valittiin, koska se sijaitsi Välimeren ja Bretagnen rannikot yhdistävän tien sekä Lyonin (Lugdunum) ja Saintesin (Mediolanum) yhdistävän reittien risteyksessä. Kaupungissa on roomalaisten ensimmäisellä vuosisadalla rakentaman amfiteatterin sekä toisella vuosisadalla rakennetun kylpylän rauniot. 200-luvun loppupuolella asukkaat vähitellen hylkäsivät kaupungin germaanien hyökkäysten takia.*lähde?*

1000-luvun alkupuolella Augustoritum oli jakaantunut kahteen osaan, kaupunkiin (*cité*) ja linnaan. Kaupunki tuhoutui hyökkäyksessä vuonna 1370. Keskiajalla linnan ympärille kohosi esikaupunkeja.*lähde?*

Cité yhdistettiin linnan alueeseen 1792 ja kaupunki otti nimekseen Limoges. Ranskan suuri vallankumous sai Limogesissa paljon kannatusta ja vuonna 1792 Saint-Martialin luostari tuhottiin kuudessa päivässä.*lähde?* 1700-luvun lopulla kaupunkiin syntyi posliini- ja emaliteollisuutta. Teollisuus synnytti kaupunkiin myös Ranskan ensimmäisen ammattiyhdistysliikkeen vuonna 1895.*lähde?*

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats du recensement de la population 2006 Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 31. heinäkuuta 2009. (ranskaksi)
2. 1 2 3  The Columbia Encyclopedia, 6th ed. (Columbia University Press, 2018), s.v. "Limoges". Teksti Questia-tietopalvelussa (vaatii tilauksen) (Arkistoitu – Internet Archive).

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Limoges** Wikimedia Commonsissa
**Ksanthos** (m.kreik. Ξάνθος, "vaalea") ja **Balios** (m.kreik. Βάλιος, "läikikäs") olivat kreikkalaisessa mytologiassa kaksi kuolematonta hevosta, jotka olivat harpyija Podargen ja länsituuli Zefyroksen jälkeläisiä.

Poseidon antoi hevoset Fthian kuningas Peleukselle häälahjaksi, kun tämä nai meri-nymfi Thetiksen. Peleus antoi hevoset myöhemmin pojalleen Akhilleukselle, joka valjasti ne vetämään vaunujaan Troijan sodan aikana.

Hevosten kerrotaan seisseen erossa taistelusta ja itkeneen, kun ne kuulivat ohjastajansa Patrokloksen saaneen surmansa. Automedon mainitsee myöhemmin, että ainoastaan Patroklos oli pystyvä ja kelvollinen ohjastamaan näitä hevosia.

Akhilleuksen syyttäessä hevosia siitä, että ne jättivät Patrokloksen makaamaan jälkeensä taistelukentälle, eivätkä tuoneet häntä takaisin, Hera antoi Ksanthokselle kyvyn puhua. Tämä puolustautui, ettei Patrokloksen surman syynä suinkaan ollut hevosten hitaus tai varomattomuus, vaan että itse Apollon tappoi heidän ohjastajansa. Samalla Ksanthos tuli kertoneeksi, että ne pitävät isäntänsä turvassa tällä kertaa, mutta että tämän kuolema olisi lähellä. Tämän jälkeen erinyit lopettivat hevosen puhekyvyn kokonaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Homeros, *Ilias 17.424* (engl. käännös)
2. ↑  Homeros, *Ilias 17.473* (engl. käännös)
3. ↑  Homeros, *Ilias 19.401* (engl. käännös)
Lahtelan muistokivi Kemijärven keskustassa.
**Matias (Matti) Oskari (M. O.) Lahtela** (29. kesäkuuta 1881 Kemijärvi – 24. maaliskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kunnallisneuvos, Maalaisliiton pitkäaikainen kansanedustaja ja merkittävä kunnallis- ja maakuntapoliitikko.

Lahtelan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Lahtela ja Kaisa Gustava Emilia Imponen ja puoliso vuodesta 1903 Briita Kaisa Heikkilä (k. 1954). Ministeri ja kansanedustaja Olavi Lahtela (1915–1968) oli heidän poikansa, yhteensä pariskunnalla oli 11 lasta. Lahtela oli Kemijärven kunnanvaltuuston jäsen sen ensimmäisestä kaudesta 1919 aina vuoteen 1933 asti ja toimi useaan otteeseen myös kunnallislautakunnan eli kunnanhallituksen esimiehenä. Kunnallispoliitikkona Lahtela osallistui aktiivisesti muun muassa moniin osuustoimintahankkeisiin. Vuonna 1921 hän löysi malmiesiintymän, jonka pohjalta oli toiminnassa Kärväsvaaran kaivos 1959–1967. Maalaisliiton kansanedustajana Lahtela toimi 1930–1958 ja ajoi vahvasti varsinkin syrjäisten seutujen asioita. Myös eduskunnassa hän pyrki vaikuttamaan Kemijärven ja laajemmin Lapin läänin kehittämiseen, mukaan lukien liikenneyhteydet kuten Kemijärven rata, mutta myös koulut ja maanhankinta, kuten "Lex Lahtelaksi" nimetty laki vuodelta 1944. 1930-luvulla hän ajoi Kemijärveä Lapin läänin keskukseksi niin, että Rovaniemi olisi jäänyt Oulun läänin yhteyteen. Lahtela luopui kansanedustajuudesta 1958, jolloin hänen poikansa Olavi Lahtela valittiin puolestaan eduskuntaan.

Matti Lahtela kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin vuonna 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2  Marjomaa, Ulpu: "Matti Lahtela", *Suomen kansallisbiografia, osa 5*, s. 681–682. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kansanedustajat, Matti Lahtela Viitattu 9.1.2016.
* Lea Mourujärvi (toim.): *"Jos tikka on kirjava, elämä on kirjavampi." Elämäntarinoita Kemijärveltä*, s. 289–297. Kemijärvi: Kemijärven Rotaryklubi, 2004. ISBN 952-91-7355-5.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Eduskunta
* Biografiasampo

 |

 |