recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
KV14:n käytävä
**KV14** on hauta Kuninkaiden laaksossa. Siihen on haudattu Uuden valtakunnan 19. dynastian Tausret ja 20. dynastian Setnakht.

Haudasta on löydetty pääosin vain hautakalusteita. Haudan maalaukset ja reliefit ovat suurimmalta osalta kunnossa lukuun ottamatta lievää vesivahinkoa hautakammion katossa. Värit ovat säilyneet kirkkaina.

Tutkimuksen historia
--------------------

* Richard Pococke (1737–1738): kartoitus
* Napoleonin retkikunta (1799): hautatekstien tutkinta
* James Burton (1825): kartoitus
* Ranskalais-toscanalainen retkikunta (1828–1829): hautatekstien tutkinta
* Carl Richard Lepsius (1844–1845): hautatekstien tutkinta
* Service des Antiquités (1893–1895): kaivaukset
* Hartwig Altenmüller (1983–1987): kaivaukset

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KV 14 (Tausert and Setnakht) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 6.6.2017. Viitattu 26.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV14** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Louis RielLouis Riel
**Louis Riel -päivä** (engl. *Louis Riel day*) on yleinen juhlapäivä Manitoban provinssissa Kanadassa. Päivän tarkoituksena on muistaa ja kunnioittaa métis-kansan johtajaa Louis Rielia. Rielin johtaman Redjoen kapinan (tai toisten arvioiden mukaan mielenosoituksen) seurauksena perustettiin Manitoban provinssi. Päivää vietetään helmikuun kolmantena maanantaina.

Manitoban hallitus otti helmikuussa 2007 käsittelyyn ehdotuksen, jolla määriteltäisiin uusi virallinen juhlapäivä. Päätös, jonka mukaan juhlapäivää vietetään joka helmikuun kolmantena maanantaina vahvistettiin 17. huhtikuuta 2007. Juhlapäivän nimi valikoitui provinssin koululaisille suunnatun nimikilpailun kautta.

Samaa päivää vietetään eri puolilla Kanadaa eri nimillä, esimerkiksi Albertassa, Saskatchewanissa ja Ontariossa Family Dayna (suom. *perhepäivä*) ja joissakin paikallisissa yhteisöissä Heritage Dayna (suom. *perinnepäivä*).

Lähteet
-------

1. ↑  LouisRielDay.com Luettu: 11.5.2009 (englanniksi)
2. ↑  Manitoba's new holiday: Louis Riel Day  25.9.2007. Canadian Broadcasting Corporation. Viitattu 11.5.2009. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Louis Riel Remembering Manitoba's Founding Father (englanniksi)
**KV33** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Hauta on ajoitettu Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi. Sitä ei ehkä koskaan käytetty.

Haudan löysi ja ensimmäiset kaivaukset suoritti Victor Loret vuonna 1898. Se koostuu kahdesta hautakammiosta, jotka on molemmat jätetty koristelematta. Haudan sisäänkäynnin päälle on rakennettu penkki, joten hautaan ei pääse eikä siitä ole tarkkaa pohjapiirrosta.

Lähteet
-------

1. 1 2  KV 33 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 26.9.2008. Viitattu 28.7.2017.

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
**KV27** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Hauta on arvioitu arkkitehtuurisen tyylin ja KV20:n ja KV43:n läheisyyden perusteella Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi.

Hautaa ovat tutkineet John Gardner Wilkinson (1825–1828) kartoituksin ja Donald Ryan (1990) kaivauksin. Haudasta on löydetty muumioita ja astioita. Se on kärsinyt tulvavahingoista ja varastokäytöstä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  KV 27 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 11.5.2008. Viitattu 28.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV27** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
José Eibenschütz 1890-luvulla. Valokuva on omistettu Georg Schnéevoigtille.
**Alexander Joseph "José" Eibenschütz** (8. tammikuuta 1872 Frankfurt am Main, Saksan valtakunta – 27. marraskuuta 1952 Ilfeld, Nordhausen, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen kapellimestari, viulisti ja säveltäjä, joka työskenteli myös Suomen suuriruhtinaskunnassa.

José Eibenschützin vanhemmat olivat laulajia. Eibenschütz opiskeli musiikkia Frankfurtin konservatoriossa. Opistojensa jälkeen hän muutti vuonna 1892 Koblenziin ja toimi siellä viulunsoitonopettajana ja kaupunginorkesterin konserttimestarina. Seuraavana vuonna hän siirtyi konserttimestariksi Pietariin, ja vuonna 1894 hän muutti Turkuun Soitannollisen Seuran orkesterin konserttimestariksi ja orkesterinjohtajaksi. Hänen ystäväpiiriinsä kuului muiden muassa Jean Sibelius, ja tämän *Romanssi* op. 42 on omistettu Eibenschützille. Turussa kantaesitettiin Eibenschützin ooppera *Ann Mari* vuonna 1897, nimiroolissa Emma Engdahl-Jägerskiöld, ja Turussa syntyivät hänen lapsensa Edvard (s. 1894) ja Olof (s. 1898). Perhe asui Suomessa vuoteen 1905 saakka.

Suomen-aikansa jälkeen Eibenschütz työskenteli musiikinjohtajana Görlitzissä ja sitten Hampurin filharmonisen orkesterin johtajana 1908–1921, Oslon filharmonisen orkesterin johtajana 1921–1927 ja Hampurin radion (NORAG) kapellimestarina ja musiikkipäällikkönä vuodesta 1928.

Kansallissosialistien valtaantulon jälkeen Eibenschütz joutui vaikeuksiin, koska hänen isänsä oli juutalainen. Eibenschütz liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen mutta ei kyennyt osoittamaan arjalaisuuttaan. Hän koetti oikeusprosessien avulla todistaa, että hänen biologinen isänsä olisi ollut eräs arjalainen teollisuusmies, mutta hävisi jutut, eikä hänen sallittu harjoittaa ammattiaan maassa. Vuonna 1935 hän joutui muuttamaan toisen vaimonsa appivanhempien luo Südharziin, ja aviopari asui siellä sodan ajan.

Monissa hakuteoksissa – myös *Otavan Isossa Musiikkitietosanakirjassa* – mainitaan virheellisesti, että Eibenschütz olisi emigroitunut vuonna 1933 Yhdysvaltoihin.

Sodan jälkeen huhuttiin, että Eibenschütz olisi toiminut yhteistyössä natsien kanssa, ja hän johti ainoastaan muutamia studiokonsertteja. Hänen terveytensä heikkeni, eikä vuodeksi 1952 suunniteltu Suomen-matka toteutunut. Hän kuoli marraskuussa 1952 Ilfeldin sairaalassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Jung, Hans Rudolf: José Eibenschütz. *Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit.* Universität Hamburg, 2007.
2. ↑  Tawaststjerna, Erik: *Jean Sibelius 3*, s. 11. Helsinki: Otava, 1989. ISBN 951-1-10416-0.
3. 1 2  *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 2*, s. 134. Helsinki 1977. ISBN 951-1-04191-6


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |
**KV26** on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Hauta on arvioitu arkkitehtuuristen piirteidensä vuoksi Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi.

Hautaa ovat tutkineet James Burton vuonna 1825 ja Victor Loret vuonna 1898. Hauta on täynnä kiviromua, joten sen tarkasta kunnosta ja esineistöstä ei ole tietoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  KV 26 (Unknown) Theban Mapping Project.  Arkistoitu 17.5.2008. Viitattu 27.7.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **KV26** Wikimedia Commonsissa

  

Kuninkaiden laakson haudat
KV1 · KV2 · KV3 · KV4 · KV5 · KV6 · KV7 · KV8 · KV9 · KV10 · KV11 · KV12 · KV13 · KV14 · KV15 · KV16 · KV17 · KV18 · KV19 · KV20 · KV21 · KV22 · KV23 · KV24 · KV25 · KV26 · KV27 · KV28 · KV29 · KV30 · KV31 · KV32 · KV33 · KV34 · KV35 · KV36 · KV37 · KV38 · KV39 · KV40 · KV41 · KV42 · KV43 · KV44 · KV45 · KV46 · KV47 · KV48 · KV49 · KV50 · KV51 · KV52 · KV53 · KV54 · KV55 · KV56 · KV57 · KV58 · KV59 · KV60 · KV61 · KV62 · KV63 · KV64 · KV65 · KVA · KVF
Ciro Alegría
**Ciro Alegría Bazán** (4. marraskuuta 1909 – 17. helmikuuta 1967) oli perulainen toimittaja, poliitikko ja kirjailija.

Elämäkerta
----------

Alegría syntyi Huamachucon alueella. Hän oppi paljon Perun alkuasukkaista ja heidän elämäntavoistaan. Tämä tietämys näkyi hänen romaaneissaan. Hän opiskeli Trujillon yliopistossa ja työskenteli toimittajana El Norte –sanomalehdelle.

Vuonna 1930 Alegría liittyi Aprista–liikkeeseen, joka omistautui yhteiskunnallisiin uudistukseen ja perulaisten terveyden parantamiseen. Hän joutui vankilaan monta kertaa poliittisten toimiensa takia, ja hänet karkotettiin lopulta Chileen vuonna 1934.

Alegría asui Chilessä ja myöhemmin Amerikassa vuoteen 1948. Myöhemmin hän opetti Puerto Ricon yliopistossa ja kirjoitti Kuubassa ollessaan maan vallankumouksesta. 

Alegría palasi Peruun vuonna 1957. Hän liittyi presidentti Fernando Belaúnde Terryn puolueeseen. Hän kuoli yllättäen Limassa vuonna 1967. Alegrían kuoleman jälkeen, hänen leskensä julkaisi monia Alegrían esseitä ja artikkeleita.

Aiheesta muualla
----------------

* New York Timesin artikkeli (englanniksi)
* Elämäkerta (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Argentiina
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Portugali
* Vatikaani

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Mer Hayrenik** (arm. Մեր Հայրենիք, "Isänmaamme") on Armenian kansallislaulu. Se on otettu käyttöön 1. heinäkuuta 1991, Armenian itsenäistyttyä Neuvostoliitosta. Laulu perustuu Armenian ensimmäisen tasavallan (1918–1920) kansallislauluun, mutta sanoja on mukailtu. Laulun on sanoittanut runoilija Mikael Nalbandian (1829–1866) ja sen on säveltänyt Barsegh Kanatšjan (1885–1967).

Neuvostoliiton viranomaiset kielsivät laulun, ja se pysyi kiellettynä aina Neuvostoliiton hajoamiseen saakka.

Armeniankielisten sanojen translitteraatio
------------------------------------------

Mer Hayrenik, azat ankakh,   

Vor aprel eh dareh dar   

Yur vortikeh ard kantšoom eh  

Azat, ankakh hayastan.  

*(toistetaan kaksi edellistä riviä)*

Aha yeghbair kez mi drosh,  

Vor im dzerkov gortzetsi   

Gishernereh yes koon tšegha,   

Artasoonkov lvatsi.  

*(toistetaan kaksi edellistä riviä)*

Nayir nran yerek gooynov,  

Nvirakan mer nshan,  

Togh poghpoghi tshnamoo dem,  

Togh misht pantza Hayastan.   

*(toistetaan kaksi edellistä riviä)*

Amenayn tegh maheh mi eh  

Mard mee ankam pit merni,  

Baytz yerani vor yur azgi   

Azatootyan keh zohvi.   

*(toistetaan kaksi edellistä riviä)*  

*(toistetaan ensimmäinen säkeistö)*

Lähteet
-------

1. ↑  Post-Soviet Countries Struggle To Find Their Voices *Radio Free Europe/Radio Liberty*.  8.4.2008. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Armenian presidentin sivu kansallisista symboleista, jossa voi myös kuunnellä hymnin (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lue ja kuuntele Armenian kansallislaulusta
**+44** on yhtye, jonka perustivat Blink-182:n jäsenet Mark Hoppus ja Travis Barker. +44 on niin sanottu "superyhtye", johon kuuluu Markin ja Travisin lisäksi kitaristi Graig Fairbaugh (Transplants ja Mercy Killers) ja kitaristi Shane Gallagher (The Nervous Return). Yhtyeen esikoissoitto, *When Your Heart Stops Beating*, julkaistiin 14. marraskuuta 2006. Videot kuvattiin kappaleista "When Your Heart Stops Beating" ja "Chapter 13".

Historia
--------

Blink-182:n hajoamisen jälkeen helmikuussa 2005 Hoppus ja Barker jatkoivat työtään musiikin parissa. Kaksikko alkoi nauhoittaa ja sanoittaa uusia kappaleita ystävänsä kellarissa. Alun perin he käyttivät soittimina sähkörumpuja ja pianoa. Barker sanoi myöhemmin, että ajatus tehdä elektronista musiikkia lähti siitä, kun Hoppus kirjoitti heidän ensimmäisen kappaleensa "155".

Jäsenet
-------

### Nykyiset

* Mark Hoppus — laulu, basso
* Travis Barker (Expensive Taste) — rummut, koskettimet
* Craig Fairbaugh (The Mercy Killers) — rytmikitara, taustalaulu
* Shane Gallagher — kitara

### Entiset

* Carol Heller — laulu, kitara (2005–2006)

Diskografia
-----------

### Albumit

* *When Your Heart Stops Beating* (14. marraskuuta 2006)
	+ Interscope Records; #10 (Billboard 200); #50 (UK)

### Promootio -CD:t/7"

* *No,It Isn't*  (2006) (demo)
* *Cliff Diving*  (2006) (7")

### Singlet

* *Lycanthrope*  (2006)
* *When Your Heart Stops Beating*  (2006)
* *Baby Come On*  (2007)
* *Chapter 13*  (2007)
* *155*  (2007)
José Cura (2013)
**José Cura** (s. 5. joulukuuta 1962 Rosario) on argentiinalaissyntyinen oopperalaulaja (äänialaltaan tenori), kapellimestari, oopperaohjaaja ja valokuvaaja. Hän muutti vuonna 1991 Italiaan.

Cura opiskeli varhain kitaransoittoa sekä sävellystä ja työskenteli kuoronjohtajana. Vuosina 1982–1985 hän suoritti opintoja Rosarion kansallisessa yliopistossa, jonka kuoron avustavana kuoronjohtajana hän myös toimi. Vuosina 1985–1991 hän opiskeli stipendillä Teatro Colónin musiikkikoulussa, ja tämän jälkeen hän jatkoi lauluvalmennusta Italiassa. Vuonna 1992 Cura teki oopperadebyyttinsä Veronassa Hans Werner Henzen oopperassa *Pollicino*. Yhdysvaltain-debyyttinsä hän teki Chicagossa vuonna 1994, ja Covent Gardenissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1995. Metropolitan-oopperassa Cura teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 1999.

Cura sai ensipalkinnon Operalia-kilpailussa vuonna 1994. Hänet tunnetaan parhaiten nimiroolista Giuseppe Verdin oopperassa *Otello*. Hän tulkitsi roolin ensimmäisen kerran vuonna 1997 ja on sittemmin esiintynyt siinä eri puolilla maailmaa. Curan muihin tunnettuihin rooleihin kuuluvat Samson (*Samson et Dalila*) ja Canio (*Pajatso*). Oopperaohjaajana Cura debytoi vuonna 2007. Hänen ohjaamiaan oopperoita ovat olleet *Otello*, *Samson et Dalila*, *Pajatso* ja *Cavalleria rusticana*. Vuonna 2008 Cura julkaisi valokuvakirjan.

Cura on kapellimestarina johtanut esimerkiksi Wienin filharmonikkoja ja Sinfonia Varsoviaa. Oopperoita, joiden esitykset hän on johtanut kapellimestarina, ovat olleet muiden muassa *Cavalleria rusticana*, *Madama Butterfly*, *La rondine* ja *I vespri siciliani*. Hänen johtamiinsa konserttiteoksiin ovat kuuluneet Pjotr Tšaikovskin viides ja Sergei Rahmaninovin toinen sinfonia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Artist Profile: José Cura, A Tenor, Director, Photographer & Conductor OperaWire
2. 1 2 3  José Cura Oxford Reference
3. ↑  Cura, José - Conductor – Reviews Ascolta Artists


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Latvia
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz
* Photographers' Identities

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Menšikov** (ven. Меншиков, Suomen aatelissa **Menschikoff**) oli venäläinen ruhtinassuku, jonka eräs haara kuului 1800-luvulla myös Suomen aateliin. Se oli Suomen ainoa ruhtinaallinen aatelissuku, mutta suomalainen haara sammui vuonna 1893.

Suku polveutui Inkerin ensimmäisestä herttuasta, venäläisestä valtiomiehestä ja sotilaasta Aleksandr Danilovitš Menšikovista, joka oli alhaista syntyperää. Suomen aateliin suku liitettiin heinäkuussa 1833, kun silloinen Suomen kenraalikuvernööri ja Venäjän meriministeri Aleksandr Menšikov introdusoitiin Suomen ritarihuoneelle nimellä *Menschikoff*. Hänelle lahjoitettiin vuonna 1842 myös Anjalan sääntöperintötila.

Suomalainen ruhtinassuku sammui Aleksandr Menšikovin ainoan pojan, kenraali Vladimir Menšikovin kuollessa Saksassa 27. syyskuuta 1893.

Lähteet
-------

1. 1 2  Menschikoff. Suvut ja vaakunat, Suomen Ritarihuone.  Viitattu 19.12.2013.
2. ↑  Kalleinen, Kristiina: / Menschikoff, Alexander Sergejevitsh (1787 - 1869) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 19.12.2013.
3. 1 2  Menschikoff (Menšikov), Vladimir *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Menšikov** Wikimedia Commonsissa
| Men’s Riesen Slalom Trail |
| --- |
| Paikkakunta: | Japani Mikuni, Yuzawa,Japani |
| Talviurheilukeskus: | Naeban laskettelukeskus |
| Vuori: | Takenokoyama |
| Rinneluokitus: | Musta |
| Pituus: | 540 m (1 150 m) |
| Maksimijyrkkyys: | 32° |
| Keskijyrkkyys: | 27° (21°) |
| Hissi |
| Hissi: | High-Speed Lift No. 2 |
| Tyyppi: | 4-hengen tuolihissi |
| Miehet |
| Suurpujottelu |
| Lähtö: | 1 375 m |
| Maali: | 925 m |
| Korkeusero: | 450 m |
| 1. MC-kilpailu: | 12.3.1973 |

**Men’s Riesen Slalom Trail** on laskettelurinne Naeban laskettelukeskuksessa Yuzawassa Niigatan prefektuurissa Japanissa.

Men’s Riesen Slalom Trail tunnetaan miesten suurpujottelun maailmancupin kilpailujen isäntäpaikkana. Vuosien 2016 ja 2020 maailmancupin kilpailuissa rinteen alaosana oli Ski Slope No. 3 -rinne, jonne mentiin viistosti High-Speed Lift No. 8 -hissin yläaseman alapuolelta.

Lähteet
-------

* Naeba Ski Resort princehotels.com (englanniksi)
* Naeba Ski Resort map princehotels.com (englanniksi)
* Results – Naeba fis-ski.com (englanniksi)

Alppihiihdon maailmancupin rinteetAdelboden: Chuenisbärgli | Alta Badia: Gran Risa | Beaver Creek: Birds of Prey | Bormio: Stelvio | Garmisch-Partenkirchen: Gudiberg, Kandahar | Kitzbühel: Ganslern, Streif  
Val Gardena: Saslong | Wengen: Jungfrau / Männlichen, Lauberhorn
José Cruz Ovalle
**José Cruz Ovalle** (s. 1948) on chileläinen arkkitehti ja kuvanveistäjä. Arkkitehtina hänen erikoisalaansa on puuarkkitehtuuri. 

Cruz Ovalle aloitti 1968 arkkitehtiopinnot Chilen katolisessa yliopistossa Universidad Católica de Chilessa. Hän siirtyi kuitenkin 1970 jatkamaan opintojaan Barcelonan polytekniseen yliopistoon Universidad Politécnica de Barcelona ja valmistui sieltä arkkitehdiksi 1973. Hän perusti 1975 Barcelonaan oman toimiston, joka toimi vuoteen 1987. Hän oli Barcelonan polyteknisen yliopiston arkkitehtuurin osaston estetiikan laitoksella opettajana 1983–1986. Hän palasi 1987 Santiago de Chileen ja perusti toimiston, jossa hänen kanssa työskentelee hänen vaimonsa Ana Turrell ja sekä toimiston osakkaat Juan Purcell ja Hernán Cruz. Toimisto sijaitsee Santiago de Chilen Vitacuran kaupunginosassa. Toimistossa työskentelee yhteensä kymmenen henkeä.

Cruz Ovallen suunnittelemat rakennukset sopeutuvat muodoltaan maisemaan. Hänen työtään on luonnehdittu sanoilla: "Hänen koko tuotantoaan leimaa herkkyys ja runous, mutta myös käytännönläheisyys."

Suunnittelutöitä
----------------

* Hotelli Patagonia Explora (1994 ja 2005),
* Pääsiäissaarilla sijaitseva Hotelli Rapa Nui Explora (2007)
* Adolfo Ibañezin yliopisto Santiagossa (2001 ja 2007)
* Pérez Cruzin viinikellarit (2001)
* Los Roblesin viinikellarit (2002).

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Chilen paviljonki Sevillan maailmannäyttelyyn 1990
* Spirit of Nature -puuarkkitehtuuripalkinto 2008

Lähteet
-------

* Tuulikki Kuparinen, Voittaja Andeilta, Suomen kuvalehti 37/2008 s. 66

### Viitteet

1. 1 2  Lahti.fi[vanhentunut linkki]
**Wayne Knight** (s. 7. elokuuta 1955 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan rooleistaan tilannekomedioissa *Seinfeld* ja *Kolmas kivi auringosta* sekä elokuvasta *Jurassic Park*.

Ura
---

Knight tunnetaan kenties parhaiten tilannekomedioista *Seinfeld* ja *Kolmas kivi auringosta*. *Seinfeldissa* hänet nähtiin vuosina 1992–1998 Newmanin roolissa. Sarjassa *Kolmas kivi auringosta* hän näytteli Don Orvillea vuosina 1996–2001. Knight on myös näytellyt elokuvissa, ja hän on ollut mukana muun muassa elokuvissa *JFK – avoin tapaus* ja *Jurassic Park* sekä lainannut äänensä elokuvaan *Toy Story 2*. Knight on lisäksi tehnyt lyhyitä vierailuita useissa televisiosarjoissa ja näytellyt sivurooleja elokuvissa (mm. *Rottaralli*).

Yksityiselämä
-------------

Wayne Knight syntyi New Yorkissa ja muutti jo varhain Cartersvilleen Georgiaan. 
Knight oli naimisissa Paula Sutorin kanssa vuodesta 1996 vuoteen 2003. Heidän hääseremoniansa vietettiin *Seinfeldin* vakiokastiin kuuluneen Michael Richardsin kotona. Vuodesta 2005 lähtien Knight on ollut naimisissa Holly Ann Wentlentin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biography for Wayne Knight (I) IMDb. Viitattu 22.2.2015. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
Nils Ero Gadolin
**4. jääkärirykmentti** oli valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa.

  

Sodan jälkeen rykmentistä muodostettiin **Jääkäripataljoona N:o 4** ja edelleen **Jääkäripataljoona N:o 2** ja edelleen **Pohjolan jääkäripataljoona** ja edelleen **Kajanin sissipataljoona**

Komentaja: jääkärimajuri Nils Ero Gadolin (22. maaliskuuta alkaen).

Joukko-osastot
--------------

* **8. jääkäripataljoona**

Komentaja: jääkärikapteeni Karl Lennart Oesch.

* **9. jääkäripataljoona**

Komentaja: jääkärimajuri Harald Öhquist.

* **11. jääkäripataljoona**

Komentaja: jääkärikapteeni Karl Gunnar Heinrichs.

* **Täydennyspataljoona**

Komentaja: jääkäriluutnantti Väinö Heikki Vainio (17. huhtikuuta 1918 alkaen)

* pataljoonan kutsuntapiiri oli Karjala ja sijoituspaikka Savonlinna.

Komppanianpäälliköt: jääkärivaravääpeli Väinö Fredrik Virkkunen ent. Snellman, 1. komppanian päällikkö jääkärivaravääpeli Herman Uimonen (20. huhtikuuta 1918 alkaen), jääkärivänrikki Ilmari Aleksis Salovaara (26. huhtikuuta 1918 alkaen), jääkärialiupseeri Uuno Sjöblom (siirrettiin 18. jääkäripataljoonaan).

Rykmentissä palvelleet Saksan jääkärit
--------------------------------------

Muonitusupseerina jääkärivänrikki Ivar Johannes Heinrich Alexander Hinz (siirrettiin 30. huhtikuuta 2. jääkäriprikaatin esikuntaan), jääkärialiupseeri Heikki Nurmi (siirrettiin 12. huhtikuuta 9. jääkäripataljoonaan), kuormastovääpelinä jääkärivaravääpeli Toivo Pihlainen, rykmentin esikunnassa adjutanttina jääkäriluutnantti Berndt Eino Edvard Polón (palveli nimellä Pälve), rykmentin vääpelinä jääkärivaravääpeli Feeli (Feliks) Iisakki Rinta, rykmentin esikunnassa viestiosaston johtajana jääkärivaravääpeli Paavo Elias Roos, esikuntavääpelinä jääkärialiupseeri Gunnar Eliel Willberg, konekivääriupseerina jääkärikapteeni Claës Bertel Napoleon Winell (siirrettiin 3. toukokuuta 2. jääkäriprikaatin esikuntaan).

Lähteet
-------

* Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Kai Donner, Th. Svedlin ja Heikki Nurmio (toim), *Suomen vapaussota* I–VIII, Gummerus Jyväskylä 1927.

### Viitteet

1. ↑  Suomen vapaussota 1927: 90.
**Kerttu Katri Luostarinen** (28. tammikuuta 1915 Kerimäki – 15. elokuuta 1991 Helsinki) oli maisema-arkkitehti ja apulaisprofessori, joka kehitti maisemasuunnittelun tutkimusta ja opetusta Suomessa laaja-alaisesti ja toteutti useita eri suunnittelukohteita.

Maalaiskotiin Kerimäellä syntyneen Luostarisen molemmat vanhemmat olivat kansanedustajia, Alpo ja Aino Luostarinen. Tultuaan ylioppilaaksi 1935 Luostarinen opiskeli ensin maa- ja metsätaloutta Helsingin yliopistossa, sitten siirtyi Berliiniin opiskelemaan puutarha-alaa. Sota keskeytti opinnot. Valmistuttuaan Suomessa hän palasi 1942 takaisin Saksaan ja päätti opintonsa siellä vuonna 1944 professori H. F. Wiepking-Jürgensmannin johdolla, joka oli laaja-alaisen maisemasuunnittelun edelläkävijöitä. Työurallaan Luostarinen suunnitteli muun muassa kotipuutarhoja, sankarihauta-alueita, hautausmaita, asuinalueiden ympäristöjä ja katuistutuksia. Hän oli vuonna 1946 perustajajäseniä Suomen Puutarha-arkkitehdit -yhdistyksessä ja mukana perustamassa maisema-arkkitehtien suomalaista ammattijärjestöä. Luostarinen vaikutti merkittävästi tutkimustyön ja opetustoiminnan kautta, hän oli ensimmäinen maisemasuunnittelun opettaja Teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1969. Toisaalta hän julkaisi alaltaan myös laajemmalle yleisölle, kuten teoksen *Puutarha ja maisema* vuonna 1951. Omalla pientilallaan Siuntiossa Luostarinen paneutui henkilökohtaisesti viljely- ja ekosysteemien kehittämiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ruoff, Eeva: "Katri Luostarinen", *Suomen kansallisbiografia, osa 6*, s. 338-339. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-447-9. / Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Arkkitehtuurimuseo: Katri Luostarisen piirustuskokoelma[vanhentunut linkki] (Viitattu 3.2.2016)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
Charles Melville Hays.
**Charles Melville Hays** (16. toukokuuta 1856 – 15. huhtikuuta 1912) oli Grand Trunk Railwayn pääjohtaja. Hän aloitti työt rautateiden parissa virkailijana 17-vuotiaana ja nousi nopeasti Wabash, St. Louis and Pacific Railwayn toimitusjohtajaksi. Hänestä tuli kyseisen yrityksen varapääjohtaja vuonna 1889 ja jatkoi tehtävässä vuoteen 1896 asti, jolloin hänestä tuli kanadalaisen Grand Trunk Railway:n (GTR) toimitusjohtaja. 

Hays jätti GTR:n vähäksi aikaa toimiakseen Southern Pacific Railway Company:n pääjohtajana, mutta palasi GTR:ään vuoden jälkeen. GTR:n pääjohtajana ja toimitusjohtajana hänen sanotaan pelastaneen yhtiön vararikolta. Vuonna 1909 hänestä tuli GTR:n ja kaikkien sen tytäryritysten ja laivayhtiöiden pääjohtaja. Hänet tunnettiin hyväntekeväisyydestään. Hän sai Nousevan auringon ritarikunnan kolmannen luokan kunniamerkin Japanin keisarilta vuonna 1907.

Haysille annetaan yleensä kunnia Grand Trunk Pacific Railroadin muodostamisesta. Hänellä oli unelma perustaa toinen mantereensisäinen junarata Kanadan sisälle. Häntä myös syytetään sekä GTP:n että GTR:n selvitystilasta. Hän kuoli ennen unelmansa täyttymistä RMS *Titanic*in haaksirikossa. Ennen laivan törmäämistä jäävuoreen hän kertoi nähneensä ennalta kyseisen turman. Hänen ruumiinsa löydettiin ja haudattiin Montrealiin. Häneltä jäi vaimo ja neljä tytärtä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charles Melville Hays: Daring to Dream *Canadian National History Railblaizers*. Canadian National Railroad. Viitattu March 19.
2. ↑  Lord, Walter (1955). *A Night To Remember*. Mew York: Holt, 97. ISBN 0805077642.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Charles Melville Hays 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
**Louis Prima** (7. joulukuuta 1910 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat – 24. elokuuta 1978 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) oli amerikanitalialainen viihdyttäjä, laulaja, näyttelijä ja trumpetinsoittaja.

Prima edusti aikansa musiikkitrendejä. Hän perusti oman jazzyhtyeen nimeltään Louis Prima’s New Orleans Gang 1920-luvulla. 1930-luvulla hän julkaisi suureksi hitiksi nousseen kappaleen "Sing Sing Sing" ja esiintyi useissa Hollywood-elokuvissa, kuten *Rhythm on the Range* ja *Rose of Washington Square*. Sittemmin hän oli myös muissa yhtyeissä. 

Priman muita suuria hittejä ovat muiden muassa "Just a Gigolo / I Ain’t Got Nobody", "Buona Sera" ja "When You’re Smiling". Hän teki myös muistettavan työn Walt Disneyn elokuvassa *Viidakkokirja*, jossa hän toimi äänenä orankikuningas Louielle sekä esitti kappaleen "I Wanna Be Like You".

Prima kuoli keuhkokuumeeseen 67-vuotiaana vuonna 1978. 

Louis Priman albumi *The Wildest!* (1956) valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen *1001 Albums You Must Hear Before You Die*.

Lähteet
-------

1. ↑  Dimery, Robert (toim.): "The Wildest!", *1001 Albums You Must Hear Before You Die*, s. 27. Cassell Illustrated, 2005. ISBN 1-84403-392-9.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis Prima** Wikimedia Commonsissa

* Louis Priman viralliset kotisivut (englanniksi)
* Louis Prima Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Charles Matthew Newton White** (30. elokuuta 1914 Preston, Lancashire – 7. syyskuuta 1978 Oxford) oli englantilainen lintutieteilijä.

Charles White opiskeli Preston Grammar Schoolissa ja Balliol Collegessa Oxfordin yliopistossa, missä hän kirjoitti gradunsa klassisesta kirjallisuudesta ja oikeustieteestä. Hänet palkattiin Pohjois-Rhodesian siirtomaahallinnon viranomaiseksi 1938 ja hän teki pääasiallisen työnsä aluevirkailijana Luoteis-Provinssissa.

Whitellä oli erinomainen kielipää, ja hän oppi nopeasti paikalliset lunda- ja luvalekielet sekä portugalin. Tämän ansiosta hän sai vastaanottaa useita luottamustehtäviä sekä paikallishallinnossa että valtionhallinnossa. Hän toimi muun muassa Sambian maaoikeuskomissiossa 1965–1967. Vuonna 1966 hän raportoi UNESCOlle Sambian maaoikeudesta ja sen hallinnosta.

White vetäytyi kotimaakuntaansa vuonna 1970. Hän julkaisi noin 70 kirjoitusta Afrikan antropologisista ja kieliopillisista ongelmista. Kirjoituksia ilmestyi muun muassa *African Social Research* ja *Journal of African Law* nimisissä lehdissä.

White oli myös ornitologi. Hän liittyi British Ornithologists' Unioniin (BOU) 1934 ja tutki, ainakin kirjallisuuden ja museoiden avulla, muun muassa Australian, Ecuadorin ja Kreetan linnustoa. Kreetalla hän vietti pari kuukautta vuonna 1936. Vuonna 1949 White julkaisi, yhdessä J.M. Winterbottomin kanssa, luettelon Sambian Luoteisterritorion linnustosta. Vuosina 1960–1962 ilmestyi luettelo Etiopian *Sylvia*-suvuista, ja 1961–1965 luettelo muista Etiopian linnuista.

White nimesi linnuista muutamia alalajeja, muun muassa etiopianhaarapääskyn alalajin *amadoni*.

Lähteet
-------

* Wiley InterScience[vanhentunut linkki]
Charles Carmichael Monron hautamuistomerkki.
**Charles Carmichael Monro, Bearcroftsin 1. paroni** (15. kesäkuuta 1860 – 7. joulukuuta 1929) oli brittiläinen kenraali ja Gibraltarin kuvernööri 1920-1929.

Skottilaistaustainen Monro syntyi 15. kesäkuuta 1860 merellä *Maid of Judah*-matkustajalaivalla matkalla Englantiin. Hän kävi Sandhurstin sotakorkeakoulun, jonka jälkeen astui ensimmäiseen joukko-osastoonsa 2. jalkaväkirykmenttiin 1879. Ennen ensimmäistä maailmansotaa hänen uransa eteni tyypillisen brittiarmeijan upseerin tavoin ja hän osallistui buurisotaan 1900-luvun alussa.

Maailmansodan hän aloitti brittiläisten siirtojoukkojen riveissä divisioonankomentajana Douglas Haigin 1. armeijan alaisuudessa. Turkkia vastaan käydyn Gallipolin taistelun käännyttyä fiaskoksi Monro komennettiin Ian Hamiltonin tilalle. Monro määräsi liittoutuneiden joukkojen evakuoinnin. Hallituksen kokouksessa 7. joulukuuta 1915 hän epäili joukkojen vetäytymisen aikana koituvan suuria tappioita aina 40% asti, mutta hänen suunnitelmansa toimi yllättävän hyvin eikä kaatuneita tullut. Viimeiset joukot vetäytyivät Dardanelleilta 9. tammikuuta 1916. Tämän jälkeen hänet siirrettiin tammikuussa 1916 1. armeijan komentajaksi seuraten Haigia. Myöhemmin hänet nimitettiin edelleen 3. armeijan komentajaksi.

21. elokuuta 1916 hänet siirrettiin Intiassa olevien brittijoukkojen komentajaksi. Hän seurasi tehtävässä kenraali Beauchamp Duffia. Intiassa Monro järjesteli uudelleen sotilaiden värväys- ja koulutustoimen pitäen silmällä joukkojen valmiustason nostamista. Monro pysyi brittien Intian armeijan komentajana vuoteen 1920 osallistuen kolmanteen afgaanisotaan 1919.

Hän sai paronin tittelin 1921. Vuonna 1923 hänestä tuli Gibraltarin kuvernööri. Hän jäi eläkkeelle 1928 ja kuoli Lontoossa seuraavana vuonna.

Lähteet
-------

1. ↑  David F. Burg, L. Edward Purcell: *Almanac of World War I*, s. 270. University Press of Kentucky, 2004. ISBN 0813190878.
2. 1 2  Spencer Tucker, Priscilla Mary Roberts: *World War I*, s. 464,812. ABC-CLIO, 2005. ISBN 1851094202.
3. ↑  Philip J. Haythornthwaite: *Gallipoli, 1915*, s. 84-85. Osprey Publishing, 1991. ISBN 1855321114.
4. ↑  John F. Riddick: *Esikatselu The history of British India*, s. 100. Greenwood Publishing Group, 2006. ISBN 0313322805.
5. ↑  Purnima Bose: *Organizing Empire: Individualism, Collective agency, and India*, s. 60. Duke University Press, 2003. ISBN 0822327686.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Monro** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Charles Messier** (26. kesäkuuta 1730 Badonviller, Meurthe-et-Moselle – 12. huhtikuuta 1817 Pariisi) oli ranskalainen tähtitieteilijä.

Messier syntyi Badonviller'ssa, Lorrainessa, mutta hänen nuoruutensa on hämärän peitossa aina vuoteen 1751 saakka, jolloin hän saapui Pariisiin ja pääsi töihin kuuluisalle tähtitieteilijälle Joseph Nicolas Delislelle. Messier havaitsi 100 mm peiliteleskoopilla. Vuonna 1774 Charles Messier julkaisi luettelon 45 syvän taivaan kohteesta, joita ovat muun muassa tähtisumut ja -joukot. Luettelon tarkoituksena oli auttaa komeettojen etsijöitä (kuten häntäkin) ja muita avaruuden tutkijoita erottamaan toisistaan pysyvät ja muuttuvat taivaankappaleet, sillä silloisten kaukoputkien tarkkuuksilla ne oli helppo sekoittaa toisiinsa. Messier itse löysi uransa aikana 40 tähtisumua ja 13 komeettaa.

Vuonna 1781 Messierin luettelo oli kasvanut 103 kohteeseen. Siihen on lisätty myöhemmin seitsemän kohdetta. Kohteiden koodit M1:stä M110:een ovat käytössä nykypäivänäkin. Messierin luettelo sisältää tärkeimpiä tähtitaivaan kohteita; M1 Rapusumusta M110 pieneen Andromedan läheiseen elliptiseen galaksiin. Rapusumun eli ensimmäisen havaitsemansa kohteen Messier havaitsi 28. elokuuta 1758 hieman Härän eteläisen sarven yläpuolella.

Messiermaratonilla tarkoitetaan tapahtumaa, jolloin kaikki Messierin 110 kohdetta pyritään havaitsemaan yhden yön aikana. Useimmiten tämä maraton suoritetaan maaliskuussa sään ollessa kaikkein suosiollisimmillaan taivaan kohteiden tarkkailun kannalta. Suomessa täydellinen messiermaraton ei ole mahdollista, koska jotkut kohteet ovat liian etelässä.

Kuussa oleva Messierin kraatteri sekä asteroidi 7359 Messier on nimetty Charles Messierin kunniaksi.

Messier kuoli 86 vuoden ikäisenä 12. huhtikuuta 1817.

Lähteet
-------

1. 1 2  Charles Messier *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 25.2.2017.
2. ↑  Messioer *SEDS*. Viitattu 25.2.2017.
3. ↑  Charles Messier Biography *Space.com*.  2012. Viitattu 25.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Karttunen, Hannu: *Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin*, s. 469. "Charles Messier (1730–1817)". Helsinki: Ursa, 2003. ISBN 978-952-5329-26-1.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Charles Messier**.
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Charles Martin Smith Toronton elokuvajuhlilla 2008.
**Charles Martin Smith** (s. 30. lokakuuta 1953 Van Nuys, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Näyttelijänä hänet tunnetaan muun muassa elokuvista *Svengijengi ’62* (1973), *Buddy Holly* (1978), *Juhlat ovat ohi* (1979), *Kun sudet ulvovat* (1983), *Starman* (1984), *Lahjomattomat* (1987), *Sanaton* (1994), *Etusivun rakkaustarina* (1994), *Koriskenttien koiratähti* (1997) ja *Deep Impact* (1998). Hän on näytellyt myös minisarjassa *Streets of Laredo* (1995). Lisäksi hän on ohjannut minisarjan *The Snow Walker* (2003) ja elokuvan *Stone of Destiny* (2008).

Palkinnot
---------

* Audience Award (2004)*selvennä*

### Ehdokkuudet

* BAFTA Scotland Award (2008)
* Gemini (2005)
* Genie (2004)
* Leo (2001, 2004)

Yksityiselämä
-------------

Smith oli naimisissa Ursula Martinin kanssa, mutta liitto päättyi eroon. Heillä on yksi lapsi. Smith harrastaa kitaran ja pianon soittoa. Hän pitää laulujen kirjoittamisesta.*lähde?*

Aiheesta muualla
----------------

* Charles Martin Smith Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Charles Martin Smith Elonetissä.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Louis Plaidy
**Louis Plaidy** (1810–1874) oli saksalainen pianopedagogi. Hän oli aikanaan yksi Leipzigin konservatorion johtavista professoreista. Hän liittyi konservatorion palvelukseen Felix Mendelssohnin kutsusta vuonna 1843 ja työskenteli siellä yli 20 vuoden ajan.

Plaidy julkaisi vuonna 1870 Breitkopf & Härtel -kustantamolla pianoharjoitusten kirjan *Technische Studien für d. Pianofortespiel*. Teos sisältää yli neljäsataa harjoituskappaletta.

Plaidyn johdolla opiskelivat muiden muassa Leoš Janáček, Arthur Sullivan, Hans von Bülow, Andreas Hallén ja Julius Röntgen. Myös Edvard Grieg sai Plaidylta opetusta, mutta tämä pohjasi opetuksensa klassismin aikakauteen, kun puolestaan Grieg tunsi voimakasta mielenkiintoa romanttisten säveltäjien kuten Robert Schumannin, Frédéric Chopinin ja Richard Wagnerin teoksia kohtaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Brother Musicians: Reminiscences of Edward and Walter Bache, s. 87 Constance Bache
2. 1 2  The Tyranny of Tradition in Piano Teaching: A Critical History from Clementi to the Present, s. 65 Walter Ponce
3. ↑  Technische Studien für d. Pianofortespiel Louis Plaidy
4. ↑  Janáček: Years of a Life Volume 1 (1854-1914): The Lonely Blackbird, s. 15 John Tyrrell
5. ↑  Arthur Sullivan Sir Arthur Sullivan Society
6. ↑  Hans Von Bülow: A Life and Times, s. 37 Alan Walker
7. ↑  Andreas Hallén Swedish Musical Heritage
8. ↑  Brahms and His World: A Biographical Dictionary, s. 368 Peter Clive
9. ↑  Edvard Grieg MusicaNeo

Aiheesta muualla
----------------

* IMSLP: nuotteja

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Korea
* Alankomaat
* Portugali

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Charles Ernst Emil Nyberg** (28. toukokuuta 1904 Viipuri – 2. toukokuuta 1985 Kööpenhamina) oli suomalainen virkamies ja Tanskassa vaikuttanut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Nybergin vanhemmat olivat liikemies Hjalmar Nyberg ja Laina Lietz ja puoliso vuodesta 1934 Ulla Dagny Edgren. Nyberg tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1924 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1928. Hän sai erivapauden ulkoasiainhallinnon virkoihin 1937 ja ulkoasiainministeriön arvostelulautakunnan lopullisen hyväksynnän 1938, tutkinnon ulkoasiainhallinnon palvelusta varten hän suoritti Helsingin yliopistossa. Nyberg oli Oy Zitting & C:o Ab:n kirjeenvaihtaja 1926, kauppaneuvos Knut Wallinin kirjeenvaihtaja Uudessakaupungissa 1926 ja 1927, Länsi-Suomen Osakepankin harjoittelija Uudessakaupungissa 1926–1927, Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttorin virkailija 1928–1929, Suomen Sahanomistajayhdistyksen tilastollisen osaston hoitaja 1929 ja hallintoneuvoston sihteeri 1928–1930, Suomen Puuliiton Myynti Oy:n kirjanpitäjä ja kirjeenvaihtaja 1929–1930 ja Suomen Propsinviejien Yhdistyksen rahastonhoitaja 1929–1930.

Virkamiesurallaan Nyberg oli kanslisti Suomen lähetystössä Pariisissa 1930–1933, kanslia-apulainen Suomen lähetystössä Madridissa vuodesta 1933 ja va. varakonsuli 1936–1937, ulkoasiainministeriön vt. avustaja 1937–1938, vt. avustaja Rio de Janeirossa vuodesta 1938 ja avustaja 1939–1940, avustaja Tukholmassa 1940, lähestystösihteeri Kööpenhaminassa vuodesta 1940 ja 1. lähetystösihteeri 1943–1944, disponibiliteetissa 1944–1945, vt. 1. lähetystösihteeri Kööpenhaminassa 1945 ja 1. lähetystösihteeri 1945–1947. Länsimaisen kaupan toimikunnan jaostosihteerinä Nyberg toimi 1945.

Nyberg oli myös *Suomen Urheilulehden* kirjeenvaihtaja Pariisissa 1930–1933 ja hänellä oli kaupallisia tehtäviä Portugalissa, Brasiliassa, Norjassa ja Ruotsissa vuodesta 1944. Hän oli Nyberg & Co A/S:n perustajaosakas 1947–1980, toimitusjohtaja 1947–1980 ja hallituksen jäsen vuodesta 1947, samoin kuin The United Timber & Paper Co Ltd:n osakas ja toimitusjohtaja 1947–1981. Sotilasarvoltaan Nyberg oli reservin vänrikki. Hän sai Suomessa kauppaneuvoksen arvonimen 1974 ja Tanskassa Dannebrogordenin toisen luokan komentajamerkin. Liikesivistysrahastoon perustettiin Nybergin ja hänen puolisonsa lahjoituksen turvin 2004 Charles ja Ulla Nybergin rahasto.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Henttinen, Annastiina: Kauppaneuvos Charles Nyberg (1904–1985). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 11.2.2014. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 10.11.2022.
**Grodków** on kaupungin sisältävä maalaiskunta Brzegin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 19 087. Kunnan keskus on Grodkówin kaupunki.

Kylät Grodkówin kunnassa ovat Bąków, Bogdanów, Gałązczyce, Gierów, Głębocko, Gnojna, Gola Grodkowska, Jaszów, Jeszkotle, Jędrzejów, Kobiela, Kolnica, Kopice, Lipowa, Lubcz, Mikołajowa, Młodoszowice, Nowa Wieś Mała, Osiek Grodkowski, Polana, Przylesie Dolne, Rogów, Starowice Dolne, Strzegów, Sulisław, Tarnów Grodkowski, Wierzbna, Wierzbnik, Więcmierzyce, Wojowniczki, Wojsław, Wójtowice, Zielonkowice, Żarów sekä Żelazna. Se rajautuu Kamiennikin, Niemodlinin, Olszankan, Pakosławicen, Przewornon, Skorszycen ja Wiązówin kuntiin. Grodkówin pinta-alasta noin 77 prosenttia on maatalousmaata ja noin 14 prosenttia metsää. Kunnan läpi kulkee voivodikunnan tie 401.

Kunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa 50,8 prosenttia Grodkówin asukkaista oli naisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,6 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 60,9 prosenttia ja eläkeikäiset 21,4 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 41,4 vuotta. Vuonna 2019 Grodkówin kunnassa syntyi 153 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Gminy: Grodków (arkistoitu versio Wayback Machinessa) *Odnowa wsi opolskiej*. Opolen voivodikunta. Viitattu 8.2.2021. (puolaksi)
2. 1 2  Population in municipalities without cities with poviat status and cities with powiat status (Selite) Puolan tilastokeskus. Viitattu 8.2.2021. (englanniksi)
3. ↑  Territorial units (Selite) Puolan tilastokeskus. Viitattu 8.2.2021. (englanniksi)
4. ↑  Gmina Grodków *Portal Regionalny i Samorządowy REGIOset*. Viitattu 8.2.2021. (puolaksi)
5. ↑  Gmina Grodków w liczbach *Polska w liczbach*. Viitattu 8.2.2021. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Grodkówin kunta** Wikimedia Commonsissa

* Gmina Miejsko-Wiejska Grodków  2020. Opolen tilastokeskus.  (puolaksi)
*Tämä artikkeli käsittelee hiihtäjää. Jalkapalloilija Jussi Niskasta on eri artikkeli.*
**Johan Teodor (Jussi) Niska** (5. joulukuuta 1889 Virolahti – 24. syyskuuta 1958 Virolahti) oli kaksi vuotta vanhemman veljensä Eetu Niskan tavoin mestarihiihtäjä, mutta myös suksiseppä.

Niskan vanhemmat olivat Taneli Juhonpoika Niska ja Juliana Pohjola. Niska oli parhaimmillaan lyhyempien eli 10:stä 30:een kilometrin matkojen hiihtäjä, päinvastoin kuin vanhempi veli Eetu. Hänen uransa huippukohtia oli Ruotsin Östersundomissa 1913 pidettyjen Pohjoismaiden kilpailujen 30 kilometrin murtomaahiihto, jonka hän voitti 20 sekunnilla, vaikka joutui odottamaan kilpaladun kanssa ristenneellä radalla kulkenutta junaa ja kysymään kielitaidottomana neuvoa oikeasta maaliintuloladusta. Oulun hiihtoja Niska ei koskaan voittanut, vaikkakin sijoittui toiseksi 1911, kolmanneksi 1912 ja neljänneksi 1914. Suomen mestari hän oli 30 kilometrillä kuitenkin juuri 1912 ja vielä 1915. Seuraavana vuonna 1916 mestarille oli luvassa kello ja toiseksi tulleelle haulikko. Santeri Tasa voitti kilpailun, mutta myös hopealle jäänyt Niska oli tyytyväinen saatuaan haluamansa palkinnon. Tapani Nikusta tuli 1920-lukua lähestyttäessä Niskan seuraaja 30 kilometrin kuninkuushiihtäjänä. Niska kilpaili silti vielä 1920-luvullakin, TUL:in riveissä, ja menestyi jäähiihtäjänä. Hän sai 1925 maailmanennätykseksi sanotut ajat, 20 kilometrillä 57,00 ja 30 kilometrillä 1.34,10. Viisi vuotta myöhemmin 1930 eli 40-vuotiaana hän sai 10 kilometrin matkalla jääkelillä ajan 25,50.

Niskan puoliso oli Emma Elina Ripatti (1896–1991).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Heikki Kelmola: *Niska, Jussi (1889-1958). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 103-104.

Aiheesta muualla
----------------

* Hiihtäjäveteraani Jussi Niska, Ylen Elävä arkisto
* Jussi Kirjavainen : Suomalaisia suurhiihtäjiä 6. Jussi Niska, Aamulehti, 23.01.1938, nro 21, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |