recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Leo Riski** (s. 1951 Sysmä) on suomalainen valtiotieteen maisteri, lehdistöneuvos ja entinen ulkomaankirjeenvaihtaja.

Riski suoritti toimittajatutkinnon Sanoman toimittajakoulussa vuonna 1977 ja hän valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1982, pääaineena oli kansainvälinen politiikka.

Riski oli Yleisradion uutis- ja ajankohtaisohjelmien toimittajana vuodesta 1977 alkaen ja hän juonsi A-plus-, Aamu-TV- ja Maailmannäyttämöllä-ohjelmia. Hän oli Yleisradion pääkirjeenvaihtajana Brysselissä 1991–1994 ja kirjeenvaihtajana Berliinissä 2001–2005. Tämän jälkeen Riski toimi viiden vuoden ajan Suomen Berliinin-suurlähetystön lehdistöneuvoksena vuoteen 2013 saakka.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Leo Riskin tiedot Ulkopolitiikka-lehden sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Suomen suurlähetystö, Berliini, uutisia 30.7.2013 : Henkilöstömuutoksia suurlähetystössä


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ritva

 |

 |
**Rita Nellie Hunter** CBE (15. elokuuta 1933 Wallasey – 29. huhtikuuta 2001 Sydney) oli brittiläinen, myöhemmin Australiaan muuttanut oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan sopraano.

Hunter sai opetusta muun muassa Eva Turnerilta ja Redvers Llewellyniltä. Turner ei uskonut Hunterin mahdollisuuksiin laulajana. Hän kehittyi kuitenkin huomattavasti Reginald Goodallin valmennuksessa. Hunter liittyi Sadler's Wells -teatterin kuoroon vuonna 1954 tehden ajoittain pieniä roolisuorituksia. Vuosina 1956–1958 hän lauloi Carl Rosa Opera Companyssa. Vuosiksi 1959–1966 hän palasi solistina Sadler's Wellsiin. Hunterin rooleihin kuuluivat muiden muassa Marcellina (*Figaron häät*), Musetta (*La bohème*) ja Odabella (*Attila*). Ensimmäisen esiintymisensä Richard Wagnerin teoksessa hän teki vuonna 1964 Sentan roolissa *Lentävässä hollantilaisessa*. Hunter teki muutamia esiintymisiä Covent Gardenissa. Ainoaksi jääneen esiintymisensä Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla hän teki vuonna 1974. Siellä hänen osallistumisensa viime hetken tuuraajana Giuseppe Verdin *Requiemin* esitykseen oli huomattava menestys.

Hunter teki vuodesta 1972 lähtien useita esiintymisiä Metropolitan-oopperassa Brünnhildenä, Normana, Aidana ja Santuzzana. Norman roolin hän tulkitsi myös San Franciscossa vuonna 1975. Muutettuaan Australiaan Hunter esiintyi muun muassa Leonorana, Brünnhildenä ja Isoldena. Hänen omaelämäkertansa *Wait till the sun shines, Nellie* ilmestyi vuonna 1986. Hunter osallistui useisiin levytyksiin. *The Guardianin* muistokirjoituksen mukaan Hunter oli harvinaislaatuisen lahjakas laulajana, mutta koki monia vastoinkäymisiä urallaan osittain puutteellisesta tuotantoihin valmistautumisesta johtuen. Hunter oli naimisissa John Darnleyn (k. 1994) kanssa ja sai tyttären vuonna 1968.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Rita Hunter Opera Scotland, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
2. ↑  In memoriam: Rita Hunter Wagner Society in NSW 06/2001, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
3. 1 2 3  Obituary: Rita Hunter The Guardian 2.5.2001, viitattu 29.2.2024 (englanniksi)
**Oskar Rudolph Neumann** (3. syyskuuta 1867 – 17. toukokuuta 1946 Chicago) oli saksalainen lintutieteilijä.

Neumann tutki Itä-Afrikan linnustoa useilla retkillä, etenkin vuosina 1892 ja 1894. Hän kuvaili ja nimesi useita lintulajeja, muun muassa sininokipääskyn (*Psalidoprocne pristoptera*) alalajit *massaica*, *oleaginea* ja *reichenowi*. 1899 hän tutki lintuja Somaliassa ja Etelä-Etiopiassa yhdessä saksalaisen ornitologin Carlo von Erlangerin kanssa. He julkaisivat retken tulokset *The Geographical Journalissa* vuonna 1902.

Neumann pakeni kansallissosialisteja Amerikkaan Iberian niemimaan kautta keräilijä Julius Riemerin avustuksella. Neumann muutti Kuubaan vuonna 1941 ja myöhemmin Yhdysvaltoihin, missä hän työskenteli konservaattorina Chicago Field Museumissa.
Nykyään suuri osa hänen yksityiskokoelmastaan on Riemerin mukaan nimetyssä museossa Wittenbergissä (Saksa).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |



1. ↑  Hermann Pohle: Julius Riemer †. In: Säugetierkundliche Mitteilungen. Band 7, 1959, S. 75–76.
2. ↑  Irina Steinmann: Nils Seethaler hat zur Person Julius Riemer geforscht. In: Wittenberger Sonntag vom 10. Mai 2019.
**Max Björkstén** (16. huhtikuuta 1865 Helsinki – 30. maaliskuuta 1940 Vaasa) oli suomalainen ylilääkäri.

Max Björksténin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, yliopiston anatomian prosektori Gustaf Rikhard Björkstén (1830–1868) ja Hilda Elfving (k. 1901). Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887, lääketieteen kandidaatiksi 1890, lääketieteen lisensiaatiksi 1895 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1901. teki opintomatkoja Skandinaviaan 1902, Saksaan ja Englantiin 1907, Skandinaviaan ja Saksaan 1908 sekä Englantiin ja Amerikkaan 1920–1921.

Max Björkstén oli Marian sairaalan kulkutautiosaston ylilääkärinä 1903–1913 ja Helsingin kaupungin kulkutautisairaalan ylilääkärinä 1913–1929. Hän oli Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin kirjaston hoitajana vuodesta 1923 alkaen. Vuonna 1916 Björkstén johti Tampereen kaupungin terveydenhoitolautakunnan kutsumana toimenpiteitä kaupungissa raivonneen lavantautiepidemian vastustamiseksi. Vuonna 1918 hän oli vankileirien ylilääkärinä Suomenlinnan ja Helsingin leirejä lukuun ottamatta.

Max Björkstén oli naimisissa vuodesta 1900 Karin Procopén kanssa. Heidän tyttärensä oli oopperalaulaja Greta von Konow.

Julkaisuja
----------

* *Om streptokockens och dess toxins samt stafylokockens inverkan på lefvern: bidrag till kännedomen om lefvercirrhosens (specielt den biliäras) etiologi och patogenes: experimentell studie*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1900
* *Handledning i desinfektion*. Af Medicinalstyrelsen utgifna skrifter. Senaten, Helsingfors 1911, 1915, Medicinalstyrelsen, Helsingfors 1928, suomeksi nimellä *Desinfisioimisohjeita*. Lääkintöhallitus, Helsinki 1928
* *Der Scharlach in Helsingfors in den Jahren 1800-1914*. Commentationes biologicae Tom 1,1. Finska vetenskaps-societeten, Helsingfors 1922
* *Der Scharlach in Finnland bis einschliesslich 1900*. Acta Societatis scientiarum Fennicae, Series B Tom 1,3. Societas scientiarum Fennica, Helsingfors 1938

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
2. 1 2 3  Aikalaiskirja 1934
3. ↑  Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Gustaf Richard Björkstén. Verkkojulkaisu 2005. Luettu 2.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Antero Voutilainen** (6. tammikuuta 1914 Lapinlahti – 30. elokuuta 1998) oli suomalainen lääkäri ja professori. 

Voutilaisen vanhemmat olivat opettaja Antti Voutilainen ja Lahja Vainio ja puoliso vuodesta 1942 sairaanhoitaja Martta-Raakel Haapala. Hän tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1934 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Voutilainen väitteli 1954. Hän erikoistui röntgentutkimukseen ja -hoitoon 1952 ja sädehoidon suppeaan erikoisalaan 1961. Uransa alkuvuosina hän toimi lääkärinä eri sairaaloissa, vuonna 1955 hänestä tuli HYKSin sädehoitoklinikan apulaisylilääkäri. Sodissa Voutilainen toimi muun muassa kenttäsairaalan ja varuskuntalääkärinä, hän oli sotilasarvoltaan reservin lääkintäkapteeni (1962). Voutilainen oli Oulun yliopiston röntgenologian vt. professori 1962–1963 ja professori 1965 ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen radiologian dosentti 1957–1968 Sittemmin hän oli Turun yliopiston onkologian ja sädehoito-opin professori 1965–1977 ja tutki radiologiaa. Hän oli viran ensimmäinen haltija. Voutilaisella, joka oli isotooppilääketieteen uranuurtajia Suomessa, oli paljon luottamustoimia alansa yhdistyksissä ja järjestöissä. Hän oli Suomen radiologiyhdistyksen ja Suomen onkologiayhdistyksen kunniajäsen ja sai syöpäjärjestöjen hopeisen ansiomitalin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juhani Kirpilä, Sisko Motti, Anna-Marja Oksa (toim.): *Suomen lääkärit 1962*, s. 764-765. Helsinki: Suomen Lääkäriliitto, 1963.
2. ↑  Uppslagsverket.fi (ruotsiksi)
3. ↑  Helsingin yliopiston virkamiehet
4. ↑  Facta 2001, WSOY 1985, 18. osa, palsta 424
5. ↑  Kliininen syöpätautioppi, (Arkistoitu – Internet Archive) Turun yliopisto
6. ↑  Professori Antero Voutilainen. Isotooppilääketieteen suomalaisia uranuurtajia (HS 13.9.1998)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Jarl Edgren** (5. heinäkuuta 1898 Karstula – 19. syyskuuta 1979) oli Suomen Puolustusvoimien eversti tykistön aselajissa ja sodanaikainen rykmentin komentaja.

Jarl Edgrenin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Johan Arthur Edgren ja Ellen Alma Maria Marttinen ja puoliso vuodesta 1946 Carin Sofia Sjöberg. Vuonna 1917 ylioppilaaksi tullut Edgren Edgren valmistui Kadettikoulusta 1920, Teknillisen korkeakoulun sotatieteen osastolta 1929 ja sotakorkeakoulusta 1931. Hän palveli Jääkäritykistörykmentissä nuorempana upseerina ja patterin päällikkönä 1920-1929. Raskaan kenttätykistörykmentin patteriston komentajana hän oli 1929-1933. Mittauspatterin päällikkönä hän toimi 1934-1937. Puolustusministeriössä ja pääesikunnassa hän toimi toimistopäällikkönä vuodesta 1938 alkaen jatkosotaan asti. KTR 4:n komentajaksi Edgren nimitettiin 16.8.1941 toimien tehtävässä 13.8.1943 asti. Vuonna 1944 hän komensi KTR 16:a. Sodan jälkeen 1946-1952 Edgren johti Kenttätykistörykmenttiä, minkä jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta, siirtyen Reima-Pukine Oy:n palvelukseen Kankaanpäässä. 

Ylennykset: vänrikki 1920, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1929, everstiluutnantti 1938, eversti 1942.

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. 1 2 3  L. Arvi P. Poijärvi, Ilmari Havu, Mauno Jääskeläinen (toim.): *Kuka kukin on (Aikalaiskirja). Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 1950*, s. 89-90. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1949.
Korkeimman olennon juhla Tuileries'n puistossa 8.6.1794.
Korkeimman olennon juhla, Champ de Mars, 8.6.1794.
**Korkein olento** (ransk. *L’Être suprême*) oli Maximilien Robespierren käsittämä jumalhahmo, jolla korvattiin Jacques Hébertin käsittämä Järjen palvonta. Korkeimman Olennon kultista tuli Ranskan virallinen valtionuskonto kansalliskokouksen päätöksellä 7. toukokuuta 1794. 

Palvontamenot olivat vahvasti kristillis- tai juutalaisvaikutteiset. Kolminaisuuden tunnus, muun muassa kolmikulmainen "Kaikkinäkevä silmä" esiintyi erilaisina muunnelmina. Itse jumalhahmo oli kuitenkin kaukainen, epämääräinen ja välinpitämätön. Käsite "Korkein Olento" oli peräisin valistusajan uskonnonfilosofiasta. Sillä haluttiin korvata termi "Jumala", jota pidettiin liian juutalais-kristillisenä ja vääriä mielikuvia luovana. Korkeimpaan Olentoon liitettiin runsaasti rationalistisia piirteitä.
Korkeimman Olento ymmärrettiin deistisesti. Se miellettiin siis maailman luojaksi, joka maailman luotuaan ei enää puuttunut sen tapahtumiin. Korkeimman Olennon katsottiin luoneen maailmaa hallitsevat ja sääntelevät luonnonlait, jotka takasivat maailman pysyvyyden. Puuttumalla luonnonlakeihin Korkein Olento olisi toiminut ikään kuin omaa persoonaansa vastaan. Korkeimman olennon palvontaan liittyi myös ajatus ihmissielun kuolemattomuudesta ja jokaisen ihmisen arvosta.

Korkeinta Olentoa ei milloinkaan määritelty uskonnonfilosofisesti tämän tarkemmin, eikä Korkeimman Olennon palvontaan liittynyt myöskään dogmatiikan kehittämistä.

Korkeimman Olennon kultti alkoi pikkutarkasti suunnitellulla juhlalla 8. kesäkuuta 1794. Maximilien Robespierre puhui kansalle Tuileries’n palatsin edustalla, minkä jälkeen hän sytytti rovion, jolla ateismia kuvannut patsas poltettiin. Patsaan sisältä paljastui toinen hahmo, Järki. Samana päivänä vietettiin suuri uskonnollinen kansanjuhla Mars-kentällä. Kansa saapui kentälle kulkueena Robespierren johdolla, ja musiikkiesitysten jälkeen kentälle istutettiin vapaudenpuu ja paljastettiin Korkeinta Olentoa ylistänyt patsas. Kansa myös vannoi uskollisuutta Korkeimmalle Olennolle. Menoihin kuului, että huomattavimmat osanottajat kantoivat vallankumouksen trikolorivärejä mukailevia sinisistä ruiskukista, valkeista viljantähkistä ja punaisista ruusuista tehtyjä kukkavihkoja osana seremoniaa. Pääsyliputkin kultin tilaisuuksiin olivat kolmion muotoisia, ja niitä on säilynyt runsaasti.

Toisin kuin Järjen palvonta, johon kuului runsaasti eroottisia seremonioita, tämä uusi kultti oli hyvin siveellinen; itse asiassa moraalisesti se oli paikoitellen jopa tiukempi kuin jotkut kristinuskon lahkot.

Robespierren kuoltua kansalliskokous lopetti Korkeimman Olennon palvonnan syksyllä 1794. Napoleon käytti sen rippeitä hyväkseen palauttaessaan vallankumouksen vainoaman katolisuuden Ranskaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Aubry, Octave: *Ranskan Suuri vallankumous*, osa 2, jakso Epäonnistunut suojelija, luku Korkeimman Olennon palvonta
**Holger Rafael Sumelius** (28. joulukuuta 1901 Tampere – 6. joulukuuta 1977 Espoo) oli suomalainen toimitusjohtaja, kilpapurjehtija ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.

Sumeliuksen vanhemmat olivat Kyröskosken paperitehtaan omistaja vuorineuvos Gösta Sumelius ja Tyra Johanna Charlotta Mörtengren. Holger Sumelius oli naimisissa 1930–1939 Irma Hildegard Ahlströmin (s. 1910) kanssa ja vuodesta 1939 Ulla Paerschin kanssa.

Sumelius kävi 8 luokkaa yhteiskoulua ja opiskeli sitten kaupallisia aineita Saksassa, Englannissa ja Belgiassa 1920-1926. Sumelius toimi *Sociedade Finlandeza Ltdan* toimitusjohtajana Rio de Janeirossa 1927–1928, Suomen paperitehtaiden yhdistyksen I osaston johtajan apulaisena 1929–1934 sekä Suomen paperitehtaiden yhdistyksen osastopäällikkönä vuodesta 1934 ja toimitusjohtajana vuodesta 1939. Hän oli The Paper Exporters of Finlandin toimitusjohtajana 1935–1939 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana 1939–1946. 

Sumelius osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisten purjehdukseen joukkueessa joka pääsi 6mR kilpapurjehdusluokassa 7. tilalle. Hän omisti 30 vuoden ajan 6mR luokan purjeveneen *Fandango* joka oli rakennettu 1937.

Teoksia
-------

* *Dikter*. Fru Sumelius, Helsingfors 1941

Lähteet
-------

* Holger R. Sumelius SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
* Suomen 6MR veneet ja omistajat : Fandango
**Vastakkaissuuntainen beeta-levy**   
 Tässä kuvataan kahden polypeptidiketjun välille muodostunutta vastakkaissuuntaista beeta-levyrakennetta. Hiilet ovat mustia, hapet punaisia, typet sinisiä ja vedyt harmaita palloja. Vetysidosten muodostuminen on merkitty katkoviivoilla eri peptidiketjujen eri aminohappojen peptidisidosten karbonyyliryhmien happiatomien ja aminoryhmien vetyatomien välille.
**Beeta-levyt** (**β-levyt**) eli **beeta-laskokset** (**β-laskokset**) ovat proteiinin rakenteena sekundaarirakenne. Se on alfa-kierteen ohella tärkeimpiä proteiinien sekundaarirakenteita. Beeta-levyissä polypeptidiketjut ovat asettuneet rinnakkain, ja niitä sitovat toisiinsa peptidisidosten väliset vetysidokset. 

Atomien järjestys beeta-levykonformaatioissa poikkeaa merkittävästi alfa-kierteen atomien järjestyksestä. Beeta-levyissä polypeptidiselkärangat ovat melkein täysin venyneessä muodossa. Beeta-levy voi muodostua joko saman polypeptidiketjun eri osien välille (intraketjuinen beeta-levyrakenne) tai eri polypeptidiketjujen välille (interketjuinen beeta-levyrakenne). Beeta-levyrakenteessa polypeptidiketjut voivat asettua joko samansuuntaisesti (engl. *parallel*) tai vastakkaissuuntaisesti (engl. *antiparallel*). Samansuuntaisessa beeta-levyssä C- ja N-terminaalit ovat samassa suunnassa ja vastakkaissuuntaisessa puolestaan eri suunnissa. Polypeptidiketjujen väliset vetysidokset beeta-levyissä aiheuttavat toistuvan siksakrakenteen muodostumisen, josta voidaan käyttää myös nimitystä "aaltopelti".

Lähteet
-------

* Campbell M K et al.: *Biochemistry, 2nd Edition. Part II: The three-dimensional structure of proteins*. Saunders College Publishing, USA, 1991. ISBN 0-03-001872-2.
* Heino J ja Vuento M: *Biokemian ja solubiologian perusteet, 1. painos, 2. luku Biomolekyylit*. WSOY Oppimateriaalit Oy, 2007. ISBN 978-951-0-32563-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia beeta-levyistä
Friedrich von Thun und Hohenstein, Josef Mukařovskýn piirros.
**Friedrich von Thun und Hohenstein** (8. toukokuuta 1810 Tetschen (nyk. Děčín), Böömi – 24. syyskuuta 1881 Tetschen) oli itävaltalainen kreivi ja diplomaatti. Hän oli muun muassa Itävallan lähettiläänä Tukholmassa vuosina 1847–1849. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan toiminnastaan Saksan liittopäivien puhemiehenä Frankfurtissa vuonna 1850. Itävallan delegaatiota Frankfurtissa johtanut Thun und Hohenstein vastusti tiukasti varsinkin Otto von Bismarckin esittämiä vaatimuksia keskitetymmin johdetun Saksan luomisesta, mikä olisi vahvistanut Preussin johtoasemaa. Thun und Hohenstein oli myöhemmin Itävallan lähettiläänä Preussissa 1852–1854 ja Venäjällä 1859–1863.

Friedrich von Thun und Hohensteinin veli oli ministeri Leo von Thun und Hohenstein ja hänen poikansa Itävallan pääministerinä toiminut Franz von Thun und Hohenstein.

Lähteet
-------

1. 1 2  Friedrich, count von Thun und Hohenstein (englanniksi) *Encyclopædia Britannica Online Academic Edition*. Viitattu 13.7.2013.
2. ↑  *Nordisk familjebok* (1919), s. 1207 (ruotsiksi) Runeberg.org. Viitattu 13.7.2013.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
***Ecdeiocolea rigens*** on Ecdeiocoleaceae-heimoon kuuluva yksisirkkainen kasvilaji. Se kuvattiin tieteelle vuonna 2011 ja on toinen sukunsa kahdesta lajista. *Ecdeiocolea rigens* eroaa suvun toisesta lajista (*Ecdeiocolea monostachya*) muun muassa kasvutapansa sekä varren anatomian perusteella.

*Ecdeiocolea rigens* on juurakollinen ruohovartinen kasvi, joka voi muodostaa pari metriä halkaisijaltaan olevia kasvustoja. Lajin juuret ovat 15 cm pitkiä tai pidempiä ja halkaisijaltaan 0,4–0,6 cm. Juuret sitovat kasvualustana olevaa hiekkaa. Tyvitupet ovat yleensä ruskeita ja yläpäätään kohti vaalenevia. Varret voivat kasvaa 1,8 metriä korkeiksi ja kunkin varren päässä on yksi tukilehdellinen tähkäkukinto. Tähkän kukintoperä on enintään 15 cm pitkä ja halkaisijaltaan 0,8–1,3 mm. Kukinnon tukilehti on noin 3 cm pitkä. Varsinainen tähkä on 2–4,5 cm pitkä ja halkaisijaltaan 0,7–1,2 cm ja sen rangassa on pitkiä, vaaleita karvoja. Tähkässä on hede- ja emikukkia alueittain eri kohdissa tähkää. Tähkään kehittyvien kukkien määrä vaihtelee olosuhteiden mukaan, ja hyvissä olosuhteissa tähkään voi kehittyä 30–45 kukkaa, kun taas kuivissa olosuhteissa vähemmän tai ei ollenkaan. Kukat sijaitsevat yksittäin hyvin lyhyiden kukkaperien päissä ja niissä kussakin on kuusi noin 6 mm pitkää kehälehteä. Hedekukkien heteet ovat noin 3 mm pitkiä ja emikukkien emien vartalot ovat kaksihaaraisia. Hedelmänä on 4–5 mm pitkä ja halkaisijaltaan 3 mm oleva pähkylä, jossa verhiö on jäljellä. Siemenet ovat vaaleita ja hienouurteisia.

*Ecdeiocolea rigens* kasvaa luonnossa vähäsateisilla hiekkatasangoilla ja pensastomailla läntisessä Australiassa. Laji kasvaa usein sekaisin saman suvun toisen lajin, *Ecdeiocolea monostachya*, kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Briggs, B. G.: *Ecdeiocolea rigens*, a new species of Ecdeiocoleaceae (Poales) from Western Australia.  *Telopea*, 2011, 13. vsk, s. 69–75. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 16.2.2023.  (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q28808681
* Wikispecies: Ecdeiocolea rigens
* APNI: 231684
* CoL: 6DT3R
* FloraBase: 38514
* FoAO2: Ecdeiocolea rigens
* GBIF: 7472883
* iNaturalist: 842534
* IPNI: 77111382-1
* NCBI: 873255
* Open Tree of Life: 658274
* Plant List: kew-468397
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77111382-1
* Tropicos: 100380130
* WFO: wfo-0000922757

 |

 |
**Ernst Gottfrid Fredrik Tilgmann** (15. heinäkuuta 1864 Helsinki – 30. joulukuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kirjapainon johtaja ja Suomen Pankin setelipainon johtaja.

Ernst Tilgmannin vanhemmat olivat litografi Ferdinand Christoph Tilgmann ja tämän ensimmäinen puoliso Amalia Levin. Hän kävi 1885 Haminan kadettikoulun ylimmän luokan mutta keskeytti sitten opintonsa siellä ja lähti Saksaan ja Itävaltaan tutustumaan kemigrafia- ja heliogravyyritekniikoihin. Hän opiskeli Leipzigissa 1886 ja Berliinissä 1887.

Tilgmann oli Suomen Pankin setelipainon teknillisenä johtajana 1887–1890, Oy Tilgmannin toimitusjohtajana 1891–1902, oman liikkeensä johtajana 1903–1914 sekä Oy Tilgmannin johtajana 1907–1917. Hän oli Suomen Pankin setelipainon johtajana 1909–1922.

Ernst Tilgmann oli naimisissa 1889–1930 Ida Augusta Nyholmin (k. 1930) kanssa. Tilgmann kuoli joulukuun lopulla 1938 kotonaan Meilahdessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Aikalaiskirja 1934
2. ↑  Rafael Olinin Geneanet-sivusto : Ernst Gottfrid Fredrik Tilgmann
3. 1 2 3 4  Johtaja Ernst Tilgmann kuollut, Helsingin Sanomat, 31.12.1938, nro 352, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Helsingin kemigraafiset laitokset 1891 - 1904, Puupiirrännästä bittinikkarointiin, Eero ja Marianne Hämäläisen sivusto
5. ↑  Ernst Tilgmann, Kirjapainotaito : graafillinen aikakauslehti, 01.11.1924, nro 11, s. 36, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Tapio Vapaasalo** (s. 1943) on suomalainen graafinen suunnittelija ja opettaja. Hän on toiminut graafisen suunnittelun professorina Taideteollisessa korkeakoulussa vuostuhannen vaihteen mmolemmin puolin ja opettanut korkeakoulun eri koulutusohjelmissa vuodesta 1971. Hänet on palkittu useita kertoja Vuoden Huiput ja Vuoden kirjavalio -kilpailuissa vuodesta 1983 lähtien*lähde?*.

Kun Love Kirjat perustettiin 1977, Vapaasalo loi yhdessä Teemu Lipastin kanssa sen ilmettä. Lisäksi hän suunnitteli ulkoasun puoleen sen alkuaikojen kirjoista. Hän teki suunnittelua myös Odessalle ja myöhemmin Mustalle Taiteelle ja Artemisialle.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

Vapaasalon töihin kuuluvan Jörn Donnerin ja Stefan Lindforsin teoksen *Himo, rakkaus ja raivo* valitsi Suomen kirjataiteen komitea Vuoden 2005 kauneimmaksi kirjaksi.

Vapaasalo valittiin Vuoden graafikoksi vuonna 2006 ja palkittiin Vuoden Huippujen Platinahuipulla 2015.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ville Hänninen, Ei valmiita vastauksia. *Parnasso* 5/2019 s. 8-10
2. ↑  Kaislaniemi, Mari: Vuoden Huippujen Grand Prix tasa-arvoisen avioliittolain #metahdomme-kampanjalle, Markkinointi & Mainonta 15.4.2015. Viitattu 21.4.2015.
**Farmaseutti** on farmasian alan alemman korkeakoulututkinnon suorittanut laillistettu terveydenhuollon ammattihenkilö. Farmaseutit työskentelevät etenkin sellaisissa tehtävissä, joissa tarvitaan lääkkeiden tai lääkehoitojen asiantuntemusta. Pääosa farmaseuteista työskentelee apteekeissa asiakaspalvelutehtävissä. Lisäksi farmaseutteja työskentelee lääketukkukauppojen, lääketeollisuuden, terveydenhuollon ja valtion palveluksessa tai yrittäjinä.

Koulutus
--------

Farmaseutin tutkinto vastaa laajudeltaan yliopistollista kandidaatintutkintoa (180 op.) ja se suoritetaan yleensä kolmessa vuodessa. Farmaseutteja koulutetaan Suomessa kolmessa eri yliopistossa: Helsingin yliopistossa, Itä-Suomen yliopistossa ja Åbo Akademissa.

Opinnot koostuvat useista farmaseuttisista oppiaineista. Farmaseutin opintoihin sisältyy farmaseuttista kemiaa, farmaseuttista biologiaa, farmasian teknologiaa, biofarmasiaa, farmakokinetiikkaa, farmakologiaa ja toksikologiaa. Lisäksi opintoihin sisältyy puolen vuoden ammatillinen harjoittelu, josta osa tulee suorittaa avoapteekissa. Osa harjoittelusta on mahdollista suorittaa myös sairaala-apteekissa.

Farmaseutit työelämässä
-----------------------

Farmaseuteista jopa 85 % työskentelee niin sanotuissa avoapteekeissa, eli tavallisissa apteekkiliikkeissä, joiden tehtävä on luovuttaa lääkkeitä kuluttajien käyttöön, ja tarjota neuvontaa lääkkeiden oikeaoppisesta käytöstä. Noin 9 % työskentelee terveydenhuollossa - lähinnä sairaala-apteekeissa ja lääkekeskuksissa, jotka vastaavat sairaaloiden ja terveyskeskusten lääkehuollosta. 4 % työskentelee lääketeollisuuden tai lääketukkukaupan palveluksessa ja 2 % valtion, Kelan tai yliopistojen palveluksessa.

Farmaseutin tyypilliset työtehtävät apteekeissa sisältävät asiakaspalvelua, joka liittyy etenkin itsehoito- ja reseptilääkkeiden oikeaoppisen käytön neuvontaan. Lisäksi apteekkifarmaseutin työnkuva saattaa sisältää esimerkiksi lääkehoitojen arviointia ja lääkevalmisteiden valmistusta.

Terveydenhuollossa työtehtävät liittyvät lääkehoitojen arviointiin sekä lääkkeiden logistiikkaan, valmistukseen ja käyttökuntoon saattamiseen. Työtä saatetaan tehdä myös sairaalan osastoilla osana moniammatillista ryhmää.

Lääketeollisuudessa työnkuvaan voi kuulua esimerkiksi laadunvarmistukseen tai lääke-erien myyntiin vapauttamiseen liittyvät tehtävät ja lääketurvatoiminta.

Lääketukkukaupassa työtehtävät liittyvät tyypillisesti joko logistiikkaan tai lääkkeiden myyntiin ja markkinointiin.

Farmaseuttisia viranomaistehtäviä ovat esimerkiksi lääketehtaiden ja apteekkien valvontaan liittyvät tehtävät sekä lääkekorvaushakemuksien käsittely ja korvauspäätösten tekeminen.

Katso myös
----------

* Apteekkari

* Proviisori

* Lääketeknikko

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Tietoa alasta *Farmasialiitto*. Viitattu 5.9.2023.
2. 1 2  Opiskelu | Farmaseutin koulutusohjelma | Helsingin yliopisto *www.helsinki.fi*. Viitattu 5.9.2023.
3. ↑  Työskentely terveydenhuollossa *Farmasialiitto*. Viitattu 5.9.2023.
**Vieno Rafael Rinne** (21. marraskuuta 1904 Nousiainen – 27. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, osastopäällikkö ja päätoimittaja.

Rinteen vanhemmat olivat maalari Frans Anton Rinne ja Fanny Maria Jaska. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja maisteriksi 1934. Rinne oli Varkauden työväenopiston johtajana 1931–1934, *Elanto-lehden* toimittajana 1936–1938 ja tamperelaisen *Kansan Lehden* päätoimittajana 1938–1941. Tämän jälkeen hän toimi kansanhuoltoministeriössä osastosihteerinä 1942 ja oli valtion tiedotuslaitoksen palveluksessa 1942–1944 sekä *Talouselämä*-lehden toimittajana 1944–1945. Rinne oli sosiaaliministeriön osastopäällikkönä vuodesta 1945 alkaen.

Rinne oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1931, hinta- ja palkkaneuvoston jäsen ja varapuheenjohtaja 1945–1953, Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1946–1949 sekä valtion palkkauslautakunnan puheenjohtaja 1954–1956.

Rafael Rinne oli naimisissa 1936–1946 Helena Oreschnikov-Virtasen kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni uudelleen naimisiin 1946 Työväen Urheiluliiton naissihteerin ja Naisten Urheilulehden päätoimittajan Greta Viola Rajalan (1912–2009) kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuolleita – Raf. Rinne.  *Helsingin Sanomat*, 6.12.1978, s. 26. Lehti HS Aikakoneessa (tilaajille). Viitattu 27.3.2018.
2. 1 2 3 4  Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
3. ↑  Arkistonmuodostaja : Palkkauskomitea-Valtion palkkauslautakunta (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Kuka kukin on 1954, Greta Rajala-Rinteen tiedot
5. ↑  Greta Rajala-Rinteen elämäkerta Kansallisbiografiassa
**Inger Kerstin Elisabeth Jägerhorn** (os. **Urbans**, s. 19. maaliskuuta 1938 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Ura
---

Jägerhorn valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1972, jonka jälkeen hän työskenteli *Forum för ekonomi och teknik* -aikakauslehden päätoimittajana 1973-1978 ja 1978-1982 Pohjoismaiden neuvoston pohjoismaisen yhteistyön tietopäällikkönä. Vuosina 1982-1986 Järgerhorn oli *Hufvudstadsbladetin* apulaispäätoimittaja ja taloustoimituksen esihenkilö. Vuodesta 1987 lähtien Jägerhorn työskenteli Tukholmassa *Dagens Nyheterin* pääkirjoitustoimittajana ja uutispäällikkönä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2000.

Perhe
-----

Jägerhornin isä oli toimittaja Runar Urbans ja isoisä kansanedustaja Georg W. Johansson. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli professori Reginald Jägerhorn. Heidän poikansa on taikuri Robert Jägerhorn.

Teoksia
-------

* *Finlands näringsliv*. Helsingfors: Schildt, 1989. ISBN 951-50045-4-3.
* *Det brinner en eld : en berättelse med verklighetsbakgrund*. Helsingfors: tekijä, 2018. ISBN 978-952-93998-0-2.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jägerhorn, Inger Uppslagsverket Finland. Viitattu 21.1.2022. (ruotsiksi)
2. 1 2  Ingström, Pia: Ett liv, inte bara en död  17.3.2018. Hufvudstadsbladet. Viitattu 21.1.2022. (ruotsiksi)
3. ↑  *Kuka kukin on 1978 : henkilötietoja nykypolven suomalaisista*, s. 315–316. Helsinki: Otava, 1978. ISBN 951-10475-5-8. Projekt Runeberg.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Ohjelmointikielen tulkki** on tietokoneohjelma, joka käsittelee ohjelmointikielisiä lauseita ja suorittaa ne. Tämä poikkeaa ohjelmointikielen kääntäjästä, joka kääntää koko lähdekoodin konekieliseksi ohjelmaksi sen myöhempää suorittamista varten.

Periaatteessa sama lähdekoodi on mahdollista joko tulkata tai kääntää. Lähdekoodin tulkkaaminen on hitaampaa kuin samasta koodista käännetyn konekielisen ohjelman ajaminen. Ero johtuu siitä, että tulkin on ensin analysoitava lähdekoodi ja sitten vielä suoritettava se, kun jo käännetyssä konekielisessä ohjelmassa riittää pelkkä suorittaminen. Toisaalta kääntäminen ja ohjelman suorittaminen yhteensä on hitaampaa kuin ohjelmakoodin tulkkaaminen kerran.

Eräät ohjelmointikielet, kuten Java ja Emacs Lisp, käännetään tyypillisesti tavukoodiksi, joka suoritetaan virtuaalikoneella. Tämä tavukoodi on laitteistoriippumatonta ja kompaktia, joskin hieman hitaampaa kuin konekielinen ohjelma. Myös monet komentosarjakielet, mukaan lukien Perl, PHP ja Python käännetään aluksi tavukoodiksi, jota tavukooditulkki ajaa. Käännös tapahtuu täysin huomaamatta ohjelmaa käynnistettäessä. Käännetty tavukoodi voidaan myös tallentaa kiintolevylle uutta suorituskertaa varten.

Tulkattavat ohjelmointikielet
-----------------------------

Eräitä tulkattavia ohjelmointikieliä ovat:

* Basic
* Ruby
* Python
* Perl
* TCL
* PHP
* JavaScript

Katso myös
----------

* Komentokieli

Lähteet
-------

1. ↑  Aho, Alfred V. & Lam, Monica S. & Sethi, Ravi & Ullman, Jeffrey D.: *Compilers - Principles, Techniques & Tools*, s. 2–4. Second Edition. Addison Wesley, 2007. ISBN 0-321-48681-1. (englanniksi)
2. 1 2  programiz.com: Difference Between Interpreter and Compiler *programiz.com*. Viitattu 28.7.2017. (englanniksi)
Ensimmäisen maailmansodan haavoittuneita toimintaterapiassa neulomassa.
**Toimintaterapia** on kuntoutusta, jonka tavoitteena on antaa yksilölle keinoja selviytyä mahdollisimman omatoimisesti oman elinympäristönsä arkisissa tilanteissa. Terapiassa pyritään toiminnalla vaikuttamaan yksilön toimintamahdollisuuksiin, joita saattavat rajoittaa erilaiset kehitykselliset häiriöt, ikääntymisen mukanaan tuomat muutokset, sairaudet tai vammat. Terapian avulla toimintakykyä ja kehitystä pyritään edistämään ja ylläpitämään opastamalla yksilö löytämään ja hallitsemaan keinoja huolehtia itsestään, olemaan vuorovaikutuksessa muiden ihmisten kanssa, tekemään työtä tai opiskelemaan, viettämään vapaa-aikaa ja leikkimään.

Toimintakykyä ja toimintaterapian tarvetta arvioidaan esimerkiksi testeillä, haastattelemalla ja havainnoimalla sekä eri toimintamuotojen avulla. Toimintamuodot vaihtelevat potilaan yksilöllisten tarpeiden mukaan, ja niitä sovelletaan mahdollisimman mielekkään kuntoutuksen aikaansaamiseksi. Toimintaterapeutti voi tutustuttaa potilaan myös erilaisiin arjen tilanteita helpottaviin apuvälineisiin, valmistaa yksilöllisiä ortooseja ja ehdottaa potilaan asuntoon laadittavia muokkauksia mahdollistamaan turvallinen sekä itsenäistä toimintaa ja elämänlaatua tukeva elinympäristö. Toimintaterapia voi olla yksilö- tai ryhmäterapiaa. 

Toimintaterapiassa edetään hyvin asiakaslähtöisesti, jolloin toteutuskin voi olla hyvin monipuolista ja yksilöllistä. Toimintaterapia soveltuukin hyvin laajalle kirjolle erityyppisistä arkea haastavista tekijöistä kärsiville ihmisille. Toimintaterapian asiakkaita voivat olla mm. lapset, ikääntyneet, neurologisesti tai psyykkisesti sairastuneet sekä kroonisesta kivusta kärsivät. Yksilö- ja ryhmäterapiat ovat molemmat mahdollisia toteuttaa. 

Toimintaterapiaa saa antaa laillistettu kuntoutusalan ammattilainen.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toimintaterapia**.
* Toimintaterapeuttiliitto
* Toimintaterapiaryhmä
**Pappadátes** (kreik. Παππαδάτες, myös *Papadátes*, Παπαδάτες; kath.kreik. Παππαδάται/Παπαδάται, *Pappadátai/Papadátai*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Agrínion kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Sen väkiluku on 1 077 (vuonna 2011).

Pappadátesin kylä sijaitsee Trichonída-järven lounaispuolella noin 16 kilometriä etelään Agríniosta. Antiikin aikana lähellä sijaitsi oletettavasti Akrain kaupunki. Pappadátes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Παππαδατών, *Topikí Koinótita Pappadatón*), johon kuuluu varsinaisen Pappadátesin kylän lisäksi Loléikan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 098.

Aiemmin kylä kuului Arákynthoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Agrínion kunnan Arákynthoksen kunnallisyksikköön. Se oli lakkautetun Arákynthoksen kunnan kuntakeskus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Παπαδάτες *gym-matar.ait.sch.gr*.  Arkistoitu 24.2.2020. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Akrai? Papadates (Aitolia) Papadates - Άκραι *ToposText*. Viitattu 1.9.2020.
**Louis Poinsot** (3. tammikuuta 1777 Pariisi – 5. joulukuuta 1859 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko ja fyysikko.

Elämä ja ura
------------

Vuonna 1794 hänestä tuli tutkija École Polytechniqueen, jonka hän jätti vuonna 1796 toimiakseen rakennusinsinöörinä. Vuonna 1804 hänet nimitettiin matematiikan professoriksi, vuonna 1809 analyysin ja mekaniikan professoriksi ja vuonna 1816 École Polytechniquen tarkastajaksi. Joseph-Louis Lagrangen kuoltua vuonna 1813 Poinsot valittiin hänen paikalleen Académie des Sciencesiin, ja vuonna 1840 hänestä tuli julkisen opetuksen ylemmän neuvoston jäsen. Vuonna 1846 hänestä tehtiin Kunnialegioonan upseeri, ja Ranskan senaatin perustamisen yhteydessä vuonna 1852 hänet valittiin sen jäseneksi.

Poinsot tutki lukuteoriaa sekä monikulmioiden ja monitahokkaiden teoriaa ja keksi tähtimonitahokkaat. Hänen tärkeimmät saavutuksensa kuuluvat kuitenkin mekaniikan alaan. Hän käsitteli julkaisussaan *Théorie nouvelle de la rotation des corps* (1834) kappaleiden pyörimisongelmia puhtaasti geometrisen menetelmän avulla. Ansiokkaat ovat myös hänen tutkimuksensa kappaleiden tasapainosta, missä hän sovelluttaa voimaparikäsitettä. Sen lisäksi, että Poinsot julkaisi useita geometrisia ja mekaanisia aiheita käsitteleviä teoksia, hän toimitti myös useita puhdasta ja sovellettua matematiikkaa käsitteleviä artikkeleita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Louis Poinsot *Encyclopedia Britannica*.  1911. Viitattu 8.10.2022.
2. 1 2 3  Louis Poinsot *Tietosanakirja*.  1909-1922. Viitattu 8.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis Poinsot** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Italia
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* MathSciNet
* zbMATH

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Malinen pitämässä puhetta syyskuussa 2020.
**Matti Tuomas Malinen** (s. 19. lokakuuta 1976) on suomalainen taloustieteilijä.

Elämä
-----

Malinen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Oulun yliopistosta ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistosta, jossa hänen pääaineenaan oli kansantaloustiede. Lisäksi hän suoritti taloustieteellisiä opintoja New Yorkin yliopistossa. Malisen tutkimusaloja ovat olleet erityisesti talouskasvu, suhdanteet, keskuspankit ja talouskriisit. Malista on kuultu asiantuntijana suomalaisissa ja ulkomaisissa talousmedioissa sekä eduskunnan eri valiokunnissa.

Malinen työskentelee talousennuste- ja riskianalyysiyhtiö GnS Economicsin toimitusjohtajana ja pääekonomistina. Malisella on dosentin arvonimi Helsingin yliopistossa.

Kannanottoja
------------

Yhteiskunnallisessa keskustelussa hän on muun muassa esittänyt arvostelua Euroopan unionin elvytysrahastoa ja Marinin hallitusta kohtaan. Malisella on yhteyksiä koronapassiin kriittisesti suhtautuneeseen Vapauden puolesta -liikkeeseen. Lisäksi Malinen on kyseenalaistunut vuoden 2021 kuntavaalien tuloksen vilpiksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuomas Malinen (Koko nimi ja syntymäaika ovat sivulla julkaistussa ansioluettelossa) *LinkedIn*.  Arkistoitu 7.11.2021. Viitattu 7.11.2021.
2. 1 2  Yritys – GnS Economics GnS Economics
3. ↑  Tuomas Malinen[vanhentunut linkki] Helsingin yliopisto
4. ↑  Taloustieteilijä: En ole koskaan kokenut tällaista halveksuntaa Verkkouutiset
5. ↑  Taloustieteen dosentti vaatii uutta kansanäänestystä: "Euroopan unionissa on valmistunut suuri puhallus" Uusi Suomi
6. ↑  Vapauden Puolesta tapahtumasivu Vapauden puolesta.
7. ↑  Tuomas Malisen Twitter-tili
**Isaac Mayer Wise** (29. maaliskuuta 1819 Steingrub, Itävallan keisarikunta – 26. maaliskuuta 1900 Cincinnati, Ohio) oli böömiläis-yhdysvaltalainen rabbi, jolla oli merkittävä rooli reformijuutalaisuuden synnyssä ja varhaisessa kehityksessä.

Palveltuaan kaksi vuotta rabbina Böömin Radnicen kaupungissa Wise muutti vuonna 1846 Yhdysvaltoihin, jossa hän toimi New Yorkin Albanyn kaupungin juutalaisessa synagogassa kahdeksan vuoden ajan. Vuonna 1854 hän otti vastaan cincinnatilaisen Bene Yeshurunin seurakunnan saarnaajan viran, ja piti sitä hallussaan loppuelämänsä.

Uransa aikana Wise perusti reformiaatteen tueksi kaksi sanomalehteä: englanninkielisen *The Israeliten* sekä saksankielisen *Die Deborah’n*. Wise ei yrityksistään huolimatta onnistunut yhdistämään kaikkia Yhdysvaltojen juutalaisia yhden järjestön alaisuuteen, mutta hänen työnsä ansiosta amerikkalaiset reformijuutalaiset saivat aikaan varsin yhtenäisen organisaation. Tämän lisäksi Isaac Mayer Wise vastusti tiukasti juutalaisvaltion perustamista Palestiinaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Isaac Mayer Wise Encyclopedia Britannica. Viitattu 29.2.2024. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
	+ 2
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Pettolapsi** on lapsi, joka toisen sukuasemaa loukaten esitetään jonkun muun naisen kuin lapsen oikean äidin synnyttämäksi.

Rangaistussäännökset pettolapsen esiintuomisesta
------------------------------------------------

Pettolapsen esiintuominen on rikos, josta seuraa rangaistus. Siitä säädetään rikoslain (39/1889) 18 luvun 2 pykälässä. Teosta rangaistaan vankeudella. Jos teolla pyritään hankkimaan hyötyä tai vahingoittamaan toista, rangaistuksena oli kuritushuonetta enintään viideksi vuodeksi ja kansalaisluottamuksen menettäminen. Myös yritys on rangaistava. Vuoden 1974 lakiuudistuksessa rikoslain aiemmat kuritushuonerangaistukset muutettiin tavanomaisiksi vankeusrangaistuksiksi. Pettolapsen esittävälle henkilölle määrättävän vankeusrangaistuksen vähimmäiskestoksi tuli 6 kuukautta ja enimmäiskestoksi 5 vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja Oy 1960–1966.
2. ↑  Rikoslaki, 18:2. (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Rikoslaki (19.12.1889/39), 2 luku – Rangaistuksista, 3 § Ajantasainen lainsäädäntö, Finlex, finlex.fi, viitattu 21.9.2014
**Nissan Almera Tino** (Japanissa **Nissan Tino**) on Nissanin vuosina 2000–2006 valmistama tila-automalli, joka perustuu toisen sukupolven Almeraan alustaltaan ja tekniikaltaan. Euroopassa myytävät autot valmistettiin Espanjan Barcelonassa.

Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä Almera Tino sai tulokseksi neljä tähteä viidestä ja sijoittui luokkansa parhaimmaksi.

Tinon akseliväli (2 535 mm) on sama kuin Almerassa, joka oli jo auton valmistusaikaan tila-autolle melko lyhyt. Ulkonäössä on samanlaisia piirteitä kuin Almerassa, mutta sisällä kojelauta on täysin omanlaisensa. Takana on kolme muunneltavissa olevaa erillisistuinta. Ainoa moottorivaihtoehto Suomessa oli aluksi 1,8-litrainen bensiinimoottori, mutta kesällä 2003 mallistoa täydensi myös 2,2-litrainen yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori. Vaihteistona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta 1,8-litraisen yhteyteen sai halutessaan myös neliportaisen automaatin. Dieselmoottori oli varustettu kuusivaihteisella manuaalilla.

Facelift-mallin Nissan Almera Tino.
Alkuvaiheessa Tinosta oli vain yksi varustetaso, Comfort, johon kuului neljä turvatyynyä, aktiiviset pääntuet, ABS-jarrut hätäjarruassistentilla, sähköikkunat edessä, lämmitettävät sähköpeilit, manuaali-ilmastointi, kauko-ohjattu keskuslukitus, lämmitettävät etuistuimet ja ulkolämpömittari.

Kesällä 2002 saataville tuli Sensation, jossa oli lisäksi CD-soitin ja kevytmetallivanteet.

Vuonna 2003 Tino koki uudistuksia. Uudessa kojelaudassa oli värinäyttö, josta ohjattiin ajotietokonetta ja ilmastointia. Mittaristo, ohjauspyörä ja verhoilukankaat olivat täysin uudet. Suurin ulkoinen muutos oli kirkaslasiset ajovalojen vilkut. Perusmalliksi tuli Visia, jossa oli aiemman Comfortin lisäksi automaatti-ilmastointi ja ajotietokone. Seuraava malli oli Acenta, johon kuului lisäksi kevytmetallivanteet, kromatut ovenkahvat, pöytätasot etuistuinten selkänojissa ja sähköikkunat takana. Suomeen ei tuotu parhaiten varusteltua Tekna-mallia.

Keväällä 2004 tuli saataville uusi Cool-varustetaso. Varusteina oli kromattu pakoputken pää, metalliväri ja kevytmetallivanteet.

Vuoden 2005 keväänä Visian korvasi XL Edition ja Acentan XL Edition+. Almera Tinon valmistus päättyi marraskuussa 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Nissan Almera Tino 2001 Euro NCAP. Viitattu 27.6.2015. (englanniksi)
2. ↑  Erola, Lasse: Nissan Almera Tino: Tilaa, tilaa, enemmän tilaa *Ilta-Sanomat*.  22.4.2002. Viitattu 30.7.2015. [vanhentunut linkki]
3. 1 2 3 4 5 6  Nissan Almera N16 ja Almera Tino V10 (2000–2007) Ajovalo.net. Viitattu 27.6.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nissan Almera Tino** Wikimedia Commonsissa
**Underwater Sleeping Society** on helsinkiläinen indie rock/pop-yhtye, joka yhdistelee musiikissaan ajattomia popmelodioita ja tummasävyisiä tunnelmia. Kriitikot ovat verranneet bändiä mm. seuraaviin yhtyeisiin: The National, Radiohead, Jeff Buckley, Mew, The Cure, Joy Division. 

Alun perin Riihimäellä vuonna 1999 perustetun yhtyeen kokoonpano vakiintui puhallintaiteilija/mini-moog-mies Matti Olavi Töylin liityttyä yhtyeeseen syksyllä 2004. Indieyleisön tietoisuuteen Underwater Sleeping Society (tunnetaan myös lyhenteellä UwSSoc) nousi joulukuussa 2004 ilmestyneellä esikoispitkäsoitollaan Future On A Plate, joka keräsi ylistäviä arvioita eri suomalaismedioissa.
*lähde?*

Orkesterin toinen pitkäsoitto All Other Lights Go Out ilmestyi 31. tammikuuta 2007 ja debytoi Suomen virallisella listalla sijalla 13. Pääasiassa Hästholmenin huvilassa Itä-Helsingissä äänitetyn levyn tuottamisesta vastasi Underwater Sleeping Society yhdessä Aku Rannilan ja Asko Keräsen (22-Pistepirkko) kanssa. Mukana AOLGO:n äänityksissä oli myös UwSSocin livemiksaajana tunnettu Henri "Hippo" Ohvo. Vuoden 2007 aikana bändi kiersi Suomen lisäksi Keski-Euroopassa.

Yhtyeen kolmas pitkäsoitto The Dead Vegas ilmestyy Suomessa 15.10.2008. Levy äänitettiin helmi-toukokuussa 2008 Seawolf-studiossa Suomenlinnassa Helsingissä. Levyn on miksannut Kalle Gustafsson Jerneholm, Mattias Nyberg ja Hans Olsson sekä masteroinut Fred Kevorkian. Levyn rajoitettu ensipainos on tiettävästi Suomen ensimmäinen ns. VinylDisc -julkaisu, eli CD pyörii myös vinyylisoittimessa. CD:n vinyylipuoli sisältää bonusbiisin nimeltä "Palindrome".

Yhtyeen neljäs pitkäsoitto Instrumental Health Care ilmestyi Svart-yhtiön kautta 7.10.2016.

Diskografia
-----------

  

### Albumit

* Instrumental Health Care 10/2016
* The Dead Vegas 10/2008
* All Other Lights Go Out 01/2007
* Future On A Plate 12/2004

### EP:t

* Lotus 09/2006
* 4 Sparrows 12/2003
* Pinetrees 07/2001

  

### Singlet

* Windglasswipers(Lennon's Feathers) 05/2007
* Madwheels (Radiosingle) 01/2007
* Silence Teaches You How To Sing(Radiosingle) 09/2006
* Give Up/Sister/Single 04/2000
* Only for a Minute 2022
* Cumulus 2023
* In Unison 2023

Yhtye
-----

* Okko Nuotio: laulu, kitara
* Tomi Tiittanen: kitara
* Jussi Hietala: basso
* Sampo Fagerlund: rummut
* Olli Waris: koskettimet
* Matti Olavi Töyli: puhaltimet, Nautilus

Ex-jäsenet:

Jesse Koskivuori: rummut (2000-2002)
Antti Kaistinen: rummut (1999-2000)

Aiheesta muualla
----------------

* Underwater Sleeping Society kotisivut
* Underwater Sleeping Society Myspacessa (englanniksi)
* Kool Thing indielabelin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kool Thingin blogi
* New Music Communityn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Satelliittikuva, jossa Arabian niemimaan aavikot on rajattu keltaisella.
**Arabian niemimaan aavikot** ovat 2 330 000 neliökilometrin kokoinen valtava aavikkoalue Arabian niemimaalla Lähi-idässä. Aavikot ulottuvat yhteensä noin kymmenen valtion alueelle. Alue ulottuu lännestä Egyptiin kuuluvalta Siinain niemimaalta pohjoiseen Syyriaan ja Irakiin sekä etelässä Jemeniin ja idässä Omaniin. Iso osa aavikkoalueesta on Saudi-Arabian alueella, mutta Saudi-Arabia on myös pinta-alaltaan alueen suurin valtio, ja aavikko kattaa myös prosentuaalisesti suuria osia monien pienempien valtioiden pinta-alasta.

Aavikot käsittävät Arabian niemimaan sisäosissa olevia suuria hiekka-aavikoita. Niistä laajimman eli Rub al-Khalin pinta-ala on 647 000 neliökilometriä. Alueen pohjoisosassa on suuri Nafudin (Nefudin) autiomaa. Rub al-Khalia ja Nafudia yhdistää pitkä ja kapeahko ad-Dahnan autiomaa (Dahnan käytävä).

Arabian aavikoilla asuu nykyään arabeja, kurdeja, turkmeeneja ja assyrialaisia. Pääkielet alueella ovat arabia, kurdi, aramea ja armenia. Aavikolla elää muun muassa hiekka-antilooppeja, hiekkakissoja, gaselleja ja sisiliskoja sekä lukuisia hyönteislajeja.

Arabian aavikkoalueen ilmasto on suurimmalta osaltaan hyvin mantereinen. Lämpötilat varsinkin päivällä ja kesällä ovat hyvin korkeita. Yöllä lämpötila laskee hyvin nopeasti, talvella nollan tuntumaan tai sen alle. Näin lämpötilan vaihtelut ovat vuodenaikojen ja vuorokauden kuluessa hyvin suuria. Rub al-Khalin sademäärä on noin 35 millimetriä vuodessa, ja ilman lämpötila saattaa kesällä kohota jopa 40–50 °C:een. Arabian aavikot ovat erittäin kuivia, koska ne sijaitsevat hepoasteilla.