recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Simo Wannas** (s. 8. tammikuuta 1978 Espoo) on suomalainen juoksija. Hän juoksee kaikkia matkoja 800 metriltä maratonille saakka. Hän on edustanut vuodesta 2001 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja. Tätä ennen hänen seurojaan ovat olleet Viherlaakson Veikot sekä Pakilan Visa. Hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2002 lähtien Timo Vuorimaa.

Aikuisten SM-tasolla Wannas on voittanut 15 mitalia; 5 000 metrin juoksussa yhden pronssin, 10 000 metrin juoksussa kaksi pronssia, puolimaratonilla yhden hopean ja kaksi pronssia, maratonilla yhden pronssin, 4×800 metrin viestissä kaksi kultaa sekä 4×1 500 metrin viestissä neljä kultaa ja kaksi hopeaa. Lisäksi hän on voittanut maastojuoksun SM-kisoissa kaksi mitalia (kultaa 4 kilometrin matkalla ja pronssia 12 kilometrin matkalla) ja sisäratojen SM-kisoista yhden hopean 1 500 metrin juoksussa.

Uransa aikana Wannas on ehtinyt edustaa Suomea eri maaotteluissa lukuisia kertoja vuodesta 2000 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Simo Wannas Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**RN Armando Diaz** (ital. *Regia Nave Armando Diaz*) oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Cadorna-luokan kevyt risteilijä. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene *HMS Upright* upotti risteilijän torpedoimalla 25. helmikuuta 1941 Kerkenna-saarten edustalla.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Cadorna-luokka*
Alus tilattiin Odero Terni Orlandolta La Speziasta, missä köli laskettiin 28. heinäkuuta 1930. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1932 ja valmistui 29. huhtikuuta 1933. Nimensä risteilijä sai Italian entisen yleisesikunnan päällikön ja puolustusministerin Armando Diazin mukaan.

Palvelus
--------

*Armando Diaz* palveli aluksi Välimerellä lukuun ottamatta purjehdusta Australiaan ja Uuteen-Seelantiin 1. syyskuuta 1934 - helmikuu 1935. Alus oli läntisellä Välimerellä Espanjan sisällissodan ajan tukikohtanaan Palma ja Melilla.

Toisessa maailmansodassa alus osallistui kesäkuussa 1940 4. risteilijäviirikön mukana Calabrian taisteluun. Lokakuussa se osallistui tehtävään Albanian rannikolla. Alus siirrettiin joulukuussa suoraan laivaston esikunnan alaisuuteen ja se määrättiin tammikuusta 1941 alkaen suojaamaan Albaniaan meneviä saattueita.

Kuitenkin jo helmikuussa Tripoliin matkaavan saattueen suojaa piti vahvistaa ja alus siirrettiin uuteen tehtävään. Alus suojasi saattuetta risteilijä *Giovanni della Bande Neren* ja kahden hävittäjän kanssa. Helmikuun 25. päivän ensimmäisinä tunteina saattue suojueineen purjehti Tunisian edustalla Kerkenna-saarten itäpuolella. Tällöin Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene *Upright* aloitti hyökkäyksen *Armando Diazia* vastaan ampuen neljä torpedoa. Ainakin yksi torpedoista osui *Armando Diaziin*, jonka ampumatarvikevarasto räjähti. Tämän jälkeen alus upposi vain kuudessa minuutissa vieden mukanaan lähes 500 miestä.

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **RN Armando Diaz (1932)**.
* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Greene, Jack & Massignani, Alessandro: *The Naval War in the Mediterranean 1940-1943*. Lontoo: Chatham Publishing, 2002. ISBN 1-86176-190-2. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Whitley, M. J. s. 134
2. ↑  Gustavo di Gropello: [ Araldica navale militare italiana
(Regia Marina 1861-1946)] *baliatodaicoi.altervista.org*.
3. ↑  HMS Upright (N 89) *uboat.net*.

*Cadorna*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Luigi Cadorna* –
*Armando Diaz* |
| Edeltäjä: *Giussano*-luokka – Seuraaja: *Montecuccoli* -luokka |
**Santamäen kartano** on Lopen Launosten kylässä sijaitseva kartano. Kartano muodostettiin vähitellen 1800-luvun kuluessa, kantatilana oli kolmannes Seppälän säteriratsutilaa. Kartanon yhteydessä on ollut myös teollista toimintaa.

Vuonna 1889 Hjalmar G. Paloheimo (Brander) meni naimisiin Santamäen kartanon tyttären Elin Hernbergin kanssa ja hän osti samalla kartanon sen omistaneelta Hernbergin perikunnalta. Vuonna 1890 Paloheimo perusti kartanon yhteyteen yksiraamisen sahalaitoksen ja 1890-luvun puolivälissä vielä pienen tiilitehtaan aluksi kartanon omia tarpeita varten. 1900-luvun alussa Paloheimon teollisen toiminnan painopiste siirtyi Riihimäelle jossa hän oli muun muassa osakkaana Riihimäen lasitehtaassa. Paloheimo avioitui leskeksi jäätyään Kormun kartanon tyttären Ida Anderssonin kanssa ja samalla myös tämä kartano siirtyi hänen haltuunsa. Tässä vaiheessa kartanon koko oli noin 6 000 hehtaaria.

Vuonna 1907 valmistui kapearaiteinen Riihimäen–Lopen rautatie, joka kulki Santamäen kartanon kautta Lopen Kesijärveltä Riihimäen rautatieasemalle. Rata oli aluksi hevosvetoinen rillirata mutta vuonna 1911 alkoi höyryveturien käyttö radalla.

Santamäen kartanoalueella sijaitsee kolme eri-ikäistä päärakennusta. Rakennuksia ympäröi puisto ja alue on rajattu kiviaidalla. Vanhin päärakennus on mahdollisesti peräisin 1700-luvulta ja sitä laajennettiin useassa vaiheessa 1800-luvulla. Vuonna 1894 valmistuneen toisen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti H. R. Helin. Uusin rapattu tiilinen päärakennus valmistui 1920, suunnittelija oli arkkitehti Yrjö Sadeniemi. Tämän rakennuksen nykyinen ulkoasu on peräisin vuodelta 1933. Talousrakennuksiin kuuluu muun muassa 1870-luvulta peräisn olevat hirsiset viljamakasiini ja talli sekä 1890-luvulta peräisin oleva vesitornirakennus. Kartanon työväen asuinrakennukset ovat peräisin 1890- ja 1910-luvulta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Museovirasto : Valtakunnalisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Loppi, Santamäen kartanomaisema
2. ↑  Santamäen kartano kaupan Lopella, Hämeen Sanomat 19.9.2015
**Innilän kartano** sijaitsee Lempäälässä Mäyhäjärven pohjoispäässä.

Historiaa
---------

Nykyisellä paikallaan kartano on ollut 1600-luvulta lähtien, mutta sen omistajia tunnetaan jo vuodesta 1540 lähtien. Innilä on Lempäälän kartanoista vanhin. Sen perusti 1620-luvulla ratsumestari Kristoffer Danielsson Floor, mutta talon oli omistanut jo hänen isänsä Daniel Hansson. Innilä oli pitkään 1700- ja 1800-luvuilla naapuriensa Lastusten ja Sotavallan kartanoiden kanssa samoilla omistajilla. Kartanon pitkäaikaisin omistajasuku on ollut von Pfaler. 1880-luvulla Innilän omisti lyhyehkön ajan vapaaherra Carl Otto Alexander Munck ja siellä syntyi 1886 Ruth Munck eli Schwester Ruth. Innilässä asui pikkupoikana myös kansanedustaja ja pormestari Väinö Hakkila, jonka isä omisti kartanon myös lyhyehkön ajan 1800-luvun lopulla. 

Päärakennus on vuodelta 1945, edellinen paloi Suomen sisällissodan taisteluissa huhtikuussa 1918. Pihapiirissä on vuodelta 1904 peräisin olevat hirsinen luhtiaitta ja tiilestä rakennettu tallirakennus sekä 1900-luvun alussa rakennettu työväen asuinrakennus. 

Innilän osti 1909 maanviljelijä ja kansanedustaja Väinö Pastell ja hänen suvullaan kartano on edelleen. Innilä on nykyisinkin huomattava maanviljely- ja karjatila.

Lähteet
-------

* E.A. Aaltio: Mårten Segercrantz Sotavallan isäntänä. Hämeenmaa IX. 1957.
**Toivo Kalervo Pyörtänö** (20. marraskuuta 1917 Tampere – 27. kesäkuuta 2012 Juupajoki) oli suomalainen maanviljelijä, kulttuuriesittelijä ja poliitikko. Hänen vanhempansa olivat työmies Väinö Herman Pyörtänö ja Olga Maria Railo. Hänen puolisonsa oli Alli Kyllikki Halme vuodesta 1941 lähtien. Pyörtänö toimi SDP:n Kuopion läänin itäisen piirin piirisihteerinä 1946–1948, jaostosihteerinä ja jaostopäällikkönä. Vuonna 1987 hän oli Kiinan kansantasavallan virallisena vieraana.

Eduskuntaan Pyörtänö tuli valituksi vuoden 1948 vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana yhden kolmivuotiskauden, kesään 1951. Presidentin valitsijamies hän oli 1950. Myöhemmin Pyörtänö liittyi Georg C. Ehrnroothin johtamaan, 1973 perustettuun Perustuslailliseen kansanpuolueeseen ja toimi sen Hämeen läänin pohjoisen piirin puheenjohtajana.

Lähteet
-------

* .aspx Toivo Pyörtänö *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Simo Sulevi Edmund Tamminen** (s. 17. toukokuuta 1942 Orimattila) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa 1981–2010. Tamminen on yksi Keski-Uudenmaan Teatterin perustajajäsenistä.

Ura
---

Tamminen syntyi Oskari Tammisen ja Esteri Perttulan perheeseen. Hän suoritti opintoja muun muassa Suomen Nuoriso-opistossa. Taiteellisen uransa Tamminen aloitti teatteriohjaajana Etelä-Hämeen Nuorisoliitossa 1966–1969, jatkoi kiinnitettynä näyttelijänä Riihimäen Teatterissa 1969–1972, Joensuun kaupunginteatterissa 1972–1979 ja Suomen Kansallisteatterissa 1981–2010. Tamminen vieraili Lahden Karirannan kesäteatterissa jo 1963, sittemmin hän on vieraillut useissa kesäteattereissa, kuten Samppalinnan kesäteatterissa 1990-luvulla.

Tammisen rooleja ovat olleet muun muassa Akusti (*Niskavuoren Heta*), Esko ja Teemu (*Nummisuutarit*), eno (*Myöhästynyt hääyö*), Jepihodov (*Kirsikkapuisto*), Urpo (*Arvottomat*) ja kanttori Leivo (*Vaimoke*). Tammisen laulurooleihin lukeutuu muun muassa Tolari (*Tukkijoella*).

Tammisen ohjauksia ovat muun muassa *Kaunotar ja Hirviö*, *Lääkäri vastoin tahtoaan*, *Pessi ja Illusia*, *Punahilkka*, *Puumaalaus* ja *Tuhkimo*.

Puhenäyttämön ohella Tamminen on näytellyt sivuosia muutamissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten *Talvisota*, *Koirankynnen leikkaaja*, *Hyvä poika*, *Kovaa maata*, *Taivas sinivalkoinen* ja *Kotikatu*.

Tamminen näytteli 1980-luvulla myös radiossa. Lisäksi hän on opettanut näyttelijäntyötä ja luovaa ilmaisua opistoissa.

Simo Tamminen avioitui näyttelijä Ulla-Sisko Ahosen kanssa 1969. Pariskunta antoi yhteisen kiertue-esityksen 1986–1989.

Lähteet
-------

* Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu, 1983. ISBN 951-30-5727-5.
* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 441–442
2. 1 2 3  Simo Tamminen Elonetissä.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Simo Tamminen *Helsinginfreet.com*. Viitattu 4.7.2021.
4. 1 2  Ilona / Tekijähaku / Tamminen Simo *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 4.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Keski-Uudenmaan teatteri ry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ilmavoimien viestikilta** ry on ilmavoimien viesti- ja tutka-alan perinteiden säilyttämiseen ja alalla palvelleiden yhteishengen nostamiseen tarkoitettu suomalainen maanpuolustusyhdistys, joka on perustettu vuonna 1965. Kilta on nykyisellään laajentunut ilmavoimien ja siviili-ilmailun viesti- ja johtamisjärjestelmätoiminnasta kiinnostuneiden yhdistykseksi.

Killan aikaisempi nimi oli vuoteen 1995 Ilmavoimien viesti- ja tutkakilta ry, mutta se vaihtoi nimensä ilmavoimien viestitoimialan laajentumisen myötä.

Kilta kuuluu osana Maanpuolustuskiltojen liittoon joukko-osastokohtaisten ilmavoimien kiltojen kanssa. Se järjestää jäsenilleen tapahtumia, matkoja ja esitelmätilaisuuksia.

Puheenjohtajina ovat toimineet:

* Kaarle Nordenstreng 1965-1967
* Paavo Tuomi 1968-1969
* everstiluutnantti evp. Perttu Peitsara 1970-1971
* Jukka Kivi 1972
* Erik Schalin 1973-1974
* Kauko Allonen 1975-1989
* Seppo Penttinen 1990-
* Mikko Uola 1995-1996
* eversti evp. Kalevi Kiesi 1997-1998
* Matti Antikainen 1999-2000
* Valto Ottavainen 2001-
* Pekka Yrjölä 2007-
* insinöörieversti evp. Risto Laukkanen 2012-

Kilta on julkaissut Ilmaviesti-nimistä lehteä ja osallistuu Pilven Veikko -lehden julkaisemiseen. Se on harjoittanut julkaisutoimintaa julkaisemalla mm. Ilmavoimien Viestikoulun ja Luonetjärven varuskunnan historiikit sekä Ilmavoimien viestialan 50-vuotisjuhlajulkaisu 1992 ja Ilmapuolustuksen viestihistoria 1918–2012 -teos 2012 (Martti Lehto, Vihti 2012, ISBN 978-952-93-1060-9). Killan käytössä on oma lippu, standaari, kiltalevyke ja rintamerkki. Kilta on pystyttänyt muistolaatan perinnejoukko-osaston IlmavVK:n entisille sijoituspaikkakunnille ja ensimmäisen ilmavalvontatutkan sodanaikaiselle sijoituspaikalle Helsinkiin.

Aiheesta muualla
----------------

* Viestikillan verkkosivut
**Toivo Juhani Pohjakallio** (3. huhtikuuta 1901 Viipuri – 1. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen filosofian kandidaatti, oppikoulun opettaja ja elokuvanäyttelijä.

Pohjakallion vanhemmat olivat Viipurin suomalaisen tyttökoulun historian, maantieteen ja suomen kollega ja nuorempi lehtori Karl Axel Petrelius (1863–1926) ja hänen toinen puolisonsa saksan- ja ranskankielen opettajana Viipurin suomalaisessa tyttökoulussa toiminut Linda Falck (s. 1866). Hänen veljiään olivat lehtori, kirjailija K. A. Pohjakallio ja professori Onni Pohjakallio.  Pohjakallio toimi opettajana Keravan yhteiskoulussa. 

Pohjakallio näytteli elokuvissa Kajastus (1930), Jääkärin morsian (1931) ja Herrat täysihoidossa (1933). Lisäksi hänellä oli pieniä sivuosia elokuvissa Erämaan turvissa (1931), Laveata tietä (1931) ja Meidän poikamme ilmassa - me maassa (1934).

Lähteet
-------

1. 1 2  EloNet : T. J. Pohjakallio
2. ↑  Suomen kulttuurirahaston perustamiskeräyksen nimilista vuodelta 1938 : T. J. Pohjakallio
3. ↑  Martti Strangin Geneanet-sivusto : Toivo Juhani Pohjakallio
4. ↑  Finna : Ryhmäkuva Keravan Yhteiskoulun (yksityisen oppikoulun) opettajia ja henkilökuntaa lukuvuonna 1949-1950


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet

 |

 |
Sancho VI
**Sancho VI** oli Navarran kuningas vuosina 1150–1194 isänsä García IV:n jälkeen.

Kastilian kuninkaan Alfonso VIII:n alaikäisyyden aikana Sancho VI otti haltuunsa Logroñon ja muita Navarran rajamailla sijaitsevia kastilialaisia kaupunkeja. Tämä johti pitkälliseen vihanpitoon, ja almohadien vastaisen taistelun sijaan kristityt kuninkaat liittoutuivat Kastilian Alfonso VIII:tä vastaan. Aragonian Alfonso II ja Navarran Sancho VI tekivät Kastilian vastaisen liittosopimuksen vuonna 1190 ja seuraavana vuonna siihen liittyivät León ja Portugali. Jokainen valtakunta sitoutui Kastilian vastaiseen taisteluun ja lupasi olla solmimatta erillisrauhaa Alfonso VIII:n kanssa.

Sanchon kuoltua kuninkaaksi tuli hänen poikansa Sancho VII (1194–1234).

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  O´ Callaghan, s. 680
2. ↑  O´Callaghan, s. 236
3. ↑  O´Callaghan, s. 243


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Arvo Alvi Kalervo Koskimaa**, salanimi **A. Koski**, (24. maaliskuuta 1912 Helsinki – 13. helmikuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, muusikko ja sanoittaja. 

Koskimaa tunnetaan lähinnä iskelmien säveltäjänä, mutta hän myös soitti Fox-yhtyeessä 1930-luvulla ja johti omaa AK-orkesteriaan. Koskimaan tuotannon pääosa ovat 1930- ja 1940-luvuilta. Koskimaan tunnetuimmat tangot, "Syyspihlajan alla" ja "Virvaliekkejä", levytti alun perin Henry Theel sota-aikana. Olavi Virran levytysuran alkuvaiheessa yhdessä Bruno Laakon ja Lepakoiden (=Dallapé) kanssa laulamista kappaleista oli Koskimaa säveltämiä peräti 22.

Elokuvan *2 hauskaa vekkulia* pääsävelmän hankkimiseksi järjestettiin sävellyskilpailu, jossa toiseksi tuli Koskimaan kilpailutyö "Lumpeenkukka". Kappaleen sanoitti Lauri Jauhiainen. Sen esittivät elokuvassa playbackina Veikko Tuomi ja Finlandia-orkesteri, joiden esitys julkaistiin myös äänilevynä.

Koskimaa käytti säveltäjänä ja sanoittajana myös salanimeä A. Koski.

Lähteet
-------

1. ↑  Pomus.netin tietokanta
2. ↑  2 hauskaa vekkulia, Muut tiedot, Elonet.fi, viitattu 1.7.2013

Aiheesta muualla
----------------

* Arvo Koskimaa Populaarimusiikin museon tietokannassa
* Arvo Koskimaan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
* Arvo Koskimaan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Arvo Joel Naatti** (15. tammikuuta 1925 Kirvu – 8. lokakuuta 2012 Orimattila) oli suomalainen kuvataiteilija.

Naatin perhe joutui lähtemään Karjalasta sotaa pakoon. Maalausta harrastava nuori maanviljelijä päätti lähteä opiskelemaan taidetta ja kävi vuosina 1954–1957 Suomen Taideakatemian koulun, jossa hänen opettajanaan oli muun muassa Olli Miettinen.

Ajan Groteskit 1979-1990
Naatin abstrakti, ekspressionistinen maalaustyyli alkoi hahmottua 1960-luvun lopulla. 1970-luvulla hän löysi amerikkalaisen Jackson Pollockin tavan maalata suuria roisketöitä. Teokset ovat kuin spontaaneja, korjaamattomia muistiinpanoja. Ne voivat olla kuin mikroskooppisia tai teleskooppisia tai kosmisia näkyjä, välähdyksiä linnunratojen tai atomien räjähdyksistä.

Kvartsi kiteytyy 1991
Naatti itse kuvaa maalaustyyliään "orgaanisen abstraktiseksi". Silti teoksissa saattaa olla viittauksia nähtyyn ja koettuun: veneen keulaan, aaltojen liikkeeseen, lintuihin tai kaloihin. Teemoissaan Naatti saattaa käydä menneisyydessä, mutta pysyttelee lähellä luontoa niin aiheissa kuin sävyissä, vivahteissa ja ilmaisun viitteissäkin. Spontaanilta vaikuttavan lopputuloksen takana on ollut usein pitkä maalausjakso: yksi työ on voinut olla kesken yli kymmenenkin vuotta.

Arvo Naatin mukaan hänen työnsä kuvaavat yhteiskunnan myllerrystä – ne ovat taiteilijan sanoin "probleemimaalauksia" – akvarellit puolestaan ovat luonnon lyriikkaa. Taiteilijan mielestä abstrakti maalaus heijastaa nykytodellisuutta: todellisuus on niin monisäikeinen, että siitä tulisi väärä kuva, ellei maalauskin olisi monisäikeinen. Naatti itse on todennut, että "viivat ilmaisevat vilkasta tapahtumista ajassamme".

Akvarellimaalaukset
-------------------

1970-luvulta alkaen Naatin perhe on viettänyt kaikki heinäkuut kesäasunnolla Hollolan Vaanian kylässä.

Vesijärvi ja sitä ympäröivä luonnonkauneus ovat viehättäneet monia musiikin, kirjallisuuden ja kuvataiteen edustajia. Yli sata vuotta sitten nuori säveltäjä Jean Sibelius vietti Vaanian maisemissa muutaman kesän ja taiteilija Väinö Hämäläinen rakensi vuonna 1916 Vesijärven Oinassaareen huvilan, josta käsin hän teki kesäisiä maalausretkiä ympäröivään luontoon.

Arvo Naatin akvarelleista heijastuu taiteilijan kiinnostus ympäristöön, kansanperinteeseen, aidon maalaismiljöön ja luonnon säilymiseen.

Arvo Naatin akvarellit kiehtovat keveydellään, ilmavuudellaan ja luonnosmaisella herkkyydellään. Vaikka ne ovat nopeasti tehtyjä impressioita, niiden tunnelma on ajaton.

Lähteet
-------

Maija-Riitta Kallio: Arvo Naatti - henkilökuva *ajnaatti.com*.  Arkistoitu 25.6.2007. Viitattu 20. toukokuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

www.ajnaatti.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Sancho II. Compendio de crónicas de reyes, 1321-1325. Biblioteca Nacional de España.
Iberian niemimaan valtiot vuonna 1065:
  Garcia II:n valtakunta (Galicia)
  Alfonso VI:n valtakunta (León)
  Sancho II:n valtakunta (Kastilia)
Sancho II:n patsas Segoviassa
**Sancho II** (esp. *el Fuerte*) (n. 1038/1039 - 7. lokakuuta 1072) oli Kastilian kuningas vuosina 1065–1072.

Valtaan tulo
------------

Sancho II:n isä Ferdinand I määräsi testamentissaan Kastilian Sancholle ja Leónin ja Galician tämän veljille. Sancho kieltäytyi hyväksymästä jakoa sanomalla "muinaisina goottien aikoina Espanjan kuningaskunta ei koskaan jaettu, vaan sillä oli aina yksi hallitsija", ja vuonna 1071 hän valtasikin veljensä Garcian hallitseman Galician ja vuonna 1072 veljensä Alfonso VI:n hallitseman Leónin.

Sanchon voitto oli kuitenkin lyhytaikainen, sillä vuonna 1072 hänen sisarensa Urracan lähettämä salamurhaaja tappoi hänet. Sanchon kuoltua tämän maat peri Alfonso VI, joka otti käyttöön Hispanian keisarin arvonimen.

Sanchon sotajoukkojen komentaja oli espanjalaisten kansantarinoiden sankari El Cid.

Lähteet
-------

* O´Callaghan, J.F.: *A history of Medieval Spain*. United Kingdom: Cornell University, 1975. ISBN 0-8014-0880-6. (englanniksi)
* O´Callaghan, J.F: *Reconquest and crusade in Medieval Spain*. Philadelphia: University of Pennsylvania, 2003. ISBN0-8122-1889-2. (englanniksi)
* *The New Encyclopaedia Britannica*. Volume 10, Micropaedia. Chicago: Encycopaedia Britannica Inc. 1986. ISBN 0-85229-434-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  The New Encyclopaedia Britannica, s. 403
2. ↑  O´Callaghan 2003, s. 4–5
3. ↑  O´Callaghan 1975, s. 198
4. ↑  O´Callaghan 1975, s. 200


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee autourheilijaa. Samalla nimellä tunnettua samuraita käsittelee artikkeli Kuroda Kanbei.* 

**Yoshitaka Kuroda** (jap. 黒田 吉隆, *Kuroda Yoshitaka*; s. 10. tammikuuta 1987 Yamagata) on japanilainen autourheilija. Hän kilpaili kaudella 2014 Auto GP World Seriesissä sekä Euronova Racingin että Zele Racingin riveissä.

Kuroda on kilpaillut Auto GP World Seriesissä kaudesta 2013 lähtien. Ensimmäisellä kaudellaan hän kilpaili Euronova Racingilla ja oli sarjan pisteissä sijalla 16 oltuaan kauden aikana parhaimmillaan seitsemäs Mugellossa ja Monzassa. Toisella kaudellaan eli kaudella 2014 Kuroda kilpaili kuusi kilpailua Euronova Racingin tallissa ja neljä kilpailua Zele Racingin tallissa. Hän oli sarjan yhteispisteissä sijalla 12 kerättyään 36 pistettä ja oltuaan parhaimmillaan neljäs Monzan kilpailussa. 

Kuroda on kilpaillut myös monissa muissa formulaluokissa, kuten Euroopan Formula Abartheissa vuonna 2011.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Arvo Heikki Lauri** (26. huhtikuuta 1931 Lappeenranta – 27. toukokuuta 2015 Hamina) oli suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana.

Laurin vanhemmat olivat majuri Heikki Lauri ja Liisa Virtaniemi. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1953 oli Aino Kääriäinen (k. 1984) ja toinen vuodesta 1990 Maija Kotiaho.

Lauri suoritti 7/8 luokkaa Kuopion lyseossa ja valmistui Kadettikoulusta 1953. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1963 ja Maanpuolustuskurssin 1968. Lauri toimi nuorempana upseerina 6. prikaatissa 1953 ja sen jälkeen Uudenmaan jääkäripataljoonassa vuoteen 1957, jolloin hän siirtyi Reserviupseerikouluun panssarintorjuntaosaston johtajaksi. Pääesikunnan tarkastusosastolla Lauri työskenteli 1961–1963, Sotakorkeakoulun opettajana 1967–1971, pataljoonan komentajana Savon Prikaatissa 1971–1973, Pääesikunnan koulutustoimiston päällikkönä 1973–1977 ja Sotakorkeakoulun apulaisjohtajana 1977–1979. Kainuun prikaatia Lauri komensi Martti Alatalon jälkeen vuodesta 1979 vuoteen 1982, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.

Lauri ylennettiin vänrikiksi 1951, luutnantiksi 1954, yliluutnantiksi 1957, kapteeniksi 1963, majuriksi 1964, everstiluutnantiksi 1971 ja everstiksi 1977.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 384. Lauri, Arvo Heikki. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. ↑  Reimari. Haminan talousalueen uutislehti. No. 25, 17.6.2015, s. 9. (Kirkolliset ilmoitukset, Haminan seurakunta)
3. ↑  Arvo Heikki Lauri *Genealogia.fi*.  Arkistoitu 29.7.2021. Viitattu 29.7.2021.
**Arvo Kalevi Kokkonen** (s. 5. maaliskuuta 1956 Kärsämäki*lähde?* ) on suomalainen virkamies, joka toimi Maanmittauslaitoksen pääjohtajana vuodesta 2012 vuoteen 2022. Hän jäi eläkkeelle 1. lokakuuta 2022. Kokkonen työskenteli lähes koko työuransa Maanmittauslaitoksen palveluksessa.

Arvo Kokkonen syntyi Olavi ja Lyydia Kokkosen perheeseen. Perheellä on karjalaistausta Soanlahden pitäjässä Laatokan Karjalassa. Arvo Kokkosen puoliso on metsäneuvos Marja Kokkonen, o.s. Ruotsalainen ja heillä on kolme lasta. Arvo Kokkonen kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärven lukiosta 1975. Kokkonen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla 1981. Aalto-yliopisto myönsi Arvo Kokkoselle tekniikan kunniatohtorin arvon 2019. Kokkonen toimi kiinteistöinsinöörinä Haapajärven ja Oulaisten kaupungeissa 1982–1986 ja siirtyi Maanmittauslaitoksen palvelukseen 1986 vuoden lopulla. Kokkonen on toiminut maanmittausinsinöörinä 1986–1989, maanmittausjohtajana 1990–1996, maanmittausneuvoksena 1996–2008, ylijohtajana 2009–2012 sekä pääjohtajana 2012–2022. Maa- ja metsätalousministeriössä Arvo Kokkonen toimi maanmittausneuvoksena 2003–2005.

Tasavallan presidentti myönsi Kokkoselle Suomen Leijonan komentajamerkin 2019. Kokkonen on osallistunut monien järjestöjen ja yhteisöjen toimintaan, muun muassa seurakunnan valtuutettuna Kiuruveden ja Helsingin ortodoksissa seurakunnissa, viime mainitussa myös valtuuston puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki 2020. Kokkonen on kunniarajajääkäri.

Lähteet
-------

1. ↑  Maanmittauslaitoksen pääjohtaja Arvo Kokkonen eläkkeelle 1.10.2022 *Maanmittauslaitos*.  7.3.2022. Viitattu 28.4.2022.
2. ↑  Uusi pääjohtaja Arvo Kokkonen keventää maanmittaushallintoa *JP News*.  2012. Viitattu 28.4.2022.
3. ↑  Itsenäisyyspäivänä jaossa lähes 3600 kunniamerkkiä - Katso lista kunniamerkkien saajista *Hämeen sanomat*.  2019. Viitattu 28.4.2022.
4. ↑  Monia armorikkaita vuosia – olemme yhtä! *hos.fi*. Viitattu 28.4.2022.
**Yoshitada Yamaguchi** (jap. 山口 芳忠; s. 28. syyskuuta 1944 Shizuoka, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
--------------------

Yamaguchi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1964-1973. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.

Tilastot
--------

| Japanin maajoukkueessa |
| --- |
| Vuodet | ottelut | maalit |
| 1964 | 1 | 0 |
| 1965 | 4 | 0 |
| 1966 | 7 | 0 |
| 1967 | 4 | 0 |
| 1968 | 3 | 0 |
| 1969 | 4 | 0 |
| 1970 | 12 | 0 |
| 1971 | 6 | 0 |
| 1972 | 5 | 0 |
| 1973 | 3 | 0 |
| Yhteensä | 49 | 0 |

Lähteet
-------

1. ↑  Wallechinsky, David: *The Complete Book of the Olympics*, s. 310–311. Penguin, 1988. ISBN 0-14-010771-1. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database

  

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma

Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
*Tämä artikkeli käsittelee miehen etunimeä. Tenho on myös Aarne Tenkasen albumi ja kemiläisestä urheiluseurasta Karihaaran Tenhosta käytetty nimi.*

**Tenho** on suomalainen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä.

Tenho on lähtöisin suomen kielen sanasta tenho ('viehätys, lumo'), joka on mahdollisesti ollut käytössä jo muinaissuomalaisilla. Aikaisemmin tenho tarkoitti varsinkin lappalaisten taikuutta, jonka katsottiin lumoavan uhrinsa, ja siten hallitsevan heitä. (*katso:* lumous)

Kansallisromanttisen kauden aikana nimen käyttöä heräteltiin ja sen käyttö yleistyi varsinkin 1920–1950-luvuilla. Almanakkaan nimi kuitenkin pääsi vasta vuonna 1984.

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Tenho-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 3350 suomalaista miestä. Sukunimenä Tenho on 156 henkilöllä.

Tunnettuja Tenhoja
------------------

### Tenho etunimenä

* Tenho Autere (1911–1972), esittelijäneuvos ja kansliapäällikkö
* Tenho Olavi "Olli" Lyytikäinen (1949–1987), poptaiteilija
* Tenho Salakka (1934–2012), kestävyysjuoksija
* Tenho Saurén (1926–2001), näyttelijä

### Tenho sukunimenä

* Miro Tenho (s. 1995), jalkapalloilija

Lähteet
-------

* Lempiäinen, Pentti: *Suuri etunimikirja*. WSOY, 2004. ISBN 951-0-29400-4.
* Vilkuna, Kustaa (toim. Mikkonen, Pirjo): *Etunimet*. Otava, 2005. ISBN 951-1-18892-5.

### Viitteet

1. ↑  Lempiäinen 2004, s. 286
2. ↑  Lempiäinen 2004, s. 287
3. ↑  Vilkuna 2005, s. 226
4. ↑  Nimipalvelu  15.11.2021. Digi- ja väestötietovirasto. Viitattu 18.11.2021.
**Walter Davis** (s. 2. heinäkuuta 1979 Lafayette, Louisiana) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee pituushypyssä ja kolmiloikassa.

Davis osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Sydneyn olympialaisissa 2000, jossa hän oli kolmiloikassa yhdestoista tuloksella 16,61. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän sijoittui kolmiloikassa viidenneksi hypittyään 17,20. Vuonna 2002 hän oli GP-finaalin kuudes ja sijoittui maailmancupissa toiseksi. 2003 hän voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa hopeaa tuloksella 17,35. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui kolmiloikassa, mutta sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi tuloksella 802. Kauden lopuksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui kolmiloikassa toiseksi.

Vuonna 2004 Davis kilpaili Ateenan olympialaisissa sijoittuen kolmiloikassa yhdenneksitoista ja karsiutuen pituushypyssä. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kolmiloikassa seitsemäs. Helsingin MM-kisoissa 2005 Davis karsiutui pituushypyssä, mutta voitti kolmiloikassa maailmanmestaruuden tuloksella 17,57. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kolmas. Davis avasi kilpailukautensa 2006 voittamalla sisäratojen maailmanmestaruuden Moskovan sisäratojen MM-kisoissa loikittuaan 17,73. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kolmas ja yleisurheilun maailmancupissa ensimmäinen.

Davis sai Osakan MM-kilpailuissa 2007 pronssia kolmiloikassa tuloksella 17,33. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin loikittuaan 17,35. Seuraavana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmiloikassa neljäs. Berliinin MM-kilpailuissa 2009, Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui saman lajin loppukilpailusta.

Vuonna 2014 Davis sai vuoden kilpailukiellon laiminlyötyään olinpaikkatietojensa ilmoittamisen kolmesti vuoden aikana. Hän ei ollut kilpaillut huipputasolla vuoden 2012 Yhdysvaltain olympiakarsintojen jälkeen, mutta ei ollut kuitenkaan virallisesti lopettanut uraansa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

Ulkoradat
* Pituushyppy: 836 cm (2006)
* Kolmiloikka: 17,71 m (2006)

Sisäradat
* Pituushyppy: 815 cm (2002)
* Kolmiloikka: 17,73 m (2006)

Lähteet
-------

* Walter Davis Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Butler, Nick: Triple jumper Walter Davis handed one-year ban for missing three random drugs tests  23.4.2014. insidethegames.biz. Viitattu 30.4.2014. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Davisin esittely Yhdysvaltain olympiajoukkueen sivuilla

  

Miesten kolmiloikan maailmanmestarit

|  |
| --- |
| 1983: Zdzisław Hoffmann |
1987: Hristo Markov |
1991: Kenny Harrison |
1993: Mike Conley |
1995: Jonathan Edwards |
1997: Yoelbi Quesada |
1999: Charles Friedek |
2001: Jonathan Edwards |
2003: Christian Olsson |
2005: Walter Davis |
2007: Nelson Évora |
2009: Phillips Idowu |
2011: Christian Taylor |
2013: Teddy Tamgho |
2015: Christian Taylor |
2017: Christian Taylor |
2019: Christian Taylor |
2022: Pedro Pablo Pichardo |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Atago** (jap. 愛宕) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1932 palvelukseenotettu Takao-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Takao-luokka*
Alus tilattiin Kuren laivastoarsenaalilta ja sen köli laskettiin 28. huhtikuuta 1927. Alus laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1930 ja se otettiin palvelukseen 30. maaliskuuta 1932.

Palvelus
--------

Joulukuusta 1932 alkaen alus muodosti sisaralustensa kanssa 4. risteilijälaivueen korvaten laivueen aiemmin muodostaneet Myōkō-luokan alukset. Alukset poistettiin palveluksesta 15. marraskuuta 1935, jonka jälkeen alusten runkoja vahvistettiin samoin kuin tehtiin muita muutoksia. Muiden luokan alusten palatessa laivueeseen *Atago* jäi reserviin aina vuoteen 1939. Alus oli modernisoitavana, mikä päättyi 30. lokakuuta 1939, minkä jälkeen se palasi laivueeseen 15. marraskuuta.

Tyynenmeren sodan alkaessa joulukuussa 1941 alus oli laivueen mukana Etelä-Kiinan merellä suojaamassa maihinnousuja Malaijaan ja Borneolle. Tammikuussa laivue siirtyi Palaulle. Alukset suojasivat Hollannin Itä-Intiassa ja iskivät helmikuun lopulla Jaavan eteläpuolisille laivareiteille, jolloin *Atago* ja *Takao* upottivat *USS Pillsburyn*. *Atago* osallistui myös *HMAS Yarran*, *Ankingin* ja *Francelin* upottamiseen.

Lähteet
-------

* Whitley, M. J.: *Cruisers of World War Two - an international encyclopedia*. Lontoo: Arms and Armour, 1996. ISBN 1-86019-874-0. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Dull, Paul S.: *A Battle History of the Imperial Japanese Navy (1941-1945)*. Annapolis, MD, USA: Naval Institute Press, 2007. ISBN 978-1-59114-219-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Whitley, M. J. s. 177
2. ↑  Whitley, M. J. s. 179
3. ↑  Whitley, M. J. s. 179-180

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Atago (1930)**.
* IJN ATAGO: Tabular Record of Movement *combinedfleet.com*.  (englanniksi)

Takao-luokan raskaat risteilijät

|  |
| --- |
| *Takao* - *Atago* - *Maya* - *Chōkai* |
| Edeltäjä: Myōkō-luokka – Seuraaja: Mogami-luokka |
Walter Brennan vuonna 1958.
**Walter Brennan** (25. heinäkuuta 1894 Swampscott, Massachusetts, Yhdysvallat – 21. syyskuuta 1974 Oxnard, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Brennan näytteli yleensä sivuosarooleissa kuuluisampien tähtien rinnalla. Hän sai kolme kertaa parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon, elokuvista *Tukkikuningas* (1936), *Kentucky* (1938) ja *Lännen mies* (1940). Brennan on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Brennan aloitti elokuvauransa 1920-luvun loppupuolella mutta näytteli pikkurooleissa 1930-luvun loppupuolelle asti, jolloin hän alkoi saada näkyvämpiä rooleja. Hänen tunnettuja elokuviaan ovat muun muassa *Tom Sawyerin seikkailut* (1938), *Tanssin kuningaspari* (1939), pääosossa Fred Astaire ja Ginger Rogers, Frank Capran ohjaama *He uskoivat elämään* (1941), *Kersantti York* (1941), *Kirjava satama* (1944), pääosissa Humphrey Bogart ja Lauren Bacall, *Rio Bravo* (1959) ja *Näin valloitettiin Villi Länsi* (1962).

Brennan oli naimisissa Ruth Wellsin kanssa vuodesta 1920 kuolemaansa saakka. Heillä oli yksi tytär ja kaksi poikaa. Hän kuoli keuhkosairauteen.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Walter Brennan** Wikimedia Commonsissa

* Walter Brennan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Walter Brennan NNDB:ssä (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Toyota Motor Manufacturing Kentucky, Inc.** (TMMK) on autotehdas, joka sijaitsee Kentuckyn osavaltion Georgetownissa. Se on osa Toyota Motor Engineering & Manufacturing North Americaa, jonka omistaa japanilainen Toyota Motor Corporation. TMMI on Evansvillen alueen suurin työnantaja.

TMMK:n vierailukeskus.
Tehdas perustettiin vuonna 1986 nimellä Toyota Motor Manufacturing USA. Se oli ensimmäinen Toyotan täysin omistama tehdas Yhdysvalloissa. TMMK on merkin suurin tehdas koko maailmassa. Vuonna 2017 Toyota käytti tehtaaseen 1,33 miljardia dollaria ja lisäsi 700 uutta työpaikkaa vuoden 2018 Toyota Camry -mallin valmistuksen takia. Ensimmäinen uusi Camry TMMK:lla valmistui kesäkuussa 2017. 

Autojen valmistus tehtaalla alkoi toukokuussa 1988. Ensimmäinen TMMK:lla valmistettu auto oli mallivuoden 1989 nelisylinterinen Camry. Alun perin moottorit tuotiin Toyota Cityn tehtaalta Japanista. Moottoreiden valmistus alkoi Kentuckyn tehtaalla 1990. 

TMMK:lla valmistetaan Toyota Avalon-, Toyota Camry- ja Lexus ES-automalleja. Aiemmin siellä on koottu myös Toyota Siennaa, Toyota Venzaa ja Toyota Camry Solaraa. Tehtaalla on kolme tuotantolinjaa; kaksi Toyotalle ja yksi Lexukselle.

Nykyiset mallit
---------------

Toyota Camry vuodelta 2018.
* Toyota Camry (1988–)
* Toyota Camry Hybrid (2006–)
* Toyota Avalon (1995–)
* Toyota Avalon Hybrid (2012–)
* Lexus ES350 (2016–)

Entiset mallit
--------------

Toyota Camry Solara (2007-2008).
* Toyota Sienna (1998–2003)
* Toyota Camry Solara (2004–2008)
* Toyota Venza (2009–2016)

Lähteet
-------

1. ↑  Toyota Factory Tour in Georgetown, KY *factorytour.com*. Viitattu 29. toukokuuta 2018.
**Sami Orpana** (s. 28. helmikuuta 1990) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa ampumahiihdossa Lahden Hiihtoseuraa ja maastohiihdossa Hollolan Urheilijoita.

Orpana osallistui ampumahiihdon nuorten MM-kisoihin vuosina 2008, 2010 ja 2011. Vuoden 2015 universiadeissa hän oli yhteislähtökilpailussa yhdeksäs.

Ampumahiihdon maailmancupiin Orpana osallistui ensimmäisen kerran kaudella 2009–2010 ollen Holmenkollenissa pikakilpailun 85:s. Kaudella 2010–2011 hän kilpaili Oberhofin osakilpailussa. Seuraavan kerran Orpana osallistui maailmancupiin kaudella 2015–2016. Hänen paras sijoituksensa on 76:s Ruhpoldingin pikakilpailusta vuonna 2016.

Orpana on hiihtänyt myös IBU-Cupia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sami Orpana Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU).  (englanniksi)
2. ↑  Kaudelle 2019–2020 tehtiin 78 seuramuuttoa - Hiihtoliitto *www.hiihtoliitto.fi*.  Arkistoitu 14.8.2020. Viitattu 14.6.2019.
3. ↑  Universiadit 2015: Ampumahiihtäjä Sami Orpana yhdeksäs yhteislähtökisassa *Sport.fi*.  31.1.2015.  Arkistoitu 2.2.2016. Viitattu 22.1.2016.
4. ↑  Orpana päivän paras suomalainen takaa-ajossa IBU-cupissa *Kestävyysurheilu.fi*.  17.12.2011.  Arkistoitu 27.1.2016. Viitattu 22.1.2016.
**Alakansakouluseminaari** oli aiemmin Suomessa oppilaitos, joka valmisti opettajia alakansakouluihin. Suomessa toimi kaksi alakansakouluseminaaria, jotka sijaitsivat Hämeenlinnassa ja Torniossa.

Säännökset
----------

Alakansakouluseminaareista vuonna 1926 annetun asetuksen mukaan valtio ylläpiti opettajien valmistamiseksi alakansakouluihin tarpeellisen määrän naisseminaareja, joiden oppiaika oli kaksivuotinen. Näitä seminaareja kutsuttiin alakansakouluseminaareiksi.

### Opetuksen sisällöstä

Alakansakouluseminaarit antoivat oppilailleen voimistelussa sekä laulussa ja soitossa sellaisen koulutuksen, että seminaarista valmistuneet olivat päteviä opettamaan laulua ja voimistelua myös yläkansakoulussa. Niille oppilaille, joilla oli käsitöissä suurempi harjaantuneisuus kuin mitä yläkansakoulun oppimäärän suorittaminen edellytti, piti antaa tilaisuus sellaisen opetuksen saamiseen käsitöissä, että he olivat päteviä opettamaan sitä myös yläkansakoulussa.

### Oppilaitokseen pääsystä

Alakansakouluseminaariin olivat voimassa seuraavat pääsyvaatimukset:

1. pyrkijän piti olla täyttänyt tai hänen oli täytettävä seitsemäntoista vuotta ennen sen kalenterivuoden loppua, jona hän pyrki seminaariin;
2. hänen piti olla hyvämaineinen;
3. hänen piti olla rokotettu;
4. hänen piti olla käynyt yläkansakoulu tai omata vastaavat tiedot ja taidot;
5. hänellä piti olla soitannollisia taipumuksia; sekä
6. hänellä piti olla lääkärin todistama terve ja virheetön ruumiinrakenne.

### Oppilaitoksesta

Alakansakouluseminaarit olivat joko yhdenkertaisia, joissa oli yksi ensimmäinen ja yksi toinen luokka, tai yhdistettyjä, joissa oli kaksi rinnakkaista ensimmäistä ja samoin kaksi rinnakkaista toista luokkaa.

Alakansakouluseminaareihin oli yhdistetty harjoituskoulu, johon kuului yhdenkertaisessa seminaarissa kaksi ja yhdistetyssä seminaarissa neljä alakansakoulun luokkaa, joissa kussakin oli kaksi vuosiosastoa. Sen lisäksi järjestettiin voimistelun ja laulun sekä tarpeen mukaan käsitöiden opetuksen harjoittelua jossain paikkakunnan ylemmässä kansakoulussa.

Katso myös
----------

* Opettajaseminaari
* Kansakoulu

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Teerijoki, Kaisu-Maija Nenonen: "Seminaari", *Historian suursanakirja*, s. 458. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. 1 2 3 4  Hakkila, Esko (toim.): "Alakansakouluseminaari", *Lakiasiain käsikirja*, s. 19–20. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.

### Lakiviitteet

1. ↑  Asetus alakansakouluseminaareista (24.9.1926).
**Toyota Previa** on Toyotan valmistama tila-automallisto, jota myydään muun muassa Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Japanissa vastaava auto on nimeltään Toyota Estima ja Australiassa Toyota Tarago.

Previa Mk. I (1990–1999)
------------------------

Ensimmäisen sukupolven Previassa oli liukuovi takamatkustajille vain toisella puolella. Nelisylinterinen moottori on erikoisesti sijoitettu osittain etupenkkien alle, jolloin keula on saatu lyhyeksi. Kaikki huollettavat laitteet, kuten laturi ja jäähdytysjärjestelmä, ovat konepellin alla. Tämä rakenne mahdollistaa hyvän painojakauman, joka parantaa ajo-ominaisuuksia. Ongelmana on kuitenkin se, että moottoria ei voida vaihtaa isompaan, koska samaa rakennetta ei käytetä muissa Toyotan automalleissa. Tämä oli suuri ongelma, kun mallia yritettiin viedä Yhdysvaltojen markkinoille, jossa asiakkaat halusivat isompia moottoreita, koska olivat tottuneet niihin. Toyota kuitenkin ratkaisi ongelman lisäämällä autoon Roots-tyyppisen mekaanisen ahtimen, jolloin moottorista saatiin tehoa 168 hevosvoimaa ja vääntöä 278 Nm.

Previasta oli olemassa taka- ja nelivetoiset versiot. Moottori on 2,4-litrainen, nelisylinterinen 135 hevosvoiman JIS-moottori. Vaihteistovaihtoehtoina oli 4-portainen automaatti tai 5-vaihteinen manuaali. Previassa oli istuinpaikat joko 7:lle tai 8:lle riippuen varustelutasosta ja penkkien sijoittelusta. 

Yhdysvalloissa Previaa myytiin vuosien 1991 ja 1997 välillä. Yhdysvaltoihin Previat tuotiin Euroopasta kilpailemaan muun muassa Chrysler Town and Countryn, Dodge Caravanin ja Plymouth Voyagerin kanssa. Yhdysvaltain markkinoilta Previa poistui ensimmäisen mallin jälkeen, ja sen korvasi perinteisemmin suunniteltu Toyota Sienna.

Japanissa oli myytävänä myös pienempiä versioita nimillä Toyota Estima Emina ja Toyota Estima Lucida.

Previa Mk. II (2000–2005)
-------------------------

Uusi Previa on hieman edeltäjäänsä pitempi ja kapeampi. Siinä on molemmilla puolilla liukuovet ja paikat 6:lle, 7:lle tai 8:lle matkustajalle varustelusta ja penkkisijoittelusta riippuen. Euroopassa myytävät mallit ovat saatavilla sekä bensa- että dieselmoottoreilla. Dieselmoottori on 2,0-litrainen, ja siinä on tehoa 116 hevosvoimaa. Bensamoottori on 2,4-litrainen ja 156-hevosvoimainen. Molemmissa malleissa on 5-vaihteinen manuaalivaihteisto vakiona, mutta lisävarusteeksi bensamalliin saa 4-portaisen automaatin. Previa on osoittautunut teknisesti luotettavaksi tila-autoksi ja pitää jälleenmyyntiarvonsa poikkeuksellisen hyvin. 

Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Previa sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Previa Mk. III (2006–)
----------------------

Kolmannen sukupolven Toyota Previa on saatavilla Japanin, Australian, Hongkongin ja Taiwanin markkinoilla. Japanissa autoa myydään edelleen nimellä Toyota Estima ja Australiassa Toyota Tarago. Autosta on myös saatavilla hybridimalli Japanin ja Hongkongin markkinoilla. Previa on saatavissa 2,4- tai 3,5-litraisella moottorilla.

Vuoden 2016 facelift

Lähteet
-------

1. ↑  Toyota Previa 2003 Euro NCAP. Viitattu 17.3.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Toyota Previa** Wikimedia Commonsissa
**Välijärvi** on kirkasvetinen ylänköjärvi Kuusamon keskustan kaakkoispuolella Pohjois-Pohjanmaan koillisosassa. Sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 210 kilometriä itäkoilliseen. Kuusamojärven vedet virtaavat Välijärven kautta Muojärveen.

Maantiede
---------

Välijärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 3,8 kilometriä. Nuottiniemi ja Virranniemi erottavat järven eteläisimmän osan Törmäsenlahtea pääaltaasta. Luikonsaari puolestaan erottaa järven pohjoiskolkan Luikonperän pääaltaasta. Välijärvi on läheisesti yhteydessä sen pohjoispuolella sijaitsevaan Kylmäjärveen. Järviä yhdistää Honkasalmi ja erottaa niemimaat, jotka ovat mutkaisia ja haarautuvia (Honkaniemi, Kylmäniemi). Välijärven syvin piste, yksitoista metriä, sijaitsee järven luoteisosassa.

Välijärven länsiosassa sijaitsee noin viiden hehtaarin laajuinen Värtönsaari, jonka itäpuolella sijaitsee Luotonen ja Heikinsaari. Välijärven ranta-alueella on metsämaan ohella pieniä peltoja. Etelärannalla sijaitsee Törmäsenvaaran kylä ja itärannalla Muosalmen kylä. Järven länsi- ja pohjoisrantaa seurailee yhdystie 18859; eteläpuolitse kulkee yhdystie 18858, joka ylittää Virransalmen, joka yhdistää Välijärven Kuusamojärveen.

Välijärven vesitilavuus on 11 790 000 kuutiometriä. Noin 90 prosenttia tilavuudesta on enintään kuuden metrin syvyydessä.

Välijärvi (74.021.1.051) kuuluu Muojärven lähialueeseen (74.021), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vienan Kemin päävesistössä (74). Toinen jakovaihe on Muojärven alue (74.02). Muojärven lähialueella on 48 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Muojärvi on laajin. Toiseksi laajin on Välijärvi, jota seuraa Iso Jalmajärvi.

Välijärvessä on runsaasti muikkua ja siikaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   Välijärvi, vakavesi, Kuusamo. Viitattu 26.12.2022
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 26.12.2022.
3. 1 2  Välijärvi (74.021.1.051) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 26.12.2022.
4. ↑  Muojärven lähialue (74.021) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 26.12.2022.