recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Spiraaligalaksi Messier 81 GALEXin ultravioletti-kuvassa. Credit:GALEX/NASA/JPL-Caltech.
**Ultraviolettitähtitiede** on tähtitieteen osa-alue, jossa avaruuden kohteita tutkitaan sähkömagneettisen säteilyn ultravioletilla (UV) aallonpituusalueella. Aallonpituusalueeksi määritetetään tavallisesti 10–320 nanometriä.[1]
Koska ilmakehä ei juurikaan päästä ultraviolettisäteilyä lävitseen, joudutaan havainnot tekemään havaintolaitteilla, jotka on viety avaruuteen ilmakehän ulkopuolelle.[1] Esimerkiksi Hubble-avaruusteleskooppi tekee havaintoja myös UV-alueella.

Ultraviolettihavainnoilla selvitetään tähtienvälisen aineen kemiallista koostumusta, tiheyksiä ja lämpötiloja sekä kuumien nuorten tähtien lämpötiloja ja koostumusta. UV-havainnot antavat oleellista tietoa myös galakseista.

Ultraviolettihavainnoissa maailmankaikkeus näyttää varsin erilaiselta kuin näkyvän valon alueella. Useimpia tähtiä voi pitää varsin viileinä niiden lähettämän säteilyn suhteen arvioituna. Suurin osa tähdistä lähettää pääosin näkyvää valoa mutta merkittävä UV-säteily on merkki suuremmasta lämpötilasta, mikä on tyypillistä tähdille niiden kehityskaaren alku- ja loppupäässä. Jos voisimme katsoa taivasta UV-valossa näkyvän valon sijaan, useimmat tähdet haalistuisivat näkymättömiin ja nähtäisiin joitakin hyvin nuoria massiivisia tähtiä ja joitakin hyvin vanhoja tähtiä ja galakseja. Linnunradan kaasu- ja tomupivet peittäisivät näkymän sen suunnassa.

Hubble-avaruusteleskooppi ja FUSE ovat olleet merkittävimpiä UV-avaruusteleskooppeja, mutta myös luotainraketeilla ja avaruussukkuloilla on tehty UV-havaintoja.

Ultravioletti-avaruusteleskooppeja
----------------------------------

Orbiting Astronomical Observatory puhdashuoneessa
* Orbiting Astronomical Observatory, Nasan vuosina 1966 - 1972 laukaistu neljän satelliitin sarja
* International Ultraviolet Explorer, Nasan, ESAn ja UKn 1978-01-26 laukaistu satelliitti
* Astron-1, neuvostoliittolainen 1983-03-23 12:45:06 UTC laukaistu satelliitti
* Hubble-avaruusteleskooppi, Nasan ja ESAn 1990-04-24 laukaistu satelliitti
* FUSE eli Far Ultraviolet Spectroscopic Explorer, Nasan ja Johns Hopkins yliopisto 1999-06-24 laukaistu satelliitti
* GALEX eli Galaxy Evolution Explorer, Nasan, JPLn ja Caltechin 2003-04-28 laukaistu satelliitti
* Swift Gamma-Ray Burst Mission, Nasan 2004-11-20 laukaistu satelliitti
* Extreme ultraviolet Imaging Telescope, SOHOn mukana laukaistu NASAn havaintoväline

Lähteet
-------

1. 1 2  A. N. Cox, editor (2000). *Allen's Astrophysical Quantities*. New York: Springer-Verlag. ISBN 0-387-98746-0.
Lukas Geniušas
**Lukas Geniušas** (ven. Лукас Генюшас, *Lukas Genjušas*; s. 1990 Moskova) on venäläis-liettualainen pianisti.

Geniušas syntyi muusikkosukuun ja sai jo varhaista ohjausta isoäidiltään, tunnetulta opettaja Vera Gornostajevalta. Myös hänen vanhempansa Petras Geniušas ja Ksenija Knorre ovat muusikoita. Moskovan Chopin-musiikkiopistossa opiskelemisen Geniušas aloitti 5-vuotiaana. Vuonna 2008 hän pääsi Vera Gornostajevan luokalle Moskovan konservatorioon. Geniušas on saavuttanut kilpailumenestyksinään esimerkiksi Tzína Bacháouer -kilpailun voiton Utahissa, Chopin-kilpailun hopeamitalin (2010) ja Tšaikovski-kilpailun hopeamitalin (2015).

Geniušasin kanssa yhteistyötä tehneisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Valeri Gergijev, Mihail Pletnev, Andrei Boreiko, Saulius Sondeckis, Dmitri Sitkovetski, Antoni Wit, Rafael Payare, Roman Kofman, Dmitri Liss, Tugan Sohijev, Charles Dutoit ja Aleksandr Lazarev. Geniušasin ohjelmisto ulottuu barokkimusiikista nykyteoksiin; hän on painottanut myös venäläistä ohjelmistoa, kuten Pjotr Tšaikovskin, Sergei Rahmaninovin ja Sergei Prokofjevin teoksia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lukas Geniušas Biography (Arkistoitu – Internet Archive) IPF Masters Management
2. ↑  Winner takes it all Rhinegold Publishing
3. ↑  Lukas Geniusas Gina Bachauer International Piano Foundation

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi), (liettuaksi), (venäjäksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Teollistamisrahasto Oy** (myös: *Industrialization Fund of Finland Ltd.*) oli vuonna 1954 perustettu erityisluottolaitos, jonka toimipaikka oli Helsingissä, myöhemmin myös Tampereella ja Turussa. Sen sijoituskohteita olivat teollisuuden ja matkailun sekä niitä tukevien alojen yritysten investoinnit. Se harjoitti myös neuvontaa. Vuonna 1983 sen tase oli 2,5 miljardia markkaa, antolainaus 2,1 miljardia markkaa, ja sillä oli henkilökuntaa 97.

Teollistamisrahaston omistajia olivat aluksi Suomen Pankki ja kotimaiset liikepankit. Myöhemmin omistajina oli myös ulkomaisia rahoituslaitoksia ja kotimaisia suuryrityksiä ja yhteisöjä.

Teollistamisrahasto pyrki rahamarkkinoiden vapauduttua 1980-luvulla aggressiivisesti investointipankiksi. Se ärsytti rahaston omistavia pankkeja, jotka kokivat TR:n kilpailijakseen. SKOP osti Teollistamisrahaston itselleen muilta pankeilta syksyllä 1986 aloitetulla valtausoperaatiolla. TR:llä oli tuolloin lähes 2 000 asiakasta, 2,7 miljardin markan luottokanta ja runsaasti omaa pääomaa. Sen luottosalkku sisälsi erittäin edullisia ulkomaisia luottoja. TR:n rahoitusmarginaali oli parhaimmillaan erittäin korkea, jopa 7 %. Teollistamisrahasto olikin erittäin voittoisa yritys ja yksi Helsingin suurimmista veronmaksajista. SKOP käytti Teollistamisrahastoa 1980-luvun lopulla omissa sijoitusoperaatioissaan.

Teollistamisrahaston toiminta päättyi 1996.

Toimitusjohtajat
----------------

* Jaakko Kahma 1954–1955
* Rainer Veisterä 1955–1963
* Seppo Konttinen 1963–1966
* Jaakko Lassila 1967–1970
* Pertti Tuomala 1970–1985
* Ilpo Santala 1986
* Veijo Laakso 1986–1987
* Jorma Kuoppala 1987–1990
* Hannu Puhakka 1990–1992
* Juha Marjosola 1992–1996

Lähteet
-------

1. ↑  Facta 2001, WSOY 1985, 16. osa, palsta 482
2. 1 2 3  Jukka Liukkonen: Teollistamisrahaston historia (Arkistoitu – Internet Archive) (doc)
3. ↑  Hiilamo, Heikki: *SKOP. Lyhyt historia*, s. 131–135. Helsinki: Herner Söderström Osakeyhtiö, 1995. ISBN 951-0-20726-8.

Aiheesta muualla
----------------

* Teollistamisrahaston yhtiöhistoriaa Pörssitiedon verkossa
**Yeo Jin-goo** (hangul: 여진구, s. 13. elokuuta 1997 Soul, Korean tasavalta) on korealainen näyttelijä. Yeo aloitti uransa lapsinäyttelijänä; hänen ensiesiintymisensä tapahtui elokuvassa *Sad Movie* (2005). Hän on esiintynyt myös mm. elokuvissa *A Frozen Flower* (2008), *Giant* (2010), *Moon Embracing the Sun* (2012) ja *Missing You* (2012). Yksi hänen tunnetuimmista rooleistaan on elokuvan *Hwayi: A Monster Boy* (2013) päärooli, josta hän voitti parhaan uuden näyttelijän palkinnon Blue Dragon Film Awardsissa.

Sittemmin Yeolla on ollut päärooli mm. elokuvissa *Shoot Me in the Heart* (2015), *The Long Way Home* (2015) ja *Warriors of the Dawn* (2017). Tämän lisäksi hän on näytellyt myös draamoissa *Orange Marmalade* (2015), *The Royal Gambler* (2016), *Circle* (2017), *Reunited Worlds* (2017), *The Crowned Clown* (2019), *My Absolute Boyfriend (2019)* ja *Hotel del Luna* (2019).

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Korea

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Yeo Jin-goo
**Yhdysvaltain vaalit 2014** järjestettiin 4. marraskuuta 2014. Ne olivat välivaalit, jotka pidettiin presidentti Barack Obaman toisen kauden puolivälissä. Vaaleissa valittiin kongressin edustajainhuoneen kaikki 435 edustajaa sekä kolmannas senaattoreista eli 33 senaattoria (ja näissä vaaleissa lisäksi 3 täyttöpaikkaa) kongressin ylähuoneeseen eli senaattiin. Samaan aikaan pidettiin joukko paikallisvaaleja, esimerkiksi 36 osavaltioon valittiin kuvernööri.

Välivaalit olivat kaikkien aikojen kalleimmat, sillä kampanjointiin käytettiin lähes 4 miljardia dollaria. Äänestysprosentti jäi kuitenkin alhaisimmaksi sitten toisen maailmansodan, vain 36,4 prosenttiin.

Tulokset
--------

Ennen vaaleja republikaaneilla oli enemmistö kongressin edustajainhuoneessa, mutta demokraateilla senaatissa. Republikaanit voittivat sekä edustajainhuoneen vaalit että senaatin vaalit, ja näin puolue sai enemmistön kongressin molemmissa kamareissa. Lisäksi republikaanit voittivat enemmistön samaan aikaan pidetyistä osavaltioiden kuvernöörivaaleista.

### Edustajainhuoneen vaalit

Edustajainhuoneen kokoonpano vaalien jälkeen (republikaanit punaisella).
Kongressin alahuoneen eli edustajainhuoneen kokonaispaikkamäärä on 435 jäsentä. Kaikki kongressiedustajat valitaan samalla kertaa vaaleissa joka toinen vuosi.

| Puolue | Kokoonpano ennen vaaleja  (2013–2014) | Kokoonpano vaalien jälkeen  (2015–2016) |
| --- | --- | --- |
| Republikaanit | **234** | **247** |
| Demokraatit | 201 | 188 |

### Senaatin vaalit

Senaatin kokoonpano vaalien jälkeen (republikaanit punaisella).
Kongressin ylähuoneeseen eli senaattiin kuuluu 100 senaattoria. Senaatista vaihtuu vaaleissa kerralla vain kolmannes, eli senaattorin kausi kestää kuusi vuotta.

| Puolue | Kokoonpano ennen vaaleja  (2013–2014) | Kokoonpano vaalien jälkeen  (2015–2016) |
| --- | --- | --- |
| Republikaanit | 45 | **54** |
| Demokraatit | **53**  (+2 sitoutumatonta) | 44  (+2 sitoutumatonta) |

Katso myös
----------

Yhdysvaltain vaalit 2016

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Republikaanit selvään voittoon USA:n kongressivaaleissa *Helsingin Sanomat*.  5.11.2014.  Arkistoitu 16.7.2016. Viitattu 16.7.2016.
2. ↑  What Americans could have bought instead of a $4 billion election  3.11.2014. CNN. Viitattu 18.7.2016. (englanniksi)
3. ↑  2014 midterm election turnout lowest in 70 years *PBS.org*.  10.11.2014. Viitattu 18.7.2016. (englanniksi)
4. ↑  Governors: Big wins for Republicans *USA Today*.  5.11.2014. Viitattu 16.7.2016. (englanniksi)
5. 1 2  Federal Elections 2012 – Election Results for the U.S. President, the U.S. Senate and the U.S. House of Representatives (PDF) *Fec.gov*.  7/2013. Viitattu 18.7.2016. (englanniksi)
6. 1 2  Federal Elections 2014 – Election Results for the U.S. Senate and the U.S. House of Representatives (PDF) *Fec.gov*.  11/2015. Viitattu 18.7.2016. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain vaalit 2014** Wikimedia Commonsissa
**Yhdysvaltain talousromahdus 2008** oli vakava taloukriisi Yhdysvalloissa. Siihen liittyi pankkien lamaantuminen. Työttömyys lisääntyi ja teollisuustuotanto pieneni. Sen seurauksena puhkesi asuntolainakuplan myötä Subprime-kriisi. Tämän mukana muutkin maailman maat joutuivat lamaan. Tilanteen korjaamiseksi vuoden 2008 lopussa säädettiin erityinen asetus, Emergency Economic Stabilization Act of 2008, jolla valtio pyrki estämään pankkien konkursseja lunastamalla tuottamattomia lainoja veronmaksajien rahoilla.

Kriisin alussa puhkesi asuntolainakupla: selvisi, että pankit olivat luotottaneet asunnonostajia ylisuurilla lainoilla pankkien voittojen kasvattamiseksi. Vuonna 2009 julkaistun Deutsche Bankin arvion mukaan vuonna 2011 joka toisen yhdysvaltalaisen asunnonomistajan maksamatta oleva asuntolaina on suurempi kuin heidän ostamansa asunnon arvo. Liittovaltio otti 7. syyskuuta 2008 haltuunsa kaksi suurta asuntolainoittajaa, Fannie Maen ja Freddie Macin.

Monet kansalaiset menettivät asuntonsa ja työttömien osuus nousi ennätykselliseen kymmeneen prosenttiin.

Monissa Yhdysvaltojen kaupungeissa tyhjien ja hylättyjen asuntojen määrä kasvoi ennennäkemättömiin mittoihin. Jopa 5,4 miljoonaa asuntoa on tyhjillään maksamattomasta asuntolainasta johtuvan pakkolunastuksen vuoksi.*lähde?*

Talousromahdus on myös korostanut taloudellisen epätasa-arvon merkitystä Yhdysvalloissa. Yhdysvaltain maatalousministeriön vuonna 2009 tekemän tutkimuksen mukaan joka kuudes amerikkalainen näkee ajoittain nälkää. Nälän pohjimmainen syy Yhdysvalloissa on köyhyys, mikä näkyy perustarpeiden kuten ruoan, suojan ja terveydenhuollon puutteena.

Lama vaikutti laajasti yhteiskunnan eri aloilla. Etenkin Yhdysvaltojen vanhakantainen autoteollisuus koki kovia ja on konkurssin partaalla.

Kriisin seurauksena Yhdysvallat velkaantui pahasti. Sen valtionvelka ylitti toista kertaa historiassa sata prosenttia bruttokansantuotteesta.

Katso myös
----------

* Finanssikriisi (2007–2009)

Lähteet
-------

1. ↑  Not so much bail-out as rip-off Guardian
2. 1 2  USA:n talouskriisin pieni ABC - lue mistä on kyse  1.10.2008. Ilta-Sanomat.  [vanhentunut linkki]
3. ↑  About half of U.S. mortgages seen underwater by 2011 (Arkistoitu – Internet Archive) Reuters 2009
4. ↑  The 2008-2010 Financial Crisis and How It Affected US Citizens (Arkistoitu – Internet Archive) USDTA
5. ↑
6. ↑  TAUSTA: Talouskriisi ja sotiminen USA:n velkakriisin takana YLE 2011
Trojan Microcar, sama auto kuin Heinkel Kabine.
**Trojan** oli englantilainen automerkki, jota valmistettiin vuosien 1914 ja 1965 välisenä aikana. Trojan-autoja valmistavan yrityksen perusti Leslie Hayward Hounsfield (1877–1957). Hän sai ajatuksen valmistaa yksinkertaisia ja taloudellisia autoja ja aloitti suunnittelun vuonna 1910. Auton prototyyppi valmistui 1913. Siinä oli kaksitahtinen nelisylinterinen moottori, jonka sylinterit oli jaettu kahteen osaan.

1920-luvulla auto kilpaili samassa hintaluokassa T-Fordin kanssa. 1922 tehdas sopi Leyland Motors -yhtiön kanssa tuottavansa autoja sen tehtaalla. Trojan valmisti 11 000 henkilöautoa ja 6700 pakettiautoa Leylandin tehtaalla vuoteen 1928 mennessä, jolloin Leyland halusi tilat omaan käyttöönsä.

Uusi 1931 julkistettu malli RE (Rear Engine) pystyi 72 km/t (45 mailia tunnissa) nopeuteen. Auto oli kuitenkin vanhanaikaisen näköinen ja vain 250 Trojan RE-autoa myytiin. Trojan kuitenkin myi hyvin pakettiautoja. Sodan aikana Trojan valmisti pommitelineitä ja laskuvarjokontteja. Sodan jälkeen pakettiautojen tuotanto alkoi uudestaan.

Vuosina 1960-1965 Trojan-yhtiö valmisti lisenssillä Heinkelin kääpiöautoa nimellä Trojan 200. Tämä oli viimeinen Trojan-merkkinen auto.

Sisu-autojen valmistaja Oy Suomen Autoteollisuus Ab toi Suomeen Trojan-pakettiautoja 1950-luvun aikana. Vuonna 1951 Trojan-autoja koottiin kokeiluluonteisesti Suomessa muutaman kymmenen kappaleen erä.[1]

Lähteet
-------

1. ↑  Kimmo Levä (toim.): *Made in Finland: Mobilia-vuosikirja 2002,* s. 23. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2002.

Aiheesta muualla
----------------

* Youtube-video Trojan Car - 1920s
Ravintola Elite
**Ravintola Elite** on Helsingin Töölössä osoitteessa Eteläinen Hesperiankatu 22 sijaitseva ravintola. Se perustettiin vuonna 1932. Ravintolaa johti Ernst Mattas. Vuonna 1938 ravintola muutti nykyiselle paikalleen, uuteen Reitzin taloon, jonka katutasoon ravintolalle suunniteltiin oma huoneisto. Ernst Mattasin työtä jatkoi hänen poikansa Willy vaimonsa Margarethan kanssa aina vuoteen 1985 asti, jolloin ravintola siirtyi Alkon tytäryhtiölle Kantaravintolat Oy:lle ja sitten saman omistajan Arctialle vuoteen 1997 saakka, jolloin sen osti Royal Ravintolat yhdessä monien muiden Arctia-ravintoloiden kanssa.

Elitestä muodostui alusta alkaen suosittu taiteilijaravintola. Asiakkaisiin kuuluivat muun muassa kirjailijat Satu ja Mika Waltari, näyttelijät Tauno Palo, Kirsti Ortola, Sakari Halonen, Uuno Laakso ja Aku Korhonen, kuvataiteilijat Aimo Kanerva ja Unto Koistinen, kulttuurin ja politiikan kirjaaja Matti Kurjensaari sekä musiikkimiehet Aarre Merikannosta Selim Palmgreniin. Taiteilijakoti Lallukan sijainti lähistöllä vaikutti ratkaisevasti Eliten rooliin taiteilijaravintolana. Ravintola oli Tauno Palon suosikkiravintoloita. Elitessä on vielä nykyisinkin tarjolla hänen nimensä mukaan nimetty sipulipihvi. Palon kantapöytä on merkitty seinälaatalla.

Ravintolan suunnitteli Stockmannin arkkitehtitoimisto vuonna 1938. Studio Pekka Perjo entisöi ravintolan vuonna 1986. Eliten kuvaan kuuluvat perinteinen, suurelta osin entisellään säilytetty miljöö valkoisin pöytäliinoin sekä Mattasin suvun yksityiskokoelmiin kuuluneet maalaukset, joita on yhteensä 26 kappaletta ja joista ainakin seuraavat teokset ovat Lallukan kuvataiteilijoiden maalaamia: V. Hervon *Stilleben* (1954), P. Lindforsin *Lappi* (1940), T. Mäntysen *Miehiä* (1982), *Joen rannalla* (1986), *Kulmakapakka* (1986) ja M. Visannin *Lemminkäinen ja Aino* (1955), *Lemminkäinen saapuu saaren neitojen luo* (1955) ja *Neitsyt Maria* (1954).

Aarni Krohn kuvaili muistelmateoksessaan Eliteä seuraavasti:

> »Elite vähän väistelee luonnehdintoja. Se ei ole täsmällisesti määriteltävissä. Taiteilijakapakka – kyllä, jo läheisen Lallukankin vuoksi, mutta ei pelkästään. Paljolti korttelikapakka, mutta ei vain sitä. Töölöläisten oma keidas, miksei. Seudun virkamiesten pysähdys- ja keskustelukrouvi, varmasti.»   
> (Aarni Krohn )
> 
>

Lähteet
-------

1. ↑  Yhteystiedot *Elite*.  2017. Helsinki:  Royal Ravintolat.  Arkistoitu 30.3.2017. Viitattu 29.3.2017.
2. ↑  Lilius, Anna-Liisa: Oluesta se alkoi: Kantaravintoloiden historiikki 1962–1991  2014. Alko Oy. Viitattu 11.11.2017.
3. ↑  Saarenheimo, Eero: *Kruunun krouvari, Arctia Oy:n vaiheita 1935–1985*. Arctia Oy, 1985. ISBN 951996620X.
4. ↑  Historia *Elite*. Helsinki:  Royal Ravintolat.  Arkistoitu 28.3.2017.
5. ↑  Krohn, Aarni: *Elite: Muistelmia 50 vuoden ajalta*. , 1988.

Aiheesta muualla
----------------

* Ravintola Eliten sivusto
Vanitas (Pieter Steenwijck 1633–1656). 
**Vānitās vānitatum et omnia vānitās** on latinankielinen mietelause, joka tarkoittaa "turhuuksien turhuus, kaikki on turhuutta".

Alkuperä
--------

Vanhan Testamentin Saarnaajan kirja alkaa kuuluisilla sanoilla *Turhuuksien turhuus, sanoi Saarnaaja, turhuuksien turhuus, kaikki on turhuutta!* (1:2). Lause toistuu myöhemmin jakeessa 12:8.

Merkitys
--------

Mietelmää käytetään ilmaisemaan maallisten asioiden turhuutta ja niiden ihmisten tietämättömyyttä, joita ajaa maallisten asioiden tavoittelu.  Tuomas Kempiläinen (k. 1471) kirjoittaa teoksessa *Kristuksen seuraamisesta*: "Turhuuksien turhuus ja kaikki on turhuutta paitsi Jumalan rakastaminen ja yksin hänen palvelemisensa. Suurinta viisautta on maailmaa halveksien rientää kohti taivaallista valtakuntaa".

Vanitas-maalaukset
------------------

*Pääartikkeli: Vanitas*
Länsimaisessa taiteessa vanitas-maalaukset ovat asetelmamaalauksia, jotka muistuttavat ihmisen kuolevaisuudesta, elämän lyhyydestä ja maallisen rikkauden katoavaisuudesta. Maalaustyyppi oli suosittu Alankomaissa 1600-luvulla.

Lähteet
-------

* Tuomas Kempiläinen: *Kristuksen seuraamisesta*. (De imitatione Christi, 1418.) Johdanto, suomennos ja selitykset: Seppo A. Teinonen. Helsinki: Katolinen tiedotuskeskus, 2020. ISBN 978-952-7153-50-5.

### Viitteet

1. ↑  Saarnaaja 1:2; 12:8 Raamattu.fi. Viitattu 18.2.2022.
2. ↑  vanitas vanitatum, et omnia vanitas *Treccani. Vocabulario on line*. Viitattu 18.2.2022.
3. ↑  Tuomas Kempiläinen 2020, s. 22–23
4. ↑  vanitas | art *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 26.10.2016.
5. ↑  Tuominen, Minna: *Asetelma. Elämä tarjottimella.*, s. 47–51. Kansallisgalleria / Sinebrychoffin taidemuseo, 2016. ISBN 978-952-7067-35-2.
**Viktorija Tutšašvili** (ukr. Вікторія Тучашвілі, s. 29. maaliskuuta 1981) on ukrainalainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. Hänen kasvattajaseuransa on VC ISTU Kiova. Omaa sukua 2014 avioitunut Viktorija on **Polištšuk**.

Tutšašvili debytoi Suomen Mestaruusliigassa kaudella 2013-2014 pelaten salolaisjoukkueessa kaksi kautta ennen peliuransa lopettamista. Paluun kentille Tutšašvili teki kaudella 2016-2017 solmittuaan sopimuksen jälleen LP Viestin kanssa.

Tutšašvili on voittanut SM-kultaa 2014, 2015 2017,2019, 2021 ja SM-hopeaa 2018 sekä Suomen Cupin 2014 ja 2016. Lisäksi hänellä on Suomen Cupin hopeaa 2013.

Mestaruusliigan tähdistöön Tutšašvili on valittu 2014, 2015, 2017 ja 2019. Kuukauden pelaajaksi hänet on valittu Mestaruusliigassa helmikuussa 2014, lokakuussa 2014 ja helmikuussa 2015. 

Ennen Suomeen tuloaan hän pelasi mm. Romaniassa seitsemän kautta voittaen mestaruuden 2005 sekä hopeaa 2011 ja 2012.

Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä
------------------------------------------------

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013-14 | LP Viesti | 22 | 67 | 24 | 9 |  |
| 2014-15 | LP Viesti | 21 | 47 | 16 | 12 |  |
| 2016-17 | LP Viesti | 26 | 53 | 16 | 13 |  |
| 2017-18 | LP Viesti | 24 | 58 | 22 | 15 |  |
| 2018-19 | LP Viesti | 14 | 15 | 5 | 2 |  |
| 2019-20 | LP Viesti | 18 | 25 | 6 | 9 |  |
|

| Kausi | Seura | Ottelut | Pisteet | Ässät | Torjunnat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013-14 | LP Viesti | 9 | 32 | 7 | 12 |  |
| 2014-15 | LP Viesti | 11 | 36 | 12 | 10 |  |
| 2016-17 | LP Viesti | 12 | 35 | 15 | 8 |  |
| 2017-18 | LP Viesti | 11 | 22 | 9 | 5 |  |
| 2018-19 | LP Viesti | 10 | 34 | 11 | 10 |  |
|
**Viktorija Viktorovna Zjabkina** (ven. Виктория Викторовна Зябкина, s. 4. syyskuuta 1992 Almaty) on kazakstanilainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. Zjabkina on 173 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa.

Ura
---

Zjabkina oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa, jossa hän jäi 200 metrillä alkueriin. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui alkuerissä 100 ja 200 metrillä sekä 4 × 100 metrin viestissä. Hän on ollut mukana myös neljissä MM-kilpailuissa selviytyen parhaimmillaan välieriin 100 ja 200 metrillä Pekingissä 2015. Aasian kisoista Zjabkinalla on yksi viestihopea ja -pronssi sekä Aasian-mestaruuskilpailuista viisi kultaa ja yksi hopea. Vuoden 2015 kesäuniversiadeista Zjabkina voitti kultaa 100 metriltä, 200 metriltä ja pikaviestistä.

Hän on voittanut Kazakstanin mestaruuden 100 metrin juoksussa 2011 ja 2015, 200 metrin juoksussa 2011, 2013 (23,64 s), 2015 ja 2018, 4 × 100 metrin viestissä 2011, 2012, 2014 ja 2015 sekä 4 × 200 metrin viestissä 2017. Sisäradoilla hän on voittanut maansa mestaruuden 60 metrillä 2015, 2016 ja 2017 sekä 200 metrillä 2016 ja 2017.

Muuta
-----

Zjabkina opiskelee liikuntakasvatusta Kazakstanin kansallisessa yliopistossa. Tätä kautta hän sai osallistumismahdollisuuden universiadeihin, jotka on tarkoitettu yliopisto-opiskelijoille.

Ennätykset
----------

### Ulkoradoilla

* 100 metriä: 11,19 (Peking 2015)
* 200 metriä: 22,77 (Gwangju 2015, **NR**)
* 400 metriä: 51,67 (Almaty 2012)

### Sisäradoilla

* 60 metriä: 7,20 (Ust-Kamenogorsk 2016, **NR**)
* 200 metriä: 23,25 (Ust-Kamenogorsk 2016, **NR**)

Lähteet
-------

1. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Viktorija Zjabkina Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
3. 1 2 3 4 5 6  Viktorija Zjabkina Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
4. ↑  Чемпионат Республики Казахстан 2013 Kazakstanin Yleisurheiluliitto. Viitattu 5.9.2015. (venäjäksi)
5. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
Rotholmen

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
TukholmaTukholman läänissä, UpplandRuotsi |
| Vesialue | 
Klubbfjärden, Mälaren  |
| Korkein kohta | 
5 m mpy.  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Saarelle voi kylminä talvina patikoida.
Saaren puusto on lepikkoa.
**Rotholmen** on Mälarenin pieni saari Tukholman kaupunkialueella.

Maantietoa
----------

Rotholmen sijaitsee Mälarenin itäosassa Klubbfjärdenin etelärannan tuntumassa Lindholmenin saaren vieressä. Saaren pituus on 160 metriä ja leveys on 70 metriä. Siitä on alle 200 metriä mantereelle, joka on Gröndalissa Mörtviikenin ja Vintervikenin välisen niemen kärki. Saarella ei ole nykyään rakennuksia.

Historiaa
---------

Saari oli 1700-luvulta asti Tukholman asukkaiden suosiossa viikonloppujen päiväretkien kohteena. Saari sai nykyisen nimensä kelloseppä Johan Gustaf Linderothilta, kun hän osti molemmat saaret 1880-luvulla. Hän rakennutti Lindeholmille useita kesähuviloita, mutta Rotholmenille ei. Saarella asui veneenrakentaja Helmer Gustavsson vaimoineen ja lapsenlapsineen 1930-luvulta 1950-luvulle. Kuuluisa purjevene *Silvervingen* on hänen käsialaansa.

Katso myös
----------

* Luettelo Mälarenin saarista

Lähteet
-------

### Huomioita

1. ↑  Asia on katsottu ruotsinkielisestä wikipedian artikkelista sv:Rotholmen.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Rotholmen *Lantmäteriet*. Gävle:  Lantmäteriet. Viitattu 8.3.2021. (ruotsiksi)
2. 1 2  Mälaren-Fiskarfjärden (SE657865-161900) *Vatteninformationssystem*. Tukholma, Ruotsi:  Länsstyrelsen. Viitattu 8.3.2021. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rotholmen** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Rotholmen
**Rotimo**  on Pohjois-Savossa Vieremällä Nissilän kylässä sijaitseva järvi.

Maantietoa
----------

Järven pinta-ala on 860 hehtaaria eli 8,6 neliökilometriä. Se on 5,1 kilometriä pitkä ja 2,7 kilometriä leveä. Järvi on muodostunut Kumpulanharjun taakse ja sen laskujoki on murtautunut harjun läpi lounaaseen päin. Harju kuuluu Iso-Iiltä alkavaan harjujaksoon, joka katoaa Pyhännällä savipeltojen maapeitteisiin. Sen järvenselkä on avoin ja se on koko järven kokoinen. Järven rannat ovat alavaa maata.

Järvessä on laskettu olevan 7 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 3 hehtaaria, mikä on noin 0,3 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi Rämeenniemi on yli hehtaarin suuruinen ja loput kuusi saarta ovat yli aarin kokoisia. Muita saaria ovat Voisaari, Suomensaari, Selkäsaari ja Lokkisaari.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 26 miljoonaa kuutiometriä eli 0,026 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,1 metriä ja suurin syvyys on 12,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Selkäsaarelta yli 500 metriä etelään.

Järven rantaviivan pituus on 20 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 2 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata, jota rikkoo järven lounaspuolella peltopalstat. Asutus on haja-asutusta, josta vain muutama kiinteistö sijaitsee rannan tuntumassa. Rannoille on rakennettu noin 40 vapaa-ajan asuntoa. Järven lounaispäässä sijaitsee Nissilän kylä, jonka läpi kulkee harjua seuraava yhdystie 8770. Tieltä haarautuu kummallekin puolelle järveä tiet, joista ranta-asutukselle tulee tiet.

Vesistösuhteet
--------------

Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Iisalmen reitin valuma-alueen (04.5) Salahminjärven valuma-alueella (04.54), jonka Rotimojoen alueeseen (04.546) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,3 metriä mpy.

Valuma-alue saa pääosan vedestään Rahajoen valuma-alueelta (04.548), jonka laskujoki Rahajoki tulee Rahajärvestä (201 ha), ja Petäjäjoen valuma-alueelta (04.547), joka laskee Petäjäjärvestä (25 ha) Petäjäjokea myöten myös järven pohjoisosiin. Rotimojoen alueella on kolme yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Hällämö (88 ha), Koiralampi, Kotilampi ja Mustalampi (2 ha), jotka laskevat järven luusuan viereen samaa laskuojaa myöten, sekä Hirvilampi (1 ha), joka sijaitsee järven itäpuolella sijaitsevalla Hirvisuolla.

Järven laskujoki Rotimonjoki laskee 8,5 kilometrin päässä Salahminjärveen (520 ha), jonka vedenpinta on 45 metriä alempana. Jokeen yhtyy oikealta Luvejoki, joka virtaa siihen pohjois-luoteesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Rotimo, Vieremä (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.10.2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Ympäristö- ja paikkatietopalvelu Syke (edellyttää rekisteröitymisen) Helsinki:  Suomen Ympäristökeskus. Viitattu 23.1.2018.
3. ↑  Rotimo, Vieremä (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 25.10.2019.
4. 1 2 3  Rotimo (04.546.1.002) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 23.1.2018.
Valerio Zurlini vuonna 1973.**Valerio Zurlini** (19. maaliskuuta 1926 Bologna – 26. lokakuuta 1982 Verona) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Zurlini valmistui juristiksi Rooman yliopistosta ja alkoi tehdä dokumenttielokuvia 1940-luvun lopulla. Hänen ensimmäinen näytelmäelokuvansa oli Vasco Pratolinin romaaniin perustuva *Petettyjä tyttöjä* (*Le ragazze di San Frediano*, 1955). Melko lyhyeksi jääneellä urallaan Zurlini ohjasi joukon arvostettuja kirjallisuussovituksia, kuten Venetsian elokuvajuhlien kultaisen leijonan saaneen *Cronaca familiaren* (1962). Hänet muistetaan parhaiten viimeisestä elokuvastaan *Il deserto dei Tartari* (1976), joka perustuu Dino Buzzatin samannimiseen romaaniin.

Lähteet
-------

1. ↑  Moliterno, Gino: *Historical Dictionary of Italian Cinema*, s. 346. Lanham, Toronto, Plymouth: The Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-6073-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Valerio Zurlini Elonetissä.
* Valerio Zurlini Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Mount RuapehuMt Ruapehu Tongariro Northern Circuitin suunnasta, 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Tyyppi | 
Kerrostulivuori |
| Sijainti | 
Pohjoissaari, Uusi-SeelantiUusi-Seelanti |
| Vuoristo | 
Pohjoissaaren vulkaaninen tasanko (d)View and modify data on Wikidata  |
| Korkeus merenpinnasta | 
2 797 m |
| Prominenssi | 
2 797 m |
| Purkautunut viimeksi | 
25. syyskuuta 2007 |
| Ensimmäinen nousu huipulle | 
1879, G. Beetham ja J. P. Maxwell. |

|  |  |
| --- | --- |
| Koordinaatit | 
39° 16′ 54″ E, 175° 34′ 07″ IView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Mount Ruapehu**, tai pelkästään Ruapehu, on 2 797 metriä korkea tulivuori Uuden-Seelannin Pohjoissaarella, 23 km koilliseen Ohakunesta ja 40 km lounaaseen Lake Taupon etelärannikosta Tongariron kansallispuistossa. Pohjoissaaren ainoat jäätiköt ovat sen rinteillä, samoin kuin saaren ainoat kaksi hiihtokeskusta.

Ruapehu on Uuden-Seelannin suurin toimiva tulivuori ja sen päähuippu on Pohjoissaaren korkein kohta. Vuorella on kolme huippua: Tahurangi (2 797 m), Te Heuheu (2 755 m) ja Paretetaitonga (2 751 m). Kraatteri sijaitsee huippujen välissä, ja purkausten välillä siihen muodostuu kraatterijärvi.

Vulkaaninen toiminta
--------------------

Ruapehu koostuu pääosin andesiitista ja on alkanut toimia ainakin 250 000 vuotta sitten. Muistiinmerkityn historian aikana merkittäviä purkauksia on ollut noin 50 vuoden välein. Pienemmät purkaukset ovat yleisiä, ja niitä on ollut ainakin kuusikymmentä vuoden 1945 jälkeen. Näistä jotkin ovat aiheuttaneet tuhkapilviä ja mutavyöryjä. Suurten purkauksien väliajalla kraatteriin muodostuu jäätikköjen sulamisvesistä lämmin, hapan kraatterijärvi. Ruapehun purkautuessa järvi voi tyhjetä kokonaan.

Jäätiköt
--------

Mt. Ruapehun jäätiköt ovat ainoat Pohjoissaarella. Ne ovat kaikki pieniä, suurimmillaankin alle 1,6 km pitkiä. Jäätiköitä on kaikkiaan kahdeksantoista, mukaan luettuna kraatterissa oleva; suurimmat ovat Mangatoetoenui, Summit Plateau ja Whangaehu.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mount Ruapehu**.
* The 1996 Ruapehu Eruption Kuvia ja informaatiota Michiganin teknillisestä korkeakoulusta (englanniksi)
* Volcano Camera - Mt Ruapehu (Arkistoitu – Internet Archive) tunneittain päivittyvä webkamera GeoNet-sivustolla. (englanniksi)
* GeoNet:n Uuden Seelannin tulivuorivaroitukset (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
FSHD:n geenivirhe on 4q35:ssa.
**Fasioskapulohumeraalinen lihasdystrofia** (FSHD) on perinnöllinen lihastauti.

Sairauden ensioireet ilmaantuvat lapsuudessa tai varhaisessa aikuisiässä. Lapaluiden siirrotus ("enkelinsiivet") on yleensä ensimmäinen oire, ja sen seurauksena olkavarsien nosto olka-hartiatason yläpuolelle vaikeutuu. Lihasheikkoutta yläraajojen rintakehän lihaksissa ei varsinaisesti siis esiinny. Lihasheikkous painottuu lähinnä kasvojen lihaksiin, erityisesti silmäluomiin ja huuliin. Silmien sulkeminen jää usein epätäydelliseksi, ja osa potilaista ei pysty koskaan viheltämään. Mikäli sairaus alkaa lapsuudessa, voi osalle potilaista ilmaantua liitännäisoireina kuulohäiriö ja verkkokalvon rappeutuminen. Yleensä sairaus on hyvänlaatuinen ja hitaasti etenevä eikä vaikuta eliniän pituuteen. Sairauteen ei yleensä liity hengitysvajetta. 

Sairaus periytyy autosomeissa vallitsevasti. Taudin kliininen kuva on tyypillinen ja johtaa usein oikeaan diagnoosiin. Varmentavia tutkimuksia ja lisätutkimuksia ovat DNA-analyysi, ENMG, seerumin kreatiinikinaasin määritys ja EKG. Fysioterapia on olennainen osa hoitoa ja seurantaa. Lapaluiden asentoa voidaan tarvittaessa korjata kirurgisesti.

Lähteet
-------

1. ↑  Lihastautiliitto Ry: FSHD *lihastautiliitto.fi*. Viitattu 26.11.2014. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Lihastautiliitto.fi: Facioskapulohumeraalinen lihasdystrofia
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Facioscapulohumeral muscular dystrophy (englanniksi)
* Muscular Dystrophy Association (MDA): Facioscapulohumeral Muscular Dystrophy (FSH, FSHD) (englanniksi)
* Johns Hopkins Medicine: Facioscapulohumeral Muscular Dystrophy in Children (englanniksi)
**FastTrack** on vertaisverkkoprotokolla, jota käytetään erityisesti mp3-tiedostojen lataamiseen. Sitä käyttävät mm. ohjelmat Kazaa, Morpheus, Grokster ja iMesh. FastTrackin ominaisuuksiin kuuluvat mm. keskeytyneen latauksen jatkaminen sekä saman tiedoston osien lataaminen samanaikaisesti usealta käyttäjältä.

Ensimmäinen FastTrack-verkko ja ensimmäinen sitä käyttävä ohjelmisto, Kazaa, julkaistiin vuonna 2001 ensimmäisen sukupolven P2P-ohjelmistojen aikakauden ollessa lopuillaan. Vuonna 2004 käytössä oli kolme yhteensopimatonta FastTrack-verkkoa - Kazaa, Grokster ja iMesh.

FastTrack on niin sanottu toisen sukupolven vertaisverkko, jossa ei ole kiinteitä keskuspalvelimia. Sen sijaan tehokkaat ja nopeiden internet-yhteyksien päässä olevat asiakaskoneet muuttuvat automaattisesti supersolmuiksi (supernode), jotka tarjoavat hakupalveluja hitaammille koneille.

Ohjelmistoon on sisäänrakennettu lista niiden supersolmujen IP-osoitteista, joihin asiakasohjelma käynnistyessään yrittää ottaa yhteyttä. Löytäessään toimivan supersolmun asiakas pyytää supersolmua lähettämään uuden listan toimivista supersolmuista. Tästä listasta asiakas valitsee yhden supersolmun, jolle asiakas lähettää listan tiedoistoista jotka aikoo jakaa. Asiakas suorittaa myös tiedostohaut tämän supersolmun kautta. Löytäessään halutun tiedoston asiakas ottaa yhteyttä suoraan tiedoston omistavaan asiakkaaseen ja siirtää tiedoston itselleen HTTP-protokollan yli. FastTrack käyttää UUHash-tiedostontiivistysalgoritmia mahdollistaakseen lataamisen useista lähteistä.
*Tämä artikkeli kertoo Kotkan Haukkavuoren näkötornista. Muista Haukkavuorista katso Haukkavuori (täsmennyssivu).*
Haukkavuoren näkötorni.
**Haukkavuoren näkötorni** on Kotkan keskustassa Kotkansaarella sijaitseva näköalatorni. Tornin huippu on noin 72 metriä merenpinnan yläpuolella (toisten lähteiden mukaan 75 metriä). Näkötornista näkee selkeällä säällä hyvin pohjoiseen Kouvolan keskustaan (noin 47 km) ja etelään Suomenlahdelle Suursaareen (noin 40 km) asti.*lähde?* Rakennuksen arkkitehtuurityylit ovat jugend ja klassismi.

Historia
--------

Haukkavuoren näkötorni on rakennettu alun perin vesitorniksi. Arkkitehti Jussi Paatelan suunnitteleman tornin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1914, mutta torni valmistui vasta 1920. Toisen maailmansodan aikana tornista valvottiin ilmatilaa. Se muunnettiin näkötorniksi 1960-luvulla, kun Metsolaan valmistui uusi vesitorni.

Oheistoiminnat
--------------

Haukkavuoren näkötorni on avoinna kesäkuukausina. Alatasanteella on ravintola. Tornissa on Kotkan kulttuuriasiainkeskuksen ylläpitämä taidenäyttelytila, joka on rakennettu entiseen vesisäiliöön. Näyttelytila on halkaisijaltaan 7,5 metriä ja korkeudeltaan 12 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Haukkavuoren näkötorni, Kotka Kaakko135°. Viitattu 28.7.2016.
2. 1 2 3  Taidenäyttelytilat - Haukkavuoren näkötorni Kotkan kaupunki.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 14.6.2011.
3. 1 2  "Kotka", *Kymenlaakson rakennuskulttuuri*, s. 149. Kotka: Kymenlaakson seutukaavaliitto, 1992. ISBN 952-9598-05-X.
4. ↑  Hansen, Risto & Laukkanen, Mirja & Saarnio, Veikko: *Mustavalkoinen Kotka – 120 vuotta kuvina*, s. 88. Kotka: Kotka-seura ry, 2012. ISBN 978-952-67794-0-9.
5. ↑  Haukkavuoren torni avautuu kesään *Yle Uutiset*.  31.5.2011 (päiv. 7.6.2012). Viitattu 28.7.2016.
6. ↑  Marja Luumi: Italialaisravintola jatkaa Haukkavuoren näkötornissa — nyt vuokrasopimus on voimassa toistaiseksi *Kymen Sanomat*.  26.4.2016.  Arkistoitu 20.8.2016. Viitattu 28.7.2016.
Haulbowline

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Corkin kreivikunta, MunsterIrlanti |
| Vesialue | 
Atlantin valtameri, Cork HarbourView and modify data on Wikidata  |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Haulbowline** (iiriksi *Inis Sionnach*) on saari Irlannin rannikolla Corkin satamassa. Siellä sijaitsee Irlannin laivaston päätukikohta.

Historia
--------

Saari on sataman strategisessa syvän veden kohdassa ja on ollut pitkään sotilastukikohtana. Se linnoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1602 ja oli alkujaan merkittävä Britannian armeijan tukikohta. Britannian armeija siirtyi myöhemmin lähellä olevalle Spikensaarelle, ja linnoitukset siirtyivät Britannian merivoimille. Laivastolla oli siellä runsaasti kalustoa, ja Napoleonin sotien aikana sinne rakennettiin telakka.

Telakka siirtyi vuonna 1923 Irlannin vapaavaltiolle, toisin kuin muut Corkin sataman linnoitukset, jotka muodostivat osan Treaty Ports ('sopimussatama') -järjestelmää. 

Saarella toimi aiemmin yritys Irish Steel, joka suljettiin vuonna 2002. Teräksen valmistuksen päätyttyä maaperässä on todettu huomattavia määriä syöpäsairauksille altistavaa kuusiarvoista kromia ja teollisuuden prosesseista peräisin olevaa radioaktiivista jätettä sekä Tšernobylin ydinonnettomuudesta radioaktiivista laskeumaa. Nämä kaikki on ilmoitettu poistetun. Paikalle suunnitellaan rakennettavaksi asuntoja, toimistoja, hotelli ja huvivenestama.

Saarella tuhoutui vuonna 2008 historiallinen 1800-luvulta peräisin oleva varastorakennus.

Nimen historia
--------------

Saaren nimi voi johtua muinaisnorjan sanasta *ál-boling* ('ankeriaspaikka').

Lähteet
-------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Haulbowline**.
1. ↑  Environmental Assessment of the East Tip area of Haulbowline Island by White, Young, Green, Chapter 3 – Background. S. 26.
2. ↑  Friends of the Irish Environment
3. ↑  Irish Independent
4. ↑  Entemp.ie
5. ↑  RTE News Report on storehouse fire
**Dreb** (ven. Дреб) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Petserin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 0,9 kilometriä pitkä, 0,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 4,5 hehtaaria. Se sijaitsee pitkässä ja kapeassa painaumassa metsikön sisällä ja ison peltoaukean keskellä. Sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja syvimmillään siinä 1,0 metriä vettä. Siinä kasvaa ilmakuvien mukaan vesikasvillisuutta. Järvi on autio, mutta sen eteläpään ohitse kulkee tie Brodin kylälle (ven. Брод). Järvellä on viistot ja paikoitellen jyrkätkin rannat.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin ruutana, allikkosalakka ja mutakala. Aiemmin järvessä eli myös salakka, kiiski, särki, ahven ja hauki. Sen pohja on mutapohja, mutta sen rannoilla on hiekkapohja ja kivikkoakin. Soistunut järvi kärvii talvella happivajeesta ja siinä todetaan vuosittain kalakuolemia.

Vesistösuhteita
---------------

Dreb sijaitsee Obdjohin valuma-alueella ja järven laskujoki Smolka on Obdjohn sivujoki, joka ohittaa järven alle 300 metrin päästä. Obdjoh laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Drebillä ei näytä olevan laskuojaa, mutta se sijaitsee karstialueella ja on siksi todennäköisesti karstijärvi. Järven valuma-alueen koko on 0,19 neliökilometriä .

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 6.7.2020. (venäjäksi)
2. 1 2 3  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000, viitattu 6.7.2020 (venäjäksi)
3. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 14 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 6.7.2020 (venäjäksi)
**Georgi Todorov** (bulg. Георги Тодоров, s. 4. joulukuuta 1952) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.

Todorov saavutti hopeaa Montréalin 1976 olympialaisissa alle 60-kiloisten sarjassa tuloksella 280 kg. Hän nosti tempauksessa 122,5 kg ja työnnössä 157,5 kg. Neljä vuotta aiemmin Münchenin olympialaisissa hän sijoittui alle 56-kiloisten sarjassa kahdeksanneksi tuloksella 350 kg, joka koostui 110 kilon punnerrus-, 100 kilon tempaus- ja 140 kilon työntötuloksesta.

Todorov voitti sekä maailmanmestaruuden että Euroopan-mestaruuden alle 60-kiloisten sarjassa vuosina 1974 ja 1975. Lisäksi hän saavutti alle 56 kilon ja alle 60 kilon sarjojen yhteistuloskilpailuissa kaikkiaan kolme MM-hopeaa, kolme EM-hopeaa ja yhden EM-pronssin. Hän teki vuosina 1974–1976 kuusi maailmanennätystä, joista kolme yhteistuloksessa.

Lähteet
-------

* Georgi Todorovin olympiasijoitukset Sports-Reference.com.  Arkistoitu 14.12.2012. Viitattu 30.12.2009. (englanniksi)
* Painonnoston arvokisamitalistit Sports123.com. Viitattu 30.12.2009. (englanniksi)

Viitteet
--------

1. ↑  GEORGI TODOROV *Athletes*. The International Olympics Committee. Viitattu 20.8.2019. (englanniksi)
**Georgia Hale** (24. kesäkuuta 1905 St. Joseph, Missouri – 7. kesäkuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden näyttelijä.

Hale syntyi työläisperheessa Missourin St. Josephissa. Kuusitoistavuotiaana hän voitti Miss Chicago -tittelin ja sai oikeuden osallistua Miss America -kilpailuun. Hänet kuitenkin pudotettiin kilpailusta, mutta hänelle avautui tilaisuus päästä Hollywoodiin. Hale halusi tanssijaksi, mutta ajautui statistiksi nyrjäytettyään pahasti nilkkansa.

Halen ensimmäinen elokuva oli Roy William Neill *By Divine Right*, jossa hän teki vaikutuksen elokuvan käsikirjoittajaan ja apulaisohjaajaan Josef von Sternbergiin. Von Sternberg valitsi Halen ensimmäisen elokuvansa *The Salvation Hunters* pääosaan. Charlie Chaplin kutsui Halen koekuvauksiin nähtyään *The Salvation Huntersin* ja valitsi hänet lopulta korvaamaan raskaana oleva vaimonsa Lita Greyn *Kultakuumeen* naispääosassa.

*The Salvation Hunters* ja *Kultakuume* olivat käytännössä Halen ainoat merkittävät elokuvat. Hän teki lopulta yhteensä 13 elokuvaa. Vuonna 1928 valmistuneen *The Floating Collegen* jälkeen Hale ei esiintynyt muutamaan vuoteen ainoassakaan elokuvassa. Hale kuitenkin valittiin vielä yllättäen vuoden 1931 Rin Tin Tin -elokuvaan *The Lightning Warrior*, jossa hän korvasi vaikean Edwina Boothin. Hale kuoli 1985, ja hänen omaelämäkertansa *Charlie Chaplin: Intimate Close-Ups* julkaistiin 1995.

Lähteet
-------

* Robinson, David: *Chaplin – elämä ja elokuvat*. Suomentanut Lehtonen, Reijo. Jyväskylä, Helsinki: Gummerus, 1988. ISBN 951-20-3306-2.

### Viitteet

1. 1 2  Robinson, s. 409–410.
2. ↑  Wollstein, Hans J.: Georgia Hale: Biography *allmovie*. Rovi Corp. Viitattu 1.9.2012. (englanniksi)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Georgi Mosolov
**Georgi Konstantinovitš Mosolov** (ven. Георгий Константинович Мосолов, 3. toukokuuta 1926 Ufa, Baškortostan, Venäjä – 18. maaliskuuta 2018) oli neuvostoliittolainen lentäjä, sotilasarvoltaan eversti. Mosolov oli MiG-suunnittelutoimiston pääkoelentäjä ja saavutti kolme lentämisen maailmanennätystä, joista osa tapahtui MiG-21 suihkuhävittäjällä, taikka sen suoralla edeltäjällä Je-166:lla. Hän ylitti nopeusennätyksen kahdesti, sekä korkeusennätyksen yhden kerran. Eversti Mosolov palkittiin saavutuksistaan Neuvostoliiton sankarin arvolla sekä Leninin kunniamerkillä.

Mosolov saavutti ennätykset nopeuslennossa 2 388 km tunnissa 31. lokakuuta vuonna 1959, korkeuslennossa 34 714 metriä koekone E-166:llä (oik. Je-166) vuonna 1962 ja nopeusennätyksen 2 681 km/h. 

Eversti Mosolov lensi MiG-21:n konetyypin ensilennon 14. helmikuuta 1955.

Mosolov vieraili Karjalan Lennostossa tammikuussa 1980.

Lähteet
-------

* Hirvonen, Pauli: MMM - Nuorten Ilmailukirja, Otava, Helsinki, 1961 (s. 132) -ei isbn-tunnusta-
* Highland, H.J.: *Hauska on tietää 4 - Lentotaito*, WSOY, 1974, suom. T.J. Kivilahti (alkuteos Wonder Books, Englanti 1961-66, suom. teos painettu Puolassa) ISBN 951-0-04274-9
* Lahtela & Nykänen (toim.): MiG-21 Suomen sinessä, Karjalan Lennoston Kilta ry./Kevama Graf, 1998, Kuopio ISBN 951-97839-0-3 (s. 24)

### Viitteet

1. ↑  Энциклопедия испытателей: Мосолов Георгий Константинович
2. ↑  Мосолов Георгий Константинович (venäjäksi)
3. 1 2  A hero of the Soviet Union 3
4. ↑  A hero of the Soviet Union 5
5. ↑  Highland: s. 41
6. ↑  Jyrki Laukkanen: MiG-21 in Finnish Air Force, Apali, 2004, Hämeenlinna (s. 7) ISBN 952-5026-39-6

Aiheesta muualla
----------------

* Airspacemag.com interview: Georgy Mosolov (englanniksi)
* Air Power History: A hero of the Soviet Union (englanniksi)