recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ed Wardle** on skotlantilainen seikkailija, joka on tuottanut ja ohjannut television dokumenttielokuvia ja näytellyt niissä.

Wardle kiipesi onnistuneesti Mount Everestin huipulle vuonna 2007 kuvaten samalla Discovery Channelille elokuvaa *Beyond the Limit*. Hän kävi Mount Everestin huipulla vielä toistamiseen samana vuonna. Wardle osallistui opastetulle pohjoisnaparetkelle vuonna 2008.

Yksin erämaassa
---------------

Wardle lennätettiin 2009 Yukonin territorioon asumattomaan erämaahan Kanadaan tekemään dokumenttielokuvaa *Alone in the Wild* jossa hän eli yksin luonnossa sillä, mitä lain mukaan sai kerätä ja pyydystää. Elokuva tehtiin Channel 4:lle ja Discovery Channelille Tincup Laken lähistöllä. Ainoa yhteys ulkomaailmaan oli Twitter. Videopäiväkirjassa näkyy yksinäisyyden ja ravinnon saannin vaikeus. Wardlella oli kivääri ja onki. Wardle aikoi alkujaan viipyä kolme kuukautta erämaassa, mutta hän nälkiintyi ja laihtui seitsemässä viikossa melkein 15 kg. Wardle eli mm. mustikoilla ja onkimillaan harjuksilla. Vaikka Wardlesta tuntui, että hän oli syönyt kyllin hän laihtui ja hänen pulssinsa hidastui luultavasti siksi, ettei hän saanut ravintoa kyllin. Viidennellä viikolla Wardle kertoi National Gaographicille lähettämässään videopostissa, ettei hän voinut niin hyvin kuin pitäisi. Niinpä Wardle pyysi apua ja 22. elokuuta 2009 ja pelastajat noutivat hänet. Jälkikäteen Wardle kertoi, että Alaskan erämaassa käynti oli rankinta, mitä hän oli koskaan tehnyt, mutta myös parasta. Arvostelijoiden mielestä Wardle ei menestynyt erämaassa hyvin, koska hänellä ei ollut kaikkia nimenomaan Alaskan erämaassa tarvittavia taitoja ja varusteita.

Katso myös
----------

* Christopher McCandless
* Carl McCunn

Lähteet
-------

1. ↑  About the series Discovery Channel. Arkistoitu versio.
2. ↑  Ed Wardle's Biography (Arkistoitu – Internet Archive) Channel 4
3. 1 2 3 4 5  Filmmaker rescued from Yukon wilderness

Aiheesta muualla
----------------

* edwardle.tv (Arkistoitu – Internet Archive)
**Grand Beach** on Winnipegjärven itärannalla Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva ranta-alue. Se sijaitsee Grand Maraisin kylän laidalla St. Clementsin maalaiskunnassa. Alue on ollut winnipegiläisten suosimaa lomailualuetta 1920-luvulta lähtien.

Grand Beach on osa Grand Beach Provincial Parkia, ja sen kuuluisin nähtävyys on kolmen kilometrin mittainen valkeasta hiekasta muodostuva hiekkaranta, jonka dyynit kohoavat jopa kahdentoista metrin korkeuteen vesirajan yläpuolelle. Rannan länsipäässä sijaitsevan laudoitetun kävelykadun varrella on pieni kauppakeskus ravintoloineen. Rannalla on lisäksi runsaasti puku- ja suihkuhuoneita.

Grand Beach sijoittui Playboy Magazinen järjestämässä äänestyksessä maailman kymmenen parhaimman ranta-alueen joukkoon.*lähde?*

Historia
--------

Alueen kehitys alkoi vuonna 1916, kun Canadian Northern Railway rakensi rautatien Winnipegistä Grand Beachiin tarkoituksenaan kehittää aluetta Winnipegin alueen matkailukohteeksi ja täten hyötyä matkustajatuloista. Alueen kehittäminen kesti viitisentoista vuotta, ja siitä tuli niin suosittu, että suuren laman aikana se oli provinssin ainoa voittoa tuottanut viihdekeskus. 

Grand Beachiin rakennettiin suuri tanssipaviljonki, joka oli tiettävästi aikansa suurin paviljonki Kansainyhteisön maissa. Paviljonki tuhoutui tulipalossa vuonna 1950. Rautatieasemalta rakennettiin aivan laguunin rantaan saakka ulottunut lankutettu kävelytie, jonka varrelle nousi pieniä kauppoja ja ruokapaikkoja.

Vuotuisia tapahtumia
--------------------

* Canada Day Family Festival
* Grand Marais Family Festival
* Manitoba Summerfest

Aiheesta muualla
----------------

* Grand Beach homepage
* Grand Maraisin ja Grand Beachin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Googlen kartta alueesta (Arkistoitu – Internet Archive)
* Manitoba Summerfest (Arkistoitu – Internet Archive)
* Manitoba Conservation: Grand Beach (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tourism Grand Beach
**Grand Canyon – elämää kaupungissa** (*Grand Canyon*) on Lawrence Kasdanin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1991. Kasdan myös tuotti elokuvan ja kirjoitti käsikirjoituksen yhdessä vaimonsa Megin kanssa. Elokuvan ensemble-tyyliseen roolitukseen kuuluu monia huippunäyttelijöitä tasa-arvoisissa päärooleissa, ja elokuva koostuu useista rotueroja ja yhteiskuntaluokkien eroja pohtivista tarinoista, jotka risteävät toistensa kanssa.

Juoni
-----

Siirtolaislakimiehenä toimiva Mack (Kevin Kline) on palaamassa myöhään illalla Los Angeles Lakersin koripallo-ottelusta (NBA), kun hänen autonsa rikkoutuu mustien slummialueella. Hän välttyy väkivaltaiselta ryöstöltä hinausautonkuljettaja Simonin (Danny Glover) oikea-aikaisen saapumisen ansiosta.

Samaan aikaan Mackin vaimo Claire (Mary McDonnell) löytää juoksulenkillään pensaikosta hylätyn vauvan ja saa idean adoptoida tämän. Clairen ja Mackin hyvä ystävä, toimintaelokuvien tuottaja Davis (Steve Martin) alkaa laittaa elämänarvojaan uuteen järjestykseen tultuaan ryöstetyksi ja ammutuksi jalkaan. Hän lupaa omistaa loppuelämänsä väkivallan poistamiseen Hollywood-elokuvista.

Elokuva kertoo miten näiden ihmisten kokemukset ja ratkaisut vaikuttavat heidän ja heidän läheistensä ja työtoveriensa elämään. Elokuvan lopussa päähenkilöt matkustavat yhdessä katsomaan Grand Canyonia ja ymmärtävät yksittäisten ihmisten elämän pienuuden suurten ja pysyvien asioiden rinnalla.

Elokuvan toistuvana avainkuvana käytetään Los Angelesin taivaalla risteileviä poliisihelikoptereita, jotka muistuttavat Vietnamin sodasta tehdyissä elokuvissa nähtyjä taistelukoptereita.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Kline  | … |  Mack
  |
|  Danny Glover  | … |  Simon
  |
|  Mary McDonnell  | … |  Claire
  |
|  Steve Martin  | … |  Davis
  |
|  Mary-Louise Parker  | … |  Dee
  |
|  Alfre Woodard  | … |  Jane
  |
|  Jeremy Sisto  | … |  Roberto
  |
|  Tina Lifford  | … |  Deborah
  |
|  Patrick Malone  | … |  Otis
  |
|  Shaun Baker  | … |  rocktähti
  |

Vastaanotto
-----------

*Grand Canyon* sai pääosin erittäin kiittäviä arvosteluja muun muassa yhteiskunnallisesta ajankohtaisuudestaan. Elokuva voitti Berliinin elokuvajuhlien parhaan elokuvan palkinnon. Elokuva oli ehdolla Golden Globe- ja Writers Guild of America -palkintojen saajaksi, ja sen käsikirjoitus oli ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Berlinale: 1992 Prize Winners (Arkistoitu – Internet Archive).

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Grand Canyon (1991 film)
**Hagelstamska skolan** (suom. *Hagelstamin koulu*) on Kauniaisissa sijaitseva ruotsinkielinen 7.–9. luokkien peruskoulu. Samoissa tiloissa toimii myös Gymnasiet Grankulla samskolan lukio. Peruskoulun puolella on vajaat 50 opettajaa ja runsaat 300 oppilasta, joista vieraskielisiä on alle 3 %. Koulun oppilaista noin puolet tulee Espoosta. Koulun nimen on antanut sen monivuotinen rehtori Magnus Hagelstam. Nykyään rehtorina toimii Catharina Sunesdotter.

Koululla on pitkät perinteet. Se perustettiin vuonna 1907 nimellä **Grankulla samskola**. Syyskuussa ensimmäiset 11 oppilasta aloittivat koulunsa "punaisessa ladossa", joka nykyisin toimii nuorisotalona. Punaisesta ladosta toiminta siirtyi Villa Odenvalliin, joka on edelleen koulun käytössä. Odenvallista koulukeskus kasvoi monessa osiossa Svenska skolcentrumiksi. Koulun uusin osio on Nya Paviljongen, joka toimii myös Kauniaisten kaupungin kulttuurisalina. Koulun perusrakennuksessa sijaitsee Kauniaisten elokuvateatteri *Bio Grani*, joka toimii koulun auditoriossa.

Historiallisesti koulu on toiminut ympäristökuntien ruotsinkielisenä opinahjona. Kauempaa tulleet oppilaat asuivat oppilaskodeissa nimeltä Berga ja Granhult. Ne on purettu, ja niiden paikalla on Granhultsskolan. Tytöt asuivat omassa rakennuksessaan nimeltä "Klostret", jossa on nykyään kaupungin vuokra-asuntoja.

Koulu oli yksityinen vuoteen 1977 saakka. Silloin peruskoulun tulon yhteydessä rakennukset ja toiminta siirtyivät Kauniaisten kaupungille.

Koulu on pärjännyt hyvin kansallisissa ja kansainvälisissä vertailuissa. Koulu on menestynyt hyvin myös urheilussa. Esimerkiksi jokavuotisessa stafettkarnevalenissa, joka on suomenruotsalaisten koulujen yhteinen viestijuoksutapahtuma, Hagelstamska skolan on ollut hyvin vahva.

Joidenkin mukaan hiihtoloman väitetään saaneen alkunsa tästä koulusta. Tarinan mukaan Magnus Hagelstam käski oppilaansa hiihtämään jopa Inkooseen asti, josta tultiin junalla takaisin. Myöhemmin Hagelstam totesi, että kokonainen viikko pitäisi varata hiihtämiseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Maahanmuuttajien lapset keskittyvät harvoihin kouluihin – katso koulusi tilanne *yle.fi*. Yle Uutiset. Viitattu 18.1.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Koulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
**Connor Wickham** (s. 31. maaliskuuta 1993) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Wednesdayta lainalla valioliigajoukkue Crystal Palacesta. Pelipaikaltaan Wickham on kärkihyökkääjä. Hän on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Ipswich Townissa ammattilaisuransa aloittanut Wickham nousi joukkueessa pelaamansa kolmen kauden aikana yhdeksi Englannin lupaavimmista nuorista pelaajista. Monet suurseurat, kuten Arsenal FC, tavoittelivat häntä, mutta hän päättikin vuonna 2011 siirtyä pienempään Sunderland AFC:hen. Wickham pelasi osan Sunderland-ajastaan lainalla, mutta talvella 2014 hän palasi takaisin Valioliigan jumboseuraan. Hän teki kaksi maalia Sunderlandin pelattua 2-2-tasapelin Manchester Cityä vastaan. Hän osui myöhemmin myös Chelsea FC:tä vastaan. Hänet nimettiin huhtikuussa 2014 Valioliigan kuukauden pelaajaksi. Kaudella 2014-2015 Wickham onnistui maalinteossa 36 pelissä viisi kertaa.

Heinäkuussa 2015 Wickham siirtyi Valioliigan Crystal Palaceen. Kevätkaudella 2020 hän on lainalla Mestaruussarjan Sheffield Wednesdayssa.

### Maajoukkueura

Alle 17-vuotiaiden riveissä Euroopan mestaruuden voittanut Wickham kuului vuosina 2010–2013 Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa 17 ottelua tehden kuusi maalia.

Lähteet
-------

* 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Helene Schjerfbeck 

---



Maalauksia 

*Hjördis* | *Hälytys* | *Mustataustainen omakuva* | *Omakuva, valoa ja varjoa* | *Ovi* | *Ryöväri paratiisin portilla* | *Sininauhainen tyttö* | *Tanssiaiskengät* | *Toipilas* | *Tyttö hiekkakuopassa* | *Äitini*

Artikkeleita 

Constantin Guys | Einar Reuter | Magnus Schjerfbeck | Gösta Stenman | Helena Westermarck | Maria Wiik

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

**Miekkailija** on Helene Schjerfbeckin maalaus vuodelta 1924. Teos esittää tummaa miestä, ja sen mallina on ollut Huolman-niminen mies, johon Schjerfbeck tutustui Hyvinkäällä. Mies oli kotoisin Saimaan rannoilta. Schjerfbeck-asiantuntija Leena Ahtola-Moorhouse on sanonut teoksesta, että se on hauska ja paljastaa taiteilijan eroottista puolta, ja siitä voi nähdä taiteilijan suhteen El Grecoon.

Teos on vesiväri-, guassi- ja liituteos, ja siitä on olemassa myös öljyväreillä maalattu versio.

*Miekkailija* on ollut vuonna 2012 esillä Schjerfbeckin 150-vuotisjuhlanäyttelyssä Ateneumin taidemuseossa. Se on ollut yksityisessä omistuksessa Euroopassa, mutta tulee myyntiin Sothebyn kautta joulukuussa 2015 samaan aikaan kahden muun teoksen kanssa, *Vaaleatukkaisen tytön* (1924) ja *Liinatukkaisen pojan* (1878).

Lähteet
-------

1. 1 2  Viljanen, Kaisa: Schjerfbeckin huipputeos tulee myyntiin Lontoossa.  *Helsingin Sanomat*, 8.9.2015, s. B 1–2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.9.2015.
*Ei tule sekoittaa samalla tiellä olevaan suurempaan ja pohjoisempana sijaitsevaan siltaan, jota myös kutsutaan nimellä Hämeentien silta.*

**Hämeentien (eteläisempi) silta** on Helsingin Hämeentiellä sijaitseva vuonna 1988 avattu tieliikennesilta, joka ylittää vilkasliikenteisen Junatien. Silta sijaitsee Vallilan kaupunginosan alueella, tosin aivan sen vieressä on myös Sörnäisten, Alppiharjun ja Hermannin rajat. Nykyistä siltaa edelsi pienempi silta, kun se vielä ylitti sittemmin puretun Sörnäisten satamaradan.

Sillalla on molempiin suuntiin kaksi ajokaistaa, raitiovaunukiskot, pyörätie ja jalkakäytävä. Silta on suunnilleen yhtä leveä kuin se on pitkä. Sen luoteispuolella on betonirunkoiset graniitilla verhoillut portaat. Sillan länsipuolella suoraan siinä kiinni sijaitsee Sörnäisten kruununmakasiini.

Vuonna 2020 julkaistussa rakennusteknisessä selvityksessä sillan sanottiin olevan ikäisekseen hyväkuntoinen. Sen merkittävin korjaus oli vuonna 2017 toteutettu liikuntasaumalaitteen muuttaminen massaliikuntasaumaksi.

Tekniset tiedot
---------------

* Jännemitta: 24,30 m
* Vapaa-aukko: 23,50 m
* Kannen hyötyleveys: 30,89 m

Kuvia
-----

* Vanha Hämeentien silta vuonna 1909.Vanha Hämeentien silta vuonna 1909.
* Nykyinen silta alapuolelta.Nykyinen silta alapuolelta.
* Silta päältä.Silta päältä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Sturenkadun ja Hämeentien sillat – Rakennetekninen yleissuunnittelu (PDF)  27.11.2020. Helsingin kaupunki. Viitattu 13.3.2023.
2. ↑  Helsingin kaupunginosat *Kartta.com*. Viitattu 13.3.2023.
3. ↑  Tengrström, Kia: Sörnäisten Kruununmakasiinin korjaussuunnitelma, laajennus ja käyttötarkoituksen muutos *Theseus.fi*. Viitattu 13.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hämeentien silta (eteläinen)** Wikimedia Commonsissa
George Island

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
ManitobaKanada |
| Vesialue | 
Winnipegjärvi |

Väestö| Asukasluku | 
asumaton |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**George Island** on saari Winnipegjärven pohjoisaltaassa Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin 400 kilometriä pohjoiseen Winnipegin kaupungista, Grand Rapidsin ja Poplar Riverin välisellä alueella. Saarella on majakkatorni. Saaren länsipuolella sijaitsee Little George Islandin saari ja luonnonsuojelualue.

Saari on veneilijöiden suosima pysähdyspaikka suojaisan luonnonmuovaaman sataman ja saarta ympäröivien laajojen hiekkarantojen vuoksi.

George Island Light
-------------------

Nimellä *George Island Light* tunnettu majakka on rakennettu vuonna 1906 Winnipegjärven pohjoisosan vesiliikenteen avustamiseksi. Majakkatorni on rakenteeltaan avoin, 15,5 metrin korkuinen ristikkorakenteinen torni, jonka huipussa on loistolaite. Valon korkeus on 20 metriä järven pinnan yläpuolella. Valotunnuksena on yksi valkoinen vilkku joka neljäs sekunti. Valon kantomatka on 24 kilometriä.

George Islandin majakka oli Winnipegjärven viimeinen miehitetty majakka. Vaikka majakkaan asennettiin automaattinen lyhtylaite vuonna 1968, se täysautomatisoitiin vasta vuonna 1981, jolloin miehitys lopetettiin. Viimeisenä majakanvartijana toimi vuodesta 1951 lähtien Willard Olson.

Lähteet
-------

1. ↑  Russell, Frances: *Mistehay Sakahegan: The Great Lake*, s. 158. Heartland Publications, Winnipeg, Manitoba, Kanada, 2000. ISBN 1-896150-10-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Lighthouse Explorer Database: George Island Light (Arkistoitu – Internet Archive)
* Manitoba Lighthouses (Arkistoitu – Internet Archive)
**Hämypensasyökkönen** (*Amphipyra berbera*) on yleisehkö loppukesän yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Hämypensasyökkönen on suhteellisen kookas, tummanruskea yöperhonen, jonka siipien pinta on melko kiiltävä. Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat. Rengastäplä ja ulompi poikkiviiru ovat vaaleat ja erottuvat selvästi. Sisempi poikkiviiru on sävyltään ruskeampi, ja mutkittelustaan huolimatta se on siiven etureunassa lähes suora. Poikkiviirut eivät ole yhdensuuntaiset, vaan niiden väliin jäävä alue on siiven takareunassa huomattavasti kapeampi kuin siiven etureunassa, eikä siiven keskivaiheilla näkyvä tumma varjostuma kosketa ulompaa poikkiviirua. Takasiivet ovat etureunastaan ruskeat, mutta muuten kuparinruskeat. Etureunan väri sulautuu siipeen ilman selvää rajaa, ja siipisuonet näkyvät takasiivissä yleensä muuta siipeä tummempina. Imukärsän sivuilla sijaitsevat huulirihmat ovat tummat ja niissä on vaalea kärki. Siipiväli on 47–52 mm.

Hämypensasyökkönen muistuttaa huomattavan paljon yleisempää hohtopensasyökköstä (*Amphipyra pyramidea*), josta se tunnistettiin omaksi lajikseen vasta vuonna 1968. Joskus lajin varmistamiseksi perhosen genitaalien tutkiminen voi olla tarpeen.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Lajin levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja eteläiseen Skandinaviaan. Suomessa hämypensasyökkönen on etelärannikon ja Lounais-Suomen laji, josta ei ole juurikaan havaintoja Pori–Kouvola-linjan pohjoispuolelta. Perhosia voi tavata heinäkuun lopulta syyskuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Laji on kosteapohjaisten, erityisesti tammea kasvavien lehto- ja sekametsien asukki. Sitä tavataan yleensä yksitellen, mutta voi olla sopivalla paikalla runsaskin. Perhoset lentävät hämärässä ja tulevat valolle, mutta huomattavasti helpommin syötille. Täysikasvuinen toukka koteloituu kotelokopan sisään maahan. Muna talvehtii.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää erityisesti tammilla (*Quercus*), mutta kelpuuttaa ravinnokseen myös muita lehtipuita.

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Hämypensasyökkönen – *Amphipyra berbera* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑
3. ↑
4. 1 2 3  Mikkola K, Jalas I. Suomen perhoset. Yökköset 2. Suomen Perhostutkijain Seura. Otava 1979. ISBN 951-1-04297-1 s. 53
5. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* lepiforum.de (saksaksi)
* ohjeita lajien *A. pyramidea* ja *A. berbera* erottamiseen (saksaksi)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q780414
* ADW: Amphipyra\_berbera
* BioLib: 53635
* BOLD: 196773
* CoL: 92SV2
* EoL: 480003
* Fauna Europaea: 449278
* Fauna Europaea (new): c9d3b723-bc82-4c58-8850-35ac46037166
* GBIF: 1766128
* iNaturalist: 325248
* IRMNG: 10310148
* LepIndex: 262117
* LoB: 5388
* NBN: NHMSYS0000517008
* NCBI: 987877
* uBio: 1072188

 |

 |
**Osakeyhtiö Finanssilaitos - Aktiebolaget Finansinstitutet** (myöhemmin **Unsa Oy**) oli arvopaperiyhtiö, joka omisti huomattavan määrän Suomen Yhdyspankin ja Sammon osakkeita 1990-luvun vaihteessa.

Helsingin Osakepankki perusti Finanssilaitoksen vuonna 1977. Yhtiö jäi pöytälaatikkoyhtiöksi, jolla ei ollut toimintaa. Myöhemmin se tuli Suomen Yhdyspankin omistukseen. 

Yhtiön toiminta käynnistettiin maaliskuussa 1989. Käynnistäminen liittyi käynnissä olleeseen Yhdyspankin ja Sammon nurkanvaltaukseen (Kouri-kaupat). Omistus järjestettiin siten, että Finanssilaitoksen suurimmat omistajat ja määräysvallan käyttäjät olivat Suomen Yhdyspankki ja Oy Pomi-Trading Ab. Muina omistajina oli kuusi vakuutusyhtiötä: Eläke-Varma, Yrittäjäinvakuutus-Fennia, Teollisuusvakuutus, Sampo, Kaleva ja Henkivakuutus Oy Nova.

Finanssilaitos osti Kouri-kauppojen nimellä tunnetuissa osakekaupoissa lähes 27,6 miljoonaa Yhdyspankin A-osaketta ja yli 2,2 miljoonaa Sammon A-osaketta. Nämä suuret osakemäärät olivat ratkaisevia käytettäessä omistajavaltaa Yhdyspankin tai Sammon yhtiökokouksessa.

Finanssilaitoksen tavoitteena oli tehdä suuri rakennejärjestely vakuutusyhtiöissä. Sammon liiketoiminta oli tarkoitus suurelta osin jakaa muiden vakuutusyhtiöiden kesken. Vakuutusyhtiöiden konsortiosta olisi tullut mahtava vaikuttaja Suomen vakuutustoimintaan. Hanke ei kuitenkaan onnistunut, sillä ammattiyhdistysliike ja sosiaali- ja terveysministeriö asettuivat vastustamaan suunnitelmaa. Myös Sampo-yhtiö vastusti järjestelyä. 

Järjestelyn kariuduttua Finanssilaitos jähmettyi omistusyhtiöksi. Ongelmaksi tulivat korkeat rahoituskulut samalla, kun yhtiön omistamien osakkeiden arvo laski laman aikana. Osakeomistuksia ryhdyttiin myöhemmin purkamaan. Yhtiön toiminta väheni sen keskettyä viisi vuotta. Yhtiön nimeksi muutettiin *Unsa Oy* vuonna 1994.

Finanssilaitoksen avulla koottiin suhteellisen yhtenäinen merkittävä vakuutusyhtiöryhmä, joka pystyi kilpailemaan Pohjola-ryhmän kanssa. Sen turvasi Yhdyspankin aseman itsenäisenä liikepankkina ja loi mahdollisuuden Yhdyspankin oman vakuutusyhtiön perustamiselle. Finanssilaitos tuli kuitenkin maksamaan Yhdyspankille ja Pomi-Tradingille noin miljardi markkaa. Sampo-yhtiöille Finanssilaitoksen merkitys oli suuri, sillä se johti Teollisuusvakuutuksen ja Sammon fuusioon.

Unsa Oy sulautui vakuutusyhtiö Varmaan vuonna 2002.

Lähteet
-------

* Vihola, Teppo: *Rahan ohjaaja. Yhdyspankki ja Merita 1950–2000.* Jyväskylä: Merita Pankki Oyj, 2000. Sivut 283–285. ISBN 951-889-103-6

### Viitteet

1. ↑  YTJ *ytj.fi*. Viitattu 13.12.2017.
**Kaarlo Matias Waltonen (Valtonen)** (10. toukokuuta 1892 Impilahti – 20. helmikuuta 1963 Mikkeli) oli suomalainen tehtailija ja pakinoitsija.

Henkilöhistoria
---------------

Valtosen vanhemmat olivat käsityöläinen Matti Waltonen ja Anna Saavalainen. Käytyään kansakoulun Valtonen oli harjoittelijana sortavalaisessa Kauppahuone Karvinen & Kumppanit -liikkeessä ja kävi samalla kaksivuotisen Sortavalan liikeapulaiskoulun. Tämän jälkeen Valtonen oli Kusti Reinikaisen tukku- ja vähittäisliikkeen liikkeenhoitajana 1910–1913. Hän kävi Helsingin kauppakoulun 1913–1914 ja perusti 1915 oman Kaarlo Valtosen Lakkitehdas-nimisen yrityksen Viipuriin.

Valtonen myi tämän yrityksen ja perusti 1919 Tampereen Pukutehdas -yhtiön. Luovuttuaan myös tästä yrityksestä Valtonen lähti Saksaan ja opiskeli siellä nahka- ja turkisteollisuutta Dresdenin teknillisen korkeakoulun kemian osastolla 1920–1922. Palattuaan Suomeen hän perusti Viipuriin 1925 Valtosen Lakkitehdas -yhtiön. Hän siirsi lakkitehtaansa pian Impilahteen ja muutti myös itse sinne perheineen. Talvisodan aikana tehdas siirtyi Helsinkiin ja samalla sen nimeksi muuttui Valtosen Lakki- ja Solmiotehdas. Sotavuosina Valtosen tehdas valmisti lakkeja armeijalle Saksasta hankitusta materiaalista. Valtonen sai vuonna 1947 teollisuusneuvoksen arvonimen.

Valtonen toimi Impilahtiseuran ja Pääkaupunkilaisten Impilahtiseuran johtotehtävissä. Hän kirjoitti murrepakinoita lehtiin ja Yleisradiolle. Pakinoita julkaistiin myös kokoelmana.

Teoksia
-------

* *Ilosestha myö elettii: karjalaisia jutelmia*. Pohjola ja kumpp. Jyväskylä 1955

Lähteet
-------

* Kaarlo Waltonen SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Sakari Auvinen: Teollisuusneuvos Kaarlo Valtonen (1892–1963). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 3.9.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. 1 2 3  Kaarlo Valtonen *Biografiasampo*. Viitattu 27.3.2022.
**Kaarlo Tetri** (29. maaliskuuta 1914 Yläsommee, Viipurin maalaiskunta – 27. lokakuuta 2001 Kauniainen) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka toimi Valtiollisen poliisin (Valpo) päällikkönä kahden kuukauden ajan maalis–toukokuussa 1946.

Tetri kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta kaksoislyseosta 1933 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941 sekä kauppatieteiden kandidaatin tutkinnon 1945. Hän sai varatuomarin arvon 1944. Hän osallistui talvisotaan sissipataljoona 2:n riveissä ja oli sotilasarvoltaan vänrikki. Tetri työskenteli vuodesta 1934 Valtion rautateillä, muun muassa VR:n liikevirkamiesyhdistyksen sihteerinä ja johtokunnan jäsenenä. Vuosina 1943–1944 hän oli Rautatievirkamiesliiton sihteerinä ja 1943–1945 *Rautatieliikenne*-lehden päätoimittajana. Sodan jälkeen hän oli 1944–1945 sisäministeriön siirtoväenosaston omaisuudenhoitotoimiston johtajana ja 1945–1946 kauppa- ja teollisuusministeriön kotimaankauppatoimiston päällikkönä.

Tetri nimitettiin 21. maaliskuuta 1946 Valtiollisen poliisin päälliköksi. Edellinen vakinainen viranhoitaja Otto Brusiin oli eronnut edellisen vuoden joulukuussa lyhyeksi jääneen kauden jälkeen ja virkaa oli sen jälkeen hoitanut apulaispäällikkö Jorma Kymentaka. Valpo oli tuolloin siirtynyt kommunistien haltuun, mutta Tetri ei kuulunut heihin. Vappuna 1946 Helsingissä tapahtuneiden vähäisten poliittisten levottomuuksien jälkipuinnin yhteydessä Tetri kuitenkin ehdotti Valpon toimivaltuuksien huomattavaa laajentamista muun muassa virkanimitysten kontrollointiin, sensuurin tiukentamista sekä Valpon arvostelun ja välirauhansopimuksen vastaisten tekojen kriminalisointia. Suomen hallitus ei halunnut toteuttaa ehdotuksia, joten Tetri erosi jo 29. toukokuuta ja jäi siten virastonsa lyhytaikaisimmaksi johtajaksi.

Valpon johdosta erottuaan Tetri toimi valtion eri liikelaitosten lakimiehenä. Vuosina 1952–1958 hän oli Suomen Wienin-pääkonsulinviraston sihteerinä ja suoritti 1955 Wienin yliopistossa kansainvälisten suhteiden diplomitutkinnon. Palattuaan Suomeen hän oli 1958–1962 valtiovarainministeriön esittelijänä, 1962–1968 sisäministeriön nuorempana hallitussihteerinä, 1968–1970 YK:n yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan jäsenenä ja viimeksi 1971–1977 sisäministeriön hallitusneuvoksena. Tetri kuului vuosikymmenten ajan presidentti Urho Kekkosen luotettuun lähipiiriin.

Teoksia
-------

* *Viipurista maailmalle: muistelmia elämästä ja työstä valtionjohdon tuntumassa*. Karisto, Hämeenlinna 1995. ISBN 951-23-3444-5

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Seppo Saarinen: Kuolleet: Virkamies kuului Kekkosen lähipiiriin – Hallitusneuvos Kaarlo Tetri (maksullinen) Helsingin Sanomat 1.12.2001. Viitattu 31.7.2016.
2. 1 2 3 4 5  Kimmo Rentola: Punainen Valpo, s. 252–253 teoksessa *Ratakatu 12 – Suojelupoliisi 1949–2009* (toim. Matti Simola). WSOY, Helsinki 2009.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
|  |
| --- |
| Lugduniini |
| Lugduniini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| (1R,4R,7S,10R,13S,16R,19S)-7-(1H-indol-3-yylimetyyli)-10-(2-metyylipropyyli)-4,13,16,19-tetra(propan-2-yyli)-21-tia-3,6,9,12,15,18,23-hepta-atsabisyklo[18.2.1]trikosaani-2,5,8,11,14,17-heksoni |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 1989698-37-4 |
| ATC-koodi |  ? |
| PubChem | 121596231 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C40H62N8O6S |
| Moolimassa | 783,046 g/mol |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus |  ? |
| Metabolia |  ? |
| Puoliintumisaika |  ? |
| Ekskreetio |  ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | ? |
| Reseptiluokitus | 
 |
| Antotapa |  ? |

**Lugduniini** on *Staphylococcus lugdunensis* -bakteerista eristetty bakteereita tuhoava antibiootti, joka tehoaa useisiin patologisiin bakteereihin mukaan lukien MRSA:han. Lugduniinin löytöprosessi julkaistiin vuonna 2016 Nature-tiedelehdessä. Antibiootin eristysprosessi oli omalaatuinen, sillä sitä tuottava *S. lugdunensis* -kanta eristettiin ihmisen nenästä. Lugduniini on kemialliselta rakenteeltaan syklinen peptidi, joka sisältää myös tiatsolidiiniryhmän. *S. lugdunensis* ei tuota lugduniinia ribosomien välityksellä. Sen sijaan antibiootin biosynteesin osoitettiin tapahtuvan neljän peptidisyntaasin välityksellä, joita koodaa yksi 30-kiloemäsparin operoni.

Lugduniinin kemiallinen kaava on C40H62N8O6S, moolimassa 783,046 g/mol ja CAS-numero 1989698-37-4.

Kliininen merkitys
------------------

Systeemiset bakteeri-infektiot ovat hankalia hoidettavia, sillä monet niitä aiheuttavat endogeeniset bakteerit ovat vastustuskykyisiä nykyisin käytössä oleville antibiooteille. Lisäksi kyseenomaisten bakteerien antibioottiresistenssi-kannat yleistyvät jatkuvasti. WHO:n raportin mukaan nykyisen kehityksen jatkuessa useille antibiooteille vastustuskykyiset organismit (MDRO) ovat todennäköisempiä kuolemanaiheuttajia seuraavien vuosikymmenien päästä kuin esimerkiksi syöpä. Muun muassa MRSA ja vankomysiini-resistantti enterokokki kuuluvat MDRO-ryhmään, ja lugduniinin osoitettiin tuhoavan näitä bakteereja tehokkaasti koeputki-viljelmissä.

Lisäksi *Staphylococcus aureus* -bakteerin infektoimien rottien nenästä kyettiin eristämään huomattavasti vähemmän *S. aureus* -bakteereja, jos infektoituneiden rottien nenään istutettiin viiden päivän ajaksi myös villityypin *S. lugdunensis* -kanta. Vastaavaa infektion hoitoa ei tapahtunut, jos nenään istutettiin poistogeeninen *S. lugdunensis* -kanta, joka ei kykene tuottamaan lugduniinia. Epidemiologinen tutkimus löysi myös korrelaation *S. lugdunensis*- ja *S. aureus* -bakteerin väliltä; *S. lugdunensis* näyttää kilpailevan elintilasta ihmisen nenässä *S. aureus* -bakteerin kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Zipperer, A ym. (2016) Human commensals producing a novel antibiotic impair pathogen colonization. Nature 535, 511–516. doi:10.1038/nature18634
2. ↑  WHO. Antimicrobial resistance: global report on surveillance 2014.  (2014)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Lugdunin (englanniksi)
**Aiwel** tai **Aiwel Longar** on dinkojen myyttinen esi-isä ja keihäsmestareiksi kutsutun papiston perustaja.

Legendojen mukaan Aiwel oli vedenhengen ja ihmisnaisen jälkeläinen. Hänen äitinsä kuoli kun Aiwel oli vielä lapsi, ja Aiwel eli siitä lähtien isänsä luona joella. Vartuttuaan hän palasi äitinsä kylään mukanaan komea monivärinen härkä, jota Aiwel kutsui Longariksi.

Aiwel nousi kansansa johtajaksi tekemällä useita suuria tekoja äitinsä kylässä. Pian hänen saapumisensa jälkeen alkoi ankara kuivuus, joka tappoi sekä ihmisiä että tuhansittain karjaa. Tästä järkyttyneenä Aiwel ilmoitti, että kaikkien olisi seurattava häntä uuteen maahan, muuten he kuolisivat. Aiwel puhui suoraan heimon vanhimmille ja vakuutti, että he löytäisivät vettä sekä ruohoa karjalleen, jos he vain seuraisivat häntä.

Aiwelin oli kuitenkin vaikeaa saada ihmisiä vakuuttumaan jostakin, mitä he eivät olleet koskaan nähneet. Useat puhuivat häntä vastaan ja kieltäytyivät lähtemästä. Silloin Aiwel päätti lähteä perheensä kanssa ja ottaa lisäksi mukaansa ne, jotka haluaisivat liittyä heihin. Kun Aiwel oli lähtenyt, osa hänen vastustajistaan alkoi katua ja päätti seurata häntä. Mutta Aiwel oli raivoissaan heille, ja kun he saapuivat joelle ja alkoivat ylittää virtaa, hän tappoi useita heistä. Lopulta Aiwel kuitenkin leppyi ja antoi suurimman osan liittyä joukkoonsa. Hän antoi miehille keihäät ja heistä tuli Aiwelin keishäsmestareiden klaani.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Molefi Kete Asante: Aiwel *Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica, inc.  (englanniksi)
Punaisella merkitty Lugalzaggesin valtakunta kattoi koko sumerin eli nykyisen Etelä-Irakin noin 2350 eaa.
**Lugalzaggesi**, tavallisin äänneasu sumerilaisen Umman kuninkaan nimelle *Lugal-Zage-Si* (lugal-zag-ge4-si = LUGAL.ZAG.GI4.SI 𒈗𒍠𒄄𒋛; joskus lausutaan *Lugalzagesi* tai "Lugal-Zaggisi") hallitsi noin 2359–2335 eaa. tai 2296–2271 historiantutkijoiden laatiman "lyhyen kronologian" mukaan. Lugalzaggesi yhdisti koko Sumerin ja oli viimeinen Sumerin kuningas ennen seemiläisen Akkadin Sargonin nousua.

Lugalzaggesin valtakunta
------------------------

Lugalzaggesia on väitetty ensimmäiseksi koko Sumerin yhdistäneeksi kuninkaaksi, mutta varmaa tämä ei ole. Lugalzaggesi kukisti Kišin Ur-Zababan, Lagašin uudistajakuninkaana pidetyn Urukaginan, Urin, Nippurin, Larsan ja Urukin, jonne siirsi pääkaupunkinsa. Lugalzaggesi hävitti Umman vanhan vihollisen Lagašin temppelialueen ja edisti omien sanojensa mukaan Sumerin hyvinvointia kaivauttamalla peltojen kastelukanavia kaikkialla muualla kuin Lagašissa.
Lugalzaggesi väitti Enlil-jumalan antaneen hänelle "ylä- ja alameren väliset alueet", ja hänen valtansa saattoi ulottua Välimereltä Persianlahdelle. Lugalzaggesi saattoi tehdäkin ryöstöretken Välimerelle. Lugalzaggesi hallitsi 25 tai 34 vuotta, eri teksteissä on ristiriitaisia tietoja. Lugalzaggesin
valta päättyi tylysti Akkadin Sargonin suorittamaan valloitusretkeen. Sargon repi Urukin muurit alas ja vei Lugalzaggesin kahleissa Nippurin Enlilin temppeliin.

Akkadilainen Šarru-kin eli Sargon I oli seemiläistä sukujuurta. Akkadilaiset olivat taitavia jousiampujia ja he hukuttivat Lugalzaggesin sumerilaiset taistelujoukot nuolisateeseen. Sumerilaiset taistelivat keihäin, kilvin ja kirvein, eivätkä pystyneet puolustautumaan jousimiesten hyökkäykseltä.

Lähteet
-------

1. ↑  Sumer, Babylon, and Hittites by Sanderson Beck Sanderson Beck 1998–2004.. Retrieved 2006-11-27.
2. ↑  Kansojen historia 1. osa - Egypti, Etu-Aasia, Carl Grimberg, Kolmas uudistettu laitos, WSOY 1980, ISBN 951-0-09729-2, Koko sarja ISBN 951-0-09728-4, suom toim sirkku klemola suom weikko pakarinen, s. 362, 363
3. ↑  Grimberg 1980, s. 363
4. ↑  Grimberg 1980, s 362
5. ↑  Crawford, Harriet E.W. Sumer and the Sumerians. Cambridge University Press, 2004. ISBN 0521533384. s. 33.
6. ↑  Salonen, Armas. (1956). Itämaisia hallitsijoita ja kansanjohtajia, s. 16. Porvoo: WSOY.
*Echevarrieta y Larrinaga* -telakalla Espanjan Cádizissa rakennettu *Submarino E-1* toimi prototyyppinä saksalaiselle U1-luokalle.
**Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw (IvS)** Saksan merivoimien sukellusvene- ja sotalaivanrakennustaidon ylläpitämiseen ja kehittämiseen perustama peiteyritys, jonka kotipaikka oli Alankomaissa. Yrityksen rahoitus tuli todellisuudessa Saksan merivoimilta, mutta sen osakkeet omistivat saksalaiset telakkayhtiöt: AG Vulcan Stettin, Friedrich Krupp Germaniawerft ja AG Weser. Yritys perustettiin puolueettomiin Alankomaihin heinäkuussa 1922 12 000 guldenin tasaomisteisella osakepääomalla.

Versailles’n rauhanopimuksen mukaan Saksa ei saanut ensimmäisen maailmansodan jälkeen rakentaa, eikä pitää hallussaan sukellusveneitä, eikä se myöskään saanut rakentaa uusia yli 10 000 tonnin panssaroituja sotalaivoja. Saksalaisten sukellusveneosaaminen oli maailmansotaan osallistuneista maista paras. Saksan sukellusveneet upottivat ensimmäisen maailmansodan aikana ympärysvaltojen ja puolueettomien maiden laivoja 12,9 miljoonan bruttorekisteritonnin edestä. Määrä vastasi yli puolta Yhdistyneen kuningaskunnan sotaa edeltäneestä kauppalaivatonnistosta. Huhtikuussa 1917 Saksan upotustoiminta oli niin tehokasta, että Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli jäljellä elintarvikkeita kymmenen päivän kulutukseen. Tämän vuoksi Entente halusi varmistautua siitä, ettei Saksassa kyetä enää ylläpitämään sukellusveneosaamista.

Saksa puolestaan pyrki siihen, ettei sillä oleva sukellusvene- ja laivanrakennusosaaminen katoa ankarista rajoituksista huolimatta. Koska suunnittelutyötä ei voinut – ainakaan nimellisesti – jatkaa Saksassa, tarkoitukseen soveltuva peiteyritys perustettiin Alankomaihin.

Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw tarjosi Virolle mahdollisuutta osallistua saksalaisten sukellusveneiden kehittämisohjelmaan, mutta maa kieltäytyi. Suomi hyväksyi ehdotuksen, minkä seurauksena IvS tilasi Crichton-Vulcanin telakalta suunnittelemansa CV707-sukellusveneen, joka sai myöhemmin nimen *Vesikko*.
**Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko** (engl. *The Church of Jesus Christ Restored 1830*) on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Sen päämaja sijaitsee Tarkiossa, Missourissa. Yhteisö erosi Kristuksen yhteisöstä 1980-luvun puolivälissä protestina yhteisön uusille teologisille linjauksille.*lähde?* Uuden yhteisön johtajana toimi seitsenkymmen Nolan W. Glauner.

Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko katsoo olevansa Joseph Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon laillinen seuraaja.*lähde?* Kirkko tunnustaa Kristuksen yhteisön neljä ensimmäistä johtajaa eli profeetta-presidenttiä. Sen mukaan yhteisön viidennestä johtajasta Wallace B. Smithistä tuli kuitenkin "langennut profeetta", kun hän hyväksyi pappeuden virkojen avaamisen naisille. Samoin Smith lankesi pois Jumalan tahdosta rakennuttamalla kirkolle uuden temppelin Independenceen, Missouriin, sen sijaan että olisi pyrkinyt rakentamaan sinne "Siionin kaupungin".

Kirkon käsityksen mukaan sen johtaja Nolan W. Glauner on profeetta, joka saa ilmoituksia Jumalalta.*lähde?* Hänen ilmoituksiaan on myös koottu kirjaksi.

Kirkko rekisteröityi virallisesti vasta 6. lokakuuta 2000. Sillä on jäseniä Missourissa ja Afrikassa. *lähde?*

Kotisivu
--------

* Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko
**Hale & Pace** on brittiläinen koomikkopari Gareth Hale ja Norman Pace.
Heillä oli oma saman niminen tv-ohjelma, jota esitettiin Isossa-Britanniassa vuosina 1988--1998.

Historia
--------

Gareth Hale ja Norman Pace tapasivat opiskeluaikoina Elthamissa, Lontoossa 1971. He jakoivat saman huoneen ja huomasivat nopeasti, että heillä oli samankaltainen huumorintaju. He alkoivat esiintyä musikaalisessa komediaryhmä Daffyssä. Vuoteen 1976 mennessä he olivat muodostaneet komediaduon ja vierailivat klubeissa ja pubeissa esittämässä sketsejään. 

Gareth Halesta ja Norman Pacesta tuli tunnettu koomikkopari 1980-luvun puolivälissä. Esiinnyttyään mm. BBC1:n ja C4:n *Pushing Up Daisies* -sarjassa LWT-kanava myönsi heille oman erikoislähetyksen vuonna 1986. Varsinaisen sarjan lähetykset alkoivat vuonna 1988. Sarja tunnetaan Suomessa nimellä *Hauskat pojat*, myöhemmin *Hale & Pace – Hauskat pojat*.

*Hale & Pace* -sarja nähtiin ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 1988. Sarjaa tehtiin kymmenen kautta. Sarjan muistetuimpia sketsejä ovat mm. lasten televisio-ohjelman juontajat *Billy ja Johnny* sekä *The Two Rons*, joka tunnetaan myös nimellä *The Management*. Osa sketseistä aiheutti keskustelua, esimerkkinä mainittakoon kohtaus, jossa esitellään mikrossa paistettu kissa. Vaikka teko oli lavastettu, se synnytti paheksuntaa. 

1990-luvun puolivälissä kaksikko esiintyi vakavassa roolissa Reginald Hillin luoman etsiväparin Dalziel ja Pascoe televisiofilmatisoinnissa (*A Pinch Of Snuff*, ITV, 1994). Sarjasta esitettiin vain kolme jaksoa. Hillin luoma etsiväpari voitti itselleen yleisön suosion vasta vuonna 1996 kun BBC1 loi sarjan uudestaan nimellä *Yorkshiren etsivät* (*Dalziel and Pascoe*), tällä kertaa päänäyttelijöinään Warren Clarke ja Colin Buchanan. 

Vuonna 1997 ITV aloitti sarjan *April Fool's Day*, jossa kummatkin näyttelijät esiintyivät. Sarja oli draamakomedia, jossa kaksi luotaantyöntävää naapuria yritti ylittää toisensa tekemällä käytännön piloja. Sarja oli lyhytikäinen. Hale ja Pace pitivät syynä huonoa lähetysaikaa ja syyttivät tästä ITV:tä. Tämä erimielisyys johti siihen, että kumppanit vaihtoivat BBC:n puolelle. 

BBC:llä heidän ensimmäinen työnsä oli ei-komedia *Jobs For The Boys* (1997). Kyseinen kolmiosainen sarja käsitteli työttömyyden haasteita. Tätä seurasi surkean kritiikin saanut eri ohjelmalajeja (mm. varietee, komedia, tietovisa) yhdistelevä *h&p@bbc* (1999). 

Hale ja Pace ovat tehneet erikoislähetyksiä kuten *Hale and Pace Down Under* (1996, konserttikierros Australiassa) sekä "The Stonk", hyväntekeväisyyskappale Comic Reliefin hyväksi (1991).

Lähteet
-------

* Guide to comedy, BBC
**Mustalammi** on Vihdin koillisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva kahdeksantoista hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Nummelasta on 28 kilometriä koilliseen ja Helsingin keskustasta 46 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Mustalammin pituus on lounaasta koilliseen on 700 metriä. Järven koilliskolkassa on luoto. Järveä ympäröi metsä ja suoalue, jolta virtaa laskuojia järven itärantaan. Länsipuolella on Komiharju (140 metriä mpy). Etelässä on Pikku-Kairi. Mustalammin lounaiskolkasta virtaa laskuoja länteen Annikkaansuolle, josta oja virtaa Mustalamminojana itään kohti Pikku-Kairia, jonka korkeustaso on noin kuusi metriä Mustalammia alempana.

Mustalammi (23.093.1.004) kuuluu Vihtijärven valuma-alueeseen (23.093), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Mustalammi on Vihtijärven valuma-alueen neljänneksi laajin vakavesi ja Karjaanjoen vesistön koillisia vakavesiä.

Mustalammin pohjoispuolella sijaitsee Vantaanjoen päävesistöön kuuluva Valkealammi. Järviä erottaa 200 metriä leveä kannas. Vihdin Mustalammi on kolmanneksi laajin Suomen kymmenistä saman nimisistä vakavesistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Mustalammi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4 5  Mustalammi. Järviwiki. Viitattu 2.4.2021.
3. ↑  Karjaanjoki (23). Järviwiki. Viitattu 2.4.2021.
4. ↑  Mustalammi. Järviwiki. Viitattu 16.4.2021.
Jäähäät on NYTE ry:n ja Mieskuoro huutajien yhteisperformanssi, joka esitettiin Porin kauppatorilla 2.3.1991. Performanssi kommentoi tuolloin ajankohtaisia Vilnan verilöylyn tapahtumia Liettuassa. Erään liettualaisen tytön alavartalo oli murskautunut panssarivaunun alle, ennen kuolemaansa hän suri sitä, ettei voisi tanssia omissa häissään.  Performanssin ympäristö koostui torille pystyyn nostetuista ruumisarkuista, jotka asetettu ympyräksi. Ympyrän keskelle oli asetettu arkku, jossa riippui valkoinen hame. Itse performanssi koostui siitä, että morsioiksi ja sulhasiksi pukeutuneet esiintyjät siirtyivät keskusarkun ääreen. Tämän jälkeen morsiot ja sulhaset tanssivat häävalssia. Huutajat säestivät performanssia laulullaan. Kriitikko Erkki Linnala kommentoi arviossaan performanssia älykkääksi, mutta myös kärsineen paikan ja ajan valinnasta. Performanssia oli toteuttamassa taiteilijaseura NYTE:stä taiteilijat Päivi Setälä, Rolf Lehtinen, Henry Merimaa, Veijo Setälä, Eija Hannus, Katja Rauhanen, Kaisu Koivisto, Marja-Leena Kukkasmäki, Sinikka Santikko, Irma Taivainen, Salla Syvänne, Pia Puisto, Jere Kuusinen.

Lähteet
-------

1. ↑  Nyte ja Huutajat Porin torilla.  *Uusi Aika*, 1.3.1991.  Uusi Aika.
2. ↑  Erkki Linnala: Hyiset häät - kimppakivaa.  *Satakunnan Kansa*, 4.3.1991.
3. 1 2  Erkki Linnala: Hyiset häät - kimppakivaa.  *Satakunnan kansa*, 4.3.1991.
4. ↑  NYTE Ry: http://archive.poriartmuseum.fi/  9.2.2015. Porin taidemuseo.  Arkistoitu 6.12.2017. Viitattu 5.12.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Videotaltiointi performanssista, Porin taidemuseon arkistosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ala-Syvärin luonnonpuisto

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Leningradin alueVenäjä |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Нижнесвирский заповедник |
| Tyyppi | 
Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueetView and modify data on Wikidata  |
| Perustettu | 
1980View and modify data on Wikidata  |

Mapmuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

Syvärin alajuoksu, vasemmalla Laatokka 
**Ala-Syvärin luonnonpuisto** (ven. Нижнесвирский заповедник, *Nižnesvirski zapovednik*) on Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue Leningradin alueen Lotinapellon piirissä. Se sijaitsee Lotinapellon kaupungin länsipuolella Syvärijoen länsirannalla ja ulottuu Laatokan rantaan ja sen vesialueelle. Luonnonpuisto perustettiin vuonna 1980, ja sen kokonaispinta-ala on noin 414 neliökilometriä, josta 360 neliökilometriä Laatokan vesialuetta. 

Luonnonpuisto rajoittuu pohjoisessa Karjalan tasavallan rajaan ja liittyy välittömästi Karjalan puoleiseen Aunuksen rauhoitusalueeseen. Yhdessä suojelualueet muodostavat 605 neliökilometriä kattavan Syvärinlahden kosteikkoalueen, joka kuuluu Ramsarin sopimuksella suojeltaviin kosteikkoihin. 

Alue on merkittävä muuttavien vesilintujen levähdysalue.

Lähteet
-------

* Нижнесвирский заповедник - Nižnesvirskin luonnonpuisto. oopt.info. Venäjän luonnonsuojelukeskuksen sivusto.
* Свирская губа Ладожского озера - Syvärinlahden kosteikkoalue (Arkistoitu – Internet Archive). oopt.info.
Monsuunimetsien sijainti.
**Monsuunimetsä** on monsuunien vaikutusalueella tropiikissa ja subtropiikissa sijaitseva kasvillisuusvyöhyke, joka saa kesäisin runsaita sateita ja joutuu talvisin selviytymään pitkän kuivankauden yli. Tämän vuoksi puusto koostuu suureksi osaksi kesävihannista lehtipuista, jotka pudottavat lehtensä kuivakauden ajaksi. Lehdet haihduttavat vettä, joten niiden pudottaminen auttaa puita selviämään kuivasta ajanjaksosta. Lehdettömät rungot päästävät auringonvalon lähes esteettä kenttäkerrokseen, jonne on kehittynyt tiheä ja lajistoltaan runsas aluskasvillisuus. Kosteimmilla paikoilla ja siellä, missä pohjavesi on lähellä maanpintaa, monet puut ovat ikivihreitä.

Monsuunimetsien puulajisto on pienempi kuin trooppisessa sademetsässä, ja rungot sijaitsevat harvemmassa. Siellä täällä on aukioita, joissa on tiheää pensaikkoa. Eläinten määrä on kuitenkin suuri, ja esimerkiksi suuria nisäkkäitä on enemmän kuin trooppisissa sademetsissä. Tyypillisiä monsuunimetsien kasveja ovat liaanit, bambut sekä tiikki-, santeli- ja banianpuut.

Monsuunimetsiä tavataan Aasiassa, lähinnä Intian keski- ja pohjoisosissa, Sri Lankassa, Kaakkois-Aasiassa ja Pienillä Sundasaarilla. Monsuunimetsät muistuttavat trooppisia ja subtrooppisia kuivametsiä, joita esiintyy myös muissa maanosissa.

Lähteet
-------

* *WSOY Iso karttakirja*
* CD-Facta 2005

### Viitteet

1. 1 2 3  Monsoon forest britannica.com:  Encyclopædia Britannica. Viitattu 16.11.2018. (englanniksi)

Kasvillisuusvyöhykkeet

* aavikko
* aro
* havumetsä
* kylmyysaavikko
* lauhkean vyöhykkeen sademetsä
* lehtimetsä
* monsuunimetsä
* nahkealehtinen kasvillisuus
* sademetsä
* savanni
* tundra
* vuoristokasvillisuus
Tyypillinen taittovartinen jääkaira.
**Jääkaira** on jään poraamiseen käytettävä työväline. Tavallisimmin niitä käytetään talvikalastuksessa, erityisesti pilkkimisessä. Jääkairat ovat joko käsin pyöritettäviä tai polttomoottorikäyttöisiä. Nykyisin myydään myös sovituskappaleita, joiden avulla kairaa voidaan pyörittää tavallisella akkuporakoneella. Jotkut käsikäyttöiset jääkairat voidaan joko purkaa osiin tai taittaa kuljettamisen helpottamiseksi, useimmiten vääntökammen ja varsinaisen kairaosan liitoksesta. 

Kairoissa on tyypillisesti irtoterä, jonka voi irrottaa teroittamista tai vaihtamista varten. Myös muovinen teränsuojus on vaihto-osa. Kairan terä on kovametallia, varsi kevytmetallia tai alumiinia, kädensijat muovia. Kairan kierteet nostavat sohjon kairatun reiän reunalle. Joihinkin kairoihin saa myös jatkovarren erityisen paksua jäätä varten. Halkaisijaltaan 4–5-tuumainen terä riittää avannon tekemiseen ahventa kalastettaessa. Mateelle tai hauelle tarvitaan suurempi, 6–8-tuumainen kaira.

Lähteet
-------

* Tuiskunen, Jari: *Pilkille*. Helsinki: Otava, 2008. ISBN 978-951-1-22363-4.
*Tämä artikkeli kertoo palvelusarvosta, Centurio on myös lepakoihin kuuluvan kurttunaamaleikon (Centurio senex) suvun tieteellinen nimi.*

Centurio itävaltalaisen historiayhdistyksen näytöksessä
**Centurio** (lat.) tai **kenturio** eli **sadanpäämies** on upseerin palvelusarvo, joka oli käytössä mm. antiikin Rooman armeijassa ja joka vastasi suunnilleen nykyistä komppanian päällikköä (kapteenia). Sadanpäämies komensi taistelussa ja taistelun ulkopuolella sadan miehen vahvuista yksikköä, **centuriaa**. *Centurian* koko vaihteli ajan ja yksikön myötä, ja saattoi tosiasiassa olla vahvuudeltaan mitä hyvänsä 30 ja 200 yksittäisen taistelijan välillä.

Osa sadanpäämiehistä tuli suoraan Rooman ylhäisistä, osa yleni palveltuaan armeijassa miehistössä ja aliupseerina. *Centurio*-termi oli myös verrattavissa nykyiseen upseerin arvoon. Centurion arvoja oli useampia, mm. *centuriones ordinarii*, *centuriaa* komentavat sadanpäämiehet sekä *centuriones supernumerarii*, ylemmät upseerit, joiden varsinaisen tittelit määräytyivät palvelustehtävien mukaan. Ylempiä, manipulia komentavia upseereja kutsuttiin nimityksillä *hastatus prior*, *princeps prior* ja *pilus prior*, joista yleensä suomenkielisissä teksteissä on käytetty sanaa *priori*. Heidän apunaan ja varamiehinään toimivat upseerit olivat *hastatus posterior*, *princeps posterior* sekä *pilus posterior*. *Primus pilus* tai *primipilus*, *"ensimmäinen keihäs"*, oli legioonan korkea-arvoisin centurio ja samalla erittäin arvovaltainen henkilö.

Muitakin tehtävien mukaisia erityisupseerin arvoja oli käytössä. Näitä olivat mm. *centurio stratorum*, joka huolehti provinssien hallinnollisista tehtävistä, *centuriones exercitatores*, jotka olivat koulutuksesta vastaavia upseereja, ja *centuriones lanceariorum*, jotka johtivat *antesignani*- tai *lancearii*-nimellä tunnettuja raskaamman jalkaväen yksikköjä.

Lähteet
-------

1. ↑  Adrian Goldsworthy: *Rooman sotilasmahti*, s. 68–73. Karisto, 2005.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Centurio** Wikimedia Commonsissa