recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vilho Pasi Ailio** (30. toukokuuta 1882 Uskela – 23. toukokuuta 1966 Kajaani) oli suomalainen Kajaanin opettajaseminaarin puutarhuri. Hänet tunnetaan parhaiten *Kajaanin musta* -nimisen mustaherukkalajin löytäjänä ja levittäjänä.

Ailio kävi puutarhakoulun Mikkelissä ja toimi sitten kolmisen vuotta puutarhurina Viipurissa. Kajaanin opettajaseminaarin puutarhuriksi hänet valittiin 1909. Ailio opetti seminaarissa myös maatalousaineita. Hän rakensi asuntonsa yhteyteen kasvihuoneet, trooppisen puutarhan viiniköynnöksineen sekä betonialtaan kultakaloille ja kolme akvaariota. Hänellä oli myös kanarialintuja trooppisessa puutarhassa.

Ailio löysi vuonna 1912 Kajaanin apteekin pihalta Kauppakatu 26:sta villinä kasvaneen mustaherukkapensaan jonka marjat olivat suuria. Pensaan siemen oli nähtävästi tullut etelästä ostomarjojen mukana, sillä mustaherukkaa ei Kajaanin seudulla juurikaan kasvanut. Ailio siirsi pensaan seminaarin puutarhaan ja alkoi levittää *Kajaanin seminaari* -nimellä tunnettua lajiketta ympäri Suomea. Lajikkeen marjat kestivät hyvin pakkasta ja kuljetusta ja se tunnetaan nykyisin *Kajaanin musta* -nimellä.

Suomen sisällissodan aikana Ailio oli valkoisten joukoissa harjoituskomppanian päällikkönä ja aliupseerikoulun opettajana. Hän oli 1923–1944 Kajaanin suojeluskunnan päällikkönä. Ailio oli mukaan Suomen Ampujainliiton toiminnassa ja voitti ammunnassa useita Suomen mestaruuksia. Hän osallistui myös maanviljelysseuran ja raittiusliikkeen toimintaan Kajaanissa.

Ailio jäi eläkkeelle 1952 ja muutti poikansa perheen luo Tuusulaan jonne hän perusti vielä oman kauppapuutarhan Tuusulanjärven rannalle. Viimeiset vuotensa hän vietti Kajaanissa jossa hän kuoli toukokuussa 1966. Ailio on haudattu Kajaanin vanhalle hautausmaalle.

Teoksia
-------

Nimellä *V. tai W. Pasi Ailio*:

* *Esitelmä "Maamiespäivillä" Viipurissa 9.XI-06*. Viipuri 1907
* *Kansakoulun puu- ja kasvitarhasuunnitelmia* ; kirj. V. Pasi Ailio, Matti Parikka, K. V. Väinölä. Valistus, Helsinki 1915
* *Kansakoulun puu- ja kasvitarhasuunnitelmiin liittyvä kasviluettelo* ; kirj. V. Pasi Ailio, Matti Parikka, Fr. K. Väinölä ; tarkastanut K. E. Kivirikko. Valistus, Helsinki 1915
* *Perunanviljelys : opas kaikille maataloutemme tuotantokyvyn lisäämistä harrastaville kansalaisille*. Otava 1919

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Seminaarin puutarhuri Pasi Ailio, Kotiseurakuntani – Kajaanin Seurakuntalehti n:o 5/2016 18.5.2016, sivu 16
2. 1 2  Mustaherukka – Kajaanin musta, Suomalaiset maatiaiskasvit
3. ↑  Kajaanin kampus – historiaa huokuvien rakennusten harmoniaa ja vehreää puutarhamiljöötä, Kajaanin Kampus tiedotuslehti maaliskuu 1999
Yläneen vallankumousoikeus sisällissodan aikana 1918
**Vallankumousoikeus** oli Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918 punaisessa Suomessa kihlakunnanoikeutta ja raastuvanoikeutta vastannut alempi oikeusaste. Niitä perustettiin punaisten hallitsemiin kuntiin ja kaupunkeihin.

Vallankumousoikeuden jäseninä olivat yleinen syyttäjä, mahdolliset puolustusasianajajat, puheenjohtaja ja oikeuden jäsenet. Vallankumousoikeus toimi kansalaissodan aikana useissa kunnissa, merkittäviä olivat esimerkiksi Helsingin vallankumousoikeus sekä Tampereen vallankumousoikeus, joka tuomitsi Suinulan verilöylystä selvinneitä suojeluskuntalaisia sakkorangaistuksiin. Vallankumousoikeudet saattoivat tuomita sakkorangaistuksia tai vankeutta, niillä ei ollut oikeutta jakaa kuolemantuomioita. Ylempänä oikeusasteena oli Helsingissä toiminut Vallankumouksellinen Ylioikeus, johon vallankumousoikeuksien tuomioista sai valittaa.

Katso myös
----------

* Kouvolan salainen tutkijakomitea

Lähteet
-------

* Haapala, Pertti & Hoppu, Tuomas (toim.): "Siviilihallinto (kirj. Sami Suodenjoki)", *Sisällissodan pikkujättiläinen*, s. 260–261. Porvoo: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35452-0.

### Viitteet

1. ↑  Suodenjoki 2009: Siviilihallinto, teoksessa: Sisällissodan pikkujättiläinen s. 260.

Kirjallisuutta
--------------

* Jukka Siro: *Tuomiovalta kansalle – Vallankumousoikeudet sisällissodassa vuonna 1918*. Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen julkaisuja nro 295. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2009. ISBN 978-951-855-294-2.
**Olli Tuomarla** (s. 30. kesäkuuta 1980) on suomalainen maalivahtivalmentaja ja entinen salibandymaalivahti. Hän on työskennellyt Kooveen maalivahtivalmentajana vuodesta 2012 lähtien. Tuomarla pelasi urallaan yli 200 liigaottelua.

Ura
---

Tuomarla aloitti uransa kaudella 1997–1998 KooVeessa. Joukkue putosi kauden päätteeksi I-divisioonaan, jonka jälkeen hän vietti seurassa kaksi kautta. Kolmen KooVee kauden jälkeen Tuomarla palasi takaisin Salibandyliigaan siirryttyään kaudeksi 2000–2001 Classiciin.

Neljän kauden tamperelaisia seuroja edustaneena Tuomarla siirtyi Lahteen Sbandyn riveihin I-divisioonaan. Hän vietti seurassa kaksi kautta, kunnes palasi takaisin Tampereelle ja Classiciin. Tuomarlan matka jatkui yhden kauden jälkeen Gunnersiin kaudeksi 2004–2005.

Gunners kauden jälkeen Tuomarla siirtyi vuonna 2005 Classiciin, jossa hän saavutti kaksi SM-hopeaa kausina 2006–2007 ja 2007–2008.

Huhtikuussa 2008 Tuomarla palasi KooVeen riveihin. Joukkue käytti aluksi nimeä G-Koovee kaudella 2008–2009, kun Gunners yhdistyi Kooveen kanssa. Tuomarla päätti uransa kauteen 2011–2012 ja siirtyi Kooveen maalivahtivalmentajaksi.

Saavutukset
-----------

* Salibandyliiga
	+ Hopeaa: 2007, 2008

Lähteet
-------

1. ↑  Liigapelaajat 1990 (Arkistoitu – Internet Archive) Viitattu 18.12.2010
2. ↑  Olli Tuomarla palaa Classicista G-Kooveen maalille[vanhentunut linkki] *iltasanomat.fi* 18.4.2008 Viitattu 18.12.2010
3. ↑  Joel Siltanen: Koovee lähtee itsevarmana tulevaan kauteen.  *Salibandy*, {{{Vuosi}}}, 2012. vsk, nro 3, s. 16.
**Karl Aksel Helmer Adler** (6. toukokuuta 1908 Kuhmo – 4. joulukuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen vasemmistolainen toimittaja, kriitikko ja elokuvaohjaaja.

Adler kävi kahdeksan luokkaa Helsingin suomalaista lyseota ja siirtyi sitten lehtialalle. Hän oli toimittajana *Suomenmaa*-lehden uutisosastolla 1930–1932 ja *Suomen Sosialidemokraatti* -lehden toimittajana 1934–1938. Adler oli sen jälkeen vuoden verran ohjaajana Kirjan talossa toimineella Työväen Näyttämöllä. 

Adler toimi *Tulenkantajat*-lehden ja *Kirjallisuuslehden* avustajana, työskenteli *Suomen Sosialidemokraatin* kulttuuritoimittajana ja teki *Soihtu*-lehteä. Hän kuului kirjailijaryhmä Kiilaan ja oli mukana vuonna 1940 Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran (SNS I) johdossa. Vuonna 1934 Adler on keskeisessä roolissa suunniteltaessa Ranskan kansanrintamaa esikuvana käyttäen vasemmistososialidemokraattien ja kommunistien yhteisrintamaa. Ensimmäinen suunnittelukokous pidettiin Adlerin luona ja siinä vasemmistososialidemokraatteja edustivat Adlerin ohella Mauri Ryömä ja Jarno Pennanen.

Adler käsikirjoitti ja ohjasi 1939 elokuvan *Herrat ovat herkkäuskoisia*. Hän myös näytteli elokuvassa tohtori Van Hu Sanin roolia.

Talvisodan aikana Adler oli väestönsuojelutehtävissä. Kun Suomen viranomaiset loppukesästä 1940 ryhtyivät tukahduttamaan SNS:n toimintaa, Adler alkoi eräiden muiden ohella organisoida niin sanottuja iskuryhmiä puolustamaan seuran kokouksia. Hänet kutsuttiin syyskuussa 1940 asepalvelukseen ja hän toimi sitten kirjurina Helsingin suojeluskuntapiirissä. Adler teki itsemurhan kaasulla joulukuussa 1940.

Lähteet
-------

* Uppslagsverket Finland : Helmer Adler
* Helmer Adler Elonetissä.
* Veikko Huuska : F.E. Sillanpään syntymän 125-juhlavuoden mietteitä 25.4.2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Marja Wahlberg : Syyllisiä kunnes toisin todistetaan, Etsivä keskuspoliisi ja kulttuuriliberaalit 1934–1937. Suojelupoliisin tutkimusraportti 2/2012, Adlerista s. 19[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus, Hufvudstadsbladet, 08.12.1940, nro 333, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3  Dödsfall, Hufvudstadsbladet, 08.12.1940, nro 333 (2. painos), s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kimmo Rentola: *Kenen joukoissa seisot: Suomalainen kommunismi ja sota 1937–1945*, s. 251, 265–266, 595. WSOY 1994.

Aiheesta muualla
----------------

* Ville Suhonen : *Valtion viholliset – Etsivä Keskuspoliisi elokuvakulttuurin kintereillä*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Elonet
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Inkojen salaisuus** (*Secret of Incas*) on yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1954. Sen on ohjannut Jerry Hopper, ja sen pääosaa näyttelee Charlton Heston. Tarinan päähenkilö on seikkailija Harry Steele, joka etsii inkojen muinaista esinettä.

Juoni
-----

*Inkojen salaisuus* kertoo idealistisesta arkeologista Harry Steelestä (Charlton Heston), joka haluaa palauttaa inkojen naamion sen alkuperäiselle omistajalle, inkayhteiskunnalle. Robert Youngin näyttelemä huijari haluaa esineen muista syistä. Miehet aloittavat kilpajuoksun esineen löytämiseksi. Tarinoiden mukaan konkistadorit hautasivat sen Machu Picchuun.

Vaikutus
--------

*Inkojen salaisuuden* päähenkilön Harry Steelen on katsottu olleen esikuvana Steven Spielbergin ja George Lucasin luomalle Indiana Jones -hahmolle. Indiana Jonesin puvustuksesta vastannut Deborah Nadoolman on sanonut haastattelussa, että Charlton Hestonin esittämän hahmon puvustus vastaa pitkälti Indiana Jonesin pukua.

Lähteet
-------

1. ↑  Secret of the Incas Allmovie.com. Viitattu 14.1.2010. (englanniksi)
2. ↑  Deborah Nadoolman interview *theraider.net*. TheRaider.net. Viitattu 13.1.2010. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Inkojen salaisuus* AllMoviessa. (englanniksi)
* *Inkojen salaisuus* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Inkojen salaisuus Elonet.
**Bola Tinubu** (s.29. maaliskuuta 1952) on nigerialainen poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi vuonna 2023.

Tinubu on opiskellut Yhdysvalloissa, missä hän suoritti kauppa- ja oikeustieteiden kanditutkinnon Chicagon yliopistossa vuonna 1979.

Tinubu valittiin sosiaalidemokraattien edustajana senaattiin vuonna 1992. Sani Abachan vallankaappausen jälkeen hän tuki demokraattien NADECO-koalitiota, joutui vankilaan ja maanpakoon ja palasi Nigeriaan Abachan kaaduttua 1998. Tinubusta tuli Lagosin osavaltion kuvernööri, ja hän oli muodostamassa uutta All Progressives Congress (APC)-puouetta, jonka ehdokkaasta Muhammadu Buharista tuli presidentti 2015.

Tinubu kuuluu joruboiden etniseen ryhmään ja on uskonnoltaan muslimi. Hän on naimisissa ja kuuden lapsen isä. Hän on Nigerian varakkaimpia poliitikkoja; korruptiosta ja huumekaupasta on huhuttu mutta syytteitä ei ole koskaan noostettu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Bola Tinubu *Encyclopedia Britannica*. Viitattu 30.12.2023.

Nigerian lippuNigerian presidentit

* Nnamdi Azikiwe
* Johnson Aguiyi-Ironsi
* Yakubu Gowon
* Murtala Mohammed
* Olusegun Obasanjo
* Shehu Shagari
* Muhammadu Buhari
* Ibrahim Badamasi Babangida
* Ernest Oladeinde Shonekan
* Sani Abacha
* Abdulsalami Abubakar
* Olusegun Obasanjo
* Umaru Yar’Adua
* Goodluck Jonathan
* Muhammadu Buhari

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  sotilasjuntta
**Unionin armeija** (engl. *Union Army*), **Liittovaltion armeija** (*Federal Army*), **Yhdysvaltain armeija** (*U.S. Army*), **Pohjoinen armeija** (*Northern Army*) tai **Kansallinen armeija** (*National Army*) oli Unionin maavoimien armeija Yhdysvaltain sisällissodassa vuosina 1861–1865. Se perustettiin vuonna 1861 puolustamaan Pohjoisvaltioita Konfederaation armeijaa vastaan. Sodan alkaessa Yhdysvaltain normaalissa armeijassa oli vain 16 000 sotilasta, joista osa lisäksi loikkasi Konfederaation puolelle pian Etelävaltioiden eroamisen jälkeen, minkä vuoksi ensin presidentti Abraham Lincoln ja myöhemmin Yhdysvaltain kongressi määräsivät moninkertaistamaan armeijan miesvahvuuden nopeasti.

Unionin armeijaan kuului sisällissodan aikana yhteensä 11 armeijaa:

* Cumberlandin armeija
* Frontierin armeija
* Georgian armeija
* Gulfin armeija
* Jamesin armeija
* Mississippin armeija
* Ohion armeija
* Potomacin armeija
* Shenandoahin armeija
* Lounaisarmeija
* Tennesseen armeija

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

Unionin armeijat

* Cumberland
* Frontier
* Georgia
* Gulf
* James
* Mississippi
* Ohio
* Potomac
* Shenandoah
* Lounas
* Tennessee
**Musikalakademien** (engl. Umeå Musical Theatre Academy) on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva musiikkiteatterin koulutusohjelma (ruots. *eftergymnasial yrkesutbildning*). Koulutusohjelman perusti Leif Edberg vuonna 2000 yhteistyössä Mary Hammondin ja Lontoon Royal Academy of Musicin kanssa. Koulutuksen kesto oli alun perin kaksi vuotta, mutta vuonna 2018 koulutus piteni kolmivuotiseksi. Opetus tapahtuu ruotsiksi ja koulutusohjelmassa opiskelee yksi luokka kerrallaan. Koulutusohjelmasta valmistutaan musikaaliartistiksi.

Musikalakademien on Ruotsin pohjoisimpana sijaitseva musiikkiteatterin koulutusohjelma. Opetus tapahtuu Strömbäcks folkhögskolanin tiloissa, ja oppilailla on mahdollisuus myös asua koulun asuntolassa. Opinnot koostuvat muun muassa seuraavista aineista: laulu, teatteri, tanssi, kuorolaulu, musikaalihistoria, äänenhuolto, musiikinteoria ja auditiontekniikka.

Koulutukseen hakevalla on oltava toisen asteen koulutus ja hakijan on oltava vähintään 18-vuotias. Koulutusohjelmassa opiskelevat ovat oikeutettuja saamaan opintotukea ja opintolainaa Ruotsin opintotukiasiain keskuslautakunnalta (ruots. CSN). Suomen sosiaaliturvan piiriin kuuluvat opiskelijat voivat saada koulutukseen opintotukea Suomen Kansaneläkelaitokselta.

Opettajat
---------

* Johanna Edlund Hansson – laulu, linjanjohtaja
* Sara Edlund – tanssi
* Tomas Köhler – teatteri
* David Johansson – musiikinteoria, pianisti
* Erik Fägerborn

Suomalaisia alumneja
--------------------

* Sarah Nedergård – valmistunut 2010
* Petra Pääkkönen – valmistunut 2019

Lähteet
-------

1. ↑  Historien om MA *Strömbäcks folkhögskola*. Viitattu 10.6.2021. (ruotsiksi)
2. ↑  Musikalakademien – Utbildningen för dig som lever och andas sång, dans och teater *Strömbäcks folkhögskola*. Viitattu 18.4.2021. (ruotsiksi)
3. ↑  Lärarlag *Strömbäcks folkhögskola*. Viitattu 10.6.2021. (ruotsiksi)
4. ↑  Erik Fägerborns hemsida *www.fagerborn.com*. Viitattu 18.4.2021.
Ladonnan perinteisin muoto on *käsinladonta*, metallikirjakkeiden latominen yksitellen peräkkäin ladontahakaan. Suuria otsikkokirjakkeita valmistettiin myös puusta.
**Ladonta** tai **latominen** eli **tekstinvalmistus** on tekstin tuottamista painotuotteisiin, kuten kirjoihin ja sanomalehtiin. Tekstin latominen fyysisistä kirjakkeista peräkkäin ja allekkain kirjapainossa oli 1900-luvun lopulle asti olennainen osa painotuotteen tekoa, kunnes tietokonetekniikka automatisoi tekstinvalmistuksen muutamien kehitysvaiheiden kautta. Nykyisin erillistä ladontavaihetta tai fyysisiä kirjakkeita ei enää tarvita, vaan toimittajan, kirjailijan tai muun kirjoittajan tietokoneen muistiin naputtelema teksti muutetaan painotuotteen typografisesti muotoilluksi tekstiksi ohjelmallisin keinoin. 

Tärkeitä välivaiheita ladonnan kehittymisessä olivat siirtyminen 1960-luvulta alkaen kohopainon metallikirjakkeista ja Linotypen ja Monotypen kaltaisista latomakoneista ensin valoladontaan, saksitaittoon ja offsetpainatukseen ja sitten 1980-luvulta alkaen täysin digitaaliseen tekstin- ja sivunvalmistukseen muun muassa tietokoneiden julkaisuohjelmien, PostScript-sivunkuvauskielen ja TrueType-fonttien avulla.

Ladonnan ammattinimikkeitä ovat Tilastokeskuksen vuoden 1997 ammattiluokituksessa latoja, käsinlatoja, konelatoja, offsetlatoja, valolatoja ja monotyyppilatoja.

Lähteet
-------

1. ↑  Ladonta *Tieteen termipankki*. Viitattu 26.12.2018.
2. ↑  Miettinen, Jouko: Tietokone mullistaa painotalot. Ladonta nopeutuu monisatakertaiseksi.  *Helsingin Sanomat*, 23.5.1972, s. 18. Näköislehden aukeama (tilaajille).
3. ↑  Ammattiluokitus 1997 *Tilastokeskus*. Viitattu 27.12.2018.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ladonta**.
* Kautto, Hannu: Latominen eli tekstinvalmistus 1918–2009.
* Käsilatomosta offset-painoon, tekstinvalmistuksen historiaa *Keskisuomalainen*-lehdessä
Maisema Sarvikalliolta pohjoiseen.
**Sarvikallio** on Tuusulassa sijaitseva 25 metriä Tuusulanjärven yläpuolelle kohoava jylhä ja jyrkkä kallio järven kapeimmassa kohdassa sen länsirannalla. Se on Tuusulanjärven ympäristön korkein kohta. Sarvikallion 36 hehtaarin laajuista aluetta hallinnoi Uudenmaan virkistysalueyhdistys.

Osa kalliosta on luonnonsuojelualuetta. Aivan reuna-alueet on rauhoitettu kokonaan ja niille on pääsy kielletty myös turvallisuussyistä. Kasvillisuus kallioalueella on tyypillistä kitukasvuista kalliomännikköä, mutta alueella on myös kielorikasta lehtometsää ja jylhää synkkää kuusikkoa. Alueelta löytyy myös kelopuita, jotka houkuttelevat kolopesijälintuja. Keski-Uudenmaan lintuyhdistyksellä APUS ry:llä on alueella ruokintapaikka.

Sarvikallion juurella
Monet kultakauden taiteilijat, kuten Tuusulan rantatiellä asuneet Pekka Halonen, Venny Soldan-Brofelt ja Eero Järnefelt ovat ikuistaneet kallion maalauksissaan. Järnefelt kutsui toisinaan Sarvikalliota "Pikku-Koliksi", koska se toi hänelle mieleen Kolin vaaran jylhät maisemat Pohjois-Karjalassa Pielisjärven rannalla. Järnefeltin kuuluisia maalauksia kallioilta ovat esimerkiksi Perhe Retkellä ja Maisema Sarvikalliolta.

Lähteet
-------

* Virtuaalituusula
* Uudenmaan virkistysalueyhdistys
* VisitTuusulanjärvi
* Rantapallo.fi: Sarvikallio retkikohteena (Arkistoitu – Internet Archive)
* Keski-Uudenmaan luonto
*Tämä artikkeli kertoo kaupungista. Saksalaisista lentäjistä kertoo Hortenin veljekset.*

  

  

  

  

  

  

  

  

**Horten** (vuosina 1988–2002 nimellä **Borre**) on Norjan rannikkokaupunki ja samanniminen kunta Vestfoldin läänissä Oslonvuonon länsirannalla. Kunnan rajanaapureita ovat Holmestrand ja Tønsberg. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 27 682 asukasta.

Historia
--------

Horten–Moss-lauttayhteys on toiminut vuodesta 1582 saakka Oslonvuonon ylitse. Paikkakunnalle perustettiin vuonna 1818 Karljohansvernin laivastotukikohta ja vuonna 1849 merivoimien päätelakka, joka myöhemmin kehittyi Norjan merivoimien päämajaksi ja merisotakouluksi 1950-luvulle saakka. Paikkakunnalla toimi myös Norjan ensimmäinen lentokonetehdas 1950-luvulle asti. 

Hortenista tuli luotsiasema (norj. *ladested*) vuonna 1858 ja se sai kaupunkistatuksen 1907. Vuonna 1988 Hortenin ja Borren kunnat liitettiin yhteen ja kunnan nimenä oli Borre vuoteen 2002 saakka, jolloin nimeksi palautettiin kansanäänestyksen perusteella Horten.

Elinkeinoelämä
--------------

Horten on ollut merkittävä elektroniikkateollisuuden keskus, joka on tuottanut viime vuosina jopa 25 % Norjan elektroniikkateollisuuden arvosta. Kaupungissa on myös muuta pienteollisuutta, esimerkiksi puutavarateollisuutta ja valimoja. Kaupungissa toimii myös laivaston upseerioppilaitos. Kaakkois-Norjan yliopistolla on kampus Hortenissa.

Liikenne
--------

Tie numero 19 menee autolauttayhteytenä Oslonvuonon ylitse Mossiin, yhdistäen Eurooppatie E18:n Vestfoldista E6:een Østfoldissa. Lauttoja lähtee 20–30 minuutin välein, pitäen yötaukoa kello 24.00–6.00. Vuonon ylitys kestää noin puoli tuntia.

Media
-----

Sanomalehti *Gjengangeren* ilmestyy neljästi viikossa.

Kuvia
-----

* Norjan laivastomuseo sijaitsee Hortenissa.Norjan laivastomuseo sijaitsee Hortenissa.
* MF Bastoe Hortenin laiturissa lähdössä Mossiin.MF Bastoe Hortenin laiturissa lähdössä Mossiin.
* Hortenin kirkkoHortenin kirkko

Tunnettuja henkilöitä
---------------------

* Adelén (s. 1996), laulaja
* Girl in Red (s. 1999), muusikko
* Francis Hagerup (1853–1921), pääministeri
* Kristin Halvorsen (1960–), poliitikko
* Nils Hønsvald (1899–1971), toimittaja ja poliitikko
* Grethe Kausland (1947–2007), näyttelijä ja laulaja
* Haakon Pedersen (1959–2023), laulaja
* Martin Rønne (1861–1932), purjehtija ja naparetkeilijä
* Arne Skaug (1906–1974), taloustieteilijä ja poliitikko
* Harald Strøm (1897–1977), pikaluistelija ja jalkapalloilija
* Rolv Wesenlund (1936–2013), näyttelijä

Lähteet
-------

1. 1 2  11342: Areal og befolkning i kommuner, fylker og hele landet (K) 2007 – 2023 *Statistisk sentralbyrå*. Viitattu 29.11.2023. (norjaksi)
2. 1 2  Lundbo, Sten & Bjerva, Knut G.: Horten *Store norske leksikon*.  15.11.2023. Viitattu 29.11.2023. (norjaksi)
3. 1 2  *NAF Veibok*, s. 568. Oslo: Norges Automobil-Forbund, 2006. ISBN 82-7167-116-2. NAF kotisivut. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Horten** Wikimedia Commonsissa

* Horten-Moss-lauttayhteyden aikataulut (norjaksi) (englanniksi)
**United States Commission on International Religious Freedom** (USCIRF) on Yhdysvaltain liittovaltion komissio, joka seuraa uskonnonvapautta kansainvälisesti.

Komissio perustettiin 1998 International Religious Freedom Act (IRFA) -lain perusteella.
Laki määräsi uskonnonvapauden edistämisen Yhdysvaltain ulkopolitiikan keskeiseksi elementiksi. Lain allekirjoitti presidentti Clinton.
USCIRF:n jäsenet valitsee presidentti ja Yhdysvaltain kongressi. Lisäksi siihen kuuluu äänivallattomana jäsenenä Yhdysvaltain ulkoministeriön Kansainvälisen uskonnonvapauden toimiston lähettiläs.

Komissio tutkii ja raportoi uskonnonvapauden loukkauksista toimeenpano- ja lainsäädäntövallalle, sekä seuraa ulkoministeriön toimien tehokkuuttaa uskonnonvapauden edistämisessä.

Vuoden 2021 raportin mukaan uskonnonvapauden osalta seurattavia maita ovat Myanmar, Kiina, Eritrea, Intia, Iran, Nigeria, Pohjois-Korea, Pakistan, Venäjä, Saudi Arabia, Syyria, Tadžikistan, Turkmenistan ja Vietnam. Erityisesti seurattavia ovat Afganistan, Algeria, Azerbaidžan, Kuuba, Egypti, Indonesia, Irak, Kazakstan, Malesia, Nicaragua, Turkki ja Uzbekistan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Frequently Asked Questions USCIRF.
2. ↑  Berkley Center for Religion, Peace and World Affairs: The International Religious Freedom Act: Ten Years Later *berkleycenter.georgetown.edu*. Viitattu 21.2.2022. (englanniksi)
Hamid Moeini (oikealla) Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeen kanssa Joensuun Ilosaarirockissa 2008.
**Hamid Moeini** (s. 28. huhtikuuta 1973)*lähde?* on suomalainen kitaristi. Iranilaistaustainen Moeini on kotoisin Rauman Lapista. Hänet tunnetaan parhaiten Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeen kitaristina. Muita Moeinin yhtyeitä ovat muun muassa Jimi Hendrixin musiikkia tulkitseva Hamid Moeini Band sekä lastenmusiikkiorkesteri Sähköankerias.

Hamid Moeinin tytär on radiotoimittaja ja Radio Helsingin tuottaja Lida Moeini.

Lähteet
-------

1. ↑  Anttila, Maarit: Hamid Moeini veivaa yhä Hendrixiä kuin nuorena (vain tilaajille)  10.8.2022. Länsi-Suomi. Viitattu 7.10.2022.
2. ↑  Hietikko, Jussi: Ärrävika ei pysäyttänyt Lida Moeinia, 27, kun hän lähti tavoittelemaan unelmatyötään (vain tilaajille)  21.3.2023. Satakunnan Kansa. Viitattu 25.5.2023.
3. ↑  Lida Moeini *Radio Helsinki*. Viitattu 25.12.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Herra Ylppö & Ihmiset
* Hamid Moeini Band (Arkistoitu – Internet Archive)
* Sähköankerias (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Hurmemaitopuu** (*Brosimum rubescens*) on mulperikasvien (Moraceae) heimoon, maitopuiden (*Brosimum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, jolla on pieni latvus. Hurmemaitopuu voi kasvaa korkeimmillaan noin 40 metriä korkeaksi, mutta jää tavallisesti matalammaksi. Puun runko voi kasvaa noin 50–70 cm paksuksi.

Hurmemaitopuu kasvaa alankoalueiden kosteissa ainavihannissa metsissä. Lajia tavataan luontaisena Keski- ja Etelä-Amerikassa Costa Ricasta Peruun, Boliviaan ja Brasiliaan yltävällä alueella.

Hurmemaitopuuta kaadetaan luonnosta siitä saatavan laadukkaan puutavaran vuoksi. Sydänpuu on väriltään tummanpunaista ja siinä on yleensä hieman tummempia juovia. Sydänpuun ympärillä on selvästi erottuva 4–20 cm paksu kerros pintapuuta. Puuaines on kovaa, painavaa sekä hyvin kestävää. Hurmemaitopuun puutavarasta on valmistettu ylellisiä huonekaluja, soittimia sekä muita puutuotteita ja puuta on käytetty myös parketteihin sekä muihin asuntojen puupintoihin. Lisäksi puusta saatavaa hartsimaista nestettä on juotu lääkkeenä vilustumisiin sekä yskään.

Lähteet
-------

* Useful Tropical Plants: *Brosimum rubescens* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hurmemaitopuu (*Brosimum rubescens*)
* iNaturalist: *Brosimum rubescens*
* UniProt: Taxonomy - *Brosimum rubescens* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Brosimum rubescens* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q15475669
* Wikispecies: Brosimum rubescens
* BOLD: 209444
* CoL: 692W9
* EoL: 6959128
* FNA: 242434208
* GBIF: 3762826
* GRIN: 401467
* iNaturalist: 874644
* IPNI: 850837-1
* NCBI: 241870
* Open Tree of Life: 892924
* Plant List: kew-2683638
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:37310-2
* Tropicos: 21300043
* WFO: wfo-0000572443

 |

 |
Ennen lentopallon SM-liigakautta 2006-2007 Perungan Pojat ja toinen rovaniemeläinen liigajoukkue Napapiirin Palloketut yhdistyivät Rovaniemen Santasport -tuotemerkin alla toimivaksi urheiluseuraksi. NaPa oli kuitenkin mukana vain yhden kauden ja jatkoi kaudella 2007–2008 pelaamista omana seuranaan ykkössarjassa. 

Ensimmäisellä Santasport-nimellä pelatulla kaudella runkosarjassa joukkue sijoittui lopuksi toiseksi edellään vain suurin mestarisuosikki Pielaveden Sampo. Pudotuspeleissä Santasport eteni aina finaaleihin asti, pudottamalla muun muassa edelliskauden Suomen-mestarin Tampereen Isku-Volleyn välierissä. Finaaleissa joukkue kohtasi mestarisuosikin Pielaveden Sammon. Finaalisarja alkoi Kuopiohallissa, jossa Sampo voitti ensimmäisen pelin erin 3–2. Rovaniemellä kotijoukkue otti 3–1 voiton, ja jatkoi voittokulkuaan Kuopion jäähallissa erin 3–1. Suomenmestaruus oli katkolla seuraavassa ottelussa kotikentällä Santasportille, mutta joukkue ei pystynyt voittamaan ottelua ja ottelusarja eteni viidenteen loppuotteluun. Kuopion jäähallissa pelatussa ottelussa Santasport voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa vaiheikkaan vaiheiden jälkeen erin 3–2. Finaalisarja nostettiin yhdeksi kautta aikojen parhaimmista mitä on SM-liigassa pelattu.

Santasport osallistui kaudella myös 2006–07 Top Teams Cupiin pudoten puolivälierissä pelattuaan venäläistä miljoonajoukkuetta Iskra Odintsovoa vastaan. Ensimmäinen ottelu oli päättynyt Venäjällä Odintsovan tiukkaan 3–2 voittoon ja toisessa pelissä Santasport voitti venäläiset 3–2 kotikentällään. Odintsovo pääsi lopulta lopputurnaukseen, koska se voitti ratkaisuerän, jonka voittaja selviytyi lopputurnaukseen.

Santasport hajosi mestaruuskauden jälkeen heti, kun Napapiirin Palloketut sanoi irti yhteistyösopimuksen Perungan Poikien kanssa. Perungan Pojat jatkoivat edelleen silti SM-liigassa koska Napapiirin Palloketut eivät halunneet liigaan vaan jatkoivat edustustoimintaansa ykkössarjassa. Liigaan jääneen Perungan Poikien joukkueen nimi säilyi edelleen Santasportina kahden seuraavan kauden ajan.

Lähteet
-------

1. ↑
Burjaattien alkuperäinen uskonto, jota paikoin vieläkin harjoitetaan, on šamanismin eräs muoto. Burjatian lisäksi sitä harjoitetaan jonkin verran myös Mongoliassa. Burjaattien keskuudessa on vallinnut käsitys, että henget valitsivat šamaanin (*böö*) tehtäväänsä. Šamaanilla tuli kuitenkin olla myös šamaani-*udha* (*udha* voi tarkoittaa sielua, nuolta ja šamaaniperimystä). Sen saattoi periä esi-isiltä eli isän tai äidin suvussa eläneiltä šamaaneilta tai sen saattoi saada taivaasta (*hereer udha*). Entisaikaan šamaanikokelaan tuli käydä läpi useita initaatiokokeita, ja saavutettuaan yhdeksännen tason hän sai arvonimen *zaarin*. Šamaanin kuoltua hänet voitiin "haudata" erityisen telineen päälle (*aranga*) tai polttohaudata, mikä ei kuitenkaan ollut yleistä. Vainajaa kuljettanut hevonen teurastettiin ja lihat jaettiin saattoväen kesken.

Neuvostoliiton aikana šamanismi joutui muiden uskontojen tavoin vainojen kohteeksi.

Šamaanin välineet
-----------------

Burjaattišamaanin välineistö oli varsin runsas ja monipuolinen, mutta kaikki šamaanit eivät omistaneet täydellisiä varusteita. Niihin kuului rautakruunu (*majhabra*), jossa oli sarvet ja pieniä tiukuja. Rumpu (*khese*) symboloi šamaanin ratsua, jolla hän kykeni matkaamaan yliseen ja aliseen maailmaan. Viitta (*orgoj*), joka tehtiin yleensä sinisestä silkkikankaasta, kuului vain tehtäväänsä vihityille šamaaneille. Nauhoilla koristettu ruoska (*tasuur*) symboloi šamaanin voimaa. Burjaateille tyypillisiä šamaanin sauvoja oli kolmenlaisia: hevosta esittävä (*morin hörbö*) sauva, käärmesauva (*mogoj hörbö*) ja ihmishahmoinen (*hun hörbö*) sauva. Sauva vihitään käyttöön uhraamalla lammas sauvan isäntähengelle ja värjätään sauva verellä tai punaisella savella, jolloin se burjaattien ja Siperian tataarien käsityksen mukaan herää eloon. Sauva oli šamaanien apuväline matkoilla ja osoitti hänen initaationsa asteen. Tehtäväänsä vihittävä kokelas saa aluksi kaksi puista sauvaa, joista oikeassa kädessä olevaa pidetään miehisenä ja vasemmassa kädessä olevaa naispuolisena. Rautasauvan šamaani saa viidennen initaationsa jälkeen, eli myös sauvan materiaali kuvastaa kantajansa taitoja. Tärkeisiin apuvälineisiin kuuluivat myös pyöreä pronssipeili (*toli*) ja uhrialttarina toiminut pieni pöytä (*sere*).

Lähteet
-------

1. ↑  Mariko Namba Walter, Eva Jane Neumann Fridman: *Shamanism: An Encyclopedia of World Beliefs, Practices, and Culture*. ABC-CLIO, 2004. ISBN 978-1-57607-645-3. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.7.2022). (englanniksi)
2. ↑  Lake Baikal is holy to the Buryats  15.09.2016. Deutsche Welle. Viitattu 28.7.2022. (englanniksi)
**Nexhmije Hoxha** (o.s. **Xhuglini**; 7. helmikuuta 1921 Bitola, Jugoslavia – 26. helmikuuta 2020) oli albanialainen kommunistipoliitikko ja johtaja Enver Hoxhan puoliso maan kommunistisen hallinnon aikana.

Elämäkerta
----------

Nexhmije Xhuglini syntyi Bitolassa 7. helmikuuta 1921. Hän valmistui pedagogisesta tyttökoulusta Tiranassa vuonna 1941 ja työskenteli sittemmin opettajana samassa kaupungissa. Hän oli vuodesta 1937 ollut yhteyksissä shkodërilaiseen kommunistiryhmittymään ja oli kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1941. Hänet tuomittiin kommunistiyhteyksistään poissaolevana 12 vuoden vankeusrangaistukseen ja vuodesta 1944 hän taisteli kommunistisissa sissijoukoissa ja kuului kansallisen vapautusrintaman johtoon. Vuosien 1945 ja 1991 välillä Hoxha oli kansanedustaja ja vuodesta 1948 myös Albanian työn puolueen keskuskomiteassa toimien useissa erilaisissa kulttuuriin, koulutukseen ja propagandaan liittyneissä tehtävissä.

Hoxhan aviopuoliso ja maan diktaattori Enver Hoxha kuoli vuonna 1985, minkä jälkeen Nexhmijeä pidettiin puolueen kovan linjan edustajien ytimenä. Hänet erotettiin Albanian työn puolueesta kesäkuussa 1991 sen jälkeen, kun häntä oltiin kritisoitu suurellisista elämäntavoista. Hoxha pidätettiin 4. joulukuuta 1991 ja tammikuussa 1993 hänet tuomittiin yhdeksän vuoden vankeusrangaistukseen 750 000 Albanian lekin kavalluksesta. Valituksen jälkeen tuomiota korotettiin yhteentoista vuoteen. Hoxha vapautui vankeudesta tammikuussa 1997 ja julkaisi seuraavan vuoden puolella teoksen *Jeta imë më Enverin: Kujtime* (vapaasti käännettynä "Elämäni Enverin kanssa: Muistelmat").

Lähteet
-------

1. ↑  Albanian entisen kommunistidiktaattorin leski kuoli 99-vuotiaana *Ilta-Sanomat*.  26.2.2020. Viitattu 27.2.2020.
2. 1 2  Wojciech Roszkowski ja Jan Kofman: *Biographical Dictionary of Central and Eastern Europe in the Twentieth Century*, s. 358. M. E. Sharpe, 2008. ISBN 978-0-7656-1027-0. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Humat al-hima** (suom. *Kotimaan puolustaja*) on vuodesta 1987 Tunisian kansallislaulu. Laulun on kirjoittanut egyptiläinen Mustafa Sadik el-Rafii ja otettiin virallisesti kansallislauluksi 7. marraskuuta 1987.

Laulun säveltäjästä ei ole täyttä varmuutta. Säveltäjäksi on nimetty usein joko egyptiläinen Mohammed Abdel Wahab tai tunisialainen Ahmed Kheireddine.

Arabialainen teksti
-------------------

حماة الحمى يا حماة الحمى
هلموا هلموا لمجد الزمن
لقد صرخت في العروق الدماء
نموت نموت ويحيا الوطن

Arabiankielisen tekstin translitteraatio
----------------------------------------

Ḥumāta l-ḥimā yā ḥumāta l-ḥimā
Halummū, halummū, li-maǧdi z-zamān
Laqad ṣaraḫat fī ʿuruqinā d-dimā
Namūtu, namūtu, wa-yaḥyā l-waṭan
Li-tadwi s-samāwātu bi-raʿdihā
Li-tarmi ṣ-ṣawāʿiqu nīrānahā
ʾilā ʿizzi Tūnis ʾilā maǧdihā
Rijāla l-bilādi wa-šubbānahā
Fa-lā ʿāsha fī Tūnis man ḫānahā
Wa-lā ʿāsha man laysa lin ǧundihā
Namūtu wa-naḥyā ʿalā ʿahdihā
Ḥayāta l-kirāmi wa-mawta l-ʿiẓām.

Englantilainen käännös
----------------------

O defenders of the Homeland!
Rally around to the glory of our time!
The blood surges in our veins,
We die for the sake of our land.
Let the heavens roar with thunder.
Let thunderbolts rain with fire.
Men and youth of Tunisia,
Rise up for her might and glory.
No place for traitors in Tunisia,
Only for those who defend her!
We live and die loyal to Tunisia,
A life of dignity and a death of glory.

Lähteet
-------

1. 1 2  Flags, Symbols & Currency of Tunisia *WorldAtlas*.  24.2.2021. Viitattu 13.1.2023. (englanniksi)
2. ↑  Egyptian artists contribute in 6 Arab national anthems *EgyptToday*.  9.6.2017. Viitattu 13.1.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuuntele Tunisian kansallislaulu
*Tämä artikkeli kertoo pietarilaisesta hotellista. Muista Astoria-nimisistä hotelleista ja muista kohteista katso Astoria (täsmennyssivu).*
Hotelli Astoria sijaitsee Iisakin kirkon aukiolla Pietarissa. Astorian kyljessä sijaitsee sisarhotelli Angleterre..
**Astoria** (ven. Гостиница Астория, *Gostinitsa Astorija*) on viiden tähden hotelli Pietarissa Venäjällä. Rakennuksen suunnitteli Fredrik Lidvall, ja se edustaa jugendtyyliä. Samalla tontilla sijaitsee vanhempi hotelli Angleterre, johon on Astorian kerroksista kulkuyhteys.

Astoria sijaitsee Suurella merikadulla (ven. Большая морская улица, *Bol’šaja morskaja ulitsa*) Iisakin aukiolla. Aivan hotellin vieressä kohoaa Iisakin kirkko ja Nikolai I:n ratsastajapatsas. Aukiolla sijaitsee myös Marian palatsi, jossa toimii Pietarin kaupunginneuvosto.

Astoria-hotellissa on 223 huonetta ja 29 sviittiä, ja se kuuluu Rocco Forte Collection -ketjuun.

Historia
--------

Astoria oli avautuessaan vuonna 1912 maan kallein hotelli. Venäjälle hyökännyt Adolf Hitler suunnitteli pitävänsä Leningradin valloitusjuhlat Astoria-hotellissa 1940-luvun alussa. Runoilija Sergei Jesenin löytyi kuolleena, väitetysti itsemurhan tehneenä, hotelli Angleterren huoneesta nro 5 28. joulukuuta 1925. 

Angleterre ja Astoria uudistettiin perusteellisesti vuosina 1990–2002. Angleterre-hotellin alkuperäiset osat purettiin ja julkisivu rakennettiin uudelleen ulkoisesti samannäköiseksi. Tämän jälkeen Angleterre liitettiin Astoria-hotellin kompleksiin sisarhotellina. Historiallinen Angleterre purettiin siitäkin huolimatta, että peruskorjausta vastustamaan perustettiin kansanliike "Pelastus".

Lähteet
-------

1. ↑  Via (2003), haettu 2.9.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)  Kirjoittaudumme sisään Astoriaan, historialliseen viiden tähden hotelliin, jossa Hitler suunnitteli pitävänsä voitonjuhlansa Leningradin kukistuttua.
2. ↑  St. Petersburg Times, 15.5.2001, haettu 3.9.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)  Hän otti huoneen Angleterrestä, jossa hirttäytyi vesijohtoon huoneensa nurkassa. Hän jätti omalla verellään kirjoitetun itsemurhakirjeen, joka oli runomuodossa "Jääkää hyvästi, ystävät, hyvästi".
3. ↑  RP Monitor 20.3.2007, haettu 3.9.2007 (Arkistoitu – Internet Archive)  Toinen rinnakkainen tapahtumaketju kahdenkymmenen vuoden takaa oli kaupungin historiallisen keskustan suojelu. Kuka hyvänsä sosiologi voi vahvistaa, että riippumattomien kansanliikkeiden herääminen alkoi Pelastus-ryhmästä, joka astui esiin suojelemaan hotelli Angleterreä peruskorjaukselta.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Astoria**.
* Hotelli Astorian viralliset sivut (englanniksi)
Poliisilaitoksen päärakennus sijaitsee Japanin oikeusministeriön historiallisen rakennuksen vieressä.
**Tokion metropolin poliisilaitos** (jap. 警視庁, *Keishichō*; engl. *Tokyo Metropolitan Police Department*) on Tokion alueen turvallisuudesta huolehtiva poliisilaitos. Vuonna 1874 perustettua laitosta johtaa ylipoliisimestari (jap. 警視総監, *keishisōkan*), jonka nimittää Kansallinen julkisen turvallisuuden komissio ja hyväksyy Japanin pääministeri. 

Poliisilaitoksella on yli 42 000 poliisin ja yli 2 800 siviilityöntekijän henkilökunta. Sillä on Tokion prefektuurin alueella 101 poliisiasemaa. Asukkaiden määrä yhtä poliisia kohden on 290:1. 

Keishichōn päärakennus sijaitsee Kasumigasekin kaupunginosassa Chiyodan erillisalueella Tokion keskustassa. Vuonna 1980 valmistunut rakennus on kiilan muotoinen ja 18 kerrosta korkea hyvin tunnettu maamerkki.

Lähteet
-------

1. ↑  Keishicho: Organization chart

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tokion metropolin poliisilaitos**.
* Tokion metropolin poliisilaitos

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Tokyo Metropolitan Police Department
"Nkosi Sikelel' iAfrika"Esitetty vuonna 1994.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

**Nkosi Sikelel’ iAfrika** (suom. *Jumala siunaa Afrikkaa*) on Enoch Sontongan vuonna 1897 säveltämä, alun perin xhosankielinen laulu. Laulu on osa nykyistä Etelä-Afrikan kansallislaulua, sen swahilinkielinen käännös "Mungu ibariki Afrika" on Tansanian kansallislaulu ja sen sävelmä on myös Sambian kansallislaulussa "Stand and Sing of Zambia, Proud and Free". Lisäksi laulun käännösversio oli aiemmin Zimbabwen kansallislauluna. Jaakko Löytty on sanoittanut sävelmän alkuosion sävelelle laulun "Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää", joka on virsikirjan virsi 501.

Sontonga kirjoitti "Nkosi Sikelel’ iAfrikan" ensimmäisen säkeistön sanat vuonna 1897 ja sävelsi siihen melodian koulunsa kuoroa varten myöhemmin samana vuonna. Laulu esitettiin ensi kerran julkisesti vuonna 1899 metodistipappi Bowenin papiksivihkimisessä. Tammikuussa 1912 laulu esitettiin Afrikan kansalliskongressin (ANC) edeltäjän, *South African Native National Congressin*, perustavan kokouksen päätösrukouksena. Laulun levytti ensimmäistä kertaa ANC:n perustajiin kuulunut kirjailija Solomon Plaatje vuonna 1923 Lontoossa. Runoilija Samuel Mqhayi kirjoitti vuonna 1927 lauluun seitsemän xhosankielistä säkeistöä lisää. Laulusta tuli pian suosittu virsi ja sitä esitettiin myös poliittisissa tilaisuuksissa.

Apartheid-hallinnon aikana Etelä-Afrikan musta väestö piti "Nkosi Sikelel’ iAfrikaa" kansallislaulunaan ja sen laulaminen oli poliittisen protestin muoto. Vuonna 1994 siitä tuli Etelä-Afrikan toinen kansallislaulu "Die Stem van Suid Afrikan" ohella, ja vuonna 1996 maan kansallislauluksi julistettiin näiden kahden laulun yhdistetty ja lyhennetty versio.

Lähteet
-------

1. ↑  Virsi 501 - Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Viitattu 2.8.2023.
2. ↑  Remembering Enoch Sontonga  20 April 2005. International Marketing Council of South Africa.. Viitattu 24.8. 2007. (englanniksi)
3. 1 2  Nkosi Sikelel' iAfrika – South Africa's National Anthem ANC.  Arkistoitu 17.10.1997.
**Roxana Crisólogo Correa** (s. 1966 Lima) on Suomessa asuva perulainen runoilija, kulttuurituottaja ja kääntäjä.

Hän on opiskellut kirjallisuutta ja tiedotusoppia Limassa Universidad Nacional Mayor de San Marcosissa, sekä oikeustiedettä Universidad Nacional Federico Villarrealissa sekä Helsingin yliopistossa ja erikoistunut kansainväliseen oikeuteen. Crisólogo on toiminut Red por la Democratización Global (NIGD) -järjestössä Limassa demokratisoitumisen puolesta ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.

Crisólogo on julkaissut viisi runokokoelmaa: *Abajo sobre el cielo* (Alhaalla taivaan yllä), *Animal del camino* (Matkaeläin), *Ludy D*, *Trenes* (Junat) ja Kauneus (la belleza). Crisólogo perusti monikielisen kirjallisuusprojektin *Sivuvalo: Onko tämä suomalaista kirjallisuutta?,* joka Koneen säätiön kolmivuotisella tuella edisti Suomessa asuvien, maahanmuuttajataustaisten runoilijoiden ja kirjailijoiden työtä ja näkyvyyttä. 

Parhaillaan hän edustaa Suomea koordinaattorina NolitchX *Nordic Literatures in Change and Exchange* -kirjallisuusprojektissa, jonka tavoitteena on edistää maahanmuuttajakielillä työskentelevien kirjailijoiden verkostoitumista Pohjoismaiden alueella.

Roxanan runous käsittelee niitä valtasuhteita, joita post-kapitalistisen ajan arki tuottaa. Hänen runoutensa uudelleenkirjoittaa historiaa ja antaa äänen niille, joilta se on perinteisesti viety. Tätä voidaan pitää runouden dekolonisaationa, joka tuottaa uutta kansallisepiikkaa uusin sankarein. Roxanan runoudessa identiteetti on konfliktien kenttä: hän tutkii siirtymää kohti monikansallista identiteettiä sisäisten ja ulkoisten muuttokokemuksien kautta.

Aiheesta muualla
----------------

* Poet & Cultural producer *Roxana Crisólogo Correa*. Viitattu 20.8.2021.
* Etusuvu – sivuvalo platform *Sivuvalo.com*. Viitattu 20.8.2021.
* Nordic Multilingual Literature *Nordic Exchange in Literature – NOXLit*. Viitattu 20.8.2021.
* Etusivu *Somos La Colectiva*.  Arkistoitu 5.8.2021. Viitattu 20.8.2021.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Lauri Matias Solanterä**, sukunimi aik. *Solander* (3. tammikuuta 1902 Kokemäki – 1977 Helsinki) oli suomalainen nuotinpiirtäjä ja kanttori-urkuri. Hänet tunnettiin *kävelevänä musiikin tietokirjana*, joka kykeni ilman hakuteoksia vastaamaan mihin tahansa musiikkia koskevaan kysymykseen.

Lauri Solanterä kävi kuusi luokkaa Porin lyseota ja opiskeli sitten 1924–1927 Helsingin musiikki- ja kirkkomusiikkiopistossa urkujen ja pianon soittoa sekä laulua. Solanterä valmistui 1927 kanttori-urkuriksi. Hän oli vähän aikaa kanttorina Pohjan pitäjässä ja siirtyi sitten 1928 Helsinkiin Westerlundin musiikkikauppaan piano- ja nuottimyyjäksi. Vuonna 1940 Solanterä nimitettiin Westerlundin liikkeen kustannuspäälliköksi ja hän hoiti tätä tehtävää eläkkeelle jäämiseensä saakka.

Solanterä alkoi töiden jälkeen iltaisin piirtää nuotteja, aluksi orkesteristemmoja mutta myöhemmin painovalmiita nuotinnoksia. Solanterä piirsi painokuntoon muun muassa Lauri Parviaisen *Koulun laulukirjan* vuonna 1934, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon koraalikirjat, useita orkesteri- ja kuoroteoksia, yksinlauluja ja iskelmiä. Solanterä julkaisi myös luettelon säveltäjä Jean Sibeliuksen käsikirjoituksista sekä täydellisen luettelon Sibeliuksen teoksista nimellä *The Works of Jean Sibelius* (1955). Hän julkaisi yhdessä Taneli Kuusiston kanssa joululaulukokoelman *In dulci jubilo*.

Lauri Solanterä oli naimisissa laulajatar ja laulujen suomentaja Kyllikki Solanterän o.s. Wegelius, aiemmin Solander (1908–1965) kanssa. Taitavana pianistina tunnettu Solanterä säesti vaimoaan harjoituksissa sekä maakuntiin tehdyillä konserttimatkoilla. Kyllikki Solanterän kuoltua Lauri Solanterä meni naimisiin Hellä Seterin o.s. Laiho kanssa.

Kansalliskirjastossa säilytettävä Kyllikki ja Lauri Solanterän arkisto sisältää suomalaisten säveltäjien, heidän joukossaan muun muassa Erik Bergman, Aarre Merikanto ja Ahti Sonninen, sävellyskäsikirjoituksia, jotka jäivät Lauri Solanterälle teoksia puhtaaksi piirrettäessä. Arkistossa on myös runsaasti Kyllikki Solanterän suomentamia lauluja nuottipainatteina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Marjut Hjelt 15.11.1999 : Kansalliskirjasto käsikirjoituskokoelmat Kyllikki ja Lauri Solanterän arkisto
2. ↑  Nuottipiirustus suoritetaan arkkitehdin välinein. Kolmekin tuntia vie yhden sivun valmistus. Suomen ainoan nuottipiirtäjän puheilla, Ilta-Sanomat, 29.12.1938, nro 301, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
**Syatsofamidi** (C13H13SN4ClO2) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
---------------------------------

Huoneenlämpötilassa syatsofamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, asetonitriiliin ja etyyliasetaattiin. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat soluhengityksen estoon, koska syatsofamidi estää tärkeitä hapetus- ja pelkistysreaktioita. Syatsofamidi tehoaa erityisesti munasieniin.

Syatsofamidin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 2,2-dikloori-1-(4-metyylifenyyli)asetoni reagoi glyoksaalin ja hydroksyyliamiinin kanssa muodostaen imidatsolirakenteisen oksiimijohdannaisen. Yhdisteen oksiimiryhmästä tehdään nitriili, ja imidatsolirengas kloorataan reaktioilla tionyylikloridin ja rikkidikloridin kanssa. Viimeinen vaihe on reaktio *N,N*-dimetyylisulfamoyylikloridin kanssa.


Syatsofamidia käytetään esimerkiksi perunan, tomaatin ja kurkkukasvien munasienitautien torjuntaan. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Franz Müller, Peter Ackermann & Paul Margot: *Fungicides, Agricultural, 2. Individual Fungicides, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry*, John Wiley & Sons, New York, 2011.
2. 1 2 3 4  Wolfgang Krämer, Ulrich Schirmer, Peter Jeschke, Matthias Witschel: *Modern Crop Protection Compounds*, s. 613, 615, 620. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 978-3-527-64417-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 5.12.2022). (englanniksi)
3. ↑  Cyazofamid *EU Pesticides Database*. Euroopan komissio. Viitattu 5.12.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* PubChem: Cyazofamid (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Cyazofamid (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cyazofamid (englanniksi)
**Daiyō kangoku** (jap. 代用監獄) on japanilainen lakitermi, joka tarkoittaa "korvaavaa vankilaa". Daiyō kangokut ovat poliisiasemien pidätyssellejä, joita käytetään varsinaisten pidätyskeskusten tai vankiloiden korvaajina. Käytännön ero näiden välillä on se, että vankiloita valvovat ammattilaisvartijat tai muu henkilökunta, joka ei osallistu poliisien tavoin rikosten tutkimiseen. 

Daiyō kangokut syntyivät vuonna 1908 vankiloiden ahtauden helpottamiseksi. Vaikka pulaa vankilaselleistä ei nykyään ole, käytäntö on jatkunut ja sillä on merkittävää poliittista tukea. Käytäntö on ollut kiistanalainen, koska sillä on rooli tunnustusten saamisessa japanilaisilta rikosepäillyiltä. Epäiltyä voidaan pitää pidätettynä ilman syytteitä yhteensä jopa 23 päivän ajan ja kuulustella joskus yli kymmenen tuntia päivässä ilman kunnollista pääsyä asianajajan luokse. Esimerkiksi Yhdistyneiden kansakuntien kidutuksen vastainen komitea on arvostellut järjestelmää.

Lähteet
-------

1. ↑  Keiji Hirano: Lawyers laud U.N. slam of Japan's legal, sexual abuses The Japan Times. Viitattu 27. heinäkuuta 2007.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Daiyo kangoku