recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gla** (kreik. Γλα) eli *Glas* (Γλας) oli mykeneläisaikainen linnoitus ja asutuspaikka Boiotiassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Orchomenóksen kunnassa lähellä nykyistä Kástron ("Linna") kylää. Paikan nimi on nykyaikainen. Sen pronssikautista nimeä ei tunneta.

Historia
--------

Glan linnoituksen muureja.
Glan linnoituksen kaakkoisportti.
Gla rakennettiin LH IIIA2 -kaudella 1300-luvun eaa. loppupuolella. Se oli todennäköisesti Theban ja Orkhomenoksen kaupunkien perustama ja niiden alaisuudessa. Se sijaitsi Orkhomenoksen minyalaisten linnoituksen rakentamisaikaan osittain kuivattaman Kopaisjärven (Kopaḯda) koillisrannalla. Se toimi alueen hallinnollisena ja maanviljelyyn liittyneen varastoinnin keskuksena. Linnoituksen tehtävänä on todennäköisesti ollut järven kuivatuksen seurauksena maanviljelyn käyttöön muutetun tasangon ja sen kanavien hoitaminen.

Gla tuhoutui Theban ja Orkhomenoksen tavoin tulipalossa LH IIIB2 -kaudella eli noin 1220–1200 eaa. todennäköisesti vihollisten hyökkäyksen seurauksena. Hyökkäyksen seurauksena paikka raunioitui ja autioitui, sillä sitä ei muiden keskusten tavoin asutettu uudestaan edes pienemmässä mittakaavassa.

Alueen arkeologiset kaivaukset on suoritettu vuonna 1893 André de Ridderin johdolla, vuosina 1955–1961 Ioánnis Threpsiádiksen johdolla sekä vuosina 1981–1983 ja 1990–1991 Spýros Iakovídiksen johdolla.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Glan linnoitus oli rakennettu saareketta muistuttavalle kukkulalle, joka sijaitsee noin 20–40 metriä muuta tasankoa korkeammalla. Linnoituksen pinta-ala on noin 20 hehtaaria. Näin se on ollut noin kymmenen kertaa suurempi kuin Tiryns ja noin seitsemän kertaa suurempi kuin Mykene. Koko kukkula on ollut ympäröity noin 2,8 kilometriä pitkällä ja enimmillään noin 5 metriä korkealla ja 5,50–5,80 metriä paksulla muurilla. Muurissa on neljä porttia, joiden yhteydessä on ollut torneja. Linnoituksessa on ollut palatsi, jossa on ollut poikkeuksellinen megaronin kaltainen *melathron*-huone sekä muun muassa varastorakennuksia. Muureista on säilynyt laajoja osia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Gla", *Antiikin käsikirja*, s. 192. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
2. 1 2 3 4  Glas *Glas Excavations*. Viitattu 9.12.2015.
3. ↑  Mycenaean Gla *Harryś Greece Travel Guide*. Viitattu 9.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gla** Wikimedia Commonsissa
**Gjirokastërin piirikunta** (alb. *Rrethi i Gjirokastrës*) oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Gjirokastërin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Gjirokastërin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 1 137 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 55 991 asukasta.

Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Antigonë, Cepo, Dropull i Poshtëm, Dropull i Sipërm, Gjirokastër, Lazarat, Libohovë, Lunxhëri, Odrie, Picar, Pogon, Qendër Libohovë ja Zagori. Pääkaupunkina toimi Gjirokastër.

Lähteet
-------

1. ↑  Albania Counties Statoids.com. Viitattu 3.8.2015.

AlbaniaAlbanian entiset piirikunnat
Berat | Bulqizë | Delvinë | Devoll | Dibër | Durrës | Elbasan | Fier | Gjirokastër | Gramsh | Has | Kavajë | Kolonjë | Korçë | Krujë | Kuçovë | Kukës | Kurbin | Lezhë | Librazhd | Lushnjë | Malësi e Madhe | Mallakastër | Mat | Mirditë | Peqin | Përmet | Pogradec | Pukë | Sarandë | Shkodër | Skrapar | Tepelenë | Tirana | Tropojë | Vlorë
**Pyörätuolikoripallossa** kilpailtiin **Tokion paralympialaisissa 2020** 16. kertaa. Ottelut pelattiin Musashino Forest Sport Plazalla 25. elokuuta – 5. syyskuuta 2021. Pyörätuolikoripallossa pelattiin miesten ja naisten turnaus. Miesten turnaukseen osallistui 12 ja naisten 10 joukkuetta. Yhteensä paralympialaisiin osallistui 264 koripalloilijaa. Miesten turnauksen voitti Yhdysvallat ja naisten Alankomaat.

Karsinnat
---------

Isäntämaa Japanille myönnettiin automaattisesti paikat paralympialaisiin kummankin sukupuolen turnauksiin. Muut joukkueet määritettiin alueellisten mestaruusturnausten kautta. Mestaruusturnaukset pelattiin vuonna 2019. Euroopasta turnauksiin pääsi neljä, Afrikasta yksi, Amerikasta miehillä kolme ja naisilla kaksi sekä Aasiasta/Oseaniasta miehillä kolme ja naisilla kaksi joukkuetta.

Turnaukset
----------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet  *tiedot* |  Yhdysvallat |  Japani |  Iso-Britannia |
| Naiset  *tiedot* |  Alankomaat |  Kiina |  Yhdysvallat |

Lähteet
-------

1. 1 2  Tokyo 2020 Paralympic Games - Qualification Regulations (pdf)  heinäkuu 2019. International Paralympic Committee.  Arkistoitu 19.7.2019. Viitattu 7.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Paralympic Competition Schedule Tokyo 2020. Viitattu 7.8.2019. (englanniksi)
**Matti Iivari (Iivo) Riikonen** (11. marraskuuta 1906 Kontiolahti – 28. toukokuuta 1992) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1966.

Riikosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Riikonen ja Maria Romppanen ja puoliso vuodesta 1932 hammaslääkäri Anni Loviisa Sorsimo (aiemmin Sohlman). Iivo Riikonen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1931 ja agronomiksi vuonna 1932. Riikonen työskenteli koko työuransa Enso-Gutzeit Oy:n maatilojen hoidossa. Hänet nimitettiin yhtiön maatalousosaston johtajaksi ja yliagronomiksi vuonna 1948. Sotien jälkeen hän hoiti yhtiön omistamia Immolan ja Neitsytniemen kartanoita Imatralla ja Mähkön kartanoa Lieksassa. Immolan kartano toimi vuosikymmeniä Maataloushallituksen hyväksymänä harjoittelutilana, ja oli merkittävä koko Suomen maataloudelle.

Riikonen toimi muun muassa Imatran seudun tarkastusyhdistyksessä, Itä-Suomen Ayrshirekerhossa ja Imatran Keinosiemennysyhdistyksessä. Hän taisteli talvi- ja jatkosodissa kiväärikomppanian päällikkönä sekä pataljoonankomentajana, ja haavoittui vaikeasti 1940. Riikonen toimi sodan jälkeen vapaaehtoisen maanpuolustustyön parissa, ja oli perustamassa Imatran reserviupseerikerhoa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Iivo Riikonen *Biografiasampo*. Viitattu 15.8.2022.
**Lutz Wahl** (2. marraskuuta 1869 – 30. joulukuuta 1928) oli yhdysvaltalainen sotilas. Hän toimi ensimmäisessä maailmansodassa 14. jalkaväkiprikaatin komentajana ja vuosina 1927–1928 Yhdysvaltain armeijan kenraaliadjutanttina.

Wahl syntyi Milwaukeessa Wisconsinissa. Hän pääsi vuonna 1887 opiskelemaan armeijan sotilasakatemiaan, mistä hän valmistui kesäkuussa 1891, jolloin hänet nimitettiin vänrikiksi. Vuonna 1898 hänet ylennettiin yliluutnantiksi ja vuonna 1900 kapteeniksi.

Majuriksi maaliskuussa 1912 ylennyt Wahl opiskeli vuonna 1916 Army War College -sotakorkeakoulussa. Hänelle myönnettiin väliaikainen prikaatikenraalin arvo 12. huhtikuuta 1918, ja hän toimi 7. jalkaväkidivisioonan osana toimivan 14. jalkaväkiprikaatin komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.

Wahlista tuli Yhdysvaltain armeijan avustava kenraaliadjutantti 16. toukokuuta 1924. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja nimitettiin armeijan kenraaliadjutantiksi 2. heinäkuuta 1927.

Wahl kuoli yllättäen 30. joulukuuta 1928 59-vuotiaana edelleen kenraaliadjutantin virassa ollessaan. Hän oli ennen tätä ollut sairaana joitakin viikkoja. Hänet haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Lutz Wahl, Major General, United States Army *arlingtoncemetery.net*. Viitattu 30.11.2020. (englanniksi)
2. 1 2  MAJOR GEN. WAHL DIES UNEXPECTEDLY.  *The New York Times*, 31.12.1928. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Lutšno** (ven. Лучно) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Porhovin piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,9 kilometriä pitkä, 1,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,99 neliökilometriä eli 299 hehtaaria. Se sijaitsee Sudomskajan ylängöllä, jossa on muitakin järviä. Järven ympäristössä on metsämaata, niittyjä ja peltomaata, sekä lounaispuolella olevan kylän Travino (Травино) asuinalue. Toinen alueen kylistä Mahnovka (Махновка) sijaitsee hieman edellisestä erillään. Kylien kautta kulkee kaakosta päin Sorokinosta alkava tie. Järvi on vaihtelevan muotoinen, sillä rannoilla lahdet ja niemet vuorottelevat toisiaan. Lahtia on kuusi ja lahtien välissä on yleensä pitkä niemi. Järven eteläpuoliskossa on kuusi metsäistä saarta.

Luontoarvoja
------------

Lutšnon rannat voivat olla mataliaja paikoin jyrkkiä. Matalat rannat ovat soistuneet, jyrkkiin rantoihin ulotuu metsää, niittyjä ja peltomaata. Järven pohja on mutainen, mutta rannat ovat hiekka ja silttiä, jossa on kivikkoa ja makaa veteen kaatuneita puita. Sen kalakanta on runsas. Eri lajeja ovat esimerkiksi hauki, ahven, pasuri, suutari, lahna, pasuri, karppi, made, törö ja mutakala, sekä joitakin *Rutilus*- ja *Carassius*-sukujen kalalajeja.

Vesistösuhteita
---------------

Lutšno sijaitsee Listvenkan valuma-alueella, joka on osa Tšerjohan valuma-aluetta. Tšerjoha on puolestaan Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Lutšnoon tulee ainakin kaksi ojaa, josta toisen kautta laskee kahden lammen vedet. Lutšnon laskuoja on Lutšinka (Лучинка), yhtyy alempana Listvenkaan. Järven valuma-alueen koko on 32,8 neliökilometriä.

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Лучно (озеро), jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Lutšno (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 27.11.2019. (venäjäksi)
2. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Лучно (озеро)
**Lutz Pfannenstiel** (s. 12. toukokuuta 1973 Zwiesel) on saksalainen uransa päättänyt jalkapallomaalivahti. Nykyisin hän toimii bundesliigaseura TSG 1899 Hoffenheimin kansainvälisten asioiden ja pelaajatarkkailun vastaavana.

Pfannenstiel on ensimmäinen ja myös ainoa jalkapalloilija, joka on pelannut ammatikseen kaikilla kuudella FIFA:an kuuluvalla maanosalla. Hän edusti urallaan 26 seuraa 13 eri maassa.

Ura pelaajana
-------------

Pfannenstiel sai 19-vuotiaana 1. FC Bad Kötztingin pelaajana sopimustarjouksen Bayern Müncheniltä, mutta Pfannenstiel kieltäytyi tästä, sillä hän ei halunnut toimia Oliver Kahnin kakkosmaalivahtina seurassa. Pian sopimustarjouksen jälkeen Pfannenstiel siirtyi Malesian pääsarjan Penang FA:han. Vuodet 1994–1997 Pfannenstiel edusti Englannin valioliigan Wimbledonia ja Nottingham Forestia, mutta ei pelannut kummassakaan yhtään ottelua. Vuodet 1997–1998 Pfannenstiel pelasi Suomessa TPV:n, Hakan ja PK-37:n paidassa. Hakassa Pfannenstiel ei pelannut yhtään Veikkausliiga-ottelua Panu Toivosen ollessa ykkösmaalivahtina.

Vuonna 2008 Pfannenstiel siirtyi brasilialaiseen Hermann Aichingeriin ja näin ollen hänestä tuli ensimmäinen kaikilla maanosilla jalkapalloa ammatikseen pelannut pelaaja. Pfannenstiel lopetti uransa namibialaisessa Ramblersissa vuonna 2011. Pfannenstiel pelasi ammatikseen Saksassa, Malesiassa, Englannissa, Etelä-Afrikassa, Singaporessa, Suomessa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Kanadassa, Armeniassa, Albaniassa, Brasiliassa ja Namibiassa.

Vuosina 1986–1987 Pfannenstiel pelasi viisi ottelua Saksan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.

Uran jälkeen
------------

Pfannenstiel aloitti valmentajanuransa jo peliurallaan, kun hän toimi vuonna 2007 armenialaisen FC Bentonit Ijevanin päävalmentajana pelatessaan seurassa. Vuosina 2008–2009 Pfannenstiel toimi Kuuban ja vuosina 2009–2010 Namibian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Helmikuussa 2011 alkaen hän on toiminut TSG 1899 Hoffenheimin kansainvälisten asioiden ja pelaajatarkkailun vastaavana.

Lokakuussa 2009 Pfannenstiel julkaisi omaelämäkertansa *Unhaltbar – Meine Abenteuer als Welttorhüter*. Vuosien 2010 ja 2014 MM-kilpailuissa Pfannenstiel toimi Oliver Kahnin kanssa asiantuntijana ZDF-kanavalla. Hän on työskennellyt kommentaattorina myös BBC:llä, CNN:llä ja Eurosportilla.

Ongelmat peliuralla
-------------------

Pelatessaan Singaporessa Pfannenstiel joutui vankilaan 101 päiväksi oltuaan epäiltynä ottelumanipulaatiosta. Myöhemmin hänet vapautettiin syytteistä todisteiden puuttuessa. 

Vuonna 2002 pelatessaan englantilaisessa Bradford Park Avenuessa Pfannenstielin sydän pysähtyi kolme kertaa hänen törmättyään Harrogaten Clayton Donaldsoniin. Omien sanojensa mukaan Pfannenstiel pelasi kovassa kuumeessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Sundelin, Saku-Pekka: Lutzin monta elämää. Urheilusanomat 2/2016, s. 24-28
2. ↑
3. ↑  Lutz Pfannenstiel Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
Lili Marleen -patsas Langeoogin vesitornin edustalla Ala-Saksissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Video

|  |  |
| --- | --- |
| *The True Story of Lili Marlene* (1944), brittiläinen dokumentti. 
 |  |

 |

**Lili Marleen** on saksalainen rakkauslaulu, joka Lale Andersenin esityksenä oli Saksan ensimmäinen miljoonalevy. 

Alkuperäiset, saksankieliset sanat teki Hans Leip vuonna 1915. Alkuperäinen runo oli nimeltään "Das Mädchen unter der Laterne", jonka teemaa myös suomenkielinen sanoitus seuraa.

Laulun sävelsi Norbert Schultze ja Lale Andersen levytti teoksen vuonna 1939, mutta levystä tuli myyntihitti vasta pari vuotta myöhemmin. Lale Andersen joutui levyttämään saman kappaleen uudelleen sovitettuna Joseph Goebbelsin määräyksestä kesäkuussa 1942.

Laulun erikielisiä versioita on käytetty marssilauluna useissa maissa. Kappale tuli tunnetuksi koko Euroopassa sen jälkeen kun Soldatensender Belgrad alkoi soittaa kappaletta vuonna 1941. Kappale joutui kuitenkin soittokieltoon, koska Saksan propagandaministeri Goebbels ei pitänyt Lale Andersenista eikä etenkään tämän juutalaisystävistä, ja piti laulua sopimattoman hempeänä rakkauslauluna, joka ei sovi armeijan asemalla soitettavaksi. Runsaan asiakaspalautteen alla Goebbels kuitenkin taipui, ja kappaletta soitettiin joka ilta 21:55 illan viimeisenä kappaleena. Lale Andersenin ura silloisessa Saksassa oli kuitenkin tuhottu ensin esiintymiskiellolla ja sitten rajoitetulla esiintymisluvalla, jonka ehtoihin kuului, ettei Lale Andersin saanut esittää kappaletta Lili Marleen.

Marlene Dietrich levytti teoksen saksaksi ja englanniksi USA:n armeijalle propagandakäyttöön vuonna 1944.

Suomenkielinen versio
---------------------

Georg Malmstén levytti laulun suomeksi nimellä *Liisa pien’* vuonna 1942. Myöhempiä levytyksiä siitä ovat tehneet mm. Eino Grön vuonna 1961, Pauli Räsänen vuonna 1969, Solistiyhtye Suomi vuonna 1989 ja Korsuorkesteri vuonna 1996.

Elokuva
-------

Rainer Werner Fassbinder ohjasi 1981 laulun tarinan ja taustan pohjalta elokuvan Lili Marleen.
**Hoitovapaa** on vanhemmille tarjottu mahdollisuus ottaa vapaata vanhempainvapaan jälkeen.
Sen aikana työsuhde ei katkea. Hoitovapaalla voidaan olla, kunnes lapsi täyttää kolme vuotta. Vanhemmilla on oikeus lasten kotihoidon tukeen, mutta varsinaista palkkaa ei hoitovapaan ajalta saa. Hoitovapaan voi käyttää joko toinen vanhempi kokonaan, tai vanhemmat voivat vuorotella sen pitämisessä. Jos perheessä on useampi lapsi, toinen vanhempi voi olla hoitovapaalla myös silloin, kun toinen pitää äitiys- tai vanhempainvapaata.

Hoitovapaajakso on vähintään kuukauden, ja lain mukaan vanhemmilla on oikeus pitää hoitovapaa enintään kahdessa jaksossa. Joissain tilanteissa työnantajan kanssa voidaan sopia useammista jaksoista. 

Hoitovapaan pitämisestä on ilmoitettava työnantajalle vähintään kaksi kuukautta ennen vapaan alkamista, ellei muita perusteltuja syitä ole.

Osittainen hoitovapaa
---------------------

Osittainen hoitovapaa tarkoittaa, että vanhemmilla on oikeus lyhentää työpäivänsä, esimerkiksi 6 tuntiin/päivä tai 30 tuntiin/viikko. Molemmilla vanhemmilla on oikeus osittaiseen hoitovapaaseen. Vanhemmat eivät voi kuitenkaan olla hoitovapaalla yhtä aikaa, vaan esimerkiksi niin, että toinen vanhempi hoitaa lasta maanantaina ja toinen vanhempi perjantaina.

Ottovanhemmat voivat pitää alle kouluikäisen lapsensa hoitamiseksi hoitovapaata, kunnes adoptoinnista on kulunut 2 vuotta.

Lähteet
-------

* Sosiaali- ja terveysministeriö (Arkistoitu – Internet Archive)
**Isabel II** oli Espanjan laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Velasco-luokka*
Alus tilattiin laivastontelakalta Ferrolista, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 19. helmikuuta 1886 ja se valmistui joko vuonna 1888 tai 1889.

Palvelus
--------

Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa huhtikuussa 1898 alus oli San Juanissa Puerto Ricossa. Yhdysvaltain laivasto asetti San Juanin saartoon 18. kesäkuuta. *Isabel II*, tykkivene *General Concha* ja hävittäjä *Terror* lähtivät satamasta testatakseen sulkua, mista seurasi toinen San Juanin taistelu. Yhdysvaltain laivaston apuristeilijä *USS St. Paulin* saavuttua paikalle alkoi lyhyt tykistötaistelu, josta espanjalaiset nopeasti irtautuivat ja palasivat takaisin satamaan.

Alus palasi sotatoimien päätyttyä Espanjaan ja se poistettiin alusluettelosta vuonna 1907.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish cruiser Isabel II

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 2002. ISBN 0-85177-133-5. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Gardiner 2002 s. 383

*Velasco*-luokan risteilijät

|  |
| --- |
| *Velasco* - *Gravina* - *Infanta Isabel* - *Isabel II* - *Cristóbal Colón* - *Don Juan de Austria* - *Don Antonio de Ulloa* - *Conde de Venadito* |
| Edeltäjä: Aragón-luokka – Seuraaja: Isla de Luzón -luokka |
**Isabella** (1186–1246) oli Angoulêmen kreivin Aymer Tailleferin tytär, josta tuli Juhana Maattoman puolisona Englannin kuningatar.

Isabella ja Juhana vihittiin vuonna 1200, liitto oli Juhanan toinen. Lähes 20 vuoden ikäerosta huolimatta pariskunnalle muodostui läheiset suhteet, ja Juhana vietti mieluummin aikaansa vaimonsa kanssa kuin sotimassa. He saivat kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Juhana kuoli vuonna 1216. Isabella huolehti, että hänen poikansa Henrik III pääsi turvallisesti valtaistuimelle ja sai hyvät neuvonantajat ympärilleen. Sen jälkeen Isabella palasi synnyinmaahansa Ranskaan.

Noin vuonna 1218 Isabella vihittiin toiseen avioliittoon Lusignanin kreivi Hugh X:n kanssa, jolle hänet oli alun perin kihlattu, ennen kuin Juhana päätti naida Isabellan. Isabella ja Hugh olivat naimisissa yli 30 vuotta. Heille syntyi yhdeksän lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Isabella Of Angoulême (1186–1246) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia.*. Viitattu 17.4.2023.
2. ↑  Jone Johnson Lewis: Isabella of Angouleme Biography *ThoughtCo*.  2019. Viitattu 17.4.2023.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Mikä ihminen on?** on Matti Puolakan vuonna 1982 ilmestynyt kirja, jossa esitetään systemaattinen marxilaisen filosofian kritiikki. Siinä on myös Mao Zedongin filosofian kritiikin kautta etsitty syitä Kiinan kulttuuri­vallan­kumouksen – ja samalla kaikkien sosialismin muotojen – epäonnistumiseen. 

Kirja ei ilmestyessään juurikaan herättänyt kiinnostusta. Tiedonantaja julkaisi siitä arvion, jossa todettiin: 

"Vaikka kaikki muut maolaisuuden teesit heittävätkin kuperkeikkojaan Puolakan kirjassa, on sentään yksi asia, joka on jäänyt ennalleen: kielteinen suhtautuminen Neuvostoliittoon, kommunisteihin ja marxismi-leninismiin. Neuvostoliitossa valta on muka ’uuden porvariston’ käsissä, kommunististen puolueiden strategia ja taktiikka on väärä ja marxismi-leninismiä on radikaalisti ’uudistettava’."

Lähteet
-------

  

1. ↑  Vesa Oittinen: Maolaisen ajattelun uusin käänne (Tiedonantaja 29.9.1982)

Aiheesta muualla
----------------

* Heli Santavuori: Marxilaisen filosofian systemaattinen kritiikki. Puolakkalaisuuden "esihistoriaa", Uusi historia ry, 18.2.2019
**Mikä mikä viidakkokirja** (vuosina 1989–1991 ohjelman nimi muodossa **Mikä-mikä viidakkokirja**) oli suomalainen Yleisradion tuottama vuosina 1989–1994 valmistunut ja esitetty luontoaiheinen visailuohjelma. Ohjelmaa esitettiin Yle TV1-kanavalla alkuvuosina lauantai-iltaisin, ja myöhemmin perjantai-iltaisin. Ohjelmaa parhaimmillaan katsoi 1,6 miljoonaa katsojaa.

Ohjelman juontajana toimi alkujaan työuransa optikkona aloittanut Paul Segersvärd. Hänet valittiin juontajaksi siten, että Segersvärdin tuttava freenlancertoimittaja Heikki Vasamies otti yhteyttä, ja ehdotti yhteistyötä ohjelman tekemiseen. Ohjelman tunnusmusiikkina oli brittiläisen Tight Fit -yhtyeen coverversio kappaleesta *The Lion Sleeps Tonight*.

Ohjelman kulku
--------------

Kuvakaappaus ohjelmasta vuodelta 1991: *Mikä-mikä viidakkokirjassa* juontaja Paul Segersvärd kyselemässä kilpailijoilta aiemmin näkemäänsä luontoaiheiseen videoon liittyvää kysymystä.
Ohjelmassa kilpailijoille esitettiin katkelmina luontoaiheisia videoita, jonka jälkeen kuva pysäytettiin ja kysyttiin videon jatkoon liittyvä kysymys, esimerkiksi mitä seuraavassa kohtauksessa tapahtuu tai mikä tietty erityspiirre videon aiheen eläimeltä löytyy. Ohjelmassa esitetyt luontoaiheiset videot olivat japanilaisen luontokuvauksiin erikoistuneen kuvausryhmän materiaalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Mikä-mikä-viidakkokirja: täsmennystä *Yle.fi*.  22.4.2008. Viitattu 6.6.2023.
2. 1 2  Matilainen, Laura: Missä he ovat nyt? Miljoonayleisön keränneen Mikä Mikä Viidakkokirjan Paul Segersvärd: Näin Riki Sorsa yllätti ohjelmassa *MTV Uutiset*.  14.5.2016. Viitattu 6.6.2023.
3. ↑  Helsingin Sanomien arkistohaku hakusanalla "Mikä-mikä viidakkokirja" (Tilaajille) *hs.fi*. Viitattu 6.6.2023.
4. 1 2  Hietaneva, Panu: Optikosta tuli sattumalta luontotoimittaja (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  15.10.2012. Viitattu 6.6.2023.
5. 1 2  Tietovisat - Mikä-mikä-viidakkokirja *Yle.fi*.  10.12.2007. Viitattu 6.6.2023.
**Kissaihmisten kirous** (*The Curse of the Cat People*) on Val Lewtonin tuottama ja Robert Wisen ja Gunther von Fritschin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1944. 

Elokuvasta piti tulla *Kissaihmisten* jatko-osa, ja pääosissa ovatkin *Kissaihmisten* näyttelijät. Nimestään huolimatta siitä ei kuitenkaan tullut kauhuelokuvaa vaan herkkä kuvaus pikkutytöstä, joka elää omassa mielikuvitusmaailmassaan.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Simone Simon  | … |  Irena Reed, Oliverin kuollut vaimo
  |
|  Kent Smith  | … |  Oliver Reed
  |
|  Jane Randolph  | … |  Alice Moore
  |
|  Ann Carter  | … |  Amy Reed
  |
|  Eve March  | … |  neiti Callahan, Amyn opettaja
  |
|  Julia Dean  | … |  rouva Julia Farren
  |
|  Elizabeth Russell  | … |  Barbara Farren
  |
|  Erford Gage  | … |  poliisi
  |
|  Sir Lancelot  | … |  Edward, Reedien hovimestari ja kokki
  |

Tuotanto
--------

Tavalliseen tapaan tuottaja Val Lewtonille oli annettu elokuvan nimi *Kissaihmisten kirous*, jonka pitäisi olla jatko-osa vuoden 1942 kauhuelokuvalle *Kissaihmisille*, joka oli menestynyt äärimmäisen hyvin. Lewton ei kuitenkaan ollut lainkaan samaa mieltä, ja teki elokuvasta herkän tarinan pikkutytöstä ja tämän mielikuvitusmaailmasta.

Ohjaajaksi Lewton palkkasi Gunther von Fritschin, joka oli aikaisemmin tehnyt vain lyhytelokuvia. Kuvausten piti kestää 18 päivää, mutta niiden jälkeen Fritsch oli ehtinyt kuvata vasta puolet käsikirjoituksesta. Hänet korvattiin leikkaaja Robert Wisella, joka kuvasi elokuvan loppuun. Se oli Robert Wisen ensimmäinen ohjaustyö.

RKO:n johtoporras ei ollut järin tyytyväinen, kun se näki valmiin elokuvan. Lewton joutui kuvaamaan joitakin kohtauksia uudelleen ja lisäämään uusi kohtauksia. Niistä huolimatta elokuvasta ei silti tullut sellaista kauhuelokuvaa, mitä studio oli odottanut. Studio kuitenkin markkinoi sitä ikään kuin se olisi kauhuelokuva.

Vastaanotto
-----------

*Kissaihmisten kirous* ei menestynyt kovin hyvin, koska sen markkinointi oli niin harhaanjohtavaa. Elokuva sai kuitenkin hyviä arvosteluja useilta kriitikoilta, muun muassa James Ageeltä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Curse of the Cat People (1944). *Turner Classic Movies – TCM*.  Arkistoitu 16.4.2016. Viitattu 20.2.2010. (englanniksi)
2. 1 2 3  Vieira, Mark A.: Darkness, Darkness: The Films of Val Lewton: Looking Back at a B-Movie Master *Bright Lights Film Journal*.  14.3.2021. Viitattu 14.6.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Kissaihmisten kirous* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Kissaihmisten kirous* Elonetissä.
* *Kissaihmisten kirous* AllMoviessa. (englanniksi)
**Pyörätuolimiekkailussa** kilpaillaan **Tokion paralympialaisissa 2020** 16. kertaa. Miekkailuottelut pidetään Makuhari Messe Hall B:ssä. Kilpailut käydään 26. – 30. elokuuta. Miehet ja naiset kilpailevat omissa sarjoissaan. Kummallekin sukupuolelle on kahdeksan kilpailua siten, että kalvassa, floretissa ja säilässä on kaksi yksikökilpailua ja kalvassa ja floretissa joukkuekilpailut. Paralympialaisiin osallistuu 48 nais- ja 48 miesmiekkailijaa.

Karsinnat
---------

Yhdestä maasta saa osallistua paralympialaisiin korkeintaan kymmenen miesurheilijaa ja kymmenen naisurheilijaa. Yhteen yksilökilpailuun saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa, joista vain yksi saa ansaita paikan rankingin perusteella. Kategorian A kilpailuihin osallistuu 18 urheilijaa ja kategorian B 14. Joukkuekilpailuihin osallistuu kahdeksan joukkuetta.

Eri karsintamenetelmiä on useita. 30 (15 miestä ja 15 naista) kategorian A urheilijaa valitaan yhdistetyn rankigin (floretti+kalpa, floretti+säilä, kalpa+säilä) perusteella. Näistä 18 (9+9) on kiintiöity alueittain (Eurooppa, Amerikka/Aasia ja Aasia/Oseania). Kategoriassa B yhdistetyn rankingin perusteella valitaan 24, joista 18 on kiintiöity alueittain. 12 urheilijaa valitaan yhden lajin rankingin perusteella. Isäntämaa Japanille on myönnetty kolme kiintiöpaikkaa sekä miehiin että naisiin. Joukkuekilpailuja varten paralympialaisiin valitaan viisi nais- ja viisi miesmiekkailijaa joukkuerankingien perusteella. Lisäksi paralympialaisiin kutsutaan kaksi urheilijaa (1 mies ja 1 nainen).

Aikataulu
---------

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ei päättyneitä kilpailutapahtumia* |
| Yhteensä | 8 | 8 | 8 | 24 |

### Miehet

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Kalpa A  *tiedot* |  |  |  |
| Kalpa B  *tiedot* |  |  |  |
| Kalvan joukkue  *tiedot* |  |  |  |
|  |
| Floretti A  *tiedot* |  |  |  |
| Floretti B  *tiedot* |  |  |  |
| Floretin joukkue  *tiedot* |  |  |  |
|  |
| Säilä A  *tiedot* |  |  |  |
| Säilä B  *tiedot* |  |  |  |

### Naiset

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Kalpa A  *tiedot* |  |  |  |
| Kalpa B  *tiedot* |  |  |  |
| Kalvan joukkue  *tiedot* |  |  |  |
|  |
| Floretti A  *tiedot* |  |  |  |
| Floretti B  *tiedot* |  |  |  |
| Floretin joukkue  *tiedot* |  |  |  |
|  |
| Säilä A  *tiedot* |  |  |  |
| Säilä B  *tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tokyo 2020 Paralympic Games - Qualification Regulations (Arkistoitu versio 12. heinäkuuta 2019 Tiedostomuoto = pdf)  heinäkuu 2019. International Paralympic Committee.  Arkistoitu 19.7.2019. Viitattu 8.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Paralympic Competition Schedule Tokyo 2020. Viitattu 8.8.2019. (englanniksi)
**Heinkel P.1073** olivat joukko lentokonekonsepteja, jotka johtivat Heinkel He 162-hävittäjän kehitykseen. Tarkalleen He 162-hävittäjän kehitykseen johti P.1073.01-20 -konsepti. Projektin aiemmat hävittäjäkonseptit erosivat merkittävästi viimeisistä. Projektin alla kehitettiin muun muassa P.1073.01-04, joka oli tarkoitettu korvaamaan Messerschmitt Me 262. Koneesta oli suunniteltu aerodynaamiselta kannalta Me 262:ta huomattavasti parempi, sillä siinä käytettiin esimerkiksi suoran siiven sijasta nuolisiipeä, sekä koneen kaksi moottoria oli siirretty siivistä rungon alle ja päälle. Ohjaamon oli tarkoitus sulautua nokan muihin muotoihin näin parantaen koneen aerodynaamisia ominaisuuksia vielä lisää. V-peräsintä ja kolmipyörälaskutelinettä suunniteltiin käytettäväksi P.1073:ssa. Voimalaitteena useissa konsepteissa oli tarkoitus käyttää HeS 011A -suihkuturbiineita, jotka oli tarkoitus korvata Jumo 004C -moottoreilla, jos ensin mainittuja ei ollut saatavilla.

P.1073.01-04:n malli toistui useissa projektin konsepteissa. Useissa oli nuolisiivet, mutta myös suorilla ja pitkillä siivillä varustettuja versioita suunniteltiin. Useissa konsepteissa esiintynyt rungon alle asennetun suihkumoottorin toimivuus epäilytti Saksan ilmailuministeriötä (RLM). Sen epäiltiin olevan liian herkkä keräämään erilaisia esineitä kiitotieltä, etenkin kun koneen etulaskuteline oli sijoitettu melkein imuaukon eteen. Tästä seurasi projektin kehitys yksimoottoriseen suuntaan ja lopulta He 162:ksi.

Tekniset tiedot (P.1073.01-04)
------------------------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:** &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012,00 m
* **Kärkiväli:** &&&&&&&&&&&&&010.032000010,32 m
* **Korkeus:** &&&&&&&&&&&&&&03.04000003,40 m
* **Siipipinta-ala:** &&&&&&&&&&&&&022.&&&&0022,00 m²
* **Tyhjäpaino:** &&&&&&&&&&&04410.&&&&004 410 kg
* **Suurin lentoonlähtöpaino:** &&&&&&&&&&&06100.&&&&006 100 kg
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Heinkel HeS 011A -suihkuturbiinia; &&&&&&&&&&&&&012.087000012,87 kN per moottori

**Suoritusarvot**

* **Suurin nopeus:** &&&&&&&&&&&01010.&&&&001 010 km/h
* **Lentomatka:** &&&&&&&&&&&01500.&&&&001 500 km
* **Lakikorkeus:** &&&&&&&&&&014000.&&&&0014 000 m

**Aseistus**  

* 1 × MG 151/20 20 mm tykki eturungossa

Katso myös
----------

* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945

Lähteet
-------

* Rys, Marek: *German Air Projects vol. 2 - Fighters*. Redbourn, UK: Mushroom Model Publications, 2004. 83-89450-07-0.

### Viitteet

1. 1 2 3  Ryś 2004, s. 9–10
2. ↑  Ryś 2004, s. 96
**Eero Toivo Sakari Siirala**, aiemmin **Sirelius** (4. kesäkuuta 1910 Viipuri – 13. elokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Siiralan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Elis Kaarlo Sirelius ja kansakoulunopettaja Helmi Adele Bäckman ja puoliso 1943–1979 elokuvanäyttelijä, missi Ester Toivonen. Siirala tuli ylioppilaaksi Viipurissa 1933 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1941. Siirala suoritti sittemmin myös useita metsäalan kursseja ja ja maanpuolustuskurssin. Hän oli harjoittelija Itä-Suomen Rautakauppa Oy:ssä Viipurissa 1934, Enso-Gutzeitin uittotyömaalla 1935 ja Viipurin Saha Oy:ssä 1936, Metsäliitossa pyöreän puutavaran hankinta- ja laivaustehtävissä 1937, U. Myntin Metsätoimiston palveluksessa 1938 ja maatalousministeriön asutusasiaintoimiston Tuusulan ja Keravan pika-asutustoimikunnan metsänhoitaja 1941.

Siirala oli puolustusministeriön kiinteistöosaston ylimääräinen metsänhoitaja 1942–1949, maanhoitotoimiston toimistopäällikkö 1949–1952, va. metsänhoitaja 1952 ja metsänhoitaja ja metsätoimiston toimistopäällikkö 1953–1973. Siirala hoiti myös Valtion Metallitehtaiden Linnavuoren tehtaiden metsiä ja puutavaranhankintoja 1946–1949 ja oli puolustusministeriön esittelijä vuodesta 1951 ja valtioneuvoston ylimääräinen esittelijä vuodesta 1962. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1965. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Siirala haavoittui jatkosodassa ja toimi sen jälkeen sota-aikana Helsingin ilmasuojelukomppanian päällikkönä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Möttönen, Tuomas: Metsäneuvos Eero Siirala (1910–1986). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 18.12.2013. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 26.3.2023.
2. 1 2  Kuolleet. Metsäneuvos Eero Siirala.  *Uusi Suomi*, 30.8.1986, nro 232, s. 5. Kansalliskirjasto. Viitattu 26.3.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuomas Möttönen: Eero Siirala *Biografiasampo*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Pyörätuolitenniksessä** kilpailtiin **Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa** 8:tta kertaa. Kilpailut käytiin 9.–16. syyskuuta. Eri kilpailumuotoja oli yhteensä kuusi. Kilpailut käytiin Centro Olímpico de Tênisissä.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ei käytyjä kilpailuja* |

Kilpailut ja mitalistit
-----------------------

Sarjat on jaettu avoimeen ja Quad luokkaan. Avoimessa luokassa on sellaiset urheilijat, joilla on vähintään toisen jalan toimintakyky heikentynyt, mutta kummatkin kädet toimivat normaalisti. Quad luokassa on sellaiset urheilijat, joiden vammat haittaavat pyörätuolin liikuttamista sekä mailan käsittelyä. Quad luokassa miehet ja naiset kilpailevat samoissa sarjoissa, mutta avoimessa luokassa on kummallekin sukupuolelle omat turnaukset.

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten kaksinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Miesten nelinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Naisten kaksinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Naisten nelinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Quad luokan kaksinpeli*tiedot* |  |  |  |
| Quad luokan nelinpeli*tiedot* |  |  |  |

Lähteet
-------

1. ↑  Paralympic Schedule rio2016.com.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 7.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Pyörätuolitennis Paralympiakomitea.  Arkistoitu 30.8.2016. Viitattu 7.9.2016.
3. ↑  Wheelchair Tennis British Paralympic Association.  Arkistoitu 8.9.2016. Viitattu 7.9.2016. (englanniksi)
**Never Crazy** on japanilainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2002 ja hajosi vain kolmea vuotta myöhemmin, vuonna 2005. Se jäi melko tuntemattomaksi. Never Crazy luokitellaan oshare kei -bändiksi.

Never Crazyn perustivat Yuu, Masahiro, Kenta ja Niino. He tekivät yhden demon, kaksi maxi-singleä, yhden mini-albumin ja yhden albumin. He pääsivät myös moniin tapahtumiin. Yksi tärkeimmistä oli Kyoto Musehallissa pidetty Kyoto Rock Summit -tapahtuma.

Kaikki näytti hyvältä, kunnes 24. huhtikuuta pidetyssä konsertissa he kertoivat Niinon jättävän yhtyeen. Niinon viimeinen konsertti Never Crazyn kanssa olisi 26. toukokuuta Osaka Musella. Muut jäsenet eivät osanneet päättää lopettaisivatko Niinon lähdön jälkeen vai etsisivätkö tilalle uuden basistin. He päättivät miettiä asiaa ja aikoivat pitää tauon kuukauden loputtua. 

Yhtye jatkoi esiintymisiään normaalisti, kunnes heidän nettisivuilleen ilmestyi viesti vain kaksi päivää ennen viimeistä konserttia Niinon kanssa: Rumpali Kenta oli pyörtynyt, ja hänellä oli todettu vakava aivoverenvuoto. 

Kaksi päivää myöhemmin, 26. toukokuuta viimeisessä konsertissa, vain kolme neljästä jäsenestä ilmaantui paikalle, ja he kertoivat surullisia uutisia: Kenta oli kuollut sinä aamuna.

Jäsenet päättivät lopettaa Never Crazyn.

Jäsenet
-------

* Yuu, laulu
* Masahiro, kitara
* Niino, basso
* Kenta, rummut

Lähteet
-------

* **JAME** (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nevele Pride** (28. toukokuuta 1965 – huhtikuu 1993) oli kuuluisa amerikanravuri ja oman aikansa nopein ravihevonen. 

Nevele Priden isä oli Star's Pride ja emä Thankful, emänisä Hoot Mon. Ori oli väriltään ruunikko ja alkuperäiseltä nimeltään Thankful's Major. Sen ohjastaja ja valmentaja oli Stanley Dancer. Oriin omistivat Nevele Acres Ellenvillestä, New Yorkin osavaltiosta, ja Louis Resnick Monticellosta, New Yorkin osavaltiosta.

Nevele Pride voitti muiden muassa ravikilpailut Hambletonian Stakes, Kentucky Futurity, Dexter Cup ja The Colonial Stakes. Elokuussa 1969 se ravasi Indianapolisin raviradalla silloisen uuden maailmanennätyksen 1.11,3. Nykyisen maailmanennätyksen 1.07,7a juoksi Sebastian K vuonna 2014.

Nevele Pride ei ollut mikään helppo käsiteltävä. Se oli pahamaineisen vihainen hevonen, eikä sitä voinut hoitaa ilman suojakäsineitä ja suurta varovaisuutta. Kerrotaan, että vain yksi Nevele Priden hoitajista selvisi vammoitta urakastaan — paksujen käsineiden ansiosta. Viimeiset vuotensa Nevele Pride vietti omassa pihattoaitauksessaan, jonka aidassa pidettiin varoituskylttiä "*Nevele Pride will bite*" ("Nevele Pride puree varmasti"). Huhtikuussa 1993 ori sairastui suolisolmuun kotonaan Kentuckyssa. Se kuoli 28-vuotiaana pian leikkauksen jälkeen.

Nevele Pride astui Stoner Creek -siittolassa Kentuckyssa ja jätti lukuisia jälkeläisiä, muiden muassa Suomessa vuosikaudet isäoriiden tilastoissa ykkössijaa pitänyt Barbeque sekä Pershing, Flying Irishman, Madison Avenue, Zoot Suit, Evita Broline, Messerschmitt, Snack Bar, My Nevele ja Bonefish. Monet varsat perivät isältään myös vihaisen luonteen. Kaikkiaan Nevele Pride jätti yli kahdeksansataa jälkeläistä, joista yli sata "haamumaileria" (ennätys parempi kuin 1.14,6).

Lähteet
-------

1. ↑  Nevele Priden tiedot Sukuposti.netissä
**"Never Let You Go"** on kappale, jonka Dima Bilan esitti Venäjän edustuskappaleena vuoden 2006 Euroviisuissa. Kappale sijoittui kilpailussa toiseksi.

Kappaleen esitti kilpailussa pop-laulaja Dima Bilan. Kappaleen on säveltänyt Aleksandr Lunyov ja sanoittaneet Karen Kavalerian ja Irina Antonyan. Kavalerian ja Antonyan olivat tällä kappaleella mukana Euroviisuissa jo toista kertaa – vuonna 2002 heidän kappaleensa Northern girl sijoittui kymmenenneksi.

Esiintyessään Ateenassa Dima Bilanin päällä oli valkoinen toppi, jossa oli hänen kilpailunumeronsa - 13 ja 10(semifinaalissa numero 13 ja finaalissa 10). Bilanin takana oli kaksi tanssivaa ballerinaa sekä valkoinen flyygeli, jonka päälle oli siroteltu ruusun terälehtiä ja josta puolivälissä esitystä nousi aaveenkaltainen naishahmo.

Johtuen Venäjän heikosta menestyksestä edellisenä vuonna (2005), Venäjän täytyi osallistua Euroviisujen semifinaaliin. Semifinaali-iltana kappale esitettiin numerolla 13, Puolan ja Turkin esitysten välissä. Kappale sai yhteensä 217 pistettä, sijoittuen kärkikymmenikköön ja jatkaen matkaansa finaaliin.

Finaali-iltana Bilan esiintyi numerolla 10, Tanskan ja Makedonian esitysten välissä. Tällä kertaa kappale vastaanotti huikeat 248 pistettä, sijoittuen kilpailussa toiseksi – 44 pistettä voittaja Lordin jäljessä. Kappale sai täydet 12 pistettä seitsemältä maalta: Armenialta, Valko-Venäjältä, Suomelta, Israelilta, Latvialta, Liettualta ja Ukrainalta. Ainoat maat, joilta Venäjä ei saanut yhtään pistettä, olivat Monaco ja Sveitsi.

Tämä oli Venäjän kaikkien aikojen paras sijoitus Euroviisuissa. Bilan ylitti Alsoun tuloksen, joka tuli myös toiseksi, mutta vain 155 pisteellä. Myöhemmin parhaaksi sijoitukseksi tuli niin ikään Dima Bilanin esittämän kappaleen "Believe" voitto kaksi vuotta myöhemmin, 2008. Huomattavaa on kuitenkin se, että Alsoun aikana, vuonna 2000, Euroviisuihin osallistui vain 24 maata ja vuonna 2006 maita olikin jo 38. Mutta silti Alsou sai vain 53.8 % suurimmasta mahdollisesta määrästä kun taas Dima Bilan 54.4 %.

Listasijat
----------

| Lista (2006) | Listasija |
| --- | --- |
| Latvian Airplay Chart | 21 |
| Russian Airplay Chart | 3 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Eurovision Song Contest 2006 Final *Eurovision.tv*. EBU. Viitattu 21.7.2016. (englanniksi)
2. ↑  Eurovision Song Contest 2006 Semi-Final *Eurovision.tv*. EBU. Viitattu 21.7.2016. (englanniksi)
**Nongo-Souala** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 10 000 ja kylässä 5 400 asukasta (vuonna 2009).

Nongo-Soualan kunta rajoittuu idässä ja etelässä Sikasson piirin Danderesson, lännessä Klélan ja pohjoisessa Koutialan piirin Diouradougou Kafon kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Tärkeimmät vesistöt ovat Banifing ja sen sivujoki Lotio. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen.

Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat samoja, senufoja, miniankoja, dogoneja, boboja, fulbeja, mandinkoja ja moseja.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*. Viitattu 9.6.2018.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 9.6.2018.
3. 1 2 3  Plan de Sécurité Alimentaire: Commune Rurale de Nonkon Souala 2006-2010 *web.archive.org*.  2006. Viitattu 9.6.2018.
**Lakiseuranta** tarkoittaa toimintaa, jossa yritys tai muu toimija tunnistaa omaa toimintaansa koskevat säädökset ja seuraa niissä tapahtuvia muutoksia. 

Lakiseuranta mielletään usein vapaaehtoiseksi CSR-toiminnaksi (Corporate Social Responsibility), vaikka useat säädökset itsessään sisältävät yksiselitteisen vaatimuksen tuntea toiminnanharjoittajan toimintaan liittyvät näkökohdat, riskit sekä lain velvoitteet. Laintuntemus onkin keskeinen osa yritysten riskienhallintaa.*lähde?* Lakiseuranta sisältyy myös monen vapaaehtoisen johtamisjärjestelmän työkaluvalikoimaan: esimerkiksi ympäristöstandardi ISO 14001 edellyttää toiminnanharjoittajalta ympäristöä koskevien lakisääteisten vaatimusten tunnistamista, lakimuutosten seurantaa sekä dokumentoitua vaatimusten täyttymisen arviointia.

Keskeisiä lakiseurannan kohteita ovat esimerkiksi ympäristösääntely, kemikaaliturvallisuus, työsuojelu, taloushallinto, työoikeus ja HR-toiminta, verotus, yhtiöoikeudelliset säädökset sekä erilaiset toimialakohtaiset säädökset, kuten finanssi-, vakuutus-, elintarvike-, sosiaali- ja terveysalan säädökset tai tuotekohtaiset lait, asetukset ja standardit.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuinka tehdään laadukas ja auditoijan odotukset täyttävä vaatimusten täyttymisen arviointi? *Linnunmaa Lex*.  26.1.2018. Viitattu 3.6.2021.
Lakinskin vaakuna.
**Lakinsk** (ven. Ла́кинск) on kaupunki Vladimirin alueen Sobinkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman varrella 32 kilometriä Vladimirista lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Nižni Novgorodin välinen rautatie (Undolin asema) sekä kaupunkien välinen M7-valtatie. Asukkaita on 15 900 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1889 perustetun tekstiilitehtaan asuintaajamasta, joka sai nimen Lakinski siellä vuonna 1905 menehtyneen vallankumouksellisen M.I. Lakinin mukaan. Vuonna 1969 taajamasta tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. tekstiili-, elintarvike- ja huonekaluteollisuutta. Nähtävyyksistä huomattavin on vuonna 1693 rakennettu Kazanin jumalanäidin ikonin kirkko. Kaupungin alueeseen kuuluvassa entisessä Undolin kylässä asui vuosina 1784–1786 Aleksandr Suvorov.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 235. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Lakinskin kaupungin sivusto (venäjäksi)
**Laki eräiden maatalouden velkain vakauttamisesta** on Suomessa aiemmin voimassa ollut laki, joka säädettiin vuonna 1932 ja jonka tarkoituksena oli helpottaa maksuvaikeuksiin joutuneiden maanviljelijöiden asemaa 1930-luvun Suomessa.

Lain pääpiirteet
----------------

Lain perusteella Oy Maakiinteistöpankki sai oikeuden vakauttaa maataloudellisten suhdanteiden sekä korkeakorkoisten ja lyhytaikaisten velkojensa vuoksi maksuvaikeuksiin joutuneiden maanviljelijöiden velat, mikäli ne kyettiin vakauttamaan kiinnityslainalla, joka pankin arvion mukaan oli noussut enintään 70 %:iin maatilan arvosta sekä pankin harkinnan mukaan enintään 30 %:iin metsäkiinnityksen esineenä olevan metsän ja enintään 30 %:iin irtaimistokiinnitykseen sisältyvän maatalousirtaimiston arvosta.

Jos maanviljelijän velat olivat määräarvoja suuremmat, hän ei voinut saada Maakiinteistöpankilta lainaa velkojensa vakauttamiseksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Hakkila, Esko (toim.): "Maatalouden velkain vakauttaminen", *Lakiasiain käsikirja*, s. 614. Porvoo: Werner Söderström Oy, 1938.
**"Kuka kertoisi minulle"** on Henrik Otto Donnerin säveltämä laulu Aulikki Oksasen runoon. Se sävellettiin Timo Bergholmin elokuvaan *Punahilkka* (1968), jossa Pepe Willberg laulaa sen Blues Section -yhtyeen säestämänä.

Ensimmäinen julkaistu levytys kappaleesta on single, jonka B-puolella on Kaj Chydeniuksen Aulikki Oksasen runoon säveltämä *Sinua, sinua rakastan* elokuvasta *Asfalttilampaat* (1968). Arvellaan, että single on tehty *Asfalttilampaiden* markkinoimiseksi. 

Laulu julkaistiin singlenä myös Otto Donnerin itsensä laulamana vuonna 1968, joidenkin tietojen mukaan Willbergin levy-yhtiösopimusten takia. Sen B-puolella on elokuvassa *Ruusujen aika* (1969) soinut kappale "Pääskytorni", jonka Donner myös laulaa.

Pepe Willberg levytti laulun "Kuka kertoisi minulle" uudelleen Pepe & Paradise -yhtyeen esikoisalbumille *Niin vähän on aikaa* (1972), jonka kaikki sävellykset ja sovitukset ovat Otto Donnerin. Tämä versio lienee laulun tunnetuin levytys runsaan radiosoiton takia.

Laulun sävel, sanat, pianosäestys ja soinnutus on julkaistu *Suuren toivelaulukirjan* osassa 12 sivuilla 182–183.

Lähteet
-------

1. ↑  *Punahilkka (1968)* Elonetissä. Musiikki. Viitattu 11.4.2018.
2. 1 2  Mikko Mattlar: Rakkauden rajamailla – Love-pomo laulajana *Soundi*.  31.12.2016. Viitattu 11.4.2018.
3. ↑  Diskografia *Pepewillberg.net*.  Arkistoitu 12.4.2018. Viitattu 11.4.2018.
4. ↑  Love records LRS 1015 ( 45 ) *Äänitearkisto*.  Arkistoitu 12.4.2018. Viitattu 11.4.2018.
5. ↑  Pepe & Paradise ‎– Niin Vähän On Aikaa *Discogs-levytystietokanta*. Viitattu 11.4.2018.
6. ↑  "Kuka kertoisi minulle", *Suuri toivelaulukirja 12*, s. 182. Heikki Uusitalo (toim.). Warner Chappell Music Finland, Suuri suomalainen kirjakerho, 1995.
**Pyörätuolikoripallossa** kilpailtiin **Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa** 15. kertaa. Kilpailut käytiin 8.–17. syyskuuta. Sekä naisilla että miehillä oli omat kilpailut. Miesten turnaukseen osallistui 12 joukkuetta ja naisten 10 joukkuetta. Ottelut pelattiin HSBC Arenalla ja Arena Carioca 1:ssä. Urheilijat oli jaettu kahdeksaan vammaluokkaan välille 1-4,5 0,5 välein. Joukkueen kentällä olevien pelaajien kokonaispistemäärä ei saanut ylittää kuin 14. Yhdysvallat voitti kummatkin turnaukset.

Mitaliyhteenveto
----------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvallat Yhdysvallat | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Saksa Saksa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Espanja Espanja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Yhdistynyt kuningaskunta Iso-Britannia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Alankomaat Alankomaat | 0 | 0 | 1 | 1 |

Kilpailut ja mitalistit
-----------------------

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet*tiedot* |  Yhdysvallat |  Espanja |  Iso-Britannia |
| Naiset*tiedot* |  Yhdysvallat |  Saksa |  Alankomaat |

Lähteet
-------

1. ↑  Paralympic Schedule rio2016.com.  Arkistoitu 20.9.2016. Viitattu 6.9.2016. (englanniksi)
2. ↑  Pyörätuolikoripallo Paralympiakomitea.  Arkistoitu 30.8.2016. Viitattu 6.9.2016.