recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Svetlana Prokopjeva
**Svetlana Vladimirovna Prokopjeva** (ven. Светлана Владимировна Прокопьева; s. 1. lokakuuta 1979 Pihkova) on venäläinen toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa vapaana toimittajana Radio Free Europelle/Radio Libertylle.

6. heinäkuuta 2020 Prokopjeva sai 500 000 Venäjän ruplan sakot "terrorismiin kehottamisesta tai terrorismin oikeuttamisesta tai propagoimisesta". Hänet myös lisättiin terroristien ja ekstremistien luetteloon. Hänen pankkitilinsä jäädytettiin ja hänet asetettiin kotiarestiin. Prokopjeva oli marraskuussa 2018 laatimassaan kommentaarissa yhdistänyt FSB:n toimistotilojen ulkopuolella Arkangelissa tehdyn itsemurhapommituksen Venäjällä vallinneen poliittisen ilmapiirin synnyttämään epätoivoon.

Prokopjevalle myönnettiin vuonna 2020 Committee to Protect Journalistsin (CPJ) kansainvälinen lehdistönvapauspalkinto.

Kesäkuussa 2023 Venäjän oikeusministeriö lisäsi hänet ulkomaisten poliittisten toimijoiden listalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Прокопьева Светлана Владимировна Правозащитный центр МЕМОРИАЛ
2. 1 2  Journalist Svetlana Prokopyeva found guilty of 'inciting terrorism' Deustche Welle
3. ↑  Labelled as "terrorist", Russian journalist Svetlana Prokopieva had her bank accounts blocked European Federation of Journalists
4. ↑  Russian Journalist To Appeal Ruling By Russian Court In Controversial Case Radio Free Europe/Radio Liberty
5. ↑  Svetlana Prokopyeva, Russia Committee to Protect Journalists
6. ↑  "Российское министерство юстиции в пятницу пополнило список так называемых иностранных агентов." Радио Свобода
**Epämetallit** ovat alkuaineita, jotka eivät käyttäydy kuten metallit. Epämetallit muodostavat usein kovalenttisia sidoksia. Epämetallit ovat yleensä kaasuja tai kiinteitä aineita. Jotkut epämetallit (esimerkiksi jodi) ja puolimetallit (esimerkiksi pii) kuitenkin kiteytyvät metallinkiiltoiseen muotoon, joten epämetallin käsite on määriteltävä aineen kemian eikä ulkonäön mukaan.

Varsinaisia epämetalleja ovat hiili, typpi, happi, fosfori, rikki ja seleeni, halogeenit (fluori, kloori, bromi, jodi ja astatiini) ja jalokaasut (helium, neon, krypton, argon, ksenon ja radon) joskus myös puolimetallit (boori, pii, germanium, arseeni, antimoni, telluuri ja polonium). Vety lasketaan usein epämetallien joukkoon, koska se on kaasu ja muodostaa usein kovalenttisidoksia normaaliolosuhteissa. Vedyn pelkistymisreaktiot ovat kuitenkin harvinaisia, ts. se yleensä luovuttaa eikä vastaanota elektroneja, kuten varsinaiset epämetallit, joten se ei ole kemiallisesti ottaen epämetalli. Hydridi-ionia, joka on elektronin vastaanottanut vety, esiintyy vain poikkeuksellisen elektropositiivisissa tapauksissa, kuten alkalihydrideissä (esimerkiksi litiumhydridi LiH), ja itse asiassa vety alkaa käyttäytyä kuin metalli korkeassa paineessa.

Alkuaineina epämetallit ovat vakaita eivätkä reagoi aggressiivisesti. Ne eivät muodosta metallisidoksia, joten niillä ei ole metallikiiltoa sekä niiden lämmön- ja sähkönjohtokyky on huono. Hiili on kiinteä, jonkin verran sähköä johtava aine, jonka esiintyy standardiolosuhteissa grafiittina tai amorfisena eli aktiivihiilenä. Typpi, happi, vety ja halogeeneista fluori ja kloori ovat kaksiatomisia kaasuja. Fosfori, rikki ja seleeni muodostavat moniatomisia rakenteita, joten ne ovat kiinteitä, kiteytyviä aineita. Kiinteät epämetallit eivät liukene veteen, kaasumaiset vain vähän, eivätkä kummatkaan reagoi veden kanssa kuten halogeenit.

Typpi palaa vasta erittäin kuumassa, mutta useat muut epämetallit syttyvät ja jauhemuodossa saattavat palaa jopa räjähtämällä. Syntyvät oksidit ovat kaasuja (hiili, rikki, typpi) tai kiinteitä aineita. Epämetallioksidien vesiliuokset ovat happamia ja ne syövyttävät metalleja. Typpihappo, fosforihappo ja rikkihappo ovat vahvoja happoja, seleenihappo on keskivahva ja hiilihappo taas on heikko happo. (Divetyoksidi eli vesi on neutraali ja voi toimia niin happona kuin emäksenäkin.)

Epämetallien keskinäiset sidokset ovat usein kovalentteja, ts. elektronit jaetaan. Erityisesti hiili-hiili-sidos on tästä syystä erittäin kestävä, joten hiilen yhdisteistä eli orgaanisista aineista voi tulla erittäin monimutkaisia.

Myös 2000-luvulla keinotekoisesti aikaansaadut halogeeni tennessiini ja jalokaasu oganesson ovat teoriassa epämetalleja, mutta niiden epästabiiliuden vuoksi asiaa on vaikea käytännössä osoittaa.
**Vjatka** (ven. Вятка) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Pestovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin eteläosassa 16 kilometrin päässä Pestovosta. Kylässä on reilut 500 ja kunnassa 700 asukasta (vuonna 2009).

Vjatkan kunnan pinta-ala on 100,6 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Pestovon piirin Ohonaan ja idässä Pestovon maalaiskuntaan, etelässä Tverin alueeseen sekä lännessä Ustjutskojen kuntaan. Pinta-alasta 63,6 % on metsää ja 31,9 % maatalousmaata. Seudun jokia ovat Mologa, Voldomitsa ja Guska.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 11 kylää: Alekseiha, Avdejevo, Bykovo, Evanovo, Fedovo, Gorka, Guski, Karelskoje-Pestovo, Novinka, Sidorovo ja Trebesovo. Vjatkan jälkeen toinen suurempi kylä on vajaan sadan asukkaan Novinka. Kahdessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Vjatkan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Bežetskin viidenneksen verokirjassa vuosina 1550–1551. Vuosisadan lopun kulkutaudit ja 1600-luvun alun sekasorron aika autioittivat alueen lähes kokonaan. Sen jälkeen syntyneestä karjalaisasutuksesta muistuttaa kylännimi *Karelskoje* eli "karjalainen" Pestovo erotuksena pohjoisempana sijaitsevasta "venäläisestä" (*Russkoje Pestovo*). Myöhemmin seudulle alettiin perustaa aateliskartanoita. Vjatkan kartanon yhteydessä oli kaksi kirkkoa sekä pienet tiili- ja viinatehtaat.

Vjatkan kautta kulkee Pestovon ja Tverin alueen välinen paikallistie. Kylistä on linja-autoyhteys Pestovoon sekä Tverin alueen Lesnojeen. Työvoimasta 82 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (25,9 %), opetusala (25,9 %) ja kauppa (19,0 %). Vjatkassa toimii karjanhoitoon erikoistunut maatalousyritys.

Palveluihin kuuluu alakoulu lastentarhoineen, kulttuuritalo, kirjasto, posti, yleinen sauna ja lääkintäasema. Nähtävyyksiä ovat Novinkan pohjoispuolella sijaitsevat kumpuhaudat, 1800-luvulla rakennettu Vjatkan kirkko sekä entisen kartanon puistoalue.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Generalnyi plan: Vjatskoje selskoje poselenije, Pestovski munitsipalnyi raion, Novgorodskaja oblast. Tom 1: Obštšaja pojasnitelnaja zapiska  2010. Veliki Novgorod:  Novgorodgraždanprojekt. Viitattu 28.6.2012. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Vjatkan kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Puuvenesoutu Suomessa**

Puuvenesoutu on osa suomalaista kulttuuria ja liikuntaperinnettä, ja se yhdistetään usein Suomen kesään ja järvimaisemiin. Soutu tarjoaa paitsi mahdollisuuden luontevaan liikkumiseen myös perinteen, joka ulottuu vuosisatojen taakse. Nykyään puuvenesoutua harrastetaan sekä arkiliikuntana, että kilpaurheiluna.

**Erilaiset puuvenesoutulajit**

Puuvenesoudussa kilpaillaan Suomen mestaruuksista neljässä eri luokassa, jotka ovat: kirkkovenesoutu, parisoutu, vuorosoutu ja yksinsoutusarjat. Kilpailumatkoina on 1000m sprintti sekä pidemmät matkat 10, 25 ja 60 kilometriä.

**Kirkkovenesoutu**

Kirkkovenesoutu on perinteinen laji, jossa matkoja taitettiin alun perin paikasta toiseen. Tunnetuin kirkkovenesoutuun liittyvä tapahtuma on Sulkavan Suursoudut.

**Soutu liikuntamuotona**

Soutaminen on erinomainen liikuntamuoto, joka vahvistaa sydäntä, keuhkoja ja lihaksia. Lisäksi se edistää selän ja hartiaseudun hyvinvointia. Kirkkovenesoudun aikana voit harjoittaa monipuolisesti lihaskuntoa ja hapenottokyvyn maksimointia.

**Historia**

Puuvenesoutua on harrastettu Suomessa todennäköisesti niin kauan kuin on ollut veneitäkin olemassa. Varsinaiset puuvenesoutu kilpailut alkoivat kuitenkin järjestäytyä vasta 1960-luvun lopulla, erityisesti Sulkavalla.

**Sulkavan Suursoudut**

Sulkavan Suursoudut on vuosittain heinäkuussa järjestettävä tapahtuma, joka on jatkunut vuodesta 1968 lähtien. Tapahtuman järjestää Sulkava-seura, ja se on Suomen suurin soututapahtuma.

1. 1 2 3  Soutuseura SMARK ry: Puuvenesoutu *smark.fi*.
2. 1 2  Puuvenesoutu – Suomen Melonta- ja Soutuliitto ry *melontajasoutuliitto.fi*. Viitattu 8.11.2023.
3. ↑  Puuvenesoutu – Takon Soutajat ry *takonsoutajat.fi*. Viitattu 8.11.2023.
4. ↑  Sulkava *Visit Savonlinna*. Viitattu 8.11.2023.
**Pekka Pauli Vihtori Ruokola** (s. 10. helmikuuta 1951 Koskenpää) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.

Ruokola edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa raskaassa sarjassa. Hän selviytyi suoraan kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä olympiavoittaja Teófilo Stevensonille.

Ruokola edusti seuratasolla Vilppulan Veikkoja, Mäntän Urheilijoita ja Tampereen Voimailuseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1974, 1976, 1977, 1978, 1979 ja 1982. 

Pekka Ruokola on pituudeltaan 189-senttinen ja ammatiltaan poliisi. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut nyrkkeilyn kehä- ja arvostelutuomarina. Hänen poikansa Juha Ruokola on myös menestynyt nyrkkeilijänä.

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 282. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Pekka Ruokola (Arkistoitu – Internet Archive) Sports Reference LLC (englanniksi)
2. ↑  Arponen, Antti O.: *Olympiakisat Ateenasta Atlantaan*, s. 261. WSOY, 1996. ISBN 9510210722.
**Ralph Reed** (24. kesäkuuta 1963) on yhdysvaltalainen poliittinen vaikuttaja, konsultti ja edunvalvoja. Reed tunnetaan parhaiten Christian Coalitionin ensimmäisenä johtajana 1990-luvulla. Reed on perustanut yleishyödyllisen Faith and Freedom Coalition-järjestön, joka on toiminut teekutsuliikkeen ja evankelisten äänestäjien välillä.

Ura
---

Reed on toiminut George W. Bushin ja Dick Cheneyn kampanjoiden vanhempana neuvonantajana vuosina 2000 ja 2004. Reed toimi Georgian republikaanien puheenjohtajana ja johti GOP:n historiansa suurimpaan voittoon saavuttamalla ensimmäisen republikaanikuvernöörin ja kolmannen senaattorin paikat. Reed on toiminut puheenjohtajana ja toimitusjohtajana Century Strategies PR-toimistossa. Vuosian 1989–1997 Reed rakensi Christian Coalitionista yhden poliittisen historian tehokkaimmista edunvalvontajärjestöistä. Reed on kirjoittanut kuusi kirjaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Jen Krausz: Newsmax's 100 Most Influential Evangelicals in America *Newsmax*.  17.11.2017. Viitattu 4.11.2023. (englanniksi)
2. ↑  Leadership *Faith and Freedom Coalition*. Viitattu 4.11.2023. (englanniksi)
Suomen maa- ja ilmavoimien sotilasarvot
 **Upseerit** 

Kenraalikunta 

* kenraali
* kenraaliluutnantti
* kenraalimajuri
* prikaatikenraali

Esiupseerit 

* eversti
* everstiluutnantti
* majuri

Komppaniaupseerit 

* kapteeni
* yliluutnantti
* luutnantti
* vänrikki

 **Aliupseerit** 

 

* sotilasmestari
* ylivääpeli
* vääpeli
* ylikersantti
* kersantti
* alikersantti

 **Miehistö** 

 

* korpraali
* sotamies

 **Suomen merivoimien sotilasarvot** 

Upseerit 

* amiraali
* vara-amiraali
* kontra-amiraali
* lippueamiraali
* kommodori
* komentaja
* komentajakapteeni
* kapteeniluutnantti
* yliluutnantti
* luutnantti
* aliluutnantti

Aliupseerit 

* sotilasmestari
* ylipursimies
* pursimies
* ylikersantti
* kersantti
* alikersantti

Miehistö 

* ylimatruusi
* matruusi


**Alikersantti** (lyhenne **alik.**) on armeijassa käytettävä aliupseeriston sotilasarvo. Se on Suomen puolustusvoimissa alin aliupseeriarvo ja sen arvomerkkinä käytetään Suomessa kahta arvomerkkikulmaa. Alikersanttia alempi arvo on korpraali ja ylempi kersantti.

Alikersantti Suomessa
---------------------

Suomessa alikersantit toimivat useimmiten ryhmänjohtajina, joskus erikoisaselajeissa, sekä ryhmän varajohtajina. Lisäksi eräissä teknisissä tehtävissä, muun muassa elektroniikka-asentajina sekä lentoteknillisissä apumekaanikkotehtävissä palveleville varusmiehille annetaan aliupseerikoulutus. Suomessa alikersanteiksi koulutetaan noin viidennes ikäluokasta. Koulutus tapahtuu peruskoulutuskauden jälkeen aliupseerikurssilla, joka kestää kolme ja puoli kuukautta lukuun ottamatta eräitä erikoiskursseja. Aliupseerikurssin jälkeen alikersantit osallistuvat miehistön kouluttamiseen. Myöhemmin palveluksen aikana osa alikersanteista voidaan joko sodan ajan sijoituksensa tai erinomaisen palveluksen perusteella ylentää kersanteiksi.

Reservissä alikersantiksi voidaan ylentää korpraali, joka on palvellut kertausharjoituksissa vähintään 7 päivää ja sijoitettu aliupseerin arvoa vaativaan tehtävään. Ilman erityistä miehistöstä aliupseeriksi -kurssia voi vielä saada ylennyksen kersantiksi, joka on miehistössä varusmiehenä palvelleelle käytännössä korkein mahdollinen sotilasarvo.

* Alikersantin kauluslaattaAlikersantin kauluslaatta
* Alikersantin hihalaattaAlikersantin hihalaatta

Lähteet
-------

1. ↑  Lyhenneluettelo: A *Kielitoimiston ohjepankki*. Kotimaisten kielten keskus.  "alik. alikersantti" Viitattu 28.7.2017.
2. ↑  Tasavallan presidentin asetus sotilas- ja palvelusarvoista sekä puolustusvoimien tunnuskuvasta 28.12.2007/1490
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Alikersantti** Wikimedia Commonsissa
**Harjun koulu** oli Lahden kaupungin keskustassa, Keski-Lahden kaupunginosassa toiminut alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulua kävi noin 200 peruskoululaista.

Nykyinen koulurakennus valmistui alkujaan 1923 ja oli arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelema. Hän oli suunnitellut Lahteen myös viereisen Lahden kaupungintalon kymmenen vuotta aiemmin. Rakennuksessa toimi vuoteen 1964 saakka Lahden Yksityinen Tyttölyseo. Harjun kansakoulu aloitti toimintansa seuraavana vuonna. 

Rakennusta laajennettiin 1952 koulun entisen oppilaan Irma Kolsin piirustusten mukaan. Laajennus peitti pohjoispuolen arkkitehtuuriset piirteet. Laajennus käsitti opettajainhuoneen ja neljä luokkahuonetta. Rakennusta laajennettiin myös 1958. Tällöin rakennettiin keltaiseksi rapattu juhlasalisiipi. Vuonna 2019 Harjun koulun tiloista löydettiin kosteusvaurioita, joiden seurauksina oppilaita jouduttiin siirtämään opiskelemaan viereisen kaupungintalon tiloihin.

Koulun viimeinen itsenäinen lukuvuosi oli 2022-23, jonka jälkeen se yhdistyi Paavolan kampukselle muuttaneeseen Tiirismaan kouluun.

Lähteet
-------

1. 1 2  HarjuArkistoitu kopio Lahden kaupunki via peda.net, peda.net.  Arkistoitu 16.5.2021. Viitattu 26.5.2020.
2. 1 2 3  Kariston koulu Lahden kaupunki, lahti.fi. Viitattu 26.5.2020.
3. ↑  Lahden karttapalvelu: Keski-Lahti (Kartan valikoista karttapohjaa vaihtaa ja valikosta voi hakea erilaisia palveluja, kuten esimerkiksi kouluja) Lahden kaupunki, lahti.fi. Viitattu 26.5.2020.
4. ↑  Lahti koulukaupunkinaArkistoitu kopio Lahden museot, lahdenmuseot.fi.  Arkistoitu 13.8.2020. Viitattu 26.5.2020.
5. ↑  Harjun koulu - 31.7.2023 asti *Lahti*. Viitattu 23.8.2023.
**Leena Irmeli Mutka** (o.s. **Silvennoinen**, ent. **Saarivaara**) (s. 7. maaliskuuta 1958 Kajaani) on suomalainen suunnistuksen maailmanmestari.

Silvennoisen menestyksekkäimmät hetket suunnistuksen parissa osuivat viestikilpailuihin. Jo vuonna 1974 hän oli Leena Salmenkylän ja Outi Borgenströmin kanssa voittamassa tyttöjen pohjoismaista mestaruutta. Henkilökohtaisessa kisassa hän ylsi tyttöjen PM-pronssille 1978.

Kesällä 1979 Silvennoinen nostettiin Tampereen MM-kilpailuissa varanaisen paikalta viestin aloittajaksi, kun henkilökohtaisen maailmanmestaruuden juuri voittanut Borgenström loukkasi jalkansa kisatansseissa. Silvennoinen saapui osuudeltaan vaihtoon viidentenä mutta vain 14 sekuntia lopulta hopealle sijoittuneen Norjan takana ja minuuttikaupalla edellä pahoin epäonnistunutta Ruotsia. Leena Salmenkylä ja Liisa Veijalainen nostivat seuraavilla osuuksilla Suomen maailmanmestariksi.

Kalevan Rastia edustanut Silvennoinen oli voittamassa Venlojen viestiä 1979. Myös hänen kaksossisarensa Jaana ja pikkuveli Juha (Jussi) ovat suunnistajia, ja jälkimmäinen oli vuonna 1983 mukana joukkueessa, joka vasta kolmantena suomalaisena ylsi Tiomila-viestin voittoon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Siukonen, Markku (toim.): *Urheilumme kasvot 8*, s. 369. Oy Scandia Kirjat Ab.
2. 1 2  Poimintoja Jukolan ja Venlojen viesteistä Ikaalisten Nouseva Voima. Viitattu 4.1.2021.
3. ↑  Pihlaja, Juhani: *Urheilun käsikirja*, s. 691. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.
4. 1 2 3  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 1: 1978–79*, s. 211. Oy Scandia Kirjat Ab, 1979. ISBN 951-9466-17-7.
5. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 1: 1978–79*, s. 215. Oy Scandia Kirjat Ab, 1979. ISBN 951-9466-17-7.
6. ↑  Siukonen, Markku & Ahola, Matti: *Urheilun vuosikirja 5*, s. 196, 318. Oy Scandia Kirjat Ab, 1983. ISBN 951-9466-36-3.
Albrecht von Kunowski
**Albrecht von Kunowski** (4. heinäkuuta 1864 Potsdam – 5. huhtikuuta 1933 Potsdam) oli saksalainen lääkäri ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Von Kunowski opiskeli lääketiedettä Berliinissä ja Strasbourgissa. Hän toimi lääkärinä Sleesiassa, ja vuodesta 1913 mielisairaalan johtajana Rybnikissä. Kun Ylä-Sleesia vuonna 1922 liitettiin osaksi Puolaa, von Kunowski jäi eläkkeelle ja palasi Potsdamiin.

Albrecht von Kunowski kehitti yhdessä veljensä Felix von Kunowskin kanssa Kansallispikakirjoitus-nimisen pikakirjoitusjärjestelmän. He julkaisivat yhdessä myös kirjan *Die Kurzschrift als Wissenschaft und Kunst*.

Lähteet
-------

* Bonnet, Rudolf: *Männer der Kurzschrift*. Darmstadt: Winklers Verlag, 1935.
* Schneider, L. & Blauert, G.: *Geschichte der deutschen Kurzschrift*. Heckners Verlag, 1936.

### Viitteet

1. 1 2 3  Bonnet, s. 114
2. ↑  Schneider & Blauert, s. 220


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**HMX**, **oktogeeni** eli **syklotetrametyleenitetranitramiini** on voimakas, mutta iskusta helposti räjähtävä nitroamiini, joka luetaan varsinaisiin räjähdysaineisiin. Se on väritön kiinteä aine. Oktogeeni hajoaa 280 °C:ssa. Oktogeenin räjähdysnopeus on suhteellisen suuri: 9100 m/s. Aine keksittiin vuonna 1940 kehiteltäessä heksogeenille uutta valmistustapaa. 

HMX:ää on käytetty lukuisissa sotilaallisissa sovelluksissa kuten onteloammuksissa ja ydinaseiden sytyttimissä sekä myös kiinteissä rakettipolttoaineissa. Usein sitä käytetään sekoitettuna TNT:hen tai johonkin muuhun aineeseen räjähdysherkkyyden vähentämiseksi. Tyypillisiä esimerkkejä ovat oktoli (75 prosenttia HMX:ää, 25 prosenttia TNT:tä) ja OKFOL (95 prosenttia HMX:ää, 5 prosenttia vahaa). Oktolia käytetään ontelokranaattien räjähteenä.

Oktogeeni on voimakas räjähde, koska sillä on suuri molekyylipaino ja se on heksogeenin tavoin happitasattu. Sen molekyyli sisältää kahdeksankulmaisessa molekyylissä neljä hiili- ja neljä typpiatomia, joihin jokaiseen liittyy nitroryhmä. Oktogeeni kuuluu voimakkaimpien räjähteiden ryhmään. Siihen kuuluvat myös HNIW ja oktanitrokubaani, jotka kuitenkin ovat HMX:ää voimakkaampia ja vähemmän herkkiä räjähtämään iskusta.

Oktogeenin nimilyhenne HMX juontuu englannin kielen sanoista *High Molecular weight rdX*, *"suurimolekyylipainoinen RDX"*. Brittiläisessä armeijaslangissa kirjaimet merkitsevät *Her Majesty's eXplosive*.

Lähteet
-------

1. ↑  HAX Abbreviations.
2. ↑  FX Acroym Finder
**GAZ-61** on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama nelivetoinen auto. GAZ-61:n suunnitteli V. A. Gratšov, ja se esiteltiin vuonna 1938. Auton valmistus alkoi kuitenkin vasta vuonna 1940. 

GAZ-61:n rakenne perustui GAZ M2 -ajoneuvon runkoon, joka varustettiin nelivetoisella alustalla. Nelivedon ansiosta ajoneuvo pystyi kiipeämään 38 asteen mäkiä ja ylittämään jopa 72 senttiä syviä vesistöjä. Ajoneuvoa valmistettiin kahtena erilaisena mallina. Ensimmäinen, vuosina 1940-1941 tuotettu malli oli varustettu kuusisylinterisellä nelitahtimoottorilla, joka tuotti 63 kW:n tehon. Tämä ajoneuvo oli useiden puna-armeijan komentajien käytössä.

Vuonna 1941 alkuperäinen GAZ-61 korvattiin parannetulla **GAZ-61-73** -mallilla, jota valmistettiin vuoteen 1945 asti.

Aiheesta muualla
----------------

* GAZ-61 – Neuvostoliiton marsalkkojen auto (venäjäksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GAZ-61**.
Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:GAZ-61
**Fərit Zahidulla ulı Yarullin** (tat. Фәрит Заһидулла улы Яруллин, ven. Фарид Загидуллович Яру́ллин, *Farid Zagidullovitš Jarullin*; 1. tammikuuta 1914 Kazanin läänin Malyje Sunin kylä – 17. lokakuuta 1943) oli tataarilaissyntyinen neuvostoliittolainen säveltäjä. Hänen teoksiin kuuluu tataarien ensimmäinen kansallinen baletti *Şürəle.*

Elämäkerta
----------

Yarullin syntyi muusikon perheeseen. Hän opiskeli sellon ja pianon soittoa Kazanin musiikkiopistossa vuodesta 1930 ja säveltämistä Boris Šehterin johdolla Moskovan konservatoriossa vuosina 1933–1934. Vuosina 1934–1939 hän oli Tatarstanin oopperastudiossa ja vuosina 1939–1940 opiskeli säveltämistä Genrih Litinskin johdolla Moskovan konservatoriossa.

Yarullin on säveltänyt muun muassa keskeneräisen sinfonian, kamariorkesteri-, viulu- ja pianokappaleita, sonaatteja, romansseja ja lauluja sekä laatinut kansanlaulujen sovituksia. Hänen päätyönsä on tataarien ensimmäinen kansallinen baletti *Şürəle*, jonka libreton on kirjoittanut näytelmäkirjailija Ahmet Faizi. Toisen maailmansodan aikana neuvostoarmeijaan kutsuttu säveltäjä kaatui taistelussa Kurskin luona.

*Şürəletä* pidetään yhtenä neuvostoajan parhaista baleteista. Sen aiheena on tataarien kansanperinteeseen perustuva Ğabdulla Tuqayn samanniminen runoelma. Paha metsänhaltija Şüräle varastaa linnusta ihmiseksi muuttuneen Söyembikə-neidon siivet. Metsästäjä Ali-Batyr löytää Söyembikən ja menee tämän kanssa naimisiin. Şürəle palauttaa siivet korppien välityksellä ja nämä ajavat Söyembikən metsänhaltijan luolaan. Ali-Batyr pelastaa Söyembikən ja tappaa Şürəlen. Baletin musiikki pohjautuu tataarien laulu- ja tanssisävelmiin.

Säveltäjä Fabi Vitatšekin soitintama baletti esitettiin ensimmäisen kerran Kazanissa vuonna 1945 Leonid Žukovin ja Gai Tagirovin ohjaamana. Myöhemmin säveltäjät Vladimir Vlasov ja Vladimir Fere laativat siitä uuden version, joka esitettiin Leonid Jakobsonin ohjaamana nimellä *Ali-Batyr* Leningradissa vuonna 1950. Tänä versiona *Şürəle* tunnetaan entisessä Neuvostoliitossa ja Euroopan maissa.

Yarullinille myönnettiin postuumisti Tatarian ASNT:n valtionpalkinto vuonna 1958.

Lähteet
-------

1. 1 2  Belcanto.ru: Farid Jarullin *belcanto.ru*. Viitattu 24.3.2012. (venäjäksi)
2. ↑  Muzykalnaja entsiklopedija: Farid Jarullin *dic.academic.ru*. Viitattu 24.3.2012. (venäjäksi)
3. 1 2 3  *Muzykalnyi entsiklopeditšeski slovar*, s. 671. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1990. ISBN 5-85270-033-9.
4. 1 2 3 4 5  Belcanto.ru: Balet "Šurale" *belcanto.ru*. Viitattu 24.3.2012. (venäjäksi)
5. ↑  Russki balet: Entsiklopedija *pro-ballet.ru*. Viitattu 24.3.2012. (venäjäksi)
**Talal bin Abdullah** (26. helmikuuta 1909 – 7. heinäkuuta 1972) oli Jordanian kuningas 20. heinäkuuta 1951 – 11. elokuuta 1952. Hänet syrjäytettiin terveyssyistä, sairastettuaan skitsofreniaa.

Talal syntyi Mekassa 1909. Vuonna 1934 hän nai Zein al Sharaf Talalin. Talal opiskeli Royal Military Academyssa Sandhurstissa Englannissa, josta hän valmistui 1939.

Talal nousi valtaistuimelle, kun hänen isänsä Abdullah ibn Husain murhattiin Jordanian puoleisessa Jerusalemissa. Lyhyen valtakaudensa aikana Talal ehti ottaa käyttöön uuden perustuslain, joka teki ministereistä vastuullisia parlamentille. Hän myös sovitteli maansa välejä Egyptin ja Saudi-Arabian kanssa. Hänen poikansa Hussein oli hänen seuraajansa, muttei hallinnut heti, koska oli alaikäinen.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä:**Abdullah ibn Husain** | **Jordanian kuningas**1951–1952 | Seuraaja:**Hussein** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
Pekka Sivula suunnitteli Viljo Laitsalmen kanssa "Velkaistenmäen" eli Turun Urheilupuiston tornitalot (1952–1954).
**Pekka Väinö Johannes Sivula** (8. elokuuta 1924 Kouvola – 26. toukokuuta 2018 Naantali) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Turun asemakaava-arkkitehtinä ja kaavaosaston päällikkönä. Hän oli myös innokas golfharrastaja ja suunnitteli monia golfkenttiä eri puolille Suomea.

Sivula valmistui arkkitehdiksi vuonna 1952. Hän toimi vuodesta 1960 Turun asemakaava-arkkitehtina yli 25 vuotta. 1980-luvun puolessavälissä hänet tuomittiin viraltapantavaksi Armas Puolimatkan lahjusjutun yhteydessä. Eläkkeellä hän erikoistui golfkenttien suunnitteluun. Hän suunnitteli kaikkiaan 16 golfkenttää, toiseksi eniten Suomessa Kosti Kurosen jälkeen.

Pekka Sivula toimi 1977–1983 Suomen Golfliiton hallituksessa. Hän oli mukana perustamassa turkulaista Aura Golfia 1958 ja oli vuosina 1981–1983 sen puheenjohtaja.

Lähteet
-------

1. ↑  Aarnio, Tuija: Aravarakentamista Turussa vuosina 1949–53.  *Yhdyskuntasuunnittelu*, 2005, 43. vsk, nro 4, s. 17. Artikkeli verkossa. (PDF). Viitattu 29.5.2018.
2. ↑   (Kuolinilmoitus) *Turun Sanomat*, 10.6.2018, s. 22.  TS-Yhtymä.
3. 1 2 3  Tyry, Teemu: Pekka Sivula on kuollut *Golfpiste*.  28.5.2018. Viitattu 29.5.2018.
4. ↑  Mölsä, Seppo: "Turun tauti" alkoi Hamburger Börsin purkamisella – Puolimatkalle peräti 56 syytettä *Rakennuslehti*.  18.08.2017. Viitattu 29.5.2018.
5. ↑  Miettinen, Jussi: Arkkitehti Pekka Sivula on kuollut *Gogolf*.  28.5.2018. Viitattu 29.5.2018.
**Nova Generatsija**, ukr. Нова Генерація, 'Uusi sukupolvi', oli futuristien kirjallinen järjestö. Sen perustivat Harkovassa 1927 Panfuturistien yhdistyksen entiset jäsenet Myh’ailo Semenko, Geo Škurupi, Oleksi Poltoratskyi, A. Tšužy, Mykola Skuba ja muut sekä uudet jäsenet, kuten Dmytro Buzko. Sen ohjelmaan sisältyi internationalismin ja työväenkulttuurin iskulauseita, ja se oli kytköksissä Ukrainan kirjallisuuden modernisointiin viemällä sen kosketuksiin läntisen maailman kirjallisten aikalaisvirtausten kanssa. Järjestön virallinen äänenkannattaja oli saman niminen. Järjestö sai uudeksi nimeksi 1929 Ukrainan kommunistisen kulttuurin työläisten yhdistys, ja vuonna 1930 nimeksi tuli Ukrainan työläiskirjailijoiden liitto. Järjestö jouduttiin lakkauttamaan 1931. Useimmat jäsenet teloitettiin Stalinin vainojen aikana, joskin jotkut alistuivat paineen alla, kuten Oleksiy Poltoratskyi, ja omaksuivat puolueen linjan.

Lähteet
-------

1. ↑  Nova Generatsiia *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 22.11.2023. (englanniksi)
**Selenium** on avoimen lähdekoodin työkalu, jolla saadaan automatisoitua web-sovellusten toimintaa eri selaimissa. Seleniumin avulla testaajat voivat luoda skriptejä eri ohjelmointikielillä esimerkiksi Pythonilla, C# ja Javalla. Nämä skriptit simuloivat esimerkiksi käyttäjän eri toimintoja selaimessa.

Historia
--------

Seleniumin kehitti alun perin Jason Huggins vuonna 2004. Aluksi selenium oli ThoughtWork:in sisäinen työkalu. Vuoden lopussa Seleniumin lähdekoodi julkaistiin ja työkalusta tuli avoimmen lähdekoodin projekti. 

Vuonna 2005 Dan Fabulich and Nelson Sproul, Path Lightbodyn avustuksella ehdottivat joukon muutoksia, jotka muuttivat Selenium-RC:n tunnetuksi versioksi. Samassa kokouksessa päätettiin, että projektin ohjaamista jatketaan komitien toimella, jossa Huggins ja Hammant edustivat ThoughtWorksia. 

Vuonna 2007 Huggin siirtyi Googlelle töihin. Seleniumin kehittämistä jatkettiin. Samoihin aikoihin Simon Stewart kehitti WebDriverin, joka yhdistettiin Seleniumiin vuonna 2009, jolloin syntyi Selenium 2.0. 

Vuonna 2008 Philippe Hanrgou loi Selenium Gridin.

Komponentit
-----------

### Selenium Web driver

Selenium WebDriver mahdollistaa automaattisten testien luomisen ja ajamisen. WebDriverin avulla voidaan esimerkiksi automatisoida lomakkeiden täyttö, painikkeiden klikkaus ja navigointi sivujen välillä, että se vastaa oikean käyttäjän toimintaa selaimessa. 

### Selenium Grid

Selenium Grid mahdollistaa WebDriver-skriptien ajamisen etäkoneilla ohjaamalla clientin lähettämät komennot etäselaininstansseihin. Tämä mahdollistaa testien ajamisen samanaikaisesti monella eri laiteella, jolloin voidaan testata helposti ohjelmiston toimintaa eri selaimissa. Lisäksi ristiin testaaminen eri alustoilla onnistuu Selenium Gridin avulla. 

### Selenium IDE

Selenium IDE on selaimeen asennettava työkalu, joka tarjoaa graafisen käyttöliittymän testien rakentamiseen ja ajamiseen. Sen avulla voidaan luoda makroja, jotka toistavat käyttäjän toimintoja, mikä helpottaa testien toistamisessa.
**Floressas** on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 36 kilometriä Cahorsin kaupungista länteen.

Château de Chambert
Château de Chambertin mailla on viljelty viiniä 1200-luvulta saakka. Silloin paikalla oli linnoitettu maatalo vallihautoineen. 1600-luvulla siitä tuli aatelisten omaisuutta, jotka jatkoivat viinin viljelyä. Lotjoen purjehduskelpoisuutta parannettiin, ja 1700-luvulla sitä kautta kuljetettiin tilan viinejä ympäri Eurooppaa. Vuonna 1862 linnassa syntyi Marie Désiré Pierre Bataille, josta tuli nuorin ranskalainen kenraali. 1800-luvun lopulla viinikirva tuhosi tilan viiniköynnöksiä, ja kun kenraali Bataille kuoli ensimmäisen maailmansodan taistelussa Vogeesien rintamalla vuonna 1914. Se johti Chambertin 300 hehtaarin viinitarhojen hylkäämiseen. Maat olivat kesannolla vuoteen 1973 saakka, jolloin uusi omistaja palautti viinitilan taas loistoonsa.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

* Marie Désiré Pierre Bataille (1862-1914), kenraali

Lähteet
-------

1. ↑  Comparateur de territoire Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 22.11.2023. (ranskaksi)
2. ↑  History Château de Chambert. Viitattu 22.11.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Floressas** Wikimedia Commonsissa
Domenichino, *Pyhä Agnes*.
**Agnes** (noin 291 – noin 304) oli roomalainen kristityn perheen tytär, jota kunnioitetaan pyhänä marttyyrina monissa kristityissä kirkkokunnissa. Hän oli kaunis ja tavoiteltu morsian, mutta Agnes oli päättänyt omistaa elämänsä Kristukselle. Kerrotaan että pettyneet kosijat ilmiantoivat hänet viranomaisille kielletyn kristinuskon harjoittamisesta. Hän sai kuolemantuomion, joka katolisen perimätiedon mukaan toteutettiin 21. tammikuuta 304, kun Agnes oli 12- tai 13-vuotias. Teloituspaikalle on rakennettu 400-luvulla Sant’Agnese in Agone kirkko.

Agneksen vertauskuva on lammas, koska hänen nimensä muistuttaa latinan sanaa agnus, lammas. Hän on New Yorkin kaupungin nimikkopyhä.

Lähteet
-------

1. ↑  St. Agnes *Catholic Online*. Viitattu 14.4.2018.
2. 1 2  St. Agnes of Rome *Catholic Online*. Viitattu 14.4.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pyhä Agnes** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
	+ 2
	+ 3
	+ 4
	+ 5
	+ 6
	+ 7
	+ 8
	+ 9

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Carole Bouquet** (s. 18. elokuuta 1957 Neuilly-sur-Seine, Ranska) on ranskalainen näyttelijä ja malli, joka on esiintynyt yli 50 elokuvassa vuodesta 1977 lähtien. Hän näytteli Bond-tyttöä Melina Havelockia vuoden 1981 James Bond -elokuvassa *Erittäin salainen*. Vuonna 1990 hän sai parhaan naispäänäyttelijän César-palkinnon roolistaan elokuvassa *Trop bell pour toi*. 

Bouquet'n poika on elokuvatuottaja Dimitri Rassam, joka avioitui kesäkuussa 2019 Monacon prinsessa Carolinen tyttären Charlotte Casiraghin kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Carole Bouquet Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Carole Bouquet Allmoviessa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Carey Lowell vuonna 2011.
**Carey Lowell** (s. 11. helmikuuta 1961 Huntington, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista *Kova laki*, *Empire Falls* ja *Kuuden ketju* sekä elokuvista *007 ja lupa tappaa* (1989) ja *Paholaisen lapsenvahti* (1990).

Palkinnot
---------

* ShoWest Award (1989) Female Star of Tomorrow

Ehdokkuudet
-----------

* Screen Actors Guild Awards (1997, 1998, 1999, 2000)

Yksityiselämä
-------------

Carey Lowell on ollut kolme kertaa naimisissa. Ensimmäisen puolisonsa John Stemberin kanssa hän oli naimisissa 1984–1988 ja toisen puolisonsa, näyttelijä-ohjaaja Griffin Dunnen kanssa 1989–1995. Vuonna 2002 hän meni naimisiin näyttelijä Richard Geren kanssa. Hänellä on lapsi Dunnen ja Geren kanssa. Tytär Hannah syntyi vuonna 1990 ja poika Homer syntyi vuonna 2000. Lowell on merkittävän pohjoisamerikkalaisen geologin tytär, hän matkusti ympäri maailmaa jo hyvin nuorena. Hän asui suuren osan lapsuuttaan Libyassa. Hän palasi Yhdysvaltoihin ja aloitti mallin uransa työskentelemällä muun muassa Ralph Laurenille ja Calvin Kleinille.

Aiheesta muualla
----------------

* Carey Lowell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Víkoksen rotkoVíkoksen rotko.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
Zagóri, Ioánnina, EpeirosKreikka Kreikka |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Φαράγγι του Βίκου |
| Tyyppi | 
Kanjoni, defile (käännä suomeksi)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Víkoksen rotko** (kreik. Φαράγγι του Βίκου, *Farángi tou Víkou*) on syvä rotko Epeiroksessa Kreikassa. Se sijaitsee pohjoisessa Píndos-vuoristossa Zágorin kunnassa Ioánninan alueyksikön alueella.

Víkoksen rotko sijaitsee noin 30 kilometriä pohjoiseen Ioánninan kaupungista. Sen pohjoispäässä sijaitsee Víkoksen kylä ja eteläpäässä Monodéndrin kylä. Rotkon pituus on noin 20 kilometriä ja sen leveys vaihtelee 400 metristä muutamaan metriin. Rotkon seinämien korkeus vaihtelee 450 metrin ja 1 600 metrin välillä. Víkoksen rotko mainitaan joskus maailman syvimmäksi rotkoksi suhteessa sen pituuteen, mutta tämä riippuu rotkon määritelmästä. Alueella on harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja. Rotkon pohjalla virtaa Voïdomátis-joki, jonka virtauksen seurauksena rotko on syntynyt.

Víkoksen rotko on osa Víkoksen–Aóoksen kansallismetsää, joka kuuluu Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoon. Rotko on suosittu vaelluskohde. Vaellus sen päästä päähän kestää noin 5–7 tuntia.

Víkoksen rotko panoraamakuvassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Vikos gorge *Visit Greece*. Viitattu 15.8.2016.
2. 1 2  Hiking the Vikos Gorge *Matt Barrett's Travel Guides*. Viitattu 15.8.2016.
3. 1 2 3  Vikor Gorge Crossing *Trekking Hellas*.  Arkistoitu 31.7.2016. Viitattu 15.8.2016.
4. 1 2 3  Vikos Gorge *Gorges to Visit*. Viitattu 15.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Víkoksen rotko** Wikimedia Commonsissa
Dídyman suurempi luola, Megáli Spiliá.
**Dídyman luolat** eli **Dídyman doliinit** (kreik. Δολίνες των Διδύμων, *Dolínes ton Didýmon*) ovat kaksi doliinia eli karstivajoamaa Argoliissa Kreikassa. Ne sijaitsevat Ermionídan kunnassa lähellä Dídyman kylää.

Vajoamat ovat syntyneet maaperän romahdettua alla karstimaassa virranneen veden toiminnan seurauksena. Ne tunnetaan nimillä Megáli Spiliá (Μεγάλη Σπηλιά, "Suuri luola") ja Mikrí Spiliá (Μικρή Σπηλιά, "Pieni luola"). Suurempi Megáli Spiliá sijaitsee vuoren juurella ja pienempi Mikrí Spiliá tasangolla suuremmasta kaakkoon.

Mikrí Spiliássa on kaksi pientä bysanttilaisaikaista kirkkoa, joista toinen on omistettu Kristuksen kirkastumiselle (*Metamórfosi tou Sotíros*) ja toinen Pyhälle Georgiokselle (*Ágios Geórgios*). Luola on toiminut paikallisten piilopaikkana osmanivallan aikana sekä toisen maailmansodan natsimiehityksen aikana.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Δολίνες των Διδύμων *All Over Greece*. Viitattu 3.10.2022.
2. 1 2  Didyma *Ermioni.info*. Viitattu 3.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dídyman luolat** Wikimedia Commonsissa
**Enrico Pace** (s. 1967 Rimini) on italialainen pianisti.

Pace valmistui sävellyksen ja orkesterinjohdon opinnoista Pesaron Gioachino Rossini -konservatoriossa, jossa hän sai myös pianonsoiton opetusta Franco Scalalta. Myöhemmin hän opiskeli Imolan Accademia Pianistica Incontri col Maestrossa ja sai valmennusta Jacques de Tiègeltä. Pace voitti vuonna 1989 Kansainvälisen Franz Liszt -pianokilpailun Utrechtissa. Tästä alkoi hänen kansainvälinen uransa. Hän on kiertänyt kansainvälisesti ja esiintynyt lukuisten orkesterien kanssa muiden muassa Roberto Benzin, David Robertsonin, Andrei Boreikon, Mark Elderin, János Fürstin, Eliahu Inbalin, Lawrence Fosterin, Kazimierz Kordin, Jiří Koutin, Gianandrea Nosedan, Walter Wellerin, Carlo Rizzin, Jan Latham-Koenigin, Vasili Sinaiskin, Stanislaw Skrowaczewskin, Bruno Weilin ja Antoni Witin johdolla.

Pacen yhteistyökumppaneita kamarimusiikissa ovat olleet muiden muassa Leonidas Kavakos, Frank Peter Zimmermann, Akiko Suwanai, Liza Ferschtman, Sung-won Yang, Daniel Müller-Schott, Sharon Kam, Igor Roma, Marie-Luise Neunecker, Antoine Tamestit, Patrick Demenga, Keller Quartett, The Vanbrugh ja Quartetto Prometeo. Pace teki Kavakoksen kanssa levytyksen kaikista Ludwig van Beethovenin viulusonaateista (Decca, 2013) ja sai tästä Grammy-ehdokkuuden. Hän on levyttänyt myös muiden muassa Felix Mendelssohnin, Franz Lisztin ja Ferruccio Busonin teoksia.

Lähteet
-------

1. ↑  Enrico Pace AllMusic, viitattu 2.11.2023
2. 1 2  Enrico Pace Nymus Artists, viitattu 2.11.2023
Jules Ernest Renoux: Omakuva.
Jules Ernest Renoux: Naisalastonmalli.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jules Ernest Renoux**.
**Jules Alphonse Ernest Renoux** (5.toukokuuta 1863 - 9. kesäkuuta 1932) oli ranskalainen impressionistinen taidemaalari.  

Renoux opiskeli taideakatemiassa Jean-Léon Gérômen ja Alfred Rollin oppilaana. Hän avusti Rollia tämän maalatessa kaupungintalon kattofreskoja. Renoux opetti innokasta amatööritaiteilijaa Auguste Magnèrea ja varakkaasta Magnèresta tuli Renouxin mesenaatti. 

Renoux solmi avioliiton vuonna 1895 Berthe Madeleinen kanssa. Vuonna 1916, keskellä ensimmäistä maailmansotaa, Renoux piti näyttelyn, jossa hänen onnistui myydä kaksitoista maalausta. Vuodesta 1922 alkaen hän piti näyttelyitä Salon des artistes français`ssa.

Taiteessaan Renoux osoitti kiinnostuksensa ihmisiin ja hänen mallinsa olivat usein hänen perheensä jäseniä. Hänen palettinsa perustui keltaoranssin ja okran sekoitukselle. Pariisin katuja kuvaavissa maalauksissaan hän valitsi usein jonkin varjoisan nurkan josta löysi erikoisia näkymiä ja perspektiivejä. Hänen tyyliään voi pitää laajassa mielessä impressionistisena, sillä hän oli kiinnostumut ulkoilmamaalaamisesta. 

Romeny-sur-Marnessa on Renoux`n elämäntyölle omistettu museo. Museossa on hänen ateljeensa ja sen yhteydessä on hänen puutarhansa säilynyt osa. Renoux asui paikkakunnalla elämänsä neljä viimeistä vuotta.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Matasaari

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Mataskär |
| Sijainti | 
60°8′09.39″N, 24°41′58.27″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,035 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Matasaari** on saari Espoossa Soukan kaupunginosan itäisimmässä osassa.

Matasaari sijaitsee Ryssjeholmsfjärdenin merialueen länsiosassa. Mantereesta sen erottaa kapea vesiväylä ja se on yhdistetty mantereeseen sillalla. Saaren pinta-ala on noin 3,5 hehtaaria. Merialueen muista saarista Ryssjeholmen ja Pirisaari sijaitsevat noin 1–2 kilometriä Matasaaresta koilliseen. Granholmen puolestaan sijaitsee puolentoistasataa metriä Matasaaresta koilliseen. Suinonsalmi, joka erottaa Soukan Suvisaaristosta, sijaitsee kolmisensataa metriä Matasaaresta eteläkaakkoon, ja sen kautta on vesiliikenneyhteys Moisöfjärdenin merialueelle.

Alueen lahdet ovat matalia, ruovikkoisia kosteikkoja ja myös Matasaaren rannat ovat suurelta osin ruovikoituneet, rantakallioita on jonkin verran. Hanikan luontopolku sijaitsee Matasaaren lounaispuolella.

Mataskärstiftelsen osti Matasaaren 1968 ja sinne rakennettiin leirikeskus. Saarella oli ennestään koulurakennus, jonka historia alkaa 1890-luvulta. Uusi majoitustila rakennettiin 1970-luvulla. Matasaaressa sijaitsee myös keväällä 1993 vihitty kappeli.
Mataskärsstiftelsen möi Matasaaren vuonna 2021 ja samalla kappelirakennus muutettiin tavalliseksi rakennukseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Luhtala, Johanna; Manninen, Markus; Schulman, Sari: Hanasaari : rakennushistoriaselvitys (pdf) (s. 7) *Hanasaari : rakennushistoriaselvitys*.  2013. Arkkitehtitoimisto Schulman Oy. Viitattu 21.2.2018.
2. ↑  Hanikan luontopolku (PDF) Espoon ympäristölautakunta.
3. ↑  MATASAAREN LEIRIKESKUS (html) *Mataskar.fi*. Mataskärstiftelsen.  Arkistoitu 6.10.2017. Viitattu 21.2.2018.
4. ↑  Matasaaren kappeli (html) *Espoonseurakunnat.fi*. Espoon seurakunnat.  Arkistoitu 21.3.2018. Viitattu 21.2.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Matasaari, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
**Nestor** (m.kreik. Νέστωρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Pyloksen kuninkaan Neleuksen ja Khloriin poika. Hänestä tuli kuningas Herakleen surmattua Neleuksen ja kaikki Nestorin veljet ja sisaret. Hänen vaimonsa oli joko Eurydike tai Anaksibia, ja heidän lapsiaan olivat Perseus, Peisistratos, Aretos, Thrasymedes, Pisidike, Polykaste, Stratikhos, Ekhefron ja Antilokhos.

Nestor oli argonautti, joka auttoi taistelussa kentaureja vastaan ja osallistui Kalydonin metsäkarjun metsästykseen. Myöhemmin hän ja hänen poikansa Antilokhos ja Thrasymedes taistelivat akhaialaisten puolella Troijan sodassa. Vaikka Nestor oli jo vanha mies sodan alkaessa, hänet tunnettiin edelleen rohkeudestaan ja puhetaidoistaan. *Iliaassa* hänet kuvataan antamassa usein neuvoja nuoremmille sotureille; hän kehotti myös Agamemnonia ja Akhilleusta sopimaan erimielisyytensä. Vanhuus esti häntä osallistumasta varsinaiseen taisteluun, mutta hänen johtaessaan Pyloksen joukkoja Paris surmasi yhden hänen valjakkonsa hevosista jousensa nuolella. Patrokloksen hautajaisissa Nestor neuvoi poikaansa Antilokhosta, kuinka hän voisi voittaa kilpa-ajot. Antilokhos joutui pian tämän jälkeen Memnonin surmaamaksi.

*Odysseiassa* Nestor oli jo palannut turvallisesti takaisin Pylokseen, ja Odysseuksen poika Telemakhos matkusti sinne kysyäkseen isänsä kohtaloa. Nestor otti Telemakhoksen vieraanvaraisesti vastaan mutta ei pystynyt auttamaan Odysseuksen kohtalon selvittämisessä millään tavoin.

Nestorin palatsiksi kutsuttu mykeneläisaikaisen palatsin arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Pýloksen kaupungin pohjoispuolella. Pýloksen lähellä sijaitsee myös Nestorista nimensä saanut Nestorin luola. Homeroksen Nestorilla oli tunnettu malja, niin kutsuttu Nestorin malja, ja nimi on kytketty myös kahteen myöhempään arkeologiseen löytöön.

Lähteet
-------

1. ↑  Pylos *Perseus*. Viitattu 28.10.2015.
2. ↑  Σπήλαιο Νέστορος *Terrabook*. Viitattu 23.10.2023.
3. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Nestorin malja", *Antiikin käsikirja*, s. 367. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
Joachim Daniel von Jauch, muotokuva maalattu arviolta vuonna 1720.
Kazimierzowskin palatsi. Jauch suunnitteli palatsin uudistamisen rokokooasuun yhdessä Johann Sigmund Deybelin kanssa vuosina 1737-1739.
**Joachim Daniel von Jauch** (22. maaliskuuta 1688 - 3. toukokuuta 1754) oli saksalainen insinööriupseeri ja arkkitehti. Saksin ja Puolan kuningas August Väkevä antoi hänelle tehtäväksi luoda Varsovalle barokkiasun. Hänen tunnettuja töitään ovat toisen maailmansodan aikana hävitetyt Saksilainen palatsi ja Brühlin palatsi.

Elämänvaiheita
--------------

Jauch valmistui insinööriluutnantiksi vuonna 1705 ja hänet ylennettiin insinöörikapteeniksi vuonna 1711. Suuressa Pohjan sodassa hän oli mukana Stralsundin piirityksessä. Vuodesta 1713 hän työskenteli yhdessä Johann Christoph Naumannin kanssa Varsovan rakennustoimessa. Naumannin palattua Saksiin vuonna 1720 hän johti virastoa yksin. Aatelisarvon hän sai vuonna 1730. 

Varsovan rakennustoimen johtajana hän valvoi kuninkaanlinnaan rakennettavan valtiopäiväsalin rakentamista ja suunnitteli kapusiinikirkon. Uudistamansa Saksilaisen palatsin yhteyteen hän suunnitteli puiston. Puisto oli avoin kaikille kaupunkilaisille, mikä oli 1700-luvulla harvinaista.  

Jauch solmi avioliiton vuonna 1720 Eva Maria Münnichin kanssa. Hänen sanotaan olleen Varsovan rakennustoimen Jauchia edeltäneen johtajan Burkhard Christoph von Münnichin tytär. Perheeseen syntyi poika ja tytär.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |