recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Emy Storm** (synt. **Emmy Karolina Storm**, 20. toukokuuta 1925 Alfta, Hälsingland, Ruotsi – 24. marraskuuta 2014 Malmö) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnettiin erityisesti roolistaan Vaahteramäen Eemeli -elokuvien Alma-äitinä.

Tausta
------

Emmy Karolina Storm varttui metsätyöläisperheessä ja muutti Tukholmaan viisitoistavuotiaana. Hän työskenteli aluksi kotiapulaisena ja tarjoilijana. NK:n johtaja Ragnar Sachs löysi näyttelemisestä jo pitkään kiinnostuneen Stormin illanvietosta, jossa tämä oli viihdyttämässä illallisyleisöä.

Ura
---

Sachs auttoi Stormin ensimmäiseen työpaikkaansa Gösta Terserusin studiolla Munkbronissa. Hän sai vuonna 1950 pienen roolin Ingmar Bergmanin *Tolvskillingsoperanissa* Intima Teaternissa. Tätä ennen hän oli jo esiintynyt pikkurooleissa muun muassa elokuvissa *Juhlapäivälliset* (1948) ja *Anderssonskans Kalle* (1950). Storm jatkoi vuosina 1951-1953 teatteriopintoja Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa, josta hänet kiinnitettiin Riksteaterniin ja myöhemmin vuonna 1956 Norrköping-Lnköpingin kaupunginteatteriin. Esiinnyttyään jonkin aikaa Dramatenilla hän siirtyi vuonna 1962 Malmön kaupunginteatteriin, jossa hän pysyi aina vuoteen 1983 saakka.

Stormia on kutsuttu ruotsalaisen teatterin *mesta morsaksi* ("useimmin mutsi"), koska hän sai omien sanojensakin mukaan heti esitettäväkseen kypsiä naishahmoja.  Tärkeimpinä rooleinaan hän on itse pitänyt Federico García Lorcan näytelmiä. Elokuva- ja televisioyleisö tuntee hänet puolestaan parhailleen äitirooleistaan elokuvissa *Korppikortteli* (1963), Vaahteramäen Eemeli -elokuvasarjassa 1970-luvulla sekä *Hedebyborna*-televisiosarjassa vuosina 1978, 1980 ja 1982. Storm toimi sittemmin myös yhdistyselämässä Kulturarbetarnas Socialdemokratiska föreningenissä. Hänet palkittiin vuonna 1979 Kvällspostenin Thalia-palkinnolla ja vuonna 1997 Teaterförbundetin Gösta Ekman -stipendillä.

Yksityiselämä
-------------

Storm oli avioliitossa näyttelijä Göte Fyhringin kanssa vuodesta 1951 aina kuolemaansa saakka. Hän kuoli 89-vuotiaana aivoverenvuotoon hoivakodissa Malmössä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Janne Sundqvist: Vaahteramäen Eemelin äiti on kuollut *yle.fi*.  24.11.2014. YLE. Viitattu 24.11.2014.
2. ↑  Emy Storm *Svensk Filmadatabas*.  24.11.2014. Svenska filminstitutet. Viitattu 24.11.2014. (ruotsiksi)
3. 1 2 3  P. O. Qvist: Emy Storm - Biography *Svensk Filmdatabas*.  2004. Svenska filminstitutet. Viitattu 24.11.2014. (ruotsiksi)
4. ↑  Emy Storm - SFdb *svenskfilmdatabas.se*. Viitattu 16.6.2021. (ruotsiksi)
5. ↑  Rebecca Haimi: Skådespelaren Emy Storm död *Aftonbladet*.  24.11.2014. Viitattu 25.11.2014. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Luettelo Emy Stormin elokuvarooleista Svensk Filmdatabasin sivustolla

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |

 |
**Edvard (Eetu) Niska** (28. syyskuuta 1887 Virolahti – 27. tammikuuta 1953 Virolahti) oli mestarihiihtäjä ja suksi- sekä suksivoidetehtailija.

Elämä
-----

Niskan vanhemmat olivat Viitasaarella syntynyt Turkin sodan sankarina tunnettu Taneli Juhonpoika Niska ja Juliana Pohjola. Hän oli nuoremman veljensä Jussi Niskan kanssa 1900-luvun alkuvuosikymmenten tunnetuimpia tasamaalla menestyneitä hiihtäjiä. Niska voitti jo 16-vuotiaana aikuisten hiihtokilpailun saaden palkinnoksi kymmenen kultamarkkaa. 1905 taas tuolloin 17-vuotias, 171-senttinen ja 80-kiloinen Niska hiihti Virolahdelta Viipurin talviurheilujuhlille 130 kilometriä, osallistui siellä 20 kilometrin kilpailuun ja voitti sen hieman yli tunnin ja 24 minuutin ajalla saaden palkinnoksi 75 markkaa. Hiihdettyään takaisin Virolahdelle hän ehti vielä voittamaan toisen vastaavan palkinnon Loviisassa.

Niskan hiihtouralla oli silti sekä ala- että ylämäkiä. 1906 hän voitti tuolloin parhaat kotimaiset hiihtäjät Helsingissä ja vaikka ei pääsyt ensimmäiseksi Oulun hiihdoissa 1907 ja 1908, niin mestarihiihtäjä Matti Koskenkorva hävisi silti hänelle jälkimmäisenä vuonna Jyväskylässä. Niskan palkintorahat eivät kuitenkaan riittäneet täysin kattamaan hiihtämisen kustannuksia. 1910 hänet julistettiin Viipurissa 30 kilometrin mestariksi, palkinnoksi tuli kultakello. Vasta seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen virallisen mestaruutensa Hämeenlinnassa ajalla 1.53,45. Vuonna 1913 Niska pettyi, huolimatta ylivoimaisuudestaan kilpailtaessa Haminassa pääsystä Ruotsin Östersundomissa pidettyihin Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin. Hänen veljensä Jussi voitti yhteislähdöllä toteutetun 30 kilometrin matkan ja Niska itse 60 kilometrin matkan ennätysajalla 3.46,97. Östersundomin vaihtelevalla murtomaaladulla Niska joutui kuitenkin keskeyttämään, voiton vei Koskenkorva ja 30 kilometrillä taas Jussi Niska. Silti Niska voitti yhtenä talvena peräti kolmetoista rahapalkintoa. Vuonna 1917 Niska voitti 60 kilometrin Suomen-mestaruuden. Oltuaan SVUL:in riveissä hän kilpaili vuodet 1919-1923 TUL:in hiihtäjänä. Hän voitti vuonna 1920 TUL:n mestaruuden 10 kilometrin hiihdossa. Niska päätti kilpauransa ikämieskisassa, jossa hän voitti hopealle jääneen kanssakilpailijan peräti 12 minuutilla.

Kilpahiihtäjän uran ohella Niska oli tunnettu Salaisuus-nimisen hiihtovoiteen ja suksien valmistaja. Voidetta myytiin myös Ruotsiinkin ja Virolahden Klamilan suksitehdas tuotti enimmillään yli 2 000 paria suksia vuodessa.

Perhe
-----

Niskan puoliso oli Amanda Kormu (1892–1966). Perheeseen syntyi neljä tyttöä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Heikki Kelmola: *Niska, Eetu (1887–1953). Suomen Kansallisbiografia. Osa 7*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7.  Sivut 102-103.
2. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 153. Otava, 1970.
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 157. Otava, 1970.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
**Gabicce Mare** on kunta Pesaro e Urbinon maakunnassa Marchen hallintoalueella Keski-Italiassa Adrianmeren rannalla. Kunnassa on runsas 1 000 asukasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 12.6.2017. (italiaksi)
2. ↑  Istat - Istituto Nazionale di Statistica: Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*.  Arkistoitu 16.10.2017. Viitattu 12.6.2017. (englanniksi)
3. ↑  Joonas Konstig: Vuoren ja meren Marche.  *Mondo*, 9/2012, s. 33.

Pesaro e Urbinon maakunta
Acqualagna | Apecchio | Auditore | Barchi | Belforte all’Isauro | Borgo Pace | Cagli | Cantiano | Carpegna | Cartoceto | Fano | Fermignano | Fossombrone | Fratte Rosa | Frontino | Frontone | Gabicce Mare | Gradara | Isola del Piano | Lunano | Macerata Feltria | Mercatello sul Metauro | Mercatino Conca | Mombaroccio | Mondavio | Mondolfo | Monte Cerignone | Monte Grimano Terme | Monte Porzio | Montecalvo in Foglia | Monteciccardo | Montecopiolo | Montefelcino | Montelabbate | Montemaggiore al Metauro | Orciano di Pesaro | Peglio | Pergola | Pesaro | Petriano | Piagge | Piandimeleto | Pietrarubbia | Piobbico | Saltara | San Costanzo | San Giorgio di Pesaro | San Lorenzo in Campo | Sant’Angelo in Vado | Sant’Ippolito | Sassocorvaro | Sassofeltrio | Serra Sant’Abbondio | Serrungarina | Tavoleto | Tavullia | Urbania | Urbino | Vallefoglia
Havainnekuva ritarikunnan tähdestä
**Jordanian tähden ritarikunta** (arab. وسام الكوكب الأردني‎, *Wisām al-Kawkab al-’Urdunnī*) on jordanialainen ritarikunta. Se perustettiin 22. kesäkuuta 1949 kuningas Abdullah I:n käskystä. Sitä myönnetään Jordanian kuningasperheen jäsenille, ministereille, alivaltiosihteereille ja muille valtion palveluksessa oleville henkilöille anisoikkaasta palveluksesta. Kunnianosoitusta voidaan toisinaan myöntää myös ulkomaalaisille.

Jordanian ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä Jordanian tähden ritarikunta on kolmanneksi korkein.

Ritarikunnassa on viisi luokkaa:

* Suurristi
* Suurupseeri
* Komentaja
* Upseeri
* Ritari

Lähteet
-------

1. ↑  Order of the Star of Jordan *wawards.org*. Viitattu 25.8.2023.
2. ↑  Order of the Star of Jordan (Al Kawkab Al Ordani), I Class Grand Cordon Breast Star *Medalbook*. Viitattu 25.8.2023. (englanniksi)
3. ↑  Taking a look at the Supreme Order of the Renaissance *Royal Central*.  11.8.2017. Viitattu 25.8.2023. (englanniksi)
4. ↑  ODM of Jordan: Order of the Star of Jordan *medals.org.uk*.  2023. Viitattu 25.8.2023. (englanniksi)
**Maccagno con Pino e Veddasca** on kunta Pohjois-Italiassa Varesen maakunnassa Lombardian alueella. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun kolme pientä Maggiorejärven rannalla, lähellä Sveitsin rajaa sijainnutta kuntaa, Maccagno (1 984 asukasta), Pino sulla Sponda del Lago Maggiore (210 asukasta) ja Veddasca (250 asukasta), yhdistyivät muodostaen Maccagno con Pino e Veddascan kunnan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3   Kuntaliitokset 2014
2. ↑   Kuntaliitokset 2014

Varesen maakunta
Agra | Albizzate | Angera | Arcisate | Arsago Seprio | Azzate | Azzio | Barasso | Bardello | Bedero Valcuvia | Besano | Besnate | Besozzo | Biandronno | Bisuschio | Bodio Lomnago | Brebbia | Bregano | Brenta | Brezzo di Bedero | Brinzio | Brissago-Valtravaglia | Brunello | Brusimpiano | Buguggiate | Busto Arsizio | Cadegliano-Viconago | Cadrezzate | Cairate | Cantello | Caravate | Cardano al Campo | Carnago | Caronno Pertusella | Caronno Varesino | Casale Litta | Casalzuigno | Casciago | Casorate Sempione | Cassano Magnago | Cassano Valcuvia | Castellanza | Castello Cabiaglio | Castelseprio | Castelveccana | Castiglione Olona | Castronno | Cavaria con Premezzo | Cazzago Brabbia | Cislago | Cittiglio | Clivio | Cocquio-Trevisago | Comabbio | Comerio | Cremenaga | Crosio della Valle | Cuasso al Monte | Cugliate-Fabiasco | Cunardo | Curiglia con Monteviasco | Cuveglio | Cuvio | Daverio | Dumenza | Duno | Fagnano Olona | Ferno | Ferrera di Varese | Gallarate | Galliate Lombardo | Gavirate | Gazzada Schianno | Gemonio | Gerenzano | Germignaga | Golasecca | Gorla Maggiore | Gorla Minore | Gornate-Olona | Grantola | Inarzo | Induno Olona | Ispra | Jerago con Orago | Lavena Ponte Tresa | Laveno-Mombello | Leggiuno | Lonate Ceppino | Lonate Pozzolo | Lozza | Luino | Luvinate | Maccagno con Pino e Veddasca | Malgesso | Malnate | Marchirolo | Marnate | Marzio | Masciago Primo | Mercallo | Mesenzana | Montegrino Valtravaglia | Monvalle | Morazzone | Mornago | Oggiona con Santo Stefano | Olgiate Olona | Origgio | Orino | Osmate | Porto Ceresio | Porto Valtravaglia | Rancio Valcuvia | Ranco | Saltrio | Samarate | Sangiano | Saronno | Sesto Calende | Solbiate Arno | Solbiate Olona | Somma Lombardo | Sumirago | Taino | Ternate | Tradate | Travedona Monate | Tronzano Lago Maggiore | Uboldo | Valganna | Varano Borghi | Varese | Vedano Olona | Venegono Inferiore | Venegono Superiore | Vergiate | Viggiù | Vizzola Ticino
**Beauvais** (ääntyy [bovɛ]) on kaupunki Pohjois-Ranskassa. Se on Oisen departementin prefektuuri eli pääkaupunki, Picardien alueella (*région*). Kaupungissa on 55 481 asukasta (2006).

Beauvais'ssa ovat asuneet muun muassa runoilija Jean Racine, Ranskan presidentti Félix Faure sekä muotisuunnittelija Hubert de Givenchy.

Nähtävyydet
-----------

Beauvais'n merkittävin nähtävyys on sisätiloiltaan maailman korkein goottilainen katedraali, jonka rakentaminen aloitettiin 1225, mutta joka romahti kaksi kertaa rakentamisen aikana (12. marraskuuta 1284 ja 30. huhtikuuta 1573). Katedraalin rakennustyöt lopetettiin vuonna 1605 ja se on edelleen keskeneräinen. Epävakaita rakenteita on myöhemmin vahvistettu sisäpuolisin puu- ja teräsrakentein. Keskeneräisyydestään huolimatta katedraali on kuitenkin käytössä.

Urheilu
-------

Beauvais on jalkapallojoukkue AS Beauvais Oisen ja lentopallojoukkue Beauvais Oise U.C:n kotikaupunki.

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats du recensement de la population 2006 Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 25. heinäkuuta 2009. (ranskaksi)
2. ↑  Tieteen kuvalehti Historia 13/2014, s.46-51
3. ↑  Toim. Toman, Rolf: *The Art of Gothic*. Köln, Saksa: Könemann Verlagsgesellschaft mbH, 1998. ISBN 3-8290-1741-3. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Beauvais** Wikimedia Commonsissa

Kaupungintalo ja Jeanne Hachetten patsas
**Korkeasaari** on Korkeasaaren eläintarhan ja Villieläinsairaalan arjesta kertova suomalainen televisio-ohjelma. Ohjelma seuraa eläintenhoitajien, eläinlääkärien ja muiden Korkeasaaren eläintarhan työntekijöiden päivittäistä työskentelyä.

Samalla nimellä on tehty kaksi sarjaa: ensimmäinen esitettiin vuonna 2009 Sub-kanavalla, ja toinen vuodesta 2022 alkaen Nelosella.

Vuonna 2022 alkanut sarja
-------------------------

### Ensimmäinen tuotantokausi

Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 7. marraskuuta 2022 alkaen Nelosella ja Ruutu-palvelussa, ja siinä oli kuusi jaksoa. Ensiesitystä ennen Ruudussa esitettiin livelähetyksiä tiikeri-, pikkupanda- ja saukkotarhoilta. 

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1 | Alkukesän huumaa Korkeasaaressa | 7.11.2022 |
| 2 | Pikkupandan terveystarkastus | 14.11.2022 |
| 3 | Hammashoitoa ja yllätyssiili | 21.11.2022 |
| 4 | Uudet tulokkaat | 28.11.2022 |
| 5 | Eläinlääkäri-Sannan touhukas päivä | 5.12.2022 |
| 6 | Viilennystä ja villiä luontoa | 12.12.2022 |

### Toinen tuotantokausi

Ohjelman toinen tuotantokausi esitetään Nelosella ja Ruudussa syksyllä 2023. Kaudella tulee olemaan kahdeksan jaksoa.

Vuoden 2009 sarja
-----------------

Samanniminen sarja eläintarhan arjesta esitettiin Sub-kanavalla 6. helmikuuta - 10. huhtikuuta 2009. Sarjaa tehtiin vain yksi tuotantokausi, mutta sitä esitettiin uusintoina myös vuonna 2010. 

Juontajana tässä ensimmäisessä *Korkeasaari*-sarjassa oli Kiti Kokkonen, jonka johdolla ohjelmassa tutustuttiin 10 jakson ajan eläintarhan eläimiin ja niiden hoitajiin, sekä luonnonvaraisten eläinten hoitoon. 

Sarjan tuotti Van Der Media ja sen ohjasi Aleksi Tuomivaara.

Lähteet
-------

1. 1 2  Syksyn valloittavin uutuussarja Korkeasaari starttaa Nelosella ja Ruudussa 7. marraskuuta *Nelonen.fi*.  1.11.2022. Viitattu 3.9.2023.
2. ↑  Korkeasaari saa oman tv-sarjan Neloselle *Korkeasaari*.  25.5.2022. Viitattu 3.9.2023.
3. 1 2  Ohjelman tiedot : RITVA-tietokanta *rtva.kavi.fi*. Viitattu 3.9.2023.
4. 1 2 3 4  Ohjelman tiedot : RITVA-tietokanta *rtva.kavi.fi*. Viitattu 3.9.2023.
5. ↑  Korkeasaaren eläintarha – Korkeasaari Zoo on LinkedIn *www.linkedin.com*. Viitattu 3.9.2023. (englanniksi)
6. ↑  Nelonen Median syksyn 2023 tv-ohjelmisto on nyt julki! *Nelonen.fi*.  24.5.2023. Viitattu 3.9.2023.
**Panipat** (hindiksi पानीपत, *Pānīpata*, pandžabiksi ਪਾਨੀਪਤ, *Pānīpata*) on kaupunki Haryanan osavaltiossa Intiassa. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 294 292 ja suuremman metropolialueen 444 524. Kaupunki tunnetaan esimerkiksi sen lähellä käydyistä kolmesta Intian historiaan vaikuttaneesta taistelusta vuosina 1526, 1556 ja 1761.

Maantiede
---------

Kabuli Baghin moskeija.
Panipat sijaitsee Haryanan osavaltiossa Intian luoteisosassa historiallisen Punjabin alueella.

Historia
--------

Panipatin ensimmäinen taistelu.
Panipat sijaitsee historiallisesti merkittävällä hyökkäysreitillä luoteesta Afganistanin suunnalta kohti Pohjois-Intian tasankoa. Rajputanan aavikot etelässä ja Himalajan vuoristo pohjoisessa tekevät seudusta pullonkaulan, jonka kautta hyökkäävän armeijan on kuljettava Gangesin ja Jamunan laaksoon. Strategisen sijantinsa takia Panipatilla on ollut merkitystä jo pitkään. Se mainitaan jo *Mahdbhdratassa* ja myöhemmin Delhin sulttaanikunnan aikaisissa lähteissä.

Panipat on tullut tunnetuksi kolmesta Intian historian kannalta merkittävästä taistelusta, jotka köäytiin kaupungin tuntumassa. Panipatin ensimmäinen taistelu käytiin vuonna 1526 Delhin sulttaani Ibrahim Lodiin ja Timur Lenkin jälkeläisen Baburin armeijoiden välillä. Babur voitti Lodin joukot, mikä johti jälkimmäisen dynastian romahtamiseen. Taistelun muistoksi rakennutettiin Kabuli Baghin moskeija. Baburin jälkeläinen Akbar kävi puolestaan vuonna 1556 Panipatin toisen taistelun, jonka aikana hän kukisti kapinoineen hindupäällikkö Hemun ja alkoi rakentaa Suurmogulien valtakunta. Panipatin kolmas taistelu käytiin vuonna 1761 ja tällä kertaa osapuolia olivat marathat ja Afganistanista hyökkäävä Ahmad Šah Dorrani. Ahmad Šah vetäytyi alueelta voitettuuaan taistelun, mutta se mahdollisti esimerkiksi brittien varmistaa asemansa Bengalissa marathojen häiritsemättä.

Brittiläisen Intian kaudella Panipat oli osa Karnalin piirikuntaa. Intian jaon yhteydessä vuonna 1947 se jäi Intian hallitsemaan osaan Pakistanin kanssa jaettua Punjabia myöhemmin muodostetun Haryanan osavaltion alueella.

Väestö
------

Panipatin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 294 292. Suuremman metropolialueen asukasluku oli 444 524. Varsinaisen kaupungin asukkaista hinduja oli 260 206 eli 87,92 %. Suurimpia vähemmistöjä olivat muslimit (21 157, 7,15 %), sikhit (10 513, 3,55 %) ja jainit (2 964, 1 %).

Lähteet
-------

1. ↑  Panipat Encyclopaedia Britannica. Viitattu 24.5.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Lecomte, E.J. van Donzel, Wolfhart Heinrichs ja C. Edmund Bosworth: *Encyclopaedia of Islam, Volume VIII (Ned-Sam)*, s. 258-259. BRILL, 1998. ISBN 978-90-04-09834-3. (englanniksi)
3. ↑  Panipat City Population 2011 - 2022 *Census 2011*. Census Organization of India. Viitattu 21.5.2022. (englanniksi)
**Vesa Taatila** on suomalainen kirjailija ja Turun ammattikorkeakoulun rehtori-toimitusjohtaja. Hänen kaunokirjallinen esikoisteoksensa, *Murhapeli*, julkaistiin 25. elokuuta 2023. Kirjan kustantajana toimii WSOY.

Kaunokirjallisten teosten lisäksi Taatila on ollut mukana kirjoittamassa kahta oppikirjaa (*Innovaattorin työkirja* ja *Alan johtajaksi*), jotka on julkaistu WSOY:n kustantamana 2008.

Taatila on kirjoittanut myös kymmeniä tieteellisiä artikkeleita innovaatioista, johtamisesta, oppimisesta ja yrittäjyydestä.

Taatila on toiminut Turun ammattikorkeakoulun rehtori-toimitusjohtajana lokakuusta 2014 asti. Hän valmistui ylioppilaaksi Loimaan lukiosta vuonna 1988. Koulutukseltaan hän on kognitiotieteen tohtori ja fysiikan maisteri Jyväskylän yliopistosta.

Taatila on nimetty Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan dosentiksi. Vuonna 2019 Taatila nimitettiin valtioneuvoston tutkimus- ja innovaationeuvostoon. Taatilalle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki 6.12.2020.

Taatilan veljiä ovat muun muassa koripalloilija Veli Taatila ja kirjailija Mikko "Hippo" Taatila.

Teokset
-------

### Kaunokirjalliset

* *Murhapeli*. WSOY, 2023. ISBN 9789510487280.

### Oppikirjat

* Suomala, Jyrki & Taatila, Vesa: *Innovaattorin työkirja*. WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-34413-2.
* Hokkanen, Simo & Mäkelä, Tapio & Taatila, Vesa: *Alan johtajaksi*. WSOY, 2008. ISBN 978-951-0-33315-0.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirja *WSOY*. Viitattu 28.7.2023.
2. ↑  Turun AMK Oy:n rehtori-toimitusjohtajaksi valittu FT Vesa Taatila *turkuamk.fi*. Viitattu 6.8.2023.
3. ↑  Dosentit opettajankoulutuslaitoksella *utu.fi*. Viitattu 6.8.2023.
4. ↑  Turun ammattikorkeakoulun rehtori Vesa Taatila nimitetty valtioneuvoston tutkimus- ja innovaationeuvostoon *aamuset.fi*. Viitattu 6.8.2023.
5. ↑
**Lauro** on kunta Italiassa Campanian alueella Avellinon maakunnassa.

Nähtävyyksiä
------------

Kunnan nähtävyys on Castello Lancellottin linna. Siitä löytyy ensimmäinen maininta vuodelta 976. Normannit valloittivat linnan vuonna 1057. Linna paloi vuonna 1799. Nykyisen asunsa se sai, kun se rakennettiin uudelleen vuonna 1872.

Tunnettuja kuntalaisia
----------------------

Ilmailualan pioneeri Umberto Nobile on syntynyt Laurossa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lauro (Italia)** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut

Avellinon maakunta
Aiello del Sabato | Altavilla Irpina | Andretta | Aquilonia | Ariano Irpino | Atripalda | Avella | Avellino | Bagnoli Irpino | Baiano | Bisaccia | Bonito | Cairano | Calabritto | Calitri | Candida | Caposele | Capriglia Irpina | Carife | Casalbore | Cassano Irpino | Castel Baronia | Castelfranci | Castelvetere sul Calore | Cervinara | Cesinali | Chianche | Chiusano di San Domenico | Contrada | Conza della Campania | Domicella | Flumeri | Fontanarosa | Forino | Frigento | Gesualdo | Greci | Grottaminarda | Grottolella | Guardia Lombardi | Lacedonia | Lapio | Lauro | Lioni | Luogosano | Manocalzati | Marzano di Nola | Melito Irpino | Mercogliano | Mirabella Eclano | Montaguto | Montecalvo Irpino | Montefalcione | Monteforte Irpino | Montefredane | Montefusco | Montella | Montemarano | Montemiletto | Monteverde | Montoro | Morra De Sanctis | Moschiano | Mugnano del Cardinale | Nusco | Ospedaletto d’Alpinolo | Pago del Vallo di Lauro | Parolise | Paternopoli | Petruro Irpino | Pietradefusi | Pietrastornina | Prata di Principato Ultra | Pratola Serra | Quadrelle | Quindici | Rocca San Felice | Roccabascerana | Rotondi | Salza Irpina | San Mango sul Calore | San Martino Valle Caudina | San Michele di Serino | San Nicola Baronia | San Potito Ultra | San Sossio Baronia | Sant’Andrea di Conza | Sant’Angelo a Scala | Sant’Angelo all’Esca | Sant’Angelo dei Lombardi | Santa Lucia di Serino | Santa Paolina | Santo Stefano del Sole | Savignano Irpino | Scampitella | Senerchia | Serino | Sirignano | Solofra | Sorbo Serpico | Sperone | Sturno | Summonte | Taurano | Taurasi | Teora | Torella dei Lombardi | Torre Le Nocelle | Torrioni | Trevico | Tufo | Vallata | Vallesaccarda | Venticano | Villamaina | Villanova del Battista | Volturara Irpina | Zungoli
**Juan Merino** (s. 24. elokuuta 1970) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja.

Ura pelaajana
-------------

Merino on Real Betisin kasvatti, joka nousi edustusmiehistöön vuonna 1990. Hänestä kehittyi seuran avainpuolustaja ja Merino toimi pitkään myös Betisin kapteenina. Merinon debyyttikauden päätteeksi Betis putosi Segundaan, jossa vierähti kolme kautta. Kaikkiaan Merino edusti Betisiä 12 vuotta ja pelasi 203 ottelua pääsarjatasolla. Kaudeksi 2002/03 Merino siirtyi Recreativo de Huelvaan, jossa hän pelasi uransa viimeiset viisi vuotta. Merino oli Recreativon avainpelaajia Segundassa, josta seura nousi Merinon uran viimeiseksi kaudeksi 2006/07 pääsarjaan.

Ura valmentajana
----------------

Lopetettuaan pelaajauransa Merino palasi Betisin organisaatioon ja aloitti kesällä 2007 seuran urheilutoimenjohtajana. Vuonna 2009 hän siirtyi Antonio Tapian valmennustiimiin apulaisvalmentajaksi. Kesällä 2010 Merino siirtyi Betisistä Recreativoon apuvalmentajaksi. Kauden 2010/11 jälkeen Merino jätti Recreativon ja jatkoi uraansa Xerezin päävalmentajaksi. Hän sai potkut seurasta jo joulukuussa huonojen tulosten vuoksi.

Kesällä 2014 Merino palasi Betisin organisaatioon reservijoukkueen peräsimeen. Marraskuussa 2014 Merino nousi Betisin edustusmiehistön peräsimeen Julio Velázquezin saatua potkut. Hän valmensi seuraa kuudessa ottelussa, kunnes Pepe Mel korvasi hänet joulukuun lopulla.

Merino palasi reservijoukkueen päävalmentajaksi, kunnes tammikuussa 2016 hän nousi potkut saaneen Melin seuraajaksi edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Merinon johdolla Betis paransi otteitaan ja nousi putoamiskamppailusta kymmenenneksi. Kauden jälkeen Merinon korvasi Gus Poyet.

Vuoden 2016 lopussa Merinosta tuli Segunda Divisiónin jumboksi vajonneen Gimnásticin päävalmentaja. Viimeksi hän on toiminut Córdoban päävalmentajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Merino: Juan Merino Ruiz BDfutbol.es. Viitattu 3.4.2016.
2. 1 2  JUAN MERINO Transfermarkt. Viitattu 3.4.2016.
3. ↑  Juan Merino será el entrenador del Xerez la próxima temporada Marca. Viitattu 3.4.2016.
4. ↑  SPAIN/ OFFICIAL, Xerez axe Merino (Arkistoitu – Internet Archive) Transfermarktweb. Viitattu 3.4.2016.
5. ↑  El Betis echa a Velázquez y le suple Merino a la espera de Mel AS. Viitattu 3.4.2016.
6. ↑  Mel, nuevo entrenador del Betis Marca. Viitattu 3.4.2016.
7. ↑  Merino gana enteros para suplir a Mel sólo para el derbi Marca. Viitattu. 3.4.2016.
8. ↑  Gus Poyet is named as the Real Betis head coach The Guardian. Viitattu. 7.6.2016.
9. ↑  Juan Merino, nou entrenador grana Gimnástic. Viitattu 9.3.2017.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Julio VelázquezPepe Mel** | **Real Betisin päävalmentaja**11–12/20141–6/2016 | Seuraaja:**Pepe MelGus Poyet** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Vicente Moreno** | **Gimnàsticin päävalmentaja**1/2017–5/2017 | Seuraaja:**–** |
**Castelpetroso** on kunta Italiassa olevalla Molisen alueella, Isernian maakunnassa. 

Kunnan tärkein nähtävyys on kirkko *Santuario di Maria Santissima Addolorata*. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1890 paikalle, jossa kaksi vuotta aiemmin oli tapahtunut Neitsyt Marian ilmestys. Kirkko valmistui vuonna 1975. Kunnan kokoon nähden se on suurikokoinen. Kirkkoon mahtuu 10 000 henkilöä, ja sen kupolin korkeus on 54 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Castelpetroso** Wikimedia Commonsissa

Isernian maakunta
Acquaviva d’Isernia | Agnone | Bagnoli del Trigno | Belmonte del Sannio | Cantalupo nel Sannio | Capracotta | Carovilli | Carpinone | Castel San Vincenzo | Castel del Giudice | Castelpetroso | Castelpizzuto | Castelverrino | Cerro al Volturno | Chiauci | Civitanova del Sannio | Colli a Volturno | Conca Casale | Filignano | Forlì del Sannio | Fornelli | Frosolone | Isernia | Longano | Macchia d’Isernia | Macchiagodena | Miranda | Montaquila | Montenero Val Cocchiara | Monteroduni | Pesche | Pescolanciano | Pescopennataro | Pettoranello del Molise | Pietrabbondante | Pizzone | Poggio Sannita | Pozzilli | Rionero Sannitico | Roccamandolfi | Roccasicura | Rocchetta a Volturno | San Pietro Avellana | Sant’Agapito | Sant’Angelo del Pesco | Sant’Elena Sannita | Santa Maria del Molise | Scapoli | Sessano del Molise | Sesto Campano | Vastogirardi | Venafro
**Saint-Nazaire** on kunta, kaupunki ja Loire-Atlantiquen sous-préfecture Loiren varrella Ranskassa lähellä Atlantin rannikkoa. Sen asukasluku on 68 838 (2006). Se on merkittävä satama- ja laivanrakennuskaupunki.

Maailman suurimman ja nopeimman risteilijä S/S Normandien rakennus 1930-luvulla pakotti rakentamaan uuden suuren telakan. Toisessa maailmansodassa Saint-Nazairesta evakuoitiin brittisotilaita etenevien saksalaisten edeltä. 17. kesäkuuta 1940 joukkojenkuljetuslaiva Lancastria jäi pommikoneiden upottamaksi ja 4 000 miestä hukkui, mikä on pahin brittien kokema yksittäinen menetys koko sodassa. Se jäi kuitenkin sensuurin vuoksi uutisoimatta ja on lähes tuntematon tapaus. Ranskan antauduttua Saint-Nazairesta tuli lähes heti Saksan laivaston sotasatama. Sinne rakennettiin yhdeksällä metrillä betonia suojattu sukellusvenetukikohta. Sukellusveneiden vuoksi satamaa pommitettiin jatkuvasti.*lähde?*

Saint-Nazairen kuivatelakka mahdollisti myös taistelulaivojen Bismarck ja Tirpitz huoltamisen, mikä oli akselivalloille tavaton strateginen etu. Tämä vuoksi brittiläiset kommandot hyökkäsivät 28. maaliskuuta 1942 satamaan (operaatio Sotavaunut) ja onnistuivat tuhoamaan telakan. 28. helmikuuta 1943 pommikoneet tuhosivat lähes puolet evakuoidusta kaupungista. Sukellusvenetukikohtaa lukuun ottamatta kaupunki oli tyhjä sodan loppuun.*lähde?*

Normandian maihinnousun jälkeen saksalaisten tukikohta kieltäytyi antautumasta, eivätkä liittoutuneet ryhtyneet valloittamaan sitä. Saint-Nazairen joukot antautuivat vasta 11. toukokuuta 1945 Saksan antautumisen jälkeen.*lähde?*

Talouselämä kärsi 1960- ja 1970-lukujen Euroopan laivanrakennuksen vähenemisestä ja pitkään kaupungissa oli runsaasti työttömyyttä. Nykyisin kaupungissa sijaitsee telakan ohella suuri Airbusin tehdas, jossa valmistetaan lentokoneiden rungon osia. Telakan pääomistaja on nykyään Chantiers de l'Atlantique.

Lähellä sijaitsee Dissignacin kukkula, jolla on megaliittejä. Saint-Nazairen pohjoispuolella sijaitsee La Brièren suoalue, joka on suojeltu vuodesta 1970 luonnonpuistona.

TGV-juna yhdistää Saint-Nazairen Pariisiin.

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats du recensement de la population 2006 Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 6. elokuuta 2009. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saint-Nazaire** Wikimedia Commonsissa

* Kunnan kotisivut
**Kalifornianrautaispensas** (*Cercocarpus betuloides*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, rautaispensaiden (*Cercocarpus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Rautaispensaiden taksonomia ei kuitenkaan ole täysin selkeää ja monia lajeja on yhdistetty yhteen siten, että ne olisivat leppärautaispensaan (*Cercocarpus montanus*) muunnoksia.

Kalifornianrautaispensas on ainavihanta ja pystykasvuinen pensas tai pieni puu, joka kasvaa yleensä noin 1,5– 3,5 metriä korkeaksi, mutta voi kasvaa joskus jopa kuusimetriseksi. Rungon kuori on harmaata ja sileää. Lehdet sijaitsevat vuorottaisesti ja ovat usein ryppäinä versojen päissä. Lehdet ovat 1,3– 4 cm pitkiä, vastapuikeita, lyhytruotisia, sulkasuonisia ja kärjistään sahalaitaisia. Lehtiruodit ovat noin 6 mm pitkiä. Alapinnoiltaan lehdet ovat hieman karvaisia sekä vaaleampia kuin yläpinnoiltaan. Kukat ovat pieniä ja punaiseen vivahtavia. Hedelmänä on karvainen pähkylä, jossa on 5–8 cm pitkä häntämäinen lisäke.

Kalifornianrautaispensaan luontainen levinneisyysalue ulottuu Yhdysvalloissa Oregonin lounaisosista etelään Kalifornian läpi Meksikon puolelle Baja Californiaan sekä idässä Arizonan keskiosien vuorille.

Kalifornianrautaispensasta voidaan kasvattaa koristepensaana riittävän lämpimän ilmaston alueella hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa.

Lähteet
-------

* Oregon State University: Landscape Plants: *Cercocarpus betuloides* (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Trees and Shrubs Online: *Cercocarpus betuloides* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2946567
* Wikispecies: Cercocarpus betuloides
* BOLD: 436664
* Calflora: 1878
* CoL: 69KQG
* EPPO: CCRBE
* FNA: 250100036
* GBIF: 3001925
* GRIN: 317275
* iNaturalist: 63977
* IPNI: 30020599-2
* IRMNG: 11374011
* ITIS: 25132
* NCBI: 140994
* Open Tree of Life: 653075
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30020599-2
* Tropicos: 27801472
* WFO: wfo-0001014585

 |

 |
**Aix-en-Provence** (tai pelkkä **Aix**) on kaupunki Etelä-Ranskassa Bouches-du-Rhônen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Aix on departementtinsa pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee lähellä Välimerta, noin 30 kilometriä Marseillesta pohjoiseen Arc-joen muodostamassa altaassa. Vuonna 2006 kaupungissa oli 142 534 asukasta.

Rooman konsuli Sextius perusti kaupungin vuonna 123 eaa. kuumien lähteiden lähelle ja nimesi kaupungin itsensä mukaan (*Aquae Sextiae*, Sextiuksen vedet). 300-luvulla kaupungista tuli Narbonensis Secundan pääkaupunki. Kansainvaellusten aikaan visigootit valtasivat kaupungin vuonna 477. Seuraavina vuosisatoina kaupungin valloittivat vuorollaan frankit, langobardit ja lopulta saraseenit vuonna 731. Kaupunki nousi kukoistukseen 1100-luvulla Aragonian ja Anjoun vallan alla, jolloin se nousi taiteen ja oppineisuuden keskukseksi. Provence ja sen pääkaupunki Aix siirtyi Ranskan kuninkaalle vuonna 1486.

Aixin ilmasto on välimerellinen: kesät ovat kuumia ja aurinkoisia, talvet viileitä. Koska kaupunki sijaitsee altaassa, talvisin lämpötila voi pudota jopa kymmeneen pakkasasteeseen ja kesällä nousta yli 40 asteeseen.

Aix on merkittävä yliopistokaupunki. Kaupungin vanha keskusta monine suihkulähteineen houkuttelee turisteja varsinkin kesäisin. Aixista on kotoisin mm. taidemaalari Paul Cézanne.

Lähteet
-------

1. ↑  Résultats du recensement de la population 2006 Institut National de la Statistique et des Études Économiques. Viitattu 23. heinäkuuta 2009. (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aix-en-Provence** Wikimedia Commonsissa
Zurab Tsereteli (vas.) ja Eunice Kennedy Shriver.
**Zurab Tsereteli** (ven. Зураб Константинович Церетели, georg. ზურაბ წერეთელი, 4. tammikuuta 1934) on georgialaissyntyinen venäläinen kuvanveistäjä, taidemaalari ja arkkitehti. Hän on toiminut vuodesta 1997 Venäjän taideakatemian johtajana.

Tserteli valmistui Tbilisin taideakatemiasta. Vuonna 1978 hänet nimitettiin Brockroptin yliopiston professoriksi Yhdysvalloissa.

Tsereteli on Venäjän taideakatemian (vuodesta 1988), Moskovan Unescon tukisäätiön (1991) ja Unescon kansainvälisen taidetoimikunnan puheenjohtaja.*lähde?*

Tsereteli on luonut muun muassa Moskovassa vuonna 1997 paljastetun Pietari Suuren jättimäisen laivapatsaan,Rooman Gogol-monumentin, Sevillan Kolumbukselle omistetun "Uuden ihmisen synty" ja YK:lle lahjoitetun "Hyvä voittaa pahan" -veistoksen ja New Jerseyn Bayonnen satamaan, vastapäätä New Yorkia syyskuussa 2006 paljastetun, terrori-iskuihin liittyvän *Murheen kyynel* -monumentin. Hän on myös suunnitellut suurempia monumentteja, kuten Poklonnaja-kukkulan sotamuistomerkin ja Maneesitorin.

Tseretelin satametrinen Pietari Suuri -veistos Moskovassa on useaan otteeseen valittu maailman rumimpien monumenttien listalle, ja sitä on ehdotettu siirrettäväksi sen jälkeen kun Tseretelin suosija Moskovan pormestari Juri Lužkov erotettiin virastaan.Tseretelin töitä

Lähteet
-------

1. ↑  History *The Russian Academy of Arts*. Russian Academy of Arts. Viitattu 4.1.2012. (englanniksi)
2. ↑  "Moskovan rumimmalla patsaalla" muuttoaikeita Yle.fi. Viitattu 7.10.2010.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Zurab Tsereteli**.
* Elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kroatia
* Puola
* Venäjä
* Vatikaani

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Suomen urheilupsykologinen yhdistys SUPY** järjestää ja koordinoi Suomessa urheilupsykologista toimintaa. SUPY on toiminut vuodesta 1978 lähtien ja sen tehtävänä on järjestää kotimaisia ja kansainvälisiä seminaareja, välittää liikuntapsykologista tietoa ja tehdä aloitteita liikuntapsykologiseen tutkimustoimintaan. Yhdistyksen tehtäviin kuuluu myös asiantuntijarekisterin ylläpitäminen. Yhdistyksellä on noin 100 jäsentä ja sen tärkeimmät yhteistyökumppanit ovat opetusministeriö, Suomen valmentajat Ry, Suomen Olympiakomitea, Suomen Liikunta ja Urheilu ry (SLU) sekä eri urheilulajien lajiliitot. 

SUPY:n toimintaa johtaa hallitus ja yhdistyksen puheenjohtajana toimii urheilupsykologi Tatja Holm.

Yhdistyksen ylläpitämään asiantuntijarekisteriin pääseminen edellyttää soveltuvaa koulutusta ja/tai kokemusta (mm. psykologia, liikuntatiede, lääketiede, hoitoala).

Lähteet
-------

1. ↑  Hallitus SUPY. Viitattu 19.11.2021.
2. ↑  Säännöt SUPY. Viitattu 19.11.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* SUPY:n verkkosivut
**Vlachérnan luostari** (kreik. Μονή Βλαχερνών, *Moní Vlachernón*) on ortodoksinen luostari Korfun saarella Kreikassa. Se sijaitsee pienellä saarella Chalikiópouloksen laguunin suulla, aivan Korfun lentokentän kiitotien eteläpäässä.

Vlachernán luostari ja Pontikonísin saari.
Luostari on perustettu viimeistään 1600-luvulla, sillä sen kirkko on rakennettu vuonna 1685. Vanhin hautakivi saarella on vuodelta 1758. 1700- ja 1800-lukujen taitteessa saari kuului säveltäjä Nikólaos Mántzarokselle. Luostari oli nunnaluostari, mutta taantui 1800-luvulla. Siinä ei ole ollut asukkaita sitten 1980-luvun. Luostari on omistettu Blakhernain Neitsyt Marialle (*Panagía Vlachernón*).

Luostarin saari on yhdistetty Korfun pääsaareen sillalla. Myös lähellä olevalla Pontikonísin saarella on luostari. Nykyisin luostarisaaret ovat yhdessä yksi Korfun ikonisimpia ja kuvauksellisimpia kohteita, ja suosittu nähtävyys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Vlacherna monastery *Real Corfu*. Viitattu 20.2.2017.
2. 1 2  Ποντικονήσι και Βλαχέρενα *Info Kerkyra*.  Arkistoitu 11.9.2016. Viitattu 20.2.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vlachérnan luostari** Wikimedia Commonsissa
**Jackie Brookner** (20. marraskuuta 1945 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 15. toukokuuta 2015) oli yhdysvaltalainen ympäristötaidetta tekevä taiteilija, kirjailija ja opettaja. Hän teki yhteistyötä ympäristön kanssa työskentelevien eri alojen edustajien kanssa ympäristöhankkeissa ja niihin liittyvässä taiteessa.

Brookner suoritti BA-tutkinnon Wellesley Collegessa 1967 ja oli valmistelemassa taidehistorian väitöskirjaa Harvardin yliopistossa, kun hän päätti 1971 keskittyä kuvanveistoon. Uran alkuvaiheissa hänen materiaalinaan oli pronssi. Hän opetti vuodesta 1980 kuolemaansa asti Parsons The New School for Designissa.

Brookner asui New Yorkissa ja kiersi työskentelemässä ja opettamassa eri puolilla maailmaa.

Brookner suunnitteli 2009 Salon vanhaan jätevedenpuhdistamon altaaseen Viurilanlahdelle ympäristöteoksen *Veden taika* (*The Magic of Art*), johon kuuluu kaksi vettä puhdistavaa saarta ja lintujen pesimäsaari.

Lähteet
-------

1. ↑  In Memory of Jacalyn Brookner *legacy.com*. Viitattu 21.10.2018.
2. 1 2  Lenore Malen ja Mira Schor: In Memoriam: Jackie Brookner (1945-2015) *newsgrist.typepad.com*.  20.5.2015.  (englanniksi)
3. ↑  Bios of Presenters, Goddard.edu (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑  Julkiset veistokset *Salon taidemuseon sivusto*.  Arkistoitu 1.12.2017. Viitattu 21.10.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Jackie Brooknerin sivusto
* Ernesto Pujol: Journey to Fargo: The Work of Jackie Brookner, Jackie Brooknerin haastattelu 30.4.2012

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Gargallo** on kunta Pohjois-Italiassa Novaran maakunnassa Piemonten alueella. Gargallon naapurikunnat ovat Borgomanero, Gozzano, Maggiora ja Soriso.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Gargallo Tuttitalia. Viitattu 15.02.2017. (italiaksi)

Novaran maakunta
Agrate Conturbia | Ameno | Armeno | Arona | Barengo | Bellinzago Novarese | Biandrate | Boca | Bogogno | Bolzano Novarese | Borgo Ticino | Borgolavezzaro | Borgomanero | Briga Novarese | Briona | Caltignaga | Cameri | Carpignano Sesia | Casalbeltrame | Casaleggio Novara | Casalino | Casalvolone | Castellazzo Novarese | Castelletto sopra Ticino | Cavaglietto | Cavaglio d’Agogna | Cavallirio | Cerano | Colazza | Comignago | Cressa | Cureggio | Divignano | Dormelletto | Fara Novarese | Fontaneto d’Agogna | Galliate | Garbagna Novarese | Gargallo | Gattico | Ghemme | Gozzano | Granozzo con Monticello | Grignasco | Invorio | Landiona | Lesa | Maggiora | Mandello Vitta | Marano Ticino | Massino Visconti | Meina | Mezzomerico | Miasino | Momo | Nebbiuno | Nibbiola | Novara | Oleggio | Oleggio Castello | Orta San Giulio | Paruzzaro | Pella | Pettenasco | Pisano | Pogno | Pombia | Prato Sesia | Recetto | Romagnano Sesia | Romentino | San Maurizio d’Opaglio | San Nazzaro Sesia | San Pietro Mosezzo | Sillavengo | Sizzano | Soriso | Sozzago | Suno | Terdobbiate | Tornaco | Trecate | Vaprio d’Agogna | Varallo Pombia | Veruno | Vespolate | Vicolungo | Vinzaglio
**Cellio** on kunta Pohjois-Italiassa Vercellin maakunnassa Piemonten alueella. Cellion naapurikunnat ovat Borgosesia, Breia, Madonna del Sasso, Quarona ja Valduggia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Cellio Tuttitalia. Viitattu 18.2.2017. (italiaksi)

Vercellin maakunta
Alagna Valsesia | Albano Vercellese | Alice Castello | Arborio | Asigliano Vercellese | Balmuccia | Balocco | Bianzè | Boccioleto | Borgo Vercelli | Borgo d’Ale | Borgosesia | Breia | Buronzo | Campertogno | Carcoforo | Caresana | Caresanablot | Carisio | Casanova Elvo | Cellio | Cervatto | Cigliano | Civiasco | Collobiano | Costanzana | Cravagliana | Crescentino | Crova | Desana | Fobello | Fontanetto Po | Formigliana | Gattinara | Ghislarengo | Greggio | Guardabosone | Lamporo | Lenta | Lignana | Livorno Ferraris Lozzolo | Mollia | Moncrivello | Motta de’ Conti | Olcenengo | Oldenico | Palazzolo Vercellese | Pertengo | Pezzana | Pila | Piode | Postua | Prarolo | Quarona | Quinto Vercellese | Rassa | Rima San Giuseppe | Rimasco | Rimella | Riva Valdobbia | Rive | Roasio | Ronsecco | Rossa | Rovasenda | Sabbia | Salasco | Sali Vercellese | Saluggia | San Germano Vercellese | San Giacomo Vercellese | Santhià | Scopa | Scopello | Serravalle Sesia | Stroppiana | Tricerro | Trino | Tronzano Vercellese | Valduggia | Varallo | Vercelli | Villarboit | Villata | Vocca
**Ivo Nilsson** (s. 1966) on ruotsalainen säveltäjä ja pasunisti.

Nilsson opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Pariisin IRCAM:ssa. Vuonna 1989 hän teki debyyttinsä solistina Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa. Samana vuonna hän debytoi säveltäjänä kun hänen säveltämänsä okteton esitti Ensemble L'Itinéraire Radio Francella. Sittemmin Nilssonin musiikkia ovat esittäneet lukuisat kokoonpanot, kuten Ensemble recherche, Ensemble Reconsil ja Kammarensemblen. Hänen sävellyksiään on esitetty muun muassa Venetsian biennaalissa, George Enescu -festivaalilla, Gaudeamus Muziekweekilla (Amsterdam), Viitasaaren Musiikin aika -tapahtumassa, Varsovan syksyssä ja ISCM World Music Daysissa.

Nilssonin teosten esityksiä ovat välittäneet monien maiden radioyhtiöt, kuten BBC, RAI ja Yle. Hänen teoksiaan ovat levytettyinä julkaisseet Phono Suecia, SFZ Records ja muut levy-yhtiöt. Nilsson toimi Stockholm New Music Festivalin taiteellisena johtajana vuosina 2003 ja 2005. Vuonna 2007 hän sai Ruotsin säveltäjäliiton (Föreningen svenska tonsättare) tulkitsijapalkinnon, ja vuonna 2017 hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biography (Arkistoitu – Internet Archive) Ivo Nilsson
2. 1 2  Ivo Nilsson Mirabil Eco


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Cantù** on kaupunki Pohjois-Italiassa Comon maakunnassa Lombardian alueella. Se sijaitsee historiallisen Brianzan alueella. Kaupungin tärkein nähtävyys on Basilica di Galliano. Cantù on tunnettu pitsinvalmistuksesta.

Urheilu
-------

Koripalloseura Pallacanestro Cantù on kaupungin kuuluisin urheiluseura. Cantù on myös isännöinyt useasti Italian ympäriajon etappikaupunkina.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4   www.tuttitalia.it
2. 1 2   Giro di Lombardia 2014

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Cantù** Wikimedia Commonsissa

Comon maakunta
Albavilla | Albese con Cassano | Albiolo | Alserio | Alta Valle Intelvi | Alzate Brianza | Anzano del Parco | Appiano Gentile | Argegno | Arosio | Asso | Barni | Bellagio | Bene Lario | Beregazzo con Figliaro | Binago | Bizzarone | Blessagno | Blevio | Bregnano | Brenna | Brienno | Brunate | Bulgarograsso | Cabiate | Cadorago | Caglio | Cagno | Campione d’Italia | Cantù | Canzo | Capiago Intimiano | Carate Urio | Carbonate | Carimate | Carlazzo | Carugo | Casasco d’Intelvi | Caslino d’Erba | Casnate con Bernate | Cassina Rizzardi | Castelmarte | Castelnuovo Bozzente | Castiglione d’Intelvi | Cavargna | Cerano d’Intelvi | Cermenate | Cernobbio | Cirimido | Claino con Osteno | Colonno | Colverde | Como | Corrido | Cremia | Cucciago | Cusino | Dizzasco | Domaso | Dongo | Dosso del Liro | Erba | Eupilio | Faggeto Lario | Faloppio | Fenegrò | Figino Serenza | Fino Mornasco | Garzeno | Gera Lario | Grandate | Grandola ed Uniti | Gravedona ed Uniti | Griante | Guanzate | Inverigo | Laglio | Laino | Lambrugo | Lasnigo | Lezzeno | Limido Comasco | Lipomo | Livo | Locate Varesino | Lomazzo | Longone al Segrino | Luisago | Lurago Marinone | Lurago d’Erba | Lurate Caccivio | Magreglio | Mariano Comense | Maslianico | Menaggio | Merone | Moltrasio | Monguzzo | Montano Lucino | Montemezzo | Montorfano | Mozzate | Musso | Nesso | Novedrate | Olgiate Comasco | Oltrona di San Mamette | Orsenigo | Peglio | Pianello del Lario | Pigra | Plesio | Pognana Lario | Ponna | Ponte Lambro | Porlezza | Proserpio | Pusiano | Rezzago | Rodero | Ronago | Rovellasca | Rovello Porro | Sala Comacina | San Bartolomeo Val Cavargna | San Fedele Intelvi | San Fermo della Battaglia | San Nazzaro Val Cavargna | San Siro | Schignano | Senna Comasco | Solbiate | Sorico | Sormano | Stazzona | Tavernerio | Torno | Tremezzina | Trezzone | Turate | Uggiate-Trevano | Val Rezzo | Valbrona | Valmorea | Valsolda | Veleso | Veniano | Vercana | Vertemate con Minoprio | Villa Guardia | Zelbio
Tuppeensahatun laudan sahaussuunnat.
**Tuppeensahattu lauta** eli **tuppilauta** on lautatavaraa, jossa puuta ei särmätä, vaan sen arvokas pintapuu tulee hyödynnettyä. Tuppeensahaamista kutsutaan myös läpisahaamiseksi. Peruslauta on työstetty neljältä sivulta eli se on särmätty, mutta tuppeensahatussa laudassa särmiä ei ole tehty. Tämän vuoksi laudan leveys voi vaihdella pituussuunnassa, jolloin vierekkäin ladottujen lautojen väliin jää rakoja. Lauta on hinnaltaan yleensä normaalia kalliimpaa ja sitä käytetään lähinnä koristepuuna esimerkiksi saunaosastoissa ja metsästysmajoilla sekä puusepänteollisuudessa.

Pitkospuiden yleisin puumateriaali on tuppeensahattu yli seitsemäntuumainen mäntylankku.

Lähteet
-------

1. ↑  Puuteknologia/Jalostettu puutavara/Sahatavara Taideteollinen korkeakoulu.  Arkistoitu 15.8.2007. Viitattu 7.10.2009.
2. ↑  Tällaista on tuppeensahattu lauta. *Iltalehti*.  29.9.2009.  Arkistoitu 29.3.2010. Viitattu 30.9.2009.
3. ↑  Tuppeen sahaus? Siis mistä Vanhanen puhui? *Aamulehti*.  29.9.2009.  Arkistoitu 3.10.2009. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Rajala, Pekka: Nykyaika jäytää pitkospolustojakin. *Ilkka*.  8.6.2011.  Arkistoitu 14.7.2014. Viitattu 8.6.2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Tuppeensahattu 22mm lauta, pelkkahirren pintalauta *Tamminiemen Saha ja Höylä*. Viitattu 1.9.2020.  (Kuvia.)
Stutthof-oikeudenkäynti. Eturivissä syytetyt naisvartijat Elisabeth Becker, Gerda Steinhoff, Wanda Klaff; takarivissä Erna Beilhardt, Jenny-Wanda Barkmann.
**Elisabeth Becker** (20. heinäkuuta 1923 – 4. heinäkuuta 1946*lähde?*) oli saksalainen keskitysleirivartija ja SS-nainen.

Becker oli syntynyt Neuteichissa (Nowy Staw) Puolassa saksalaisperheeseen. Vuonna 1936 hän liittyi kansallissosialistiseen BDM- (Saksan tyttöliitto) -järjestöön. Vuonna 1938 hän ryhtyi keittäjäksi Danzigissa. Vuonna 1939 saksalaiset saapuivat vapaakaupunkiin. Becker meni vuonna 1940 töihin Dokendorf-nimiseen yritykseen Neuteichiin, missä oli töissä vuoteen 1941, kunnes ryhtyi maatalousalan apulaiseksi Danzigissa seuraavana vuonna.

Becker saapui Stutthofiin 5. syyskuuta 1944 aloittaakseen koulutuksensa naisvartijaksi (*Aufseherin*}. Hän työskenteli myöhemmin Stutthofin naistenleiri SK-III:ssa. Siellä hän itse valitsi naisia ja lapsia kaasukammioihin lähetettäviksi. Becker pakeni leiristä 15. tammikuuta 1945 ja meni kotiinsa Neuteichiin. 13. huhtikuuta Puolan poliisi pidätti hänet ja hänet vangittiin odottamaan oikeudenkäyntiä. Stutthof-oikeudenkäynti, jossa vastaajina oli viisi entistä SS-naista ja useita kapoja, alkoi Danzigissa 31. toukokuuta 1946. Becker tuomittiin kuolemaan.

Becker lähetti useita kirjeitä Puolan presidentille Bolesław Bierutille ja anoi armoa väittäen etteivät hänen tekonsa olleet yhtä vakavia kuin Gerda Steinhoffin tai Jenny-Wanda Barkmannin. Armoa ei annettu, ja hänet hirtettiin julkisesti 4. heinäkuuta 1946 Biskupia Gorkan kukkulalla yhdessä eräiden muiden SS:n henkilökuntaan kuuluvien ja kapojen kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia Elisabeth Beckeristä (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)