recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Leelah Alcornia esittävä maalaus
**Leelah Alcorn** (alun perin *Joshua Ryan Alcorn*; 15. marraskuuta 1997 – 28. joulukuuta 2014) oli yhdysvaltalainen transtyttö, jonka 17-vuotiaana tekemä itsemurha herätti laajoja reaktioita. Hän oli kotoisin Ohion osavaltiosta.

Alcorn koki 4-vuotiaasta saakka olevansa tyttö. 14-vuotiaana hän ymmärsi kokemuksensa olevan transsukupuolisuutta. Alcornin vanhemmat poistivat lapsensa julkisesta koulusta ja takavarikoivat hänen sähköiset laitteensa. He estivät häneltä sekä sosiaalisen median käytön että yhteydenpidon ystäviin. Vanhemmat eivät uskonnollisista syistä hyväksyneet transsukupuolisuutta. Alcorn ei saanut vanhemmilta lupaa sukupuolenkorjausprosessin aloittamiseen vaan hänet lähetettiin "kristilliseen terapiaan", jossa yhdistettiin fluoksetiinilla toteutettu lääkehoito ja uskonto. Alcornilta odotettiin "virheensä" näkemistä ja Jumalan opetusten hyväksymistä. Häntä syytettiin itsekkyydestä, ja hän koki kohtelunsa hyväksikäytöksi.

Alcorn jättäytyi ajoneuvoyhdistelmän alle joulukuussa 2014. Hänen kuoltuaan Tumblriin ilmestyi hänen ajastettuna julkaisemansa itsemurhaviesti, jonka hän toivoi tuovan näkyvyyttä transsukupuolisten kohtaamille ongelmille. Tapahtumat saivat liikkeelle vaatimuksia eheytyshoitojen kieltämisestä. Barack Obama yhtyi tavoitteeseen, mutta totesi asian edellyttävän toimia Yhdysvaltain kongressilta. Seurannut julkisuus johti myös kostonhaluisen vihapostin lähettelyyn Alcornin vanhemmille. CNN:n haastattelussa hänen äitinsä viittasi häneen poikana ja käytti hänestä maskuliinisia persoonapronomineja. Alcornilla oli sisaruksia.

Lähteet
-------

1. 1 2  What We Can Learn From a Transgender Teen’s Suicide The CC Pulse 28.1.2015, viitattu 5.4.2024 (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Ashley Fantz, An Ohio transgender teen’s suicide, a mother’s anguish CNN 4.1.2015, viitattu 5.4.2024 (englanniksi)
3. 1 2 3  Ed Pilkington, Ohio transgender teen's suicide note: 'Fix society. Please.' The Guardian 5.1.2015, viitattu 5.4.2024 (englanniksi)
4. 1 2 3 4  Leelah Alcorn: Transgender Teen's Reported Suicide Note Makes Dramatic Appeal ABC News 31.12.2014, viitattu 5.4.2024 (englanniksi)
5. 1 2  Wansong Harley, Straight from the horses' mouths – it's not therapy The Colleges of Law 17.12.2019, viitattu 5.4.2024 (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Pakistanin laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijästä. Sanan muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Babur** (runkonumero C84) oli Pakistanin laivaston vuonna 1956 Britanniasta ostettu Bellona-luokan (modifioitu Dido-luokka) ilmatorjuntaristeilijä *HMS Diadem*.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Dido-luokka (risteilijä)*
Britannian kuninkaallinen laivasto tilasi aluksen Hebburnista Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1939. Alus laskettiin vesille 21. elokuuta 1942 nimellä *HMS Diadem* ja otettiin palvelukseen 6. tammikuuta 1944.

Palvelus
--------

Pakistan osti 1956 aluksen, joka modernisoitaisiin ennen luovutusta. Modernisointi oli huomattava, sillä kevyt aseistus standardisoitiin 14 uudella Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuunalla, jotka sijoitettiin kolmena kahden tykin Mk 5 ja kahdeksana yhden tykin Mk7 asennuksena. Laivaan tehtiin uusi komentosilta, joka varustettiin uusilla tutkilla ja elektronisilla ilmaisimilla. Alus luovutettiin 5. heinäkuuta 1957 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Babur*. Nimi oli kunnianosoitus suurmogulien valtakunnan perustajalle Baburille. Modernisointi ylitti Pakistanin hallituksen varaaman 400 000 punnan budjetin. Pakistanin hallitus aikoi aluksi ottaa laivan pois käytöstä nähden sen turhanpäisenä hienoutena, jotta heidän ei tarvitsisi maksaa suuria summia modernisoinnista, mutta Britannia vaati maksuja maksettavaksi, joita jopa brittien oma Kaukoidän laivasto piti liian suurina ja mahdollisina aiheuttaa poliittista kriisiä Pakistanissa.

Alus myytiin romutettavaksi 1985.

Lähteet
-------

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1995. ISBN 0-85177-605-1. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Lakshman, W. D.: *Economic development and sociopolitical change in Sri Lanka since Independence*. Routledge. ISBN 978-0-203-87818-7, 978-1-134-07858-5, 978-0-415-43429-4. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.7.2022). (englanniksi)
2. ↑  Goldrick, James: *Imperial Jetsam or National Guardians? The Navies of the Indian Sub-continent 1947–72*, s. 200–214. London: Palgrave Macmillan UK, 1996. ISBN 978-1-349-13862-3, 978-1-349-13860-9. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.7.2022). (englanniksi)
3. ↑  Sherwood, Marika: Gardiner, Robert Kweku Atta.  *African American Studies Center*, 31.5.2015.  Oxford University Press. Artikkelin verkkoversio.  (englanniksi)
Myllytullin koulu Oulussa.

**Koulu** on usein valtiollinen instituutio, jonka tehtävänä on järjestää virallista, tutkintoihin johtavaa koulutusta. Koulunkäynti perustuu Suomessa oppivelvollisuuteen, johon liittyy perustuslain takaama oikeus ilmaiseen peruskoulutukseen ja jatkokoulutukseen varallisuuden estämättä. Oppivelvollisuusiän ylittäneiden osalta puhutaan yleensä oppilaitoksesta.

Suomen sana koulu tulee latinan ja ruotsin kautta kreikan sanasta *skhole*. Kreikan sana merkitsi vapaiden miesten vapaa-aikaa, joutenoloa, jota he käyttivät henkiseen ja ruumiilliseen itsensä kehittämiseen.

Koulua voidaan pitää instituutiona, jonka tehtävä on alun perin ollut ratkaista sosiaalistumisen ongelma. Nykyisin koululle sälytetään muitakin kasvatuksellisia ongelmia, kuten syrjäytyminen, huumeiden käyttö ja niin edespäin.

Suomen koulutusjärjestelmä
--------------------------

Suomen koulujärjestelmä.
*Pääartikkeli: Koulutus Suomessa*
Suomen koulujärjestelmä jakautuu peruskouluun (kaikille yhteinen), toiseen asteeseen (lukiot ja ammattioppilaitokset) sekä korkea-asteeseen (yliopistot ja ammattikorkeakoulut). Näiden rinnalla toimii aikuis- ja täydennyskoulutusta antavia yksiköitä, joista osa on yksityisiä. Myös peruskoulun ja toisen asteen oppilaitoksen ylläpitäjä voi olla yksityinen. Oppivelvollisuuden voi suorittaa myös peruskoulua korvaavassa koulussa kuten steinerkoulussa, mutta tämä on harvinaista.

Koulut voidaan toisaalta jakaa niiden tarkoituksen mukaan perustaitoja tarjoaviksi, yleissivistäviksi, ammatillisiksi, erikoissivistäviksi tai tieteellisiksi. Kouluksi kutsutaan myös esikoulua. Peruskoulussa noudatetaan opetussuunnitelmaa, joka voi hieman vaihdella riippuen esimerkiksi omasta äidinkielestä.

Katso myös
----------

* Päiväkoti
* Kouluvalinta
* Kansainvälinen koulu

Lähteet
-------

1. ↑  Hellström, Martti: *Sata sanaa opetuksesta - Keskeisten käsitteiden käsikirja*, s. 105. Jyväskylä: PS-kustannus, 2008. ISBN 978-952-451-194-0.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Koulu**.

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta ***Koulu***. 
terse koulu on masentavaa mut älkää pliis poistako tätä tai ootte huonoi

* Opetushallituksen sivut
**Louis Meintjes** (s. 21. helmikuuta 1992 Pretoria) on eteläafrikkalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa eteläafrikkalaisessa MTN Qhubeka -joukkueessa 2013–2015, edusti Lampre-Meridaa 2016, UAE Team Emiratesia 2017 ja palasi vuonna 2018 ensimmäiseen talliinsa, nimeltään nyt NTT Pro Cycling. Vuodesta 2021 hän on edustanut Intermarché-Wanty -joukkuetta.

Meintjes saavutti Firenzen MM-kilpailuissa 2013 hopeaa alle 23-vuotiaiden maantieajossa kolme sekuntia Matej Mohoričille hävinneenä. Hän voitti Afrikan-mestaruuden maantieajossa 2015. Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut kerran seitsemänneksi ja kahdesti kahdeksanneksi. Espanjan ympäriajossa hän on ollut parhaimmillaan kymmenes. Hän voitti Sierra Nevadaan päättyneen yhdeksännen etapin Espanjan ympäriajossa 2022.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats. Cycling Archives

2010
Junioreiden Etelä-Afrikan-mestaruus maantieajossa ja aika-ajossa
2011
Afrikan-mestaruuskilpailut, hopeaa aika-ajossa ja joukkueaika-ajossa
2012
Alle 23-v. Etelä-Afrikan-mestaruus aika-ajossa
2013
Alle 23-v. Etelä-Afrikan-mestaruus maantieajossa ja aika-ajossa
MM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. maantieajossa
Ruandan ympäriajo, 3. etapin voitto
2014
Etelä-Afrikan-mestaruus miesten ja alle 23-v. maantieajossa sekä alle 23-v. aika-ajossa
Mzansi Tour, mäkikirikilpailun, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
Giro del Trentino, nuorten kilpailun voitto
2015
Afrikan-mestaruuskilpailut, kultaa maantieajossa ja hopeaa joukkueaika-ajossa
Omanin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
Settimana Internazionale di Coppi e Bartali, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Circuit de la Sarthe, mäkikirikilpailun voitto
Giro del Trentino Melinda, nuorten kilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
2016
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, nuorten kilpailussa toinen
Olympialaiset, maantieajossa seitsemäs
2017
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, nuorten kilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
2021
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s
2022
Giro dell'Appennino, voitto
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 12. etapilla toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s, 9. etapin voitto
2023
Giro di Sicilia, kokonaiskilpailussa toinen
2024
Baskimaan ympäriajo, 4. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Louis Meintjes *procyclingstats.com*. Viitattu 5.4.2024. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Louis Meintjes *cyclingarchives.com*. Viitattu 21.1.2018. (englanniksi)
3. ↑  2013 » 80th World Championships U23 - Road Race (CM) One Day Race » Montecatini Terme › Firenze (173.2k) *procyclingstats.com*. Viitattu 21.1.2018. (englanniksi)
Rochen rajan ulkopuolella nestemäinen kappale on käytännössä pallomainen.
Lähempänä rajaa vuorovesivoimat muovaavat kappaletta.
Rochen rajalla kappaleen oma painovoima ei riitä pitämään sitä koossa
Alemmalla kiertoradalla olevat osat liikkuvat nopeammin kuin kauempana olevat (punaiset nuolet)
Eri nopeuksien seurauksena muodostuu rengas.
**Rochen raja** kuvaa etäisyyttä, jota lähempänä planeettaa tai emäkappaletta oleva toinen taivaankappale hajoaa palasiksi. Esimerkiksi Saturnuksen renkaat ovat todennäköisesti muodostuneet planeetan lähellä kuun tai pikkuplaneetan hajoamisen seurauksena. Rochen raja riippuu pääosin keskuskappaletta kiertävän kappaleen tiheydestä. Rochen rajaksi voidaan kutsua myös Rochen ekvipotentiaalipintaa eli Rochen pintaa.

Rochen raja on saanut nimensä tähtitieteilijä Édouard Rochelta.

Rochen rajan laskeminen
-----------------------

### Rochen raja, {\displaystyle d} jäykälle kappaleelle

{\displaystyle d=R\left(2\;{\frac {\rho \_{M}}{\rho \_{m}}}\right)^{\frac {1}{3}}\approx 1{,}260R\left({\frac {\rho \_{M}}{\rho \_{m}}}\right)^{\frac {1}{3}}}
missä {\displaystyle R} on keskuskappaleen säde, {\displaystyle \rho \_{M}} on keskuskappaleen tiheys,
ja {\displaystyle \rho \_{m}} on satelliitin tiheys.

### Rochen raja nestemäiselle kappaleelle

Nestemäisellä kappaleella hajoaminen tapahtuu kauempana.
Tarkkaa laskukaavaa ei ole, likimääräistyksiä 
on helpompi käyttää:

{\displaystyle d\approx 2{,}423R\left({\frac {\rho \_{M}}{\rho \_{m}}}\right)^{\frac {1}{3}}}
Tarkempi matemaattinen kaava tietokoneille:

{\displaystyle d\approx 2{,}423R\left({\frac {\rho \_{M}}{\rho \_{m}}}\right)^{1/3}\left({\frac {(1+{\frac {m}{3M}})+{\frac {c}{3R}}(1+{\frac {m}{M}})}{1-c/R}}\right)^{1/3}}
jossa {\displaystyle c/R} on keskuskappaleen litistyneisyys.

Aiheesta muualla
----------------

* Detailed derivation of formulae for calculating the Roche limit
**Fok\_It** on Joonas Rinta-Kannon (s. 1982) vuodesta 2009 piirtämä sarjakuva, jonka tunnusmerkeiksi ovat nousseet absurdius ja varsinaisen vitsin jääminen ilmaan. Sarjakuva on saanut alkunsa blogista. Sen strippejä on levitetty Facebookissa ja julkaistu *Helsingin Sanomien* *Nyt*-liitteen nettisivulla vuodesta 2011. Stripeistä on julkaistu myös seitsemän kokoelma-albumia kirjoina.

Rinta-Kanto piirtää strippien originaalit tussilla, skannaa ne, ja värittää stripit lopulliseen muotoon tietokoneella.

Alun perin kolmesta kuvasta koostuvien *Fok\_It*-strippien ideana olivat muun muassa vyölaukut ja viikset. Taiteilija itse kutsuu *Fok\_It*-huumoria "väsyneeksi", tai sitä voisi sanoa myös nyrjähtäneeksi tai peräti absurdiksi. Aluksi ehkä jotkut sarjakuvissa esiintyvät hahmot vähän näyttivätkin toisiltaan, mikä tosin oli sattumaa, mutta myöhemmin mukaan ovat tulleet myös erilaiset vakiohahmot kuten Pete ja voimaeläimet. Myös ajankohtaiset asiat ja ilmiöt esiintyvät usein sarjakuvissa. Tällaisia ovat esimerkiksi juhlapäivien leivonnaiset, kuten tähtitortut tai laskiaispullat.

Voimaeläimiä
------------

Sarjakuvassa esiintyviä voimaeläimiä ovat:

* *Säihkyturpa*, joka pelastaa maanantain sateenkaarella. Säihkyturpa oli vakiohahmoista ensimmäisiä.
* *Perjantai-pingviini*, joka pitää huolen perjantain viihtyisyydestä sekä juomien saatavuudesta
* *Salaliitto-sammakko*, joka varoittaa lurkeista, Internetin vaaroista ja yksilön tarkkailuun pyrkivistä toimista sekä suosittaa foliohatun käyttöä
* *Elämäntaito-etana*, joka kehottaa lukijoita hidastamaan tahtiaan
* *Keskiviikko-kroko*, joka käyttäytyy välillä arvaamattomasti
* *Kilokatti*, joka pitää syömisestä
* *Nöyhtänokka*, joka on papukaija.

Sarjassa esiintyy joskus myös muita eläimiä, kuten pikkulintuja. Perjantaina hahmoilla on usein viikonloppu mielessä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fok\_It! *kulttuuriuutinen.com*.  11.1.2018. Viitattu 2.11.2019.
2. 1 2  Fok\_It-sarjiksen päät funtsivat asioita *helsinginuutiset.fi*.  3.9.2014. Web Archive.  Arkistoitu 2.11.2019. Viitattu 2.11.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Fok\_It Nyt Helsingin Sanomien Nyt-liitteen verkkosivulla
* Fok\_It Wordpress Aiemmin Wordpress-blogissa julkaistut Fok\_It-sarjakuvat]
*
**Niilo Arvi Antero Jännes** (s. 11. helmikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka on saanut energianeuvoksen arvonimen.

Jänneksen vanhemmat olivat ylilääkäri Jouni Arvi Antero Jännes ja sairaanhoitaja Pirkko-Maija Kivikoski. Hänen puolisonsa vuodesta 1977 on taidemaalari Iia Marja-Liisa Kahma. Jännes tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1973 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1978. Hän oli Airamin projekti-, tuote- ja markkinointipäällikkö 1978–1986, Field-yhtiön toimitusjohtaja 1986–1988, Tehokaasun varatoimitusjohtaja ja toimitusjohtaja 1989–1991, Nesteen maakaasuyksikön johtaja 1991–1994 ja Gasumin kaupallinen johtaja 1994–1995, toimitusjohtaja 1996–2014 ja hallituksen puheenjohtaja 1999–2014. Jänneksellä oli uransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen hän sai vuonna 2009. Sotilasarvoltaan Jännes on reservin alikersantti.

Lähteet
-------

1. 1 2  Harri Turunen: Energianeuvos Antero Jännes (1954–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 13.1.2015. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 14.6.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
**Hauhon kirkonkylän työväentalo** oli Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) kirkonkylässä sijainnut työväentalo.

Historiaa
---------

Hauhon kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin tammikuussa 1906. Perustamistilaisuudessa yhdistykseen liittyi 44 jäsentä, ja vuoden lopulla jäsenluku lähestyi jo sataa. Heti seuraavana vuonna yhdistykselle alettiin rakentaa omaa toimitaloa, ja vuoden 1907 juhannusjuhlat vietettiin jo oman katon alla. Rakennushankkeesta syntynyttä velkaa lyhennettiin muun muassa arpajaisia järjestämällä.

Vuonna 1917 yhdistyksen jäsenmäärä nousi nopeasti 124:ään Venäjän vallankumouksen aiheuttaman innostuksen seurauksena. Sisällissodan aikaan talo ja yhdistyksen muu omaisuus takavarikoitiin. Yhdistys aloitteli vuonna 1919 toimintaansa uudelleen ja sai alkukesästä talonkin takaisin.

Vuonna 1931 kirkonkylän työväenyhdistys oli "Hauhon johtava yhdistys" ja sen jäsenluku oli noin 30. Vuoteen 1936 mennessä yhdistys oli velaton, ja sille oli kertynyt melko runsaasti omaisuuttakin. Yhdistyksen tai talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla järjestettiin juhlia, iltamia, kokouksia sekä luento- ja puhetilaisuuksia. Yhdistyksellä oli myös pieni kirjasto jäsenten käyttöön. Lisäksi talolla järjestettiin piiritoimikunnan avustuksella luento- ja opastuskursseja. Yhdistyksen alla toimi myös näytelmäseura. Vuonna 1951 talolla pidettiin SKDL:n ja sosialidemokraattien yhteinen kokous.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hämeen Kansa *digi.kansalliskirjasto.fi*.  7.3.1936, no 29. Viitattu 29.11.2022.
2. ↑  Kivisalo, Väinö: *Työväenliike Etelä-Hämeessä 1906–1931*. Hämeen eteläinen sos.dem. piiritoimikunta, 1931.
3. ↑  Vapaa Sana *digi.kansalliskirjasto.fi*.  12.1.1951, no 10. Viitattu 29.11.2022.
**Elias Anttila** (11. huhtikuuta 1915 Kojonmaa, Loimaa – 1996) oli suomalainen itseoppinut kuvanveistäjä.

*Onkipoika* (pronssi, 1962), Loimaa.
*Rukoileva enkeli*, Loimaan Kaupunginhautausmaa.
Kojonmaan Anttilan torpassa syntyneen Elias Anttilan vanhemmat olivat Juho Kustaa Myllymäki ja Iida Pauliina o.s. Suvitie. Perhe otti sukunimekseen Anttila torppansa mukaan. Elias oli 9-lapsisen perheen nuorin. Hänen äitinsä kuoli 1918 espanjantautiin. Elias oppi lukemaan jo kotona ja harrasti muun muassa savipatsaiden muotoilua. Hän ei lahjoistaan huolimatta päässyt jatkamaan opintojaan oppikoulussa tai taidealan oppilaitoksissa.

Elias Anttila oli aluksi työssä kotitilallaan ja toimi sitten ankkurintekijänä Ferrarian tehtailla. Pääosan elämästään yli 30 vuotta hän oli öljy-yhtiö Shellin palveluksessa Loimaalla alkaen vuodesta 1937. Sotavuosina Anttila oli komennettuna Rovaniemellä Shellin huoltoasemalla ja hän loukkasi täällä selkänsä onnettomuudessa niin pahoin että joutui pitämään siitä lähtien hankalia tukiliivejä.

Anttila käytti realistisissa näköisveistoksissaan aiheina usein eläimiä kuten ilvestä, metsoa ja karhua. Hän sai 1960-luvulla oman ateljeen Loimaalla sijaitsevan omakotitalonsa ulkorakennukseen. Anttila teki muistomerkkejä tilaustyönä pääasiassa Loimaan seudulle mutta myös muualle Suomeen. Hän teki myös mitaleja ja harrasti runonlausuntaa. Anttila itse piti päätyönään pronssiveistosta *Onkipoika*, joka oli ensimmäinen Loimaalle hankittu varsinainen julkinen taideteos. Se paljastettiin 5. heinäkuuta 1962.

Anttila oli 1948 perustetun *Loimaan taiteenystävien* perustajajäseniä ja *Loimaan Taideseuran* kunniajäsen.

Teoksia
-------

* *Onkipoika*: pronssipatsas. Vesikosken Sähkölaitos, Loimaa 1962, nykyisin Loimaan Kaupunginkirkon puistossa.
* *Kisailevat karhunpennut* eli *Voimalinja*. Vesikosken Sähkölaitos, Loimaa
* *Loimaan Karhu*.
* *Loimaan Ilves*. Loimaan kaupungintalo 1973
* *Väinö Kolkkalan pronssipatsas*. Hirvikosken kirjasto
* *Unohdettujen vainajien muistomerkki*, toiselta nimeltään *Rukoileva enkeli*. Loimaan hautausmaa
* *Entisen kaupunginkirkon muistolaatta*. Loimaan keskuspuisto
* *Mannerheim-ristin ritari Viljo Laakson hautamuistomerkki. Renko*

Lähteet
-------

1. 1 2  Tietoja taiteilijoista : Elias Anttila Loimaan Taidemuseo.  Arkistoitu 29.7.2023. Viitattu 16.4.2024.
2. ↑  Loimaan Taidemuseon Kuivurigalleria : Elias Anttila 2008
**Subsoccer** on Suomessa kehitetty penkkijalkapallopeli, jota pelataan jaloilla paripelinä läpinäkyvän pöytälevyn alla tekoviheriöllä. Kaksi tuolia toimivat pöydän päissä maaleina ja pallona toimii virallista jalkapalloa ketterämpi tekniikkapallo. 

Subsoccer pelipöytä

Säännöt
-------

1. Kivi-paperi-sakset minipelin voittaja aloittaa.
2. Aloituspotku oman maalialueen sisäpuolelta.
3. Ensimmäisenä kolme maalia tehnyt on ottelun voittaja.

Historia
--------

Pelin alkuperäisen idean on keksinyt Jarno Saarinen vuonna 2008 Espanjassa Torreviejassa. Peli on kehitetty nykyiseen muotoonsa Suomessa ja sen kaupallinen myynti alkoi vuoden 2019 tammikuussa. *lähde?*

Lähteet
-------


 Subsoccer makes everyone a champion / Good News From Finland

 Uusi Suomessa kehitetty pallopeli pyrkii ilmiöksi / Tekniikka & Talous

 Pöytäjalkapallopelillä aktiivisuutta koulupäivään / Oppimisenuusiaika

1. ↑  Eeva Törmänen: Uusi Suomessa kehitetty pallopeli pyrkii ilmiöksi *Tekniikkatalous*. Viitattu 4.4.2020.
2. ↑  Pöytäjalkapallopelillä aktiivisuutta koulupäivään – Oppimisen uusi aika *oppimisenuusiaika.fi*. Viitattu 4.4.2020.
Etelä-Afrikan sateenkaarilippu
**Etelä-Afrikan sateenkaarilippu** on Etelä-Afrikan pride-liikkeen yleisesti käyttämä lippu. Se on perinteisen sateenkaarilipun ja Etelä-Afrikan lipun yhdistelmä.

Historia
--------

Lipun on suunnitellut Eugene Brockman, joka on myös perustanut yhdistyksen nimeltä *Gay Flag of SA*, joka pyrkii saamaan lipulle virallisen tunnustuksen. Brockmanin mukaan lippu on sopiva symboli sateenkaarivaltiona tunnetulle Etelä-Afrikalle. Lippu julkaistiin 18. joulukuuta 2010 *Mother City Queer Project* -tapahtumassa Cape Town Stadiumilla..

Vuonna 2012 Etelä-Afrikan kulttuuriministeriön alainen heraldinen virasto antoi virallisen tunnustuksensa lipulle. Tämän johdosta Etelä-Afrikasta tuli maailman ensimmäinen valtio, joka on tunnustanut jonkinlaisen sateenkarilipun. Lippua ei kuitenkaan ole tunnustettu Etelä-Afrikan lippuun verrattavaksi kansalliseksi symboliksi, vaan se on Etelä-Afrikan sateenkaariyhteisön virallinen lippu.

Lippu on myös saanut aikaan paljon vihaa, jonka takia Priden kimppuun on käyty.

Katso myös
----------

* LGBTQ+-symbolit

Galleria
--------

* Soweto Pride vuonna 2012Soweto Pride vuonna 2012
* Sateenkaarilippu tangossaSateenkaarilippu tangossa

Lähteet
-------

1. ↑  Gay flag for a 'queer' South Africa *TimesLIVE*. Viitattu 2.7.2021. (englanniksi)
2. ↑  South African Gay Flag Revealed at MCQP  22.12.2010. Cape Town Pride.  Arkistoitu 2011. Viitattu 2.7.2021. (englanniksi)
3. ↑  Andrew Potts: South Africa officially recognizes gay pride flag *Gay Star News*.  7.10.2012.  Arkistoitu 8.10.2020. Viitattu 2.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  The National Symbols (PDF) dac.gov.za.  Arkistoitu 9.10.2022. Viitattu 2.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Government Notice 377 *Government Gazette (35313)*.  11.5.2012.  Arkistoitu 2014. Viitattu 16.5.2023. (englanniksi)
6. ↑  Hate Crimes against Members of the LGBTQIA+ Community in South Africa *SAIIA*. Viitattu 1.11.2023. (englanniksi)
**Gnisvärdin laivalatomukset** sijaitsevat Toftassa Länsi-Gotlannissa Ruotsissa. Alueella, joka johtaa Gnisvärdin kalasatamaan, on useita laivalatomuksia ja hautaröykkiöitä. Ne ovat erinomaisesti säilyneitä, vaikka ne ajoitetaan nuorempaan Skandinaviseen pronssikauteen, millä tarkoitetaan Monteliuksen periodeja IV–VI eli 1100–500 eaa.

Alueen haudat ja laivalatomukset
--------------------------------

Gotlannin suurin latomus, joka on 47 metriä pitkä ja 7 metriä leveä, tunnetaan **Gnisvärdin laivalatomuksen** nimellä. Se on rakennettu noin 100 kivestä, jotka on nostettu pystyyn reunakivetystä rakennettaessa. Keula- ja peräkivet ovat 1,3 metriä pitkiä ja ovat muita kiviä pitempiä. Laivaa reunustaa kaksi pienempää kehäkivetystä.

Vajaa 100 metriä etelään edellisestä sijaitsee toinen laivalatomus, joka on 36 metriä pitkä ja 4 metriä leveä. Sen lähelle on kasattu myös hautaröykkiö eli hiidenkiuas ja kaksi pienempiä ja pyöreitä kehäkivetyksiä. Hiidenkiukaan leveys on 16 metriä. Viereinen laivalatomus on hiidenkiuasta pienempi ja osittain tuhoutunut.

Noin 200 metriä itään sijaitsee kalmisto, jossa on hautaröykkiö ja kahdeksan pyöreää kehäkivetystä. Myös kalasataman ja laivalatomusten välissä on hautaröykkiö, jonka halkaisija 23 metriä ja korkeus 2,7 metriä.

Valokuvia
---------

* Näkymä tieltäNäkymä tieltä
* Näkymä tien suuntaanNäkymä tien suuntaan

Lähteet
-------

1. ↑  Gnisvärdin suurin laivalatomus *Riksantikvarieämbetet*.  23.9.2009. Swedish National Heritage Board. Viitattu 6.2.2013. (ruotsiksi)
2. ↑  Gnisvärdin 36 metrinen laivalatomus *Riksantikvarieämbetet*.  23.9.2009. Swedish National Heritage Board. Viitattu 6.2.2013. (ruotsiksi)
3. ↑  Gnisvärdin pieni laivalatomus ja kehäkivetys *Riksantikvarieämbetet*.  23.9.2009. Swedish National Heritage Board. Viitattu 6.2.2013. (ruotsiksi)
4. ↑  Gnisvärdin kalmistoalue *Riksantikvarieämbetet*.  23.9.2009. Swedish National Heritage Board. Viitattu 6.2.2013. (ruotsiksi)
5. ↑  Gnisvärdin suuri hiidenkiuas *Riksantikvarieämbetet*.  23.9.2009. Swedish National Heritage Board. Viitattu 6.2.2013. (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Guteinfo.com (ruotsiksi)
* Segotland.se (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Gnisvärdin laivalatomukset**.
Hyvinkään Tapainlinnan koulu
**Tapainlinnan koulu** on peruskoulu Hyvinkäällä. Koulu on Hyvinkään uusin ja suurin koulu, jossa on noin 650 oppilasta ja 60 opettajaa.*lähde?*

Yleistä
-------

Koulu on yhtenäinen peruskoulu: siellä on vuosiluokat 1–9. Koulu toimii vuonna 2006 valmistuneessa rakennuksessa Tapainlinnan ja Rääkänpään rajalla. Tuolloin kouluun muutti entinen Hyvinkään yhteiskoulun yläaste. 

Vuosiluokat 1–6 toimivat kaksisarjaisina (A ja B), ja vuosiluokilla 7–9 on viidestä kuuteen rinnakkaisluokkaa.

Koulussa on mahdollista aloittaa A-kielenä joko ranska tai englanti, ja vuosiluokilla 7–9 jatketaan näiden lisäksi myös muissa alakouluissa aloitetun pitkän saksan opintoja.

Kaupungin musiikkiluokat toimivat Tapainlinnan koulussa kevääseen 2012 saakka, jolloin toiminta siirtyi Pohjoispuiston kouluun.

Tapainlinnan koulussa sijaitsee myös auditorio ja liikuntasali.

Koulun rehtoreina ovat toimineet
--------------------------------

* Päivi Oinasmäki
* Mika Heikura
* Monna Poikolainen
* Krista Silferberg

Tunnettuja entisiä tapainlinnalaisia
------------------------------------

* Diandra Flores

Lähteet
-------

* Tapainlinnan koulu (Arkistoitu – Internet Archive)

### Viitteet

1. ↑  Lukuvuosikirja 2020-2021 Hyvinkää. Viitattu 5.1.2021.
*Hakusana "FDL" ohjaa tänne. Lyhenne voi tarkoittaa myös Finnish Defence League -yhdistystä.*

GNU logo
**GNU Free Documentation License** (GFDL) on Free Software Foundationin luoma, dokumenteille tarkoitettu vapaa lisenssi. Hengeltään se muistuttaa useiden vapaiden ohjelmistojen käyttämää GNU GPL -lisenssiä. Lisenssi on suunniteltu ohjelmistodokumentointia ja muita viite- ja hakuteosmateriaalien kaltaisia aiheita ajatellen.

Debian-projektin määritelmä vapaasta lisenssistä ei ollut yhtenevä FSF:n GNU-projektin käsityksen kanssa, ja Debian on päätynyt pitämään GFDL:ää epävapaana.
Pääasiallisen ongelmana Debian pitää muuttumattomia kappaleita (*invariant sections*). Näitä voivat olla esimerkiksi kansitekstit, kiitokset tai tekstin omistaminen jollekulle, jota kirjoittaja ei halua muutettavan. Lisäksi GNU vaatii että dokumentaation lähdekoodi (*transparent copies*) on jaettava jokaisen lopullisen version mukana, ja sen on oltava jakelussa vielä vuoden sen jälkeen kun dokumentaatiota ei enää levitetä. GNU pyrkii myös vastustamaan käytönhallintamekanismeja (DRM) ja vaatii ettei kopioinnin estoon käytetä teknisiä menetelmiä. Debian-projektin mielestä tämä on epämääräisesti määritelty ja voi kieltää esimerkiksi salatut levyosiot tai jopa käyttöjärjestelmien käyttöoikeuksien käytön.

Wikimedia
---------

Wikimedian projekteista mm. Wikipedian teksti on lisensoitu GFDL-lisenssillä, mikä tarkoittaa sitä, että Wikipedian artikkeleita saa vapaasti kopioida, levittää ja julkaista niin verkossa kuin paperillakin, muutettuna tai muuttamattomana sillä ehdolla että kaikki julkaistut versiot lisensoidaan myös GFDL-lisenssillä. Wikipediassa on erikseen kielletty kansitekstien ja vakiolukujen ("invariant sections") käyttö.

Lähteet
-------

1. ↑

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **GNU Free Documentation License**.
* GNU Free Documentation License
* GFDL 1.3: Wikipedia's exit permit LWN.net -sivustolla (englanniksi)
**Radioateljee** oli Yleisradion sisällä toiminut yksikkö, joka erikoistui kokeellisten ja taiteellisesti kunnianhimoisten *feature*-ohjelmien tekoon. Radioateljee sai alkunsa tuottaja Harri Huhtamäen aloitteesta vuonna 1979 ja toimi vuoteen 1990 saakka nimellä Erikoisohjelmat. Vuonna 2017 Harri Huhtamäki jäi eläkkeelle Yleisradiosta ja Radioateljee-nimikkeestä luovuttiin. **Radiogalleria** jatkaa *feature*-ohjelmien tekoa Yle Draaman tuottajan Juha-Pekka Hotisen johdolla.

Radioateljeen tuottamat ohjelmat olivat äänillä, puheella, musiikilla ja efekteillä sävellettyjä radiofonisia teoksia. Helsingin Sanomien Sampsa Oinaalan mukaan ne ovat tyyliltään usein esseistisiä ja runollisia ja välttävät perinteistä lineaarista ja kausaalista rakennetta.

Radioateljeen ainoa vakituinen työntekijä oli tuottaja Harri Huhtamäki. Äänisuunnittelijana toimi useimmiten Pekka Lappi. Heidän lisäkseen Radioateljee käytti tuotannoissaan monia freelancereita, joihin kuuluivat kirjailija Marjut Helminen, muusikko Hanna Huhtamäki, kirjailija Ville Hytönen, toimittaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja Leena Häkkinen, muusikko Esa Karjula, historioitsija Samu Niskanen, äänisuunnittelija Tuomas Norvio, muusikko Tapani Rinne, toimittaja Matti Ripatti, kirjailija Juha Seppälä, sinologi, kirjailija ja suomentaja Pertti Seppälä, historioitsija Jaakko Tahkokallio, kulttuuriantropologi Tapio Tamminen ja kanteletaiteilija Timo Väänänen. Ohjelmien kertojaääninä vuosien varrella esiintuivät mm. Minna Haapkylä, Susanna Haavisto, Sakari Jurkka, Helka-Maria Kinnunen, Tiia Louste, Esko Nikkari, Matti Pellonpää, Lasse Pöysti, Aki Raiskio, Antti Reini, Elsa Saisio, Elina Salo, Ville Sandqvist ja Tom Wentzel.

Radioateljeessa syntyi vuodesta 1979 lähtien noin 800 pitkää ohjelmaa. Niiden lisäksi se tuotti "ääninäyttelyitä" ja multimediainstallaatioita suomalaisiin museoihin sekä järjesti live-esityksiä, konsertteja ja kuunteluklubeja.

Radioateljeen viikoittainen ohjelmapaikka oli Yle Radio 1:ssä perjantaisin klo 22.05–23.05.

Lähteet
-------

1. 1 2  Oinaala, Sampsa: *Radioateljee täyttää 35 vuotta*, Helsingin Sanomat 14.11.2014, viitattu 10.4.2015.
2. 1 2 3  Radioateljeen ohjelmilla on ihan oma soundi - 35 vuotta äänen ja mielenmaisemien estetiikkaa, Yle 13.11.2014, viitattu 10.4.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Radioateljeen historiikki 1979–2014
* Yle Areena - Radioateljee
**Heikki Juhana Kaksonen** (3. huhtikuuta 1879 Kerimäki – 14. lokakuuta 1947) oli suomalainen kulta- ja hopeaseppämestari.

Heikki Kaksonen kävi kansakoulun, siirtyi vuonna 1893 14-vuotiaana Pietariin ja pääsi siellä oppilaaksi sukulaisensa kulta- ja hopeaseppä Pekka Silventoisen liikkeeseen. Kisällinäytteen suoritettuaan Kaksonen meni Fabergén tunnetun hovihankkijaliikkeen palvelukseen, tässä liikkeessä oli työssä ennestään paljon suomalaisia. Kahden vuoden kuluttua Kaksonen palasi takaisin Silventoisen liikkeeseen ja toimi sitten työnjohtajana liikkeessä. Hänet julistettiin kultaseppämestariksi 1913. Hän perusti 1913 (toisen tiedon mukaan 1916) oman liikkeen Pietariin ja piti sitä vuoteen 1918 saakka. Kaksonen tunnettiin Pietarissa taitavana hopeaseppänä ja hän osallistui useamapana vuonna niin sanottujen keisarillisten pääsiäislahjojen valmistukseen. Hän merkitsi valmistamansa esineet HK nimikirjaimilla. Venäjän vallankumouksen jälkeen neuvostoviranomaiset takavarikoivat ensin suurimman osan Kaksosen liikkeen jalometalleista ja lopulta liikkeen koko irtaimiston. Levottomien aikojen vuoksi Kaksonen siirtyi perheineen vuonna 1918 Pietarista Suomeen. Suomen sisällissodan aikana hän oli avustanut valkoisia Pietarissa ja sai näistä ansioista kaksi muistomitalia.

Suomeen palattuaan Kaksonen perusti 1922 oman liikkeen Helsinkiin. Hän harrasti nuorempana urheilua ja myöhemmin oli mukana suojeluskuntien toiminnassa.

Lokakuussa 1947 68-vuotiaana kuollut Heikki Kaksonen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Päivästä päivään. 60 vuotta täyttää... Helsingin Sanomat, 03.04.1939, nro 90, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Find a Grave : Heikki Juhana Kaksonen
3. 1 2  60 vuotta, Kauppalehti, 03.04.1939, nro 77, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  50 vuotta, Kultaseppien lehti : Suomen kultaseppien liiton virallinen äänenkannattaja, 01.04.1929, nro 3, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  A Finn in St. Petersburg, www.925-1000.com Online Encyclopedia of Silver Marks, Hallmarks & Makers' Marks : Silver Forum : European Silver - (no silverplate, jewelry or watches) : Russian Silver 27.11.2017
6. ↑  Workmasters and Marks, Fabérge Research Site
7. ↑  Hautahaku.fi : Kaksonen Heikki Juhana
**Bir Zeit** tai **Birzeit** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 5 796. Paikalla sijaitsee Binzeitin yliopisto.

Maantiede
---------

Katukuvaa historiallisessa keskuksessa.
Bir Zeit sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Ramallah ja al-Birehin kuvernoraatissa. Ramallahin kaupunki sijaitsee noin 7,5 kilometriä etelään. Naapuripaikkakuntia ovat Jifna ja Ein Siniya idässä, Atara pohjoisessa, Burham, Kobar ja al-Zaytuneh lännessä, sekä Abu Qash etelässä. Bir Zeitin korkeus merenpinnasta on noin 788 metriä.

Vuoden keskimääräinen lämpötila on 16°C. Vuotuinen sadanta on noin 698 mm.

Historia
--------

Bir Zeit on perustettu virallisesti vuonna 1600. Kylän nimi Bir Zeit tarkoittaa vapaasti kääntäen "öljykaivoa". Nimi viittaa oliiviöljyn varastoihin paikkakunnalla. Vuonna 1882 sitä kuvailtiin keskikokoiseksi kristityksi kyläksi, jonka maamerkki oli latinalainen kirkko.

Väestö
------

Birzeitin yliopisto.
Bir Zeitin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 5 796. Vastaava lukema vuonna 2007 oli 4 468. Paikalla on neljä moskeijaa ja kolme kirkkoa.

Bir Zeitissa sijaitsee Birzeitin yliopisto, joka sai alkunsa tyttökouluna vuonna 1924. Koulu on yksi Palestiinan johtavsta yliopistoista.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bir Zeit Town Profile (pdf) *Palestinian Localities Study*. The Applied Research Institute – Jerusalem. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
2. ↑  Conder, C.R. ja Kitchener, H.H.: *The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology Vol. 2*, s. 293. Committee of the Palestine Exploration Fund, 1882. archive.org. (englanniksi)
3. ↑  Localities in Ramallah & Al Bireh Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016 PCBS. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
4. ↑  A Tale of a University Birzeit University. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
5. ↑  About BZU Birzeit University. Viitattu 2.4.2024. (englanniksi)
**Ab Etiproducts Oy** on Turkin valtion omistaman Eti Mine Works:n tytäryhtiö, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä Eti Holding AS tai Etibank. Ab Etiproducts Oy perustettiin 1982 Helsingissä, Suomessa. 
Emoyhtiö, joka ilmoittaa olevansa Turkin suurin ja vanhin kaivosyhtiö, toimii pääasiassa kaivosalalla, metallien valmistuksessa ja jalostuksessa sekä kemianteollisuuden alalla. Yhtiön omat kaivokset sijaitsevat kaikki Turkissa. Yhtiö on monien erilaisten mineraalien sekä metalli- ja kemianteollisuuden raaka-aineiden valmistaja ja kertoo olevansa maailman suurin boorin tuottaja.

Historia
--------

Vuonna 1982, Etibank ja Suomalainen kaivos- ja metalliteollisuuden yhtiö Outokumpu perustivat yhteisyrityksen Ab Etiproducts Oy:n markkinoidakseen Etibank -yhtiön tuotteita Pohjoismaiden markkinoilla. Vuonna 1993 Outokummun osakkeet siirrettiin Etimine SA -yhtiölle, Ab Etiproducts Oy:n sisaryhtiölle, vastuullaan turkkilaisten boorituotteiden markkinointi Länsi-Euroopassa. 
Yhtiöllä on markkinointiyksinoikeus turkkilaisiin boorituotteisiin Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Islannissa, Puolassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Venäjällä, Ukrainassa, Valko-Venäjällä, Kazakstanissaja muissa C.I.S. maissa.
Venäjän markkinoille Ab Etiproducts Oy perusti oman tytäryhtiön, Etiproducts Llc:n vuonna 2005.

Toiminta
--------

Ab Etiproducts Oy:llä on yksinoikeus toimia Eti Mine Works –yhtiön boorituotteiden myyjänä ja jakelijana pohjoismaissa, Puolassa, Baltian maissa and CIS-maissa. Ab Etiproducts Oy:llä on useita varastoja Itämeren alueella (Ruotsissa, Suomessa, Puolassa ja Latviassa). Ab Etiproducts Oy:llä on tytäryhtiö Venäjällä, Etiproducts Llc, joka vastaa Venäjän markkinoista. Etiproducts Llc:llä on varasto Mustanmeren rannalla (Azovissa). Ab Etiproducts Oy hallinnoi Helsingin pääkonttorista boorituotteiden myyntiä ja jakelua.

Ab Etiproducts Oy:n tarjoamat boorimineraalit; puhdistetut ja rikastetut boorituotteet
--------------------------------------------------------------------------------------

### Puhdistetut boorituotteet

Kolemaniitti
* Boorihappo, normaalisulfaattinen
* Boorihappo, matalasulfaattinen
* Boorioksidi
* Etibor-48 (booraksi pentahydraatti)
* Booraksi dekahydraatti
* Etibor-68 (vedetön booraksi)
* Etidot-67 (disodium-oktaboraatti-tetrahydraatti)

### Rikastetut boorituotteet

* Jauhettu kolemaniitti
* Jauhettu uleksiitti
* Kalsinoitu yinkaali (tiivistetty)
* Bigadiç kolemaniitti
* Kestelek kolemaniitti
* Hisarcik kolemaniitti
* Espey kolemaniitti
* Uleksiitti
* Luonnollinen zeoliitti
* Rikkihappo (tekninen / puhdas)
* Kalsinoitu pyriitti (jauhe)

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Eti Maden G.M. Corporation (01.02.2012). "Eti Mine Works General Directorate Annual Report 2011". Press release.
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Eti Mine Works
* Etibank
* Etimine SA -yhtiö
* Etiproducts Llc:n (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ida Maria** (oik. **Ida Maria Børli Sivertsen**; s. 13. heinäkuuta 1984 Nesna) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän teki läpimurtonsa vuonna 2008 voitettuaan bändinsä kanssa Zoom Urørt -kilpailun. Esikoisalbumi *Fortress Round My Heart* ilmestyi seuraavana vuonna, ja Ida Maria palkittiin vuoden tulokkaana Spellemannprisen-gaalassa. Vuonna 2009 Ida Maria paloi loppuun USA:n kiertueella ja piti vuoden mittaisen tauon. Hän muutti Kaliforniaan ja julkaisi vuonna 2010 *Katla*-nimisen albumin, joka oli nimetty islantilaien Katla-tulivuoren mukaan, jonka pelättiin purkautuvan. Albumi ei yltänyt suosiossa esikoisalbumin tasolle, mutta "Bad Karma" -kappaleesta tuli suuri hitti. Tämän jälkeen Ida Maria muutti takaisin Norjaan ja perusti päihdeongelmaisia muusikoita auttavan Rock Heart -järjestön. Vuosina 2015–2019 hän oli ympäristöpuolue vihreiden kunnanvaltuutettu Nesnassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Bergan, Jon Vidar: Ida Maria *Store norske leksikon*.  24.4.2023. Viitattu 4.4.2024. (norjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ida Maria** Wikimedia Commonsissa
Lapinleuku

**Lapinleuku,** **leuku** tai **lapinpuukko** on Lapissa poromiehillä yleisesti käytössä oleva isokokoinen (harvemmin yli 30 cm) tupessa kannettava veitsi, jota ei käytetä juurikaan tavallisen puukon tapaan vuolemiseen, vaan se palvelee enemmän vesurin tapaan lyöntityökaluna vaivaiskoivuista ja muista puumaisista varvuista nuotioon puita kerättäessä. Myös lihan ja ruhojen paloitteluun se on tehokas työkalu. Leu’un teräkulma (teroituskulma) on yleensä jyrkempi kuin puukon; tämä yhdessä ison koon ja leveän terän kanssa aiheuttavat leu’un huonon soveltuvuuden vuolemiseen. Vuolemista varten lapissa kannetaankin vyöllä myös pienempää puukkoa, jota pohjoissaamelainen kutsuu nimellä *unnaniibbáš* ( "pieni veitsi"; leuku puolestaan on *stuorraniibi*, "iso veitsi" ). Lappalainen vuolupuukko, ja varsinkin sen tuppi, on koristeellisempi kuin useimpien muiden suomalaisten puukkojen, mutta on käytettävyydeltään yhtä hyvä. Perinteinen tuppi on ollut puoliksi luusta tehty.

Nyttemmin valmistetaan puukon kokoluokkaa olevia pienempiä leukuja. Terän leveyden ja kärjen pyöreyden vuoksi tämäkin leu’un pienennetty versio, "turistipuukko", on käyttöominaisuuksiltaan tavallista puukkoa huonompi ja pienuutensa vuoksi hakkaamiseen liian kevyt.

Leu’un tuppi on myös koristeellinen; sen alapäähän muotoillaan tuppinahan kärjestä joskus "tuuliläppä", kalanpyrstömäinen koriste, toisinaan taas tupen koko alaosa valmistetaan luusta tai sarvesta. Erot ovat perinteisesti seutukohtaisia. Leu’ulle on tunnusomaista, että se uppoaa tuppeensa lähes kokonaan, vain kourainta leveämpi ponsi päätyheloineen jää näkyviin.

Lähteet
-------

* Heikura, Ilkka: Leukun malli Outakoskelta.  *Pohjolan sanomat*, 20.1.1985, s. 10.  Pohjolan Sanomat Oy.
* Kuortti, Taisto: Suomalainen ja puukko (PDF) Suomen puukkoseura r.y.
* Laiti, Ilmari: Perinteisen käsityön mestareita: leukusepän taito – isän perintö.  *Kotiteollisuus*, 1980, 45. vsk, nro 6, s. 4. Helsinki:  Kotiteollisuuden keskusliitto. ISSN 0355-7421.
* Ruusuvuori, Anssi: Leuku, saamelaisten tärkeä työkalu.  *Raito: maakunnallinen museolehti*, 2013, s. 32–35. Rovaniemi:  Lapin maakuntamuseo. ISSN 0781-481X.

### Viitteet

1. 1 2  Kuortti s.a. 37-38

Kirjallisuutta
--------------

* Hyytinen, Timo: *Suuri puukkokirja*. Jyväskylä: Arma Fennica Oy, 1988. ISBN 952-90016-2-2.
* Hyytinen, Timo: *Leuku ja Lapin puukot*. Jyväskylä: Arma Fennica Oy, 2015. ISBN 978-952-5687-26-2.
*Tämä artikkeli kertoo kuubalaisesta rikollisesta. Luiz Felipe -nimisestä, vuonna 1997 syntyneestä brasilialaisesta jalkapalloilijasta on oma artikkeli.*
**Luis Felipe** (s. 1961) on kuubalainen jengijohtaja, joka on vankilassa Yhdysvalloissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1980.

Vuonna 1981 Felipe ampui humalassa tyttöystävänsä Bronxissa. Felipe jäi kiinni vasta vuonna 1984 Chicagossa ja tuomittiin 9 vuodeksi vankeuteen toisen asteen taposta.

Vuonna 1986 Felipe perusti New Yorkin vankilassa pahamaineisen *Latin Kings* -katujengin. Felipe pääsi ehdonalaiseen vuonna 1989, mutta joutui takaisin vankilaan vuonna 1991. Hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankeuteen varastetun tavaran hallussapidosta.

King Blood -lempinimellä tunnettu Felipe organisoi New Yorkin vankilasta käsin kolme murhaa ja neljä murhan yritystä.

Vuonna 1997 Felipe tuomittiin elinkautiseen vankeuteen sekä lisäksi 45 vuoden vankeuteen. Tuomion lukenut tuomari John S. Martin Jr. lisäsi tuomioon lauselman, jonka mukaan Felipe joutuu kärsimään rangaistuksensa eristyssellissä (*solitary confinement*) eikä hän saa tavata ketään muuta kuin asianajajaansa Lawrence K. Freitelliä ja lähisukulaisiaan, joita Felipellä ei ole.

Tällä hetkellä*milloin?* Felipe on vangittuna huippuvalvotussa*lähde?* ADX Florence -vankilassa Coloradossa.

Lähteet
-------

1. 1 2   New York Times 26.10.1997: Testing the Limits of Punishment; Unusually Severe Life Sentence vs. Society's Need for Safety
2. 1 2   New York Times 26.10.1997: Testing the Limits of Punishment; Unusually Severe Life Sentence vs. Society's Need for Safety
3. ↑   "Killing me every day": Contemporary Latino/a Culture and the Growing Prison Crisis

Aiheesta muualla
----------------

* Luis Felipen vankitiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
**Ammatti: säveltäjä** on Pekka Hakon ja Risto Niemisen toimittama teos, jossa yksitoista nuoren polven suomalaista säveltäjää kertoo ammatistaan ja tuotannostaan. Teoksen julkaisi Synkooppi ry vuonna 1981.

Kirja seuraa samaa kaavaa, kuin Erkki Salmenhaaran toimittama, vuonna 1976 julkaistu *Miten sävellykseni ovat syntyneet*, mutta jo etabloituneiden säveltäjien sijaan Hako ja Nieminen halusivat antaa äänen Korvat Auki -sukupolvelle tai niin sanotulle Heinisen koulukunnalle. Kirjassa on myös jokaisen säveltäjän sen hetkinen teosluettelo ja lukuisia nuottiesimerkkejä. Kirjaa käytettiin vuosia osana musiikkitieteen tutkintovaatimuksia Helsingin yliopistossa.

Hako ja Nieminen toimittivat kirjalle myös jatko-osan *Ammatti: säveltäjä 2006*, jossa samat yksitoista säveltäjää kertoivat työstään ja teoksistaan kolmekymmentä vuotta myöhemmin. Sen julkaisi Like kustannus.

Kirjassa esiintyvät säveltäjät
------------------------------

* Anneli Arho
* Mikko Heiniö
* Eero Hämeenniemi
* Jouni Kaipainen
* Olli Kortekangas
* Magnus Lindberg
* Tapani Länsiö
* Herman Rechberger
* Kaija Saariaho
* Esa-Pekka Salonen
* Harri Wessman

Lähteet
-------

1. ↑  Määttänen, Jaakko: Uuden musiikin puolesta.  *Uusi Suomi*, 15.6.1981, s. 13.  Uusi Suomi Oy.
2. ↑  Hako, Pekka – Risto Nieminen (toim.): *Ammatti: säveltäjä*, s. 9–10. Synkooppi ry, 1981.
3. ↑  Hieno hetki Helsingin yliopistossa - 375 Humanistia *375humanistia.helsinki.fi*. Viitattu 10.3.2024.
4. ↑  Von Bonsdorff, Lena: Kulturhygien.  *Hufvudstadsbladet*, 30.8.2006, s. 20.  KSF Media.
Eugene Garfield vuonna 2007.
**Eugene Garfield** (alun perin **Garfinkle**; 16. syyskuuta 1925 New York City – 26. helmikuuta 2017 Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen siteerausindeksien kehittäjä.

Garfield päätti Vannevar Bushin "As We May Think" -julkaisun (vuodelta 1945) pohjalta kehittää mittarin tiedejulkaisuihin toisissa tiedejulkaisuissa tehtyjen viittausten lukumäärästä. Hän aloitti tähän liittyvän liiketoiminnan vuonna 1960 ja laajensi tuotevalikoimaansa muun muassa vaikuttavuuskertoimilla. Indeksit loivat mitattavan perustan esimerkiksi *Nature*- ja *Science*-tiedelehtien uskottavuudelle ja myynnille.

Lähteet
-------

1. 1 2  Scientometrics Pioneer Eugene Garfield Dies *The Scientist*.  27.2.2017. Viitattu 1.3.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Eugene Garfieldin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii
* DBLP

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Heurlinska skolan** (Heurlinin koulu) oli Turussa vuosina 1861–1955 toiminut tyttökoulu. Se oli Suomen ensimmäinen yliopistoon johtavaa opetusta antanut tyttökoulu.

Koulun perusti keisarin luvalla vuonna 1861 Augusta Heurlin, joka oli myös koulun ensimmäinen johtaja vuoteen 1888. Heurlinska skolan alkoi vuonna 1891 antaa yliopistoon johtavaa opetusta ensimmäisenä tyttökouluna Suomessa. Ensimmäiset naisylioppilaat valmistuivat koulusta keväällä 1894.

Koulu yhdistettiin vuonna 1955 Svenska fruntimmersskolan i Åbo -kouluun ja siitä tuli valtion omistama Åbo svenska flicklyceum eli Turun ruotsalainen tyttölyseo. Se vuorostaan liitettiin vuonna 1971 osaksi Katedralskolan i Åbo -koulua.

Heurlinska skolan toimi vuodesta 1891 lakkautamiseensa saakka Trappin talossa Läntisellä Rantakadulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Turun koulut, historiikki. Turun kaupunki. Viitattu 1.4.2019
2. ↑  Universitetet.  *Nya Pressen*, 1.3.1894, nro 58, s. 2. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.4.2019.
3. ↑  Martin Ginström: Karin och Edmund Westmans boksamling.  *Källan*, 2009, nro 2.
4. ↑  - Heurlinska skolan i Åbo *Riksarkivet*.  Arkistoitu 19.9.2016. Viitattu 1.4.2019.
5. ↑  Augustan henki leijuu kellarissa *ts.fi*.  4.4.2004.  Arkistoitu 2.6.2021. Viitattu 31.5.2021.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: sv:Heurlinska skolan