recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Köyry** on matala metsäjärvi Vikajoen reitillä Rovaniemen itäosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 7,6 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemen keskustasta on 35 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede
---------

Köyryn pituus kaakosta luoteeseen on 6,9 kilometriä. Järvi koostuu yhdestä selkävedestä ja itäisestä järvenosasta, jota erottaa pääaltaasta Junkuaniemi ja Sammalniemi. Myös järven läntisin osa, Köyrylampi, sijaitsee erillään pääaltaasta. Noin kolmasosa Köyrystä on vähintään metrin ja enintään kahden metrin syvyinen. Yli kuusi metriä syvää on alle kaksi prosenttia järven alasta. Syvin kohta, 12 metriä, sijaitsee järven keskiosassa.

Köyryn saariluku on 14. Saaret ovat kahta lukuun ottamatta vähintään aarin ja enintään hehtaarin laajuisia. Laajin saari on noin kahden hehtaarin laajuinen Apajasaari kaakossa. Junkuaniemen luoteispuolella sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Lehikkosaari. Muita saaria ovat Pirttisaari Apajasaaren koillispuolella ja Tukevasaari Lehikkosaaren länsipuolella. Lehikkosaaren lähellä sijaitsee lisäksi useita pieniä nimettömiä saaria.

Köyryn rannat ovat valtaosin metsä- ja suomaata. Etelärannalla sijaitsee Patesniemi, jossa on asutusta. Köyryn pohjoispuolitse kulkee rautatie Rovaniemeltä Kemijärvelle. Järven eteläpuolitse kulkee maantie 19770.

Köyryyn laskee Vikajoki pohjoisesta Pirttijärveltä (156,4 metriä mpy). Köyryn luusua sijaitsee Köyrylammella, jonka etelärannalta Vikajoki jatkuu luoteeseen kohti Vikajärveä (115,4 metriä mpy).

Köyryn vesitilavuus on 16 755 000 kuutiometriä. Tilavuudesta alle sadasosa on yli kuuden metrin syvyydessä.

Köyry (65.792.1.001) kuuluu Köyryn alueeseen (65.792), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Vianjoen valuma-alue (65.79) ja ensimmäinen jakovaihe on Raudanjoen valuma-alue (65.7). Köyry on laajin Köyryn alueen 50:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Junkua ja kolmanneksi laajin on Pirttijärvi. Suuri osa Köyryn alueen alle kymmenen hehtaarin laajuisista vakavesistä on vailla virallista nimeä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Köyry, vakavesi, Rovaniemi
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 10.5.2022.
3. ↑  Köyry. Järviwiki. Viitattu 10.5.2022.
4. ↑  Köyryn alue (65.792). Järviwiki. Viitattu 10.5.2022.
**"Köyhälistön laulu"** tai **"Köyhälistön marssi"** on vanha saksalaista alkuperää oleva työväenlaulu, joka tunnetaan myös Suomessa. Se on vanhimpia suomennettuja työväenlauluja.

Laulun alkuperäinen sanoittaja on saksalainen sosialisti Johann Most. Kappaleen sävelenä on Andreas Hoferista kertova Tirolin maakuntalaulu "Zu Mantua in Banden", jonka säveltäjäksi on arveltu Leopold Knebelsbergeriä. Samaan säveleen on myöhemmin tehty toinen työväenlaulu "Nuorison laulu" (*Lied der Jugend*), joka tunnetaan paremmin nimellä "Nuori kaarti".

Laulun suomentajaa ei tunneta, mutta laulu sisältyi ensimmäiseen suomalaiseen *Työväen laulukirjaan* vuonna 1900 nimellä "Proletaarilaulu". Jo vuotta aiemmin se oli käännetty nimellä "Ken maasta kullan kaivaa". Nykyään käytetty suomennos ("Ken maasta hyisen hallan loi pellot viljavat…") on vuodelta 1906.

Lähteet
-------

* Työnlaulajat: Köyhälistön laulu Ylen Elävä arkisto. Viitattu 25.8.2011.
* Pekka Gronow: *Laulukirja: Työväenlauluja kahdeksalta vuosikymmeneltä*. Tammi, Helsinki 1973.
* Kari, Virpi (toim.): *Työväen laulukirja*. Helsinki: F-Kustannus, 2007. ISBN 978-952-461-124-4.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Työnlaulajat: Köyhälistön laulu Ylen Elävä arkisto. Viitattu 25.8.2011.
2. ↑  Proletaarilaulu Finna. Viitattu 25.11.2019.
3. 1 2  Kari (toim.) 2007, s. 9.

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Köyhälistön laulu** on Wikiaineistossa
**Erkki Olavi Ahola** (19. huhtikuuta 1922 Sippola – 29. kesäkuuta 2017 Kauniainen) oli suomalainen maanviljelysneuvos, vuorineuvos ja Valion pääjohtaja. 

Ahola valmistui agronomiksi vuonna 1949 ja aloitti työuransa Valiossa maito-osaston konsulenttina. Aholan ura eteni sen jälkeen Etelä-Pohjanmaan meijeriliiton konsulentista Pohjois-Suomen meijeriliiton toiminnanjohtajaksi ja Valion Oulun konttorin johtajaksi ja sitten vuonna 1960 pääkonttorin maito-osaston johtajaksi. Vuonna 1972 Aholasta tuli Eero Horellin seuraaja Valion teknillisenä ja tuotantojohtajana sekä yrityksen johtokunnan virallinen jäsen. Åke Virkolasta tuli Valion pääjohtaja vuonna 1975. Tällöin Ahola nimettiin varatoimitusjohtajaksi ja Virkolan varamieheksi. Pääjohtaja Aholasta tuli huhtikuun alussa 1977 ja tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1985 saakka. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Ahola sai 1974 ja vuorineuvoksen 1980.

Lähteet
-------

* Perko, Touko: Vuorineuvos Erkki Ahola (1922–).. *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2008. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

### Viitteet

1. ↑  Kuolinilmoitus. *Helsingin Sanomat* 16.7.2017, s. C 14.

Aiheesta muualla
----------------

* Erkki Aholan muistokirjoitus *Helsingin Sanomissa*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo luonnollisesta järvestä. Samalla valuma-alueella sijaitsee myös Izgožkan tekojärvi.*
**Izgožskoje** tai **Izgoža** (ven. Изгожское, Изгожа) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä.

Maantietoa
----------

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 98 hehtaaria. Se sijaitsee 25 kilometriä Opotškan kaupungista itään päin. Järven muoto muistuttaa salamaa ja se on pitkä ja kapea. Sen keskellä on salmimainen kapeikko, joka on noin 60 metriä leveä. Kapeikon itäpuolella sijaitsee saari, joka on 150 metriä pitkä. Järven syvyys on 20 metriä, mutta sen keskisyvyys on vaatimattomasti 5 metriä. Rantojen lähiympäristö on peltomaata, joka on pusikoitunut. Järven itäpuolella sijaitsee pieni Izgožjen kylä (Изгожье), jolle järven ympärillä olevat pellot kuuluvat.

Luontoarvoja
------------

Izgožskojen keskiosissa on pohja mutaa ja se on rannoiltaan hiekkaa, savea, kivikkoa ja lietettä. Järvessä on runsas kalalajisto: lahna, hauki, ahven, salakka, pasuri, suutari, karppi, pasuri, suutari, toutain, made, säyne, karppi, mutakala ja rantanuoliainen. Järvessä elää myös rapu.

Vesistösuhteita
---------------

Izgožskoje sijaitsee Kudkan valuma-alueella. Kudka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Izgožskojeen tulee metsäoja etelästä ja pitkä metsäoja idästä. Itäinen oja alkaa Bykovon järvestä ja se virtaa sitten Boldinon (ven. Болдино), Žabinon (ven. Жабино) ja Tiškovskojen (ven. Тишковское) järvien kautta Izgožskojeen. Järven laskujoki on Izgožka (ven. Изгожка), joka on 35 kilometriä pitkä ja se on Kudkan sivujoki. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 32  tai 37 neliökilometriä .

Huomautuksia
------------

1. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Internetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
2. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
3. 1 2 3 4 5  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Изгожское, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 18.12.2019. (venäjäksi)
2. 1 2 3 4  Izgožskoje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 18.12.2019. (venäjäksi)
3. 1 2  Neuvostoajan kartta: O-35-Д, Псков (Pihkova), 1:200 000

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: ru:Изгожское
**Keikarijalohaukka** (*Falco femoralis*) on amerikkalainen jalohaukka.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Linnun pituus on 30–40 cm, siipien kärkiväli noin 90 cm ja paino 208–305 g (koiras), 271–460 g (naaras). Aikuisen linnun selkäpuoli on sinimusta, alapuoli vaalea, alaperä ja koipien höyhenet (housut) punertavat, pyrstö mustavalkoraitainen, koivet, nokka, vahanahka ja paljas alue silmien ympärillä on keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu on (kuvassa) on ruskehtava.

Esiintyminen
------------

Keikarijalohaukat elävät Amerikassa Meksikon pohjoisosista ja Trinidadista Etelä-Amerikan eteläosiin saakka. Se kuitenkin puuttuu laajoilta alueilta, muun muassa Amazonin altaasta. Teksasiin ja New Mexicoon on kotiutunut pieni erillinen kanta, joka ainakin osittain on Peregrine Fundin siirtämistä linnuista muodostunut. Lajia on yritetty palauttaa Etelä-Teksasiin. Lajin elinympäristön ala on noin 12 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 50 000–500 000 yksilöä. Laji on taantunut monin paikoin, erityisesti esiintymisalueen pohjoisosissa.

Elinympäristö
-------------

Keikarijalohaukka asuttaa monen tyyppisiä avomaita, kuten savanneja, kaktuksia kasvavaa autiomaata, pensasmaita ja soita. Se elää sekä alavilla mailla että korkealla vuoristossa, Andeilla jopa 4,6 km:n korkeudella.

Lisääntyminen
-------------

Pesä on tavallisesti jonkun toisen petolinnun vanhassa pesässä, joskus puun tai kaktuksen päällyskasvin päällä. Naaras munii kaksi tai kolme munaa, joita se hautoo noin kuukauden. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 30–35 päivää vanhoina.

Ravinto
-------

Haukka saalistaa aamuvarhain pääasiassa lintuja, iltahämärissä myös hyönteisiä, pikkujyrsijöitä, liskoja ja käärmeitä. Pari saalistaa usein yhdessä.

Lähteet
-------

* Arkive (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Peregrine Fund (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Falco femoralis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 14.5.2014. (englanniksi)
2. ↑  Aplomado Falcon *Audubon*.  13.11.2014. Viitattu 18.4.2021. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q773651
* Wikispecies: Falco femoralis
* ABA: aplfal
* ADW: Falco\_femoralis
* ARKive: falco-femoralis
* Avibase: 5EC5BE3F4FBC07F2
* BirdLife: 22696450
* BOLD: 10294
* CoL: 3DTG7
* BOW: aplfal
* eBird: aplfal
* Euring: 3130
* Fossilworks: 369130
* GBIF: 2481006
* GNAB: aplomado-falcon
* iNaturalist: 4645
* IRMNG: 10195486
* ITIS: 175610
* IUCN: 22696450
* NatureServe: 2.106241
* NCBI: 56349
* Neotropical: aplfal
* Species+: 4334
* Xeno-canto: Falco-femoralis
* ZooBank: 6B6C1CCC-30AB-47B7-993D-E2EA9DC9F31B

 |

 |
**Likiarvopolynomi** on polynomi, jolla voidaan approksimoida jotain polynomia. Likiarvopolynomia käytetään matematiikan numeerisissa menetelmissä.

Jos tunnetaan funktion f(x) arvot eri x:n arvoilla tai etsitään ne differentiaali- tai/ja integraaliyhtälöistä käyttäen funktiosta polynomiarviota voidaan käyttää Taylorin kaavaa:

```
 
|f[x0+x] | ||1,0,0,0 | | |f[x0] | 
|f[x0+T+x] | ||0,1,0,0 | | |f[x0+T | 
|f[x0+2T+x] | = ||0,0,1,0 |+x D/1!+x² D²/2!+x³ D³/3!|\*|f[x0+2T | =M\* F
|f[x0+3T+x] | ||0,0,0,1 | | |f[x0+3T | 

Tässä |1,0,0 | |1,-1/2, 1/3| |-1, 1, 0,0 | ,kun polynomi on kolmatta astetta.
 D= 1/T \*|1,1,0 |\* |0, 1,-1/2| \*| 1,-2, 1,0 | 
 |1,2,1 | |0, 0, 1| |-1, 3,-3,1 | 
 |1,3,3 | 4.asteen polynomilla on:

 |1,0,0,0 | |1,-1/2, 1/3,-1/4| |-1, 1, 0, 0,0 | 
 D= 1/T \*|1,1,0,0 |\* |0, 1,-1/2, 1/3| \*| 1,-2, 1, 0,0 | 
 |1,2,1,0 | |0, 0, 1,-1/2| |-1, 3,-3, 1,0 |
 |1,3,3,1 | |0, 0, 0, 1| | 1,-4, 6,-4,1 | jne korkeamman asteen polynomeille.
 |1,4,6,4 |
 
```

Kun D-matriisilla kerrotaan F-vektori, saadaan funktion derivaatat pisteissä x0...xn. D:n ensimmäinen ja kolmas matriisi muodostuvat binomikertoimista (Pascalin kolmio). Keskimmäisen matriisin kertoimet ovat sarjakehitelmän Log[1+x] kertoimia. Kun pisteet eivät ole tasavälein, käytetään kullekin matriisin M vaakariville eri x:n arvoa.

Kaava on helppo derivoida ja integroida x:n suhteen. Näin voidaan muuntaa differentiaali- ja integraaliyhtälöt yhtälöryhmiksi. 
Esimerkiksi: g1[x]\*d²f[x]/dx²+g2[x]\*df[x]/dx+g3[x]\*f[x]=g4[x] muuntuu aritmeettiseksi yhtälöksi kullakin x:n arvolla kun derivaatat korvataan D-matriisilla. Esimerkiksi d²f[x]/dx²→D^2\*F. g1[x] jne korvataan diagonaalimatriiseilla, jonka diagonaaliatvot ovat g1[x0],g1[x1],...g1[xn].

Kaava voidaan yleistää useammille muuttujille. Virheet ovat suurimmat alueen reunoilla. Niitä voidaan parantaa esimerkiksi valitsemalla pisteet projektiona ympyräkehältä halkaisijalle, kun kehä on jaettu tasavälein:x(i)=(a+b)/2+(a-b)/2 Cos[i\*Pi/n],i=0...n,x=a...b,T=(b-a)/(n-1). Tällöin D-matriisi saadaan Derivoimalla Lagrangen PolynomiLagrange formula ja asettamalla asettamalla muuttujan paikalle edellä mainitut pisteet. Laskennassa on käytettävä tarkkaa aritmetiikkaa jos pisteitä on paljon.
**Pöytään ja vuoteeseen** (esp. *Como agua para chocolate*) on meksikolaisen kirjailija Laura Esquivelin kirjoittama romaani, joka julkaistiin tekijän kotimaassa vuonna 1989. Se on rakkausromaani, jossa keskeisiä teemoja ovat ruoka ja ruoanlaitto. Kirjan alkuperäinen nimi *Como agua para chocolate* tarkoittaa sananmukaisesti käännettynä "Kuin suklaa suhteessa veteen". Esquivel tarkoittaa sillä, että ellei saa sitä, jota rakastaa, on kuin joutuisi tyytymään suklaan sijasta veteen.*lähde?*

Kirja kertoo siitä, kuinka De la Garzan perheen kolmesta tyttärestä nuorin, Tita, joutuu huolehtimaan ikääntyvästä leskiäidistään. Tarina tuo mieleen Federico Garcia Lorcan näytelmän *Bernarda Alban talo*, jossa voimakastahtoinen äiti yrittää kahlita nuorimman sisaruksista kieltämällä tätä rakastamasta miestä, jonka hän haluaa naittaa toiselle sisarelle.*lähde?*

Romaani on käännetty 35 kielelle, ja se teki historiaa pysyttelemällä myyntilistojen kärjessä Yhdysvalloissa sekä englanniksi että espanjaksi. Kirjasta on tehty myös elokuvaversio *Suklaata iholla*. Elokuvan ohjasi Alfonso Arau, jonka kanssa Esquivel oli naimisissa.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Pöytään ja vuoteeseeen *Kirjasampo*. kirjastot.fi. Viitattu 26.3.2023.
2. ↑  Pöytään ja vuoteeseen *Helmet*. Viitattu 26.3.2023.
3. ↑  Laura Esquivel *DonQuijote.org*. Ideal Education Group S.L.. Viitattu 26.3.2023. (englanniksi)
4. ↑  Majander, Antti: Maku saapuu sanataiteeseen Laura Esquivel tuntee rakkauden ja ruuan reseptit *Helsingin Sanomat*.  5.4.1993. Viitattu 8.7.2018.
**Työharjoittelulla** tarkoitetaan joko opiskelijoiden tai muiden työmarkkinoille tulevien, ammattitaitoa vasta kerryttävien henkilöiden työskentelyä. Työharjoittelu voi olla palkallista tai palkatonta.

Suomessa työvoimaviranomaisen osoittamasta työharjoittelusta ei saa palkkaa eikä siitä kerry eläkettä, mutta työharjoittelijalle maksetaan työmarkkinatukea sekä ylläpitokorvausta, jonka tarkoituksena on kattaa työmatkoista ja ruokailuista aiheutuvat lisäkulut.

Työharjoittelu osana opintoja Suomessa
--------------------------------------

Työharjoittelu voi sisältyä kaikilla koulutusasteilla opiskelijan opetussuunnitelmaan. Harjoittelu voi olla joko pakollinen tai vapaaehtoinen osa opintoja. Työharjoittelun tavoitteena on perehdyttää työelämään ja syventää oppilaan ammattitaitoa. 

Peruskoulujen ja lukioiden opetussuunnitelmiin sisältyvä työelämään tutustuminen poikkeaa työharjoittelusta siinä, että yleissivistävän koulutuksen oppilailla ja opiskelijoilla ei ole vielä ammattitaitoa, jota harjaannutettaisiin. 

Ammatillisen toiseen asteen opiskelijoiden työssäoppiminen eroaa puolestaan harjoittelusta siten, että osa ammattitaidosta voidaan hankkia kokonaan työpaikalla työssäoppimisjakson aikana. Asiaa ei ole siis opiskeltu välttämättä lainkaan oppilaitoksessa, vaan oppiminen tapahtuu kokonaan työpaikalla. 

Ammattikorkeakouluissa ja yliopistoissa työharjoittelusta käytetään usein nimitystä korkeakouluharjoittelu. Harjoittelu tarjoaa opiskelijalle mahdollisuuden päästä soveltamaan oppimaansa teoriatietoa työelämän käytännön tehtäviin. Samalla opiskelija pääsee solmimaan kontakteja oman alansa työnantajiin jo opiskeluaikana. 

Arkikielessä työharjoittelu, työssäoppiminen ja työelämään tutustuminen sekoitetaan usein toisiinsa. Työnantajat kutsuvat kesätöihin palkkaamiaan opiskelijoita harjoittelijoiksi usein myös silloin, kun työ ei lainkaan sisälly opiskelijan opintosuunnitelmaan. Kun sovitaan työpaikalla tapahtuvista työelämäjaksoista, on sekä opiskelijan että työnantajan aina syytä tarkistaa tavoitteet ja opiskelijan osaamistaso ennen työelämäjakson alkua.

Katso myös
----------

* Pro bono
* Sanssi
* Sosiaalinen yritys
* Työkokeilu
* Vapaaehtoistyö
* Välityömarkkinat

Lähteet
-------

1. ↑  Työharjoittelu ja työelämävalmennus *mol.fi*

Aiheesta muualla
----------------

* Työpaikalla tapahtuva oppiminen eri koulutusasteilla  (Arkistoitu – Internet Archive) *Työssä oppimaan -sivusto*
* Tietoa työnantajille: ammattikorkeakoulu- ja yliopisto-opiskelijoiden harjoittelu *korkeakouluosaajat.fi*
* Tasavallan harjoittelijat ja tukityöllistetyt THT ry (Arkistoitu – Internet Archive) *thtry.fi*
* Verkkoyhteisö välityömarkkinoilla oleville tai siitä tietoa etsiville *facebook.com/tht.ry*
* Palkkatuki Mol sivu *mol.fi Palkkatuki*
Singerin liikerakennus Pietarissa.
**Singerin talo** (ven. Зда́ние акционе́рного о́бщества «Зи́нгер и Кº», *Zdanije aktsionernogo obštšestva "Zinger i Kº"*; tunnetaan myös nimellä **Dom knigi**, Дом кни́ги eli *Kirjatalo*) on vuosina 1902–1904 rakennettu liike- ja toimistorakennus Pietarissa Nevski-prospektin ja Gribojedovin kanavan kulmassa.

Arkkitehti Pavel Suzorin amerikkalaista Singer-ompelukoneyhtiötä varten suunnittelema liiketalo edustaa siirtymää eklektismistä jugendiin. Kyseessä on Pietarin ensimmäinen metallirunkoinen rakennus. Seinät on päällystetty Pernajan saaristosta tuodulla graniitilla, julkisivun veistosryhmät ovat Amandus Adamsonin käsialaa. Metallinen lasitettu kulmatorni muodostaa yhden Nevski-prospektin kiintopisteistä.

Vuodesta 1919 lähtien Singerin talossa sijaitsi Pietarin (myöhemmin Leningradin) suurin kirjamyymälä *Dom knigi* sekä kirjakauppa- ja kustannusalan yrityksien toimitiloja. 2000-luvun alussa remontoidussa rakennuksessa toimii nykyään jälleen kirjakauppa.

Singerin talon osoite on Nevski-prospekti 28. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Gostinyi dvor.

Lähteet
-------

1. ↑  Kirikov, Boris: *Arhitekturnyje pamjatniki Sankt-Peterburga*, s. 279. Sankt-Peterburg: Kolo, 2005. ISBN 5-901841-33-6.
2. ↑  Nironen, Jarmo: *Suomalainen Pietari*, s. 38. Vantaa: Novomedia, 1999. ISBN 951-98381-0-4.
3. 1 2  Kirikov, Boris: *Arhitekturnyje pamjatniki Sankt-Peterburga*, s. 281. Sankt-Peterburg: Kolo, 2005. ISBN 5-901841-33-6.
4. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 191. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Singerin talo**.
* Dom knigi Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
* Rakennuksen historia Sankt-Peterburgski dom knigi -yhtiön sivustolla (venäjäksi)
Vesilasi ja koestushanat ÄSR 5 -muistomerkkiveturissa
**Vesilasi** eli **klingerlasi** on lasiputkella varustettu höyrykattilan vedenkorkeusmittari, joka on suoraan yhteydessä kattilan vesi- ja höyrytilaan. Veden ylä- ja alarajojen kohdalla on useimmissa erilliset merkit. 

Vesilasi on varustettu käsikäyttöisin sulkuhanoin ja automaattisin venttiilein, jotka lasin särkyessä sulkevat veden tulon laitteeseen. Tällöin lasi voidaan vaihtaa jäähdyttämättä kattilaa. Tavallisesti vesilasin päällä on vielä erillinen metalli- tai lasisuojus estämässä vesi- ja höyryroiskeita. Lisäksi vesilasiin kuuluu erillinen ns. puhallushana ulosmenoputkineen, jonka avulla vesilasi voidaan tyhjentää tarkastusta varten. Tällöin alempi hana suljetaan ja puhallushana avataan, jolloin höyryn paine tyhjentää lasin. Kun puhallushana suljetaan ja alahana avataan, pitäisi vedenkorkeuden palata ennalleen. 

Höyryvetureissa vesilaseja on pääsääntöisesti kaksi, kuljettajan ja lämmittäjän puolella kuten injektoritkin, joskin mm. Jokioisten Museorautatien Porterissa, Suomen Rautatiemuseossa olevassa Rro2 – kapearaideveturissa ja Äänekosken muistomerkkiveturissa kuljettajanpuoleinen vesilasi on korvattu päällekkäin asetetuilla ns. koestushanoilla, joista ylempi on veden ylärajan ja alempi alarajan kohdalla. 

Ruston-paikallishöyrykoneen koestushanat ja vesilasi metallisuojineen. Vr4 Mullikuhnuri – veturissa oli tyypin Suomeen tullessa koestushanat, joskin hanat vaihdettiin varsin nopeassa tahdissa vesilaseihin. Syksyllä 2009 ajokuntoon valmistuneessa Vk4 68 eli "Leena" -veturissa koestushanat ovat säilyneet. Muuten koestushanoja käytettiin vain tallikattiloissa eli varikoilla olleissa kiinteissä monikäyttökattiloissa sekä siirrettävissä paikallishöyrykoneissa eli lokomobiileissa. Joissakin näistä saattoivat hanojen ja vesilasin sijoituspaikat olla toisin päin kuin vetureissa.

Lähteet
-------

* Mikko Ivalo: Höyryveturit ja niiden huolto
**Tiina Pihala** (s. 13. maaliskuuta 1967 Rauma) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi naisten SM-sarjassa 12 kautta ja kuului myös Suomen maajoukkueeseen. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.

Pihala edusti naisten SM-sarjassa Porin Ässiä kaudet 1987–1989 ja Tampereen Ilvestä 1989–1999. Hän pelasi SM-sarjassa 195 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 107 + 154 = 261, sekä 33 pudotuspeliä tehopistein 11 + 11 = 22. Hän voitti neljä Suomen-mestaruutta vuosina 1990–1993 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.

Suomen maajoukkueessa Pihala pelasi kahdeksan maaottelua ja teki niissä kolme maalia sekä sai kolme syöttöpistettä. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 1990 sekä voitti EM-kultaa vuonna 1993.

Lähteet
-------

* Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2017–2018*. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Tiina Pihala *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 530
3. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 350
4. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 216
5. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 320–321
**Tiina Saarimäki** (s. 10. kesäkuuta 1991 Salo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on pelannut naisten SM-sarjassa ja liigassa kymmenen kautta ja kuulunut myös Suomen maajoukkueeseen. Hän on pelannut sekä puolustajana että hyökkääjänä.

Saarimäki on edustanut naisten pääsarjassa kasvattajaseuraansa Salo HT:tä kaudet 2008–2011, Tampereen Ilvestä kaudet 2011–2015 ja 2016–2018 sekä Hämeenlinnan Pallokerhoa kauden 2015–2016. Hän on pelannut pääsarjassa kaikkiaan 209 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 68 + 98 = 166, sekä 46 pudotuspeliä tehopistein 15 + 8 = 23. Hän on saavuttanut kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.

Suomen maajoukkueessa Saarimäki on pelannut 36 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia sekä saanut yhden syöttöpisteen. Hän on pelannut maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2011 ja 2013, joista ensin mainituissa Suomi saavutti pronssia.

Lähteet
-------

* Kallioniemi, Riku (vt. päätoim.): *Jääkiekkokirja 2017–2018*. Jääkiekon SM-liiga Oy, 2017. ISSN 0784-3321.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Tiina Saarimäki *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 532
3. 1 2 3  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 351
4. ↑  Jääkiekkokirja 2017–2018, s. 321
**Ultima Thule – Pohjoiset löytöretket** on tietoteos, jonka tekijät Matti Lainema ja Juha Nurminen ovat koonneet viisivuotisen työn aikana omien tutkimustensa ja löytöretkiensä kokemukset ja tulokset sekä keräilyharrastuksensa ansiosta syntyneet kokoelmat kirjaksi. Teos liittyi Kulttuurien museossa Helsingissä talvella 2001–2002 pidettyyn näyttelyyn.

Pohjoisten löytöretkien historia ulottuu kahden ja puolen vuosituhannen taakse, ja sinä aikana tunnetun maailman raja on siirtynyt yhä pohjoisemmaksi. Aineiston laajuus pakotti tekijät rajaamaan tehtäväänsä ankaralla kädellä. Teoksen sisällön maantieteellinen alue kattaa napapiirin pohjoispuolen. Kirjassa julkaistaan useita karttoja ensimmäisen kerran. Tekstissä syvennytään kartografiaan, pohjoiseen luontoon, aluksiin, navigointiin ja Arktiksen erityisilmiöihin. 

Pohjoisia alueita ensimmäisenä tutkineen antiikin kreikkalaisen tutkimusmatkailijan Pytheaan tarunhohteiseen Ultima Thuleen on pyritty paitsi taloudellisten seikkojen motivoimana, myös kamppailemaan talvisen pimeyden, kylmyyden, vaarallisten kulkureittien, yksitoikkoisuuden tai ravinnon puutteen kanssa. Ankara luonto ja sairaudet ovat verottaneet retkeilijöitä, joista moni jäi matkalle. Vuosisatojen tutkimusten ja kartoitusten ansiosta löytyneet laivaväylät, Luoteisväylä ja Koillisväylä, eivät löydyttyään ole osoittautuneet taloudellisiksi menestyksiksi, ja niissä on ollut enemmänkin kysymys kansallisen maineen ja kunnian tavoittelusta.

Teoksen saatesanat on kirjoittanut Viron presidentti Lennart Meri, itsekin pohjoisten alueiden tutkija. Teos on julkaistu paitsi suomeksi, myös ruotsiksi, englanniksi, norjaksi, saksaksi ja espanjaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Juha Nurminen, Johdanto, *Ultima Thule* s. 6–7
2. ↑  Jukka Sarjala Rajoja kohti. Suuri kertomus löytöretkistä arktikseen
3. ↑  Joel Kuortti & Jukka-Pekka Pietiäinen: *100 merkittävää suomalaista tietokirjaa – Abckiriasta Mustaan orkideaan*, s. 148–150. Paasilinna, Helsinki 2014.
Noora Shingler 2019.
**Noora Shingler** (o.s. **Vanhanen**, s. 1981) on suomalainen toimittaja ja bloggaaja.

Shingler aloitti toimittajanuransa Yle TV1:n ajankohtaisohjelmassa *Kuningaskuluttaja*, jonka juontajana hän toimi vuosina 2005–2008. Hän on työskennellyt lisäksi Yleisradion ensimmäisenä ympäristökoordinaattorina, Yle TV2:n *Silminnäkijä*-ohjelman toimittajana ja ollut perustamassa vuonna 2009 tiedostavien naisten mediaa nimeltä Uusi Musta (Tarinatalo, Yle). Vuosina 2011–2012 hän juonsi MTV3:n sisustusohjelmaa *Tyylivarkaat*. Koulutukseltaan hän on mediatuottaja.

Vuonna 2011 julkaistiin Shinglerin kirjoittama teos *Marjoja & maskaraa – kuinka hylkäsin turhat ruoka- ja kosmetiikkakemikaalit*. Hän on kirjoittanut kulutuskriittistä blogia nimeltä *Kemikaalicocktail* vuodesta 2008.

Shingler on tehnyt yhteistyötä luonnonkosmetiikkamerkki Mádaran kanssa vuodesta 2013 ja suunnitellut merkille oman nimikkotuotesarjansa.

Shingler on työskennellyt tuottajana Suomen Blogimediassa sekä Community Managerina CosmEthics-applikaatiossa.

Noora Shingler oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2019 vihreiden riveistä, Helsingin vaalipiirissä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Noora (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) *Kemikaalicocktail*. Viitattu 21.4.2018.
2. 1 2  Hentunen, Marjo: Kerääkö kaunis ulkonäkö katsojia? (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) *MTV3.fi*.  14.12.2007. Viitattu 28.6.2014.
3. ↑  Kokko, Ulla-Marja: Noora Hirn (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) *yle.fi*.  28.8.2008. Yleisradio. Viitattu 28.6.2014.
4. ↑  Kettunen, Annika: Ympäristö muuttuu mediassa *Nuorten Luonto*.  16.6.2009. Luonto-Liitto. Viitattu 28.6.2014.
5. ↑  Pilattu maito *Yle Elävä arkisto*.  21.2.2013. Yleisradio. Viitattu 28.6.2014.
6. ↑  Noora Shingler & Marjoja & Maskaraa *Plaza.fi*.  13.4.2011. Ampparit Oy. Viitattu 21.4.2018.
7. ↑  Nissi, Anni: Kemikaalikriitikko (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) *Intro. Tampereen yliopiston toimittajakoulutuksen viikkolehti*.  28.3.2011. Viitattu 21.4.2018.
8. ↑  Noora Shingler, MADARA Cosmetics (Arkistoitu sivu Internet Archivessa) *madaracosmetics.fi*. Viitattu 21.4.2018.
9. ↑  CosmEthics *www.cosmethics.com*. Viitattu 20.1.2017.
10. ↑  Bloggaaja Noora Shingler vihreiden eduskuntavaaliehdokkaaksi *Vihreä Lanka*.  13.2.2019. Viitattu 21.2.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* *Kemikaalicocktail*-blogi
**Scott Stewart Bakula** (s. 9. lokakuuta 1954 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
---

Scott Bakula tunnetaan parhaiten televisiosta. Hänen tunnetuimpia televisioroolejaan ovat Sam Beckett kulttisarjassa *Aikahyppy* (1989–1993) ja kapteeni Jonathan Archer tieteissarjassa *Star Trek: Enterprise* (2001–2005). Sen lisäksi hän näytteli miespääosaa tuottamassaan lyhytaikaisessa televisiosarjassa *Mr. ja Mrs. Smith* (1996) sekä sivuroolia Candice Bergenin tähdittämässä tilannekomediasarjassa *Murphy Brown* (1993–1996). Hänen tunnetuin elokuvaesiintymisensä on epäilemättä sivurooli elokuvassa *American Beauty*. Bakula näyttelee pääroolia, NCIS-agentti Dwayne Pridea, *NCIS: New Orleans* -televisiosarjassa.

Yksityiselämä
-------------

Scott Bakula on ollut naimisissa Krista Neumannin kanssa vuosina 1981–1985 ja avioliitosta syntyi kaksi lasta. Nykyään Scott on yhdessä Chelsea Fieldin kanssa ja pariskunta on pitänyt yhtä vuodesta 1996 lähtien. Pariskunnalla on kaksi lasta.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Scott Bakula** Wikimedia Commonsissa

* Scott Bakula Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Scott Bakula NNDB:ssä

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Scott Brown** (s. 25. kesäkuuta 1985 Dunfermline) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Skotlannin mestaruussarjassa pelaavaa Celticiä.

Brown tunnetaan kovana taistelijana ja aggressiivisena pelaajana, jonka pelityyli myös usein johtaa varoituksiin.

Ammattilaisura
--------------

Hibernianissa 13-vuotiaasta lähtien pelannut Brown siirtyi Celticiin 4,4 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2007, jolloin hänestä tuli historian kallein Skotlannin sisällä siirtynyt pelaaja. Brown on toiminut seuran kapteenina helmikuusta 2010 lähtien.

Skotlannin maajoukkueessa Brown teki debyyttinsä vuonna 2005. Helmikuussa 2013 Skotlannin päävalmentaja Gordon Strachan nimitti Brownin myös maajoukkueen kapteeniksi. Brown on pelannut kaikkiaan 55 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Scott Brown (jalkapalloilija) Transfermarkt-sivustolla (englanniksi) Viitattu 19.9.2014.
2. ↑  Mamrud, Roberto: Scotland - Record International Players  5.7.2018. RSSSF. Viitattu 8.11.2018. (englanniksi)
**Siro-osmankäämi** (*Typha laxmannii*) on osmankäämien (*Typha*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka muodostaa tiiviitä kasvustoja. Vankasta juurakosta kasvavat varret kasvavat 80–150 cm korkeiksi ja ovat haarattomia sekä kasvutavaltaan pystyjä.

Siro-osmankäämi kasvaa järvissä, joissa ja puroissa sekä muilla kosteilla kasvupaikoilla, kuten marskimailla. Lajin levinneisyysalue ulottuu Kaakkois-Euroopasta Aasian läpi Intiaan, Korean niemimaalle ja Japaniin.

Siro-osmankäämiä on kerätty luonnosta ravinnoksi, lääkekasvina sekä erilaisten materiaalien lähteeksi. Lajin juurakoita voi syödä raakana tai kypsennettyinä ja niissä on runsaasti tärkkelystä (noin 30–45%) sekä makea aromi. Myös nuoria versoja voi syödä keväisin raakoina tai kypsennettyinä parsan tavoin. Myös vanhempien versojen tyviä voi käyttää ravinnoksi. Lajin siemeniä voidaan käyttää ravinnoksi kypsennettyinä ja niistä voidaan eristää myös elintarvikekäyttöön soveltuvaa öljyä. Siementen öljypitoisuus on noin 18–20%, josta suurin osa on linoleenihappoa. Lajin siitepölyä käytetään lääkinnällisiin tarkoituksiin.

Siro-osmankäämiä kasvatetaan myös koristekasvina. Kasvatettaessa tulee kuitenkin olla tarkkana, ettei laji pääse leviämään viljelykarkulaisena luontoon, sillä sopivissa kasvuympäristöissä se leviää voimakkaasti ja siitä voi tulla haitallinen vieraslaji. Laji kasvaa runsasravinteisessa maaperässä soistuneilla lampien rannoilla sekä seisovassa vedessä aina 15 cm syvyyteen asti. Laji menestyy sekä auringossa että puolivarjossa.

Lähteet
-------

* Useful Temperate Plants: *Typha laxmannii* (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  *Typha laxmannii* *IUCN Red List of Threatened Species*. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* iNaturalist: *Typha laxmannii*
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Typha laxmannii* (englanniksi)
* Flora of China: *Typha laxmannii* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q165439
* Wikispecies: Typha laxmannii
* BioLib: 42813
* CoL: 59V6T
* EoL: 526599
* EPPO: TYHLX
* EUNIS: 194043
* FoC: 242353301
* GBIF: 5289503
* GRIN: 40801
* iNaturalist: 202989
* IPNI: 836872-1
* ISC: 117707
* IUCN: 167931
* MoBotPF: 287388
* NAS: 3248
* NBN: NHMSYS0000464691
* NCBI: 644747
* Open Tree of Life: 27311
* PFI: 7884
* Plant List: kew-271021
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:836872-1
* Tropicos: 33200015
* WFO: wfo-0000595433

 |

 |
**Sirokeijukorento** (*Lestes sponsa*) on keijukorentoihin kuuluva kirkasvärinen sudenkorento, joka on hyvin yleinen varsinkin loppukesästä. Lajin lentoaika on kesä-heinäkuun vaihteesta syyskuun loppupuolelle päälentoajan ajoittuessa heinäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin.

Ulkonäkö ja koko
----------------

Naaras
Koiraan perälisäkkeet
Takaruumiin yläpinta on enimmäkseen tummanvihreä. Koiraan keskiruumiin sivut ja takaruumiin kärki ovat paljolti sinihärmäiset, naaraan ruskeankeltaiset.

Sirokeijukorento näyttää hyvin paljon isokeijukorennolta. Se muistuttaa myös isotytönkorentoa ja kääpiötytönkorentoa. Sirokeijukorentokoiras eroaa isokeijukorentokoiraasta alempien perälisäkkeiden ja takaruumiin toisen jaokkeen selkäpuolen sinihärmäisyyden perusteella. Sirokeijukorennolla on suorat alemmat perälisäkkeet, eikä toisiaan kohti kärjestä kaartuvat, kuten isokeijukorennolla. Sirokeijukorentokoiraan 2. jaokkeen selkäpuoli on kokonaan sinihärmäinen. Nuorilta yksilöiltä sininen väri tosin puuttuu, ja kehittyvillä yksilöillä sitä on vain osassa jaoketta.

Naaraalla on keskiruumiin sivulla vaalea hartiasaumajuova ja yksittäinen vihreä piste. Munanasetin on lyhyempi kuin isokeijukorennolla eikä jatku takaruumiin kärjen ohi. Naaraat voivat olla satunnaisesti väritykseltään koiraan kaltaisia.

Sirokeijukorennolla on muiden keijukorentojen lailla tapana pitää paikoillaan ollessaan siipiä auki levitettyinä, eikä hentosudenkorennoille tyypillisesti yhteen taitettuina.

Sirokeijukorennon takaruumiin pituus on 25–32 mm ja takasiiven pituus 19–24 mm.

Levinneisyys ja elinympäristö
-----------------------------

Lajia esiintyy enimmäkseen yleisenä Länsi-Euroopasta Japaniin ulottuvalla alueella, jolla se kuuluu monin paikoin yleisimpiin sudenkorentolajeihin. Suomessa se on yleisimpiä loppukesällä tavattavia korentolajeja.

Sirokeijukorento elää erittäin monenlaisten vesialueiden äärellä. Yksilömäärä on suurin pienillä lammilla ja järvenlahdilla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Kalkman, V. J.: *Lestes sponsa* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 13.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Sami Karjalainen, Heidi Viljanen, Pasi Sihvonen: Sirokeijukorento – *Lestes sponsa* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
3. 1 2 3 4 5  Karjalainen, Sami: *Suomen sudenkorennot*, s. 70–71. Uudistettu laitos. Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2010. ISBN 978-951-31-5425-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Sirokeijukorento Korentowikissä

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q635430
* Wikispecies: Lestes sponsa
* BioLib: 1573
* BOLD: 248198
* CoL: 7233R
* EoL: 1034228
* EPPO: LESTSN
* EUNIS: 241229
* Fauna Europaea: 214250
* Fauna Europaea (new): 631ab823-5848-4c06-aa29-3bc0555a7e8c
* GBIF: 1424038
* iNaturalist: 130408
* IRMNG: 10779361
* IUCN: 165475
* NBN: NBNSYS0000005613
* NCBI: 197164

 |

 |
Rulla talouspaperia.
**Talouspaperi**, joskus myös **keittiöpaperi**, on imukykyistä paperia, jota käytetään muun muassa erilaisien tasojen pyyhkimiseen sekä nesteiden kuivaamiseen. Talouspaperi on vessapaperia hieman karheampaa ja saattaa siksi ärsyttää ihoa. Käytön jälkeen talouspaperi heitetään roskakoriin tai kompostoidaan. Keittiöpaperia myydään rullissa, pakkausten koot vaihtelevat kahdesta kuuteentoista rullaan. Yhdessä rullassa voi olla 14 metriä 22 cm leveää paperia, joka on jaoteltu arkeihin. Talouspaperia on myös rullina, joissa paperi on jaoteltu puoliarkkeihin. Yhdessä rullassa olisi 3,08 m² keittiöpaperia.

Suomessa toimivia suuria pehmopaperitehtaita ovat Nokian paperi ja Mäntän paperitehdas.

Historia
--------

*3T*-lehti mainitsee kaksi toisistaan riippumatonta paperipyyhkeiden keksijää: Arhur Hoyt Scott ja William E. Corbin. Philadelphialaisen Scottin WC-paperia valmistava Scott Paper Company sai vuonna 1907 junalastillisen WC-paperiksi liian paksua raakapaperia. Scott keksi paperin sopivan niistämiseen, ja alkoi markkinoida sitä ensin pinkoissa, sitten rullissa. Scott sai keksinnölleen patentin vuonna 1915. Aluksi pyyhkeitä markkinoitiin hotelleille ja ravintoloille, kotitalouksille vasta vuodesta 1921.

Seuraavana vuonna William E. Corbin New Hampshiresta toi markkinoille kertakäyttöpyyhepinkkansa. Corbin oli antanut tuotteellen nimeksi oman sukunimensä takaperin: Nibroc. Corbinin tuote jäi markkinoilla toiseksi Scottin kertakäyttöpyyhkeille.

Scottin paperiyritys on kuulunut Kimberly-Clark-konserniin vuodesta 1995 lähtien.

Lähteet
-------

1. ↑  Talouspaperi (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Liian paksu vessapaperiksi.  *3T*, 9.11.2012, s. 18.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Talouspaperi**.
* Vastuullisempia valintoja (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kagisho Dikgacoi** (s. 24. marraskuuta 1984 Brandfort, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia ja kuuluu Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen vakionimiin.

Ura
---

Dikgacoi aloitti uransa vähäntunnettuna pelaajana Bloemfontein Young Tigersissä. Tämän jälkeen hän siirtyi Golden Arrowsiin ja oli sarjan parhaita pelaajia. Hän toimi joukkueessa jälkeenpäin myös kapteenina.

Hyvien esityksien jälkeen Fulhamin harjoitusleirillä manageri Roy Hoghson kiinnostui Dikgacoista ja hän teki vaikeuksien jälkeen seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Dikgacoin ura ei lähtenyt Valioliigassa hyvin; hän sai punaisen kortin, kun hän löi Scott Parkeria. Joulukuussa Dikgacoi pyysi hänet lainattavan muualle, koska halusi hän paikan vuoden 2010 MM-kilpailuissa.

Dikgacoi pelasi debyyttinsä Etelä-Afrikan maajoukkueessa 26. toukokuuta 2007 Mauritiusista vastaan. Hän kuuluu joukkueen vakionimiin ja on esiintynyt Etelä-Afrikan paidassa vuoden 2008 Afrikan AM-kilpailuissa sekä Maanosaliitojen cupissa 2009. Hänet valittiin myös maansa MM-kotikisoihin 2010.

Lähteet
-------

1. 1 2  Bafana’s key men – Kagisho Dikgacoi *kickoff.com*.  13.6.2008. Kick Off. Viitattu 2.6.2010. [vanhentunut linkki] (englanniksi)
2. ↑  Visa Problems Block Kagisho Dikgacoi's Fulham Trial *goal.com*.  9.7.2009. Goal.com. Viitattu 2.6.2010.  (englanniksi)
3. ↑  Edwards, Pier: Fulham's Dikgacoi gets UK permit *BBC Sport*.  26.8.2009. British Broadcasting Corporation. Viitattu 2.6.2010.  (englanniksi)
4. ↑  Midfielder Dikgacoi joins Fulham *BBC Sport*.  27.8.2009. British Broadcasting Corporation. Viitattu 2.6.2010.  (englanniksi)
5. ↑  Scrivener, Peter: West Ham 2 - 2 Fulham *BBC Sport*.  4.10.2009. British Broadcasting Corporation. Viitattu 2.6.2010.
6. ↑  Kagisho Dikgacoi wants loan move from Fulham *ESPN*.  9.12.2009. ESPN Internet Ventures. Viitattu 2.6.2010. [vanhentunut linkki] (englanniksi)
7. ↑  13 Kagisho DIKGACOI *fifa.com*. FIFA.  Arkistoitu 19.7.2009. Viitattu 2.6.2010.  (englanniksi)

Etelä-Afrikan joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Fernández |
2 Gaxa |
3 Masilela |
4 Mokoena |
5 Mhlongo |
6 Sibaya |
7 Davids |
8 Tshabalala |
9 Mphela |
10 Pienaar |
11 van Heerden |
12 Modise |
13 Dikgacoi |
14 Booth  |
15 Mdledle |
16 Khune |
17 Parker |
18 Fanteni |
19 Moon |
20 Khumalo |
21 Mashego |
22 Baloyi |
23 Gould |
Valmentaja Joel Santana

Etelä-Afrikan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Josephs |
2 Gaxa |
3 Masilela |
4 Mokoena |
5 Tshabalala |
6 Sibaya |
7 Thwala |
8 Ngcongca |
9 Sangweni |
10 Pienaar |
11 Davids |
12 Modise |
13 Dikgacoi |
14 Booth  |
15 Khuboni |
16 Khune |
17 Parker |
18 Letsholonyane |
19 Moriri |
20 Khumalo |
21 Mphela |
22 Nomvethe |
23 Walters |
Valmentaja Parreira

Etelä-Afrikan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Sandilands |
2 Gaxa |
3 Masilela |
4 Nthethe |
5 Ngcongca |
6 Chabangu |
7 Majoro |
8 Tshabalala |
9 Mphela |
10 Serero |
11 Matlaba |
12 Letsholonyane |
13 Dikgacoi |
14 Khumalo  |
15 Furman |
16 Khune |
17 Parker |
18 Phala |
19 Mahlangu |
20 Manyisa |
21 Sangweni |
22 Meyiwa |
23 Rantie |
Valmentaja Igesund
**Mr. Do’s Castle** (myös **Mr. Do!'s Castle** ja **Mr. Do! v.s Unicorns**) on Universalin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna 1983 kolikkopelinä ja seuraavana vuonna Atari 2600:lle, Atari 5200:lle, Atarin 8-bittisille, ColecoVisionille, Commodore 64:lle ja MSX:lle.

Pelaaminen
----------

Pelissä pelaaja omaksuu sirkusklovni Mr. Do:n roolin.

Pelaajalla on käytössään vasara, jolla voi pudottaa tasoja alas. Tasoja pudottamalla voi myös tappaa vihollisia. Taso on suoritettu, kun joko kaikki kirsikat on pudotettu alas tai viholliset on tapettu. Pelissä on myös avaimia, joita keräämällä voi saada suojakilven ja pelaajan täytyy kerätä kirjaimia saadakseen EXTRA-sanan ja pääsee näin seuraavaan kenttään. Pelaajan tuhottua tietyn kirjaimen nousee lippu linnan yläosaan. Lisäksi pelissä on tikapuita joita voi siirtää.

Lähteet
-------

1. ↑  Mr. Do's Castle *arcade-history.com*. Viitattu 26.11.2022. (englanniksi)
2. ↑  Universal: Mr. Do's Castle *archive.org*.  1983. Viitattu 26.11.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* *Mr. Do’s Castle* MobyGamesissa (englanniksi)
* *Mr. Do’s Castle* Arcade History -sivustolla (englanniksi)
*
**Sane** (m.kreik. Σάνη, *Sanē*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Akten niemellä nykyisin Chalkidikína tunnetulla niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Aristotéliin kunnan alueella lähellä nykyistä Metóchi Agíou Pávlouta.

Maantiede
---------

Sane sijaitsi Akten eli nykyisen Áthoksen niemen pohjoisosan kapean kohdan länsirannikolla eli Singoksenlahden rannalla. Niemi luettiin antiikin aikana osaksi Traakiaa, ei Khalkidikea, sillä viimeksi mainittu alue käsitti antiikin aikana vain osan siitä myöhemmin nimensä saaneesta Chalkidikín niemimaasta. Sanen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Kaupunkia ei tule sekoittaa toiseen Saneen lännempänä Pallenen niemellä eli nykyisellä Kassándran niemellä.

Historia
--------

Thukydideen mukaan Sane oli joonialainen Androksen perustama siirtokunta. Plutarkhoksen mukaan sen asuttivat Khalkiin ja Androksen asukkaat yhdessä. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Sanios* (Σάνιος), *Sanaios* (Σαναῖος) ja *Sēnaios* (Σηναῖος).

Sanen tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Klassisella kaudella noin 454–414 eaa. Sane kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Spartalaiset hyökkäsivät kaupunkiin peloponnesolaissodassa vuonna 424 eaa. mutta eivät saaneet sitä vallattua. Sanea ei mainita enää hellenistisellä kaudella, joten se saatettiin yhdistää lähelle perustettuun Uranopoliin kaupunkiin tai Akanthokseen.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Antiikin lähteiden perusteella Sane on ollut ympäröity muurein. Muureista on ollut kaupungin paikalla joitakin jäänteitä ainakin vielä 1800-luvulla. Nykyisen Néa Ródan kylän läheltä on löydetty mahdollisesti Sanen alaisuuteen kuuluneen pyhäkön rauniot.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "600 Sane", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. 1 2 3  Smith, William: "Sane (1)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Sane *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
4. ↑  Flensted-Jensen, Pernille: "The Chalkidic Peninsula and Its Regions". Teoksessa Flensted-Jensen, P. (ed.): *Further Studies in the Ancient Greek Polis*, s. 120–131. Papers from the Copenhagen Polis Centre 5. Historia Einzelschriften 138. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1999. ISBN 3-515-07607-7.
5. 1 2 3  Thukydides: *Peloponnesolaissota* 4.109.
6. ↑  Plutarkhos: *Moralia* IV.21 *Kreikkalaisia kysymyksiä* 298a.
**Libor Ustrnul** (s. 20. helmikuuta 1982 Olomouc) on uransa päättänyt isokokoinen tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja. Ustrnul on 197 cm pitkä ja painoi aktiivivuosinaan 120 kg. Hän pelasi suurimman osan urastaan Yhdysvalloissa lähdettyään USHL-liigaan jo 16-vuotiaana. Atlanta Trashers varasi hänet toisella kierroksella vuoanna 2000.

Syksyllä 1999 Ustrnul aloitti OHL-liigassa Plymouth Whalersin joukkueessa ja pelasi vuoden 2001 alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa Tšekin joukkueessa. Kaikkiaan hän pelasi kolme kautta Plymouthissa ja pääsi sen jälkeen debytoimaan AHLssa yhden perin verran. Hän edusti Tšekkiä myös vuoden 2002 U20 MM-turnauksessa.

Pelattuaan noin kaksi ja puoli kautta AHL-liigaa hänet lähetettiin ECHL-liigaan Gwinnett Gladiatorsin riveihin, jossa pelasi runkosarjan 17 viimeistä ottelua ja 2 playoff-ottelua. Kauden jälkeen hän palasi Eurooppaan HC Energie Karlovy Varyn joukkueeseen. Siirtorajalla keväällä 2008 hän siirtyi Suomeen HIFKn joukkueeseen, jossa pelasi kahdeksan ottelua. HIFK:ssa hän merkkautti vain kaksi syöttöpistettä ja 31 jäähyminuuttia. Tähän sisältyy tappelusta Sami Heleniuksen kanssa saatu 25 minuutin rangaistus.

Seuraavan kauden Ustrnul oli pelaamatta mutta palasi vielä kaudelle 2009-2010 CHLaan Rapid City Rushin joukkueeseen päättämään uransa.

Lähteet
-------

1. ↑  Libor Ustrnul *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
libvirt-tuki
**libvirt** on avoimen lähdekoodin ohjelmointirajapinta virtualisointialustojen hallintaan, joka tukee useita eri käyttöjärjestelmiä ja virtualisointitekniikoita.
Libvirt tukee myös kevyempää käyttöjärjestelmätason virtualisointia (säiliöintiä) LXC:n avulla. Libvirt hallitsee muun muassa virtuaalikoneiden konfiguraation säilömisen.

Rajapintaa käyttävät muun muassa oVirt ja OpenStack.

Rajapintaa voi käyttää muun muassa C-, Perl, Python, OCaml ja Ruby -ohjelmointikielillä.

Käyttö
------

Komennolla `virt-install` luodaan uusi virtuaalikone, joka voidaan kopioida `virt-clone` -komennolla. Käynnissä olevia virtuaalikoneita voi hallita `virsh` -komennolla.

Lähteet
-------

1. ↑
2. 1 2 3  libvirt *help.ubuntu.com*. Viitattu 3.2.2020. (englanniksi)
3. ↑  LXC *help.ubuntu.com*. Viitattu 4.3.2020. (englanniksi)
4. ↑  QEMU, KVM, Xen and libvirt *cloud.ibm.com*.  26.4.2019. Viitattu 5.3.2020. (englanniksi)
5. ↑  Libvirt: what went wrong (and right) *lwn.net*.  16.9.2015. Viitattu 3.2.2020. (englanniksi)
6. ↑  libvirt *wiki.debian.org*. Viitattu 3.2.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Verkkosivut (englanniksi)