recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Poitsilan kartano
**Poitsila** on kaupunginosa Haminan kaupungissa. Poitsilaa on pääosin rakennettu 1970-luvulla. Alue jakaantuu Valtatie 7:n etelä- ja pohjoispuolille Etelä-Poitsilaksi ja Pohjois-Poitsilaksi. Alue on meren välittömässä läheisyydessä melko lähellä kaupungin keskustaa. Etelä-Poitsilan pääkatu on Metsämäentie ja Pohjois-Poitsilan Riekontie.

Poitsila sai nimensä myöhäiskeskiajalla Poitz-rälssisuvusta, kun se (esi-isä Niklas Poitz) ainakin jo vuodesta 1463 piti pääkartanoaan Savilahden itärannalta hankkimallaan maalla, Norspyyssä.

Lähteet
-------

* Sjöström (2011), "Medieval landed inheritances of the Junkar and Vilken lineages of Vehkalahti, Finland", Journal of the Foundation for Medieval Genealogy vol 3 issue 5 (2011 January), pp 425-461

Haminan kaupunginosat ja kylät

* Alakaupunki
* Hevoshaka
* Hietakylä
* Hillo
* Husula
* Ihamaa
* Kannusjärvi
* Kitula
* Kolsila
* Kuorsalo
* Linnoitus
* Metsäkylä
* Myllykylä
* Mäntlahti
* Neuvoton
* Onkamaa
* Paijärvi
* Pampyöli
* Pappilansaaret
* Petkele
* Pitäjänsaari
* Poitsila
* Pyhältö
* Pyötsaari
* Rakila
* Reitkalli
* Ruissalo
* Ruotsinkylä
* Ruukki
* Salmenkylä
* Saviniemi
* Sivatti
* Summa
* Syväsatama
* Tallinmäki
* Tammio
* Tervasaari
* Uusi-Summa
* Vehkajärvi
* Vilniemi
***Hyaenodon*** (nimen merkitys: "hyeenan hammas") on sukupuuttoon kuollut kreodontteihin kuuluva nisäkässuku. Lajit olivat suuria lihansyöjiä. *Hyaenodon*-suvun tunnuspiirteet olivat hyvin voimakkaat leuat, jotka olivat lähes yhtä voimakkaat kuin *Tyrannosauruksen* leuat. Niillä pystyi murskaamaan luita. Suvun lajeilla oli myös pitkät kynnet ja lihaksikkaat raajat, joilla ne pystyivät juoksemaan pitkiä matkoja hyvin lujaa. *Hyaenodon* eli 41–25 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa sekä mahdollisesti Afrikassa.

Ulkonäkö, käyttäytyminen ja häviäminen
--------------------------------------

*H. horridus* kallo
*Hyaenodonin* koko vaihteli muutamasta kilosta satoihin kiloihin. Esim. *H. gigas* painoi jopa 500 kiloa. Useimmat *Hyaenodon*-lajit olivat noin 30–100 kilon painoisia. *H. microdon* ja *H. mustelinus* olivat paljon pienempiä ja painoivat vain 3 kiloa ja olivat 30 senttiä pitkiä. Suurimmat lajit olivat noin 2 metriä pitkiä.

Pienemmät lajit liikkuivat laumoissa ja saalistivat yksin. *H. gigaksen* kokoiset lajit taas saalistivat yksin tai muutaman yksilön ryhmässä jopa *Indricotheriumin* kokoisia nisäkkäitä. Yksin *H. gigas* pystyi kaatamaan *Entelodonin* tai *Chalicotheriumin.*

*Hyaenodonin* menestys luultavasti perustuu hyvään näköön ja hajuaistiin, joilla se havaitsi maastoon kuolleet raadot nopeasti. Lisäksi *Hyaenodon* käveli kynsiensä eikä polkuanturoidensa varassa, jolloin se pystyi juoksemaan hurjaa vauhtia.

*Hyaenodonin* eläessä ilmasto oli hyvin kuivaa. Sen takia ne luultavasti saalistivat aamuisin ja iltaisin, kuten nykypäivän leijonat tai hyeenat.

*Hyaenodon* hävisi muiden kreodonttien mukana noin 20 miljoonaa vuotta sitten ehkä kehittyneimmille pedoille, kuten *Dinofelikselle* ja koiraeläimille.

Lähteet
-------

1.Esihistoriallinen eläinmaailma

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131465
* Wikispecies: Hyaenodon
* EoL: 4523384
* Fossilworks: 40917
* GBIF: 3240750
* IRMNG: 1360190

 |

 |
***Hyalinoecia tubicola*** on *Eunicida*-lahkoon kuuluva, läpinäkyvässä putkessä elävä monisukasmato, jota esiintyy maailman kaikilla merialueilla.

Koko ja ulkonäkö
----------------

*H. tubicolalla* on enintään 21,5 senttimetrin pituinen, ohut ruumis, joka on jakaantunut 180 jaokkeeseen. Eläin on väriltään kellertävä ja helmiäishohtoinen ja sitä ympäröi tiivis, läpinäkyvä putki, jonka pinnalla on himmeitä renkaita. Pään etuosassa on lyhyt ja kartiomainen huuliliuska eli *prostotium*, jossa on kolme tuntosarvea sekä kaksi soikeaa palpia edessä ja kaksi suurta, pyöreää palpia alapuolella. Mato pystyy työntämään esiin ruoansulatuskanavastaan teräväleukaisen kärsän eli *probosciksen*. Pään takaosa eli *peristomi* on samankokoinen tai pienempi kuin ensimmäinen jaoke.

Jokaisessa jaokkeessa on lihaksikas jalakepari, jossa on kimppu kullankeltaisia kitiinisukasia sekä terävä neulamainen *aciculum*. Kolmessa ensimmäisessä jaokkeessa jalakkeet ovat erityisen suuret ja suuntautuneet eteen- ja alaspäin. Jaokkeiden selkä- ja vatsapuolella on hengitys- ja kosketuseliminä toimivia lisäkkeitä, joiden muoto vaihtelee neulamaisesta tylppään tai tyynymäiseen. Takimmaisissa jaokkeissa lisäkkeiden tyveen on kiinnittynyt myös pitkiä kiduslankoja.

Levinneisyys
------------

*H. tubicolaa* tavataan maailman kaikilla merialueilla.

Elinympäristö
-------------

*H. tubicola* elää kaikenlaisilla pohjilla vuorovesivyöhykkeeltä yli 4 kilometrin syvyyteen asti.

Ravinto
-------

*H. tubicola* on kaikkiruokainen haaskaeläin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hyalinoecia tubicola *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 13. elokuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Hyalinoecia tubicola *World Register of Marine Species*. Viitattu 13. elokuuta 2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q2257725
* AFD: Hyalinoecia\_tubicola
* BOLD: 378439
* CoL: 3MW3R
* EoL: 473520
* EUNIS: 50464
* GBIF: 2323267
* iNaturalist: 337475
* IRMNG: 10861896
* ITIS: 66213
* NBN: NHMSYS0020703581
* NCBI: 169112
* NZOR: 087eeaa1-75bd-48e9-a9ff-8cf51c7c9c84
* SeaLifeBase: 39561
* WoRMS: 130464

 |

 |
**Poisto** tarkoittaa laskentatoimessa pitkävaikutteisen tuotannontekijän hankintamenon kirjaamista kuluiksi vaikutusaikanaan.
Poisto on arvonvähennys, jolla otetaan huomioon omaisuuden kuluminen ja tekninen vanheneminen. Kirjanpidossa poistoja tehdään tilikausittain. Suomessa poistojen tekeminen on lakisääteistä.

Poistoja tehdään sellaisesta omaisuudesta, joka kerryttää tai säilyttää tuloa usean tilikauden aikana. Tällaista omaisuutta ovat esimerkiksi rakennukset ja laitteet. Koska hankinnasta on taloudellista hyötyä pidemmän aikaa, sen hintaa ei heti kirjata kokonaan vuosikuluksi toisin kuin lyhytvaikutteisten menojen kohdalla.

Poistamaton hankintameno
------------------------

Poistot tehdään poistamattomasta hankintamenosta. Poistamattomalla hankintamenolla tarkoitetaan sitä osaa omaisuuden hankkimiseen käytetystä rahasta, joka on aiempien poistojen jälkeen vielä jäljellä. Poistamaton hankintameno pienenee ajan myötä.

Poistomenetelmiä
----------------

*Degressiivinen poisto* tarkoittaa poistomenetelmiä, joissa poisto alenee asteittain. Degressiivisissä menetelmissä poistot tehdään etupainotteisesti.

* *Menojäännöspoisto* tarkoittaa degressiivistä poistomenetelmää, jossa poisto on kiinteä prosenttiosuus vielä poistamattomasta hankintamenosta. Poistoprosentti pysyy samana, mutta poistettava rahasumma pienenee ajan mittaan. Menojäännöspoistossa omaisuuden kirjanpitoarvo ei koskaan laske nollaan.

* *Realisointipoisto* on degressiivinen poistomenetelmä, joka on investoinnin sisäisellä korkokannalla diskontattu vuotuisen tuoton (käyttökatteen) nykyarvoon.

*Tasapoisto* tarkoittaa poistomenetelmää, jossa omaisuus poistetaan tietyn ajan kuluessa kiintein rahasummin. Kun poistamaton hankintameno laskee nollaan, omaisuus on kokonaan poistettu ja tasapoistot loppuvat.

*Progressiivinen poisto* tarkoittaa poistomenetelmää, jossa poistot kasvavat asteittain.

* *Annuiteettipoisto* on progressiivinen poistomenetelmää, jossa poistot ja korot sisältävä vuosiannuiteetti pysyy vakiona. Poistojen osuus kohoaa vuosittain ja korkojen osuus vastaavasti laskee, kun pääoma pienenee.

Poistot Suomessa
----------------

Poistoaika ja poistoerät määritellään tuotannontekijän taloudellisen pitoajan mukaan. Tavallisia poistettavia tuotannontekijöitä ovat koneet/laitteet, rakennukset sekä rakennelmat. Lisäksi hiekkakuopista ja vastaavista voidaan tehdä substanssipoistoja raaka-aineen kulumisen mukaan. Tuotannontekijöille voidaan määritellä suunnitelman mukaiset poistot eli niin sanotut sumupoistot, jotka voidaan tehdä tasapoistoin tai poistoina menojäännöksestä. Elinkeinoverolaissa määritellään lisäksi niin sanotut EVL-maksimit, joita käyttämällä voidaan poistaa tilikauden aikana enemmän kuin suunnitelman mukaiset poistot. Tästä syntyy tuloslaskelmaan poistoeron muutos ja taselaskelmaan kertynyt poistoero eli kumulatiivinen poistoero.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Taloustiedon taloussanasto, Taloustieto r.y. 1987, ISBN 951-628-145-1. Hakusanat poistamaton hankintameno, poisto, poistomenetelmät.
Lilla Bodö

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°7′03.00″N, 24°44′20.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,03 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Lilla Bodö** on noin kolmen hehtaarin laajuinen saari Suvisaaristossa Espoon lounaisosassa Bergön ja Stora Bodön välissä. Lilla Bodön ja Stora Bodön välissä on Bodösundin salmi. Lilla Bodösta on maantieyhteys Bergöhön, joka kuuluu Suvisaariston vakituisesti asuttuihin pääsaariin. Aivan Lilla Bodön länsipuolella sijaitsee pieni Notgrundin saari.

Lilla Bodön keskellä sijaitsee koristeellinen huvila, joka on rakennettu 1880-luvulla. Rakennuttajana oli vapaaherra Johan Philip Palmén. Huvila on vuorattu pienillä paanuilla ja sen ullakkovyöhyke erkanee jonkin verran ensimmäisen kerroksen ulkoseinästä. Huvilan ympäristö on puistomainen.

Lähteet
-------

* Härö, Erkki: *Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisemat : Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo*. Toinen, tarkistettu painos. Helsinki: Espoon kaupunginmuseo/Esbo stadsmuseum, 1991. ISBN 951-857-182-1.

### Viitteet

1. ↑  Lilla Bodö Espoon opaskartalla
2. ↑  Härö, s. 192

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi

* Sttinfo.fi: Huvila meren rannalla
Lilla Herrö

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°5′13.00″N, 24°39′13.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,13 km² |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Lilla Herrö** on noin kolmentoista hehtaarin laajuinen saari Espoon Suvisaaristossa välittömästi Stora Herrön luoteispuolella. Lilla Herrön lounaisin osa kuuluu Kirkkonummeen. Lilla Herrön pohjoispuolella sijaitsee Pentala, saarten välissä on salmi, jossa sijaitsee muutamia saaria ja luotoja, suurimpina Halsholmen ja Minnesholmen.

Eteläosastaan Lilla Herrö on kasvanut maankohoamisen seurauksena lähes kiinni Stora Herröhön. Saaria erottaa toisistaan Herröviken. Espoon ulkoilusaarista Rövaren ja Kaparen sijaitsevat Lilla Herrön itäpuolella. Saaren koillispuolella sijaitsee pieni Hundkobbenin saari.

Lilla Herrö on metsäinen ja rannoiltaan mökitetty. Vuonna 2009 kiinteistöjä oli 19. Muunnettua rantaviivaa oli noin 1,3 kilometriä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lilla Herrö Espoon opaskartalla
2. ↑  Herröviken : Vakaveden osa *MML Paikannimet linkitettynä tietona*.  Arkistoitu 28.3.2018. Viitattu 1.7.2019.
3. ↑  Ylikangas, Mia; Lonka, Seija: Espoon kaupunkisuunnittelukeskuksen tutkimuksia ja selvityksiä B94:2009. Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten (Länsisaaristo : Stora Herrö, Lilla Herrö, Träskholm) *Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten 16.11.2009*.  16.11.2009. Espoon kaupunki. Viitattu 1.7.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Lilla Herrö, Uusimaa, Finland — Sunrise, Sunset and Daylength
* Ilmatieteenlaitos: Lilla Herrö
* Venelehti.fi
Alfred Dartiguenave, *Branle d'Ossau*, 1855–1856.
**Branle** eli **bransle** (< ransk. *branler*, heiluttaa) on yhteisnimitys ryhmälle 1500-luvulla suosittuja kansantansseja. Se on alkuaan kansanomainen tasajakoinen piiritanssi 1000-luvun Ranskan Provencesta. 1500-luvulla sitä tanssittiin usein tanssisarjana, jossa oli eritempoisia branleja kuten hidas-nopea-hidas. Tanssin eräs muunnelma oli soihtutanssi *branle de la torche*, joka oli suosittu häätanssi hoveissa. Sitä tanssittiin myöhemmillä vuosisadoilla muissakin hovijuhlissa. Branle on ollut myös yleinen osa soitinmusiikin tanssisarjoissa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Otavan iso tietosanakirja*. Osa 1, palsta 1439, hakusana branle. Helsinki: Otava, 1963.
2. 1 2  *Uusi tietosanakirja*. Osa 3, palsta 537, hakusana branle. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1960.
3. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto*, s. 57. Uudistettu laitos; ensimmäinen laitos ilmestyi 1987. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
4. 1 2  Korhonen, Kimmo (toim.): *Andante : klassisen musiikin tietosanakirja*, s. 67. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-27134-9.
Lilla Julholm

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
60°7′31.00″N, 24°45′57.00″E, EspooUusimaaSuomi |
| Merialue | 
Suomenlahti, Itämeri |
| Pinta-ala | 
0,008 km² |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Lilla Julholm** on huvilasaari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee runsaat kaksi kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Lilla Julholm kuuluu Matinkylään; saarten ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on noin kaksi kilometriä.

Lilla Julholmin pinta-ala on 80 aaria, sen rantaviiva on 350 metriä ja pituus etelästä pohjoiseen 150 metriä. Saari on varsin metsäinen vastakohtana sen eteläpuolisiin Julholmsklackarna-saariin. Lilla Julholmin koillispuolella sijaitsee Pyöräsaari (Julholm), jonka koillispuolella sijaitsee Miessaari ja pohjoispuolella Pukkisaari. Lilla Julholmista noin 700 metriä luoteeseen sijaitsee Stora Hallonkobben.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lilla Julholm Espoon opaskartalla
2. 1 2  Lilla Julholm
3. ↑  Ylikangas, Mia; Lonka, Seija: SAARISTON OSAYLEISKAAVA : Selostus (html) (Julholmsklackarna) *Espoon kaupunkisuunnittelukeskuksen tutkimuksia ja selvityksiä B94:2009. Emätilatarkastelu saariston osayleiskaavatyötä varten*. Espoo:  Espoon kaupunki. Viitattu 28.4.2021.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lilla Julholm**.
* Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
* Lilla Julholm, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
**Kazuhiro Mizoguchi** (s. 18. maaliskuuta 1962 Shirahama, Wakayama) on japanilainen keihäänheittäjä. Mizoguchi oli keihäänheiton Aasian ennätyksen haltija vuoteen 2014 saakka tuloksella 87,60 metriä, jonka hän heitti 27. toukokuuta 1989 San Joséssa, Kaliforniassa. Hänet valittiin Japanissa vuoden urheilijaksi 1989.

Vuoden 1986 Aasian kisoissa Mizoguchi voitti keihäänheitossa kultaa tuloksella 76,60 metriä. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1987 hänen paras heittonsa kantoi 80,24 metriä, millä hän sijoittui kuudenneksi.

Ensimmäistä kertaa Mizoguchi sai tietää keihäänheitosta seuratessaan lukioikäisenä televisiosta erästä yleisurheilukisaa. Jälkeenpäin hän ryhtyi opettelemaan lajia omatoimisesti ja käytti aluksi harjoitteluunsa pitkiä keppejä, sillä keihästä ei ollut helposti saatavilla. Japanissa hänestä tuli hyvin suosittu urheilija sen jälkeen, kun hän oli heittänyt San Joséssa toukokuussa 1989 erittäin lähelle silloista keihään maailmanennätystä. Heitto kantoi 87,60 metriä, ja hän jäi vain kuusi senttimetriä Jan Železnýn maailmanennätyksestä 87,66. Heitto oli vuoden 1989 pisin maailmassa. Lähimmäksi pääsi Steve Backley, jonka tuon vuoden paras tulos oli 85,90 metriä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Biography: Kazuhiro Mizoguchi *IAAF.org*. International Association of Athletics Federations. Viitattu 13.7.2009. (englanniksi)
2. ↑  Hakola, Tero: Kiinalaisen hirmukaari pani keihään maailmantilaston uusiksi *HS.fi*.  3.10.2014. Viitattu 2.11.2014.
3. ↑  Chen Qi grabs men's javelin throw at Asian championships *China Daily*.  30.7.2007. Viitattu 13.7.2009. (englanniksi)
4. ↑  Asian Games (pdf) (sivu 3) IAAF. Viitattu 13.7.2009. (englanniksi)
5. ↑  Smith, Shelley: Aim For The Stars *SI Vault*.  21.8.1989. Sports Illustrated. Viitattu 13.7.2009. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
6. ↑  Butler, Mark (toim.): *IAAF Statistics Handbook: Helsinki 2005*, s. 473. IAAF, 2005. (englanniksi)
7. ↑  World Top Performers 1980–2005: Men (Outdoor) (Javelin) *gbrathletics.com*. Athletics Weekly. Viitattu 13.7.2009. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Sairilan kartano** on kartano Mikkelin Sairilassa noin seitsemän kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon. Sen rakennuksissa toimii nykyään valtion ylläpitämä **Sairilan koulukoti**.[1]

Historia
--------

Sairila on entinen kuninkaankartano, jonka perusti Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa vuonna 1556 Visulahden hallintopitäjän voudin virkataloksi. Kartanon alueella on säilynyt 1500-luvulla rakennettu holvattu perunakellari. Sairila oli Visulahden ja sittemmin Suur-Savon voutikunnan hallintokeskuksena ja käräjien pitopaikkana vuoteen 1630.[2][1] Voutihallinnon lakkauttamisen jälkeen Sairila oli parikymmentä vuotta kruunun omistama latokartano. Vuonna 1650 kartano läänitettiin rälssisäterinä ratsumestari Gerhard von Löwelle, mutta se palautui suuren reduktion yhteydessä vuonna 1681 kruunun omaisuudeksi ja muutettiin säteriratsutilaksi. Vuonna 1763 kihlakunnantuomari Karl Wilhelm Mallén osti sen yksityiseksi perintötilaksi, ja se pysyi Mallénin suvulla vuoteen 1868, minkä jälkeen omistaja vaihtui useasti. Vielä 1800-luvun lopulla kartanon maat käsittivät 1899 hehtaaria. Nykyinen puinen päärakennus on valmistunut noin vuonna 1905. Kartanon maat jaettiin vuonna 1929, jolloin jäljelle jäi 212 hehtaaria.[1] Vuonna 1932 kartano myytiin pakkohuutokaupassa Suomen Maatalous-Osake-Pankin omistamalle Mikkelin tila Oy:lle.[1][2]

Talvisodan aikana Sairilan kartanossa toimi sotasairaala.[2] Jatkosodan aikana vuonna 1942 kartano siirtyi Mikkelissä toimineen päämajan käyttöön. Maaliskuussa 1944 siitä tuli marsalkka C. G. E. Mannerheimin ja eräiden muiden korkeiden upseerien asunto.[2][1][3] Mannerheim asui siellä vuoden 1944 loppuun asti, ja hänen jälkeensä puolustusvoimien komentajaksi tullut kenraali Erik Heinrichs aina heinäkuuhun 1945 saakka. Mannerheim tapasi Sairilassa saksalaisen sotamarsalkka Wilhelm Keitelin elokuussa 1944.[2][1]

Huomattava osa Sairilan kartanon maista pakkolunastettiin vuonna 1940 pika-asutuslain nojalla perustettavia uusia maatiloja varten. Sodan jälkeen Suomen valtio pakkolunasti koko kartanon vuonna 1945 ja antoi pääosan viljelysmaista uudistilojen perustamiseen. Noin 12 hehtaarin alue päärakennuksen ympäriltä luovutettiin Sosiaaliministeriölle, joka piti siellä vuosina 1947–1961 naisten alkoholistihuoltolaa. Tyttöjen koulukoti aloitti toimintansa vuonna 1962.[2][1] Nykyään Sairilan koulukoti on sekä tytöille että pojille. Siihen yhdistettiin vuonna 2014 Koivikon koulukoti. Oppilaspaikkoja on sen jälkeen ollut 35.[1]

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Sairilan koulukoti – Kulttuuriympäristö- ja rakennushistoriaselvitys*, s. 4–5, 7–8, 10, 22–37 Arkkitehtitoimisto ark-byroo 2015 (Senaatti-kiinteistöt). Viitattu 17.10.2020.
2. 1 2 3 4 5 6  Sairilan koulukoti Senaatti-kiinteistöt. Viitattu 17.10.2020.
3. ↑  Marsalkka Mannerheimin asuminen Mikkelissä Mannerheimin jalanjäljillä -verkkonäyttely, Mikkelin kaupunginkirjasto - Etelä-Savon maakuntakirjasto. Viitattu 17.10.2020.
**Saituri** (*L' Avare*) on ranskalaisen Molièren viisinäytöksinen komedianäytelmä vuodelta 1668. Näytelmä kertoo vanhasta ja rikkaasta saiturista, Harpagonista, joka yrittää naittaa itsensä nuorelle ja kauniille Marianelle. Mariane on kuitenkin rakastunut Harpagonin poikaan Cléanteen. Harpagonin tytär Élise taas on rakastunut Valère-nimiseen nuorukaiseen, mutta Harpagon vastustaa heidän avioitumistaan ja haluaisi tyttärensä rikkaisiin naimisiin vanhan Seigneur (Herra) Anselmen kanssa. 

Saiturin kantaesitys oli 9. syyskuuta 1668 Pariisissa Palais-Royalin teatterissa Théâtre du Palais-Royal. Näytelmä on julkaistu suomeksi ainakin Lauri Hirvensalon suomentamana.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Saituri**.
* L'Avare Gutenberg-projektissa (ranskaksi)
	+ Englanninkielinen käännös The Miser (englanniksi)

**Molièren** näytelmiä
Sievistelevät hupsut – Naisten koulu – Tartuffe – Don Juan – Ihmisvihaaja – Lääkäri vastoin tahtoansa – Saituri – Porvari aatelismiehenä – Oppineita naisia – Luulosairas
Tsurugaoka Hachiman-gūn *kagura-den*.
**Kaguraden** tai **kaguradono** (jap. 神楽殿, "kagura-palatsi"), myös **maidono** (jap. 舞殿, "tanssipalatsi"), on šintolaisen pyhäkön rakennus, jossa pyhäkön *kamille* esitetään seremonioiden aikana pyhää tanssia (*kagura*) ja musiikkia.

Varhaisella Heian-kaudella tanssia esitettiin ulkona väliaikaisella lavalla. Tällainen lava mainitaan ensimmäisen kerran 800-luvun tekstissä, jossa kuvaillaan Hirano-jinjan pyhäkön eteen rakennettua maidonoa. Noin vuosisadan kuluessa siitä tuli pysyvä osa pyhäkköä, ja sen käyttöä lisättiin, kunnes se alkoi toimia alkuperäisen tarkoituksensa sijaan pikemminkin rukoushallina. Nykyisin sitä voidaan käyttää myös häihin ja nō-näytelmiin. Jotkut tutkijat uskovat, että rukoushalli eli *haiden* on saanut alkunsa kaguraden-hallista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Maidono  2001. JAANUS (Japanese Architecture and Art Net Users System). Viitattu 31.07.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kaguraden** Wikimedia Commonsissa
**Balthasar Hubmaier** (n. 1485 Friedberg - 10. maaliskuuta 1528 Wien) oli saksalainen anabaptistijohtaja uskonpuhdistuksen aikana.

Elämä
-----

Hubmaier, joka oli lähtöisin vaatimattomista oloista, suoritti vuonna 1512 teologian tohtorin tutkinto Ingolstadtissa ja toimi seuraavina vuosina yliopisto-opettajana ja pastorina. Keväästä 1523 alkaen Hubmaier työskenteli pappina Waldshutissa. Hän keskusteli Ulrich Zwinglin kanssa lapsikasteesta ja nousi Zwinglin läheiseksi työtoveriksi. Hän alkoi vastustaa pyhien kuvien kunnioittamista ja katolista messua. Hän myös suhtautui myötätuntoisesti Talonpoikaissodan kapinallisiin. Tästä syystä keisarin lähettiläät vaativat hänen luovuttamistaan vuosina 1523 ja 1524 Waldshutissa. Hubmaier kuitenkin pakeni uhkauksia ja jäi Schaffhauseniin kahdeksi kuukaudeksi vuonna 1524. Hän palasi Waldshutiin jatkamaan kaupungin uskonpuhdistusta ja solmi yhteyksiä Thomas Müntzeriin ja Zürichin anabaptisteihin. Vuonna 1525 hänet kastettiin uudelleen ja myöhemmin hän kastoi noin 300 aikuista. Hubmaier erosi lopullisesti Zwinglistä lapsikastekysymyksen vuoksi. Ennen Habsburgien joukkojen kaupungin valtausta Talonpoikaissodan aikana Hubmaier pakeni protestanttiseen Zürichiin, jossa hän löysi aluksi suojaa anabaptistien luota, mutta Zwinglin vaikutuksesta hänet pidätettiin, ja hän perui anabaptistisen kantansa sen jälkeen, kun häntä oli uhattu kuolemanrangaistuksella. Huhtikuussa 1526 hän pääsi lähtemään Zürichistä ja saapui Konstanzin ja Augsburgin kautta Nikolsburgiin (nykyisin Mikulov, Tšekki) anabaptistien johtajaksi. Kuten Waldshutissa, Hubmaier toimi Nikolsburgissa sopusoinnussa maallisten viranomaisten kanssa. Vuonna 1527 hän joutui kuitenkin Itävallan hallituksen käsiin, siirrettiin Wieniin, ja teloitettiin kapinallisena ja harhaoppisena roviolla.

Anabaptistien maltillista siipeä edustanut Hubmaier oli lahjakas saarnaaja ja arvostettu teologi. Hän suhtautui myönteisesti maallisiin viranomaisiin, mikä poikkesi epäpoliittisten ja pasifististen anabaptistien yleisestä näkemyksestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Balthasar Hubmaier *Historisches Lexikon der Schweiz*.  2009. Viitattu 19.10.2022.
2. 1 2 3  Hubmaier, Balthasar *Neue Deutsche Biographie*.  1957. Viitattu 19.10.2022.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Historical Dictionary of Switzerland
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Lappeenrannan kaupunginorkesteri** on Etelä-Karjalan ainoa sinfoniaorkesteri. Lappeenrannan Musiikinystäväin yhdistys perustettiin 1909 ja se kokosi hetimmiten orkesterin, jonka toiminta oli sangen vireää ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Uusi nousu alkoi vasta seuraavien sotien jälkeen 1940-luvun lopulla. Silloin kapellimestareina olivat mm. Martti Similä ja Jouko Tolonen. Mauri Hannikaisen kaudella orkesterista tuli täyskunnallinen ammattiorkesteri 1980. Aluksi toimittiin jousikamariorkesterina, mutta 1980-luvun lopussa, Ari Rasilaisen ollessa kapellimestarina, se sai myös päätoimisia puhallinvakansseja.

Rasilaisen jälkeen taiteellisina johtajina ovat olleet Ari Angervo, Pertti Pekkanen, Hannu Norjanen, Jan Söderblom sekä syksystä Tibor Bogányi. Vuodesta 2016 alkaen taiteellisena johtajana toimii Vytautas Lukočius. Orkesterin intendenttinä toimii Milko Vesalainen..
Nykyään orkesteri on 21 muusikon vireä ja taiteellista nousukauttaan voimakkaasti elävä*kenen mukaan?* "minisinfonietta", joka esiintyy myös Lappeenrannan ympäristökunnissa.

Ohjelmiston peruspilarina on wieniläisklassinen musiikki, mutta orkesteri on soittanut rokkia, jazzia, lastenmusiikkia, operettia, säveliä satojen vuosien*selvennä* takaa, oman aikamme uusinta uutta*selvennä* ja oopperaa - viimeksi mainittua etenkin Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen finaalissa.

Lappeenrannan ja Mikkelin kaupunginorkesterit ovat tehneet yhteiskonsertteja Saimaa Sinfoniettana syksystä 2006 alkaen.

Lähteet
-------

1. ↑  Lappeenrannan kaupunginorkesteri  06.01.2016. Lappeenrannan kaupunki.  Arkistoitu 9.1.2016. Viitattu 06.01.2016.
**Khowarin kieli** on Pakistanin pohjoisosassa entisen Chitralin ruhtinaskunnan alueella asuvien khojen puhuma dardilainen kieli. Erillisiä puhujaryhmiä on myös Afganistanissa ja Intiassa sekä yksittäisiä puhujia Tadžikistanin Vuoristo-Badahšanin autonomisella alueella. Vuonna 1992 kielen puhujia arvioitiin olevan yhteensä noin 250 000 henkeä.

Khowar kuuluu dardilaisten kielten keskisen ryhmän pohjoiseen alaryhmään. Viime aikoihin saakka se oli ainoastaan yhteisön suullisen kanssakäymisen väline. Hiljattain*milloin?* on alettu julkaista tekstejä urduun perustuvalla kirjoitusjärjestelmällä. Khowar toimii myös Chitralin muiden kielten puhujien yhteisenä kommunikaatiovälineenä. Sitä kutsutaankin usein *chitralin kieleksi*.

Lähteet
-------

1. ↑  Anhava, Jaakko: *Maailman kielet ja kielikunnat (3. painos)*, s. 101. Tampere: Gaudeamus, 2005. ISBN 951-662-734-X.
2. 1 2 3  *Jazyki mira: Dardskije i nuristanskije jazyki*, s. 61. Moskva: Indrik, 1999. ISBN 5-85759-085-X.
3. ↑  *Narody mira: istoriko-etnografitšeski spravotšnik*, s. 244. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1988.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Khowarin kieli** Wikimedia Commonsissa
**Christopher Joseph Ford** (11. tammikuuta 1949 Atlantic City – 17. tammikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.

Ura
---

Ford pelasi yliopistokoripalloa Villanovan yliopistossa neljän kauden ajan. Vuonna 1972 hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Detroit Pistons varasi hänet tilaisuuden seitsemäntenätoista pelaajana. Ford edusti seuraa kuusi kautta ja aloitti vielä kauden 1978–1979 Pistonsissa, mutta siirtyi kolmen ottelun jälkeen Boston Celticsiin. Kausi oli tilastollisesti hänen parhaansa, sillä hän teki 15,6 pistettä ottelua kohden. Ford voitti seuran paidassa ainoan NBA-mestaruutensa kaudella 1980–1981. Hän päätti NBA-uransa vuonna 1982.

Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmentajana. Vuodet 1990–1995 hän valmensi Boston Celticsia ja vuodet 1996–1998 Milwaukee Bucksia. Vuosina 1998–2000 Ford toimi Los Angeles Clippersin päävalmentajana. Lisäksi hän valmenti Philadelphia 76ersia.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Players: Chris Ford Basketball-Reference. Viitattu 7.3.2023. (englanniksi)
2. ↑  Coaches: Chris Ford Basketball-Reference. Viitattu 5.6.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Basketball-Referencen pelaajaprofiili (englanniksi)
**Tuusulan suojeluskunta** perustettiin 19.4.1918 Helsingissä. Sen muodosti aluksi yhteensä 62 jäsentä, mukana oli koululaisia, konttoristeja, kauppiaita ja opettajia. Myöhemmin jäsenmäärä nousi tasaisesti. Tuusulan Suojeluskunta jakautui paikallisosastoihin, jotka perustettiin Keravalle, Korsoon, Ruotsinkylään, Hyrylään, Tuomaalaan, Nahkelaan, Järvenpäähän, Kellokoskelle ja Jokelaan. Ensimmäisen komppanian muodostivat Tuomaalan, Järvenpään, Kellokosken ja Jokelan osastot. Toisen komppanian muodostivat Kerava, Hyrylä, Nahkela ja Ruotsinkylä. Hyrylän osaston päällikkönä toimi vääpeli J.E. Laaksonen.

Paikallisosastot keravalaisia ja korsolaisia lukuun ottamatta kuljettivat alueelta saadut punavangit Helsinkiin. Keravan paikallisosaston lippuun oli ommeltuna kuva veturin etuosasta muistoksi siitä, kun Keravan suojeluskuntalaiset olivat saapuneet 21.4.1918 Helsingin suunnasta ensimmäisellä käyttöönsä saamallaan junalla palauttamaan kotipaikkakunnalleen yhteiskuntajärjestyksen.

Lähteet
-------

1. ↑  Tuusulan Suojeluskunta perustettiin 19.4.1918 *facebook.com*.
2. 1 2  Turtola, Martti: *Heijastuksia. Keski-Uusimaan vuosikymmenet*, s. 49. Keski-Uusimaa Oy, 2000. ISBN 952-91-2136-9.
**Khoren I Muratbekian** (8. joulukuuta 1873 - 10. huhtikuuta 1938) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1932–1938. Hän oli kotoisin Tiflisistä ja oli hyvin kansallismielinen. Venäjän keisarikunnan aikaan hänet oli karkotettu Arkangeliin hänen vastustettuaan kirkon omaisuuden takavarikointia. Hänen palattuaan kansa valitsi hänet vuonna 1910 Jerevanin vikaariksi ja samana vuonna hänet vihittiin myös piispaksi. Katolikoksena ollessaan hän järjesti esimerkiksi armeniankielisen raamatunkäännöksen 1500-vuotisjuhlan. Hänen pyrkimyksensä kirkon uudistamiseksi kuitenkin epäonnistuivat, sillä Stalinin järjestämät puhdistukset hävittivät parhaat johtajat kirkosta, kuten myös älymystöstä ja armeijasta.

Khoren itse ei suostunut alistumaan, mistä aiheutui luultavasti se, että hänet kuristettiin 10. huhtikuuta 1938. Hänet haudattiin kaikessa hiljaisuudessa merkitsemättömään hautapaikkaan. Hautapaikka kuitenkin muistettiin, ja vuonna 1996 ruumiin jäännökset kaivettiin ylös ja haudattiin muitten katolikosten joukkoon. Khorenia seurasi katolikoksena Gevorg VI, vaikkakin aluksi vain arkkipiispana.

Lähteet
-------

* Munkki Serafim, Araratista itään, Kirjapaja 2007

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Tuutarin mäetVariksiinmäki.

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PietariVenäjä |
| Pinta-ala | 
8,5 km2View and modify data on Wikidata  |

Hallinto| Nimi alkuperäiskielellä | 
Дудерго́фские высо́ты |
| Tyyppi | 
Natural monument of Russia (käännä suomeksi), Venäjän federaation valtiolliset luonnonsuojelualueet, alueView and modify data on Wikidata  |
| Luokitus | 
UNESCOn maailmanperintöluettelokohde (d) (1990)View and modify data on Wikidata  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Tuutarin mäet** (ven. Дудерго́фские высо́ты, *Dudergofskije vysoty*) ovat jääkauden muodostama harjuryhmä Pietarin lounaispuolella Venäjällä. Nimityksen uskotaan perustuvan saamelaisperäiseen sanaan *tunturi*.

Mäistä korkein on 176 metriin kohoava **Äijänmäki** eli **Tuutarinmäki** (ven. *Orehovaja*). Sen pohjoisosan muodostaa 147 metriä korkea **Variksiinmäki** (ven. *Voronja gora*), jolta avautuu näkymä Suomenlahdelle ja Pietariin. Äijänmäen länsipuolella sijaitsee Pietarin Kraasselan piiriin kuuluva Tuutarin (ven. *Možaiskaja*) taajama sekä Villasinjärvi, jonka pinta on lähes sata metriä huipun alapuolella. Eräissä kartoissa korkeimmaksi kohdaksi on merkitty virheellisesti Variksiinmäki.

Katariina II:n aikana Äijänmäellä harjoitettiin metsästystä, ja sitä nimitettiin *Fasaanimäeksi*. Keisarinnan rakennuttama metsästysmaja säilyi toiseen maailmansotaan asti. Sodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja, jotka hävittivät alkuperäiset mänty- ja kuusimetsät.

Äijänmäen kaakkoispuolella sijaitsee 155 metriä korkea **Mölkönmäki** eli **Kirkonmäki** (ven. *Kirhgof*), jolla oli ennen sotaa Tuutarin luterilaisen seurakunnan kirkko. Nykyään siellä toimii Tuutari-park -niminen laskettelukeskus.

Tuutarin mäet ovat suojeltu luonnonmuistomerkki ja suosittu retkeilykohde. Niiden rinteillä kasvaa muun muassa vaahteraa ja saarnea. Paikoitellen on säilynyt pähkinäpensaita.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Entsiklopedija Sankt-Peterburga: Dudergofskije vysoty *encspb.ru*. Viitattu 10.2.2012. (venäjäksi)
2. ↑  G.P. Smolitskaja: *Toponimitšeski slovar Tsentralnoi Rossii*, s. 97. Moskva: Armada-press, 2002. ISBN 5-309-00257-X.
3. 1 2 3  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 198. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.
4. 1 2 3 4  Othman, Helvi: Tuutarin kolme kuuluisaa mäkeä.  *Inkeriläisten Viesti*, 1992, nro 6–7, s. 6–8. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 10.2.2012. [vanhentunut linkki]
5. ↑  *Sankt-Peterburg. Petrograd. Leningrad: Entsiklopeditšeski spravotšnik*, s. 382. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1992. ISBN 5-85270-037-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tuutarin mäet** Wikimedia Commonsissa
**Nymfaion** oli antiikin aikainen nymfaion eli nymfeille omistettu lähdekaivo Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Historia
--------

Nymfaionin rakennutti siinä olleen latinankielisen piirtokirjoituksen mukaan Marcus Ulpius Traianus. Tämä oli keisari Trajanuksen isä ja toimi Asian provinssin prokonsulina keisari Tituksen aikana 79–81 jaa. Piirtokirjoitus on kuitenkin tehty vasta Trajanuksen aikana. Trajanus kävi itse Miletoksessa vuonna 114, ja joskus Nymfaion mainitaan hänen rakentamakseen. Toinen, kreikankielinen piirtokirjoitus ilmoittaa, että Nymfaionia kaunistettiin vielä keisari Gordianus III:n aikana 241–244.

Rakennus
--------

Nymfaion sijaitsi Miletoksen keskusaukion itälaidalla vastapäätä Buleuterionia, pohjoispuolisen Eudemoksen gymnasionin ja etelänpuolisen Eteläisen agoran välissä. Nymfaionin leveys oli noin 20,3 metriä. Sen taustarakennus oli kolmikerroksinen ja jäljitteli roomalaisen teatterin taustaseinää (*scaenae frons*). Jokaisessa kerroksessa oli vuorotellen neljä tai viisi syvennystä sekä aediculaa eli pienen temppelin näköistä veistoskomeroa, niin että jokaisen syvennyksen päällä oli aedicula ja aediculan päällä syvennys. Jokaisessa syvennyksessä ja aediculassa oli jonkun jumalan tai muun hahmon patsas. Yhteensä patsaita oletetaan näin olleen 27. Veistoksina esiintyivät ainakin Zeus, Hera, Athene, Leto, Artemis, Apollon ja Dionysos.

Nymfaionissa edessä oli vesiallas, jonka koko oli noin 16,2 × 6,4 metriä, ja sen edessä alempana pienempi allas, josta vettä saattoi ammentaa astioihin. Vesi virtasi altaaseen yhdeksästä syvennyksestä. Vesialtaan sivuilla oli taustaseinästä työntyvät kaksikerroksiset siipirakennukset, mikä teki rakennuksen pohjakaavasta U-kirjaimen muotoisen. Siipirakennuksissa oli pelkät pylväät ilman taustaseinää.

Nymfaionin alaosasta on säilynyt huomattava osa, ja myös paljon sen muita rakennuskiviä on edelleen paikalla. Rakennuksessa olleita veistoksia on Istanbulissa sekä Pergamon-museossa Berliinissä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Nymphaeum *A walk through ancient Miletus*. Foundation of the Hellenic World. Viitattu 4.11.2019.
2. 1 2 3 4 5 6  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "MILETOS (Balat) Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  The Roman Imperial Period *A walk through ancient Miletus*. Foundation of the Hellenic World. Viitattu 4.11.2019.
**Kabukiza** (jap. 歌舞伎座) on perinteisen japanilaisen teatteritaiteen kabukin pääasiallinen esityspaikka maan pääkaupunki Tokiossa.

Kohde
-----

Lava ja istumo sisätiloissa.
Kabukiza sijaitsee Japanin pääkaupunki Tokion Chūōn erillisalueella Ginzan kaupunginosassa. Kabukiza on nykyisin Tokion pääasiallinen japanilaisen teatteritaiteen muoto kabukin esityspaikka. Teatterin arkkitehtuuria on innoittanut perinteisten japanilaisten linnojen ja temppelien tyyli. Teatterin sisätiloissa on lähes 2 000 istumapaikkaa.

Tyypilliseen kabukiesitykseen Kabukizalla kuuluu kolmesta neljään näytöstä ja koko esityksen pituus voi olla viisi tuntia. Lippujen hinta yhteen esitykseen on noin 20 000 jeniä. Vaihtoehtoisesti halvempia lippuja voi ostaa myös vain yhteen näytökseen.

Historia
--------

Alkuperäinen teatteri vuonna 1911.
Alkuperäinen Kabukiza rakennettiin vuonna 1889. Rakennus tuhoutui sähköviasta syttyneessä tulipalossa vuonna 1921. Sen tilalle alettiin rakentaa uutta rakennusta, joka tuhoutui jo ennen valmistumistaan suuressa Kantōn maanjäristyksessä vuonna 1923. Uusi rakennus valmistui viimein vuonna 1924, joskin sekin tuhoutui toisen maailmansodan aikaisissa Tokion pommituksissa vuonna 1945.

Toisen maailmansodan jälkeen teatteri rakennettiin uudestaan vuonna 1950 vuoden 1924 teatterirakennuksen mallin mukaisesti. Vuonna 2010 rakennus suljettiin uudistustöiden vuoksi. Huolena oli esimerkiksi vanhan rakennuksen kestävyys mahdollisessa maanjäristyksessä. Uusi viides teatteri avasi ovensa vuonna 2013. Vuonna 2020 teatteri oli jälleen suljettuna useampia kuukausia koronaviruspandemian takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Kabukiza Theatre Shochiku. Viitattu 27.7.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Roman Adrian Cybriwsky: "Kabuki-za", *Historical dictionary of Tokyo*. 2. painos. The Scarecrow Press, 2011. ISBN 978-0-8108-7489-3. (englanniksi)
3. 1 2  Kabukiza Japan National Tourism Organization. Viitattu 27.7.2021. (englanniksi)
4. ↑  The history of Shochiku Shochiku. Viitattu 27.7.2021. (englanniksi)
5. ↑  Coronavirus: Tokyo's famous Kabuki-za Theatre reopens after five months *BBC News*. BBC. Viitattu 27.7.2021. (englanniksi)
**Vuoden 1936 kesäolympialaisten pyöräily** järjestettiin 6. – 8. elokuuta 1936 Berliinissä. Tämä oli kymmenes kerta, kun pyöräily oli mukana olympialaisissa. Lajeja oli kuusi, joista jokainen oli miehille. Pyöräilyyn osallistui yhteensä 175 urheilijaa 30 eri maasta. Nuorin osanottaja oli alankomaalainen Chris Kropman (16 vuotta ja 302 päivää) ja vanhin brittiläinen Jack Sibbit (41 vuotta ja 126 päivää). Ranska sai eniten mitaleita kolmella kullallaan, kahdella hopeallaan ja kahdella pronssillaan. Suomalaisista pyöräilyyn osallistui Tauno Lindgren ja Thor Porko.

Mitalistit
----------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Laji** | **Kulta** | **Hopea** | **Pronssi** |
| Maantieajo |  RanskaRobert Charpentier |  RanskaGuy Lapébie |  SveitsiErnst Nievergelt |
| Joukkuemaantieajo |  RanskaRobert CharpentierRobert DorgebrayGuy Lapébie |  SveitsiEdgar BuchwalderErnst NievergeltKurt Ott |  BelgiaAuguste GarrebeekArmand PutzeysFrançois Vandermotte |
| 1000 metrin aika-ajo |  AlankomaatArie van Vliet |  RanskaPierre Georget |  SaksaRudolf Karsch |
| Sprintti |  SaksaToni Merkens |  AlankomaatArie van Vliet |  RanskaLouis Chaillot |
| Tandem |  SaksaErnst IhbeCarl Lorenz |  AlankomaatBernhard LeeneHendrik Ooms |  RanskaPierre GeorgetGeorges Maton |
| Joukkuetakaa-ajo |  RanskaRoger-Jean Le NizerhyRobert CharpentierJean GoujonGuy Lapébie |  ItaliaSeverino RigoniBianco BianchiMario GentiliArmando Latini |  Iso-BritanniaErnest MillsHarry HillErnest JohnsonCharles King |

Suomalaiset
-----------

| Urheilija | Laji | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| Tauno Lindgren | Maantieajo | kesk. |
| Thor Porko | Maantieajo | 16. |
| 1000 metrin aika-ajo | 18. |

Mitalitaulukko
--------------

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ranska | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 2. |  Saksa | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3. |  Alankomaat | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4. |  Sveitsi | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5. |  Italia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6. |  Belgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  Iso-Britannia | 0 | 0 | 1 | 1 |

Lähteet
-------

* Sports-Reference: Cycling at the 1936 Berlin Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

  

Kesäolympialaisten 1936 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta |
Baseball *(näytöslaji)* |
Jalkapallo |
Koripallo |
Käsipallo |
Maahockey |
Melonta |
Miekkailu |
Nykyaikainen viisiottelu |
Nyrkkeily |
Paini |
Painonnosto |
Poolo |
Purjehdus |
Purjelento *(näytöslaji)* |
Pyöräily |
Ratsastus |
Soutu |
*Taidelajit* |
Uimahypyt |
Uinti |
Vesipallo |
Voimistelu |
Yleisurheilu

PyöräilyPyöräily olympialaisissa
1896 |
1900 |
1904 |
1908 |
1912 |
1920 |
1924 |
1928 |
1932 |
1936 |
1948 |
1952 |
1956 |
1960 |
1964 |
1968 |
1972 |
1976 |
1980 |
1984 |
1988 |
1992 |
1996 |
2000 |
2004 |
2008 |
2012 |
2016 |
2020
A Rocket to the Moon (2011)
**A Rocket to the Moon** oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2006 Braintreessa, Massachusettsissa. Yhtyeen muodostivat Nick Santino, Justin Richards, Eric Halvorsen ja Andrew Cook. Yhtye hajosi toukokuussa vuonna 2013.

Historia
--------

### Alkuvaiheet

A Rocket to the Moon oli alun perin Nick Santinon musiikillinen kokeilu. Vuoden 2008 alussa oli sen ensimmäinen suuri esiintyminen Bamboozle-musiikkifestivaalissa. Syksyllä 2008 A Rocket to the Moon oli kiertueella Cute Is What We Aim Forin, Secondhand Serenaden ja Automatic Loveletterin kanssa. 
Sitten A Rocket to the Moon esitti laulunsa "Dakota" eräässä *Total Request*in jaksossa 10. heinäkuuta 2008, mikä toi kuuluisuutta ja herätti mm. Pete Wentzin huomion. 

### Albumi

14. lokakuuta 2008 yhtye julkaisi albuminsa *Greetings From... EP*, jolla ovat singlet "Dakota" ja "If Only They Knew". Levy nousi sijalle 21 Billboardin Top Heatseekers -listalla. 
Yhtye vietti helmi-maaliskuun 2009 studiossa Matt Squiren kanssa levyttämässä ensimmäistä kokopitkää albumiaan.
Alkuvuodesta 2010 he esiintyivät Take Action -kiertueella Mayday Paraden, There for Tomorrowin, Stereo Skylinen ja We the Kingsin kanssa. 

Keväällä 2010 A Rocket to the Moon oli kiertueella Motion City Soundtrackin, Sing it Loudin ja Funin kanssa.
Seuraavana vuonna keväällä 2011 A Rocket to the Moon lähti ensimmäisen kerran pääesiintyjänä kiertueelle Anarborin, Valencian, Runner Runnerin ja Go Radion kanssa. Toukokuussa 2011 yhtye kiersi Ison-Britannian Mayday Parade kanssa.

Jäsenet
-------

* Nick Santino - laulu, rytmikitaristi
* Justin Richards - pääkitaristi, taustalaulu
* Eric "Halvo" Halvorsen - bassokitaristi, taustalaulu
* Andrew Cook - rumpali

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* On Your Side (2009)
* Wild & Free (2013)

### EP:t

* Your Best Idea (2006)
* Summer 07 EP (2007)
* Greetings From… EP (2008)
* The Rainy Day Sessions EP (2010)
* That Old Feeling EP (2012)

### Singlet

* Santa Claus is Coming to Town (2009)
* Like We Used To (2009)
* Whole Lotta You (2013)
* Going Out (2013)
* Ever Enough (2013)

Lähteet
-------
**Kabara** on Timbuktun kaupunginosa sen eteläpuolella lähellä Nigerjokea. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan siellä oli 5 200 asukasta.

Kabara on Timbuktun jokisatama. Sinne johtaa Nigerin haarasta kolmen kilometrin pituinen kanava, joka on perimätiedon mukaan kaivettu songhaivaltakunnan hallitsijan Sunni Alin aikana. Kabaraan tuotiin kauppatavaraa varsinkin etelän Djennéstä. Songhaivaltakunnan aikana siellä asuivat Timbuktun sotilasjohtaja ja tullipäällikkö.

Kabarasta johtaa Timbuktuun toinen "Virtahepokanava", jonka vettä käytetään karjan juottamiseen ja viljelmien kasteluun. Vuosina 2006–2007 uudistetuissa kanavissa on vettä vain osan aikaa vuodesta ja ne liettyvät nopeasti. Nykyään Timbuktun jokisatamana toimii etupäässä Nigerjoen varrella sijaitseva Korioumé.

Lähteet
-------

1. ↑  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 31.7.2020.
**Suomi–Assyria-yhdistys** on vuonna 2007 perustettu ystävyysseura, jonka tavoitteena on assyrialaisten kansallisten oikeuksien puolustaminen. Yhdistys jakaa tietoa assyrialaisten kansasta, valistaa mielipidemuokkaajia ja päätöksentekijöitä sekä tukee assyrialaisia heidän kotimaissaan taloudellisesti ja aineellisesti.

Assyrialaisiksi nimitetään Syyrian ja Irakin kristittyjä aramean- ja syyriankielisiä asukkaita. Assyrialaisia on muuttanut länsimaihin, esimerkiksi Yhdysvaltoihin, Saksaan ja Ruotsiin. Suomessa assyrialaisia on runsaat 200, joista suurin osa asuu Oulussa.

Suomi–Assyria-yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Helsingin yliopiston assyriologian professori Simo Parpola. Hänen jälkeensä puheenjohtajana toimi dosentti Svante Lundgren, nykyinen puheenjohtaja on rovasti Veijo Koivula.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomi–Assyria-yhdistys
* Nineven Sanomat 27.12.2011 (Arkistoitu – Internet Archive) – ZOWAA-sivusto
* Koivula, Veijo: Assyrialaiset Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive) Ekumeeninen vastuuviikko 2012
**Suomi–Kuuba-seura** on suomalainen Kuuban ystävyysseura, joka perustettiin vuonna 1963. Seura pyrkii edistämään ystävyyttä suomalaisten ja kuubalaisten kesken sekä lisäämään yhteistyötä maiden välillä.

Seura on julkaissut neljästi vuodessä ilmestyvää jäsenlehteä *Cuba Sí* vuodesta 1976 alkaen. Seura on myös julkaissut kirjoja.

Seuralla on noin 1 000 jäsentä. Parhaimmillaan järjestöön kuului 1970-luvulla noin 4 000 jäsentä.

Rahoitus
--------

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2020 ministeriö on myöntänyt Suomi–Kuuba-seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:

| Avustus | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| OKM:n ystävyysseurojen yleisavustus | &&&&&&&&&&&05000.&&&&005 000 € | &&&&&&&&&&&04500.&&&&004 500 € | &&&&&&&&&&&04800.&&&&004 800 € | &&&&&&&&&&&04800.&&&&004 800 € | &&&&&&&&&&&04800.&&&&004 800 € | &&&&&&&&&&&04800.&&&&004 800 € | &&&&&&&&&&&05000.&&&&005 000 € | &&&&&&&&&&&08000.&&&&008 000 € | &&&&&&&&&&&08000.&&&&008 000 € |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Suomi–Kuuba-Seura (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Historiikki (Arkistoitu – Internet Archive) Suomi–Kuuba-seura
3. ↑  Yleisavustukset valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan Opetus- ja kulttuuriministeriö. Viitattu 2.4.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomi–Kuuba-seura.
* Suomi–Kuuba-seuran julkaisukanava.
**Kiinan keinotekoiset kuut** ovat Kiinan suunnittelemia öisin valaisevia satelliitteja, jotka sijaitsevat 500 kilometrin korkeudessa avaruudessa. Keinotekoisen kuun kirkkaus ja sen 10-80 kilometrin valaisusäde ovat säädettävissä. Keinotekoinen kuu tuottaa auringonlaskua vastaavaa hohtoa. Keinotekoinen kuu on suunniteltu komplementoimaan oikeaa kuuta ja se on kahdeksan kertaa kirkkaampi. Ensimmäinen keinotekoinen kuu on suunniteltu Chengdun kaupunkiin vuonna 2020 ja vuoteen 2022 mennessä suunnitelmissa on kaksi muuta keinotekoista kuuta. Keinotekoista kuuta on testattu jo vuosia ja teknologia on kehittynyt riittävästi niin että laukaisu tapahtuu vuonna 2020. Keinotekoisten kuiden on tarkoitus korvata kaupunkien öinen katuvalaistus ja tuoda säästöä sähkön kulutukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  Hunt, Elle: Chinese city 'plans to launch artificial moon to replace streetlights' *The Guardian*.  17.10.2018. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).
2. ↑  Xiao, Bang: China plans to launch artificial moon bright enough to replace city's streetlights by 2020 *ABC News (Australian Broadcasting Corporation)*.  18.10.2018. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).

Aiheesta muualla
----------------

* Fake moon: Could China really light up the night sky? *BBC News*.  20.10.2018. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).
* China to launch world's first man-made moon in 2020 to help with urban illumination *The Straits Times*.  19.10.2018. Viitattu 10.12.2018 (englanniksi).