recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elis Rafael Löfman** (22. toukokuuta 1889 Turku – 1960) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.

Löfman pääsi ylioppilaaksi 1911 ja hän opiskeli sitten oikeustiedettä. Hän siirtyi lehtialalle ja toimi vuodesta 1913 alkaen *Åbo Underrättelser* -lehden avustajana ja vuodesta 1917 lehden vakinaisena toimittajana. Hän toimi lehdessä kunnallisasiain toimittajana ja kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä *Kaj-Kaj*.

Löfman oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen jäsenenä ja hän toimi Turun sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana 1930–1936 ja sen jälkeen varapuheenjohtajana. Löfman oli myös vuodesta 1929 ruotsinkielisen sanomalehtimiesliiton Finlands svenska publicistförbundin hallituksen jäsen. Vuonna 1946 Löfman oli Suomen edustajana 8. pohjoismaisessa lehdistökokouksessa Tukholmassa.

Löfman oli Turun Eläintenystävät-yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1936 alkaen. Hän oli Suomen Matkailijayhdistyksen hallituksen jäsenenä 1930–1937 ja vuodesta 1943 alkaen hän oli Sotainvalidien Veljesliiton neuvoa-antavan elimen jäsenenä.

Löfman harrasti valokuvausta ja sai palkintoja valokuvakilpailuissa. Hän harrasti myös puutarhanhoitoa ja kalastusta kesäasunnollaan Nauvossa.

Julkaisuja
----------

* *Handelsgillet i Åbo 1876-1926: minnesskrift*. Åbo 1926
* *Åbo vadd 1908-1948: 40*. Åbo vadd, Åbo 1948, suomeksi nimellä *Turun vanu 1908-1948: 40*. Turun vanu, Turku 1948
* *Åbo amatörteaterförening 40 år*. Åbo amatörteaterförening, Åbo 1956
* *Handelssocietetens i Åbo pensionskassa 1933-1959*. Handelssocietetens i Åbo pensionskassa, Åbo 1960
* *Åbo amatörteaterförenings 50-årspublikation (1917-1967)*; kirj. Elis Rafael Löfman ja Kaj Rainar. Åbo 1967

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Henkilötietoja - Personalia, Suomen lehdistö : lehdistön ammattilehti, 01.05.1939, nro 5, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4 5  Elis Rafael Löfman 60 år, Åbo Underrättelser, 22.05.1949, nro 118, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Minnesrunor.fi : Elis Rafael Löfman
Vanity Fair -lehden karikatyyrikuva Matthew Webbistä vuodelta 1875.
**Matthew Webb** (19. tammikuuta 1848 Dawley, Englanti – 2. heinäkuuta 1883 Niagara Falls, Yhdysvallat) oli brittiläinen merikapteeni, joka tuli tunnetuksi ensimmäisenä Englannin kanaalin uimalla ylittäneenä henkilönä. Webb voitti toukokuussa 1879 Englannin uintimestaruuden.

Kanaalin ylitys
---------------

Webbin ensimmäinen yritys Englannin kanaalin ylittämiseksi tapahtui 12. elokuuta 1875. Epäsuotuisten sääolojen vuoksi yritys keskeytyi, kun hän oli uinut seitsemän tuntia.*lähde?*

Seuraavalla yrityksellä 24. elokuuta 1875 pyöriäisöljyllä valeltu Webb laskeutui veteen kello 12.56 Englannissa Doverissa meriministeriön laiturilta. 21 tuntia ja 45 minuuttia myöhemmin hän nousi maihin kanaalin vastakkaisella rannalla Ranskassa Calais’ssa. Hänestä tuli näin ensimmäinen ihminen, joka ylitti Englannin kanaalin ilman apuvälineitä. Vuorovesivaihteluiden vuoksi uintimatkaa kertyi ennätyksen aikana liki 63 kilometriä.

Kuolema
-------

Tulipunaiseen silkkiseen uimapukuun pukeutunut Webb sukelsi 2. heinäkuuta 1883 noin kello 16.25 Niagarajoen Whirlpool Rapids -koskeen sen keskellä olleesta veneestä tarkoituksenaan taittaa 1,6 kilometrin pituinen koski uimalla. Aluksi yritys vaikutti onnistuvan, mutta muutaman minuutin kuluttua kosken voimakkaat pyörteet imaisivat Webbin pinnan alle. Hänen ruhjoutunut ruumiinsa löydettiin neljän päivän kuluttua noin viiden kilometrin päästä joen alajuoksulta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tieteen kuvalehti Historia 3/2014, s. 34–39.
2. 1 2  Biography of Capt. Matthew Webb, Dawley heritage (englanniksi)
3. ↑  History com Editors: Captain Webb becomes first person to swim the English Channel *HISTORY*. Viitattu 18.1.2022. (englanniksi)
4. ↑  Captain Matthew Webb, Shropshire mining (archive.org) (englanniksi)
5. ↑  Niagara Daredevils, Reservationsystems.com (archive.org) (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |
Elisa Cegani Alessandro Blasettin *Rautakruunussa* (1941).
**Elisa Cegani** (10. kesäkuuta 1911 Torino – 23. helmikuuta 1996 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.

Varakkaaseen venetsialaisperheeseen syntynyt Cegani opiskeli kieliä ulkomailla ja teki näyttelijädebyyttinsä Alessandro Blasettin elokuvassa *Aldebaran* (1935). Älykäs ja taitava näyttelijä esitti pääosia muun muassa Mario Camerinin komediassa *Ma non è una cosa seria!*, Goffredo Alessandrinin *Cavalleriassa* (molemmat 1936) sekä miesystävänsä Blasettin elokuvissa kuten *Contessa di Parma* (1937) ja *Rautakruunu* (*La corona di ferro*, 1941). Taiteellisesti merkittävä pääosa Filippo Walter Rattin *Eleonora Dusessa* (1947) jäi elokuvan kehnon levityksen takia lähes huomaamatta. Myöhemmin Cegani teki etupäässä elokuvien sivuosia sekä työskenteli televisiossa ja toisinaan myös teatterissa.

Elokuvia
--------

* *Cavalleria*, 1936
* *Perseo l’invincibile*, 1963

Lähteet
-------

1. ↑  Poppi, Roberto: *Dizionario del cinema italiano: Le attrici*, s. 74–75. Roma: Gremese, 2003. ISBN 88-8440-214-X.
2. ↑  Enciclopedia del Cinema *treccani.it*. Viitattu 19.1.2015. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Elonet: Elisa Cegani
* Internet Movie Database: Elisa Cegani (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Elisa Marjaana Hakamäki** (s. 30. huhtikuuta 1985 Tampere) on suomalainen pikajuoksija ja pika-aitajuoksija. Hän on edustanut vuodesta 2013 lähtien Lahden Ahkeraa ja sitä ennen Tampereen Pyrintöä. Häntä ovat valmentaneet Simo Volanen, Leena Aura ja vuodesta 2005 Heikki Lehti.

Hakamäki sijoittui Tampereen alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 kahdeksanneksi 100 metrin aitajuoksussa ja juoksi ankkuriosuuden Suomen pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004 hän oli 100 metrin aitajuoksussa seitsemäs.

Hakamäki edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2003. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi hallimaaottelun 60 metrin aitajuoksussa Tampereella 2009. Kalevan kisoissa hän on saanut 200 metrin juoksussa pronssia 2004 sekä 100 metrin aitajuoksussa hopeaa 2008 ja pronssia 2004. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2009 ja 2015 ja pronssia 2006. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on sijoittunut 60 metrin juoksussa kolmanneksi 2003 ja 2004 sekä 60 metrin aitajuoksussa toiseksi 2009.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

### Ulkoradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä*  |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,80 | Tornio | 16. elokuuta 2003 |
| 200 m | 24,29 | Vaasa | 1. elokuuta 2004 |
| 400 m | 59,16 | Jyväskylä | 19. kesäkuuta 2013 |
| 100 m aj | 13,56 | Vaasa | 30. heinäkuuta 2004 |

### Sisäradat

| *Laji* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,56 | Helsinki | 21. helmikuuta 2004 |
| 60 m aj | 8,38 | Tampere | 14. helmikuuta 2004 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Elisa Hakamäki Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Matthew Shlomowitz** (s. 1975) on australialainen säveltäjä. Hän on tehnyt sekä konserttimusiikkia että performanssikappaleita.

Shlomowitz varttui Adelaidessa ja opiskeli Sydneyn konservatoriossa Elena Kats-Cherninin, Božidar Kosin sekä Michael Smetaninin johdolla. Yksityisopetusta hän sai lisäksi Michael Finnissylta. Stanfordin yliopistossa häntä opetti Brian Ferneyhough, joka oli hänen tohtorintutkintonsa ohjaaja. Shlomowitz opetti osa-aikaisesti Royal College of Musicissa ja Durhamin yliopistossa ennen avustavaksi professoriksi pääsemistä Southamptonin yliopistoon.

Shlomowitz on ollut mukana johtamassa nykymusiikkikokoonpano Plus-Minusta, toiminut jäsenenä performanssia sekä yleisön osallisuutta yhdistävässä Inter Inter Interissä ja perustanut Damien Ricketsonin kanssa Sydneyssä 1995 Ensemble Offspringin. Duona hän on työskennellyt tanssija Shila Anarakin ja nokkahuilisti Tomma Wesselin kanssa. Shlomowitzin teosten joukossa ovat ooppera *Electric Dreams* sekä SWR:n sinfoniaorkesterin vuonna 2019 kantaesittämä *Glücklich Glücklich Freude Freude* koskettimille ja orkesterille. Vuonna 2018 asamisimasa-kokoonpano julkaisi hänen teostensa levytyksen.

Shlomowitzin oppilaiden joukossa on ollut Charlie Sdraulig.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Matthew Shlomowitz: Represented Artist Australian Music Centre
2. 1 2  Dr Matthew Shlomowitz University of Southampton

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset sivut (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
***Litoria aurea*** on australialainen maassa liikkuva lehtisammakko.

Ulkonäkö ja koko
----------------

*L. aurea* kasvaa 11 cm pitkäksi, joten se on yksi Australian suurikokoisimmista sammakkolajeista. Sen kuononkärki on terävä ja jalat pitkät; varpaiden välissä oleva kalvo ulottuu lähes varpaankärkiin asti. Pohjaväri on vaaleanvihreä ja sitä peittävät joskus, mutta eivät aina, hiekanruskeat kuviot. Silmän takana on selvä korva-aukko. Tumma viiva kulkee kyljessä melkein kuononkärjestä silmän läpi lähelle pyrstöä. Toukat ovat suuria, ja niillä on keltaiset evät. Vanhetessaan toukat muuttuvat tummemmiksi.

Elinympäristö ja levinneisyys
-----------------------------

*L. aurea* elää hitaasti virtaavissa vesistöissä ja niitä ympäröivissä kosteikoissa. Lisääntyäkseen se tarvitsee lammikoita, joissa ei ole petokaloja, ja poikasten kasvatus onnistuukin parhaiten sellaisissa lätäköissä, jotka kuivuvat kuivan kauden tullen.

*L. aurea* on australialainen laji, jota tavataan mantereen kaakkoisosassa. Se on istutettu Uuteen-Seelantiin, Uuteen-Kaledoniaan ja Vanuatulle.

Laji on muuttunut viime vuosina harvinaisemmaksi. Sen populaatiosta arvellaan hävinneen kymmenessä vuodessa 30 %. Vähenemiseen ovat syynä elinympäristön tuhoutuminen, loistauti sekä muualta Australiaan istutetut petoeläimet.

Luokittelu
----------

*L. aurea* luokiteltiin ensin aitosammakoihin (*Rana*) kuten suomalainenkin sammakko, sillä sen vartalonmuoto muistuttaa aitosammakoita. Luuston ja rustokudoksen rakenteen läheisempi tarkastelu on saanut tutkijat siirtämään sen *Litoria*-sukuun.

Käyttäytyminen
--------------

*L. aurea* on yksi harvoista sammakkolajeista, joka liikkuu päivisin. Pariutumiskausi on lokakuusta tammikuuhun. Koiraat kurnuttavat uiskennellessaan avovedessä. Kylminä kuukausina nämä sammakot ovat hyvin passiivisia, mutta eivät vetäydy varsinaiseen horrokseen. Samalla niiden väri muuttuu tummemmaksi, melkein mustaksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jean-Marc Hero, Graeme Gillespie, Harold Cogger, Frank Lemckert, Peter Robertson: *Litoria aurea* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2*.  2004. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 5.8.2014. (englanniksi)
2. ↑  Frogs Australia
3. ↑  Frogs of Victoria


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q967892
* Wikispecies: Litoria aurea
* ADW: Litoria\_aurea
* AFD: Litoria\_aurea
* AmphibiaWeb: 1219
* ARKive: litoria-aurea
* ASW: Litoria-aurea
* BioLib: 133371
* CoL: 3VMHG
* EoL: 311234
* GBIF: 2427911
* iNaturalist: 23572
* IRMNG: 11375910
* ITIS: 662862
* IUCN: 12143
* NAS: 56
* NCBI: 8371
* NZOR: 206a0c84-fe65-4a5c-b560-e8c031676875
* SPRAT: 1870
* uBio: 5986716

 |

 |
**Suuri-Kivistö** on kahdesta altaasta koostuva metsäjärvi Ruokolahden luoteisosassa Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 30 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Suuren-Kivistön ulottuvuus etelästä pohjoiseen on kaksi kilometriä. Järven pohjoisen osan nimi on Suuri-Kivistö ja eteläisen osan Pieni-Kivistö. Osia erottaa järven länsirannalta itään pistävä puolisen kilometriä pitkä Kivistönniemi ja yhdistää niemen itäpuolinen Kivistönsalmi. Järven lahdet ovat loivasti kaareutuvia ja suiltaan avoimia. Pieni-Kivistö kattaa noin kolmanneksen järvikokonaisuuden pinta-alasta. Noin kymmenesosa Suuresta-Kivistöstä (ml. Pieni-Kivistö) on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue, 20–23 metriä, sijaitsee järven keskiosassa Kivistönniemen pohjoispuolella. Pienen-Kivistön syvin kohta on kymmenen metriä. Järven pohjoiset ja luoteiset osat ovat matalia.

Suuren-Kivistön ainoa saari on järven etelärannan läheisyydessä sijaitseva noin seitsemän aaria laaja Mertasaari. Järven rannoilla on jonkin verran pientaloja. Suureen-Kivistöön laskee useita suo-ojia, etenkin sen pohjoispuolella sijaitsevalta Leviänlahdensuolta. Kartan perusteella Suuren-Kivistön itäpuoliset pienehköt järvet laskevat sen koilliskolkkaan Tetrilammen (90,6 metriä mpy) kautta. Suuren-Kivistön länsirannalta alkaa nimetön lasku-uoma, joka virtaa länteen Kaidanjärveen (89,0 metriä mpy). Suuren-Kivistön ja Kaidanjärven välinen kannas on noin 350 metriä leveä.

Suuren-Kivistön vesitilavuus on 5 583 000 kuutiometriä.

Suuri-Kivistö (04.129.1.008) kuuluu Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alueeseen (04.129), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden–Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen jakovaihe on Suur-Saimaan alue (04.1). Suuri-Kivistö on toiseksi laajin Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alueen kahdeksastatoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Vehkajärvi ja kolmantena tulee Kaidanjärvi, jota seuraa Valkjärvi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Suuri-Kivistö (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 27.1.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 27.1.2023.
3. ↑  Suuri-Kivistö (04.129.1.008) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 27.1.2023.
4. ↑  Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alue (04.129) *Järviwiki*. Suomen ympäristökeskus. Viitattu 27.1.2023.
**Linna** (saks. *Das Schloß*) on Franz Kafkan pääteoksiin kuuluva saksankielinen romaani.

Kafka alkoi kirjoittaa *Linnaa* illalla 22. tammikuuta 1922 palattuaan vuoristolomalta Špindlerův Mlýnistä. Tuohon aikaan tuberkuloosi vaivasi häntä jo pahasti, ja romaani jäi kesken, kun hän kuoli 3. kesäkuuta 1924.

Kirjeessään Max Brodille 11. syyskuuta 1922 Kafka ilmoitti luopuneensa *Linnan* kirjoittamisesta. Hän myös pyysi ystäväänsä tuhoamaan kaiken kirjoittamansa hänen kuoltuaan. Brod ei kuitenkaan noudattanut Kafkan toivomusta vaan julkaisi teoksen vuonna 1926.

Jaakko Pakkasvirta on ohjannut romaanin pohjalta elokuvan Linna vuonna 1986. Myös itävaltalainen ohjaaja Michael Haneke ohjasi siitä elokuvan *Das Schloß* vuonna 1997. Aribert Reimann on säveltänyt teokseen pohjautuvan oopperan.

Kirjallisuutta
--------------

* Kafka, Franz: *Linna*. (Das Schloss, 1926.) Suomentanut Aarno Peromies (1. painos 1964). Seven. Helsingissä: Otava, 2005. ISBN 951-1-20474-2.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Linna (romaani)**.
* Jukka Petäjä: Raskaan byrokratian iloinen Jobin kirja. Helsingin Sanomat 31.7.2006 (tilaajille).
**Littera** (lyhenne **Litt.**, lat. *littera*, kirjain) on järjestystä osoittavan numerosarjan, kirjainsarjan, esineen tai muun vastaavan merkitsemiseen käytetty kirjain.

Suomalaisissa seteleissä merkintä Litt. kirjaimen A, B, C jne. edessä tarkoitti uutta painosta. Merkintää käytettiin ilmaisemassa setelissä tapahtunutta muutosta esimerkiksi paperin, vesileiman, tekstin tai värin suhteen. Se otettiin käyttöön 1909, kun sitä ennen oli merkitty setelin numeron eteen kirjain A, B tai C. Suomessa on käytetty myös merkintää Sarja II, jotta voitiin erottaa Suomen kansanvaltuuskunnan tekemät setelit valkoisen osapuolen seteleistä.

Suomen sotilasalan puhekielessä littera tarkoitti luottokuljetuslippua. Luottokuljetus oli Valtionrautateiden suorittama henkilö- tai tavarakuljetus velaksi. Litteraksi kutsuttiin lippua, jolla lomalle matkustava varusmies sai matkustaa ilmaiseksi, ja todistusta, jolla hän voi ostaa matkalipun alennettuun hintaan. Varusmies sai tietyn määrän ilmaisia litteroita palveluksensa aikana. Lomalle matkaavat sotilashenkilöt saattoivat 1930-luvulla saada Littera L:n, jolla voi ostaa matkalipun puoleen hintaan maksaessaan käteisellä.

Vuoden 2014 alusta lähtien varusmiesten litterat poistuivat käytöstä. Niitä oli käytetty Suomen rautatieliikenteen alusta lähtien eli 151 vuoden ajan. VR ja Puolustusvoimat sopivat joulukuussa 2013, että varusmieskortti toimii Puolustusvoimain lomapuvussa matkustavan varusmiehen junalippuna.

Veturien, junanvaunujen, moottorijunien, ratatyökoneiden ja muiden kalustoyksiköiden tyypin nimeämiseen käytetty littera eli kalustosarjatunnus eli sarjatunnus eli sarjamerkki ei ole lyhenne, vaan kirjaimista ja numeroista tai pelkistä numeroista koostuva merkkiyhdistelmä.

Rakennusalan kustannuslaskennassa ja yritysten kirjanpidossa littera tarkoittaa koodia, jolla kustannukset kohdennetaan. Vanhoissa osakekirjoissa littera tarkoitti osakekirjan sisältämien osakkeiden lukumäärää, sillä yksi osakekirja saattoi sisältää useita osakkeita. Näin vältyttiin painamasta valtavaa määrää paperisia osakekirjoja.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lindqvist, Sven E.: *Numismaattinen sanakirja*, s. 72. Helsinki: Otava, 1996. ISBN 951-1-13928-2.
2. 1 2  *Nykysuomen sanakirja*. Hakusana littera. Helsinki: WSOY, 1951–1961.
3. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 8, palsta 150, hakusana luottokuljetus. Helsinki: Otava, 1935.
4. ↑  *Uusi tietosanakirja*. Osa 12, palsta 788, hakusana littera. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1963.
5. ↑  *Iso tietosanakirja*. Osa 7, palsta 1311, hakusana littera. Helsinki: Otava, 1934.
6. ↑  Varusmiesten litterat poistuvat käytöstä junissa *Turun Sanomat*.  3.12.2013. Turku:  Turun Sanomat Oy. Viitattu 18.1.2023.
7. ↑  Rautatie-UKK ((Osiot 2.1.23 ja 2.1.24)) *Resiina*. Helsinki:  Suomen rautatiehistoriallinen seura. Viitattu 18.1.2023.
8. ↑  Rautatiekaluston rekisteri  10.10.2022. Helsinki:  Liikenne- ja viestintävirasto. Viitattu 18.1.2023.
9. ↑  Käytätkö liikaa aikaa palkanlaskentaan?  29.11.2022. Jydacom. Viitattu 18.1.2023.
10. ↑  Vanhat osakekirjat harrastuksena porssitieto.fi. Viitattu 18.1.2023.
11. ↑  Pietikäinen, Janne: Täydellinen värisuora  14.11.2014. Osake & Kirja Oy. Viitattu 18.1.2023.
*Tämä artikkeli kertoo hiihdon olympiavoittajasta. Artikkeli Väinö Huhtala (soutaja) kertoo vuonna 1934 syntyneestä soudun olympiaedustajasta.*

**Väinö Veikko Sakari Huhtala** (24. joulukuuta 1935 Revonlahti – 18. kesäkuuta 2016 Jämsä) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja. Hänellä oli sivulajinaan soutu.

Urheilu-ura
-----------

Huhtala voitti olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa. Hän hiihti viestissä kolmannen osuuden, jolle hän pääsi yhtä aikaa Norjan Einar Østbyn kanssa. Norjalainen oli 10 kilometrin matkalla Huhtalaa 20 sekuntia nopeampi, mutta ankkuriosuudella Veikko Hakulinen tavoitti ja ohitti Norjan Håkon Brusveenin. Huhtala kilpaili myös 15 kilometrillä ja sijoittui 13:nneksi.

Zakopanen MM-kisoissa 1962 Huhtala sai hopeaa viestissä ja oli 15 kilometrillä jälleen 13:s. Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän sai hopeaa viestissä. Lisäksi hän oli 15 kilometrillä neljäs hävittyään pronssimitalistille, Ruotsin Sixten Jernbergille vain 3,2 sekuntia sekä 30 kilometrillä 14:s. Sekä Zakopanessa että Innsbruckissa hän hiihti viestissä avausosuuden.

Seuratasolla "Väiski" Huhtala edusti hiihtäjänä Revonlahden Reipasta ja Jämsänkosken Ilvestä. Hän voitti 15 kilometrillä Suomen mestaruuden vuosina 1961 ja 1962. Ensimmäinen mestaruus Vöyrin SM-kisoissa tuli tosin huonommalla ajalla kuin mitä ikämiessarjaan osallistunut Veikko Hakulinen hiihti, ja lisäksi Huhtala joutui jakamaan voiton Kalevi Oikaraisen kanssa. Viestin Suomen mestaruuden Huhtala voitti neljä kertaa, ja osaa mestaruuksista oli hiihtämässä myös hänen veljensä Eino Huhtala.

Ruotsin hiihtokisoissa Falunissa Huhtala saavutti ainoan voittonsa viestissä vuonna 1960. Salpausselän Kisoissa hän oli parhaimmillaan viides, kuten myös Holmenkollenilla.

Soudun Suomen mestaruuden Huhtala voitti kevyessä nelosessa vuosina 1957 ja 1958 Kaipolan Virettä sekä vuonna 1960 Jämsänkosken Soutuveikkoja edustaen.

Opetusministeriö myönsi Väinö Huhtalalle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2002. 

### Saavutuksia

#### Hiihdossa

* Olympiakultaa Squaw Valley 1960 (viesti 4 × 10 km)
* Olympiahopeaa Innsbruck 1964 (viesti 4 × 10 km)
* Olympialaisissa lisäksi 1960 15 km:llä 13:s, 1964 15 km:llä neljäs ja 30 km:llä 14:s
* MM-hopeaa Zakopane 1962 (viesti, samoissa kisoissa 15 km:llä 13:s)
* SM-kisoissa kaksi henkilökohtaista (1961 ja 1962, molemmat 15 km:llä) ja neljä viestimestaruutta (1960, 1961, 1963 ja 1964)

#### Soudussa

* Suomen mestaruus 1957, 1958 ja 1960 (kevyt nelonen)

Lähteet
-------

* Siukonen, Markku: *Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000*, s. 73. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.

### Viitteet

1. ↑  Viestihiihdon olympiavoittaja Väinö Huhtala kuollut *Keskisuomalainen*.  25.6.2016.  Arkistoitu 3.8.2016. Viitattu 25.6.2016.
2. ↑  Vesa-Matti Peltola: Yhtä ja toista Urheilukunniamme puolustajista, osa 2.  *Urheilutietäjän kesä*, 2002, s. 21.

Aiheesta muualla
----------------

* Huhtala Jämsänkosken Ilveksen sivuilla
**Litomyšl** (saks. *Leitomischl*) on 10 143 (2009) asukkaan kaupunki Tšekissä. Se kehittyi 1200-luvulla vanhemman linnoitetun siirtokunnan paikalle tärkeän Böömiä ja Määriä yhdistävän tien varteen.

Litomyšlin huomattavin maamerkki on renessanssityylinen linna, joka ajoittuu vuosille 1568–1581. Linna-alueen talot eivät ole merkittäviä pelkästään arkkitehtuuriltaan, vaan siellä on myös syntynyt kuuluisa tšekkiläinen säveltäjä Bedřich Smetana. Kaupungin pitkänomaisella aukiolla, joka on yksi Tšekin suurimmista, sijaitsevat goottilainen kaupungintalo ja useita renessanssi- ja barokkirakennuksia. 

Aikaisemmin Litomyšl oli myös merkittävä uskonnollinen keskus. Täällä perustettiin vuonna 1344 Böömin toinen piispanistuin. Sen toiminta loppui kuitenkin hussilaissotien aikana.

Kaupungin kulttuuriperinteet vaikuttavat aina maan rajojen ulkopuolelle asti. Linnan kauniit sisätilat, etenkin barokkinen linnateatteri, linnanpuiston amfiteatteri ja Smetanan talo tarjoavat monipuolisen valikoiman konsertteja ja teatteriesityksiä ympäri vuoden. Vuonna 1994 linna toimi useiden Keski-Euroopan presidenttien kokoontumispaikkana. Linna lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1999.

Lähteet
-------

1. ↑  Population of municipalities of the Czech republic, 1 January 2009 Czech Statistical Office. Viitattu 6. maaliskuuta 2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Litomyšl** Wikimedia Commonsissa

* Kaupungin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (tšekiksi) (ranskaksi) (saksaksi)
* Litomyšlin linna UNESCOn sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)

Litomyšlin linna
Unescon maailmanperintökohteet Tšekissä

* Kladruby nad Labemin hevostila
* Erzgebirgen ja Krušnohořín kaivosalue
* Kroměřížin linna
* Český Krumlovin historiallinen keskusta
* Prahan historiallinen keskusta
* Telčin historiallinen keskusta
* Holašovicen historiallinen kylä
* Pyhän kolminaisuuden pylväs
* Juutalaiset korttelit ja Pyhän Prokopiuksen basilika Třebíčissä
* Kutná Horan historiallinen keskusta ja kirkot
* Lednice-Valticen kulttuurimaisema
* Litomyšlin linna
* Johannes Nepomukilaisen pyhiinvaelluskirkko
* Villa Tugendhat
**Punta** oli Rhodesian ja Njassamaan liittovaltiossa käytetty valuutta. Se jaettiin 20 šillinkiin.

Historia
--------

Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio muodostettiin vuonna 1953 ja uusi valuutta luotiin vuonna 1955 korvaamaan Etelä-Rhodesian punnan, jota oltiin painettu kaikkialla liittovaltiossa: Etelä-Rhodesiassa, Pohjois-Rhodesiassa sekä Njassamaassa. 

Liittovaltio hajosi vuoden 1963 lopulla, jolloin kaikki kolme aluetta palautettiin erillisiksi Britannian siirtomaiksi. Vuonna 1964 Njassamaa itsenäistyi Malawina, Pohjois-Rhodesia itsenäistyi Sambiana sekä Etelä-Rhodesia julisti muuttaneensa nimensä Rhodesiaksi.

Setelit
-------

| Rhodesian ja Njassamaan punta 1956–1961 |
| --- |
| Kuva | Nimellisarvo | Etupuoli | Kääntöpuoli |
|  | 10 šillinkiä | Elisabeth II | Sambesijoki |
|  | 1 punta | Suur-Zimbabwen rauniot |
|  | 5 puntaa | Victorian putoukset |
|  | 10 puntaa | elefantit |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Rhodesia and Nyasaland pound
Thor, Hymir ja Jörmungandr. Arthur Rackhamin piirros vuodelta 1901.
**Hymir** on skandinaavisessa mytologiassa meren äärellä asuva jättiläinen. Hän omistaa valtavan, peninkulman syvyisen kattilan, jota jumalat himoitsevat voidakseen panna siinä olutta. Thor ja Týr lähetetäänkin noutamaan pataa.

He saapuvat Hymirin kartanoon, jossa isäntä suhtautuu heihin nyreästi. Vaikka Thor on valepuvussa, Hymir tunnistaa hänet. Hymir ja Thor käyvät kalassa. Hymir vetää veneeseen kaksi valasta. Thor sen sijaan saa häränpää syöttinään koukkuun maailmankäärme Jörmungandrin. Thor saa kiskottua käärmeen veneen laidalle ja iskee sitä vasaralla otsaan. Hymir pelästyy kamppailua ja katkaisee siiman. Heidän palattuaan kartanoon jättiläinen heittää Thorille haasteen: hänen pitää rikkoa Hymirin pikari. Se ei aluksi onnistu, mutta emäntä neuvoo Thoria paiskaamaan sen Hymirin päähän. Niin Thor tekee ja pikari rikkoutuu. Sen jälkeen Hymir suostuu antamaan kattilansa sillä ehdolla, että vieraat pystyvät kantamaan sen ulos itse. Týr ei pysty nostamaan sitä, mutta Thor saa kannettua kattilan ulos päänsä päällä.

Ragnarökin taistelussa Hymir purjehtii kuolleiden kynsistä tehdyllä Naglfar-laivalla Vigrondin taistelukentälle.

Lähteet
-------

* Anni Sumari (toim): Óðinnin ratsu. Skandinaaviset jumaltarut. Like 2007. ISBN 978-952-471-935-3.

### Viitteet

1. 1 2  Micha F. Lindemans: Hymir *Encyclopedia Mythica from Encyclopedia Mythica Online*. Encyclopedia Mythica.  Arkistoitu 17.2.2010. Viitattu 7.4.2010. englanti
2. ↑  Sumari 2007, s. 174-176
**Turun yliopiston pohjalainen osakunta ry** (lyh. **TPO**) on Turun yliopiston ylioppilaskuntaan kuuluva opiskelijayhdistys. Sen jäsenistö on perinteisesti koostunut varsinkin Lapista, Pohjanmaalta, ja Kainuusta kotoisin olevista opiskelijoista. Osakunnan toimisto sijaitsee Turun yliopiston ylioppilaskunnan juhlatila Q-talossa.

Historia
--------

Vuonna 1922 toimintansa aloittaneen Turun yliopiston opiskelijat perustivat vuosina 1925–1928 viisi maakuntakerhoa. Vuonna 1928 perustettiin Turun Yliopiston Pohjalainen Kerho, jonka tarkoituksena oli alusta alkaen pohjalaisuuden ja pohjalaisen hengen säilyttäminen opiskelupaikkakunnalla. Toisena tavoitteena oli tehdä Turun Yliopistoa tunnetuksi opiskelijoiden kotiseudulla. Kahdenkymmenenkolmen opiskelijajäsenen lisäksi Pohjalainen Kerho sai taustavoimikseen professorit V. A. Koskenniemen, J. G. Granön ja M. H. Palomaan.

1950-luvulla maakuntakerhojen toiminta sai osakseen runsaasti arvostelua. Heimoaatetta pidettiin vanhahtavana ja kerhotoiminnan katsottiin edistävän hajaannusta yliopiston opiskelijoiden välillä. Vuonna 1957 toteutetussa sääntö- ja organisaatiouudistuksessa ylioppilaskunta jaettiin neljään osakuntaan ja Turun Yliopiston Pohjalaisesta Kerhosta tuli Pohjalainen Osakunta. Vuonna 1960 osakunta sai toimitilakseen ylioppilastalotalo B:n pohjakerroksen

Vuonna 1969 Ylioppilaskunnan osakuntajaosta luovuttiin ja osakunta rekisteröitiin yhdistykseksi.

Katso myös
----------

* Turun yliopisto
* Turun yliopiston Satakuntalais-Hämäläinen Osakunta
* Turun yliopiston Savo-Karjalainen Osakunta
* Turun yliopiston varsinaissuomalainen osakunta

Lähteet
-------

* Heli Hautaniemi: Pohjalaista yhteishenkeä jo 75 vuotta Turun yliopiston pohjalainen osakunta.  Arkistoitu 13.8.2007. Viitattu 11. huhtikuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* Osakunnan kotisivu
**Rhodoslainen peristyyli** on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temenoksesta eli pyhäkköalueesta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Rakennuksen alkuperäistä nimeä ei tunneta.

Temenos koostui avoimesta peristyylipihasta, jonka koko oli noin 33 × 28 metriä. Se oli ympäröity kolmelta sivulta joonialaista tyyliä edustaneilla pylväiköillä. Kokonaisuus muistuttaa rhodoslaisia pylväikköpihoja, mistä rakennus on saanut nykyisen nimensä. Pylväiden puolestaan voidaan nähdä viittaavaan Efesoksen Artemiin temppeliin. Pihan länsiosassa oli podium, jolle johti portaat. Sillä sijaitsi kaksi pientä temppeliä, jotka rakennutti keisari Augustus varhaisella roomalaisella kaudella noin vuonna 29 eaa. Ne oli omistettu erään tulkinnan mukaan Divus Juliukselle eli jumalaksi korotetulle Julius Caesarille ja Dea Romalle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle, joskin näille omistetuksi on ehdotettu myös niin kutsuttua Hallinnollisen agoran temppeliä. Rakennus esiintyy kuitenkin usein nimellä "Dea Roman temppeli". Toisen tulkinnan mukaan temppelit olisi omistettu Augustukselle itselleen sekä Artemiille. Aiemmin rakennelma tulkittiin kaupunkivaltion alttariksi. Rakennus tuhoutui 300-luvulla jaa.

Temenoksen eteläpuolella sijaitsi niin kutsuttu Basilika-stoa ja sen takana Hallinnollinen agora, itäpuolella Buleuterion, jota kutsutaan myös Odeioniksi, ja länsipuolella Prytaneion.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Scherrer, Peter (toim.): *Ephesus. New Guide*, s. 80, 84–86. Authorised by Österreiches Archäologisches Institut and Efes Müzesi Selçuk. Graphis Ltd, 2000. ISBN 975-807-036-3.
2. ↑  Prytaneion *Ephesus*.  Arkistoitu 5.7.2019. Viitattu 4.11.2019.
3. ↑  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "EPHESOS Turkey", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rhodoslainen peristyyli (nk. Dea Roman temppeli)** Wikimedia Commonsissa
Turun uimahalli, Erik Bryggman 1954.
**Turun uimahalli** eli **Iskerin uimahalli** Turussa on vuonna 1954 valmistunut uimahalli, joka sijaitsee arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelemien Turun ylioppilastalojen yhteydessä Rehtorinpellonkadulla. Bryggman suunnitteli myös uimahallin. Rakennuksen yläkerrassa on liikuntahalli. Halli on Turun ensimmäinen ja Suomen neljänneksi vanhin yleisökäyttöön tarkoitettu sisäuimahalli. Uimahallin rakennustamiskustannukset jakaantuivat Turun yliopiston ylioppilaskunnan, Turun kaupungin ja valtion kesken. Ylioppilastalojen kiinteistöt ovat nykyään Turun ylioppilaskyläsäätiön omistuksessa.

Uimahallissa ei vietetä kesätaukoa. Hallissa on 25 metrin allas ja vain yhdet puku- ja pesutilat, joten miehet ja naiset uivat vuoropäivinä. Alkuaikoina uimahallissa ei saanut käyttää uima-asuja, joiden käyttö on sittemmin sallittu. Kaavaillusta pakosta luovuttiin vielä vuonna 2010. Vuoden 2014 lokakuun viimeisellä viikolla uima-asujen käyttö tuli pakolliseksi, halliyrittäjän mukaan syynä on allastilan kameravalvonta ja se, että hallissa uivat opiskelijat ovat vieroksuneet alastonuinnin sallimista.

Uimahallia hoitaa yrittäjä. Ensimmäinen hallin vuokraaja Erkki Suvanto hoiti tehtävää vuoteen 1988, hänen jälkeensä hallitoiminnasta on vastasi entinen kymmenottelija Johannes Lahti. Vuodesta 2009 lähtien hallitoiminnasta on vastannut Turun Uimahalli Oy.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Tuomola, Salla: Polskimaan pääsee
asussa tai ilman.  *Turun Sanomat*, 8.5.2004.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.4.2014.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Tapana, Erja: Turun uimahalli entisöidään 
Bryggmanin hengessä.  *Turun Sanomat*, 18.8.2008.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.4.2014.
3. ↑  Orell, Jussi: Iskerin uimahallissa Turussa saa jatkossakin polskia nakuna.  *Turun Sanomat*, 8.2.2010.  TS-Yhtymä. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 25.4.2014.
4. ↑  60-vuotinen naku-uinti historiaan Turun uimahallissa *Turun Sanomat*.  29.10.2014. TS-Yhtymä. Viitattu 30.10.2014.
5. ↑  Turun Uimahalli Oy *Kauppalehti*. Alma Media. Viitattu 30.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Turun uimallin www-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Turun uimahalli Tylkkärissä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Mikä on Suomen toiseksi vanhin yleinen uimahalli? (Arkistoitu – Internet Archive)
**Piikkiön ja Halikon yläosan kihlakunnan tuomiokunta** oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue[1] vuosina 1788–1876. Tuomiokunta syntyi jaettaessa Piikkiön ja Halikon kihlakuntien tuomiokunta kuninkaallisella kirjeellä 19. helmikuuta 1788 kahtia Piikkiön ja Halikon yläosan kihlakunnan tuomiokunnaksi ja Piikkiön ja Halikon alaosan kihlakunnan tuomiokunnaksi. Vaikka nimellinen jako tapahtui 1788, jako toimeenpantiin vasta 10. syyskuuta 1795, kun jakamattoman tuomiokunnan tuomari Henrik Ahleqvist jäi eläkkeelle.[2]

Vuoden 1861 lopussa tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat käräjäkunnat:[2]

1. osia Halikon pitäjästä ja Angelniemen kappelista, Uskelan pitäjä, Perttelin pitäjä sekä osa Someron pitäjää
2. Kiskon pitäjä ja osa Suomusjärven kappelia, osa Someron pitäjää, Kiikalan pitäjä sekä osa Lohjan pitäjään kuulunutta Nummen kappelia
3. Paimion pitäjä, osia Piikkiön pitäjästä, osia Halikon pitäjästä, osia Angelniemen kappelista
4. osa Piikkiön pitäjää ja siihen kuulunut Kuusiston kappeli sekä Kaarinan pitäjä Kakskerran kappeleineen.

Piikkiön ja Halikon yläosan kihlakunnan tuomiokunnasta sekä Piikkiön ja Halikon alaosan kihlakunnan tuomiokunnasta määrättiin 12. toukokuuta 1876 muodostettavaksi uudet Halikon tuomiokunta ja Piikkiön tuomiokunta. Järjestelystä oli alun perin määrätty 26. elokuuta 1862 annetulla julistuksella. Järjestelyn toimeenpano tuli mahdolliseksi 1876, kun Piikkiön ja Halikon yläosan kihlakunnan tuomiokunnan tuomarinvirka tuli avoimeksi Ernst Gustaf Wentzel Rotkirchin kuoltua ja Piikkiön ja Halikon alaosan kihlakunnan tuomiokunnan tuomari Göran Erik Axel Silfverhjelm suostui järjestelyyn. Silfverhjelm nimitettiin toivomuksensa mukaisesti uuteen Piikkiön tuomiokuntaan ja uuden Halikon tuomiokunnan tuomarinvirka julistettiin haettavaksi.[3]

Piikkiön ja Halikon yläosan kihlakunnan tuomiokunnan tuomareina toimivat:[4]

* 1795–1821 Carl Johan Ekestubbe
* 1821–1823 Abraham Jonathan Gyldén
* 1824–1850 Enoch Wilhelm Sallmén
* 1851–1876 Ernst Gustaf Wentzel Rotkirch

Lähteet
-------

* Håkon Holmberg et al.: *Suomen tuomiokunnat ja kihlakunnantuomarit,* Suomen kihlakunnantuomarien yhdistys 1959.

### Viitteet

1. ↑  *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1965, osa 9, palsta 141, hakusana tuomiokunta.
2. 1 2  Holmberg s. 60.
3. ↑  Holmberg s. 124.
4. ↑  Holmberg s. 60–61.
Vuonna 1943 perustettu Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta on korkeatasoinen, kansainvälinen ja innovatiivinen tutkimus- ja koulutusorganisaatio. Tiedekunta antaa opetusta ja tekee tutkimusta biolääketieteen, kliinisen lääketieteen, hammaslääketieteen sekä terveys- ja hoitotieteiden aloilla. 

**Lääketieteellinen tiedekunta** on yksi Turun yliopiston kahdeksasta tiedekunnasta. Tiedekunta perustettiin vuonna 1943 ja siinä opiskeli vuonna 2020 1615 perus- ja 831 jatko-opiskelijaa. Tiedekunnassa on työntekijöitä yhteensä 580 henkilötyövuoden edestä (2020). Vuonna 2020 tiedekunnassa suoritettiin 244 ylempää korkeakoulututkintoa ja 69 tohtorin tutkintoa. Tiedekunta kouluttaa myös erikoislääkäreitä ja erikoishammaslääkäreitä. Vuonna 2020 erikoislääkäreitä valmistui 132 ja erikoishammaslääkäreitä 8.

Tiedekunnan dekaanina toimii professori Pekka Hänninen. Vuosina 2008–2013 tiedekunnassa toimii kaksi tutkimuksen huippuyksikköä: Ihmisen puolustusmekanismit ja Verenkierto- ja aineenvaihduntasairauksien molekyylikuvantaminen.

Laitokset
---------

* Biolääketieteen laitos
* Hammaslääketieteen laitos
* Hoitotieteen laitos
* Kliininen laitos

Hammaslääketieteen laitos vihittiin 12. maaliskuuta 1966.

Lähteet
-------

1. ↑  Tietoa lääketieteellisestä tiedekunnasta *www.utu.fi*. Viitattu 28.7.2022.
2. ↑  {{Verkkoviite|osoite=
3. ↑  Lääketieteellisen tiedekunnan yhteystiedot *www.utu.fi*. Viitattu 28.7.2022.
4. ↑  Käki, Matti & Kojo, Pauli & Räty, Ritva: *Mitä Missä Milloin 1967. Kansalaisen vuosikirja*, s. 32. Otava, 1966.

Aiheesta muualla
----------------

* Tiedekunnan kotisivu

Turun yliopisto

|  |  |
| --- | --- |
| Tiedekunnat | 
* Humanistinen tiedekunta
* Kasvatustieteiden tiedekunta
* Lääketieteellinen tiedekunta
* Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta
* Oikeustieteellinen tiedekunta
* Teknillinen tiedekunta
* Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta

 |
| Erillislaitokset | 
* Funktionaalisten elintarvikkeiden kehittämiskeskus
* Kielikeskus
* Kirjasto
* Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskus
* PET-keskus
* Tuorlan observatorio
* Turun biotekniikan keskus
* Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (TUCS)
* Täydennyskoulutuskeskus
* Ympäristöntutkimuskeskus

 |
**Neil Ross** (s. 31. joulukuuta 1944 Lontoo, Englanti) on englantilais-yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja entinen DJ, joka muun muassa toimi Vihreän Menninkäisen äänenä 1990-luvun *Hämähäkkimies*-animaatiosarjassa, sekä vuonna 1986 John Rambon äänenä samannimisessä animaatiosarjassa.

Elämäkerta
----------

Ross syntyi Lontoossa, Englannissa, josta hän muutti hyvin nuorena Montrealiin, Kanadaan. Ollessaan 12-vuotias Rossin perhe muutti tällä kertaa Yhdysvaltoihin Long Beachiin, Kaliforniaan. Perhe muutti vielä San Diegoon, jossa Ross alkoi kuuntelemaan KFWB radiokanavaa ja halusi tämän seurauksena tulla vanhempana DJ:ksi.

Opiskelunsa päätyttyä hän alkoi työskentelemään radion parissa, joista ensimmäinen oli Salt Lake Cityssä, Utahissa, KMUR-niminen radioasema. Tämän jälkeen Ross siirtyi työskentelemään Honoluluun KORL-, KGMB- ja KKUA-radioasemille ennen palaamistaan takaisin San Diegoon vuonna 1969 työskennelläkseen KCBQ:lle. Hän teki myös DJ:n työtä San Franciscossa ja Los Angelesissa aina vuoteen 1985 asti.

Ross asuu Los Angelesissa vaimonsa ja tyttärensä kanssa. Hän harrastaa myös sukeltamista.

### Ääninäyttelijänä

Ääninäyttelemisen pariin Ross päätyi 1970-luvun lopulla muutettuaan Los Angelesiin. Hän teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatiosarjaan *Richie Rich* vuonna 1980, jossa Ross toimi myyntimiehen äänenä. Hänellä on myös kyky puhua lähes millä tahansa aksentilla. Ross teki uransa alkuvaiheessa muutamia äänirooleja Hanna-Barberan tuottamiin sarjoihin, kuten *Smurffeihin* ja *Pac-Maniin*. Hän oli mukana myös 1980-luvun suosituissa animaatiosarjoissa *The Transformers* ja *Action Force*. Lisäksi Ross oli vuonna 1989 *X-Men: Pryde of the X-Men* -televisiospeliaalissa Wolverinen äänenä. 1990-luvulla Ross muistetaan parhaiten Hämähäkkimies-animaatiosarjasta Vihreän Menninkäisen äänenä. Sarja oli samalla hänen kolmas Hämähäkkimies-aiheinen animaatiosarja. Ross muun muassa toimi aikaisemmin Norman Osbornin äänenä 1980-luvun Hämähäkkimies-animaatiosarjassa.

Ross on tehnyt myös äänityötä radion ja televisiomainosten parissa ollen muun muassa Wal-Martin, AT&T:n, Volkswagenin, Coca-Colan, Mattelin, Goodyearin, Lexusin, Disneyn mainoksissa mainosäänenä. Lisäksi hänen ääntään on kuultu CBS:n, NBC:n, ABC:n, TBS:n ja Fox Kidsin kertojaäänenä.

Aiheesta muualla
----------------

* Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
* The Transformers Wiki

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Neil John Taylor** (s. 7. helmikuuta 1989 St Asaph) on walesilainen jalkapalloilija, joka on urallaan edustanut Englannin sarjoissa pelaavia Wrexhamia, Swansea Cityä ja Aston Villaa. Englannin Valioliigassa hän on pelannut 146 ottelua. Vasenjalkainen Taylor on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa vuosina 2010–2019.

Ura
---

### Seurajoukkueura

Taylorin kasvattajaseura on Wrexham FC, jonka edustusjoukkueessa konferenssissa ja Kakkosliigassa hän pelasi vuosina 2007–2010. Otteluita kertyi yhteensä 75 ja maaleja kolme.

Heinäkuussa 2010 Taylor siirtyi Mestaruussarjan Swansea Cityyn, joka nousi Taylorin ensimmäisen kauden päätteeksi korkeimmalle sarjatasolle Valioliigaan. Taylor debytoi Valioliigassa elokuussa 2011 Wigan Athleticia vastaan. Ensimmäisellä Valioliiga-kaudellaan hän pelasi 36 ottelua. Taylor voitti Swansean kanssa kaudella 2012–2013 Liigacupin ja joukkue sai tämän myötä kaudeksi 2013–2014 paikan Eurooppa-liigaan, jossa Taylor pelasi neljä ottelua.

Tammikuussa 2017 Taylor siirtyi Aston Villan joukkueeseen. Hän pelasi mestaruussarjassa 14 ottelua kevätkaudella 2017, 29 ottelua kaudella 2017–2018 sekä 31 ottelua ja lisäksi neljä nousukarsintaottelua kaudella 2018–2019. Valioliigassa hän pelasi 14 ottelua kaudella 2019–2020 ja yhden ottelun kaudella 2020–2021.

### Maajoukkueura

Taylor on edustanut Walesia nuorten tasolla alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. Debyytti Walesin jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Kroatiaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2016 täydet minuutit välieriin edenneen Walesin kaikissa kuudessa ottelussa. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa kaikkiaan 43 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Vuonna 2012 Taylor kuului Ison-Britannian joukkueeseen kesäolympialaisissa Lontoossa pelaten kaikissa joukkueen neljästä ottelusta.

Muuta
-----

Halutessaan Taylor olisi voinut edustaa Walesin sijaan Intiaa. Hänelle avautui tuo mahdollisuus, sillä hänen äitinsä on syntynyt Kalkutassa, Intiassa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. 1 2
3. ↑  Jordan Ayew: Swansea sign Aston Villa forward in Neil Taylor swap deal  31.1.2017. BBC. Viitattu 10.11.2018. (englanniksi)
4. ↑
5. ↑  Passo Alpuin, Luis Fernando: Wales - Record International Players  9.6.2021. RSSSF. Viitattu 21.10.2021. (englanniksi)
6. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

  

Walesin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Hennessey |
2 Gunter |
3 Taylor |
4 Davies |
5 Chester |
6 A. Williams |
7 Allen |
8 King |
9 Robson-Kanu |
10 Ramsey |
11 Bale |
12 Fôn Williams |
13 G. Williams |
14 Edwards |
15 Richards |
16 Ledley |
17 Cotterill |
18 Vokes |
19 Collins |
20 J. Williams |
21 Ward |
22 Vaughan |
23 Church |
Valmentaja Coleman
Warrenin komission loppuraportin allekirjoitukset
**Warrenin komissio** (virallinen nimi englanniksi *President's Commission on the Assassination of President Kennedy*) oli komissio, joka laati virallisen selvityksen Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedyn salamurhasta. Presidentti Lyndon B. Johnson nimitti komission 29. marraskuuta 1963, viikkoa murhan jälkeen. Komissio luovutti 888-sivuisen loppuraporttinsa Johnsonille 24. syyskuuta 1964, ja se julkaistiin kolme päivää tämän jälkeen.

Marraskuussa 1964, kaksi kuukautta loppuraportin julkistamisen jälkeen, Warrenin komissio julkaisi 26 nidettä dokumentteja, sisältäen 552 todistajan lausunnot tai todistukset sekä yli 3100 asiakirjaa.

Jäsenet
-------

* Earl Warren, Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja (puheenjohtaja)
* Richard Russell, demokraatti senaattori Georgiasta
* John Sherman Cooper, republikaani senaattori Kentuckystä
* Hale Boggs, edustajainhuoneen demokraatti-puolueen puoluepiiskuri (Louisiana)
* Gerald Ford, edustajainhuoneen vähemmistöpuolueen johtaja (republikaani) (Michigan)
* Allen Dulles, entinen CIA:n pääjohtaja
* John J. McCloy, Maailmanpankin entinen pääjohtaja

Loppuraportti
-------------

Komission loppuraportin mukaan Oswald toimi yksin ampuessaan kolme laukausta Dallasin koulukirjavaraston kuudennen kerroksen ikkunasta. Yksi laukauksista meni kokonaan ohi. Yksi läpäisi Kennedyn kaulan sekä hänen edessään istuneen kuvernööri John Connallyn rintakehän ja pysähtyi lopuksi Connallyn reiteen. Viimeinen osui Kennedyä päähän.

Lähteet
-------

1. ↑  Chapter 3: The Shots from the Texas School Book Depository *Report of the President's Commission on the Assassination of President Kennedy*. Viitattu 8.11.2008. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Warrenin komissio**.
* Warren Komission *Raportti* (Full Text)
* Warren Komission *Kuulustelut* (Full Text)
* Assassination Records Review Board link
* House Select Committe on Assassinations link
* Rockerfeller Committee link
* Church Committee link
* historic audio-video of the assassination
**Oiva Lehto** (17. toukokuuta 1915 – 2. marraskuuta 2008) oli suomalainen kommunistipoliitikko, joka toimi Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) eri johtotehtävissä 1940-luvulta 1980-luvulle. Lehto oli SKP:n varapuheenjohtaja vuodet 1963–1966. 1970-luvulla hän oli puolueen "taistolaisen" opposition johtajia ja poliittisen toimikunnan jäsen.

Turkulainen kommunistinuori Oiva Lehto sai ensimmäisen syytteensä poliittisesta toiminnasta jo 1932, mutta hän välttyi tuolloin tuomiolta ollessaan alaikäinen. Lehto liittyi SKP:hen vuonna 1934. Sota-ajan hän vietti vankilassa turvasäilössä. Vapauduttuaan 1944 Lehto ryhtyi organisoimaan puolueensa toimintaa Turussa ja Lapissa. Vuonna 1947 hänet valittiin SKP:n Turun piirisihteeriksi.

Turun piirijärjestöä johtaessaan (1947–1956) Lehto ajautui helposti konflikteihin rivikommunistien kanssa. Puolueen "kovanaamalla" oli esimerkiksi taipumus löytää "kavaltajia" omiensa joukosta usein. Hän oli kuitenkin puheenjohtaja Aimo Aaltosen luottomies, joka sai puutteistaan huolimatta tärkeitä tehtäviä. Lehto valittiin SKP:n maaseutusihteeriksi 1956 ja varapuheenjohtajaksi 1963. Edustajakokouksessa 1966 epäsuosioon joutunut kaksikko sai kuitenkin lähteä eikä Lehtoa valittu edes keskuskomitean jäseneksi.

Lehto oli SKP:n opposition tärkeimpiä johtajia syrjäyttämisestään lähtien. Maaseutusihteerin tehtävissä jatkanut Lehto aloitti vastatoimenpiteet yhdessä Aaltosen, Lars Junttilan ja Urho Jokisen kanssa. Hän onnistui turvaamaan esimerkiksi Turun piirijärjestön pysymisen opposition käsissä. SKP:n osapuolisopimuksessa 1970 Lehto nostettiin takaisin puoluejohtoon ja hän kuului poliittiseen toimikuntaan opposition edustajana koko 1970-luvun. Lehto kuului samanaikaisesti myös Tiedonantaja-yhdistyksen johtoon. Lehto jäi eläkkeelle 19. edustajakokouksessa 1981.

Lähteet
-------

1. ↑  Oiva Lehto *BillionGraves*. Viitattu 7.3.2021. (englanniksi)
2. 1 2 3  Veli-Pekka Leppänen: Kivääri vai äänestyslippu? (Edita 1999), s. 187–188.