recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Reino Kustaa Rajamäki** (12. heinäkuuta 1932 Nivala – 8. huhtikuuta 2014 Lahti) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Rajamäen vanhemmat olivat maanviljelijä, työmies Jaakko Eemeli Rajamäki, aiemmin Raju, ja emäntä Saima Elviira Viljamaa. Rajamäki valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1957 ja meni laboratorioinsinööriksi Upon palvelukseen. Upolla hän oli töissä viisitoista vuotta, edeten ensin osastopäälliköksi ja sitten kotitalouskonetehtaan tuotantopäälliköksi. Yhtiön palveluksesta hänet irtisanottiin keväällä 1972.

Rajamäki sai kuitenkin yhtiökumppaneineen ostaa Upon pesupöytäliiketoiminnan, josta hänellä oli jo kokemusta. Lahteen perustettiin liiketoimintaa jatkamaan syksyllä 1972 Stala-niminen yhtiö, jonka toimitusjohtajaksi Rajamäki alkoi. Yritys kehittyi nopeasti Rajamäen johdossa, joka valittiin jo 1977 vuoden yrittäjäksi Lahdessa. 1980-luvulla hän laajensi yrityksen omistusta perheensä piirissä, samalla kun yritys suuntautui yhä enemmän myös vientiin. Rajamäki jätti Stalan toimitusjohtajan tehtävät vuoden 1996 alussa, alkaen yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi. Vuonna 1988 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Rajamäki promovoitiin Teknillisen korkeakoulun kunniatohtoriksi vuonna 2000. Vuoden lahtelaiseksi hänet valittiin 2002.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Reino Rajamäki *Biografiasampo*. Viitattu 14.12.2021.
2. ↑  Muistot. Reino Rajamäki. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  18.5.2014. Viitattu 14.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Stalan tarina
**Pauno Pohjolainen** (s. 22. toukokuuta 1949 Kuopio) on suomalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja kuvataiteilija.

Elämä ja ura
------------

Pohjolainen opiskeli Suomen taideakatemian koulussa 1976–1980. Hän on osallistunut näyttelyihin vuodesta 1974.

Pohjolaisen taiteelle on tyypillistä maalauksien ja veistoksen yhdistäminen bauhaus-tyylin tapaisesti sekä erilaisten ainesten yhdistäminen. Hänen työnsä esittävät usein liikettä tai liikkeen illuusiota.

Pohjolainen on tehnyt lukuisia julkisia teoksia. Hän on tehnyt muun muassa Canberraan Suomen Australian-suurlähetystöön teoksen *Sauna ja sisu* (2003) sekä Hesperian sairaalan julkisivua koristavan *Elämänvirta* (2005). Pohjolainen tunnetaan myös alttariteoksistaan ja -reliefeistään. Hänen alttariteoksiaan on Rantasalmen ja Laajasalon kirkossa.

Vuonna 2008 Pohjolainen menetti varastotilansa ja poltti osan töistään.

### Palkinnot ja tunnustukset

Pohjolainen on saanut Ars Fennica -palkinnon vuonna 1997 ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 2005. Hän sai Saima-mitalin vuonna 2011 ja Anita Snellmanin säätiön tunnustuspalkinnon vuonna 2015.

Kuvia julkisista teoksista
--------------------------

* Pennejä taivaasta, 2001, Kuopio.*Pennejä taivaasta*, 2001, Kuopio.
* Elämän virta, 2006, Helsinki.Elämän virta, 2006, Helsinki.
* Aivoitus, 2010, Kuopio.*Aivoitus*, 2010, Kuopio.
* Keko, 2014, Kuopio.*Keko*, 2014, Kuopio.

Lähteet
-------

* Pauno Pohjolainen Paunopohjolainen.net.  Arkistoitu 28.9.2007. Viitattu 12.11.2006.
* Curriculum vitae: Pauno Pohjolainen Suomen taiteilijaseura. Viitattu 12.11.2006.
* Pauno Pohjolainen - Creator of the Award Sculptures YLE. Viitattu 12.11.2006.

### Viitteet

1. 1 2  Uimonen, Anu: Taiteilija Pauno Pohjalaisen matka jatkuu *HS.fi*.  7.3.2015. Viitattu 9.10.2015.
2. 1 2  Curriculum vitae *Paunopohjolainen.net*. Viitattu 9.10.2015.
3. ↑  Lankolainen, Eeva: Ibiza ja Neulalampi kohtasivat: Anita Snellmanin säätiö palkitsi Pauno Pohjolaisen *Savon Sanomat*.  9.10.2015.  Arkistoitu 17.10.2015. Viitattu 9.10.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Pohjolaisen kotisivut

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Pauni** (ruots. *Paunis*) on kylä Lohjalla Uudellamaalla. Pauni sijaitsee Lohjan koillisosassa Lohjan ja Siuntion rajalla. Paunin naapurikyliä ovat muun muassa Uusikylä, Immula ja Herrdal.

Paunista on matkaa Lohjan asemalle noin 2 kilometriä ja Lohjan keskustaan noin 6 kilometriä. Paunissa toimii Immula-Paunin kyläyhdistys Ry.

Historia
--------

Paunilla oli kolme itsenäistä taloa jo keskiajalla, jotka Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa antoi rälssiksi Suitian kartanon Flemingille vuonna 1541. Nämä talot ovat Momma, Kana ja Pässi. Kana ja Pässi perustettiin myöhemmin kruunulle kun taas Momma säilytti rälssiluonteensa.

Paunin kylän läpi virtaava Kivikoskenpuro on ollut aikoinaan tärkeä kulkureitti niin ihmisille kuin tavaroillekin. Kivikoskenpuroa pitkin on päässyt Siuntion halki muinaisille markkinoille Pikkalan satamaan, josta oli erinomaiset yhteydet aina Viroon asti.

Paunin kylä tunnettiin yhtenä Suomen viimeisistä raittikylistä. Raittikylä tarkoittaa, että kylän talot ja talousrakennukset sijaitsivat aivan vieri vieressä kylätien varressa isojakoon asti vallinneen tavan mukaisesti. Paunin raittikylä tuhoutui miltei kokonaan, kun kylätietä levennettiin ja oiottiin vuosina 1994–1996. Tällöin liian lähellä tietä sijainneita rakennuksia purettiin.

Paunin kylässä on jäljellä vielä yksi vanha riihi, joka on suojeltu. 

Momman tilalla oli viinanpoltto-oikeus vuoteen 1866 asti. Viinatupa on Paunin kylässä edelleen olemassa pienen mäen päällä kylänraitin varrella.

Lähteet
-------

1. ↑  Immulan-Paunin kyläyhdistys *Immulan-Pauninkyläyhdistys ry*. Viitattu 8.12.2020. (englanniksi)
2. 1 2  Ansa Mäkinen, Kaija Suominen, Marjatta Luhtasela, Teuvo Järvenpää: *Lohjan kylät ja kaupunginosat*, s. 234. Lohjan kylät Ry. 2017.
**Juha Sakari Tenhunen** (4. heinäkuuta 1938 Lahti – 12. tammikuuta 2017 Mikkeli) oli suomalainen upseeri, joka toimi muun muassa useissa YK-tehtävissä.

Tenhunen syntyi majuri Veikko Tenhusen ja Helmi Laineen perheeseen. Tenhunen jäi jo pienenä orvoksi, kun hänen isänsä katosi jatkosodan rintamalla 1941 ja äiti oli kuollut vain noin vuotta aiemmin.

Tenhunen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1957, Kadettikoulusta hän valmistui 1960 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Opetusupseerina Rannikkojääkäripataljoonassa Tenhunen toimi 1960–1965, YK:n sotilastarkkailijana Kashmirissa 1965 ja toimistoupseerina Pääesikunnassa 1966–1969. Uudenmaan jääkäripataljoonan komppanianpäällikkö hän oli 1969–1971, Seinäjoen sotilaspiirin esikunnan toimistopäällikkö 1973–1975 ja uudelleen 1976 sekä vastaavassa tehtävässä Mikkelin sotilaspiirin esikunnassa 1977–1979. Toistamiseen YK-tehtävässä Tenhunen toimi ensin Siinailla 1975–1976, ja vielä pataljoonankomentajana Libanonissa 1984–1985. Savon prikaatissa hän oli pataljoonankomentaja 1980–1984. Vakinaisesta palveluksesta Tenhunen erosi 1985.

Tenhunen ylennettiin vänrikiksi 1958, luutnantiksi 1961, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1967, majuriksi 1973 ja everstiluutnantiksi 1980.

Siviiliin siirryttyään Tenhusesta tuli ahkera ja tunnettu lintuharrastaja vuosikymmeniksi. Hän muun muassa teki, asensi ja huolsi linnunpönttöjä ja tekopesiä, osallistui lintujen rengastukseen ja tallensi toimintansa tuloksineen huolellisesti.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tenhunen, Kirsimarja: Muistot. Juha Tenhunen 1938–2017. Everstiluutnantti.  27.2.2017. Helsingin Sanomat. Viitattu 28.2.2017.
2. 1 2 3 4  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 751. Tenhunen, Juha Sakari. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
**Suomen Naiskuoroliitto ry** (SNKL) on vuonna 1945 perustettu suomalaisten naiskuorojen valtakunnallinen keskusjärjestö. Siihen kuuluu noin 80 kuoroa ja 2 000 laulajaa.

SNKL on toiminut perustamisestaan alkaen itsenäisenä erikoisliittona Sulasolissa, Suomen Laulajain ja Soittajain Liitossa. Liiton tehtävänä on edistää, kehittää ja tukea naiskuoromusiikkia sekä naiskuorojen ja -laulajien tavoitteellista musiikin harrastamista.

SNKL:n toimintaan voivat osallistua sääntöjen mukaan jäseneksi rekisteröityneet yhdistykset ja yksityishenkilöt. Jäsenyhdistyksiksi voivat liittyä muun muassa rekisteröidyt naiskuorot, naislauluyhtyeet ja yhteisöt. Naiskuoromusiikista kiinnostuneet yksityishenkilöt voivat liittyä kannattajajäseniksi.

Liiton päivittäistä järjestötoimintaa ja hallintoa pyörittää liiton hallitus, jonka kokoonpano valitaan sääntöjen mukaisesti yhdistyksen vuosi- eli liittokokouksessa. Musiikkiin liittyvät asiat on keskitetty liiton taiteellisen johtajan ja musiikkivaliokunnan tehtäväkenttään.

Naiskuorolaulun harrastamista SNKL tukee, edistää ja kehittää muun muassa järjestämällä jäsenistölleen koulutusta ja tapahtumia. Vuosittain järjestetään esimerkiksi laulumerkkien harjoittelu- ja suoritusleirejä, sekä naiskuorolaisia kaikkialta Suomesta yhteen tuovat Naiskuoropäivät.

Naiskuoromusiikkia SNKL tukee, edistää ja kehittää muun muassa tilaamalla sävellyksiä ja sovituksia, sekä julkaisemalla ja välittämällä uutta ja perinteisempää naiskuoroille tehtyä tai sovitettua musiikkia.

Lähteet
-------

1. 1 2  Yhdistyksen säännöt Suomen Naiskuoroliitto. Viitattu 6.12.2021.
2. ↑  Yhteystiedot Suomen Naiskuoroliitto. Viitattu 6.12.2021.
3. ↑  Suomen Naiskuoroliitto ry (SNKL) Suomen Naiskuoroliitto ry. Viitattu 6.12.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Naiskuoroliiton verkkosivut
*Hakusana "Huracán" ohjaa tänne. Lamborghini Huracán on automalli.*

**Club Atlético Huracán** on jalkapalloseura Buenos Airesista, Argentiinasta. Joukkue nousi Argentiinan pääsarjaan vuonna 2007.

Argentiinan ammattilaisliigan olemassaolon aikana Huracán on kyennyt yhden kerran mestaruuteen, kun se vuonna 1973 voitti silloisen Metropolitano-sarjan. Seuran menestyksekkäimmät ajat ajoittuivat aikaan ennen ammattilaisliigaan perustamista, jolloin se voitti Argentiinan mestaruuden neljästi. Vaikka seuran menestys onkin pitkän aikaa ollut heikomman puoleista, on se säilyttänyt asemansa yhtenä maan suosituimmista seuroista.

Huracánin perinteikäs paikallisvastustaja on San Lorenzo. Joukkueen perinteinen kotistadion on vuodesta 1947 käytössä ollut Estadio Tomás Adolfo Ducó.

Saavutuksia
-----------

* Argentiinan amatöörimestaruus: 1921, 1922, 1925 ja 1928
* Metropolitano-mestaruus 1973
* Argentiinan Cupin mestaruus 2014
* Nacional B:n (2. div.) mestaruus 1989/90 ja 1999/2000

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Club Atlético Huracán**.
* Virallinen sivu
**Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba** on jalkapalloseura Godoy Cruzin kaupungista, Mendozan maakunnasta, Argentiinasta. Seura pelaa Argentiinan pääsarjassa, jonne se nousi takaisin kaudeksi 2008/2009.

Historia
--------

Seura perustettiin kesäkuussa 1921 nimellä *Sportivo Godoy Cruz*. Nykyinen pitkä nimi syntyi vuonna 1930, kun Godoy Cruz yhdistyi toisen seuran, *Deportivo Bodega Antonio Tomban* kanssa. Seura pelasi pitkään Mendozan maakunnan aluesarjaa, jossa saavutti useita mestaruuskia. Valtakunnallisia sarjoja Godoy Cruz pelasi pitkän aikaa alemmissa divisioonissa. 1994 se saavutti voiton valtakunnallisessa *Torneo del Interior* -turnauksessa, minkä myötä nousi kakkosdivisioonaan, *Primera B Nacionaliin*. Vuonna 2005 Godoy Cruz voitti Nalcional B:n apertura-mestaruuden ja nousi ensi kertaa historiansa aikana pääsarjaan voitettuaan karsintavastustajansa Nueva Chicagon. Kesällä 2007 seura putosi pääsarjasta, mutta kykeni nousemaan takaisin vuoden kuluttua.

Saavutukset
-----------

* Mendozan liigan mestaruus 1944, 1947, 1950, 1951, 1954, 1968, 1989 ja 1990.
* Primera B Nacionalin (2.div.) mestaruus 2005
* Torneo del Interiorin voitto 1994

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba**.
* Virallinen sivu
*Lacistema serrulatum*
**Lacistemataceae** on pieni trooppisen Amerikan kasviheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa.

Tuntomerkit
-----------

Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joihin kerääntyy alumiinia. Lehtiasento on kaksirivinen, ja lehdet ovat korvakkeellisia ja tavallisesti hammaslaitaisia. Kukinto on terttumainen tai tiheän tähkämäinen; joskus kukat ovat kolmen ryhmissä. Kukat ovat pieniä ja niissä on 1–6 kuppimaista kehälehteä yhtenä kiehkurana ja yksi hede, jonka ponnen puoliskot (teekat) ovat enemmän tai vähemmän erillisiä ja jopa varrellisia. Sikiäimeen liittyy lyhythaarainen vartalo ja siinä on muutama paksu- ja pitkävartinen siemenaihe kärki-istukoissa. Hedelmä on 1–3-siemeninen kota; siemenkuori on toisinaan mehevä.

Levinneisyys
------------

Heimo kasvaa Amerikan trooppisissa osissa Isoilla Antilleilla ja Meksikosta etelään.

Luokittelu
----------

Lacistemataceae koostuu kahdesta suvusta (*Lacistema* ja *Lozania*) ja 14 lajista. Suvut ovat ehkä noin 19,8 miljoonaa vuotta vanhoja.

Heimon lähimmät sukulaiset ovat pajukasvit (Salicaceae), joiden kanssa Lacistemataceae kuuluu samaan kehityshaaraan (kladiin). Viimeisimmän ikäarvion mukaan kladi on noin 87,1 miljoonaa vuotta vanha. Sen ominaisuuksia ovat soikeat tai lähes pallomaiset heteenponnet ja runsas siemenen endospermi.

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Stevens 2001 , viittaus 11.2.2015
2. ↑
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q132951
* Wikispecies: Lacistemataceae
* APNI: 154222
* CoL: BPZ
* EoL: 3014261
* EPPO: 1LACF
* Fossilworks: 183014
* GBIF: 7524
* GRIN: 615
* iNaturalist: 71550
* IPNI: 77126588-1
* IRMNG: 119317
* ITIS: 896782
* NCBI: 112827
* Open Tree of Life: 1037119
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126588-1
* Tropicos: 42000114
* Watson & Dallwitz: lacistem
* WFO: wfo-7000000316

 |

 |
**Keith Lionel Urban** (s. 26. lokakuuta 1967 Whangarei, Uusi-Seelanti) on australialainen countrylaulaja ja laulunkirjoittaja. Urban muutti lapsena vanhempiensa kanssa Cabooltureen Australiaan. Hän päätti jo pienenä, että haluaa musiikkiuralle, ja hän oppi soittamaan kitaraa kuusivuotiaana. Urban on ollut *American Idolin* tuomarina vuosina 2013 ja 2014.

Ura
---

Vuonna 1991 Urban julkaisi ensialbuminsa, ja ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin hän sai Australiassa listoille neljä singleä. Urban löysi töitä kitaristina, ennen kuin perusti yhtyeen The Ranch, joka nauhoitti yhden studioalbumin Capitol Recordsissa ja sai kaksi singleä Billboardin countrylistoille. Yhtyeen lopetettua Keith nauhoitti ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 1999 ja on sittemmin jatkanut uraa sooloartistina.

Yksityiselämä
-------------

Urban on ollut naimisissa näyttelijä Nicole Kidmanin kanssa vuodesta 2006 lähtien. Heille syntyi esikoistytär heinäkuussa 2008. Parin toinen tytär syntyi joulukuussa 2010 sijaissynnyttäjän kautta. Lapsi on biologisesti Kidmanin ja Urbanin.*lähde?*

Diskografia
-----------

* *Keith Urban* (1991), julkaistu Australiassa 1991, maailmaanlaajuisesti 2005.
* *Keith Urban* (1999)
* *Golden Road* (2002)
* *Be Here* (2004)
* *Love, Pain & the Whole Crazy Thing* (2006)
* *Defying Gravity* (2009)
* *Get Closer* (2010)
* *Fuse* (2013)

### Kokoelmalevyt

* *Keith Urban in The Ranch* (2004)
* *Days Go By* (2005)
* *Greatest Hits: 18 Kids* (2007)

Lähteet
-------

* countrymusic.about.com (Arkistoitu – Internet Archive)
* Keith Urbanin kotisivu

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keith Urban** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Grammy Awards
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Kolondiéba** on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Kolondiéban piirin hallinnollinen keskus Sikasson alueella Malissa. Se sijaitsee Norsunluurannikolle johtavan maantie RN30:n varrella 173 kilometriä Sikassosta länteen. Kunnassa on 53 400 ja keskuskylässä 13 200 asukasta.

Kolondiéban kunnan pinta-ala on 2 270 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kébilan ja Ménan, koillisessa Sikasson piirin Niénan, idässä Kolosson ja Tousséguélan, etelässä Kadianan ja Farakon sekä lännessä N’Golodianan ja Bougounin piirin Yiridougoun kuntiin.

Kuntaan kuuluu 54 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja senufoja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluu 62 koulua, piirin poliklinikka ja kaksi terveyskeskusta.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème Recensement Général de la Population et de l’Habitat du Mali (RGPH). Resultats definitifs. Tome 0: Repertoire des villages *instat-mali.org*.  2013.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 23.7.2016.
2. 1 2 3  Plan de sécurité alimentaire. Commune rurale de Kolondiéba 2006–2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2005. Viitattu 23.7.2016. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 23.7.2016.
**Club Atlético Vélez Sarsfield** on urheiluseura Buenos Airesista, Argentiinasta. Seuran päälaji on jalkapallo, missä se pelaa Argentiinan pääsarjassa. Muita lajeja ovat mm. lentopallo, koripallo ja maahockey.

Jalkapallossa Vélez Sarsfield on voittanut kuusi Argentiinan liigamestaruutta sekä viisi kansainvälistä cup-kilpailua. Kotiottelunsa se pelaa Jose Amalfitani -stadionilla Liniersin kaupunginosassa Buenos Airesin länsiosassa.

Historia
--------

Vélez Sarsfieldin perustivat samannimisellä rautatieasemalla sadetta pitämässä olleet kolme nuorta miestä vuonna 1910. Asema oli saanut nimensä argentiinalaisselta lakimieheltä ja poliitikolta Dalmacio Vélez Sársfieldiltä. Nykyisin asema tosin tunnetaan nimellä *Floresta*. Jonkin ajan päästä seuraan liittyi huomattava määrä italialaisia siirtolaisia. Vélez Sarsfield hyväksyttiin Argentiinan liigaan mukaan vasta vuonna 1918, missä se sijoittui heti debyyttikaudellaan toiseksi. Vuonna 1931 Vélez lähti heti mukaan käynnistyneeseen ammattilaisliigaan.

Huolimatta pitkästä historiastaan seura voitti ensimmäisen mestaruutensa vasta vuonna 1968 Nacional-sarjasta. Seuran suurimmat menestyvuodet ajoittuvat vasta 1990-luvulle ja Carlos Bianchin valmentaja-aikoihin. Bianchi itse oli mukana voittamassa pelaajana seuran ensimmäistä mestaruutta ja pelatessaan joukkueessa voitti kolmena kautena maalikuninkuuden.

Saavutukset
-----------

Estadio José Amalfitani eli *"El Fortín de Liniers"*
* Argentiinan liigamestaruudet (10):
	+ Nacional 1968
	+ Clausura 1993, 1996, 1998, 2005 , 2009, 2011, 2012
	+ Apertura 1995
	+ Primera División 2012/13.
* Supercopa Argentina: 2013.
* Copa Libertadores 1994
* Intercontinental Cup 1994
* Copa Interamericana 1996
* Etelä-American supercup 1997

Entisiä pelaajia
----------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Argentiina Christian Bassedas
* Argentiina Carlos Bianchi (1967–1973, 1980–1984)
* Argentiina Patricio Camps
* Argentiina Raúl Cardozo
* Argentiina Pablo Cavallero (1995–1998)
* Paraguay José Luis Chilavert (1991–2000)
* Argentiina José Luis Cuciuffo (1982–1987)
* Argentiina Damián Escudero (2006–2008)
* Argentiina José Oscar Flores
* Argentiina Esteban González
* Argentiina Sergio Goycochea (1996–1997)
* Argentiina Leandro Gracián
 |  | * Argentiina Jonás Gutiérrez (2001–2005)
* Argentiina Pedro Larraquy
* Argentiina Nicolás Otamendi (2008–2010)
* Argentiina Fernando Pandolfi
* Argentiina Mauricio Pellegrino
* Chile Waldo Ponce (2008–2009)
* Argentiina Martín Posse
* Argentiina Oscar Ruggeri (1990–1992)
* Argentiina Diego Simeone (1987–1990)
* Argentiina Daniel Willington
* Argentiina Mauro Zárate (2004–2007)
* Argentiina Rolando Zárate
 |

Vélez Sarsfield 1942.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9
2. ↑
3. 1 2 3
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
Juan Andres Marvezzi, Tigren kaikkien aikojen maalintekijä 116 maalillaan.
**Club Atlético Tigre** on jalkapalloseura Buenos Airesin esikaupungista Victoriasta, Buenos Airesin maakunnasta, Argentiinasta. Seura pelaa Argentiinan pääsarjassa, jonne se nousi 27 vuoden tauon jälkeen kaudeksi 2007–2008.

Historia
--------

Tigre, lempinimeltään *"Tappajat"* (*Matadores*), perustettiin 3. elokuuta 1902 Tigren kaupungissa. Vuonna 1936 seura muutti nykyisille sijoilleen Victoriaan 30 kilometriä Buenos Airesin kaupungin pohjoispuolelle. Tigre kuului aikoinaan Argentiinan ammattilaisliigan perustajajäseniin vuonna 1931, mutta suurimman osan yli satavuotisesta historiastaan se on viettänyt alemmilla sarjatasoilla. Pääsarjassa se on pelannut historiansa aikana kaikkiaan 24 kautta, parhaana saavutuksenaan kakkossija vuoden 2007 apertura-sarjasta.

Saavutuksia
-----------

* 2. divisioonan mestaruus: 1945, 1953, 1979, apertura 1994, apertura 2004, clausura 2005
* Campeón Intermedia 1912

Maineikkaita pelaajia
---------------------

* Argentiina Bernabé Ferreyra
* Argentiina Juan Andrés Marvezzi
* Argentiina Pedro Daniel Pellegata
* Argentiina Raúl de La Cruz Chaparro
* Argentiina Ranska Héctor de Bourgoing
* Argentiina Adrián Enrique Arana
* Argentiina Luis Cesáreo
* Argentiina Ernesto Cucchiaroni
* Argentiina Cándido González
* Argentiina Adolfo Heisinger
* Argentiina Jorge Lorenzo Hidalgo
* Argentiina Ezequiel Maggiolo

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. 1 2  Club Atlético Tigre: Números & Estadísticas (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
4. 1 2   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivu
**Juha Matti "Frank" Tikka** (s. 15. tammikuuta 1955) on suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja muusikko. Hän on toiminut levy-yhtiön tuotantopäällikkönä sekä Teoston hallituksessa vuosina 2012–2014.

Vuonna 1990 hän voitti parhaan musiikin Jussi-palkinnon elokuvasta *Talvisota*. Hän on lisäksi säveltänyt musiikkia televisioelokuvaan *Joulupukki ja noitarumpu* sekä televisioarjoihin *Metsolat*, *Kohtaamiset ja erot* sekä *Hunajan maku*.

Yksityiselämä
-------------

Tikka on naimisissa näyttelijä-laulaja Susanna Haaviston kanssa. Heillä on kaksi täysi-ikäistä poikaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Discogs
2. 1 2  Juha Tikka ja Tommi Tuomainen Teoston hallitukseen *teosto.fi*.  19.4.2012.  Arkistoitu 11.8.2016. Viitattu 26.4.2016.
3. 1 2  Anu Kylvén: Susanna Haavisto ja Juha Tikka: Parisuhde vaatii tahtotilaa *eeva.fi*.  28.9.2009. Viitattu 26.4.2016. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Juha Tikka (muusikko) Elonetissä.

Aiheesta muualla
----------------

* *Juha Tikka (muusikko)* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
Otto-Iivari Meurmanin puisto Käpylässä.
**Otto-Iivari (Otto-Ivar) Meurman** [mö:rman] (4. kesäkuuta 1890 Ilmajoki – 19. elokuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen vanhempansa olivat piirilääkäri Otto Meurman (1859–1929) ja Aina Ignatius (1864–1944). Meurman työskenteli asemakaavoittajana ja oli Suomen ensimmäinen asemakaavaopin professori (v. 1940).

Meurman oli Viipurin asemakaava-arkkitehti vuodesta 1918 vuoteen 1937. Hänen käsialaansa ovat muun muassa Viipurin, Joensuun, Kajaanin, Karhulan, Riihimäen ja Tornion asemakaavat. Mouhijärven kirkon sankarihautausmaan Vapaussodan muistomerkki, joka paljastettiin 1920, on hänen suunnittelemansa.

Hän oli Teknillisen korkeakoulun asemakaavaopin professorina vuodesta 1940 vuoteen 1959 asti.

Meurman vietti yli satavuotiaaksi saakka kesiään Karkussa, jossa hänen isänsä Otto Meurman oli asunut toimiessaan 1900-luvun alkupuolella Tyrvään piirilääkärinä. Vuonna 1989 hän julkaisi muistelmateoksen *Mörrin muistelmia*. Otto-Iivari Meurman kuoli 104-vuotiaana 19. elokuuta 1994. Hänet on haudattu sukuhautaan Kangasalan kirkon hautausmaalle.

Meurmanien sivistyssukuun kuulunut Otto-Iivari Meurman oli poliitikko Agathon Meurmanin pojanpoika. Hänen pojanpoikansa on professori Jukka H. Meurman. Hänen pojanpojanpoikansa on Idols-laulaja Kristian Meurman Meurmanin serkkuja olivat lakimies ja poliitikko Antti Tulenheimo ja urkutehtailija Martti Tulenheimo.

Espoon Tapiolassa sijaitsee hänen mukaansa nimetty puisto. Hänellä on nimikkopuisto myös Helsingissä Käpylässä.

Suomen arkkitehtiliitto on nimennyt Meurmanin työn kunniaksi Otto-Iivari Meurman -palkinnon.

Teoksia
-------

* *Asemakaavaoppi* (1947)
* *Viipurin arkkitehdit* (1977)
* *Kartanot; Viipurin pitäjän historia* osa 3 (1985).
* *Mörrin muistelmia* (1989). Toimittanut Maarit Huovinen. ISBN 951-0-15936-0.

Lähteet
-------

1. ↑  Anna Sirola: *Puhukoon Paatinen Pylväs*, s. 271. Väyläkirjat, 2017. ISBN 978-952-7168-35-6.
2. ↑  Arkkitehtiesittely: Otto-I. Meurman (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen arkkitehtuurimuseo
3. ↑  Veli-Matti Autio: / Meurman (1600 - ) *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*.  11.10.2005 (päivitetty 3.9.2009). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
4. ↑  Jere Maulalle palkinto, Tampereen teknillinen yliopisto, viitattu 13.4.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Arkkitehti katsoo kaupunkia Ylen Elävä arkisto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiskt Lexikon
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |
**Lastikulttitiede** on Richard Feynmanin alun perin kehittämä termi, jolla hän tarkoitti näennäistiedettä, jota harjoittavat toimivat pinnallisesti tieteentekijöiden harjoittamin normein mutta eivät kykene ymmärtämään tai selittämään tieteellisesti lähtökohtien ja lopputuloksen välistä syy-seuraussuhdetta.*lähde?*

Feynman pohjasi termin antropologian tuntemaan ilmiöön lastikulttiin, jossa melanesialaiset alkuasukkaat seurasivat, kuinka sotilaat rakensivat lentokenttiä ja mitä lentokentillä tapahtui. Lentokentille alkoi ilmestyä lentokoneita, ja sotilaat näyttivät saavan kaikenlaisia hyödyllisiä tarvikkeita, joten melanesialaiset alkoivat matkia sotilaiden toimintaa. Kultti jatkui pitkälle 1970-luvulle.*lähde?*

Feynman esitteli termin Caltechille pitämässään puheessa 1974, ja se on sekä hänen kirjassaan *Surely You're Joking, Mr. Feynman!* että lukuisilla verkkosivuilla.

Lähteet
-------

1. ↑  Richard P. Feynman: Cargo Cult Science (From a Caltech commencement address given in 1974) Caltech Magazine. Viitattu 9.11.2014.
**Moksin työväentalo** sekä ulkorakennus sijaitsevat Korpilahdella metsän keskellä pienellä mäellä Moksin koulun ja Moksin "keskustan" läheisyydessä. Pihaa peittää luonnontilassa oleva nurmikko. Moksin työväentalo on tällä hetkellä yksityisomistuksessa ja toimii kesäasuntona.

Moksin työväentalo on osa Moksin työväenyhdistyksen ja Moksin kylän historiaa. Rakennus on tyypillinen 1900-luvun alussa rakennettu työväentalo. Rakennus on säilynyt alkuperäisessä ulkoasussaan ja se on kulttuurihistoriallisesti ja rakennushistoriallisesti arvokas.*tarvitaan parempi lähde*

Historia
--------

Moksin työväenyhdistys osti tontin Salomon Patiselta. Albino Koskinen aloitti rakentamisen vuonna 1917. Hänen apunaan oli talkooväkeä. Talon hirret yhdistys keräsi lahjoituksina. Rakennus valmistui "kapina-ajan" jälkeen, ja työväenyhdistys otti sen käyttöönsä. Sotien jälkeen työväenyhdistyksessä oli jäseniä yli 150.

Talossa järjestettiin tansseja, ohjelmallisia iltamia, teatteriesityksiä. Moksin, Saukkolan ja Hirvimäen työväenyhdistyksillä oli paljon yhteistoimintaa, ja ne järjestivät yhteisiä illanviettoja vuorotellen kunkin yhdistyksen seurojentaloilla. Illanvietot päättyivät 1970-luvulla.
Vuosina 1937–1942 rakennuksessa toimi Muuramen Osuuskauppa. Kaupan hoitajana oli Paavo Salminen. Jossakin vaiheessa talossa oli myös kyläläisten puhelinkeskus. Rakennuksessa on asunut vuokralaisia: vuodesta 1924 Rauni Laaksonen, 1953–1954 Edwin Mäkinen, vuodesta 1954 Lauri ja Katri Mäkinen. Vuonna 1969 Lauri ja Katri Mäkinen ostivat talon itselleen. Nykyisellä omistajalla Kauko Koskisella talo on ollut vuodesta 1980.

Rakennus
--------

Rakennus on yksinkertainen, pohjaltaan suorakaiteen muotoinen, vuoraamaton, lyhytnurkkainen hirsirakennus. Ikkunat ovat 6-ruutuisia, lukuun ottamatta sisäänkäyntifasadin 9-ruutuista ikkunaa. Sisäänkäyntiä suojaa pulpettikattoinen avokuisti, jossa on yksinkertaiset leikkaukseltaan nelikulmaiset pylväät. Rakennuksessa on alun perin ollut keittiö kivimuurineen, sali, ravintola ja näyttämö. Tontilla on myös lautarakenteinen ulkohuone. Rakennusta on korjattu vuosina 1975 ja 1979–1980, jolloin laitettiin peltikatto. Rakennuksen perustus on lohkokivistä. Ulkoväri on keltainen.>

Lähteet
-------

1. ↑  Andersson, Päivi: *Työväentalot Keski-Suomessa, inventointi*, s. 14, 19, 25. Museoviraston raportti. Kyppi.fi (nettiversio): {{{Julkaisija}}}, 1979. Teoksen verkkoversio (PDF).
2. 1 2 3 4 5 6  Keski-Suomen museo: *Keski-Suomen museo, inventointiraportti, kohde Moksin työväentalo*. julkaisematon, 15.6.1990.
**Alsila** (ruots. *Alsböle*) on kylä Sauvossa, Varsinais-Suomessa.

Sijainti ja maantiede
---------------------

Kylä sijaitsee Sauvon keskiosassa ja se rajautuu Siurin, Martbölen ja Luurilan kyliin. Sen keskivaiheilla levittäytyy naapurikylien peltoihin yhdistyvä yhtenäinen peltoaukea. Kylän pohjois- ja eteläosa on metsää. Kylän rakennuskanta keskittyy kylän eteläreunalle ja vanhan kylätontin läheisyyteen.

Historia
--------

Kylä kuului Ruonankartanon läänin Lattmarkin verokuntaan. Ruonankartanon lääni oli ruotsalaisen siirtolaisuuden aluetta, minkä vuoksi myös Alsila (Alsböle) on ilmeisesti ollut keskiajalla ruotsinkielinen kylä. Siihen kuului koko Ruotsin vallan ajan kaksi taloa, Alastalo (Alitalo) ja Ylistalo (Ylöstalo). Molemmat olivat 1660-luvulta lähtien Turun Akatemian palkkatiloja. Alastalolla mainitaan vuonna 1808 olleen yksi torppa. Kumpikin tila säilyi kruununtilana vuoteen 1830 asti.

1890-luvulla riehui Alsilan vanhalla kylätontilla tulipalo, joka tuhosi miltei kaikki rakennukset. Alastalon rakennuksia ei rakennettu enää uudelleen, jolloin tontti jäi tyhjäksi ja yhdistettiin myöhemmin Ylitaloon, jonka kantatalo sijaitsee yhä vanhalla kylätontilla. Yhdessä sen työväenrakennuksista toimi 1900-luvun alussa puhelinkeskus.

Vuonna 1899 rakennettiin Alsilaan kansakoulu, jonka rakennuspiirustukset laati Wihtori Sjöberg ja rakensi rakennusmies Otto Lehtonen. Koulu toimi vuoteen 1972 asti, jolloin Alsilan koulupiiri lakkautettiin.

Lähteet
-------

* Luoto, Jukka & Alifrosti, Kari: *Sauvon historia I*. Salo: Sauvon kunta, 1990. ISBN 952-90-2568-8.
* Saarento, Paula & Saukoniemi, Tellervo (toim.): *Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta*. Saarijärvi: Sauvon kunta, Turun maakuntamuseo, Varsinais-Suomen liitto, 2008. ISBN 978-951-595-127-4.

### Viitteet

1. ↑  Sauvon historia I, s. 394.
2. ↑  Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 89.
3. ↑  Sauvon historia I, s. 84.
4. ↑  Sauvon historia I, s. 346.
5. ↑  Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 89-90.
6. ↑  Sauvon kulttuurimaisema ja vanha rakennuskanta, s. 90.
**Baradili** (sardiksi *Bobàdri*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 83 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5,57 neliökilometriä. Se sijaitsee 165 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Baradili** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Rullaluistinhockey** oli ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran kesäolympialaisten ohjelmassa näytöslajina **Barcelonassa 1992**. Mukana oli 12 joukkuetta.

Barcelonan kisojen rullaluistinhockeyn näytösturnaukseen valittiin joukkueet vuoden 1991 MM-kilpailujen menestyksen perusteella. MM-kisojen kahdestatoista parhaasta maasta mukaan pääsivät muut paitsi Chile, joka korvattiin yhdellä aasialaisella maalla. Kiinan kieltäydyttyä osallistumasta Aasian kiintiöpaikan sai Japani.

Olympialaisten rullaluistinhockeyottelut pelattiin neljällä paikkakunnalla: Barcelonassa, Vicissä, Sant Sadurní d'Anoiassa ja Reusissa. Joukkueet jaettiin kahteen alkulohkoon. Lohkossa A pelasivat Portugali, Argentiina, Italia, Yhdysvallat, Sveitsi ja Japani. Lohkon B joukkueet olivat Alankomaat, Brasilia, Espanja, Saksa, Angola ja Australia. Molempien lohkojen kolme parasta joukkuetta pääsivät mukaan välieräsarjaan, jonka kaksi parasta ratkaisivat koko turnauksen voiton loppuottelussa.

Turnauksen loppuottelussa Argentiina voitti isäntämaa Espanjan jatkoajalla maalein 8–6 ja vei kultamitalit. Espanja sai hopeaa ja Italia pronssia. Seuraaville sijoille päätyivät Portugali, Brasilia, Alankomaat, Yhdysvallat ja Saksa. Kisojen parhaat maalintekijät olivat italialainen Francesco Amato (32 maalia) ja portugalilainen António Neves (24 maalia).

Lähteet
-------

* Cuyás, Roma (päätoim.): *Official Report of the Games of the XXV Olympiad Barcelona 1992 – Volume IV: The Games*, s. 294–297. COOB'92, 1992. ISBN 84-7868-106-X. (englanniksi) ja (espanjaksi)

Kesäolympialaisten 1992 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Baseball | Jalkapallo | Jousiammunta | Judo | Koripallo | Käsipallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pelota (*Näytöslaji*) | Purjehdus | Pyöräily | Pöytätennis | Ratsastus | Rullaluistinhockey (*Näytöslaji*) | Soutu | Sulkapallo | Taekwondo (*Näytöslaji*) | Taitouinti | Tennis | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
**Moksjärvi** on Vihdin pohjoisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 87 hehtaarin laajuinen erämainen järvi. Etäisyys Nummelasta on kuusitoista kilometriä pohjoiskoilliseen ja Helsingin keskustasta 45 kilometriä luoteeseen.

Maantiede
---------

Moksjärven pituus lounaasta koilliseen on 1,8 kilometriä. Järven rannat polveilevat, joten lahtia ja lahdelmia on useita. Järven keskiosassa on kaksi nimettyä saarta, Takasaari ja Isosaari. Niiden itäpuolella on luoto. Metsäisillä rannoilla on lukuisia rakennuksia ja leirikeskus. Moksjärven pohjoispuolella sijaitsee Etu-Moksi ja Taka-Moksi, lounaispuolella kohoaa Konianvuori (140 metriä mpy). Konian lounaispuolinen Averia sijaitsee kaksi kilometriä Moksjärveltä. Moksjärven eteläpuolella sijaitsee Hauklampi. Moksjärveen virtaa vettä ympäristön soilta, järven luoteisrannalta lähtee laskuoja.

Moksjärvi on keskiravinteikas ja sen happitilanne on hyvä. Järven tilavuus on noin 2,9 miljoonaa kuutiometriä.

Moksjärvi (23.095.1.001) kuuluu Sitinojan-Suho-ojan valuma-alueeseen (23.092), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Moksjärvi on Sitinojan-Suho-ojan alueen laajin vakavesi ja Karjaanjoen alueen koillisia vakavesiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Moksjärvi, vakavesi, Vihti
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Moksjärvi. Järviwiki. Viitattu 15.3.2021.
3. ↑  Karjaanjoki (23). Järviwiki. Viitattu 15.3.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Vesientila.fi: Moksjärvi
**Lastukoski** on kylä Nilsiässä, sen itäpuolella, Syvärin ja Vuotjärven välissä olevan Lastukosken ja sen viereisen Lastukosken kanavan ympärillä. Lastukoski käsittää Lastukosken ja Lastulahden kylät. Lastulahden eteläpuolella on Vuotjärven kylä. Kanavalta on noin 11 kilometriä Nilsiän keskustaan ja runsas 60 kilometriä Kuopion keskustaan.

Alkujaan nimenomaan koski ja kanava on tunnettu Lastukoskena (asiakirjoissa *Lastakoski* (1415) ja *Lastukoski* (1758)), ja sen länsipuolelta on tunnettu Lastulahden kyläkunta (*Lastulax*, 1752). Koski on tunnettu kalastuskohde. Lastukoski on ollut varhainen rajapaikka Hämeen ja Savon nautinta-alueille.

Alueen keskeisin maantie on Kantatie 75, jonka osuus Lastukosken lähistöllä kulkee nimellä Nurmeksentie. Lastukosken kanava on Väyläviraston hoidossa oleva, itsepalveluna käytettävissä oleva 350 metriä pitkä sulkukanava.

Monet peruspalvelut on nykyisin haettava Nilsiän keskustasta. Säyneistentien varressa Vuotjärven rannassa on uimarannalla Lastukosken-Kylät ry:n vuonna 2014 pystyttämä kota, kesäteatteri rekvisiittoineen, yhdistyksen oma rakennus, hiekkaranta ja laituri. *lähde?* Lastukoskella toiminut Gasthaus Lastulahti meni konkurssiin joulukuussa 2016. Myös Lastubuoti lopetti vuonna 2018 koskikahvionsa, josta aiemmin myytiin paikalla tehtyjä ruokaa, virvokkeita, käsityötuotteita ja kalastuslupia. 

Nähtävyyksiin kuuluu Lastukosken itäpuolella sijaitseva Pisa-vuori, jonka huipulle, 270,6 metriin merenpinnasta, rakennettiin uusi, teräksinen näkötorni vuosina 2013-2014.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lastukoski (s. 223) *Suomalainen paikannimikirja*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 17.7.2021.
2. 1 2  Pisa ja Lastukoski Nilsiän Pitäjäyhdistys ry. nilsia.fi. Viitattu 17.7.2021.
3. ↑  Lastukosken kanava Väylävirasto, vayla.fi. Viitattu 17.7.2021.
4. ↑  Gasthaus Lastulahti Oy *taloustutka.fi*. Viitattu 17.7.2021.
5. ↑  Jukka-Pekka Räsänen: Tuuli häiritsee Pisan uuden näkötornin pystyttämistä *savonsanomat.fi*.  14.11.2013. Viitattu 17.7.2021.
6. ↑  Jukka-Pekka Räsänen: Pisan näkötornia valmistellaan uuteen helikopterikyytiin *savonsanomat.fi*.  7.5.2014. Viitattu 17.7.2021.
7. ↑  Tarja Jauhiainen: Pisan uusi näkötorni avattiin Nilsiässä *retkipaikka.fi*.  11.10.2014. Viitattu 17.7.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Lastukosken-Kylät ry
* Sääennuste: Kuopio, Lastukoski (ilmatieteenlaitos.fi)
* Laatukosken kota (liikkuvakuopio.fi)
**Mirka Tuovinen** (s. 1987 Espoo) on suomalainen tietokirjailija. Tuovinen on *Kasviksilla, kiitos* -kirjan toinen kirjoittaja. Mirka Tuovinen on opiskellut diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisessä yliopistossa.

Ura
---

Vuonna 2019 Tuovinen julkaisi esikoisteoksensa *Kasviksilla, kiitos – Kaikki irti kasviproteiineista* yhdessä toimintaterapeutti Lotta Lahden kanssa. Kirja käsittelee terveyttä edistävää ja ilmastoystävällistä kasvispainotteista ruokavaliota. Kirja opettaa kasviperäisten proteiinien käyttöä ohjeiden ja reseptien myötä. Kirjan reseptit sopivat monelle erityisruokavaliolle. Kirja soveltuu myös vegaaniseen sekä gluteenittomaan ruokavalioon ja maitoallergikolle.

Loppuvuodesta 2019 Mirka Tuovinen aloitti toiminnan terveyspalveluja tuottavan Puhti.fi:n palveluksessa. Puhdilla hän vastaa viestinnästä ja palvelun jatkuvasta kehittämisestä.

Teokset
-------

* Lahti, Lotta – Tuovinen ,Mirka: *Kasviksilla, kiitos – Kaikki irti kasviproteiineista*. Cozy Publishing, 2019. ISBN 978-952-7054-89-5.

Lähteet
-------

1. ↑  Kasviksilla, kiitos Dream Cozy. Viitattu 18.11.2019.
2. ↑  Niiniaho, Emmi: Suomalaisten kestosuosikin päivitetty resepti: tämä versio mokkapaloista pitää kylläisenä! *Iltalehti*.  12.12.2019. Alma Media Suomi Oy. Viitattu 13.12.2019.
3. ↑  Pajula, Katja: Saako kasviksista riittävästi proteiinia? – Tämän jutun luettuasi olet valmis luopumaan lihasta kokonaan *Talouselämä*.  3.11.2019. Alma Talent. Viitattu 18.11.2019.
4. ↑  Kasviksilla, kiitos *Kustantamon kotisivu*. Dream Cozy. Viitattu 18.11.2019.
5. ↑  Tuovinen, Mirka: Puhti 1 v. – Vauhdikas nousu hyvinvoinnin seurantaan *Puhti.fi-verkkosivusto*.  29.11.2019. Puhti Lab Oy. Viitattu 29.11.2019.

* 

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Irving Caesar vuonna 1930
**Irving Caesar** (4. heinäkuuta 1895 – 18. joulukuuta 1996) eli **Isidor Caesar** oli yhdysvaltalainen muusikko ja laulunsanoittaja, jonka levytetyimpiä kappaleita ovat muun muassa "Swanee", "Sometimes I’m Happy", "Crazy Rhythm" ja "Tea for Two". Hän oli George Gershwinin läheinen ystävä ja musiikillinen yhteistyökumppani.

Caesarin ensimmäinen hitti oli George Gershwinin kanssa kirjoitettu "Swanee" (1919), jonka laulaja Al Jolson teki tunnetuksi. Vuonna 1925 Caesar kirjoitti Vincent Youmansin kanssa kappaleen "Tea for Two" musikaaliin *No, No, Nanette*. Hän sanoitti Joseph Meyerin ja Roger Wolfe Kahnin kappaleen "Crazy Rhythm" vuonna 1928, ja vuonna 1930 ilmestyi hänen englanniksi sanoittamansa, alun perin saksalainen kappale "Just a Gigolo". Caesar osallistui vuoden 1939 elokuvan *Ihmemaa Oz* laulujen tekemiseen Harold Arlenin ja Otto Harbachin kanssa. Hän kirjoitti 1930-luvulla laulukirjoja lasten musiikkiopetukseen. Hän vetäytyi musiikkimaailmasta 1950-luvulla.

Irving Caesarin vanhempi veli Arthur oli käsikirjoittaja. Caesar syntyi, varttui ja kuoli New Yorkin kaupungissa.

Caesar toimi ASCAPin johtokunnassa yhteensä 33 vuotta. Hän eli 101-vuotiaaksi. Vuonna 1972 hänet kelpuutettiin Songwriters Hall of Fameen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Bush, John: Irving Caesar *Allmusic*. Viitattu 3.12.2011. (englanniksi)
2. 1 2 3  Burlingame, Sandra: Irving Caesar *JazzBiographies.com*.  Arkistoitu 6.5.2012. Viitattu 5.5.2012. (englanniksi)
3. ↑  Irving Caesar *Songwriters Hall of Fame*.  Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 3.12.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Lisää luettavaa aiheesta **Irving Caesar** on Wikiaineistossa (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Belgia
* Yhdysvallat
* Japani
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* NARA
* RISM
* SNAC

 |

 |
Lastukosken kanava
**Lastukosken kanava** on itsepalveluna toimiva sulkukanava, joka sijaitsee Nilsiässä nykyisessä Kuopion kaupungissa. Se rakennettiin vuosina 1904–1905 ja avattiin liikenteelle vuonna 1906. Sen pituus on 350 metriä. Kanavan ylittävän kiinteän sillan alikulkukorkeus on 4,3 metriä. Kanavassa 96 metriä korkea Syväri laskee 95 metriä korkeaan Vuotjärveen, pudotusero vaihtelee välillä 1-1,3 metriä. Kanava kuuluu Tahkon vesireittiin yhdessä Juankosken ja Karjalankosken kanavien kanssa. Kanavan portit ovat puisia salpausportteja tyhjennys- ja täyttöluukuilla. Porttien koneistot ovat sähkömekaanisia.

Kanava toimii itsepalvelulla mutta sen etävalvonta suoritetaan Heinävedellä sijaitsevalta Varistaipaleen kanavalta. Lastukosken, Juankosken ja Karjalankosken kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.

Lähteet
-------

1. ↑  Facta 2001 WSOY 1984 9. osa, palsta 674
2. ↑  Väylävirasto - Lastukosken kanava *vayla.fi*.
3. ↑  Tahkon vesireitti - Tahko.com *tahko.com*.
4. ↑  Kanavien käyttö ja kunnossapito - Arctia Oy *arctia.fi*.

Aiheesta muualla
----------------

* Väylävirasto - Lastukosken kanava
* Suomen kanavat - Lastukoski

Vuoksen vesistön kanavat

|  |  |
| --- | --- |
| Heinäveden reitti | Karvion kanava | Kerman kanava | Pilpan kanava | Vihovuonteen kanava |
| Iisalmen reitti | Ahkiolahden kanava | Nerkoon kanava |
| Juojärven reitti | Kaavinkosken kanava | Taivallahden kanava | Varistaipaleen kanava |
| Leppävirran reitti | Konnuksen kanava | Naapuskosken kanava | Taipaleen kanava |
| Nilsiän reitti | Lastukosken kanava | Juankosken kanava | Karjalankosken kanava |
| Pielisen reitti | Joensuun kanava | Kaltimon kanava | Kuurnan kanava |
| Muita kanavia | Ketveleen kanava | Kuivataipaleen kanava | Saarikosken kanava | Raikuun kanava | Saimaan kanava |
Mariam Hakobyan
**Mariam Hakobyan** armeniaksi Մարիամ Հակոբյան (s. 1949 Jerevan) on armenialainen kuvanveistäjä.

Hakobyan valmistui Jerevanissa Valtiollisesta kuvataideinstituutista vuonna 1974 on kuulunut Armenian taiteilijaliittoon vuodesta 1979. Hän on toiminut liitossa kuvanveistäjien jaoksen sihteerinä. Hän on perustanut NorEon-keskuksen jonka tehtävänä on auttaa armenialaisia taiteilijoita ammatillisissa kysymyksissä ja tuoda heitä esille maailman taide-elämässä. 

Uransa varrella Hakobyan on pitänyt satoja näyttelyitä niin kotimaassaan kuin ulkomaillakin.  Hänen grafiikkaansa ja pienoisveistoksiaan on monissa yksityiskokoelmissa ja museoissa eripuolilla maailmaa. Hänet on palkittu Italiassa vuonna 1998, Kiinassa 2001, Liettuassa vuonna 2003 ja Venäjällä 2004. Itävallan armenialainen yhteisö tilasi häneltä teoksen *Usko* kunnioittamaan Armenian 1700 vuotta pitkää taivalta kristittynä valtiona. Teos on Wienissä.

Mariam Hakobyan: *Usko*, basaltti, pronssi, 285x150x190 cm, Wien, Itävalta

Viitteet
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Jalmari Kaila** (11. joulukuuta 1901 – 9. kesäkuuta 1977) oli suomalainen kestävyysjuoksija, joka edusti urallaan Hämeenlinnan Kisaa, Helsingin Jyryä ja Helsingin Tovereita.

Hämeenlinnasta kotoisin ollut Kaila osallistui vuonna 1925 Frankfurt am Mainin työläisolympialaisiin, jossa hän saavutti kaksi palkintosijaa. Hän oli mukana kisojen 3 000 metrin joukkuejuoksussa, jossa Suomi voitti kultaa ajalla 9.31,7. Kaksi vuotta myöhemmin Kaila voitti Työväen Urheiluliiton mestaruuden maastojuoksussa. Keväällä 1929 hän loikkasi Jyrystä toiseen helsinkiläisseuraan Tovereihin, joka oli porvarillisen SVUL:n jäsenseura. Näin Kaila pääsi osallistumaan myös SM-kilpailuihin ja kaksi vuotta myöhemmin hän voittikin Ensossa maastojuoksun SM-kultaa.

Ratajuoksussa Kaila oli vuonna 1932 maailmantilaston yhdeksäs 5 000 metrillä ja 1927 kymmenes 10 000 metrillä. Hänen ennätyksensä ovat kesäkuussa 1932 Helsingissä juostu 14.55,0 (5 000 m) ja elokuussa 1930 Tampereella juostu 32.04,8 (10 000 m).

Jalmari Kaila on haudattu Hämeenlinnaan Ahveniston hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. 1 2  Jalmari Kaila  17.2.2010. Find A Grave. Viitattu 12.4.2016.
2. ↑  Tohtori Arajärvi suosittelee liikuntaa ennalta ehkäiseväksi lääkkeeksi (arkistoitu versio)  16.10.2006. Hämeen Sanomat.  Arkistoitu 5.6.2016. Viitattu 12.4.2016.
3. 1 2  Syrjäläinen, Antti: *Miksi siksi loikkariksi? Huippu-urheilijoiden loikkaukset TUL:sta SVUL:oon 1919–1939*, s. 146. Joensuu: Joensuun yliopisto, 2008. ISBN 978-952-219-137-3. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Virtamo, Keijo (toim.): *Fokus-Urheilu 2*, s. 119. Otava, 1970.
5. ↑  National Crosscountry Champions for Finland  11.8.2013. Association of Road Racing Statisticians. Viitattu 12.4.2016.
6. ↑  Jalmari Kaila Profile Track and Field Statistics. Viitattu 12.4.2016.