recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mark Travis John Sanchez** (s. 11. marraskuuta 1986 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja, joka pelasi NFL-liigassa vuosina 2009–2018. Hän on New York Jetsin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2009. Urallaan hän edusti myös Philadelphia Eaglesia, Dallas Cowboysia ja Washington Redskinsiä.

Ura
---

Hän pelasi amerikkalaista jalkapalloa ennen ammattilaisuraansa Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa. Sanchez on vasta neljäs tulokaspelinrakentaja, joka on NFL-historiassa voittanut ensimmäisen pudotuspeliottelunsa ja toinen joka voitti kaksi pudotuspeliottelua tulokaskaudellaan.*lähde?*

Kaudelle 2012 Jets hankki Sanchezille kilpailijaksi Denver Broncosista huippusuositun Tim Tebow'n, joka menetti oman paikkansa Denverissä Indianapolis Coltsista siirtyneelle tähtipelinrakentaja Peyton Manningille. Sanchez voitti haastajansa Tebow'n ja aloitti kauden 16 pelistä 15. Tebow ei aloittanut ainuttakaan. Vuoden 2013 varaustilaisuus Jets varasi Geno Smithin, josta tuli uusi haastaja Sanchezille. Sanchez loukkasi olkapäänsä harjoitusottelussa, eikä pelannut kaudella 2013 otteluakaan. Kauden päätteeksi Jets irtisanoi Sanchezin sopimuksen.

Sanchez pelasi kaudet 2014 ja 2015 Philadelphia Eaglesissä, jossa hän toimi lähinnä Nick Folesin varamiehenä. Sanchez kaupattiin keväällä 2016 Denver Broncosiin, joka purki Sanchezin sopimuksen ennen seuraavan kauden alkua. Sen sijaan Dallas Cowboys palkkasi hänet Dak Prescottin varamieheksi yksivuotisella sopimuksella.

Kauden 2017 Sanchez edusti Chicago Bearsia, muttei saanut ollenkaan peliaikaa joukkueessa. Marraskuussa 2018 Washington Redskins teki sopimuksen Sanchezin kanssa joukkueen aloittavan pelinrakentajan loukkaannuttua. Sanchez sai peliaikaa Redskinsissä, kun varamies Colt McCoy loukkaantui myös.

Sanchez ilmoitti kesällä 2019 lopettavansa ammattilaisuransa. Hän siirtyi ESPN-urheilukanavan yliopistojalkapallon kommentaattoriksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Mark Sanchez retires from NFL for high-profile ESPN job New York Post. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mark Sanchez** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Mark Sanchez
**Carl Celian Icahn** (s. 16. helmikuuta 1936 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pääomasijoittaja ja miljardööri. Hänen omaisuutensa arvo oli vuonna 2009 yhdeksän miljardia dollaria. Icahn kasvoi Queensissä New Yorkissa. Hän valmistui kandidaatiksi (psykologia) Princetonin yliopistosta, ja jatkoi lääketieteen opinnoilla New Yorkin yliopistossa, jossa opinnot jäivät kuitenkin kesken. Icahnilla on 1980-luvulta periytyvä maine aggressiivisena aktivistisijoittajana.

Icahn Stadium
Yleisurheilustadion Icahn Stadium New Yorkissa on nimetty Icahnin mukaan. Hän rahoittaa muun muassa myös Princetonin yliopiston perinnöllisyystieteen laboratoriota, joka myös on nimetty hänen mukaansa.

Liiketoimintoja
---------------

Vuonna 1985 Icahn osti rahoitusta tarvinneen Trans World Airlinesin. Saatuaan yhtiön hallintaansa hän myi sen kannattavimpia osia kilpailijoille. Icahn pakotettiin eroamaan 1992, jolloin yhtiön konkurssianomus oli jo vireillä. TWA meni konkurssiin 1993. Icahn omisti 1980-luvulla myös Texacoa ja USX:ia. 

Icahn omisti 2000-luvun alussa 3,3 % Time Warnerista. Hän pyrki erottamaan pääjohtaja Richard Parsonsin ja jakamaan yhtiön vuonna 2006, mutta ei saanut osakkeenomistajien kannatusta. Helmikuussa 2006 tehdyn sopimuksen mukaan Time Warner osti omia osakkeita 20 miljardin dollarin arvosta, leikkasi kustannuksia 500 miljoonan dollarin edestä vuonna 2007 ja nimitti hallitukseen kaksi Icahnia konsultoivaa riippumatonta jäsentä.

Icahn sijoitti kaksi miljardia dollaria ruotsalaiseen Cevian Capitaliin. Cevian Capital hankki vuonna 2005 noin neljän prosentin osuuden suomalaisesta Metsosta. Keväällä 2006 Cevian Capitalin johtava osakas Christer Gardell valittiin yhtiön hallitukseen. Icahn ja Cevian Capital ostivat vuonna 2004 3 % Skandiasta ja 9,9 % Lindexistä. Cevian vähensi 27. kesäkuuta 2006 Lindex-omistustaan 5,6 prosenttiin ja 18. heinäkuuta 2006 4,4 prosenttiin.

Kun lääkealan yritys Mylan Laboratories julkaisi 2004 aikeensa ostaa King Phamaceuticalsin, Icahn osti yrityksen osakkeita. Icahnin mukaan Mylan tarjosi King Pharmaceuticalsista liikaa. Hän arvosteli myös Mylanin pääjohtajan palkkaa liian korkeaksi ja oli sitä mieltä, että yritystä johdettiin väärin. Vuonna 2005 Mylan luopui yrityskaupasta perustellen sitä sillä, että oli saanut yhtiöstä uusia tietoja. 

Icahn oli merkittävä vähemmistöomistaja Yahoossa, kun se neuvotteli 2008 ostotarjouksesta Microsoftin kanssa. Icahn vaati, että Microsoftin tarjous olisi hyväksyttävä, kun taas varsinkin toimitusjohtaja Jerry Yang vastusti hyväksymistä. Tarjousta ei hyväksytty. Yahoon kurssi putosi sittemmin tuntuvasti ja toimitusjohtaja Yang erosi.

Lähteet
-------

1. ↑  The 400 Richest Americans Forbes 21.9.2006
2. ↑
3. ↑  .

Aiheesta muualla
----------------

* The Icahn Report, Carl Icahnin verkkopäiväkirja

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Puola

 |

 |
**Ursula ja Sabina Eriksson** (s. 1967) ovat ruotsalaiset kaksossiskot, jotka nousivat yleiseen tietoisuuteen Englannissa vuonna 2008 yhden ihmisen kuolemaan johtaneen tapahtumasarjan seurauksena. Varmoja syitä tapahtumille ei ole pystytty selvittämään, mutta taustalla oli harvinainen harhaluuloisuushäiriö, jonka vuoksi molemmat siskokset olivat tilapäisesti mielisairaita. Huumeet tai alkoholi eivät liittyneet tapaukseen millään tavoin.

Linja-automatkalla Liverpoolista Lontooseen naiset jätettiin kyydistä Stoke-on-Trentin lähellä oudon käytöksen takia, minkä jälkeen he juoksivat useita kertoja moottoritielle ja jäivät lopulta tiellä liikkuneiden ajoneuvojen alle. Ursula loukkaantui vakavasti, Sabina vastusti ensiapua ja hyökkäsi poliisin kimppuun. Hänet pidätettiin lyhyeksi aikaa mutta vapautettiin pian, ja eräs paikallinen henkilö tarjosi hänelle yöpaikan. Tämän henkilön Sabina myöhemmin tappoi provosoimattomassa hyökkäyksessä. 

Sabina pidätettiin hänen hypättyään sillalta alas vilkkaalle ajotielle. Hän sai viiden vuoden vankeustuomion alentuneesti syyntakeisena tehdystä taposta. Hän vapautui vankilasta vuonna 2011.

Taustaa
-------

Ursula ja Sabina Eriksson viettivät lapsuutensa Sunnen kunnassa Länsi-Ruotsissa köyhissä olosuhteissa. Paikalliset ikätoverit pitivät heitä outoina ja heitä kiusattiin. Siskokset jättivät Ruotsin vuonna 2003, Sabina muutti Irlantiin ja Ursula Yhdysvaltoihin. Naiset tapasivat toisensa uudelleen Irlannissa, ja he matkustivat Liverpooliin toukokuussa 2008. Sabinalla oli Irlannissa aviomies ja kaksi lasta, jotka eivät tienneet hänen lähteneen Englantiin siskonsa kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

* BBC:n ohjelmaesittely (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  Fem års fängelse för knivmord i England *Värmlands Folkblad*.  27.11.2009.  Arkistoitu 30.9.2011. Viitattu 29.1.2011.
2. ↑  The Twins Who Ran into Traffic Before Stabbing a Man to Death vice.com 14.9.2018
Max August Kronqvist
**Max August Kronqvist** (12. heinäkuuta 1894 Pietarsaari – 25. kesäkuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri.

Perhetausta
-----------

Hänen vanhempansa olivat työmies August Vilhelm Kronqvist ja Ida Augusta Wörgren.

Opinnot ja harrastukset
-----------------------

Hän kävi kansakoulun ja Pietarsaaren käsityökoulun. Vapaa-aikanaan hän oli kova urheilumies ja perustikin aikanaan urheiluseura Sportin, minkä johtokunnan jäsenenä hän myös toimi. Hän oli myös Jakobstads brottningsklubb-nimisen painiseuran perustaja.

Jääkärikausi
------------

Jääkärimerkki
Kronqvist työskenteli tehdastyöläisenä Pietarsaaressa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, missä hän koki kohtalonsa joutumalla omalla vartiovuorollaan vihollisen kovaan rumputuleen 25. kesäkuuta 1916 ja menehtyi samalla saamiinsa haavoihin. Kuollessaan hän oli naimaton. Kronqvist haudattiin Gallingin sotilashautausmaahan. **Kunniamerkit**: Jääkärimerkki.

Lähteet
-------

* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 ISBN 952-5354-48-2
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
**Erkki Teikari** (s. 9. heinäkuuta 1941 Oulu) on suomalainen toimittaja.

Teikari työskenteli pitkään Satakunnan Kansassa. Hän toimi vuodesta 1982 vuoteen 2002, jolloin jäi eläkkeelle, lehden vastaavana päätoimittajana, mitä ennen hän toimi vuosina 1973–1976 ja 1977–1981 lehden toisena päätoimittajana. Vuosina 1976–1977 hän toimi sanomalehti Kalevan päätoimittajana. Teikari on palkittu toimittajanurastaan muun muassa valtion journalistipalkinnolla, Päätoimittajien yhdistyksen journalistipalkinnolla ja Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton Olli-palkinnolla vuonna 2003.

Teikari on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1973 Tampereen yliopistosta. Hänen väitöskirjansa aiheena oli puolueiden päälehtien ulkopoliittinen suunta vuosina 1933–1944. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi hän oli valmistunut vuonna 1964 ja lisensiaatiksi vuonna 1967. Ennen uraansa Satakunnan Kansassa Teikari työskenteli Tampereen yliopistossa ja sen edeltäjässä Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa muun muassa lehdistöopin lehtorina. Hän on toiminut myös Jyväskylän yliopiston journalistiikan ja Tampereen yliopiston tiedotusopin dosenttina.

Teikarin luottamustehtäviä ovat olleet muun muassa STT:n hallituksen, Päätoimittajien yhdistyksen ja Sanomalehtien Liiton toimitusjaoston puheenjohtajuudet.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Teikarille olennaista on uutinen.  *Helsingin Sanomat*, 8.7.1991. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.1.2011.
2. ↑  Jokinen Satakunnan Kansan päätoimittajaksi *MTV3.fi*.  4.7.2001. Viitattu 29.1.2011.
3. ↑  Journalistipalkinnot ja eläkkeet jaettu *minedu.fi*.  28.5.2003. Opetus- ja kulttuuriministeriö.  Arkistoitu 14.9.2011. Viitattu 29.1.2011.
4. 1 2  Erkki Teikari sai journalistipalkinnon.  *Helsingin Sanomat*, 28.11.2003. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.1.2011.
5. ↑  Olli-palkinnot Seppo Hyrkäkselle ja Erkki Teikarille *sanomalehtimiesliitto.fi*.  10.2.2003.  Arkistoitu 14.9.2011. Viitattu 29.1.2011.
**Ethan Moreau** (s. 22. syyskuuta 1975 Huntsville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi laitahyökkääjänä.

Moreau aloitti uransa Niagara Falls Thunderissa OHL:ssä. Hän pelasi kolme kautta, ennen kuin Chicago Blackhawks varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa 1994. Moreau pelasi vielä yhden kauden OHL:ssä, nyt Sudbury Wolvesissa, ennen kuin Blackhawks teki hänen kanssaan sopimuksen. Ensimmäisenä kautenaan Moreau pelasi kahdeksan NHL-ottelua, kun muu kausi kului farmijoukkueessa.

Seuraava kausi oli Moreaun ensimmäinen täysi vuosi NHL:ssä, ja sitä seurasi neljä kautta Blackhawksissa. Sitten 20. maaliskuuta 1999 Moreau myytiin suuressa pelaajakaupassa Chad Kilgerin, Daniel Clearyn ja Christian Laflammen kanssa Edmonton Oilersiin, ja Chicagoon matkasivat Boris Mironov, Dean McAmmond ja Jonas Elofsson.

Moreau ei saavuttanut samaa pistetehokkuutta, mitä hän näytti junioriliigoissa, mutta sen sijaan hänestä kehittyi karvaava hyökkääjä ja johtaja, joka sai paljon peliaikaa kolmannessa ketjussa. Työsulkukauden hän pelasi Österreichische Eishockey-Ligassa Itävallassa EC VSV Villachissa.

Vuonna 2006 Moreau teki nelivuotisen jatkosopimuksen Oilersin kanssa, ja vältti näin vapaaksi agentiksi joutumisen. Kaudeksi 2007–2008 hänestä tuli Oilersin kapteeni. Seuraavan kauden jälkeen hänet palkittiin NHL:n humanitaarisella palkinnolla King Clancy Trophyllä. 30. kesäkuuta 2010 Columbus Blue Jackets poimi Moreaun waiwers-listalta seuraansa. Columbuksen kanssa Moreau teki vuoden sopimuksen joka oli arvoltaan kaksi miljoonaa dollaria. Moreau pelasi yhden kauden Blue Jacketsissa ja teki sitten vuoden sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Moreau pelasi kauden Kingsissä ja lopetti sen jälkeen uransa. Hän jatkoi kuitenkin NHL:ssä ja aloitti kesällä 2012 työt Montreal Canadiensin kykyjenetsijänä.

Lähteet
-------

* Ethan Moreau *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Ethan Moreau The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
* Ethan Moreau Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Portzline, Aaron: Blue Jackets Claim Moreau *blog.dispatch.com*.  30.6.2010. The Columbus Dispatch. Viitattu 27.7.2010. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Kings ink Moreau to one-year deal *NHL.com*.  20.8.2011. National Hockey League. Viitattu 24.8.2011. (englanniksi)
3. ↑  Canadiens add Dufresne, Riendeau and Moreau to staff *tsn.ca*.  20.6.2012. Bell Media. Viitattu 21.6.2012. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Vincent Lecavalier** | **King Clancy Memorial Trophyn voittaja**2009 | Seuraaja:**Shane Doan** |
Justo Gallego Martínez
Don Justo katedraalin katolla vuonna 2003 saksalaisen taiteilijan Ulrich Brinkhoffin kanssa
Justo Gallego Martínezin katedraali. Mejorada del Campo, Madrid, Espanja. 2005.
**Justo Gallego Martínez** (20. syyskuuta 1925 – 28. marraskuuta 2021) oli espanjalainen munkki, joka rakensi vuodesta 1961 omaa katedraalia Mejorada del Campoon, Madridin itsehallintoalueelle, Espanjaan.

Nuorempana Justo Gallego liittyi trappistiluostariin, mutta joutui lähtemään sieltä vuonna 1961 sairastuttuaan tuberkuloosiin. Turhautuneena hän ryhtyi rakentamaan omaa katedraalia vanhemmiltaan perimälleen maalle.

Katedraalin lopputulos ei koskaan ollut hänen mielessään ja suunnitelmat muuttuivat aikojen myötä tunteiden ja inspiraation mukaan. Hänen suurin inspiraation lähteensä oli Kristus. Hänellä ei ollut virallista rakennuslupaa Mejorada del Campon kaupungilta. Myöskään katolinen kirkko ei antanut hänelle tukeaan.

Justo Gallegon mukaan rakennus on omistettu Neitsyt Marian Espanjassa ilmestymisen kunniaksi (*Nuestra Señora del Pilar*). Kupoli ulottuu 40 metrin korkeuteen. Hän rakensi katedraalinsa pääosin itse kuuden sisarenpojan ja satunnaisten vapaaehtoisten voimin. Tarvittaessa Gallego on omalla kustannuksellaan käyttänyt asiantuntijaa. Hän rahoittaa projektinsa vuokraamalla tai myymällä perimäänsä maatalousmaata, sekä saamillaan lahjoituksilla. Vuonna 2005 hän pääsi Coca-Colan energiajuomamainokseen ja sai rahan lisäksi kuuluisuutta koko Espanjan laajuisesti.

Kansalaisilla on eriäviä mielipiteitä meneillään olevasta projektista. Toiset näkevät sen turistien kannalta mielenkiintoisena matkailunähtävyytenä, kun taas toisten mielestä viranomaiset eivät ole tehneet riittävästi estääkseen hirvityksen rakentamista.

Suurin osa rakennusmateriaalista on kierrätettyä. Hän sai lahjoituksena materiaalia espanjalaisilta rakennusyrityksiltä, läheiseltä tiilitehtaalta ja myös vierailijoilta. Esimerkiksi pylväät on valettu vanhojen bensiinisäiliöiden avulla.

Gallego Martínez asui katedraalissaan ja myös kuoli siellä.

Lähteet
-------

1. ↑  Muere Justo Gallego, el albañil que dedicó 60 años de su vida a construir una catedral en Mejorada del Campo (espanjaksi)
2. 1 2 3  Justo Gallego, Who Built a Cathedral, Brick by Brick, Dies at 96 *NY Times*. Viitattu 13.1.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* "Catedral" Documentary by Aliocha and by Alessio Rigo de Righi
* Citynoisen artikkeli Gallego Martínezista, sisältää paljon valokuvia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* *Le chantier de Dieu* in GEO 360° (ARTE TV) (ranskaksi)
* Ilmakuva (Google Maps) (englanniksi)
* Katedraalin sijainti kaupungin kartalla (Map 24)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Structurae

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Emil Aleksander Taavetinpoika Kantola** (17. syyskuuta 1886 Ylivieska - 20. syyskuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Taavetti Kantola ja Lyydi Maria Korte.

Jääkärikausi
------------

Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Kantola toimi työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, missä hän kaatui taistelussa venäläisten luodista 20. syyskuuta 1916 ollessaan komennettuna varmistusketjuun pioneerien suorittaessa varustelutöitä.

Hänet haudattiin sotilashautausmaahan lähelle Latsche-joen suuta Riianlahden rannalle Dumben yhteishautaan saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Viktor Kamis ja Konrad Johan Olof Pehrsson. Hän oli kuollessaan naimaton. Kunniamerkit: Jääkärimerkki, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* *Suomen sotasurmat 1914-1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 ISBN 952-5354-48-2.

### Viitteet

1. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975
3. ↑  Suomen sotasurmat 1914-1922
Knjažpogostin piiri Komin tasavallan kartalla.
**Knjažpogostin piiri** (ven. Княжпогостский район, *Knjažpogostski raion*, komiksi Княжпогост район, *Knjažpogost raion*) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 24 600 neliökilometriä. Asukkaita on 25 600 henkeä (vuonna 2009).

Knjažpogostin piiri sijaitsee Komin tasavallan keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Ust-Tsilman piiriin, idässä Uhtaan, kaakossa Ust-Vymin piiriin, etelässä Syktyvdinin ja Kortkerosin piireihin ja lännessä Udoran piiriin.

Hallinnollinen keskus on Jemvan kaupunki, josta on 130 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Jemvan kaupungin lisäksi piiriin kuuluu Sindorin taajama sekä 10 maalaiskuntaa: Iosser, Knjažpogost, Meštšura, Serjogovo, Šoška, Trakt, Tšinjavoryk, Turja, Vetju ja Vožajol.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 64,4 % venäläisiä, 17,9 % komeja, 7,7 % ukrainalaisia, 2,4 % valkovenäläisiä ja 0,9 % saksalaisia.

Taloudellisesti merkittävintä on bauksiittien louhinta. Lisäksi tuotetaan rakennustarvikkeita, kuitulevyjä ja puupalkkeja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 220. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2009 g. *gks.ru*.  Arkistoitu 21.10.2011. Viitattu 24.12.2009. (venäjäksi)
3. ↑  *Respublike Komi – 85 let: Istoriko-statistitšeski sbornik*, s. 31. Syktyvkar: Territorialny organ Federalnoi služby gosudarstvennoi statistiki po Respublike Komi, 2006. ISBN 5-903273-01-7.

Aiheesta muualla
----------------

* Knjažpogostin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)

Komin piirit ja *kaupunkipiirit*
*Inta* •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
*Syktyvkar* •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
*Uhta* •
*Usinsk* •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
*Vorkuta* •
Vuktyl
**Rašid al-Ghannuši** tai **Rašid al-Khriji** (myös *Rachid Ghannouchi*, s. 1941) on tunisialainen poliitikko ja islamisti-aktivisti. Hän oli vuosia maanpaossa Lontoossa, mutta palasi Tunisiaan Tunisian kansannousun ja Ben Alin hallinnon kaatumisen jälkeen tammikuun lopussa 2011. Hän johtaa Ennahda- eli al-Nahda-liikettä, joka oli kielletty presidentti Ben Alin aikana. Heti palattuaan al-Ghannuši ilmoitti että ei aio asettua presidenttiehdokkaaksi, mutta että puolue osallistuu parlamenttivaaleihin.

Ghannouchi on korostanut moniarvoisuuden sallimista, naisten oikeuksia ja omantunnon vapautta.

Lähteet
-------

1. ↑  Tunisian islamistijohtaja palasi maanpaosta Helsingin Sanomat 30.1.2011
2. ↑  Tunisian Islamist leader Rachid Ghannouchi returns home BBC News 30.1.2011 (englanniksi)
3. ↑  Interview transcript: Rachid Ghannouchi Financial Times 18.1.2011 (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Rašid al-Ghannuši** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
	+ 2
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Alexander Uexküll-Gyllenband** (4. huhtikuuta 1864 Pietari – 15. joulukuuta 1923 Helsinki) oli venäjänsaksalainen filosofi, vapaaherra ja todellinen valtioneuvos. Lisäksi hän toimi teatterivaikuttajana Suomessa 1910-luvulla. Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli suomalainen näyttelijä Ida Aalberg.

Elämä
-----

Uexküll-Gyllenbandtin suku oli muuttanut Venäjälle Saksasta ja Baltiasta 1600-luvulla. Sen jäsenet olivat korkeita virkamiehiä ja melko varakkaita, pari sukuun kuulunutta perhettä oli jopa rikkaita tehtaineen ja kaivoksineen. Alexander Uexküll-Gyllenbandin isä vapaaherra Alexander Uexküll-Gyllenbandt vanhempi oli senaattori, hänen äitinsä Line von Adelson oli dresdeniläisen lääkärin tytär. Uexküll-Gyllenband – hän pudotti sukunimensä lopusta t-kirjaimen pois – opiskeli Saksan yliopistoissa ja valmistui lakimieheksi, mutta oli kiinnostunut myös filosofiasta.

Uexküll-Gyllenband avioitui suomalaisen näyttelijän Ida Aalbergin kanssa Lontoossa 24. heinäkuuta 1894. Aalberg oli aikansa tunnetuimpia suomenkielisiä teatteriprimadonnia. Liitto oli Uexküll-Gyllenbandin ensimmäinen ja Aalbergin toinen – näyttelijätär oli asianajaja Lauri Kivekkään leski. Pariskunta Aalberg-Uexküll-Gyllenband asettui Pietariin, ja heillä oli asunto myös Helsingissä Vironkadulla. Avioparin kolmantena asuntona toimi kartanomainen huvila Augustenhof Pikiruukissa lähellä Viipuria Suomenlahden rannalla.

Uexküll-Gyllenband alkoi vähitellen kiinnostua teatteritaiteesta ja otti osaa niin sanottuun teatterisotaan, joka johtui Aalbergin ja Suomen Kansallisteatterin johtajien huonoista väleistä. Teatteritaiteessa hänen esikuvinaan olivat Konstantin Stanislavski ja Moskovan Taiteellinen Teatteri. Uexküll-Gyllenband jäi leskeksi tammikuussa 1915. Liitto Aalbergin kanssa oli lapseton. Uexküll-Gyllenbandin pitkäaikainen tavoite oli oman ammattiteatterin perustaminen. Toive toteutui vuonna 1919, jolloin Helsingin Uudessa ylioppilastalossa aloitti Ida Aalberg-teatteri, joka tosin jäi lyhytikäiseksi. Lisäksi Uexküll-Gyllenband kaavaili museota puolisonsa muistoksi, mutta projekti kariutui.

Vuonna 1919 Uexküll-Gyllenband avioitui Ida Aalberg-teatteriin näyttelijäksi tulleen Irja Nordbergin kanssa. Pariskunnan vanhimmasta tyttärestä, Sole Uexküllista tuli aikanaan merkittävä teatterikriitikko.

Lähteet
-------

* Heikkilä, Ritva: Ida Aalberg - Näyttelijä jumalan armosta, WSOY 1998, ISBN 951-0-22587-8
* Suomen kansallisbiografia 10, ISBN 978-951-746-451-2

### Viitteet

1. ↑  Ida Aalberg – Näyttelijä jumalan armosta, s. 345 ja 346
2. ↑
3. ↑   Ida Aalberg – Näyttelijä jumalan armosta, s. 352
4. ↑  Ida Aalberg – Näyttelijä jumalan armosta, s. 411
5. ↑
6. ↑  Suomen Kansallisteatteri 1902/1917, s. 351
7. ↑  Suomen kansallisbiografia 10, s. 143

Aiheesta muualla
----------------

* Teatterimuseo
**Bo Rafael Stenström** (10. joulukuuta 1945 Snappertuna – 13. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.

Stenström oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1969. Hän toimi vuosina 1971–1972 kansanopiston rehtorina Paraisilla. Stenström työskenteli suurimman osan toimittajanurastaan Åbo Underrättelser -lehdessä. Hän aloitti lehden toimittajana vuonna 1972, siirtyi sen toimitussihteeriksi vuonna 1975 ja aloitti sen päätoimittajana vuonna 1978. Vuonna 1987 hän siirtyi Åbo Underrättelseristä Hufvudstadsbladetiin, jossa hän toimi aluksi apulaispäätoimittajana. Marraskuussa 1991 hänet valittiin Hufvudstadsbladetin vastaavaksi päätoimittajaksi, kun silloinen päätoimittaja Håkan Hellberg oli jäämässä eläkkeelle, ja hän aloitti tehtävässä maaliskuussa 1992. Stenström toimi Hufvudstadsbladetin vastaavana päätoimittajana runsaan kolmen vuoden ajan, kuolemaansa asti.

Stenström osallistui monen kirjan tekoon. Näitä olivat muun muassa Jan-Magnus Janssonin elämäkerta *Jan-Magnus Jansson – ett multiporträtt* (1989) ja *Att välja väg. Finlands roll i Europa* (1991). Vuonna 1979 julkaistiin pakinakokoelma *Treskalldigt*, johon oli koottu hänen, Ralf Norrmanin ja Olle Springin kirjoituksia. Stenström käytti pakinoitsijana nimimerkkiä Sofflockes.

Stenström palkittiin toimittajantyöstään muun muassa Svenska kulturfondenin kulttuuripalkinnolla vuonna 1981 ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla vuonna 1984.

Bo Stenström kuoli heinäkuussa 1995, 49-vuotiaana, sairauskohtaukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stenström, Bo *Uppslagsverket Finland*. Schildts. Viitattu 1.2.2011. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Virkkunen, Janne: Hufvudstadsbladetin päätoimittaja Bo Stenström. Lehtimies, joka uskoi mielipiteen voimaan.  *Helsingin Sanomat*, 14.7.1995.
3. 1 2  Stenström Hufvudstadsbladetin vastaavaksi päätoimittajaksi.  *Helsingin Sanomat*, 13.11.1991.
4. ↑  Jakobson, Max: Suomi ja uusi Eurooppa. Ruotsinkielisten liberaalien kärkijoukko tuntuu kaipaavan kylmän sodan järjestystä.  *Helsingin Sanomat*, 7.10.1991. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 1.2.2011.
5. ↑  Treskalldigt / Kosack, R-man, Sofflockes ; [ill.: Peik Bäckström] *LIBRIS – Nationella bibliotekssystem*. Kungliga bibliotek. Viitattu 1.2.2011. (ruotsiksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| HBL:n logo | Edeltäjä:**Håkan Hellberg** | **Hufvudstadsbladetin päätoimittaja**1992–1995 | Seuraaja:**Rafael Paro** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ruotsi

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**Boris Gorban** (ven. Борис Горбань, s. 26. syyskuuta 1978, Dušanbe) on venäläinen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Gorban karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 400 metrin aitojen välierissä ajalla 49,29. Seuraavana vuonna hän karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin juoksun välierissä ajalla 47,48 ja oli samoissa kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 400 metrin aitojen välierissä ajalla 48,50. Gorban voitti 2003 Venäjän mestaruuden 400 metrin aidoissa, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa välierissä. Seuraavana vuonna hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän viestihopeaa voittaneessa joukkueessa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 400 metrin aidoissa Venäjän mestaruuden, sijoittui kolmanneksi Euroopan cupissa ja karsiutui Ateenan olympialaisissa välierissä.

Ennätykset
----------

* 400 metrin juoksu: 46,62 (2004)
* 400 metrin aitajuoksu: 48,50 (2001)

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Boris Gorban Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Šimanovsk** (ven. Шимано́вск) on kaupunki ja kaupunkipiiri Amurin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bolšaja Pjora -joen yläjuoksulla 251 kilometriä alueen pääkaupungista Blagoveštšenskistä pohjoiseen. Sen kautta kulkee Siperian rata. Kaupunki on myös ympäröivän, maaseudusta koostuvan Šimanovskin piirin keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 19 815 henkeä ja Šimanovskin piirissä 5 856 henkeä.

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1910 perustetusta rautatieasemasta. Se on saanut nimensä vuonna 1918 ammutusta vallankumouksellisesta Vladimir Šimanovskista. Vuonna 1950 Šimanovskista tuli kaupunki. Myöhemmin siitä muodostui yksi Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen keskuksista. Nykyään kaupungissa on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä koneenrakennus- ja metsäteollisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 524–525. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.
2. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru: Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija. (Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 16.9.2012. (venäjäksi)
3. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 525. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Šimanovskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Ulla Procopé.
**Ulrika (Ulla) Eleonora Matilda Procopé-Nyman** (17. marraskuuta 1921 Helsinki – 21. joulukuuta 1968 Teneriffa) oli suomalainen muotoilija. Hän on Suomen taideteollisuuden kultakauden merkittävimpiä muotoilijoita, ja hän käsitteli erityisesti posliinia.

Ulla Procopén vanhemmat olivat Suomen valkoisen kaartin komentajana 1919–1928 toiminut everstiluutnantti Alexander Fredrik Procopé (1876–1956) ja tämän puoliso Karin Maria o.s. Spåre (1885–1924).

Procopé valmistui Taideteollisesta keskuskoulusta 1948 ja työskenteli Arabialla valmistumisestaan melkein kuolemaansa asti vuoteen 1966. Hän erikoistui käyttökeramiikkaan ja suunnitteli monia astiastoja. Procopé suunnitteli sekä astioiden muodon että koristeluja. Tunnettuja Procopén suunnittelemia astiastoja ovat ruskeansävyinen *Ruska* sekä sinisellä käsinmaalattu *Valencia*.

Procopé toimi matalalla profiililla aikana, jolloin monista muotoilijoista tuli kansainvälisesti kuuluisia. Hänen suunnittelemansa astiat ovat kuitenkin suomalaisten tuntemia.

Procopé kuoli 47-vuotiaana Teneriffalla ammattiperäiseen kivipölykeuhkoon, johon hän oli sairastunut Arabian tehtaalla.

Lähteet
-------

Ulla Procopén suunnittelemaa Arabian *Ruska*-astiastoa.
1. ↑  Autio, Veli-Matti: "Procopé (1500–)", *Suomen kansallisbiografia, osa 7*, s. 795–796. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-448-7. / Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Arabian museo (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Tila (MTV3)
4. ↑  Ulla Procopé Iittalan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
5. ↑  Vekkeli, Pirkko: Ulla Procopé loi suositut Valencia- ja Ruska-astiasarjat. *Meillä kotona*.  15.3.2019.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ulla Procopé** Wikimedia Commonsissa

* *Valencia* by Arabia of Finland.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* South Australia
* KulturNav
* Victoria
* ULAN

 |

 |
**Ann Dustin Wilson** (s. 19. kesäkuuta 1950 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on Heart-rockyhtyeen päälaulaja, huilun ja ajoittain myös kitaran soittaja. Häntä pidetään yhtenä parhaista naislaulajista rockmusiikin historiassa*kenen mukaan?*. Wilson on äänialaltaan sopraano.

Kun Ann oli lapsi, Wilsonien perhe muutti useasti, koska hänen isänsä oli merijalkaväen eversti. Perhe muutti lopulta vakituisesti Bellevueen lähelle Seattleä Washingtonissa. 1970-luvun alussa Ann liittyi bändiin, joka vaihteli nimeään ensin White Heartista Hocus Pocukseen, kunnes lopulta 1974 yhtye vaihtoi nimensä pysyvästi Heartiin. Samana vuonna yhtyeeseen liittyi Annin pikkusisar Nancy.

1970-luvulla Wilson oli parisuhteessa Michael Fisherin kanssa, joka toimi Heartin managerina. Pian Annin sisar Nancy alkoi seurustella Michaelin pikkuveljen Roger Fisherin kanssa, joka toimi Heartin pääkitaristina. Molemmat pariskunnat johtivat yhtyettä ja vuonna 1979 kummatkin parisuhteet päättyivät. Ann sai tietää Michaelin rakastuneen toiseen naiseen, jolloin he päättivät suhteensa.

Wilsonilla ei ole biologisia lapsia, mutta hän adoptoi tyttärensä Marien vuonna 1991 ja poikansa Dustinin 1998.

Wilson joutui lapsena ylipainonsa takia kiusatuksi. Hän kärsi ulkonäköpaineista 1970-luvulla ja näännytti itseään laihtuakseen. Wilsonille on tehty laihdutusleikkaus, jossa hänen vatsalaukkunsa suulle on asennettu ruokahalua hillitsevä kuristusside.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* Hope & Glory (2007)
* Immortal (2018)
* *Fierce Bliss (2022)*

### EP:t

* The Ann Wilson Thing! – Live at the Belly Up (2015)
* The Ann Wilson Thing! – #1 (2015)
* The Ann Wilson Thing! – #2 Focus (2016)

Lähteet
-------

1. ↑  Heart Biography The Rock and Roll Hall of Fame Museum.  Arkistoitu 4.5.2015. Viitattu 25.1.2015. (englanniksi)
2. ↑  Sheff, David: Rock's Wilson Sisters Kissed Off the Fisher Brothers, but Heart's Beat Goes on *People*. 31.3.1980. Viitattu 15.6.2016. (englanniksi)
3. ↑  Ann Wilson finds a weight-loss hit *USA Today*. 11.12.2002. Viitattu 15.6.2016. (englanniksi)
4. ↑   "Fierce Bliss". 2022-04-29. fi

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ann Wilson** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC

 |

 |
**Pekka Juhani Mervola** (s. 23. huhtikuuta 1965 Sonkajärvi) on Jyväskylässä ilmestyvän sanomalehti Keskisuomalaisen vastaava päätoimittaja.

Mervola on kirjoittanut ylioppilaaksi Hankasalmen lukiosta 1984. Filosofian maisteriksi hän valmistui Jyväskylän yliopistosta vuonna 1992 pääaineenaan historia. Hän suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1993 ja väitteli tohtoriksi 1995. Jyväskylän yliopiston journalistiikan oppiaineeseen hyväksytty väitös käsitteli sanomalehtien ulkoasua.

Mervola on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa tutkimusassistenttina 1993–1994, Keskisuomalaisen politiikan toimittajana 1994–1997, Väli-Suomen Media Oy:n tuottajana 1998–2000, Joensuussa ilmestyvän Karjalaisen toisena päätoimittajana 2001–2002 ja vastaavana päätoimittajana sekä Sanomalehti Karjalainen Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2002–2008.

Mervola siirtyi Keskisuomalaisen päätoimittajaksi heinäkuussa 2008.

Mervola on ilmoittanut uudistavansa päätoimittajan linjaa:

> »Jos ympäristö odottaa Keskisuomalaisen päätoimittajalta tietynlaista roolia, sillä voi olla totuttelemista.» 
> 
>

Tunnustukset
------------

* Lumilapio-palkinto 2000, Väli-Suomen sanomalehtien Sunnuntaisuomalainen-liitteessä julkaistusta kirjoituksesta Hallinnonuudistus katkesi kuin kanan lento.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuka kukin on 2007, Otava 2006
2. ↑  STT: Keskisuomalaisen päätoimittajaksi Karjalaisen Mervola *Ilta-Sanomat*.  3.3.2008. Viitattu 28.6.2022.
3. ↑  Rämö, Matti: Ei mikään Satraappi.  *Helsingin Sanomat*, 18.7.2008, s. D1.
Runar Aleksander Ahlstedt
**Runar Ahlstedt** (15. lokakuuta 1896 Kemiö – 21. maaliskuuta 1974) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat kappalainen Alexander Ahlstedt ja Suoma Emilia Branders ja puolisonsa Lilla Meri Sandelin.

Opinnot
-------

Ahlstedt suoritti kuusiluokkaisen reaaliosaston kurssin Ruotsissa Katrineholms praktiska skolanissa vuosina 1913–1915. Jääkärialipäällystölle tarkoitetun aktiiviupseerikurssin hän suoritti kadettikoulussa vuonna 1921.

Jääkäriaika
-----------

Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania.
Ahlstedt liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 26. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa sekä Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

*Katso myös: Suomen sisällissota*
Ahlstedt saapui takaisin Suomeen aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Ahlstedt komennettiin sisällissodassa 1. jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonaan varastonhoitajaksi, josta tehtävästä hänet siirrettiin joukkueenjohtajaksi 1. komppaniaan. Suomen sisällissodassa hän otti osaa Tampereen, Kämärän ja Viipurin taisteluihin.

Sisällissodan jälkeinen aika
----------------------------

Sisällissodan jälkeen Ahlstedt astui palvelukseen Suomen valkoisen kaartin 3. pataljoonaan esikuntavääpeliksi, josta hänet siirrettiin pioneerikoulutuspataljoonan 2. komppaniaan vääpeliksi. Hän erosi puolustusvoimista 4. kesäkuuta 1919, jonka jälkeen hän liittyi Helsingin suojeluskuntaan ja toimi sen Valkoisen rykmentin 11 pataljoonan sotilasohjaajana ja alipäällystökoulun johtajana. Uudenmaan läänin taistelukoulussa hän toimi joukkueenjohtajana Rajajoella vuonna 1919. Vuonna 1920 hän toimi Siuntion suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Myöhemmin hän toimi mm. Ilomantsin suojeluskunnan v.t. paikallispäällikönä sekä Kuopion läänin rajavartiostossa.

Talvisota
---------

Hän palveli YH:n aikana viestijoukoissa, joissa toimi vuoteen 1941, jolloin siirtyi Helsingin puhelinyhdistykseen suunnittelijaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1967. Runar Aleksander Ahlstedt on haudattu Helsinkiin.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4 5 6  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Aliupseeri 11. helmikuuta 1918
* Varavääpeli 1. huhtikuuta 1918
* Vääpeli 7. toukokuuta 1918
 |  | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki
* Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi
 |
**Ihsan "Sam" Farha** (s. 1959 Beirut, Libanon) on libanonilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Farha on kolminkertainen WSOP-voittaja ja tullut tunnetuksi esiintymisistään *High Stakes Poker* ja *Poker After Dark* -pokeriohjelmissa. Farhaa pidetään erityisesti suurten panosten omaha-käteispelien taitajana.

Farha muutti Yhdysvaltoihin 1970-luvulla sisällissodan puhjettua Libanonissa. Asetuttuaan Kansasin Wichitaan vuonna 1977 hän aloitti opiskelut Kansasin yliopistossa. Valmistuttuaan liiketalouden opinnoistaan hän muutti Houstoniin, Teksasiin työskennelläkseen yhdessä veljensä kanssa. Farha pelasi ensimmäisen kerran pokeria vuosi Houstoniin muuttamisensa jälkeen. Hän aloitti pokeriammattilaisuutensa vuonna 1990.

Kesäkuussa 2011 Farhan pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.

Farha on julkaissut vuonna 2007 pokerikirjan *Farha on Omaha: Expert Strategy for Beating Cash Games and Tournaments* (toimittanut Storms Reback, ISBN 978-1600780202).

World Series of Poker
---------------------

Farhan rahallisesti merkittävin turnaussaavutus on kakkostila Chris Moneymakerin voittamassa vuoden 2003 World Series of Pokerin pääturnauksessa. Farha voitti 1,3 miljoonaa dollaria. Farhan kaikki WSOP-rannekkeet ovat tulleet omahasta:

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1996 | $2500 Pot Limit Omaha | 145 000 |
| 2006 | $5000 Limit Omaha 8/b | 398 560 |
| 2010 | $10,000 Omaha Hi-Low Split-8 or Better Championship | 488 241 |

Moniin muihin tunnettuihin pokeriammattilaisiin verrattuna käteispelejä suosivalla Farhalla on vähän rahasijoja WSOP-turnauksista - vain yhdeksän - mutta näistä viisi kertaa hän on sijoittunut kolmen parhaan joukkoon ja voittanut kolme kertaa.

Sam Farha WSOP-turnauksessa kesällä 2006.

Lähteet
-------

1. ↑  Ihsan (Sammy) Farha WSOP player profile World Series of Poker. Viitattu 6. kesäkuuta 2011.
2. ↑  Sam Farha: Professional Poker Player Profile Poker Player Profiles.com. Viitattu 27. huhtikuuta 2007.
3. ↑  ‘High Stakes Poker’ Featuring a $100,000 MINIMUM Buy-In PREMIERES ON GSN  7.12.2005. GSN.  Arkistoitu 18.5.2008. Viitattu 27. huhtikuuta 2007.
4. ↑  Sam Farha bio Sam Farha.net, Inc..  Arkistoitu 1.5.2007. Viitattu 27. huhtikuuta 2007.
5. ↑  Sam Farha stats The Hendon Mob. Viitattu 6. kesäkuuta 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut
* Sam Farha The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
* Sam Farha Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Yhdysvallat

 |

 |
**Souleymane Diamoutène** (s. 30. tammikuuta 1983 Sikasso, Mali) on malilainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Diamoutène edustaa Serie B:ssä Pescaraa, jossa hän on lainalla italialaisesta Leccestä.

Seurajoukkueura
---------------

Diamoutène on viettänyt koko ammattilaisuransa Italiassa, jonne hän siirtyi vuonna 1999. Sitä ennen Diamoutène pelasi kotimaassaan Djoliban junioreissa.

Diamoutène pelasi kaksi kautta Serie C1 tasolla Lucchesen riveissä. Hän kävi toisella kaudella pelaamassa lainasopimuksen myötä Serie A:ta Perugiassa.

Kesällä 2004 Diamoutène siirtyi Lecceen, jossa hän kuului pääosin joukkueen vakiotoppareihin. Tammikuussa 2009 Diamoutène lainattiin loppukaudeksi Rooman riveihin, jossa hän pelasi vain neljä ottelua. Diamoutène lainattiin toistamiseen toiseen seuraan, tällä kertaa Serie A:han noussut Bari teki hänen kanssaan vuoden mittaisen lainasopimuksen. Kauden aikana hän pelasi kuitenkin vain kolme ottelua.

Diamoutène palasi kaudeksi 2010–2011 takaisin Lecceen, jossa hän ei kyennyt saamaan peliaikaa toistamiseen. Hänet lainattiin tammikuussa 2011 loppukaudeksi Serie B:n Pescaraan.

Maajoukkueura
-------------

Diamoutène on edustanut Malia vuodesta 2003 lähtien. Hänet valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisoihin. Sittemmin Diamoutène on edustanut Malia myös vuosien 2008 ja 2010 Afrikan-mestaruuskisoissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Official: Bari Sign Diamoutene From Lecce *Goal.com.* 29.8.2009 Viitattu 12.2.2011 (englanniksi)
2. ↑  Lecce : Diamoutene prêté à Pescara (Arkistoitu – Internet Archive) *FootAfrica 365.* 20.1.2011 Viitattu 12.2.2011 (ranskaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* National Football Teams (englanniksi)
* Profiili LevskiSofia.info -sivustolla (englanniksi)

Malin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 M. Sidibé |
2 Diamoutene |
3 F. Diawara |
4 A. Coulibaly |
5 Thiam |
6 M. Diarra |
7 M. Sidibé |
8 Touré |
9 Abouta |
10 S. Coulibaly |
11 D. Sidibé |
12 Keita |
13 Kone |
14 D. Coulibaly |
15 Demba |
16 Bathily |
17 S. Traoré |
18 Sissoko |
19 Kanouté |
20 D. Traoré |
21 M. Traoré |
22 Tangara |
Valmentaja Stambouli

Malin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 M. Sidibé |
2 Koné |
3 Tamboura |
4 A. Coulibaly |
5 Diamoutene |
6 M. Diarra |
7 M. Sidibé |
8 Touré |
9 A. Sidibé |
10 D. Traoré |
11 D. Sidibé |
12 Keita |
13 Diallo |
14 D. Diakité |
15 Kanté |
16 S. Diakite |
17 S. Traoré |
18 Dembélé |
19 Kanouté |
20 M. Sissoko |
21 Dissa |
22 O. Sissoko |
22 M. Coulibaly |
Valmentaja Jodar

Malin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Sidibé |
2 Berthé |
3 Tamboura |
4 Sow |
5 Diamoutene |
6 Diarra |
7 N'Diaye |
8 Diallo |
9 Bagayoko |
10 Maiga |
11 Samassa |
12 Keita |
13 Soumare |
14 A. Traoré |
15 B. Traoré |
16 Diakité |
17 M. Traoré |
18 M. Sissoko |
19 Kanouté |
20 Fané |
21 Yatabaré |
22 O. Sissoko |
23 Maïga |
Valmentaja Keshi
Friedrich Gilly
**Friedrich David Gilly** (16. helmikuuta 1772 – 3. elokuuta 1800 Karlsbad) oli saksalainen arkkitehti. Gillyn isä David Gilly oli myös merkittävä arkkitehti. Friedrich Gilly oli preussilaisen klassismin uranuurtajia, ja hänen piirustustensa mukaan rakennettiin muun muassa Königsbergin Schauspielhaus (1799) ja Berliinin Nationaltheater (1800).

Friedrich Gilly oppi jo nuorena arkkitehtuurin teoriaa ja käytäntöä isänsä David Gillyn opastuksella Stettinissä. Vuonna 1788 Friedrich Gilly asettui Berliiniin. Varhaiskypsä Gilly toimi 16-vuotiaana kuninkaallisen rakennusviraston tarkastajana Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorffin ja Carl Gotthard Langhansin alaisuudessa. Gilly tutki myös Itä-Preussissa sijaitsevaa Marienburgin keskiaikaista linnoitusta, ja se sai hänet arvostamaan Pohjois-Saksan tiiligotiikkaa.

Berliinin taideakatemia julisti vuonna 1796 kilpailun Fredrik Suuren muistomerkiksi. Gilly laati suurellisen ehdotuksen, johon kuului monumentaalinen porttirakennus, obeliskeja sekä jykevällä jalustalla oleva doorilainen temppeli. Gillyn ehdotus teki suuren vaikutuksen moniin nuoriin arkkitehteihin, kuten Klenzeen, Schinkeliin, Strackiin ja Stüleriin. Gillyn omaan ajatteluun vaikuttivat puolestaan ranskalaisten arkkitehtien teoriat ja rakennukset.

Gilly nimitettiin 26-vuotiaana vastaperustetun Bauakademien optiikan ja perspektiiviopin professoriksi. Hän kuoli tuberkuloosiin Karlsbadissa vain 28 vuoden ikäisenä.

Lähteet
-------

* Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8
* Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

### Viitteet

1. ↑  Jokinen ja Honkala 2000, s. 81
2. 1 2 3  Curl 1999, s. 274


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Scientific illustrators
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |