recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Thomas Joseph "T.J." Thyne** (s. 7. maaliskuuta 1975 Boston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Thyne syntyi Bostonissa John J. Thynelle ja Catherine Thynelle, perheeseen kuuluu hänen lisäksi viisi muuta lasta.

Yksi Thynen veljistä on televisiotuottaja Tone Thyne; toinen on syyttäjä John Thyne III.

Taustaa
-------

T.J. Thyne kävi high schoolin Planossa, Texasissa. Hän kävi myös Etelä-Kalifornian yliopistossa teatteriohjelmaa ja valmistui vuonna 1997. Vuonna 2001 hän oli mukana perustamassa *Theatre Junkies* -ryhmää, joka tarjoaa työsopimuksia ja ammattimaista kehitystä näyttelijöille Los Angelesissa.

Ura
---

Thyne esittää tällä hetkellä Tri Hodginsia televisiosarjassa *Bones*. Hän on myös esiintynyt muun muassa tv-sarjoissa *Frendit*, *24*, *O.C.*, *My Wife and Kids*, *CSI: New York*, *Huff*, *Boston Legal*, *Siskoni on noita*, *Koti kuntoon*,
*Ilman johtolankaa*, *Jack & Bobby*,
*Muodon vuoksi*, *CSI*, *NCIS Rikostutkijat*,
*Todistettavasti syyllinen*, *Angel*,
*Good Morning, Miami*, *Half & Half*,
*Kenan & Kel*,*Grounded for Life*,
*Dharma ja Greg*, *That '80s Show*,
*Titus*, *Just Shoot Me!*,
ja *Walker, Texasista*.

Hän näytteli myös vuoden 2007 lyhytelokuvassa, *Validation*.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Frendit* - Lääkäri (1998)
* *Critical Mass* - Karl Wendt (2000)
* *The Sky is Falling* - Kid (2000)
* *Erin Brockovich* - David Foil (2000)
* *The Grinch* - Stu Lou Who (2000)
* *Mitä nainen haluaa* - Kahvilan tarjoilija (2000)
* *Heartbreakers* - Bellhop (2001, uncredited)
* *Ghost World* - Todd (2001)
* *Pilvessä* - Gerald (2001)
* *Angel* - Asianajaja (2004)
* *Charmed - Valontuoja Danny (2004 jakso 6)*
* *Bones - Tri. Jack Hodgins (2005-)*

Lähteet
-------

1. ↑  IMDb bio


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
O'Neill vuonna 1973
**Jennifer O'Neill** (s. 20. helmikuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Rio de Janeirossa, Brasiliassa, työskenteli nuoruudessaan mallina ja on myös julkaistu kirjailija.

O'Neill teki läpimurtonsa näyttelijänurallaan vuonna 1971 roolilla Robert Mulliganin elokuvassa *Kesä '42*. Hän on sittemmin esiintynyt useissa muissa tunnetuissa elokuvissa, joiden joukossa on David Cronenbergin *Scanners – tappava ajatus* (1981). 

Television puolella O'Neill on esiintynyt muun muassa sarjassa *Cover Up* (1984–1985), jonka alkuperäinen miespääosan näyttelijä Jon-Erik Hexum kuoli tapaturmaisesti kuvauksissa vuoden 1984 lokakuussa.

O'Neill yritti teininä itsemurhaa. Vuonna 1982 hän ampui itseään vatsaan poliisin mukaan vahingossa tarkistaakseen, oliko ase ladattu. Hänellä on ollut monta avioliittoa. Tätä nykyä hän on uskoontullut kristitty.

Lähteet
-------

1. ↑  Jennifer O'Neill (Summer of '42) Speaks with our Own Angela Michael (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Jennifer O'Neill Faces Gun Inquiry

Aiheesta muualla
----------------

* Jennifer O'Neill Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Olli Veli Huopaniemi** (13. elokuuta 1939 Laukaa – 26. kesäkuuta 2010) oli suomalainen juristi ja hovioikeuden presidentti.

Huopaniemi kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1958. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1964 ja sai varatuomarin arvonimen 1966. Hän oli käräjä- ja kihlakunnantuomarina eri paikkakunnilla ja 1986–1988 työtuomioistuinneuvoksena. Vuonna 1988 hän sai nimityksen Korkeimman oikeuden jäseneksi ja oikeusneuvokseksi, mutta oli välillä virkavapaana ja toimi työtuomioistuimen presidenttinä 1992–1994. Vuonna 1994 hän sai nimityksen Helsingin hovioikeuden presidentin virkaan ja toimi tehtävässä vuoteen 2003, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Huopaniemi oli useissa oikeusministeriön asettamissa työryhmissä ja eri toimielimissä ja osallistui rikoslain kokonaisuudistuksen valmisteluun ja hyvin merkittävällä tavalla hovioikeusprosessia koskevan lainsäädännön uudistamiseen.

Julkaisuja
----------

* *Helsingin hovioikeus 1952–2002: Ylioikeus yhteiskunnan peilissä.* Helsingin hovioikeus, 2002. (Yhtenä kirjoittajista.)

Lähteet
-------

1. ↑  Tolonen, Jaana (toim.): *Suomen lakimiehet – Finlands jurister 1988*, s. 239. Suomen Lakimiesliiton kirjasarja, 99. Helsinki: Lakimiesliiton kustannus, 1988. ISSN 0585-9530. ISBN 951-640-395-6.
2. 1 2  Tuomioistuintyön jälki säilyy pitkään. (Muistokirjoitus.) *Helsingin Sanomat* 10.7.2010, s. C 8. Artikkelin maksullinen verkkoversio.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Colton Harris-Moore** (s. 22. maaliskuuta 1991) (tunnetaan myös paljasjalkabandiittina) on tunnettu yhdysvaltalainen teinirikollinen. Hän karkasi vankilasta ja pakeni poliisia kahden vuoden ajan onnistuneesti lentokoneilla ja autoilla vaikkei hänellä ollut ajokorttia eikä lentolupaa. Pakomatka päättyi Bahamalla heinäkuussa 2010, kun poliisi onnistui ampumaan Coltonin pakoveneen moottoriin. Hän oli epäiltynä yli 70 rikoksesta.

Harris-Moore suoritti lähes kaikki ryöstönsä paljain jaloin. Yksi murron kohde oli eläinhoitola, jonne hän murtautui jättääkseen tukon rahaa ja viestin "käyttäkää nämä hyvään tarkoitukseen". Colton piti poliiseja pilkkanaan ja piirsi murron kohteisiin jalanjälkensä, hän myös saattoi jättää lyhyen viestin ja kuvan itsestään.

Tammikuun 27. 2012 hänet tuomittiin rikoksistaan kuuden ja puolen vuoden vankeusrangaistukseen.

Lähteet
-------

1. ↑  After two years, one chapter of Colton Harris-Moore's escape comes to a close  2010. HeraldNet.  Arkistoitu 1.9.2011. Viitattu 1.11.2013.
2. ↑  "Barefoot Bandit" Colton Harris-Moore sentenced to 6 1/2 years in jail CBS News. Viitattu January 27, 2012.

Aiheesta muualla
----------------

* uusisuomi.fi: Pakomatka kuin elokuvista - 19-vuotias julkkisrosvo kiinni

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Luigi Conti** (2. maaliskuuta 1929 Ceprano – 5. joulukuuta 2015 Viterbo) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kirkkonsa diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 29. syyskuuta 1954. Hän sai 1. elokuuta 1975 nimityksen Gratianan titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Haitille. Piispaksi konsekroinnin suoritti 5. lokakuuta Jean-Marie Villot, jota avustivat Bernardin Gantin ja Michele Federici.

Conti nimitettiin 19. marraskuuta 1983 apostoliseksi pro-nuntiukseksi Irakiin ja Kuwaitiin, 17. tammikuuta 1987 apostoliseksi nuntiukseksi Ecuadoriin ja 12. huhtikuuta 1991 apostoliseksi nuntiukseksi Hondurasiin.

15. toukokuuta 1999 Conti sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Turkkiin ja Turkmenistaniin. 8. elokuuta 2001 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Maltalle ja Libyaan. Hän jäi eläkkeelle 5. kesäkuuta 2003.

Lähteet
-------

1. ↑  È morto il nunzio apostolico Luigi Conti.  *L’Osservatore Romano*, 6.12.2015, s. 7. Vatikaani: Lehden verkkoversio (PDF). Viitattu 7.12.2015.  (italiaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
2. 1 2 3  Archbishop Luigi Conti *Bishops*. Catholic-Hierarchy.org. Viitattu 17.5.2012. (englanniksi)
Bill Parcells vuonna 1978.
**Duane Charles "Bill" Parcells** (s. 22. elokuuta 1941 Engelwood, New Jersey) on entinen yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Urallaan hän toimi New York Giantsin, New England Patriotsin, New York Jetsin ja Dallas Cowboysin päävalmentajana. Vuosina 2008-2010 hän toimi Miami Dolphinsin presidenttinä. Parcells johdatti New York Giantsin Super Bowl voittoon vuosina 1986 ja 1990, lisäksi New England Patriots ylsi Parcellsin johdolla Super Bowliin vuonna 1996, mutta hävisi ottelun Green Bay Packersille.

Parcells aloitti valmentamisen yliopistotasolla. Hänen ensimmäinen työnsä NFL-tasolla oli New York Giantsin puolustuksen koordinaattorin pesti vuonna 1979. Parcells on urallaan tullut tunnetuksi erittäin kovana ja vaativana valmentajana. Hän on pystynyt kääntämään pitkään huonosti menestyneiden joukkueiden kurssin ja tehnyt niistä voittajia. Lempinimellä "The Big Tuna" tunnettu Parcells on toiminut urallaan myös TV-kommentaattorina. Kansas City Chiefsin entinen toimitusjohtaja Scott Pioli on Parcellsin vävy. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Dave Campo** | **Dallas Cowboysin päävalmentaja**2003–2006 | Seuraaja:**Wade Phillips** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Rich Kotite** | **New York Jetsin päävalmentaja**1997–1999 | Seuraaja:**Al Groh** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Dick MacPherson** | **New England Patriotsin päävalmentaja**1993–1996 | Seuraaja:**Pete Carroll** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Ray Perkins** | **New York Giantsin päävalmentaja**1983–1990 | Seuraaja:**Ray Handley** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |

 |
Arnošt Lustig (2007)
**Arnošt Lustig** (21. joulukuuta 1926 Praha – 26. helmikuuta 2011 Praha) on huomattavimpia tšekkiläisiä kirjailijoita. Juutalainen Lustig selvisi nuoruudessaan holokaustista, mikä leimasi monia hänen teoksiaan. Hänen tuotantonsa käsittää romaaneja, novelleja, käsikirjoituksia ja näytelmiä ja niiden inspiraationa toimi usein natsien toimeenpanema kansanmurha.

Prahan kevään päätyttyä neuvostomiehitykseen 1968 Lustig pakeni maasta. Hän asui ensin Jugoslaviassa, sitten Israelissa ja päätyi sitten Yhdysvaltoihin, missä hän toimi Washington DC:n American Universityssä ensin luennoitsijana vuodesta 1973 ja sitten professorina 1978–2003. 1990-luvulla Lustig alkoi asua jälleen osittain Prahassa, ja eläkkeelle jäätyään hän asui siellä vakinaisesti. Arnošt Lustig .

Keväällä 2008 Arnošt Lustigille myönnettiin Franz Kafka -palkinto. Hän kuoli syöpään 84-vuotiaana helmikuussa 2011.

Teoksia
-------

### Romaaneja

* *Rukous Katarzyna Horowitzille*. Suomentanut Nina Saikkonen. Like, 2006. ISBN 952-471-774-3.
* *Pimeydellä ei ole varjoa*. Suomentanut Nina Saikkonen. Like, 2008. ISBN 978-952-01-0143-5.

Lähteet
-------

1. ↑  Arnost Lustig, Czech-born Jewish author who survived Holocaust dies at 84 *StarTribune.com*.  26.2.2011.  Arkistoitu 28.2.2011. Viitattu 26.2.2011. (englanniksi)
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kustantajan kirjailijaesittely[vanhentunut linkki]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Robert Traylor** (1. helmikuuta 1977 Detroit – 11. toukokuuta 2011 Carolina) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänet löydettiin kuolleena toukokuussa 2011. Kuoleman syyksi epäiltiin sydänkohtausta.

Ura
---

Traylor pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa vuosina 1995–1998. Hän osallistui vuoden 1998 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Dallas Mavericks varasi hänet tilaisuuden kuudentena pelaajana. Traylor ei kuitenkaan pelannut joukkueessa otteluakaan, sillä hänet kaupattiin Milwaukee Bucksille. Vaihtokaupassa Dallas sai Pat Garrityn ja Dirk Nowitzkin. Traylor edusti Bucksia kaksi kautta ja teki parhaimmillaan 5,3 pistettä ottelua kohden. Kesäkuussa 2000 hän siirtyi Cleveland Cavaliersiin, jossa hän pelasi tilastollisesti parhaan NBA-kautensa. Traylor teki kaudella 2000–2001 5,7 pistettä ja otti 4,3 levypalloa ottelua kohden. Hän ei pelannut seurassa kuitenkaan yhtä kautta pidempään ja elokuussa 2001 hänen oikeutensa myytiin Philadelphia 76ersille. Philadelphia kauppasi hänet edelleen Charlotte Hornetsille. Traylor pelasi seurassa kolme kautta ennen siirtymistään takaisin Cleveland Cavaliersiin. Kausi 2004–2005 oli hänen viimeisensä NBA:ssa. Kauden jälkeen hän leikkautti aorttansa. Kaudeksi 2005–2006 Traylorin oli tarkoitus siirtyä New Jersey Netsiin, mutta hän ei päässyt seuran kuntotestejä läpi.

NBA-uransa jälkeen Traylor siirtyi Espanjan alemmissa sarjoissa pelanneeseen Gestibérica Vigoon. Vuonna 2007 hän siirtyi puertoricolaiseen Cangrejeros de Santurceen. Tämän jälkeen hän pelasi Turkin pääsarjassa Antalya Kepez Belediyesin joukkueessa. Vuonna 2009 Traylor pelasi jonkin aikaa Serie A:n NSB Napolissa. Kaudeksi 2010–2010 hän siirtyi meksikolaiseen Halcones UV Xalapaan, josta hän palasi pian Puerto Ricoon. Ennen kuolemaansa hän pelasi Vaqueros de Bayamónissa.

Lähteet
-------

1. ↑  Ex-NBA, Michigan player Robert Traylor dies at 34  12.5.2011. China Daily. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)
2. ↑  Robert 'Tractor' Traylor found dead  11.5.2011. ESPN. Viitattu 11.5.2011. (englanniksi)
3. ↑  Robert Traylor Basketball-Reference. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)
4. ↑  Rovell, Darren: Sources: NBA to standardize physicals  27.2.2006. ESPN. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)
5. ↑  Former Hornet 'Tractor' Traylor gets three years of probation  28.9.2007. ESPN. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)
6. 1 2 3  ‘Tractor’ Traylor, 34, dies in Isla Verde  11.5.2011. Caribbean Business. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)
7. ↑  Encuentran muerto a baloncelista Robert Traylor, refuerzo de los Vaqueros  11.5.2011. Primera Hora.  Arkistoitu 13.5.2011. Viitattu 12.5.2011. (espanjaksi)
8. ↑  Robert ‘Tractor’ Traylor, Former NBA Player, Found Dead in Puerto Rico  12.5.2011. Manila Paper.  Arkistoitu 23.7.2011. Viitattu 12.5.2011. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Basketball-Referencen pelaajaprofiili (englanniksi)
* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
**Bernhardina Otteliana Vivica (Vivika) Ekman** (13. marraskuuta 1826 Dragsfjärd – 13. marraskuuta 1911 Turku) oli suomalainen pianotaiteilija ja musiikinopettaja.

Ekman opiskeli Turussa pianonsoittoa kapellimestari Wilhelm Friedrich Siberin (1818–1855) oppilaana. Liivinmaalainen Siber asui Turussa vuodesta 1838 lähtien ja johti musiikkikoulua ja oppilasorkesteria. Laulua Ekman opiskeli Betty Boijen johdolla, ja pianonsoittoa hänelle opetti myös tämän sisar Wilhelmina Boije, joka myöhemmin muutti pianopedagogiksi Philadelphiaan Yhdysvaltoihin.

Vivika Ekman opetti musiikkia Turussa vuodesta 1846 lähtien. Hän haki vielä lisäoppia Tukholmasta kesäisin 1850–1853 opettajinaan Jan van Boom, Wilhelm Bauck ja 1860-luvun lopulla opettajanaan Oscar Byström. Urkujensoittoa hänelle opetti Tukholmassa Elfrida Andrée ja harmoniaoppia Otto Daniel Winge.

Ekman konsertoi pianistina ja orkesterisolistina usealla paikkakunnalla 1850- ja 1860-luvulla. Vuodesta 1870 lähtien hän opetti laulua pari vuosikymmentä Turussa Heurlinin ruotsalaisessa koulussa. Työnsä ohessa hän jatkoi pianonsoiton opetusta. Hänen tunnetuin oppilaansa oli Karl Ekman, joka ei ollut opettajansa sukulainen. Vivika Ekman opetti myös turkulaista pianistia ja pianonsoitonopettajaa Henriette Leijeliä.

Lähteet
-------

1. ↑  Dragsfjärd, syntyneiden luettelo 1826 Kansallisarkisto.
2. 1 2 3  *Otavan iso musiikkitietosanakirja,* Otava 1976–1979. ISBN 951-1-02380-2.
3. ↑  *Sohlmans musiklexikon*, s.v. Siber, Wilhelm Friedrich. Sohlmans förlag 1952.
4. 1 2  *Sohlmans musiklexikon*, s.v. Ekman, Vivika.
5. ↑  Pulkkinen, Maire (toim.): *Suomalaisia musiikin taitajia*, s. 89. Fazerin musiikkikauppa 1958.
**Christophe Riblon** (s. 17. tammikuuta 1981 Tremblay-en-France, Ranska) on ranskalainen rata- ja maantiepyöräilijä.

Ratapyöräily
------------

Riblon saavutti ratapyöräilyn EM-kilpailuissa 2002 hopeaa alle 23-vuotiaiden joukkuetakaa-ajossa. Vuoden 2007 Pekingin maailmancupissa hän voitti pariajon Jérôme Neuvillen kanssa. Manchesterin MM-kilpailuissa 2008 hän sai Vasil Kiryjenkan jälkeen hopeaa pisteajossa. Ballerupin MM-kilpailuissa 2010 hän sai Morgan Kneiskyn kanssa hopeaa pariajossa.

Maantiepyöräily
---------------

Riblon edusti koko ammattilaisuransa ajan, vuosina 2005–2017, Ag2r-La Mondiale -tallia. Ensimmäisenä ammattilaisvuonnaan hän sijoittui toiseksi Tour de l'Avenir -etappikilpailussa. Vuonna 2006 hän voitti Circuit de Lorraine -ajon neljännen etapin. Seuraavana vuonna hän voitti yhden päivän kilpailun Tour de la Somme ja 2009 Route du Sud -ajon kolmannen etapin.

Riblon voitti helmikuussa 2010 Les Boucles du Sud Ardèche -kilpailun. Heinäkuisessa Ranskan ympäriajossa hän voitti Pyreneillä ajetun 14. etapin kuuluttuaan yhdeksän ajajan kärkiryhmään, josta irtautui etappivoittoon. Ranskan ympäriajossa 2013 hän oli 16. etapilla toinen ja voitti Alpe d'Huez'n nousuun päättyneen 18. etapin 59 sekunnin erolla Tejay van Gardereniin. Saman vuoden Puolan ympäriajossa hän voitti toisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Puolan ympäriajossa 2014 hän oli neljäs.

Lähteet
-------

1. 1 2  Christophe Riblon *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 5.6.2014. Viitattu 18.7.2010. (ranskaksi)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Christophe Riblon *cyclingarchives.com*. Viitattu 10.8.2014. (englanniksi)
3. ↑  Men's Madison / Madison hommes *tissottiming.com*.  Arkistoitu 27.3.2012. Viitattu 19.7.2010. (englanniksi)
4. ↑  Christophe Riblon *procyclingstats.com*. Viitattu 7.2.2018. (englanniksi)
5. ↑  Riblon stellar in Ax-3 Domaines *cyclingnews.com*.  18.7.2010.  Arkistoitu 19.8.2010. Viitattu 18.7.2010. (englanniksi)
6. ↑  Froome kiinni Tourin voitossa – Riblonille etappivoitto *Yle.fi*.  18.6.2013. Viitattu 19.6.2013.
Yrjö Oskari Hakkila
**Yrjö Oskari Hakkila** (17. joulukuuta 1887 Vesilahti – 2. huhtikuuta 1918 Rautu) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johannes Oskari Hakkila ja Edla Kustaava Rapola.

Opinnot
-------

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1906 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa ja suoritti oikeustutkinnon vuonna 1912.

Nuoruusvuodet
-------------

Hän pääsi auskultantiksi Turun hovioikeuteen ja toimi virkaa tekevänä nimismiehenä Jyväskylän ja Vesilahden piireissä, kunnes hänet nimitettiin Tyrvään piirin nimismieheksi vuonna 1912. Hän toimi Naantalin virkaa tekevänä pormestarina vuonna 1913 ja Tampereen poliisilaitoksen rikosasiain komissaarina vuonna 1914 ennen sotilasuralle hakeutumistaan.

Jääkäriaika
-----------

Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
Hän liittyi yhtenä näiden miesten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. kesäkuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
-------------------

*Katso myös: Suomen sisällissota*
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ensin pataljoonan esikuntaan 3. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonaan, joka myöhemmin kuului 4. Jääkärirykmenttiin, josta hänet sijoitettiin myöhemmin 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan joukkueenjohtajaksi, josta siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 alkaen 3. komppaniaan ja takaisin 1. komppaniaan 30. maaliskuuta 1918. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Raudussa, missä kaatui 2. huhtikuuta 1918. Hänet on haudattu sukuhautaan Vesilahden hautausmaahan.

Lähteet
-------

* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1938
2. 1 2 3 4 5  Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975


    Ylennykset ja kunniamerkit    



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Ylennykset** |  | **Kunniamerkit** |
| * Hilfsgruppenführer 10. tammikuuta 1916
* Gruppenführer 7. marraskuuta 1917
* Luutnantti 11. helmikuuta 1918
 | 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kunniamerkkinauhaJääkärimerkki | * Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera
* Jääkärimerkki
 |
**Frederick (Fred) Clark Roberts** (s. 14. elokuuta 1960 Provo) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.

Ura
---

Roberts pelasi yliopistokoripalloa Brigham Youngin yliopistossa vuosina 1978–1982, josta hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen vuonna 1982. Milwaukee Bucks varasi hänet tilaisuuden 27:ntena pelaajana, mutta marraskuussa 1982 hänen pelioikeutensa myytiin New Jersey Netsille. Kauden 1982–1983 Roberts pelasi lopulta italialaisessa Fortitudo Bolognassa 19,1 pisteen ja 8,6 levypallon keskiarvoilla.

Kesäkuussa 1983 Nets kauppasi Robertsin pelioikeudet San Antonio Spursille, jossa hän pelasi kauden 1983–1984. Seuraavalla kaudella hän pelasi joukkueessa 22 ottelua, jonka jälkeen hänet kaupattiin joulukuussa Utah Jazzille. Roberts edusti seuraa puolitoista kautta ja syyskuussa 1986 hänet myytiin Boston Celticsille. Hän pelasi joukkueessa kaksi kautta, jonka jälkeen Miami Heat varasi hänet laajentumisvaraustilaisuudessa vuonna 1988. Heat ei pitänyt Robertsin pelioikeutta, vaan myi hänet edelleen Milwaukee Bucksille. Hän pelasi Bucksissa vuodet 1988–1993.

Tämän jälkeen Roberts siirtyi kaudeksi Eurooppaan FC Barcelonaan, jonka paidassa hän voitti Copa del Reyn. Kauden 1994–1995 alussa Roberts ei edustanut mitään seuraa, mutta teki helmikuussa 1995 päiväkohtaisen sopimuksen Cleveland Cavaliersin kanssa. Sopimusta jatkettiin lopulta loppukauden ajaksi. Kauden 1995–1996 Roberts edusti Los Angeles Lakersia. Lokakuussa 1996 hän siirtyi Dallas Mavericksiin, jossa hänen sopimuksensa raukesi helmikuussa 1997.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Basketball-Reference: Fred Roberts Basketball-Reference. Viitattu 9.6.2011. (englanniksi)
2. ↑  Lega Basket: Fred Roberts Lega Basket Serie A.  Arkistoitu 8.2.2012. Viitattu 9.6.2011. (italiaksi)
3. ↑  ACB: Fred Roberts Liga ACB.  Arkistoitu 22.9.2013. Viitattu 9.6.2011. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
* Basketball-Referencen pelaajaprofiili (englanniksi)
* Lega Basketin pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
* ACB:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
**Gerrit de Veer** (noin 1570 – noin 1598) oli alankomaalainen laivatimpuri, joka osallistui tutkimusmatkailija Jacob van Heemskerkin ja Willem Barentsin retkelle Koillisväylän etsimiseksi Jäämereltä 1596–1597. De Veer piti päiväkirjaa, ja kuvaili ensimmäisenä Novaja Zemljalla havaitun niin sanotun Novaja Zemlja -efektin, heijastusilmiön, jossa aurinko näyttää jo nousseen, vaikka on vielä useita asteita taivaanrannan alapuolella. Ensimmäisenä eurooppalaisena de Veer kuvaili A-vitamiinin yliannostusta ihmisen syötyä jääkarhun maksaa.

De Veer löysi Huippuvuorilta pesiviä valkoposkihanhia vuonna 1596. Koska lajin muuttoa ei tuolloin vielä tunnettu, Britanniassa oli kuviteltu valkoposkihanhien syntyvän meressä kelluvista havupuiden pölkyistä. Tarinan kirjasi walesilainen Giraldus Cambrensis noin vuonna 1186. Tarinasta tuli ajan mittaan niin uskottava, että se esiintyy 1500-luvun tietokirjailijoiden, kuten William Turnerin, Konrad von Gesnerin ja Aldrovandin, teoksissa. Mainittakoon, että 1200-luvulla elänyt Fredrik II piti tarinaa silkkana hölynpölynä. De Veerin havainnon jälkeen myytti haudattiin nopeasti, mutta hanhenkaulaa tarkoittava *barnacle* esiintyy edelleen valkoposkihanhen englanninkielisessä nimessä *Barnacle Goose*.

Lähteet
-------

1. ↑  Birkhead, Tim: *Lintujen viisaus. Lintutieteen kuvitettu historia*. Helsinki: Readme.fi, 2009. ISBN 978-952-220-092-1.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Alankomaat
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Gesja Gelfman
**Gesja Mejerovna (Mironovna) Gelfman** (ven. Ге́ся Мееровна (Мироновна) Ге́льфман), vuosien 1852 ja 1855 välillä Mozyr – 13. helmikuuta (J: 1. helmikuuta) 1882 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Gesja Gelfman syntyi varakkaan juutalaisen kauppiaan perheeseen. Hän lähti kotoaan 16-vuotiaana välttääkseen pakkoavioliiton. Vuonna 1874 hän valmistui Kiovassa kätilöksi. Keväällä 1875 hän alkoi levittää vallankumouksellista propagandaa kiovalaisten työläisten keskuuteen. Syyskuussa 1875 Gelfman pidätettiin Vasili Kovalevin tekemän ilmiannon perusteella. Hän oli vangittuna Pietarissa, jossa hänet tuomittiin huhtikuussa 1877 kahdeksi vuodeksi työlaitokseen. Rangaistuksen kärsittyään hänet karkotettiin Staraja Russaan, josta hän pakeni Pietariin.

Vuoden 1879 lopussa Gelfman liittyi Narodnaja volja -järjestöön. Hän levitti propagandaa nuorison ja työläisten keskuuteen ja toimi salaisten tapaamispaikkojen emäntänä. Syyskuusta 1880 lähtien hän emännöi asuntoa, jossa painettiin Narodnaja voljan *Rabotšaja gazeta* -lehteä. Helmikuussa 1881 hän asettui Nikolai Sablinin kanssa Teležnaja-kadun asuntoon, jossa Aleksanteri II:n murhaa suunnitelleet salaliittolaiset saivat räjähteet ja ohjeet niiden käyttämiseksi. Murhan jälkeen Gelfman pidätettiin Nikolai Rysakovin antaman todistajanlausunnon perusteella. Maaliskuun lopussa hänet tuomittiin kuolemaan hirttämällä osallisuudesta keisarin murhan valmisteluun. Oikeudenkäynnin jälkeen Gelfmanin todettiin olevan raskaana ja hirttotuomiota lykättiin lapsen syntymiseen saakka. Myöhemmin tuomio muutettiin karkotukseksi ja elinkautiseksi pakkotyöksi. Gelfman kuoli vankilassa synnytyksestä aiheutuneeseen märkivään vatsakalvontulehdukseen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dejateli revoljutsionnogo dviženija v Rossii: Biobibliografitšeski slovar  1927–1934. Moskva:  Izdatelstvo Vsesojuznogo obštšestva polititšeskih katoržan i ssylno-poselentsev. Viitattu 17.12.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat

 |

 |
**Benjamin Balleret** (s. 15. tammikuuta 1983 Monte Carlo) on monacolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 204 kesäkuussa 2006 ja nelinpelissä sijalle 508 marraskuussa 2008. Hän on edustanut Monacoa Davis Cupissa 21 maaottelussa vuosina 2004–2010.

Huhtikuussa 2006 Balleret voitti Monte Carlon ATP Masters -turnauksen kolmannella karsintakierroksella Jonas Björkmanin ja selviytyi uransa ensimmäiseen ATP-turnaukseen. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän voitti Christophe Rochusin ja toisella kierroksella turnauksen 13:nneksi sijoitettu Sébastien Grosjean luovutti kesken ottelun ollessa tilanteessa 4–6, 7–5, 3–2. Kolmannella kierroksella Balleret hävisi turnauksen ykkössijoitetulle Roger Federerille.

Hänen isänsä Bernard on entinen tennispelaaja.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Benjamin Balleret - Profile *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 19.12.2009. (englanniksi)
2. ↑  Benjamin Balleret *daviscup.com*. Davis Cup. Viitattu 19.12.2009. (englanniksi)
3. ↑  Monte-Carlo Rolex Masters 2006 *atpworldtour.com*. ATP World Tour. Viitattu 19.12.2009. (englanniksi)
**Jermaine Gonzales** (s. 26. marraskuuta 1984) on jamaikalainen pikajuoksija.

Gonzales otti pronssia vuonna 2001 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 400 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän otti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 400 metrillä ja voitti saman ikäluokan Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden. Hän oli loukkaantuneena suurimman osan kausien 2003–2004 ajasta.

Hän kilpaili Jamaikan viestijoukkueessa Ateenan olympialaisissa, mutta joukkue hylättiin. Hän voitti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssin, Kansainyhteisön kisoissa 2006 uudella ennätyksellään 45,16 sekuntia. Hän kuului lisäksi Jamaikan pronssijoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä.

Hän paransi 400 metrin ennätyksensä aikaan 44,79 heinäkuussa 2010 Pariisin Timanttiliiga-kisassa. Seuraavalla viikolla hän rikkoi Roxbert Martinin Jamaikan ennätyksen voittamalla Monacon Timanttiliiga-kisan ajalla 44,40 s, joka oli myös kauden kärkitulos.

Gonzales sijoittui Daegun MM-kilpailuissa 2011 neljänneksi 400 metrin juoksussa ajalla 44,99. Hän juoksi 4 × 400 metrin viestissä toisen osuuden Jamaikan pronssijoukkueessa.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 200 metrin juoksu: 20,79 (2012)
* 300 metrin juoksu: 32,49 (2010)
* 400 metrin juoksu: 44,40 (2010)

Lähteet
-------

* Jermaine Gonzales Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

1. 1 2 3  Jermaine Gonzales Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).  (englanniksi)
2. ↑  400 meters: Forget Usain Bolt, Here is Jermaine Gonzales speedendurance.com. Viitattu 26.7.2010. (englanniksi)
3. ↑  Gonzales delivers - Smashes J’can 400m record in Monaco jamaicaobserver.com. Viitattu 26.7.2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Paulo Henrique Chagas de Lima** (s. 12. lokakuuta 1989 Ananindeua, Pará) tunnetaan myös nimellä **Paulo Henrique Ganso** tai **Ganso**, on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Sevillaa. Vuonna 2009 hän oli ehdolla Brasilian liigan lupaavammaksi pelaajaksi.

Saavutukset
-----------

Santos
* Campeonato Paulista: 2010, 2011
* Copa do Brasil: 2010

**Henkilökohtaiset**

* Copa do Brasilin paras pelaaja: 2010

Lähteet
-------

1. ↑  Brazil – Paulo Henrique Chagas de Lima – Profile with news, career statistics and history Soccerway. Viitattu 4 June 2011.
2. ↑  Adilson Barros Santos: Globo Esporte: Ganso assina renovação, ganha aumento e é do Peixe até 2015 Globoesporte.globo.com. Viitattu 4 June 2011.
3. ↑  Melhor da Copa do Brasil, Ganso pede manutenção de Meninos da Vila , globoesporte.com Globoesporte.globo.com. Viitattu 4 June 2011.

Aiheesta muualla
----------------

* santos.globo.com (portugaliksi)
* Neymar and Ganso the crown jewels of Santos' new generation (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Ganso technical card on Sambafoot.com (englanniksi)

Sevilla – Primera División
1 Dmitrović |
2 Gattoni |
3 Pedrosa |
4 Ramos |
5 Ocampos |
6 Gudelj |
7 Suso |
8 Jordán |
9 Mir |
10 Rakitić |
11 Lukebakio |
12 Mariano |
13 Nyland |
14 Nianzou |
15 En-Nesyri |
16 Navas |
17 Lamela |
18 Sow |
19 Acuña |
20 Fernando |
21 Óliver |
22 Badé |
23 Marcão |
24 Soumaré |
Valmentaja Mendilibar

Brasilian joukkue – Copa América 2011
1 Júlio César |
2 Alves |
3 Lúcio |
4 Silva |
5 Lucas Leiva |
6 Santos |
7 Robinho |
8 Ramires |
9 Pato |
10 Ganso |
11 Neymar |
12 Victor |
13 Maicon |
14 Luisão |
15 Sandro |
16 Elano |
17 Elias |
18 Lucas |
19 Fred |
20 Jádson |
21 Adriano |
22 Jefferson |
23 David Luiz |
Valmentaja Menezes

Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 2012
1 Gabriel |
2 Rafael |
3 Silva |
4 Jesus |
5 Sandro |
6 Marcelo |
7 Lucas |
8 Rômulo |
9 Leandro Damião |
10 Oscar |
11 Neymar |
12 Hulk |
13 Uvini |
14 Danilo |
15 Alex Sandro |
16 Ganso |
17 Pato |
18 Neto |
Valmentaja Menezes

Brasilian joukkue – Copa América Centenario
1 Alisson |
2 Dani Alves |
3 Miranda |
4 Gil |
5 Casemiro |
6 Filipe Luís |
7 Ganso |
8 Elias |
9 Jonas |
10 Lima |
11 Gabriel |
12 Diego Alves |
13 Marquinhos |
14 Rodrigo Caio |
15 Fabinho |
16 Santos |
17 Walace |
18 Augusto |
19 Willian |
20 Lucas |
21 Hulk |
22 Coutinho |
23 Grohe |
Valmentaja Dunga
**Reinhard Saftig** (s. 23. tammikuuta 1952) on saksalainen jalkapallovalmentaja.

Ura
---

Saftig aloitti päävalmentajauransa FC Bayern Münchenissä toukokuussa 1983 Pál Csernain saatua potkut. Saftig toimi tehtävässä puolitoista kuukautta, kunnes Udo Lattek aloitti päävalmentajana heinäkuussa 1983. Huhtikuussa 1986 hän pääsi jälleen päävalmentajaksi, kun Csernai sai potkut Borussia Dortmundista. Saftigin johdolla Dortmund säilytti paikkansa Bundesliigassa niukasti. Joukkue hävisi ensimmäisen karsintaottelun SC Fortuna Kölnille 2–0, mutta nousi kotikentällään 3–1 voittoon ja säilytti paikkansa pääsarjassa. Saftig sai jatkaa päävalmentajana myös kaudella 1986/87 ja johdatti seuran Bundesliigassa neljänneksi. Seuraava kausi sujui kuitenkin jälleen mollivoittoisesti ja Saftig sai lähteä seurasta sijalle 13 päättyneen kauden jälkeen.

Kaudella 1988/89 Saftig toimi Hannover 96:n päävalmentajana, muttei kyennyt pelastamaan seuraa putoamiselta Bundesliigata. Kaksi seuraavaa kautta hän valmensi VfL Bochumia. Tämän jälkeen ura jatkui Bayer 04 Leverkusenissa, josta hän sai potkut toukokuun alussa 1993, vaikka seura oli sijoittunut edelliskaudella kuudenneksi ja oli edelleen mukana ylemmässä keskikastissa. Saftigin johdolla seura oli selvinnyt myös Saksan cupin loppuotteluun, jossa se kaatoi uuden päävalmentaja Dragoslav Stepanovićin johdolla Hertha Berliinin amatöörijoukkueen.

Vuonna 1994 Saftig jatkoi uraansa Turkissa Kocaelisporissa ja Galatasarayssa. Kaudeksi 1997/98 hän siirtyi FSV Mainzin päävalmentajaksi, mutta sai potkut jo elokuussa 1997. Tämän jälkeen hän toimi erilaisissa valmennustehtävissä Borussia Dortmundin organisaatiossa.

Kesäkuussa 2005 Saftigista tuli DSC Arminia Bielefeldin urheilutoimenjohtaja. Arminian ajauduttua putoamistaisteluun kaudella 2007/08 seura erotti Saftigin helmikuussa 2008. Potkut johtivat oikeustoimiin, sillä Saftigin sopimusta oli vasta marraskuussa 2007 pidennetty vuoteen 2010 saakka. Lopulta Arminia joutui maksamaan Saftigille 370 000 euron korvauksen potkuista. 

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Pál Csernai** | **FC Bayern Münchenin päävalmentaja**5–6/1983 | Seuraaja:**Udo Lattek** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Pál Csernai** | **Borussia Dortmundin päävalmentaja**4/1986–1988 | Seuraaja:**Horst Köppel** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Hans Siemensmeyer** | **Hannover 96:n päävalmentaja**1988–1989 | Seuraaja:**Slobodan Cendic** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Franz-Josef Tenhagen** | **VfL Bochumin päävalmentaja**1989–1991 | Seuraaja:**Rolf Schafstall** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä:**Peter Hermann** | **Bayer 04 Leverkusenin päävalmentaja**5/1993–4/1995 | Seuraaja:**Erich Ribbeck** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Husain ibn Ali (1854–1931), Mekan *šarif* ja Hijazin kuningas
**Šarīf** (arab. شريف‎) on islamilainen arvonimi, joka kirjaimellisesti tarkoittaa "ylhäinen" tai "ylhäissyntyinen". Nimitys tarkoittaa, että henkilö on profeetta Muhammedin sukulainen. 

Suppeassa merkityksessä ehtona on sukulaisuus profeettaan suoraan alenevassa polvessa Muhammedin tyttären Fatiman kautta, joka oli naimisissa Muhammedin serkun Ali ibn Abi Talibin kanssa. Vielä tarkempana rajauksena etenkin Hijazin alueella voi olla polveutuminen Alin ja Fatiman vanhimmasta pojasta Hasanista. Laajemman tulkinnan mukaan henkilö on *šarif* jo silloin, jos hän polveutuu Muhammedin klaanista Banu Hashim, jonka kantaisä oli Muhammedin isän isoisä. Banū Hāshim on vuorostaan Quraišin alaheimo.

Islamilaisessa maailmassa kaupunkien johtavat perheet käyttivät arvonimenään nimitystä *šarif.* Esimerkiksi Mekkaa 1900-luvun alussa hallinnut Husain ibn Ali) oli *šarif,* ja hänen jälkeläisensä, Jordanian ja Irakin kuninkaat jatkoivat nimen käyttöä.

Arvonimen aitous
----------------

Islamilaisia 600-luvulle ulottuvia sukuselvityksiä voi pitää myös keksittyinä, sillä perimätietoa Muhammedista alettiin kirjata muistiin vasta yli sata vuotta Muhammedin ilmoitetun kuoleman jälkeen. On myös epätodennäköistä, että valtavalla joukolla muslimeita Persiasta, Turkista, Afrikasta, Pakistanista ja Intiasta olisi Mekan Quraiš -heimoon ulottuvia sukusiteitä. Kyse olikin siitä, että korkeissa valta-asemissa olevat suvut julistautuivat Muhammedin sukulaisiksi lisätäkseen arvovaltaansa. Tällaisia väitteitä oli mahdoton todistaa vääriksi.

Katso myös
----------

* Sayyid

Lähteet
-------

* Robinson, David: *Muslim Societies in African History*. Cambridge University Press, 2011 (1. painos 2004). ISBN 978-0-521-53366-9. (englanniksi)
* sharif *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 15.4.2022.

### Viitteet

1. 1 2  sharif *Encyclopaedia Britannica*. Viitattu 15.4.2022.
2. ↑  Robinson 2011, s. 49–52
Marija Kutitonskaja.
**Marija Ignatjevna Kutitonskaja** (ven. Мария Игнатьевна Кутитонская, 23. helmikuuta 1856 Odessa – 14. toukokuuta 1887 Irkutsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Marija Kutitonskaja syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli naisten kymnaasissa ja työskenteli sen jälkeen Odessan kaupunginduumassa. Vuonna 1876 hän liittyi Ivan Kovalskin johtamaan vallankumoukselliseen narodnikkiryhmään. Kovalskin heinäkuussa 1878 saaman kuolemantuomion jälkeen Kutitonskaja pidätettiin, mutta päästettiin pian vapaaksi takuita vastaan. Toisen kerran hänet pidätettiin kesäkuussa 1879. Kutitonskaja tuomittiin 15 vuoden pakkotyörangaistukseen, jonka Odessan kenraalikuvernööri lievensi neljäksi vuodeksi. Rangaistuksensa hän suoritti Karan pakkotyövankilassa. Heinäkuussa 1882 tuomio muutettiin karkotukseksi ja hänet siirrettiin Taka-Baikalian Akšaan. Syyskuussa 1882 Kutitonskaja yritti murhata Taka-Baikalian kuvernöörin Luka Iljaševitšin poliittisten vankien epäinhimillisen kohtelun takia. Marraskuussa 1882 Tšitan sotaoikeus tuomitsi hänet kuolemaan hirttämällä, mutta Pietarissa tuomio muutettiin elinkautiseksi pakkotyöksi. Mahdollisen "haitallisen vaikutuksen" takia Kutitonskajaa ei lähetetty Karaan, vaan hänet sijoitettiin Irkutskin vankilaan, jossa hän kuoli tuberkuloosiin.

Lähteet
-------

1. 1 2  Dejateli revoljutsionnogo dviženija v Rossii: Biobibliografitšeski slovar  1927–1934. Moskva:  Izdatelstvo Vsesojuznogo obštšestva polititšeskih katoržan i ssylno-poselentsev. Viitattu 21.12.2009. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
2. ↑  Entsiklopedija Zabaikalja: Marija Kutitonskaja *ez.chita.ru*. Viitattu 21.12.2009. (venäjäksi)
**Jonas Černius** (6. tammikuuta 1898 Kupiškis – 3. heinäkuuta 1977 Los Angeles) oli liettualainen kenraali ja Liettuan pääministeri noin puolen vuoden ajan vuonna 1939. Liettuan itsenäistyttyä 1918 Černius toimi vapaaehtoisena sotilaana Liettuan itsenäisyyssodissa. Hän oli yksi ensimmäisistä Liettuan armeijaopistosta valmistuneista ja jatkoi opintojaan Brysselissä (1929) ja Pariisissa (1932). 

Palattuaan Liettuaan hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja nimitettiin armeijan teknisen henkilöstön päälliköksi. Vuonna 1934 hänet ylennettiin everstiksi ja vuonna 1935 prikaatinkenraaliksi ja armeijan esikunnan päälliköksi. Maaliskuusta marraskuuhun 1939 Černius toimi Liettuan pääministerinä. 

Černius pakeni maasta Neuvostoliiton miehitettyä maan 1944. Aluksi hän asui Saksassa ja myöhemmin Isossa-Britanniassa. 1948 hän muutti Yhdysvaltoihin, missä hän toimi General Motorsin insinöörinä.

Lähteet
-------

* Simas Sužiedėlis, (1970-1978). "Jonas Černius". Encyclopedia Lituanica. II. Boston, Massachusetts: Juozas Kapočius. Sivut 490–491 (englanniksi)
* Curriculum Vitae Liettuan parlamentin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi)

Liettuan vaakunaLiettuan pääministerit (1918–1940)

* Voldemaras
* Sleževičius
* Dovydaitis
* Sleževičius
* Galvanauskas
* Grinius
* Galvanauskas
* Tumėnas
* Petrulis
* Bistras
* Sleževičius
* Voldemaras
* Tūbelis
* Mironas
* Černius
* Merkys


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
Piazza Navona
Yksityiskohta *Fontana dei Quattro Fiumi* -suihkulähteestä
**Piazza Navona** on aukio Roomassa. Alun perin paikalla oli keisari Domitianuksen 1. vuosisadalla rakennuttama stadion *Circus agonalis*, jonka pohjakaavaa nykyinen aukio ja sitä reunustavat korttelit noudattavat, ja jonka nimestä *Navona* on johdettu. Aukion laidoilla on useita barokkityylisiä palatseja, kuten Palazzo Massimo alle Colonne ja Palazzo Madama. Piazza Navonaa hallitsee Sant’Agnese in Agonen kirkko, joka on Girolamo Rainaldin, Francesco Borrominin ja Carlo Rainaldin työtä (1652–1672).

Aukion keskellä on kolme suihkulähdettä, joista suurin on Berninin suunnittelema *Fontana dei Quattro Fiumi* (1651). Kaksi muuta suihkulähdettä ovat Giacomo della Portan *Fontana di Nettuno* (1574) ja *Fontana del Moro* (1576). 

Piazza Navonalla järjestettiin 1800-luvulle saakka niin sanotut "vesikisat", joiden aikana aukio täytettiin vedellä ja ylimystö ajeli siellä vaunuillaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Samuel Ball Platner: A Topographical Dictionary of Ancient Rome (1929), haettu 9.1.2009 "The Piazza Navona, the largest in the city, now called officially Circo Agonale, preserves almost exactly the shape and size of the stadium. The piazza itself corresponds closely with the arena, the length of which seems to have been about 250 metres, and the surrounding buildings stand on the ruins of the cavea."

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Piazza Navona** Wikimedia Commonsissa

* Livekuvaa Piazza Navonalta
**Daniel William Kucera** (7. toukokuuta 1923 Chicago, Illinois – 30. toukokuuta 2017 Dubuque, Iowa) oli amerikkalainen katolinen piispa.

Kucera syntyi amerikantšekkiläiseen perheeseen saaden nimen William ja opiskeli St. Procopius Collegessa (nyk. Benedictine University) Lislessa, Illinois'ssa. Hän otti käyttöön uskonnollisen nimen Daniel liittyessään benediktiineihin 1944. Hänet vihittiin papiksi 1949 ja hän sai tohtorinarvon kasvatustieteessä Amerikan katolisesta yliopistosta 1954. Kucera toimi St. Procopiuksen luostarin apottina 1964-1971. Jo aiemmin hän oli toiminut St. Procopius Collegen johdossa ja tähän tehtävään hän palasi 1971. 

Kucera vihittiin piispaksi sekä nimitettiin Natchesiumin titulaaripiispaksi ja Jolietin apulaispiispaksi 1977. Kucera toimi Salinan piispana Kansasissa 1980-1983 ja sen jälkeen Dubuquen arkkipiispana jääden eläkkeelle 1995.

Lähteet
-------

1. ↑  Former Archbishop of Dubuque dies at age 94 Eastern Iowa, KCRG (englanniksi)
2. ↑  KUCERA, Daniel Encyclopediadubuque (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Archbishop Daniel William Kucera, O.S.B. † Deceased, Bishops, Catholic-Hierarchy (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
**Sisko Anneli "Piukku" Kopiloff** (s. 20. syyskuuta 1961 Laukaa) on entinen suomalainen keihäänheittäjä ja nykyinen padel-urheilun uranuurtaja Suomessa. Hän edusti uransa aikana ainakin Lievestuoreen Kisaa, Kuortaneen Kuntoa ja Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Häntä valmensi Seppo Siitonen.

Kopiloff voitti Kalevan kisoissa kultaa Kokkolassa 1978 tuloksella 52,56. Hopeaa hän sai 1979 ja 1980. Hän edusti Suomea kolmessa aikuisten maaottelussa sijoittuen parhaimmillaan kolmanneksi Helsingissä ja Lontoossa käydyissä maaotteluissa 1978. Bydgoszczin 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979 hän oli kolmastoista.

Kopiloff heitti ennätyksensä 59,86 Saarijärvellä 10. heinäkuuta 1982.

Padel
-----

Kopiloff tutustui padeliin 1990-luvulla Gran Canarialla Espanjassa ja hän rakensi Kalastajatorpan tenniskentille Suomen ensimmäisen tilapäisen padelkentän vuonna 2003. Hän oli perustamassa Suomen padelliittoa vuonna 2009 ja toimi sen toiminnanjohtajana vuoden 2016 loppuun. Kopiloffin Propadel-yhtiö rakennetti padel-kentät Sörnäisten rantatien varteen loppukesästä 2017. Kopiloff palkittiin vuoden 2022 Urheilugaalassa Urheilukulttuuri-palkinnolla. Perusteluissa kerrottiin mm. että "Kopiloff on tehnyt miltei 20 vuotta suurella sydämellä työtä padelin puolesta".

Lähteet
-------

1. 1 2  Padel niputtaa tenniksen ja squashin vahvuudet yhteen – Metsuri toi aurinkolomalta rusketuksen lisäksi uuden mailapelin *Särmä*.  Arkistoitu 8.3.2016. Viitattu 1.6.2012.
2. 1 2 3 4  Sisko Kopiloff Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
3. ↑  Lievestuoreen kisa – historiaa *lievestuoreenkisa.fi*. Viitattu 23.12.2009. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Kuortaneen Kunto / Urheilumenestys 1991–2002 *kuortane.fi*. Viitattu 23.12.2009.
5. 1 2  Tuomas Niskakangas: Hulluuden jälkeen *Helsingin Sanomat Visio*.  8.8.2022. Viitattu 10.8.2022.
6. 1 2  Urheilugaala voittajat vuodelta 2022 *Urheilugaala*. Viitattu 10.8.2022.
**Marcelo Pinto Carvalheira** (1. toukokuuta 1928 Recife – 25. maaliskuuta 2017 Recife) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 28. helmikuuta 1953 ja nimitettiin Paraíban arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bityliuksen titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Helder Pessoa Câmara, jota avustivat José Maria Pires ja Aloísio Leo Arlindo Lorscheider.

Pinto Carvalheira sai 9. marraskuuta 1981 Guarabiran piispaksi ja 29. marraskuuta 2005 Paraíban arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 5. toukokuuta 2004.

Lähteet
-------

1. ↑  Arcebispo emérito da Paraíba, Dom Marcelo Carvalheira morre aos 88 anos no Recife *G1/Globo.com*.  26.3.2017. Viitattu 26.3.2017. (portugaliksi)
2. 1 2  Catholic-Hierarchy.org: Archbishop Marcelo Pinto Carvalheria


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |

 |
Karel Roden vuonna 2008.
**Karel Roden** (s. 18. toukokuuta 1962, České Budějovice) on tšekkiläinen näyttelijä.

Biografia
---------

### Aiempi elämä

Rodenin isä ja isoisä olivat myös näyttelijöitä. Opiskeltuaan teatteritaidetta Prahassa hän on esittänyt elokuvissa ja teattereissa monia rooleja.

### Näyttelijänura

Tšekin ulkopuolella hänet tunnetaan monista Hollywood-rooleistaan, kuten elokuvissa *15 Minutes* (2001), *Blade II* (2002), *Bulletproof Monk* (2003), *Medusan isku* (2004), *Hellboy* (2004), *Running Scared* (2006), *Largo Winch* (2008), *RocknRolla* (2008) ja *Ottolapsi* (2009). Hänellä oli myös pieni rooli vuoden 2007 elokuvassa *Mr. Bean lomailee*. Hän esitti Juraj Thurzoa *Bathory*-elokuvassa vuonna 2008.

Pääroolistaan elokuvassa *Guard No. 47* Roden sai Czech Lion -palkinnon. Hän sai myös Alfréd Radok -palkinnon esiintymisestään Brunona näytelmässä *Le Cocu Magnifique.*

Roden tekee Mikhail Faustinin ääniroolin videopelissä *Grand Theft Auto 4*.

### Yksityiselämä

Roden asuu Prahassa näyttelijä-taiteilija Jana Krausován kanssa.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Karel Roden**.
* Karel Roden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Biography, including list of roles (Arkistoitu – Internet Archive) (tšekiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |