recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Robert Saastamoinen** (7. kesäkuuta 1870 Pielavesi – 15. kesäkuuta 1948 Rovaniemi) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Saastamoisen vanhemmat olivat maanviljelijä Matts (Matti) Saastamoinen ja Anna Sofia Nousiainen ja puoliso vuodesta 1897 Sofia Margareta Lampela. Saastamoinen oli metsätyömies ja rakennustyömies Pielisen kanavan työmaalla, metsäyhtiöiden työnjohtaja Länsi-Lapissa, Anders Kurth & Co -yhtiön työnjohtaja 1893–1897, oman kauppaliikkeen pitäjä Kittilässä 1897–1916, puunhankkija, oman vähittäis- ja tukkuliikkeen pitäjä Rovaniemellä vuodesta 1916 ja Rob. Saastamoinen Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1930 vuoteen 1947. Hän oli myös Kittilän kunnanvaltuuston ja Rovaniemen kauppalanvaltuuston sekä Rovaniemen kauppalanhallituksen jäsen ja hänellä oli muitakin luottamustehtäviä sekä osakkuuksia ja johtamisvastuita muissa yrityksissä. Kauppaneuvoksen arvon Saastamoinen sai 1944.

Lähteet
-------

1. 1 2  Robert Saastamoinen *Biografiasampo*. Viitattu 6.8.2022.
2. ↑  Dödsfall.  *Hufvudstadsbladet*, 16.6.1948, nro 160, s. 7. Kansalliskirjasto. Viitattu 6.8.2022.
**Sovetskaja Litva** (Советская Литва, "Neuvosto-Liettua") oli Liettuan pääkaupungeissa Kaunasissa ja Vilnassa vuosina 1940–1990 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti. Sen toimintaa jatkoi *Eho Litvy* ("Liettuan kaiku") vuosina 1990–2001.

Lehti perustettiin Liettuan neuvostomiehityksen jälkeen Kaunasissa kesäkuussa 1940 nimellä *Truženik* ("Työläinen"). Se lakkasi toisen maailmansodan takia kesäkuussa 1941. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen lokakuussa 1944 Vilnassa nimellä *Sovetskaja Litva*.

*Sovetskaja Litva* oli Liettuan kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein venäjänkielinen sanomalehti, jonka rinnalla julkaistiin liettuankielistä *Tiesaa* ja puolankielistä *Czerwony Sztandaria*. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 79 000 kappaletta vuonna 1981.

Lehti sai nimen *Eho Litvy* vuonna 1990, ja siitä tuli Liettuan tasavallan korkeimman neuvoston (myöhemmin parlamentin) ja hallituksen äänenkannattaja. Liettuan kommunistipuolue perusti maaliskuussa 1990 uuden lehden *Litva Sovetskaja*, jolla oli myös liettuankielinen versio *Tarybų Lietuva*.

*Litva Sovetskaja* lakkasi elokuussa 1991, ja *Eho Litvy* muuttui riippumattomaksi vuonna 1995. Sen painosmäärä oli 26 000 kappaletta vuonna 1993 ja 12 000 vuonna 1997. *Eho Litvy* lakkasi ilmestymästä taloussyistä vuonna 2001.

Lähteet
-------

1. ↑  *Gazety SSSR 1917–1960. Tom 1: Gazety Moskvy, Leningrada i stolits sojuznyh respublik*, s. 132. Moskva: Kniga, 1970.
2. 1 2 3 4 5 6  *Žurnalistikos enciklopedija*, s. 116, 303. Vilnius: Pradai, 1997. ISBN 9986-776-62-7. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 14*, s. 549. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1973.
4. ↑  *Bolšaja sovetskaja entsiklopedija, tom 24, kniga I*, s. 22. Moskva: Sovetskaja entsiklopedija, 1976.
5. ↑  „Echo Litvy" *Visuotinė lietuvių enciklopedija*. Viitattu 24.12.2023.
6. ↑  Sinotškina, Birute: Russkaja pressa postsovetskoi Litvy: dinamika izmeneni.  *Etniškumo studijos*, 2/2007, s. 118–150. Artikkelin verkkoversio.
**Juan Carlos Wasmosy Monti** (s. 15. joulukuuta 1938) on paraguaylainen poliitikko, maansa presidentti 15. elokuuta 1993 – 15. elokuuta 1998 Colorado-puolueesta. Wasmosyn unkarilaiset esi-isät ovat tulleet Brasiliaan Debrecenistä, Unkarista vuonna 1828. Silloin sukunimenä oli vielä Vámosy, József Vámosy oli vaihtanut sen Wamosyyn. Suvun jäseniä on myöskin brasilialainen Alceu Wamosy (1895-1923), runoilija.

Wasmosy opiskeli diplomi-insinööriksi Universidad de Asunciónissa. Hänen johtamansa CONEMPA-yhtiö toteutti Paranán Itaipún patohankkeen Paraguayn puolen ja hän keräsi huomattavan varallisuuden.

Presidentti Andrés Rodríguez nimitti Wasmosyn kehitysministeriksi 1991 ja Colorado-puolue valitsi Wasmosyn presidenttiehdokkaaksi vuoden 1993 vaaleihin, jolloin hänet valittiin presidentiksi ensimmäisissä demokraattisissa vaaleissa sitten vuoden 1954. Hän nimitti hallitukseensa suuren joukon entisen diktaattori Alfredo Stroessnerin tukijoita, eikä jatkanut edeltäjänsä uudistuslinjaa.

Armeijan komentaja, kenraali Lino Oviedo yritti vallankaappausta huhtikuussa 1996. Wasmosy sovitteli tarjoamalla Oviedolle ministerinpaikkaa, mutta hänet vangittiin pian ja tuomittiin sotaoikeudessa. Vuoden 1998 presidentinvaaleissa Raúl Cubas asettui Colorado-puolueen ehdokkaaksi tavoitteenaan vapauttaa Oviendo.

Vuonna 2002 Wasmosy tuomittiin korruptiosta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Hän oli kavaltanut kuusi miljoonaa valtion varoja sosiaalirahastosta.

Lähteet
-------

1. ↑  World Briefing | Americas: Paraguay: Ex-President Convicted Of Corruption

Aiheesta muualla
----------------

* Biografia (Arkistoitu – Internet Archive), CIDOB

Paraguayn lippuParaguayn presidentti
C.A. López | F.S. López | Machain\* | Rivarola | Jovellanos\* | Gill | Uriarte | Bareiro | Caballero | Escobar | J.G. González | M. Morínigo\* | Egusquiza | Aceval | Carvallo\* | Escurra | Gaona\* | Báez\* | Ferreira | González Navero\* | Gondra | Jara\* | Rojas\* | Peña\* | González Navero\* | Schaerer | M. Franco | Montero\* | Gondra | Eus. Ayala\* | El. Ayala\* | Riart\* | El. Ayala | Guggiari | Eus. Ayala | R. Franco\* | Paiva | Estigarribia | H. Moríñigo | Frutos\* | J.N. González | Rolón\* | Molas | Chaves | Romero\* | Stroessner | Rodríguez | Wasmosy | Cubas | González Macchi | Duarte | Lugo | F. Franco | Cartes  
\* *väliaikainen tai toimessa*



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Nižnekamsk** (ven. Нижнекамск) eli **Tübän Kama** (tat. Түбән Кама) on runsaan 230 000 asukkaan teollisuuskaupunki Kamajoen varrella Tatarstanin tasavallan pohjoisosassa Venäjällä, 237 kilometriä Kazanista itään. Kaupunki on tärkeä petrokemianteollisuuden keskus. Öljyä jalostava OAO Nižnekamskneftehim on kaupungin suurimpia työnantajia.*lähde?*

Kaupungin päämoskeija.
Öljyteollisuusyhtiön rakennuttama monitoimihalli on KHL-joukkue Neftehimik Nižnekamskin kotihalli.

Väestö
------

Vuonna 1989 kaupungin väestöstä oli tataareja 46,5 prosenttia, venäläisiä 46,1 prosenttia, tšuvasseja 3,0 prosenttia, ukrainalaisia 1,0 prosenttia ja baškiireja 1,0 prosenttia.*lähde?*

Historia
--------

Nižnekamsk perustettiin vuonna 1961 työläisasutukseksi petrokemianteollisuuslaitoksen perustamisen yhteydessä. Kaupunki siitä tuli vuonna 1966.*lähde?*

Urheilu
-------

Paikallinen öljynjalostamo Nižnekamskneftehimin jääkiekkoseura HK Neftehimik Nižnekamsk pelaa Itä-Euroopan ja Venäjän huippuliigassa KHL:ssä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Vserossijskaja perepis naselenija 2010. Tom 1. Tšislennost i razmeštšenije naselenija (Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Venäjän federaation tilastovirasto), www.gks.ru, Koko Venäjän kattava väestönlaskenta 2010. Osa 1. Väestön lukumäärä ja jakauma. Taulukko 11 (MS Excel-taulukko))  2012. Moskova:  ИИЦ «Статистика России».  Arkistoitu 15.3.2013. Viitattu 9.7.2013. (venäjäksi)
2. ↑  Jussi Nurminen: Venäjä siirtyy ikuiseen talviaikaan  1.7.2014. Yleisradio. Viitattu 27.10.2014.
3. ↑  Vladimir Putin signed the Federal Law On Amendments to the Federal Law "On the calculation of time"  22.7.2014. worldtimezone.com. Viitattu 26.10.2014. (englanniksi)
4. ↑  Neftehimik (Nižnekamsk) KHL, khl.ru. Viitattu 9.7.2013. (venäjäksi)
5. ↑  O kompanii - Sport OAO "Nizhnekamskneftekhim", nknh.ru.  Arkistoitu 18.6.2013. Viitattu 9.7.2013. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nižnekamsk** Wikimedia Commonsissa

Tatarstanin vaakuna**Tatarstanin tasavallan kaupungit**
Tatarstanin lippuTatarstanin lippu
**Pääkaupunki: Kazan (Qazan)**  
  

Agryz (Ägerce) |
Almetjevsk (Älmät) | 
Arsk (Arça) |
Aznakajevo (Aznaqay) |
 Bavly (Bawlı) |
Bolgar (Bolğar) |
Bugulma (Bögelmä) | 
Buinsk (Bua) |
Jelabuga (Alabuğa) | 
Laiševo (Layış) |
Leninogorsk |
Mamadyš (Mamadış) |
Mendelejevsk (Mendeleyev) |
Menzelinsk (Minzälä) |
 Naberežnyje Tšelny (Yar Çallı) | 
 Nižnekamsk (Tübän Kama) |
Nurlat |
Tetjuši (Täteş) |
 Tšistopol (Çístay) | 
Zainsk (Zäy) |
Zelenodolsk (Yäşel Üzän)
Tore Aleksandersen
**Tore Aleksandersen** (27. helmikuuta 1968 – 6. joulukuuta 2023) oli norjalainen lentopallovalmentaja, joka valmensi Suomen naisten lentopallomaajoukkuetta vuodet 2010–2013. Aleksandersen voitti valmentajaurallaan muun muassa Saksan Bundesliigan mestaruuden naisten valmentajana sekä Yhdysvaltojen yliopistosarjan mestaruuden naistenvalmentajana. Vuonna 2007 Aleksandersen valittiin Norjassa vuoden valmentajaksi. *lähde?*

Kansainvälisesti kokenut norjalainen tuli Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi vuoden 2010 alussa ja johti joukkueen vuoden 2011 EM-kisojen jatkokarsintoihin. Jatkokarsinnoissa Ranska pudotti Suomen itse lopputurnauksesta. Aleksandersenin ja Lentopalloliiton sopimuskausi päättyi kesään 2013. Tapio Kangasniemi nousi lentopallomaajoukkueen päävalmentajaksi Aleksandersenin jälkeen. *lähde?*

Aleksandersen valmensi seurajoukkueita kotimaansa lisäksi Saksassa, USA:ssa ja Puolassa. Viimeksi hän oli Schweriner SC:n peräsimessä kaudella 2010–2011 voittaen Saksan naisten Bundesliigan mestaruuden. *lähde?*

Valmentajaura
-------------

* 1991–1994 Aukra VBK, Norja, 1-sarja
* 1995–2001 Aukra VBK, Norja, liiga

- 2 hopeaa, 3 cupin hopeaa, 4 nuorten mestaruutta

* 2002 Minnesota Chill, USA

- USPV-yliopistosarjassa runkosarjan ja play offien mestaruus, valinta vuoden valmentajaksi

* 2004 Schweriner SC, Saksa

- 4. sija Bundesliigassa

* 2005 Schweriner SC

- 5. sija Bundesliigassa

* 2006 Schweriner SC

- 1. sija Bundesliigassa, Saksan cupin mestaruus, nuorten Saksan mestaruus

* 2007 Schweriner SC

- 2. sija Bundesliigassa, Saksan cupin mestaruus, 3. sija Euroopan Top Teams Cupissa, Norjan vuoden valmentaja kaikissa lajeissa

* 2008 Schweriner SC

- 3. sija Bundesliigassa

* 2009-2010 UiS Volley, Norja

- 2 mestaruutta

* 2010 Schweriner SC, Saksa

- 1. sija Bundesliigassa

Lähteet
-------

1. ↑  The coaches of Theo Hofland Sportmanagement *Theo Hofland Sportmanagement*. Viitattu 16.1.2018. (englanniksi)
2. ↑  Volleyballtrener Tore Aleksandersen er død *NRK*.  6.12.2023. Viitattu 7.12.2023. (norjaksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja

 |

 |
**Terhi Sinikka Heinilä** (s. 24. marraskuuta 1962 Iittala) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja. Hän on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri ja toimii Naisjärjestöjen keskusliiton pääsihteerinä.

Heinilä valittiin Naisjärjestöjen keskusliiton pääsihteeriksi 2014 eläkkeelle jääneen Leena Ruusuvuoren seuraajaksi.

Heinilä on aiemmin ollut Liikuntatieteellisen Seuran tiedotuspäällikkönä 1991–1994 ja Euroopan komission urheiluyksikön kansallisena asiantuntijana 1996. Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n tiedottajana hän toimi 1994– ja yhdistyksen kansainvälisten asioiden päällikkönä 1996–2009. Heinilä työskenteli kansainvälisen naisliikuntaverkoston IWG:n pääsihteerinä 2010–2014 ja hän on toiminut myös Opetus- ja kulttuuriministeriössä ja Valossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Liikunnan ja urheilun ansiomerkit 2008. Opetus- ja kulttuuriministeriö
2. 1 2  Kytölä, Laura: Tasa-arvotyötä ei voi tehdä yksin. (60-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 20.11.2022, s. B 35. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 7.12.2022.
3. 1 2 3  Naisjärjestöjen Keskusliiton uudeksi pääsihteeriksi Terhi Heinilä.[vanhentunut linkki] Naisjärjestöjen Keskusliitto, Tasa-arvo100. 19.6.2014. Viitattu 6.4.2019
4. ↑  Liikunta saanut rutkasti EU-tukea. Yle urheilu 6.4.2004, päivitetty 29.5.2012. Viitattu 6.4.2019
**Fédération Internationale du Sport Automobile** eli **FISA** oli kansainvälisen autoliiton FIA:n alaisuudessa toiminut kansainvälinen autourheiluliitto. FISAn tehtäviin kuului muun muassa Formula 1:n MM-sarjan järjestäminen. Liitto lakkautettiin vuonna 1993.

Liiton perusti ranskalainen Jean-Marie Balestre, joka valittiin FIA:n urheilukomission johtoon vuonna 1978. Pian puheenjohtajaksi valitsemisensa jälkeen, Balestre muutti komission nimen FISAksi. Hänen puheenjohtajakautensa alussa, FISAn ja Bernie Ecclestonen johtaman Formula 1:n autonvalmistajien järjestön, FOCAn välille syntyi riita Formula 1:n kaupallisten oikeuksien hallinnasta. Asiassa tehtiin lopulta sovinto vuonna 1981, jolloin allekirjoitettiin ensimmäinen niin sanottu Concorde-sopimus. Sopimuksessa FOCA sai F1:n kaupalliset oikeudet ja FISA sai pitää lajin urheilullisen vallan itsellään. Kuitenkin kaudella 1982 Etelä-Afrikan osakilpailussa kuljettajat menivät hetkellisesti lakkoon ja lukittautuivat hotelliin mielenilmauksena FISAn päätökselle vaatia kuljettajilta superlisenssiä Formula 1 -sarjaa varten.

Englantilainen Max Mosley valittiin FISAn puheenjohtajaksi vuonna 1991. Hän oli ajamassa liiton yhdistämistä FIAan vuonna 1993.

Lähteet
-------

* Erola, Lasse: *Formula 1 tietosanakirja*. Gummerus Kustannus Oy, 2001.

### Viitteet

1. ↑  PODCAST: Drivers on strike! The inside story of the Grand Prix when the drivers refused to race *Formula1.com*.  11.8.2021. Formula One World Championship Limited. Viitattu 11.8.2021. (englanniksi)
**TAP Portugalin lento 425** oli TAP Portugalin lento Belgian Brysselistä Portugalin Madeiralle. Lentoon kuului välilasku Lissaboniin. 19. marraskuuta 1977 lennolla käytetty Boeing 727-282Adv liukui laskeutuessaan huonossa säässä ulos kiitotieltä ja tuhoutui. Koneessa olleista 164 ihmisestä 131 kuoli onnettomuudessa.

Lentokapteeni João Lontrão ja lentoperämies Miguel Guimarães Leal ryhtyivät noin kello 21.48 kolmanteen laskeutumisyritykseen Madeiran lentokentälle. Heidän työaikansa oli kestänyt tähän mennessä 13 tuntia ja 15 minuuttia, ja väsynyt miehistö oli yrittänyt jo kahdesti laskeutua vaikeissa olosuhteissa ainoastaan 1 600 metrin pituiselle kiitotielle. Kolmannen yrityksen jälkeen olisi ainoa vaihtoehto ollut yrittää Kanariansaarten Gran Canarialle. Kolmas laskeutumisyritys meni pitkäksi ja kone liukui kiitotieltä ulos.

Onnettomuudessa sai surmansa yhteensä 131 henkeä tehden siitä Portugalin historian pahimman lento-onnettomuuden. Madeiran lentoaseman kiitotie oli vaarallisen lyhyt ja onnettomuuden seurauksena sitä jatkettiin 200 metrillä vuosien 1982–1986 aikana. Myöhemmin sitä on jatkettu 2 777 metrin mittaiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Accident description Aviation Safety Network. Viitattu 18.7.2016. (englanniksi)
William Lomax.
**William Lomax** (10. maaliskuuta 1865 Southport, Englanti – 10. toukokuuta 1934 Tampere) oli englantilaissyntyinen Tampereella asunut Finlaysonin tehtaan kutomomestari ja harrastajavalokuvaaja.

Lomax tuli Tampereelle 15-vuotiaana vuonna 1880 perheensä mukana. Hän työskenteli aluksi Finlaysonin kutomossa, jossa hänen isänsä Peter Lomax oli kankurimestarina. Tämän jälkeen Lomax oli työssä Finlaysonin muilla osastoilla ja toimi laitosmiehenä kunnes hän vuonna 1884 matkusti Englantiin hankkiakseen lisäkoulutusta. Lomax oli työssä kolmen vuoden ajan englantilaisissa puuvillatehtaissa ja palasi sitten 1887 Tampereelle isänsä apulaiseksi. Hän teki vuonna 1888 vielä matkan Englantiin ja vuodesta 1891 alkaen hän oli Finlaysonilla vakinaisena kutomomestarina. Lomaxin aikana Finalysonin kutomoa laajennettiin ja lähes kaikki kutomon koneet uudistettiin.

William Lomax meni naimisiin Margaret (Maggie) Bulloughin kanssa ja he asuivat Puuvillatehtaankadun varrella sijainneessa talossaan. Lomaxin harrastuksiin kuului valokuvauksen ohella retkeily ja purjehdus ja hänellä oli myös oma huvila. Lomaxin vaimo Maggie ja heidän tyttärensä Lily ja Madge muuttivat vuonna 1908 takaisin Englantiin, mutta Lomax itse jäi asumaan Tampereelle. Hän vieraili kuitenkin perheensä luona Englannissa ja tyttäret kävivät Tampereella. Lomax oli kutomomestarina vuoteen 1927 saakka, jolloin hän erosi sairauden takia. 

Lomax otti 1880-luvulta lähtien valokuvia perheestään, vapaa-ajan vietosta, retkistä ja Tampereen maisemista. Museokeskus Vapriikin kuva-arkistossa on yli 2 000 Lomaxin valokuvaa. Vuonna 2012 Lomaxin valokuvista järjestettiin Vapriikissa näyttely nimellä *Dear Maggie – William Lomaxin Tampere*.

Kirjallisuutta
--------------

* *Savupiippuja ja puhdasta kuuraa: William Lomaxin Tampere*; toimittajat Marjo-Riitta Saloniemi ja Reetta Tervakangas ; kirjoittajat Taneli Eskola, Rauno Kivelä, Leena Vaahtera ; valokuvat William Lomax. Tampereen museoiden julkaisuja 124. Tampere 2012 ISBN 9789516095342

Lähteet
-------

1. 1 2  Kankurimestari William Lomax, Aamulehti, 13.05.1934, nro 126, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2  Vapriikki kuva-arkiston tutkimuspankki : Harrastajavalokuvaajat : Lomax, William (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Dear Maggie – William Lomax ja Tampere 20.4. – 7.10.2012-valokuvanäyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
* William Lomaxin valokuvia Finnassa
**Markku Arantila** (s. 1960 Espoo) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on opiskellut Vapaassa taidekoulussa vuosina 1978–1982.

Arantilalla on ollut toistakymmentä yksityisnäyttelyä 1980-luvun alusta lähtien eri puolilla Suomea. Hän on myös osallistunut yli neljäänkymmeneen ryhmänäyttelyyn Suomessa ja ulkomailla. Arantilan töitä on useiden suomalaisten kaupunkien ja säätiöiden kokoelmissa.

Arantila palkittiin Eduskuntatalon lisärakennuksen taidekilpailussa. Vuonna 2007 hänen 54 metriä pitkä temperamaalauksensa *Kulkijat* sijoitettiin lisärakennuksen ja Eduskuntatalon väliseen yhdyskäytävään.

Arantila on toiminut opetustehtävissä useissa eri taiteen alan oppilaitoksissa. Vapaan taidekoulun lisäksi hän on toiminut muun muassa Taideteollisessa korkeakoulussa ja Oriveden Opistossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Markku Arantila (Arkistoitu versio) *Galleria Minoa*.  Arkistoitu 25.4.2014. Viitattu 8.2.2021.
2. 1 2  Ansioluettelo (Arkistoitu versio) Porin taidemuseo.  Arkistoitu 6.3.2016. Viitattu 8.2.2021.
3. ↑  Säynekoski, Marko: Väreillä nautiskelua *Turun Sanomat*.  28.11.2007. Viitattu 8.2.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Markku Arantilan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* Markku Arantila Kansallisgallerian kokoelmissa
**Rauhanomainen rinnakkaiselo** (ven. Мирное сосуществование, *Mirnoje sosuštšestvovanije*) oli Neuvostoliiton eri vaiheissa kylmän sodan aikana kehittämä ja ensisijaisesti marxilais-leninistisen ulkopolitiikan yhteydessä soveltama teoria, jonka myös Neuvostoliiton sosialistiset liittolaisvaltiot omaksuivat. Sen mukaan he voisivat elää rauhanomaisesti rinnakkain kapitalistisen blokin (eli Yhdysvaltojen liittoutuneiden valtioiden) kanssa. Tämä oli ristiriidassa sen käsityksen kanssa, että mukaan sosialismi ja kapitalismi olivat sovittamattomassa ristiriidassa ja että rauha niiden välillä on täysin kestämätön. Neuvostoliitto sovelsi rauhanomaisen rinnakkaiselon oppia läntisen maailman, erityisesti Nato-maiden, ja Varsovan liiton maiden välisiin suhteisiin.

Erimielisyys rauhanomaisen rinnakkaiselon mahdollisuudesta oli yksi syy Kiinan ja Neuvostoliiton välirikkoon 1950- ja 1960-luvuilla. 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa Kiinan kansantasavalta perustajansa Mao Zedongin johdolla väitti, että kapitalistisia maita kohtaan tulisi säilyttää sotainen asenne, ja hylkäsi siksi aluksi rauhanomaisen rinnakkaiselon teorian olennaisesti marxilaisuuden vastaisena revisionismina.

Kuitenkin heidän vuonna 1972 tekemänsä päätös kauppasuhteen solmimisesta Yhdysvaltojen kanssa osoitti Kiinan varovasti itsekin omaksuvan teorian ja soveltavan sitä itsensä ja ei-sosialististen maiden välisiin suhteisiin. Siitä lähtien 1980-luvun alkuun ja kiinalaisia ​​piirteitä sisältävän sosialismin omaksumiseen saakka Kiina laajensi yhä enemmän omaa rauhanomaisen rinnakkaiselon käsitettään kattamaan kaikki kansat. Albanian johtaja Enver Hoxha, joka aikoinaan oli ollut Kiinan ainoa todellinen liittolainen, tuomitsi myös tämän ja kääntyi Kiinaa vastaan ​​Kiinan tiivistyneiden länsisuhteiden vuoksi, jota osoitti muun muassa Nixonin vierailu Kiinassa vuonna 1972. Hoxhalaiset puolueet kiistävät yhä rauhanomaisen rinnakkaiselon mahdollisuuden.

Rauhanomaisesta rinnakkaiselosta, joka ulottui kaikkiin maihin ja yhteiskunnallisiin liikkeisiin, jotka olivat sidoksissa Neuvostoliiton kommunismin tulkintaan, tuli nopeasti myös monien yksittäisten kommunististen puolueiden toimintatapa, mikä rohkaisi monia, erityisesti kehittyneiden maiden edustajia, luopumaan pitkäaikaisista kommunistisista puolueistaan. Aikakauden tavoite kerätä tukea aseelliselle, kapinalliselle kommunistiselle vallankumoukselle vaihtui täysimääräisempään osallistumiseen vaalipropagandaan.
Viranomaiset ovat luokitelleet Vollsmosen asuinalueen Odensessa "vaikeaksi ghetoksi".
**Tanskan ghetot** ovat kaupunkien alueita Tanskassa, joissa asukkaiden tausta on erityisen etninen tai heillä on tietty sosiaalinen luokka-asema. Tanskan liikenne-, rakentamis- ja asuntoministeriö julkaisee vuosittain luettelon Tanskan ghetoista (tansk. *Ghettolisten*). Vuonna 2020 luettelossa oli 28 aluetta. Viranomaiset käyttävät sanaa "ghetto" alueista, joiden väestö täyttää kriteereitä, kuten työttömyys, rikollisuus, etninen alkuperä, koulutustaso ja tulotaso.

Ghetto-ohjelman tavoitteena on vähentää alueiden välisiä taloudellisia, sosiaalisia ja etnisiä eroja. Tanskan hallitus on kehottanut purkamaan kunnallisia vuokrataloja ja rakentamaan tilalle asumisoikeus- ja omistusasuntoja. Purettavien talojen asukkaat pakkosiirretään joko alueen sisällä tai kokonaan muille alueille.

Purkutalojen asukkaat saavat jäädä omalle asuinalueelleen, mikäli heillä on koulutus- tai työpaikka. Jos he ovat yhteiskunnan tukien varassa, heidät muutetaan toiselle alueelle. Tanskan hallituksen tavoitteena on siirtää ainakin 11 000 ihmistä ghetoista vuoteen 2030 mennessä.

Ghetto-ohjelman käynnisti Tanskan keskustaoikeistolainen hallitus, jonka tukipuolueena toimi maahanmuuttovastainen Tanskan kansanpuolue.

Tanskan sosiaalidemokraattien vähemmistöhallitus on jatkanut ohjelman toteuttamista.

Rangaistukset
-------------

Tanskan hallituksen keväällä 2018 hyväksymässä "ghettopaketissa" on myös rangaistuksia. Hallitus harkitsi, että tuomioistuimet voivat kaksinkertaistaa rangaistuksen, jos rikos tehdään ghetossa. Toinen säännös langettaisi neljän vuoden rangaistuksen siirtolaisten vanhemmille, joiden lapset pakotetaan matkustamaan pitkäksi ajaksi alkuperäismaahansa. Erään säännöksen mukaan paikallisille viranomaisille myönnettäisiin lupa lisätä "ghettoperheiden" valvontaa ja tarkkailua.

Lähteet
-------

1. ↑  Hvad betyder ghetto egentlig? *DR*.  2.1.2018. Viitattu 6.9.2020. (tanskaksi)
2. 1 2  Tanska otti käyttöön pakkosiirrot lähiöissä, koska haluaa päästä eroon "ghetoistaan" – "En usko, että missään muussa Pohjoismaassa toimittaisiin näin" *Yle Uutiset*. Viitattu 6.9.2020.
3. ↑  Ellen Barry, Martin Selsoe Sorensen: In Denmark, Harsh New Laws for Immigrant ‘Ghettos’ *The New York Times*.  1.7.2018. Viitattu 6.9.2020. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* *Ét Danmark uden parallelsamfund*. Statsministeriet, 2018. ISBN ISBN 978-87-93635-37-1. Teoksen verkkoversio. (tanskaksi)
* Peuhkuri, Lea: Perheenäiti sai tietää asuvansa ghetossa – Tanskan huonomaineisissa lähiöissä asuu ihan tavallisia ihmisiä: "En ymmärrä ghettolistaa".  *Aamulehti*, 10.11.2018.  Sanoma Oy. Artikkelin verkkoversio.  (Arkistoitu – Internet Archive)
* Tanskan hallitus haluaa kitkeä maasta "ghetot" vuoteen 2030 mennessä.  *Keskisuomalainen*, 1.3.2018.  STT, Ritzau-TT, Mediatalo Keskisuomalainen. Artikkelin verkkoversio.
* Tanska pisteyttää ulkomaalaiset *Voima*.  8.5.2011.
**Sálakos** (kreik. Σάλακος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 571 (vuonna 2011).

Sálakoksen kylä sijaitsee Profítis Ilías -vuoren juurella Ródoksen pohjoisissa keskiosissa noin 40 kilometriä lounaaseen Ródoksen kaupungista ja noin seitsemän kilometriä sisämaahan saaren luoteisrannikosta. Sálakoksen pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (*Koímisi tis Theotókou*). Kylässä on jäänteitä osmani- ja italialaisvallan ajalta. Kylän lähellä on varhaisen kristillisen ajan basilikakirkon rauniot.

Sálakos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σαλάκου, *Topikí Koinótita Salákou*), johon kuuluvat varsinaisen Sálakoksen kylän lisäksi kylät Kapí ja Profítis Ilías. Koko yhdyskunnan väkiluku on 576. Aiemmin kylä kuului Kámeiroksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Kámeiroksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT). Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Salakos *Rodos Rhodes*. Viitattu 4.9.2023.
3. ↑  Salakos *Rhodes Guide*. Viitattu 4.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sálakos** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston Armada-luokan linjalaivasta. Muita samannimisiä aluksia on täsmennyssivulla.*

**HMS Barham** oli Britannian kuninkaallisen laivaston 74-tykkinen Armada-luokan kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Armada-luokka*
Alus tilattiin 2. marraskuuta 1807 Perry, Wells & Greeniltä (vuodesta 1810 Wigram, Wells & Green) Blackwallista, missä köli laskettiin kesäkuussa 1808. Se laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1811 ja varustettiin 11. heinäkuuta - 21. elokuuta 1811 Woolwichissa reserviä varten sekä helmikuusta alkaen 20. toukokuuta 1812 Chathamissa meripalvelukseen. Tarjoukseen perustuneet rakennuskustannukset olivat £57949.11.7d, johon lisättiin varustamiskustannukset £11785 Woolwichissa ja £16967 Chathamissa.

Palvelus
--------

Alus otettiin palvelukseen satama-aluksena (reserviin) heinäkuussa 1811 päällikkönään Thomas Bladen Capel, joka vastasi aluksesta sitä varustettaessa. Alus siirrettiin meripalvelukseen helmikuussa 1812, jolloin sen päällikkönä oli John Spranger ja palveluspaikaksi määrättiin Pohjanmeri. Aluksen palveluspaikaksi muutettiin 1813 Woolwich, mistä se siirrettiin 1814 Jamaikalle. Alus poistettiin palveluksesta heinäkuussa samana vuonna.

Alus siirrettiin maaliskuussa 1815 telakalle Woolwichiin, jossa suoritettiin alukselle yleinen kunnostus 22 686 punnalla. Se palasi palvelukseen vielä samana vuonna syyskuussa. Alus ankkuroitiin Sheernessiin. Se siirrettiin helmikuussa 1826 telakalle Woolwichiin, jossa alus huollettiin ja muutettiin 50-tykkiseksi neljännen luokan fregatiksi 41 346 punnalla. Muutostöiden jälkeen aluksen tykkikannella oli 28 kappaletta 32 naulan, puolikannella kuusitoista 32 naulan ja etukannella kuusi 32 naulan tykkiä. Samalla miehistöntarve laski 450:een. Alus palautettiin elokuussa palvelukseen määrättynä Jamaikalle, mutta se vapautui kuitenkin telakalta vasta joulukuussa 1826.

Alus palasi Englantiin, missä se siirrettiin uudelleen telakalla syyskuusta 1830 kesäkuuhun 1831 Woolwichiin. Aluksen varustaminen merikelpoiseksi maksoi 19 978 puntaa. Se palautettiin palvelukseen maaliskuussa 1831 Välimeren laivastoon. Alus myytiin romutettavaksi maaliskuussa 1840 Deptfordissa.

Lähteet
-------

* Winfield, Rif: *British Warships in the Age of Sail 1793-1817 - Design, Construction and Fates*. Minnesota: Seaforth Publishing, 2005. ISBN 978-1-84415-717-4. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Winfield, Rif s. 82

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HMS Barham (1811)** Wikimedia Commonsissa
**Sähköisen kaupan palvelukeskus** eli *E-finland.org* on keväällä 2000 perustettu sähköiseen internetkauppaan keskittynyt tieto- ja tukipalvelu.

Historia
--------

Internetissä toimiva palvelu avattiin 17.3.2000, osana kansainvälistä Internet Fiesta -tapahtumaa, jonka taustajärjestäjinä ovat toimineet kansainvälinen Internet Society (ISOC) ja EU-komission Information Society Promotion Office (ISPO). Tuolloin, vuonna 2000 Suomen järjestelyistä vastasi ISOC Finland (Suomen Internet-yhdistys ry), Tietotekniikan Kehittämiskeskus ry (TIEKE) ja Lasipalatsin Mediakeskus yhteistyössä Helsingin kaupunginkanslian, Nykyaika konsortion sekä Suomen Freenet ry:n kanssa.

Tavoite
-------

Tavoitteena on ollut tarjota sähköiseen kauppaan keskittynyt valtakunnallinen tietolähde, palvelukeskus, joka tarjoaa tietoa sähköisestä kaupankäynnistä kuluttajille, kauppiaille, alan toimijoille ja muille kiinnostuneille intressiryhmille.

Hallinto
--------

Palvelukeskuksen hallinnoinnista on vastannut joulukuusta 2000 saakka E-Finland Network Oy. Palvelukeskuksen vastaavana päätoimittajana ja toiminnanjohtajana on toiminut sen perustamisesta saakka Kare Casals. 

Palvelukeskus toimii yhteistyössä eri sähköisen liiketoiminnan yhteisöjen ja organisaatioiden kanssa. Palvelukeskuksen pääyhteystyökumppanina ja tukijana on toiminut vuodesta 2002 Suomen Elektronisen Kaupankäynnin yhdistys ry, ECF.

Lähteet
-------


* ECF ry
* Sähköisen kaupan palvelukeskus (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Isoc
* Ttlry (Arkistoitu – Internet Archive)
**Pentti-Oskari Kangas** (s. 20. toukokuuta 1943 Uusikaupunki) on suomalainen matkailuyrittäjä ja entinen muusikko, musiikkitoimittaja ja kalankasvattaja.

Pentti-Oskari Kangas valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman opettajaseminaarista 1964. Hän toimi opettajana viiden vuoden ajan. Vuonna 1966 Kangas perusti huumoriyhtyeen Pentti-Oskari Kankaan 7 Seinähullua Veljestä (sittemmin Seitsemän seinähullua veljestä). Jäätyään pois yhtyeestä hän on toiminut sen tuottajana.
Kangas on toiminut yrittäjänä monella alalla, vuodesta 1985 lähtien matkailuyrittäjänä saaristossa. Hänen yrityksensä Herrankukkaro sijaitsee Rymättylässä. Kangas on useina vuosina toiminut myös puolisonsa Marjan kanssa kenttätyöntekijänä köyhien lasten ja vammaisten Lotus Hill -avustushankkeessa Sri Lankassa.

Teoksia
-------

* Onnellisen miehen tarinoita. Piirrokset Heikki Aro. Positiivarit, 2011. ISBN 978-952-5484-84-7
* Onnellisen miehen tarinoita 2. Piirrokset Heikki Aro. Rymättylän Herrankukkaro Oy ja Lotus Hill ry, 2012. ISBN 978-952-67841-0-6

Lähteet
-------

1. 1 2  Mervi Luotonen: Onnellinen seinähullu.  *Turun Sanomat extra*, 17.12.2011, s. 14-15. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 30.5.2012.  (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Suvi Vainio: Pentti-Oskari Kankaan motto pätee aina: Asenne ratkaisee.  *Ihonaika*, 2012, nro 1, s. 9-11.  Psoriasisliitto. ISSN 1239-8780. Artikkelin verkkoversio (pdf). Viitattu 30.5.2012. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pentti-Oskari Kangas MTV3:n Studio55-ohjelmassa 2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
* Lotus Hill -avustushanke (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
**laSexta** on espanjalainen televisiokanava, joka aloitti lähetyksensä keväällä 2006. Se on Espanjan kuudes valtakunnallinen televisiokanava, josta tulee myös sen nimi.

laSextan ohjelmisto muodostuu sarjoista ja urheilusta. Ulkomaalaistuotannoista kanava esittää muun muassa sarjoja *Bones*, *Kova laki*, *Kovan onnen kundi*, *Pako*, *Shark* ja *Sopranos*. laSextalla on Espanjan jalkapalloliigan esitysoikeudet ja vuosien 2009 - 2013 välillä yksinoikeus autourheilun Formula 1 -kilpailuiden esittämiseen Espanjassa. F1-lähetysten ja jalkapallon lähetysoikeudet ovat myös autonomisten televisioiden liitolla Fortalla. Kanava esitti myös jalkapallon MM-kilpailut 2006 sekä koripallon MM-kilpailut 2006 ja EM-kilpailut 2007.

laSextan omistaa Gestora de Inversiones Audiovisuales La Sexta -osakeyhtiö, jonka hallituksen puheenjohtajana toimii näyttelijänäkin tunnettu Emilio Aragón.

Espanjaa vuoden 2008 euroviisuihin edustamaan lähtenyt hahmo Rodolfo Chikilicuatre sai alkunsa kanavan myöhäisillan Buenafuente-ohjelmassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Series y Programas (Arkistoitu – Internet Archive) laSexta. Luettu 12. marraskuuta 2007.
2. ↑  Equipo Directivo (Arkistoitu – Internet Archive) laSexta. Luettu 12. marraskuuta 2007.

Aiheesta muualla
----------------

* laSextan sivusto (espanjaksi)
**Turun Palloseuran SM-liigakausi 2009–2010** oli TPS:n järjestyksessään 63. pääsarjakausi. Palloseura sijoittui Liigan runkosarjassa kuudenneksi ja tuli pudotuspelien jälkeen koko Liigan mestariksi voittaen Hämeenlinnan Pallokerhon finaaleissa otteluvoitoin 4–1. TPS:n valmentajana toimi Kai Suikkanen.

Runkosarja
----------

Turun Palloseura teki runkosarjassa 169 maalia ja päästi myös 169 maalia. Pisteitä se keräsi yhteensä 89, kolme enemmän kuin seitsemänneksi tullut Tappara mutta kaksi vähemmän kuin viides Hämeenlinnan Pallokerho. TPS:n paras pistemies Ilari Filppula keräsi 58 otteluun tehot 12+37=49 ja sijoittui koko Liigan pistepörssissä yhdeksänneksi. Myös Palloseuran Ville Vahalahti ylsi pistepörssin kärkikymmenikköön. Maalivahdeista TPS:n Atte Engren sijoittui Liigan torjuntaprosenttitilastossa neljänneksi tuloksella 92,09 %.

Pudotuspelit
------------

Jääkiekon SM-liigan pudotuspeleissä 2010 Turun Palloseura kohtasi puolivälierässä runkosarjassa kolmanneksi tulleen Rauman Lukon ja voitti sarjan puhtaasti 4–0. Välierissä TPS kaatoi runkosarjan ykkösen JYPin 4–2 ja finaalisarjassa Hämeenlinnan Pallokerho kaatui 4–1. Palloseuran Ilari Filppula sijoittui pudotuspelien pistepörssin kolmanneksi saldollaan 2+12=14. Lee Sweatt voitti pudotuspelien puolustajien pistepörssin tehoilla 7+6=13.
**Martuni** (arm. Մարտունի, azer. *Xocavənd*, ven. Мартуни tai Ходжавенд, *Hodžavend*) on kaupunki Azerbaidžanissa. Kaupunki kuului *de facto* itsenäiseen armenialaiseen Artsakhin tasavaltaan (ent. Vuoristo-Karabahin tasavalta) 26. syyskuuta 2023 asti, jolloin Azerbaidžan valtasi kaupungin. Ensitöikseen azerit kaatoivat ensimmäisessä Karabahin sodassa kaatuneen Monte Melkonianin patsaan. Valtauksen myötä kaupungin armenialaisväestö jätti kaupungin, jonka nimeksi palautettiin Xocavənd.

Kaupunki sijaitsee Karabahvuorten itärinteillä 41 kilometriä Stepanakertistä itään. Kaupunki on tasavaltaan kuuluvan Martunin piirin keskus. Azerbaidžanin hallinnollisen jaon mukaan se muodostaa Xocavəndin piirin keskuksen. Asukkaita on 5 700 henkeä (vuonna 2015).

Martunista tuli piirikeskus vuonna 1930, kaupunkimainen taajama vuonna 1960 ja kaupunki vuonna 1985. Neuvostoaikana siellä toimi elintarviketeollisuutta ja kudottiin mattoja. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 7 000 asukasta.

Lähteet
-------

1. ↑  Azerbaijan dismantles monument to Armenian terrorist in Khojavend *Trend.Az*.  26.9.2023. Viitattu 17.10.2023. (englanniksi)
2. ↑  Artsakhin tasavalta: Figures *web.archive.org*. Viitattu 18.10.2023.
3. ↑  World Gazetteer: Azerbaijan: largest cities and towns and statistics of their population *world-gazetteer.com*. Viitattu 14.4.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
**Ester Hallio** (aik. *Jäntti*, 18. lokakuuta 1895 Lapinlahti – 7. tammikuuta 1978) oli suomalainen taidemaalari.

Ester Hallio opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1913–1917. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914, 1917, 1918 ja 1925.

Hallio oli opiskeluaikanaan syksyllä 1917 parapsykologisen rahasadeilmiön todistajana. Hänen Lönnrotin puistikko 5:ssä Glion talossa sijainneessa opiskelija-asunnossaan alkoi sataa kolikoita tuntemattomasta lähteestä huoneen lattialle. Hallio ja hänen opiskeljatoverinsa Inni Siegberg, Arttu Brummer ja Topi Vikstedt kuluttivat lopulta rahat (noin 20 markkaa) nuorten taiteilijoiden suosimassa Brondan kahvilassa kun kukaan ei tunnustanut niitä omikseen. Professori Arvi Grotenfelt tutki tapausta ja laati tapahtumista pöytäkirjan.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Ester Hallio
2. ↑  Parapsykologian instituutti : Rahasade - Kun tyhjästä satoi kolikoita (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Ester Hallio
*Atlantis* Wanåsin linnanpuistossa 2009
**Tea Mäkipää**(s. 1973 Lahti) on suomalainen kuvanveistäjä ja installaatiotaiteilija.

Tea Mäkipää opiskeli Taideteollisesta korkeakoulussa Helsingissä, josta valmistui vuonna 1998 sekä Royal College of Artissa Lontoossa, josta valmistui taiteen maisterina vuonna 2003. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli vuonna 2000.

Tea Mäkipää käsittelee teoksissaan ympäristöä ja vaatii vastuunkantoon sekä ekologisissa että sosiaalisissa kysymyksissä. Projektissa *10 käskyä uudelle vuosituhannelle* hän laati ohjelmanjulistuksen: Älä lennä. Kierrätä. Käytä polkupyörää tai julkista liikennettä auton sijaan jne. 

Kaksi hänen yhdessä Halldor Ulfarssonin kanssa tekemistään installaatioista, *Atlantis* (2007) ja *1:1 (one to one)* (2004), esitettiin vuoden 2009 näyttelyssä Wånäsin linnanpuistossa.

Tea Mäkipää asuu ja työskentelee Weimarissa Saksassa.

Valittuja julkisia taideteoksia
-------------------------------

* *Catwalk*, pysyvä videoinstallaatio VTT:n tutkimuskeskuksessa Espoossa.

Lähteet
-------

1. ↑  10 Commandments for the 21st Century :: Tea Mäkipää *www.tea-makipaa.eu*. Viitattu 23.6.2015.
2. ↑  *Budord i en sjunkande tid* i Kristianstadbladet 2009-04-25[vanhentunut linkki], Viitattu 2009-11-22

Aiheesta muualla
----------------

* Tea Mäkipään websivu *tea-makipaa.eu*. Viitattu 23.6.2015.
* Tea Mäkipää Ars Fennican sivuilla *arsfennica.fi*.  2008.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Maser** on kunta Pohjois-Italiassa Trevison maakunnassa Veneton alueella. Maser on kumpuilevaa aluetta, jossa kasvaa paljon kirsikka- ja oliivipuita. Kunnan alueella on myös useita Venetolle tyypillisiä huviloita, joista tunnetuin on Villa Barbaro (Villa di Maser). Se kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta Vicenzan kaupunki ja palladiolaiset huvilat Venetossa.

Villa Barbaro

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maser (Italia)** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  www.tuttitalia.it
2. ↑  Kunnan kotisivut

Trevison maakunta
Altivole | Arcade | Asolo | Borso del Grappa | Breda di Piave | Caerano di San Marco | Cappella Maggiore | Carbonera | Casale sul Sile | Casier | Castelcucco | Castelfranco Veneto | Castello di Godego | Cavaso del Tomba | Cessalto | Chiarano | Cimadolmo | Cison di Valmarino | Codognè | Colle Umberto | Conegliano | Cordignano | Cornuda | Crespano del Grappa | Crocetta del Montello | Farra di Soligo | Follina | Fontanelle | Fonte | Fregona | Gaiarine | Giavera del Montello | Godega di Sant’Urbano | Gorgo al Monticano | Istrana | Loria | Mansuè | Mareno di Piave | Maser | Maserada sul Piave | Meduna di Livenza | Miane | Mogliano Veneto | Monastier di Treviso | Monfumo | Montebelluna | Morgano | Moriago della Battaglia | Motta di Livenza | Nervesa della Battaglia | Oderzo | Ormelle | Orsago | Paderno del Grappa | Paese | Pederobba | Pieve di Soligo | Ponte di Piave | Ponzano Veneto | Portobuffolé | Possagno | Povegliano | Preganziol | Quinto di Treviso | Refrontolo | Resana | Revine Lago | Riese Pio X | Roncade | Salgareda | San Biagio di Callalta | San Fior | San Pietro di Feletto | San Polo di Piave | San Vendemiano | San Zenone degli Ezzelini | Santa Lucia di Piave | Sarmede | Segusino | Sernaglia della Battaglia | Silea | Spresiano | Susegana | Tarzo | Trevignano | Treviso | Valdobbiadene | Vazzola | Vedelago | Vidor | Villorba | Vittorio Veneto | Volpago del Montello | Zenson di Piave | Zero Branco
**Reinhold Vilhelm Stierwald** (23. helmikuuta 1760 Laihia – 21. joulukuuta 1815 Turku) oli suomalainen senaattori, lääninsihteeri ja valtiopäivämies.

Stierwaldin vanhemmat olivat Ruotsista kotoisin ollut Vaasan läänissä komissiomaanmittarina toiminut Karl Fredrik Stiervald (k. 1784) ja Maria Elisabet Backman. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1776. Stierwald valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1781, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1783 ja molempien oikeuksien lisensiaatiksi. Häntä ei julistettu tohtoriksi koska hän ei päässyt tulemaan tätä varten järjestettyyn tilaisuuteen.

Stierwald oli Turun hovioikeudessa varanotaarina vuodesta 1786 ja sen jälkeen Kyminkartanon läänin lääninsihteerinä 1791–1809. Suomen sodan jälkeen hän oli hallituskonseljin oikeusosaston esittelijäsihteerinä 1809–1812. Stierwald oli hallituskonseljin jäsenenä ja kamaritoimituskunnan päällikönä 1812–1815. Hän oli myös vuonna 1809 valtiopäivämiehenä ja valtiovarainvaltuuskunnan sihteerinä.

Stierwald oli naimisissa vuodesta 1798 Maria Elisabet Gyllingin (k. 1830) kanssa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kotivuori, Yrjö: Reinhold Vilhelm Stierwald. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 18.12.2015.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Tac-Stick Oy** on vuonna 1986 perustettu suomalainen jääkiekko-, kaukalopallo- ja jääpallomailoja valmistava yritys. Mailat valmistetaan Lievestuoreen tehtaassa, josta niitä toimitetaan sekä kotimaan että ulkomaan markkinoille.

Jääkiekkomailat
---------------

Mallistoon kuuluvat puiset TAC Compact -mailat, hiilikuitua ja puuta yhdistelevä TAC-Hybrid-sarja ja komposiittimateriaaleista valmistetut mailat.

Aikaisemmin yritys teki mailoja joillekin SM-liigaseuroille, mutta toimitukset loppuivat kilpailun käydessä liian kovaksi. "Se sai epäterveitä piirteitä, meni mailojen jakamiseksi, huutokaupaksi", silloinen toimitusjohtaja Kauko Sihvonen perusteli yrityksen päätöstä MTV3:n haastattelussa.

Maailman jääkiekkomailojen tuotanto vuodessa jää alle kymmenen miljoonan kappaleen, joista Tac-Stick valmistaa arviolta yli sata tuhatta mailaa ja seitsemän kymmenestä mailasta menee vientiin Eurooppaan.

Katso myös
----------

* Jääkiekkomaila

Lähteet
-------

* 

### Viitteet

1. ↑  Jääkiekkomailojen tekeminen tehtailua ja taidetta *Mtv3.fi*.  17.10.2002. Viitattu 29.8.2011.
**Vaellusreitti** on retkeilijöiden ja ulkoilijoiden tarpeisiin viitoitettu polku, joka on suunniteltu useampipäiväisiä retkiä varten. Se on merkitty karttaan ja pysyvästi maastoon. Pitkien reittien varrelle on järjestetty yöpymistä varten autiotupia ja tulentekopaikkoja. Vaellusreitillä on usein opastauluja, joissa selostetaan paikallisia luonnonoloja. Vaellusreitti voi johtaa paikasta toiseen tai se voi olla lähtöpaikkaan takaisin vaellettavaksi tarkoitettu rengasreitti. Talviretkeilyyn on viitoitettu talvireittejä kuljettavaksi hiihtäen tai lumikenkäillen. Vaellusreittiä lyhyempi luontoon tutustumiseen tarkoitettu reitti on luontopolku.

Vaellusreitin pituudesta ja sijainnista riippuu soveltuuko se lyhyille päiväretkille, useamman päivän vaelluksille vai näille molemmille. Reitti voi olla suunniteltu patikointiin, retkeilyyn, hiihtoon tai pyöräilyyn. Kulkutapaan vaikuttaa paljolti se, kulkeeko reitti epätasaisia polkuja vai hyvin pyöräilyyn soveltuvia sorateitä pitkin. Monesti kuivalla säällä jalkinevarustukseksi riittää lenkki- tai vaelluskengät, mutta sadesäällä ne kastuvat varvikoissa. On tehty sellaisiakin reittejä, jotka voi saavuttaa vain vesitse kulkemalla.

Katso myös
----------

* Hetta–Pallas-vaellusreitti
* Kalottireitti
* Karhunkierros
* Sevettijärvi–Pulmanki-vaellusreitti
* UKK-reitti

Lähteet
-------

1. ↑  *Factum,* Weilin+Göös 2003–2005, ISBN 951-35-6646-3, hakusana vaellusreitti.
2. ↑  Seitsemän veljeksen vaellusreitti.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vaellusreitti** Wikimedia Commonsissa
**Varejoki** on Tervolassa sijaitseva joki. Joki saa alkunsa Varajärvestä ja se laskee Kemijokeen. Varejoella on pituutta 34 kilometriä ja siihen laskee Sihtuunajoki sekä yhdeksän ojaksi luokiteltua vesistöä. Varejoen valuma-alueelta lähtevä valuma on 1,74 kuutiometriä.

Historia
--------

Varejoki perattiin 1920–1930 -luvuilla uittoja varten. Viimeiset uitot joessa tehtiin vuonna 1948. Uiton jälkeisissä kuntoonpanotöissä perkaukset katsottiin vähäisiksi, eivätkä ne aiheuttaneet kunnostustoimenpiteitä.

Varejoen asutusalue perustettiin Petsamon evakkojen asutusalueeksi vuonna 1946. Valtion toimesta rakennettuihin rakennuksiin muutti ensin vuonna 1946 neljä-viisi perhettä, jonka jälkeen  tulleet saivat itse ottaa vastuun rakentamisesta. Asutusalueen perustamistöitä on kuvaillut kirjailija Erno Paasilinna seuraavasti:

> »Kylä syntyi kovalla ryskeellä, tiettömälle seudulle jossa ennestään oli vain kaksi yksinäistä kruununtorppaa. Uusien tilojen merkkeinä olivat alussa vain jonkin puun kylkeen isketyt tilan numerot ja linjakepit. Suuret jätkäjoukot Kemistä ja Pohjanmaalta kaivoivat soilla kanavia, sääskihuivit päässä ja pikiöljyt vyöllä, vetisimmillä rimmillä lauttojen päällä seisten. Valtavat amerikkalaiset telaketjutraktorit kyntivät rajulla voimalla suot auki. Puskutraktorit jyräsivät metsät tielinjalta ja soille ajettiin tukkeja vieri viereen pasinasilloiksi, että pohja kestäisi.» 
> 
>

Kalasto
-------

Ennen Kemijoen valjastamista ja voimakkaita ympäristömuutoksia joessa lisääntyi luontaisesti taimen, harjus sekä muita alueelle tyypillisiä kalalajeja. Nykyisin joesta saadaan saaliiksi haukea, ahventa sekä joessa luontaisesti lisääntyvää harjusta. Varejoki toimii lähinnä paikallisten kalastajien sekä satunnaisesti vieraspaikkakuntalaisten kalastuskohteena.

Kalaistutuksia on toteutettu satunnaisesti vaihtelevin kalamäärin ja lajeina. Istuttajina ovat olleet lähinnä kalastuskunnat ja istukkaina Ossauskosken kalanviljelylaitokselta Kemijoen kalakantojen hoitovelvoitteen ulkopuolelle jääneet poikaset. Varejoen vesialueet omistavat Ylipaakkolan, Lapinniemen, Ylivojakkalan osakaskunnat sekä yksi yksityinen henkilö.

Lähteet
-------

1. ↑  [ Ala-Kemijoen sivujokien 
hydromorfologisen tilan inventointia] *lohijokitiimi.fi*. Viitattu 15.9.2021.
2. ↑  Varejoella historia ja nykypäivä kulkevat käsi kädessä | Lapin keino *lapinkeino.fi*. Viitattu 15.9.2021.
3. ↑  Paasilinna, E. 1988. Kotiseudulla ja vierailla mailla s. 227
4. ↑  ala-kemijoen kalastusalue etusivu *www.ala-kemijoki.fi*. Viitattu 15.9.2021.
**Maria Anna Ricciarda Carolina Margherita Pia** (19. syyskuuta 1803 – 4. toukokuuta 1884) oli Savoijin prinsessa, josta tuli Ferdinand I:n puolisona Itävallan keisarinna (1835–1848).

Maria Anna ja hänen kaksoissiskonsa Maria Teresa syntyivät Roomassa, missä perhe oli maanpaossa Napoleonin vallattua Torinon. Paavi Pius VII kastoi tytöt. Heidän ollessaan vuoden vanhoja perhe siirtyi Sardiniaan, missä he asuivat Napoleonin kaatumiseen asti.

Maria Anna ja Ferdinand vihittiin vuonna 1831. Maria Annan kerrotaan olleen kauhuissaan tavattuaan vammaisen sulhasensa, joka sai epilepsiakohtauksen vihkiseremonian aikana. Hän oppi kuitenkin hillitsemään itsensä, ja viittasi itseensä usein Ferdinandin hoitajana.

Vajavaisuudestaan huolimatta Ferdinand kruunattiin keisariksi isänsä kuoltua 1835. Käytännössä valtaa käytti Klemens von Metternich. Vuoden 1848 vallankumousten saavuttaessa Itävallan Ferdinand luopui vallasta veljenpoikansa hyväksi. Maria Anna ja Ferdinand asuivat loppuikänsä Prahassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Maria Anna of Savoy (1803–1884) *Women in World History: A Biographical Encyclopedia*. Viitattu 28.4.2023.
2. 1 2  Maria Anna di Savoia *Histouring*. Viitattu 28.4.2023.
3. ↑  Martin Mutschlechner: Ferdinand: A malfunction in the House of Habsburg *House of Habsburg*. Viitattu 28.4.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Maria Anna (keisarinna)** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* RISM

 |

 |