recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Tigesykliini |
| Tigesykliini |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| *N*-[(5a*R*,6a*S*,7*S*,9*Z*,10a*S*)-9-[amino(hydroksi)metylideeni]-4,7-*bis*(dimetyyliamino)-1,10a,12-trihydroksi-8,10,11-triokso-5,5a,6,6a,7,8,9,10,10a,11-dekahydrotetrasen-2-yyli]-2-(*tert*-butyyliamino)asetamidi |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 220620-09-7 |
| ATC-koodi | J01AA12 |
| PubChem | 5282044 |
| DrugBank | DB00560 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C29H39N5O8 |
| Moolimassa | 585,65 g/mol |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus | NA |
| Proteiinisitoutuminen | 71–89 % |
| Metabolia | ei metaboloidu |
| Puoliintumisaika | 42,4 tuntia |
| Ekskreetio | sapen ja munuaisten kautta |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria | D (USA)  D (Aus) |
| Reseptiluokitus | reseptivalmiste (FI)  |
| Antotapa | Suonensisäinen |

**Tigesykliini** on glysyylisykliinien ryhmään kuuluva antibiootti, joka tuotiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2005. Tigesykliiniä myy lääkeyhtiö Wyeth kauppanimellä **Tygacil**.

Rakenne ja toiminta
-------------------

Tigesykliini on uuden glysyylisykliinien ryhmän ensimmäinen antibiootti. Rakenteellisesti se on samankaltainen tetrasykliinien kanssa. Tigesykliinin toimintamekanismi perustuu bakteerin proteiinisynteesin inhibitioon: lääkeaine sitoutuu ribosomin 30S-alayksikköön ja estää proteiinin translaation. Tigesykliini on laajakirjoinen antibiootti: sen teho ulottuu yleisimpiin gram-positiivisiin ja gram-negatiivisiin bakteereihin.

Käyttö
------

Tigesykliiniä käytetään komplisoituneiden iho- ja pehmytkudosinfektioiden ja komplisoituneiden vatsaontelon sisäisten infektioiden hoitoon. Lääkettä annetaan suonensisäisenä infuusiona; suun kautta otettavaa muotoa ei ole olemassa. Haittavaikutuksista yleisimpiä ovat pahoinvointi, ripuli ja oksentelu.

Katso myös
----------

* Aikajana antibiooteista

Aiheesta muualla
----------------

* Lääkelaitos: Tygacil

Lähteet
-------

1. 1 2  Tigesykliini. TABU Lääketietoa Lääkelaitokselta. 15.12.2006 Maria Virkki
**Sveitsin siviililaki** (saks. *Zivilgesetzbuch*, ransk. *Code civil*, ital. *Codice civile*, retoromaaniksi *Cudesch civil*) on Sveitsin pääasiallinen yksityisoikeudellisen sääntelyn kokoava laki.

Siviililaki hyväksyttiin 10. joulukuuta 1907, ja se astui voimaan 1. tammikuuta 1912. Se on pitkän aikaisempien eri kantoneissa voimassaolleiden siviililakien koontamisen tulos. Aikaisemmista laeista siihen vaikutti voimakkaimmin Johan Caspar Bluntschlin Zürichin kantonille laatima *Privatrechtliche Gesetzbuch für den Kanton Zürich*, mutta siinä on myös piirteitä Länsi-Sveitsissä ja Ticinossa voimassa olleesta Code Napoléonista, ja siinä otettiin huomioon myös Bernissä, Luzernissa, Solothurnissa ja Aargaussa voimassa ollut Itävallan siviililaki. Lain laati Eugen Huber ensin saksaksi, ja sen käänsi ranskaksi Virgile Rossel ja italiaksi Brenno Bertoni (retoromaani ei ollut tuolloin Sveitsin virallinen kieli).

Siviililaki sai vaikutteita Saksan Bürgerliches Gesetzbuchista ja osittain Ranskan Code Civilestä, mutta enemmistö vertailevan oikeustieteen asiantuntijoista katsoo sen lähtökohdaksi jonkin muun.

Siviililaki jaetaan johdatuksen lisäksi (kymmenen ensimmäistä pykälää) viiteen pääosastoon ("kirjaan"): 

1. henkilöoikeus (pykälät 11-89)
2. perheoikeus (pykälät 90-456)
3. perintöoikeus (pykälät 457-640)
4. esineoikeus (pykälät 641-977)
5. velvoiteoikeus (säädettiin vuonna 1911 täydentämään kodifikaatiota, ja se tuli voimaan samaan aikaan muun kodifikaation kanssa).

Turkin siviililaki on osittain muokattu versio Sveitsin siviililaista. Se omaksuttiin vuonna 1926 Mustafa Kemal Atatürkin presidenttikautena osana hänen suunnitelmiaan Turkin modernisoimiseksi ja sekularisoinniksi.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Swiss Civil Code 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Zivilgesetzbuch 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Code civil suisse
**Hyvin asetettu ongelma** on sellainen, jolle on olemassa yksikäsitteinen ratkaisu, ja ratkaisu muuttuu vain vähän, jos alkuarvot muuttuvat vähän (eli ratkaisu on alkuarvojen jatkuva funktio).

Käsitteen loi matemaatikko Jacques Hadamard. Hänestä fysikaalisten ilmiöiden matemaattisten mallien piti olla hyvin asetettuja.

Malli, joka ei täytä näitä ehtoja, on huonosti asetettu. Esimerkiksi lämpöyhtälö on hyvin asetettu. Käänteinen lämpöyhtälö, jossa alkuperäinen lämpötilajakauma päätellään myöhemmästä, ei ole hyvin asetettu, esimerkiksi ratkaisu on hyvin herkkä myöhemmän lämpötilajakauman pienillekin muutoksille.

Jatkuvan ajan mallit usein diskretoidaan, jotta ne voitaisiin ratkaista numeerisesti. Vaikka malli olisi hyvin asetettu, se voi olla numeerisesti epävakaa pyöristysvirheiden tai datavirheiden vuoksi. Toisaalta myös hyvin asetettu ongelma voi olla häiriöaltis.

Lähteet
-------

* Jacques Hadamard: *Sur les problèmes aux dérivées partielles et leur signification physique*, s. 49–52. Princeton University Bulletin, 1902. (englanniksi)
* Sybil B. Parker (toim.): *McGraw-Hill Dictionary of Scientific and Technical Terms*. New York: McGraw-Hill, 1989. (englanniksi)
* A. N. Tikhonov, V. Y. Arsenin: *Solutions of Ill-Posed Problems*. New York: Winston, 1977. (englanniksi)
**Hyvinkään-Riihimäen talousalue** muodostuu Hyvinkään ja Riihimäen kaupungeista sekä Hausjärven ja Lopen kunnista. Alueen neljän kunnan yhteenlaskettu väkiluku on noin 91 500 ja pinta-ala 1 489 neliökilometriä. Hyvinkää kuuluu Uudenmaan maakuntaan ja Helsingin seutukuntaan, kun taas Riihimäki, Hausjärvi ja Loppi kuuluvat Kanta-Hämeen maakuntaan ja muodostavat Riihimäen seutukunnan.

Hyvinkään-Riihimäen talousalue muodostaa yhteisen työssäkäynti- ja asiointialueen, joka on myös pääkaupunkiseudun lähiliikenteen ulottuvissa. Talousalueen työmatkalaisista noin 45 % pendelöi päivittäin joko talousalueen sisällä tai alueelta ulospäin. Hyvinkäältä ja Riihimäeltä pendelöi talousalueen sisällä ja talousalueelta ulos 42–43 % työvoimasta. Hausjärvellä pendelöivien määrä on 61 % ja Lopella 50 %. Talousalueen kunnissa asuvasta työvoimasta 10–35 % käy töissä pääkaupunkiseudulla.

Talousalueen kunnat tekevät yhteistyötä eri muodoissa muun muassa julkisen palvelun peruspalveluiden, terveydenhuollon, koulutuksen ja infrastruktuurin järjestämisessä sekä elinkeinoelämän palveluissa. Talousalueen ylimpänä yhteistyöelimenä toimii talousaluetoimikunta.

Alueen pääväyliä ovat Hyvinkään ja Riihimäen alueiden läpi kulkeva moottoritietasoinen valtatie 3 välillä Helsinki–Tampere, Hyvinkään kautta kulkeva valtatie 25 sekä Lopen, Riihimäen ja Hausjärven läpi kulkeva kantatie 54. Hyvinkään-Riihimäen alueen rautatiet ovat Helsingin ja Tampereen välinen Suomen päärata sekä Riihimäki–Lahti-rata ja Hyvinkää–Karjaa-rata Hankoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Tutkimus Hyvinkään-Riihimäen talousalueen työmatkalaisten palvelutarpeista (PDF) (Sivu 9) *hyrinet.fi*.  2006. Viitattu 17.10.2007. [vanhentunut linkki]
2. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Hyrinet -seutuportaali (Arkistoitu – Internet Archive)

Yhteistoimintaa Hyvinkään-Riihimäen talousalueella
--------------------------------------------------

* Hyria koulutus Oy
* Hyvinkään-Riihimäen alueen kuntien verkkopalvelu Hyrinet (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hyvinkään-Riihimäen osaamiskeskus
* Hyvinkään-Riihimäen Seudun Uusyrityskeskus
* Hyvinkään-Riihimäen talousalueen aluekeskusohjelma (Arkistoitu – Internet Archive)
* Hyvinkään-Riihimäen talousalueen KOKO-ohjelma[vanhentunut linkki]
* YritysVoimala Oy, Hyvinkään-Riihimäen talousalueen kuntien yrityspalveluyhtiö
* RHL-Data Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
* Riihimäen-Hyvinkään kauppakamari (Arkistoitu – Internet Archive)
* Riihimäen seudun terveyskeskuksen kuntayhtymä
**Tigre** on Eritreassa ja Sudanin rajaseudulla asuvien pohjoistigrejen puhuma seemiläinen kieli.

Tigre kuuluu etiopianseemiläisten kielten pohjoishaaraan. Sen lähimmät sukukielet ovat tigrinja ja ge’ez. Tigreä puhutaan Eritrean ylänköseudulla Pohjoisen, Pohjoisen Punaisenmeren ja Gash-Barkan hallintoalueilla sekä Dahlakin saaristossa. Kieltä puhuu Eritreassa eri lähteiden mukaan 25–31 prosenttia maan väestöstä eli noin miljoona henkeä. Jonkin verran puhujia on myös Sudanin itäosassa. Sudanissa tigrestä käytetään nimitystä *xasa*.

Tigre on vakiintunut kansallisuuden nimitykseksi vasta 1900-luvulta lähtien. Tigreihin on sulautunut kuušilaisten kielten puhujia kuten sahoja ja bedžoja. Suurin osa puhujista on paimentolaisia tai puolipaimentolaisia ja valtaosa uskonnoltaan muslimeja. Tigren kieli jakautuu useisiin murteisiin. Dahlakin saaristossa puhuttua dahalikia pidetään usein erillisenä kielenä.

Tigrellä ei ole Eritreassa virallisen kielen asemaa, mutta sen sosiolingvistinen status on melko korkea. Kirjakieli perustuu historiallisen Senhitin alueen murteisiin. Kieltä kirjoitetaan etiopialaisella kirjaimistolla. Tigreä käytetään kouluopetuksessa, lehdistössä ja radiossa. Huomattava osa Pohjois-Eritrean väestöstä puhuu sitä toisena kielenään.

Tigren kieliopissa on havaittavissa arabian ja kuušilaisten kielten vaikutusta. Sanastossa on paljon lainoja arabiasta, kuušilaisista kielistä kuten bedžasta, bilinistä ja sahosta sekä lähisukukieli tigrinjasta. Eurooppalaisista kielistä lainasanoja on saatu italiasta ja viime aikoina varsinkin englannista.

Lähteet
-------

* *Jazyki mira: Semitskije jazyki. Efiosemitskije jazyki*. Moskva: Academia, 2013. ISBN 978-5-87444-366-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Jazyki mira, s. 216–217.
2. ↑  Jazyki mira, s. 218–219.
3. ↑  Jazyki mira, s. 256–259.

Afroaasialaiset kielet
aasáx | aari | afar | ajawa | akkadi | amhara | arabia | aramea | bambassi | bedža | ebla | egypti | foinikia | hassaniyya | hausa | heprea | higi-bura | kabyyli | kambata | keskiatlaksentamazight | kopti | malta | oromo | saho | sidamo | somali | syyria | tamashek | tašelhit | tigre | tigrinja | ugariti | wolaitta
**Mario Ančić** (s. 30. maaliskuuta 1984 Split) on kroatialainen entinen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 ja oli parhaimmillaan ATP:n maailmanrankingissa sijalla seitsemän. Helmikuussa 2011 Ančić ilmoitti lopettavansa tennisuransa loukkaantumisten takia.

Ančić voitti urallaan kaksinpelissä kolme ammattilaisturnausta: 's-Hertogenboschissa vuosina 2005 ja 2006 sekä Pietarissa vuonna 2006. Nelinpelissä hän voitti viisi turnausta. Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä hän ylsi välieriin Wimbledonissa 2004 ja puolivälieriin Ranskan avoimissa 2006 sekä Wimbledonissa 2006 ja 2008. Kolmessa viimeksi mainitussa hän hävisi Roger Federerille voittamatta erääkään. Vuoden 2002 Wimbledon-turnauksen ensimmäisellä kierroksella Ančić voitti Federerin, ja sen jälkeen Federer oli nurmikentillä voittamaton vuoden 2008 Wimbledonin loppuotteluun saakka.

Vuoden 2006 lopussa Ančić oli maailmanrankingissa yhdeksäntenä, mutta sairastelut ja loukkaantumiset pilasivat hänen osaltaan vuoden 2007, ja vuoden 2008 alkupuolella hän oli rankingissa heikoimmillaan sijalla 136. 

Ateenan 2004 kesäolympialaisissa Ančić saavutti Ivan Ljubičićin parina nelinpelissä pronssia. Kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Tommy Haasille. Pekingin 2008 olympialaisista hän joutui vetäytymään sairastumisen vuoksi.

Lähteet
-------

* Mario Ančić ATP:n tietokannassa (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  ITF:n kotisivutView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. ↑  *ATP:n kotisivut*View and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
3. ↑  Kroatian 26-vuotias tennisässä päättää uransa YLE Urheilu. Viitattu 22.2.2011.
4. ↑    *Helsingin Sanomat*, 3.7.2008, s. B9.
5. ↑  Mario Ancic jää pois Pekingistä  5.8.2008. YLE. Viitattu 7.8.2008.

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mario Ančić**.
*Tämä artikkeli käsittelee yleisurheilijaa. Lentopallovalmentaja Janne Harjusta on eri artikkeli.*
**Janne Kristian Harju** (s. 19. joulukuuta 1979 Tyrnävä) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka. Hän edustaa Viipurin Urheilijoita, jota ennen hän on edustanut muun muassa Hyvinkään seudun Urheilijoita, Lahden Ahkeraa ja Leppävaaran Sisua. Häntä ovat valmentaneet Jorma Peltonen, Esa Rinne ja Stefan von Gerich.

Harju voitti kolmiloikan Suomen-mestaruuden Vaasassa 2004. SM-hopeaa hän on saanut kuusi kertaa (2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2010) ja pronssia kerran (1998). Sisäratojen SM-kisoissa hän on saavuttanut kultaa vuonna 2004, hopeaa vuosina 2002, 2003 ja 2009 sekä pronssia vuosina 2000 ja 2011.

Harju on voittanut kolmiloikan lisäksi SM-mitaleita myös pituushypyssä. Hän voitti hopeaa sekä vuonna 1997 ulkoradoilla ja että vuonna 1998 sisäradoilla.

Harju on edustanut Suomea kuudessa ulkoratojen ja kahdessa sisäratojen maaottelussa vuosina 1998–2010. Hänen ennätyksiään ovat 16,11 m kolmiloikassa vuodelta 2001 ja 759 cm pituushypyssä vuodelta 1997. Hänellä on nimissään kaksi kolmiloikan nuorten Suomen ennätystä: 17-vuotiaissa 15,60 m (1996) ja 19-vuotiaissa 16,04 m (1998).

Vuosittainen kehitys kolmiloikassa
----------------------------------

| Vuosi | Tulos | Kalevan kisat |
| --- | --- | --- |
| 1996 | 15,60 (17-v. SE) | 11. (14,49) |
| 1997 | 15,88 | 5. (15,36) |
| 1998 | 16,04 (19-v. SE) | pronssia (15,70) |
| 1999 | 15,95 | 8. (14,77) |
| 2000 | 15,82 | 11. (15,07) |
| 2001 | 16,11 | hopeaa (15,79) |
| 2002 | 15,82 (16,05 w; 16,02 i) | hopeaa (16,05 w) |
| 2003 | 15,60 | hopeaa (15,60) |
| 2004 | 15,72 | kultaa (15,65) |
| 2005 | 15,39 (15,75 w) | hopeaa (15,64 w) |
| 2006 | 15,66 | hopeaa (15,66) |
| 2007 | (13,22 i) | (ei osallistunut) |
| 2008 | 15,10 | 7. (14,73) |
| 2009 | 15,13 | karsiutui (ei tulosta) |
| 2010 | 15,47 | hopeaa (15,40) |

w = myötätuulitulos  

i = hallitulos

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Janne Harju Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Tigrinja** on Etiopian Tigrayn alueella ja Eritreassa asuvien etelätigrejen puhuma seemiläinen kieli.

Tigrinja kuuluu etiopianseemiläisten kielten pohjoishaaraan. Sen lähimmät sukukielet ovat tigre ja ge’ez. Etiopiassa tigrinjasta käytetään myös nimitystä *tigrai*. Se jakautuu toisiaan lähellä oleviin murteisiin, joita ei ole riittävästi tutkittu.

Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan tigrinjaa puhui äidinkielenään 4 325 000 henkeä eli noin 6 prosenttia maan väestöstä. Tigrayn alueella puhujia oli 95 prosenttia. Eritreassa tigrinjaa puhuu äidinkielenään noin puolet väestöstä (2,5 miljoonaa vuonna 2006) maan pohjoisosassa, varsinkin Eteläisellä ja Keskisellä alueella. Kieltä käyttävät myös Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Lähi-itään muuttaneet siirtolaiset.

Tigrinjaa kirjoitetaan etiopialaisella kirjaimistolla. Oikeinkirjoitus noudatti aikaisemmin ge’ezin malleja, mutta perustuu nykyään etupäässä puhekieleen. Kirjakielen pohjana on historiallisen Hamasienin alueen ja Asmaran kaupungin murre.

Tigrinja on virallinen kieli Tigrayn alueella ja Eritreassa. Sitä käytetään laajasti kouluopetuksessa, tiedotusvälineissä, lehdistössä ja kirjallisuudessa. Tigrayn alueen ja Eritrean kirjakielissä on eroja, jotka koskevat lähinnä sanastoa ja oikeinkirjoitusta.

Tigrinjan vanhin kielenmuistomerkki on 1800-luvulla laadittu lakikokoelma. Kirjakieltä käyttivät vuosisadan lopusta lähtien katoliset ja protestanttiset lähetyssaarnaajat, Italian siirtomaahallinto sekä Eritrean brittiläinen sotilashallinto vuosina 1941–1952. Tigrinjan käyttö kouluopetuksessa päättyi sen jälkeen kun Eritrea liitettiin Etiopiaan. Se alkoi uudelleen maan itsenäistyttyä vuonna 1993. Samoihin aikoihin kieltä alettiin viljellä myös Tigrayssa.

Tigrinjan fonologiassa ja syntaksissa on muiden etiopianseemiläisten kielten tapaan keskikuušilaisten kielten substraattivaikutusta. Perussanasto on lähellä ge’eziä, mutta jopa neljännes sanavarastosta on lainattu kuušilaisista kielistä. Lainasanoja on saatu myös arabiasta, amharasta, italiasta ja englannista.

Lähteet
-------

* *Jazyki mira: Semitskije jazyki. Efiosemitskije jazyki*. Moskva: Academia, 2013. ISBN 978-5-87444-366-5.

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Jazyki mira, s. 260–263.
2. ↑  Jazyki mira, s. 263.
3. ↑  Jazyki mira, s. 307–309.

Aiheesta muualla
----------------

WikipediaWikipedia
***Tigrinjankielinen*** Wikipedia, vapaa tietosanakirja

Afroaasialaiset kielet
aasáx | aari | afar | ajawa | akkadi | amhara | arabia | aramea | bambassi | bedža | ebla | egypti | foinikia | hassaniyya | hausa | heprea | higi-bura | kabyyli | kambata | keskiatlaksentamazight | kopti | malta | oromo | saho | sidamo | somali | syyria | tamashek | tašelhit | tigre | tigrinja | ugariti | wolaitta
Anglien, saksien ja juuttien asuinalueet Englannissa vuonna 600.
**Anglit** (saksaksi: *Angeln*, muinaisenglanniksi: *Englas*, latinaksi: yks. *Anglus*, mon. *Anglii*) olivat germaanikansa, joka asui alun perin Angelnissa, nykyisessä Schleswig-Holsteinissa. Sieltä he muuttivat 200-luvulla Pohjois-Ranskaan ja 300-luvulla Englantiin. Roomalaisten vetäydyttyä Britanniasta anglit valloittivat saaren itäosat 400-luvulla. Eteläistä ja itäistä Britanniaa ryhdyttiin heidän mukaansa kutsumaan *Englalandiksi* eli Englanniksi, joka merkitsee "Anglien maata".

Anglit mainitaan ensimmäisen kerran Tacituksen teoksessa *Germania*, jossa hän kertoo anglien palvoneen Nerthus-jumalatarta. Beda Venerabilis mainitsee heidät teoksessaan *Historia Ecclesiastica Gentis Anglorum*, jonka mukaan anglit asuivat alun perin Angelnissa ja siirtyivät sieltä Englantiin.

Britanniassa anglit muodostivat Northumbrian, Itä-Anglian ja Mercian kuningaskunnat.

Lähteet
-------

* Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4.

### Viitteet

1. ↑  Castrén & Pietilä-Castrén 2000, s. 38
2. 1 2  Angle *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica. Viitattu 6.8.2010. englanti
3. ↑  Patrick J. Cassidy: Angles *Webster 1913 Dictionary.*. Answers.com. Viitattu 6.8.2010.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Anglit** Wikimedia Commonsissa
**Trans-Atlantic Exoplanet Survey**, lyhyemmin **TrES**, on kolmen observatorion muodostama verkosto, joka pyrkii löytämään eksoplaneettoja havaitsemalla ylikulkuja, jotka syntyvät planeetan kulkiessa keskustähtensä editse. Ylikulku näkyy pienenä, tyypillisesti noin prosentin luokkaa olevana himmenemisenä tähden valokäyrässä. Projektin teleskoopit ovat melko pieniä, jolloin niissä on laaja kuvakenttä ja ylikulkujen havaitseminen on helpompaa. Tuotetun datan käsittely on automatisoitu, mikä mahdollistaa ylikulun havaitsemisen kuvakentässä olevien tuhansien tähtien joukosta.

TrES-projektiin kuuluvat teleskoopit ovat kaikki noin 10 cm:n peilillä varustettuja Schmidt-teleskooppeja. Niiden sijainnit ovat

* Sleuth (Palomarin observatorio, Etelä-Kalifornia)
* PSST (Lowellin observatorio, Pohjois-Arizona)
* STARE (Observatorio del Teide, Teneriffa)

Projekti on satojen mahdollisten (siis epävarmojen) havaintojen lisäksi löytänyt viisi kokonaan uutta planeettaa: TrES-1 (vuonna 2004), TrES-2 (2006), TrES-3 (2007), TrES-4 (2007) ja TrES-5 (2011).

Aiheesta muualla
----------------

* Projektin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
**Arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalainen** oli veljesten Timo ja Tuomo Suomalainen omistama arkkitehtitoimisto, joka toimi Tuomo Suomalaisen kuolemaan, 1988, saakka. Toimiston nimissä he suunnittelivat Helsingin Temppeliaukion kirkon lisäksi muun muassa Keuruun varuskunnan, Haagan ammattikoulun, Espoon kaupunginkirjaston, Espoonlahden kirkon, Haminan poliisi- ja oikeustalon, Hotelli Mesikämmenen Ähtärissä sekä Espoon kauppakoulun laajennuksen.

Suomalaiset suunnittelivat yhdessä 150 kohdetta, joista maineikkain on Temppeliaukion kirkko. Sen suunnittelutyön he saivat voitettuaan suunnittelukilpailun 1960. Alkuinnostuksen jälkeen kollegat vastustivat suunnitelmaa. Se edusti uutta vapaamuotoisempaa arkkitehtuuria, joka poikkesi silloin vallalla olleesta rationaalisesta arkkitehtuurista. Erityisesti Rakennustaiteen museo ja sen johtaja Aarno Ruusuvuori olivat sitä vastaan. Myös yleinen mielipide kääntyi kirkkoa vastaan osin sen kalleuden vuoksi. Niihin aikoihin suunnitelmaa vastustavat kristilliset opiskelijat maalasivat perustuksiin useaan paikkaan sanan Biafra!, joista yksi on edelleen huoltokäytävässä. Ongelmana olivat myös plagiointisyytteet, joissa viitattiin Pauli Blomstedtin 1930-luvulla tekemään suunnitelmaan. Timo Suomalainen kuitenkin sanoo, ettei Blomstedtin suunnitelma ollut heille tuttu.

Samoihin aikoihin Temppeliaukion kirkon kanssa Suomalaiset saivat kilpailuvoiton perusteella toimeksiannoksi Jyväskylän hallinto- ja kulttuurikeskuksen suunnittelun. Työn sai kuitenkin Alvar Aalto, sillä Jyväskylän kaupunki halusi kaupungista Aalto-kaupungin. Tieto tuli Suomalaisille lehdistön välityksellä, ja he järkyttyivät siitä, että Aalto oli ottanut suunnitelman tehtäväkseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hannu Pöppönen: Pirunbunkkeri voitti taistelun.  *Helsingin Sanomat*, 28.9.2009, s. D1.
Perustuslain ranskankielisen version kansikuva.
**Sveitsin valaliiton liittovaltion perustuslaki** (saks. *Bundesverfassung der Schweizerischen Eidgenossenschaft*, ransk. *Constitution fédérale de la Confédération suisse*, ital. *Costituzione federale della Confederazione Svizzera*, retoromaaniksi *Constituziun federala da la Confederaziun svizra*) on Sveitsin kolmas ja nykyinen liittovaltion perustuslaki. Siinä määritellään Sveitsin valaliitto 26 kantonin liittotasavallaksi. Perustuslaki sisältää luettelon yksilön ja kansan oikeuksista (mukaan lukien oikeus vaatia kansanäänestystä liittovaltion laeista ja perustuslain muutoksista), määritellään kantonien ja liittovaltion vastuualuet sekä määritellään liittovaltion hallintoviranomaiset.

Perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksessä 18. huhtikuuta 1999, jossa sekä kansan enemmistö ja enemmistö kantoneista äänestivät sen puolesta. Perustuslaki tuli voimaan vuoden 2000 alusta ja se korvasi aiemman liittovaltion perustuslain vuodelta 1874.

Lähteet
-------

1. ↑  Federal Constitution

Aiheesta muualla
----------------

* Englanninkielinen käännös Sveitsin perustuslaista (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Swiss Federal Constitution
**Saintvincentinamatsoni** (*Amazona guildingii*) on värikäs amatsonien sukuun kuuluva papukaijalintu. Se elää vain Saint Vincentin saarella.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Saintvincentinamatsoni kasvaa 40–46 cm pitkäksi. Aikuisilla saintvincentinamatsoneilla on joko keltaisen- ja ruskeankirjava tai vihreä perusvärimuoto, mutta kahta täysin samanväristä lintua ei ole. Vihreässä värimuodossa höyhenet niskasta pyrstön alkuun ovat likaisenvihreitä. Pyrstö on pääosin sininen mutta siinä on vihreää ja keltaista. Niska on vihreä, ja päässä on valkoinen ja sininen puolikas. Ruskeassa värimuodossa selkä on ruskea, siivet ovat ruskeat, siniset ja oranssit, pyrstön yläosa on sininen ja alaosa on keltainen. niska on vihreä, pää silmien takana on sininen ja silmien edessä oranssi ja keltainen. Nuoret linnut muistuttavat väreiltään aikuisia mutta ovat himmeämpiä.

Esiintyminen
------------

Saintvincentinamatsonia tavataan vain St Vincentilla. Saintvincentinamatsonit elävät pienissä parvissa ennen parittelun alkua.

Elinympäristö
-------------

Saintvincentinamatsoni asuu kosteissa metsissä 350–600 metrin korkeudessa.

Lisääntyminen
-------------

Saintvincentinamatsonit pariutuvat tammi-helmikuussa. Ne pesivät mielellään sopivissa suurissa puissa olevissa pesäkoloissa. Naaras hautoo yksin kahta munaa.

Ravinto
-------

Saintvincentinamatsonit syövät hedelmiä, siemeniä ja kukkia.

Uhkia
-----

Saintvincentinamatsoni on kärsinyt suuresti metsästyksestä ja metsien raivauksesta. Aikaisemmin se oli välittömässä vaarassa kuolla sukupuuttoon mutta vuonna 1998 aloitetun tarhausohjelman avulla sen kanta on nykyään 450–500 yksilöä. Laji on siis ainakin toistaiseksi turvassa.

Lähteet
-------

* *Otavan lintutieto*, Otava

### Viitteet

1. ↑  BirdLife International: *Amazona guildingii* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 30.4.2014. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q845184
* Wikispecies: Amazona guildingii
* ADW: Amazona\_guildingii
* ARKive: amazona-guildingii
* Avibase: 62AFC8765498350D
* BirdLife: 22686403
* CoL: 65ZSD
* BOW: stvpar1
* eBird: stvpar1
* ECOS: 3068
* EoL: 1178077
* GBIF: 2479650
* iNaturalist: 19000
* IRMNG: 11368422
* ITIS: 554929
* IUCN: 22686403
* NCBI: 175529
* Neotropical: stvpar1
* Species+: 9807
* TSA: 1595
* Xeno-canto: Amazona-guildingii

 |

 |
**Aleksin** (ven. Але́ксин) on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen varrella 71 kilometriä Tulasta luoteeseen. Kaupunki on Aleksinin piirin keskus. Sen läpi kulkee Kalugan ja Tulan välinen rautatie (Aleksinin asema). Asukkaita on 63 000 henkeä (vuonna 2010).*lähde?*

1200-lopussa paikalle rakennettiin Tarusan ruhtinaskunnan puinen rajalinnoitus, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1348. 1400-luvun alussa linnoitus siirtyi Moskovan ruhtinaskunnalle. Vuonna 1472 sen hävittivät tataarikaani Ahmatin joukot. 1600-luvun alussa asukkaat osallistuivat Ivan Bolotnikovin talonpoikaiskapinaan. 1700-luvun alkuun mennessä linnoitus menetti sotilaallisen merkityksensä.

Vuonna 1729 seudulle rakennettiin rautatehdas, joka tuli tunnetuksi taidokkaista valurautatöistään. 1700–1800-luvulla Aleksinin satama toimi Tulaan suuntautuneen kaupan välittäjänä. Vuoden 1768 tulipalo hävitti kaupungin lähes kokonaan. Vuodesta 1777 lähtien Aleksin oli samannimisen Tulan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisessa maailmansodassa se oli saksalaisten miehittämä marras-joulukuussa 1941.

Okan oikealla rannalla sijaitseva kaupungin vanha osa Zaretšje on pitkälti säilyttänyt 1800-luvun maaseutukaupungin ulkoasun. Nähtävyyksiä ovat entisen linnoituksen paikalla sijaitseva vanha Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen katedraali (1688) ja sen vieressä sijaitseva klassistinen uusi katedraali (1807–1813), barokkityylinen Pyhän Nikolaoksen kirkko (1787–1789) ja klassistinen Maslovin kauppiasperheen talo, jossa nykyään toimii kotiseutumuseo. Okan vasemmalla rannalla sijaitsevat entiset tehdastaajamat Myšega, Sotsgorod ja Petrovski, jotka liitettiin kaupunkiin vuonna 1958.

Lähteet
-------

* *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 19–20. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Aleksin**.
* Aleksinin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Ilkka Saarela** (s. 16. maaliskuuta 1983 Laitila) on suomalainen entinen jääkiekkoilija joka pelasi viimeisen kautensa 2008–09 Mestiksen TuTossa.

Saarela on Lukon kasvatti ja onkin pelannut suurimman osan junioriurastaan Lukon juniorijoukkueissa. Hän on pelannut myös kaksi SM-liigaottelua kaudella 2003–2004. Kaudeksi 2004–2005 Saarela siirtyi Kouvolaan ja KooKoohon jossa pelasi kolme vuotta ennen kuin siirtyi Kiruna IF:n kautta TuToon.

Ilkan isoveli on jääkiekkoilija Pasi Saarela. Veljekset pelasivat samassa ketjussa Lukossa kaudella 2003–2004, sentterinä ketjussa pelasi Quinn Hancock. Veljensä kautta Saarela onkin saanut lempinimen "Laitilan nuorempi kaurajätti". Veljensä innoittamana Saarela on myös valinnut pelinumerokseen 52.

Saarela on valmentanut TuTon A-junioreita ja valmentaa nykyisin Kaarinan HC Indiancin edustusjokkuetta, joka pelaa Suomi-sarjaa. Hän on lopettanut aktiivisen peliuransa.

Lähteet
-------

* Ilkka Saarela *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
* Ilkka Saarela Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
**Aleksi Julius Trygg** (s. 1984 Vantaa, Suomi) on suomalainen viulisti, säveltäjä ja viulupedagogi. Hänet tunnetaan laadukkaasta ja monipuolisesta muusikkoudestaan niin klassisen, modernin kuin jazz- ja maailmanmusiikin saralla.

Trygg on Sinfonia Lahden II viulun äänenjohtaja. Lisäksi Trygg soittaa 5-kielistä alttoviulua (Viola Pomposa) Sampo Lassilan johtamassa Sampo Lassila Narinkka Trio -yhtyeessä.

Päätoimisen työskentelyn musiikkialalla Trygg aloitti v. 2005 ensin keikkailevana muusikkona Helsingin alueen sinfoniaorkestereissa, kevyen musiikin yhtyeissä, studiomuusikkona ja viulunsoiton opettajana kunnes v. 2010 siirtyi päätoimiseksi viulistiksi Sinfonia Lahden orkesteriin, ensin 1-viulusektioon ja v. 2011 2-viulusektion äänenjohtajan tehtäviin.

Orkesterimuusikon tehtävissä Trygg on toiminut Sinfonia Lahden orkesterin lisäksi vierailevana viulistina monissa merkittävimmistä suomalaisorkestereista (mm. Radion Sinfoniaorkesteri, Helsingin Kaupunginorkesteri, Suomen Kansallisoopperan Orkesteri, Vantaan Viihdeorkesteri)

Orkesteriuransa ohella Trygg on toiminut aktiivisena kamarimuusikkona (mm. Sinfonia Lahti Quartet, Zagros Ensemble) sekä soittanut solistitehtävissä Suomessa, Euroopassa ja Aasiassa.

Klassisen viulistiuran rinnalla Trygg on tunnettu myös Jazz-, Pop- ja Maailmanmusiikkiyhtyeissä, joista merkittävimpiin lukeutuu maailmallakin kuuluisuutta saanut, Suomiklezmeriä soittava Sampo Lassila Narinkka-yhtye (Sampo Lassila - Kontrabasso/sävellykset, Aleksi Trygg - Viola Pomposa ja Markku Lepistö - Haitari sekä vierailevana lyömäsoittajana Janne Tuomi). Suomen ohella yhtye on tehnyt kiertueita myös Ruotsissa, Islannissa ja erityisesti Saksassa.

Studiomuusikkona Trygg on toiminut eri suomalaisten yhtyeiden taustalla tasaisin väliajoin.

Aleksin lapsuudessa musiikki oli vahvasti läsnä hänen isänsä soittaessa sähkökitaraa, saksofonia ja laulaessa 50-60-luvun rock-iskelmiä sekä äidin harrastaessa pianonsoittoa. Myös Aleksin sisarukset harrastivat musiikkia ja ovat päätyneet musiikkialalle.

Viulunsoiton opiskelun hän aloitti 6-vuotiaana Keski-Helsingin Musiikkiopistossa, jossa opiskeli klassisen viulunsoiton lisäksi orkesteri- ja kamarimusiikkia, jazz-improvisaatiota ja säveltämistä. Musiikkiopistosta hän siirtyi 16-vuotiaana Sibelius Akatemian Nuoriso-osastolle sävellys-/viuluopintoihin ja sieltä Sibelius-Akatemiaan (v. 2005) (nyk. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia) solistiselle osastolle pääaineenaan klassinen viulunsoitto.

Musiikin maisteriksi Aleksi valmistui Taideyliopistosta v. 2017.

Vuosina 2006−2016 Aleksi tunnettiin nimellä Aleksi Santavuori silloisen avioliittonsa vuoksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Muusikot *Sinfonia Lahti*. Viitattu 20.3.2022.
2. ↑  NarinkkaBio in Finnish *Sampo Lassila Narinkka*. Viitattu 20.3.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Sampo Lassila NARINKKA (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* 
* 
*
Angolan lippu, suhde: 2:3
Ehdotus Angolan uudeksi lipuksi vuodelta 2003.
**Angolan lippu** on tyypillinen afrikkalainen lippu siinä suhteessa, että se on itsenäisyystaistelun voittaneen puolueen lippu. Angolan lippu on marxilaisen MPLA-puolueen lippu, johon vain lisättiin machete, joka on paikallinen vesuri, ja hammaspyörä. Tämä on angolalaisten kommunistien perinteinen vastinpari sirpille ja vasaralle. Lippu on Angolassa epäsuosittu sen voimakkaan symbolisuuden takia, ja sitä käytetään lähinnä vain virallisissa yhteyksissä.

Lippu oli 1960-luvulla Portugalin siirtomaavaltaa vastustaneen marxilaisen aseellisen järjestön ja puolueen käytössä. Vuonna 1974 Portugalissa tapahtui Neilikkavallankumous ja Angola itsenäistyi MPLA:n johdolla. Punamusta vallankumouslippu symboloi MPLA:n tunnuslausetta "vapaus tai kuolema". Musta symboloi Angolan tervehdystä Afrikan mantereelle ja punainen Angolan tervehdystä vapaustaistelun sankareille. Machete ja hammasratas symboloivat talonpoikien ja työläisten vallankumouksellista liittoa. Viisisakarainen tähti merkitsee kansainvälistä solidaarisuutta ja sen sakarat yhtenäisyyttä, vapautta, oikeudenmukaisuutta, demokratiaa ja edistystä. Sisällissodan repimässä Angolassa lippu nähdään lähinnä MPLA:n valtaa ja puolueellisuutta edustavana, ei kansallisena tunnuksena.

Angolan parlamentin perustuslakikomissio ehdotti vuonna 2003 uutta lippua. Siinä on keskellä yli 4 000 vuotta vanha, esihistoriallisen Tchitundo-Hulu-kalliomaalauksen aurinkotunnus, jonka toivotaan viitoittavan tietä tulevaisuuteen. Valtiolipun vaihtumista pidetään kuitenkin epätodennäköisenä niin kauan kuin MPLA on parlamentin johtava puolue.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  K. Kiljunen: *Maailman maat. Liput ja historia*, s. 246–258 Angola. Helsinki: Into Kustannus Oy, 2013. ISBN 978-952-264-157-1.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Angolan lippu** Wikimedia Commonsissa
**Mats Waltin** (s. 7. lokakuuta 1953 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän toimi Ruotsin maajoukkueen kapteenina ja edusti maajoukkuetta kaksissa olympialaisissa, kahdessa Kanada-cupissa sekä kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti kaksi olympiapronssia, kaksi MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia. Vuoden 1976 MM-kilpailuissa hänet valittiin tähdistökentälliseen.

Waltin edusti kotimaassaan IK Götaa, Södertälje SK:ta ja Djurgårdens IF:ää sekä Sveitsissä HC Luganoa ja EV Zugia. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden Djurgårdenissa vuosina 1983 ja 1990 sekä Sveitsin-mestaruuden Luganossa vuosina 1986 ja 1987. Hän sai Guldpucken-palkinnon kauden parhaana ruotsalaispelaajana vuonna 1976.

Pelaajauransa jälkeen Waltin on toiminut valmentajana Ruotsin, Sveitsin, Itävallan ja Norjan sarjoissa. Hän oli MM-kilpailuissa Sveitsin päävalmentaja vuonna 1995 ja Slovenian päävalmentaja vuonna 2008.

Lähteet
-------

1. 1 2  Mats Waltin Sveriges olympiska kommitté. Viitattu 28.2.2020. (ruotsiksi)
2. 1 2 3 4 5  Mats Waltin *Eliteprospects*. Viitattu 28.2.2020. (englanniksi)
**Angolan maantiede** kertoo Angolan maantieteestä. Angolan pohjoispuolella sijaitsee Kongon demokraattinen tasavalta, itäouolella sijaitsee Sambia ja eteläpuolella sijaitsee Namibia. Angolan länsipuolella on Atlantin valtameri. Merenrannikolta alkaen on 15-200 kilometriä tasankoa, jonka laidalla sijaitsevat reunavuoret. Maan sisäosassa on pohjois-eteläsuuntaisia ylänköalueita, jotka ulottuvat Kongon altaalta Sambesin altaaseen ja Kalaharin autiomaahan. Sisämaan ylänköalueisiin kuuluvat muun muassa keskusylänkö ja Kongon ja Malanjen ylängöt. Joet Kongo ja Sambesi virtaavat molemmin puolin ylänköä, joka on niiden vedenjakaja. Usean Atlantiin laskevan joen juoksulla on koskia ja vesiputouksia. Joissakin joissa on vettä vain osa aikaa vuodesta. Joet Cuando ja Cubango virtaavat sisämaan kautta Okavangonjoen altaaseen. 

Keskusylänköä lukuunottamatta Angolan ilmasto on trooppista Sateisinta on maan pohjoisosassa ja kuivinta maan eteläosassa. Etelän sademäärä on puolet pohjoisen sademäärästä. Sateisimmat kuukaudet ovat loka-toukokuussa. Maan etelä- ja itäosassa on enimmäkseen hiekkaerämaata, mutta joissain paikoin on biombometsää. Ylänköalueilla on enimmäkseen savannia. Maan pohjoisosassa metsät ovat trooppista sademetsää.

Lähteet
-------

1. ↑  Detlef Wienecke-Janz: *Maailmalla, Afrikka ja Oseania*, s. 204-205. Suomentanut Elina Eichhorn, Arto Häilä, Eija Kämäräinen, Riitta Virkkunen. Weilin+Göös, 2009. ISBN 978-951-0-33477-5.
**Angolan itsenäisyyssota** käytiin Portugalin siirtomaana olleessa Angolassa vuosina 1961–1974. Maa oli ollut Portugalin vallan alaisena 1600-luvulta lähtien.

1950-luvulla Angolassa alkoi itsenäisyysliikehdintää monesta suunnasta. Syntyi sekä vasemmistolaisia liikkeitä (PCA ja PLUA jotka yhdistyivät *Kansanliike Angolan vapauttamiseksi* MPLA:ksi), että Kongon kuningaskunnan vallan palauttamista ajava kongolais-angolalainen liike UPA, josta kehittyi *Angolan kansallinen vapautusrintama* FNLA. Siitä erosi 1960-luvun puolella *Angolan täydellisen itsenäisyyden liitto* UNITA, joka vastusti siirtomaavallan lisäksi Neuvostoliiton ja Kuuban tukemia marxilaisia. FNLA sai tukea Yhdysvalloista. UNITAn tuki oli suurinta maan eteläosia asuttavien heimojen keskuudessa.

Sotatoimet alkoivat puuvillatyöläisten lakosta vuonna 1961. Portugalin sotavoimat vastasivat pommittamalla kahtakymmentä kylää napalmilla ja surmaamalla seitsemäntuhatta afrikkalaista. Vasemmistomilitantit hyökkäsivät poliisiasemalle. Portugalilaiset tekivät kostoiskuja. Ensimmäisen sotavuoden aikana kuoli 2 000 portugalilaista ja 50 000 afrikkalaista. Lähes puoli miljoonaa pakolaista pakeni Zaireen. UPAn militantit seurasivat pakolaisia ja aiheuttivat levottomuuksia myös Zairen puolella.

Vuonna 1962 MPLA piti puoluekokouksen, julistautui entistä selvemmin marxilaiseksi ja sai tukea Che Guevaralta, Kuubasta, Itä-Saksasta ja Neuvostoliitosta. Vastapainona UNITA voimistui ja teki ensimmäiset sissi-iskunsa 1966. 

Portugali luopui Angolasta neilikkavallankumouksen yhteydessä 1974.

Maan itsenäistyttyä sota jatkui suoraan Angolan sisällissotana, ja kylmän sodan vallitessa Neuvostoliitto ja Yhdysvallat rahoittivat sisällissodan osapuolia. Kylmän sodan päättymisestä huolimatta sisällissota jatkui Angolassa aina vuoteen 2002 asti.

Lähteet
-------

1. ↑  Historyworld
2. ↑  John Stockwell: 1975, Angola: Mercenaries, Murder and Corruption *coat.ncf.ca*.
3. ↑  Youth Against The Drugs
*Tämä artikkeli kertoo pianisti Ilkka Paanasesta. Myös Supercell Oy:n toimitusjohtaja on nimeltään Ilkka Paananen.*
Ilkka Paananen vuonna 1983.
**Ilkka Olavi Paananen** (s. 29. marraskuuta 1960 Keitele) on suomalainen pianisti.

Valmistuttuaan Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukiosta Paananen opiskeli pianonsoittoa muun muassa Eero Heinosen ja Ralf Gothónin johdolla Sibelius-Akatemiassa. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1982 ja kolme vuotta myöhemmin tanskalaisen Léonie Sonningin musiikkistipendin.

Paananen on esiintynyt pianosolistina, säestäjänä ja kamarimuusikkona kotimaan lisäksi useissa Euroopan maissa, Kaukoidässä ja Yhdysvalloissa. Liedpianistina hän on tehnyt yhteistyötä monien maineikkaiden laulajien kanssa, kuten Jorma Hynninen, Jaakko Ryhänen, Matti Salminen, Jorma Silvasti, Soile Isokoski, Elīna Garanča ja Dilbèr.

Lähteet
-------

* Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: *Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide*, s. 178. Helsinki: WSOY, 2002. ISBN 951-0-23564-4.
* Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto: A–Ö*, s. 306. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.

### Viitteet

1. 1 2  Paavilainen, Ulla (päätoim.): *Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015*, s. 651. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.
2. ↑  Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukio *Kuopion koululaitos 125 vuotta*.  1997. Kuopion koulutuspalvelukeskus.  Arkistoitu 31.10.2007. Viitattu 11.1.2009.

Aiheesta muualla
----------------

* Ilkka Paananen. Ondine.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
* Israel
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Kroatia

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kiinanomenapuu** (*Malus spectabilis*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, omenapuiden (*Malus*) sukuun kuuluva kasvilaji.

Kiinanomenapuu voi kasvaa kahdeksan metriä korkeaksi puuksi. Sen lehdet ovat ruodillisia ja lehtiruodit ovat 1,5–2 cm pitkiä. Lehtilavat ovat soikeita, sahalaitaisia, 5–8 cm pitkiä ja 2–3 cm leveitä. Kukintona on neljästä kuuteen kukkaa sisältävä huiskilo, joka on lähes sarjamainen. Kukkaperät ovat 2–3 cm pitkiä ja kukat ovat halkaisijaltaan 4–5 cm. Kukkien verholehdet ovat 0,2–0,4 cm pitkiä ja niiden muoto vaihtelee kolmiomaisesta soikeaan. Terälehdet ovat puolestaan 2–2,5 cm pitkiä, nupulla vaaleanpunaisia, mutta myöhemmin valkoisiksi muuttuvia. Kussakin kukassa on 20–25 hedettä sekä neli- tai viisivartaloinen emiö. Emiön vartalot ovat hieman heteitä pidempiä. Kiinanomenapuu kukkii huhti–toukokuussa ja tuottaa hedelmiä elo–syyskuussa. Sen tuottamat pohjushedelmät eli omenat ovat keltaisia ja halkaisijaltaan noin 2 cm.

Kiinanomenapuuta tavataan luontaisena Kiinan vuoristoalueilla ja tasangoilla 500–2000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan Hebein, Jiangsun, Liaoningin, Qinghain, Shaanxin, Shandongin, Yunnanin ja Zhejiangin maakunnissa.

Kiinanomenapuu on yksi Kiinan suosituimmista koristekasvina kasvatettavista puista ja sitä kasvatetaan etenkin maan itä- ja pohjoisosissa. Koristepuuna kasvatettavalla var. *riversii* -muunnoksella on kerrotut vaaleanpunaiset kukat ja niin ikään koristepuuna kasvatettavalla f. *albiplena* -muodolla on kerrotut valkoiset kukat.

Lähteet
-------

1. ↑  Rhodes, L. & Maxted, N.: *Malus spectabilis* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-1*.  2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)
2. 1 2 3  *Malus spectabilis* *Flora of China*. Viitattu 3.10.2022. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Trees and Shrubs Online: *Malus spectabilis* (englanniksi)
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Malus spectabilis* (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): *Malus spectabilis* (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1074153
* Wikispecies: Malus spectabilis
* CoL: 72T8X
* EoL: 633233
* EPPO: MABSP
* FoC: 200010917
* GBIF: 3001108
* GRIN: 23278
* iNaturalist: 546289
* IPNI: 726406-1
* ITIS: 836662
* IUCN: 50050991
* NBN: NBNSYS0000042136
* NCBI: 709982
* Open Tree of Life: 969818
* PfaF: Malus spectabilis
* Plant List: rjp-5785
* PLANTS: MASP9
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:726406-1
* Tropicos: 27802351

 |

 |
Ilkka Mattila (vasemmalla) Juha Roihan haastattelussa Helsingissä Kirjan ja ruusun päivänä 2007.
**Ilkka Mattila** (s. 1964) on suomalainen musiikkitoimittaja, joka työskentelee Helsingin Sanomissa. Aikaisemmin hän on työskennellyt Etelä-Suomen Sanomissa ja Rumbassa (päätoimittaja 1996–1999*lähde?*). Mattila on myös sivutoiminen muusikko. Hän soittaa kitaraa Jimi Tenorin yhtyeessä ja on tuottanut kaksi Eläkeläisten levyä. Lisäksi hän on kirjoittanut yhdessä Veli-Pekka Lehtosen kanssa huumoriteoksen *Taide-suomi-sanakirja*.

Vuonna 2008 Mattila ja Njassa valittiin Musiikki ja media -tapahtumassa vuoden musiikkijournalisteiksi. Mattilan mukaan häntä ei palkittu pelkästään ansioiden, vaan myös näkyvän työpaikkansa vuoksi. Hyvän musiikkitoimittajan ominaisuuksina hän pitää paitsi asiantuntemusta, myös kykyä kirjoittaa viihdyttävästi.

Lähteet
-------

1. ↑  Ilkka Mattila *Minerva Kustannus*. Viitattu 22.5.2023.
2. 1 2  Koppinen, Mari: Diggailu sallittu, vouhottaminen kielletty: Ilkka Mattila ja Njassa valittiin vuoden 2008 musiikkijournalisteiksi *HS.fi*.  26.10.2008. Viitattu 22.5.2023.
3. ↑  Jokainen kirjoittajasukupolvi uudistaa taidepuhetta *Yle.fi*.  9.9.2015. Viitattu 22.5.2023.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Whiplash** on yhdysvaltalainen speed ja thrash metal -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1984 New Yerseyssä. Yhtyeen alkuperäisessä kokoonpanossa oli kolme "Tonya", Tony Portaro, Tony Bono ja Tony Scaglione. Yhtyeen esikoisen *Power and Painin* julkaisuvuoden jälkeen vuonna 1986 Joe Cangelosi tuli Tony Scaglionen tilalle, kun tämä liittyi väliaikaisesti Slayeriin. Tämä kokoonpano julkaisi vuonna 1987 yhtyeen seuraavan albumin *Ticket to Mayhem*. Glenn Hansen palkattiin laulajaksi, jotta laula-kitaristi Portaro voisi keskittyä täysin kitaraan. Ennen ensimmäistä hajoamistaan yhtye julkaisi vielä albumin *Insult to Injury*. Yhtye kokoontui yhteen vuonna 1996 ja julkaisi monien miehistövaihdosten jälkeen kaksi albumia ennen kuin alkuperäinen kokoonpano julkaisi vuonna 1998 vielä yhden albumin. Sen jälkeen yhtye hajosi uudestaan.

Yhtye palasi yhteen vuonna 2008, kun Joe Cangelosi tuli Scaglionen tilalle ja Richard Day alkuperäisen basistin Bonon tilalle, joka kuoli syöpään vuonna 2002. Yhtyeen seuraava albumi *Unborn Again* julkaistiin heinäkuussa 2009.

Diskografia
-----------

* *Power and Pain* (1985)
* *Ticket to Mayhem* (1987)
* *Insult to Injury* (1990)
* *Cult of One* (1996)
* *Sit Stand Kneel Prey* (1997)
* *Thrashback* (1998)
* *Messages in Blood* (Kokoelma-albumi, 1999)
* *Unborn Again* (2009)

Aiheesta muualla
----------------

* Whiplashin Roadrunner Records-sivu
**Arubankoira** eli *cunucu* on arubalainen paaria-tyyppinen koirarotu. Se on maailman mittakaavalla melko tuntematon, mutta muutama yksilö on viety Yhdysvaltoihin.

Ulkonäkö
--------

Arubankoira on keskikokoinen, atleettinen alkukantainen koira, jonka häntä kaartuu selän ylle kuten pystykorvilla. Sen runko on keskipitkä, korvat pystyt ja karvapeite sileä. Väritys on yleensä valkoinen ruskein merkein tai black & tan. Säkäkorkeus on 40–50 cm ja paino 20–24 kg. Vaikka eri sukupuolille ei ole määritelty omia mittoja, nartut ovat yleensä pienempiä kuin urokset.

Luonne ja käyttäytyminen
------------------------

Rotu on peloton, älykäs ja omistajalleen uskollinen. Se on erittäin nopea ja ketterä, ja sillä on uskomaton ponnistusvoima. Monet sen ominaisuudet ovat kehittyneet sen jouduttua sopeutumaan metsästykseen saaren sisämaan kuivassa ja kivikkoisessa, lähes aavikkomaisessa maastossa. Se sopeutuu mitä erilaisimpiin sääolosuhteisiin ja siitä saa myös hyvän seurakoiran.

Alkuperä
--------

Aiemmin arubankoiran alkuperä oli epävarma, mutta nykyaikaisten DNA-testien ja hollantilaisen geneetikko C.T. Groesbeckin kenttätutkimuksen ansiosta on varmentunut, että se polveutuu portugalilaisten orjakauppiaiden saarelle 1500-luvulla mukanaan tuomasta *iberianpodencosta* tai *iberialaisesta vinttikoirasta*. On todennäköistä, että tällä tarkoitettiin keskikokoista portugalinpodengoa tai jotain sitä paljon muistuttanutta vanhempaa rotua.

Paikalliset arawak-intiaanit kiinnostuivat portugalilaisten koirista ja alkoivat kasvattaa niitä iguaanin ja muun pienriistan metsästykseen. Parantaakseen populaation ominaisuuksia he risteyttivät iberianpodencoja Aruban alkuperäisten puolivillien koirien kanssa. Rodun nykyisen ulkomuodon, erityisesti hännänkannon, perusteella nämä saaren puolivillit koirat kantoivat mm. pystykorvan geenejä. Arawakien jalostustyön seurauksena syntyi nykyinen rotu, joka on hyvin harvinainen kotisaarensa ulkopuolella.

Vuonna 1999 Aruban hallitus julkaisi sarjan postimerkkejä, joissa esiintyy arubankoira.

### Etymologia

*Cunucu* tarkoittaa papiamentun kielellä "maaseutua", mutta on kuitenkin alun perin johdettu arawakien kielestä.

Katso myös
----------

* Paariakoira

Lähteet
-------

* Arubankoira Cesarin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* DogBreedInfo

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds*, s. 54. Trafalgar Square, 2008: North Pomfret, Vermont.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  Canton, Mario. *Levrieri e segugi primitivi*, s. 228-231. Antonio Crepaldi Editore, 2012: Porto Viro, Italia.