recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Suomi Jazz Orkesteri äänittää Fazerin tiloissa Helsingissä vuonna 1928.
**Suomi Jazz Orkesteri** syntyi 1927 virolaissyntyisten Konnon veljesten, Robertin ja Hanneksen, voimin, Porvoossa vaikuttaneen Konnon Jazzorkesterin pohjalta. Molemmat veljekset olivat entisiä sotilasmuusikoita, ja soittelivat sivutoimenaan eri soittokunnissa. Orkesteri aloitti viisimiehisenä; viulu, saksofoni, harmonikka, banjo ja rummut. Orkesterilla ei ollut omaa laulusolistia, mutta ravintolakeikoilla tarvittaessa joku soittajista lauloi megafoniin kappaleen kertosäettä.

Ensimmäiset levytykset orkesteri teki kesällä 1928. Levytyksistä foksi "Puuseppä" muodostui Suomen äänilevyhistorian ensimmäiseksi menestyslevyksi. Levyllä laulaa lahtelainen Jaakko Pulli. Samanaikaisesti tehdyt levytykset "Kohtalonvalssi" ja "Anna, oi armas Anna", olivat myös myyntimenestyksiä.

Toukokuussa 1929 orkesteri levytti seuraavan kerran, ja näiden sessioiden suurin hitti oli "Asfalttikukka", jolla laulajana toimi Ture Ara, salanimellä Topi Aaltonen. Orkesterin viimeiset omat levyt tehtiin vuotta myöhemmin. Tällöin kokoonpano oli jo kahdeksanmiehinen, ja yhtenä kolmesta haitaristista toimi Vili Vesterinen, ennen Dallapéhen siirtymistään. Hannes Konnosta tuli myöhemmin menestyvä iskelmäsäveltäjä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on valssi "Ruusuja hopeamaljassa".

Diskografia
-----------

*Kohtalonvalssi / Merimiespoika* (HMV A.L. 0940 • 1928)  

*Anna, oi armas Anna / Kulkurinvalssi* (HMV A.L. 0941 • 1928)  

*Espanjatar olen sorja / Tukkipoika* (HMV A.L. 0942 • 1928)  

*Puuseppä / Poika oli Pohjan Torniosta* (HMV A.L. 0943 • 1928)  

*Asfalttikukka / Havaiji* (HMV A.L. 1025 • 1929)  

*Torpan poika / Tuusulan polkka* (HMV A.L. 1052 • 1929)  

*Keskiyön tango / Meripojan kaipaus* (HMV A.L. 1053 • 1929)  

*Palokuntamarssi / Pietarsaaren marssi* (HMV A.L. 1107 • 1930)  

*Leirikepposia / Voittajien marssi* (HMV A.L. 1163 • 1930)

Lähdeteokset
------------

* Pekka Gronow, Jukka Lindfors & Jake Nyman: Suomi soi 1 - Tanssilavoilta tangomarkkinoille, Tammi, 2002
* Jukka Haavisto: Puuvillapelloilta kaskimaille - Jatsin ja jazzin vaiheita suomessa, Otava, 1991
*Tämä artikkeli käsittelee australiansuomalaista lehteä. Muita Suomi-nimisiä lehtiä on täsmennyssivulla.*

**Suomi Newspaper – Suomi-lehti** on Australiassa ilmestyvä suomenkielinen lehti. Se on ollut yhdysside, jonka kautta suurella mantereella kaukana toisistaan sijaitsevat suomalaisyhteisöt ovat olleet kosketuksissa toisiinsa.

Lehden perusti Merimieslähetysseuran pastori Kalervo Groundstroem vuonna 1926. Siinä on ollut uutisiksi kutsuttuja kirjoituksia eri puolilta Australiaa, pakinoita, runoja, kolumneja, arvosteluja ja mielipidekirjoituksia ja kirjoittajien omia vakiopalstoja sekä jatkokertomuksia  Sen päätoimittaja oli vuoteen 1971 pappi. Lehden toimitus on sijainnut vuodesta 1938 Brisbanessa, jonne se siirtyi Merimieslähetyksen mukana. Vuonna 1968 sillä oli 900 tilaajaa ja vuonna 1971 sillä oli 2 000 tilaajaa, kun suomalaissyntyisten määrä oli kasvanut 10 000 henkeen. Jotkut suomalaissyntyiset karsastivat lehteä sen uskonnollisuuden vuoksi eivätkä tilanneet sitä.

Sodan vuoksi lehden ilmestyminen lakkasi 1941 ja alkoi uudestaan 1949. Vaikeita aikoja olivat 1950-luku, jolloin se ilmestyi monisteena, ja 1960-luku, jolloin sitä kohtasi tulipalo.

Lehden entinen päätoimittaja Mikko Mäki-Neste perusti vuonna 1977 sen kilpailijaksi Finlandia Newsin, joka kuitenkin lopetti 2004.

Päätoimittajat
--------------

* Kalervo Groundstroem
* Antero Honkkila 1960-luvun lopulla
* Mikko Mäki-Neste 1971–
* Lilja Kinnunen-Riipinen 1980–luvulla

Lähteet
-------

* Liisa-Maija Korhonen: "Synnyinmaani ompi Suomi – kotimaani on Australia" Identiteetin rakentuminen Suomi-lehden siirtolaiskirjoituksissa 1968–1973  2017. Helsingin yliopisto. Viitattu 13.3.2018. [vanhentunut linkki]
* Maija-Liisa Punta-Saastamoinen: Australiansuomalaiset etsivät itseään: Kulttuurisen identiteetin määrittyminen australiansuomalaisessa kirjallisuudessa  2010. Siirtolaisinstituutti.  Arkistoitu 10.2.2018. Viitattu 13.3.2018.

### Viitteet

1. ↑  Korhonen, s. 105
2. 1 2 3 4  Punta-Saastamoinen s. 20
3. 1 2  Korhonen s. 11
4. ↑  Korhonen, s. 12
5. ↑  Korhonen, s. 13
6. ↑  Korhonen, s. 40
7. ↑  Punta-Saastamoinen s. 210  
Timo Korpinen ja Kirsti Aalto: Teologian tohtori yhdisti teatterin ja teologian. Muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 16.6.2018 s. C 20
**Borzytuchom** on maalaiskunta Bytówin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 3 364.

Bytówin piirikunnan asukkaista 4,3 prosenttia asuu Borzytuchomin kunnassa ja sen pinta-alasta viisi prosenttia kuuluu Borzytuchomin kuntaan. Kylät Borzytuchomin kunnassa ovat Borzytuchom, Chotkowo, Dąbrówka, Jutrzenka, Krosnowo, Niedarzyno, Osieki sekä Struszewo.

Borzytuchomin väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa 49 prosenttia Borzytuchomin asukkaista oli naispuolisia ja 51 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 24 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 63,3 prosenttia ja eläkeikäiset 12,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 35,4 vuotta. Vuonna 2019 Borzytuchomin kunnassa syntyi 47 lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Gmina Borzytuchom w liczbach *Polska w Liczbach*. Viitattu 27.12.2020. (puolaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Borzytuchom** Wikimedia Commonsissa

* Gmina Wiejska Borzytuchom Gdańskin tilastokeskus. (puolaksi)
Amsterdamin kartta, johon Bos en Lommerin kaupunginosa on merkitty vihreällä.
**Bos en Lommer** (suom. *Metsä ja siimes*) on kaupunginosa Amsterdamin läntisellä puolella, Alankomaissa. Alueella asuu reilut 30000 ihmistä ja sen pinta-ala on 2,71 km². Bos en Lommeriin kuuluva Kolenkitbuurt kantaa kyseenalaista titteliä olemalla koko Alankomaiden huonoin lähiö asua ja elää hollantilaisen televisiokanavan RTL:n julkaiseman Top 40 ongelma-alueet -listan mukaan.

Alueet ("buurten") Bos en Lommerissa
------------------------------------

* Erasmusbuurt
* Gibraltarbuurt
* Gulden Winckelbuurt
* Kolenkitbuurt
* Landlustbuurt
* Robert Scottbuurt

Myös Sloterdijkin vanha kylä on osa Bos en Lommeria.

Bos en Lommerin kaupunginosavaltuusto
-------------------------------------

Valtuusto koostuu 17 jäsenestä.

* PvdA, jota johtaa Erik de Groot
* GroenLinks, jota johtaa Wessel Breunesse
* VVD, jota johtaa Kartinie Martowirono
* D66, jota johtaa Gerolf Bouwmeester

Kulkuyhteydet
-------------

Bos en Lommeriin menevät niin bussit, raitiovaunut kuin myös metrokin. Raitiovaunulinjat 7, 12 ja 14 kulkevat kaupunginosan läpi. Metroasema kantaa nimeä Bos en Lommerweg/Vlugtlaan.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Bos en lommer**.
* Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi) (englanniksi)
*Tämä artikkeli kuvaa Espanjan laivaston Álvaro de Bázan -luokan fregattia. Muita merkityksiä on täsmennyssivulla.*

**Blas de Lezo** (runkonumero F103) on Espanjan laivaston vuonna 2003 vesillelaskettu Álvaro de Bazán -luokan fregatti.

Valmistus
---------

*Pääartikkeli: Álvaro de Bazán -luokka*
Alus tilattiin Navantialta Ferrolista. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 2003 kumminaan María José Nuevo Gil de Vergara ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta 2004.

Palvelus
--------

Syyskuussa 2005 alus oli ohjusjärjestelmätesteissä Yhdysvalloissa yhdessä Yhdysvaltain laivaston hävittäjien *USS Howard* ja *USS Halsey* kanssa.

Alus oli vuonna 2007 kaksi kuukautta Ranskan merivoimien lentotukialus *Charles de Gaullen* taisteluosastossa. Aluksella tapahtui onnettomuus 25. syyskuuta Naton Neptune Warrior harjoituksessa, mutta onnettomuus ei vaatinut uhreja. Aluksen saamat vauriot korjattiin Navantian Ferrolin telakalla, minkä jälkeen se purjehti Tanskaan liittyäkseen Naton pysyvään laivasto-osastoon SNMG-1. Alus korvasi osastossa olleen sisaraluksensa *àlvaro de Bazánin*.

Huhtikuusta 2009 alkaen alus osallistui SNMG-1:n mukana Naton Allied Protector operaatioon Adeninlahdella ja Afrikan sarven alueella. Aluksen miehistö nousi 4. heinäkuuta kahteen merirosvoalukseksi epäilyyn alukseen.

Alus lähti 9. huhtikuuta 2012 Ferrolista Yhdysvaltoihin liittyäkseen TF8:aan. Osaston muut alukset olivat *USS Dwight D. Eisenhower*, Ticonderoga-luokan risteilijä ja kolme Arleigh Burke -luokan hävittäjää. Harjoituksen jälkeen alus liittyi kansainväliseen laivasto-osastoon torjuakseen Karibianmeren huumekauppaa. Alus palasi 31. toukokuuta Ferroliin.

Alus lähti 11. kesäkuuta 2013 Rotasta ottaakseen johtoonsa Aksaziin Turkkiin sijoitetun SNMG-2:n. Alus saapui Aksaziin 15. kesäkuuta. Tehtävän aikana alus osallistui operaatio Ocean Shieldiin torjuen Intian valtameren merirosvousta sekä Active Endeavouriin torjuen Välimeren alueen terrorismia. Alus oli 26. heinäkuuta laivastovierailulla Istanbulissa ollen Navantian esittelyaluksena. Elokuun alussa alus palasi kotisatamaansa huollettavaksi.

Alus lähti 29. elokuuta Malagaan aloittaen toisen jakson SNMG-2:n mukana osallistuen Brilliant Mariner 2013 harjoitukseen. *Álvaro de Bazán* vapautti aluksen johtoaluksen tehtävistä Barcelonassa 13. lokakuuta.

Alus osallistui lokakuun alussa 2015 Skotlannin vesillä järjestettyyn yhteistoimintaharjoitukseen, minkä jälkeen se osallistui Trident Juncture 2015 harjotiukseen, johon osallistuivat Espanja, Italia ja Portugali.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish frigate Blas de Lezo (F103)

Lähteet
-------

1. ↑  Blas de Lezo

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Blas de Lezo (F103)** Wikimedia Commonsissa
**Gorkin tekojärvi** (Го́рьковское водохрани́лище) on tekojärvi Venäjällä, Volgan keskivaiheilla. Se on 430 km pitkä mutta suurimmaksi osaksi kapea järvi, joka noudattelee Volgan alkuperäistä uomaa. Se saa alkunsa Rybinskin voimalaitoksen alapuolelta ja sijaitsee Jaroslavlin, Kostroman, Ivanovon ja Nižni Novgorodin alueilla. Järvi saavuttaa suurimman leveytensä, n. 16 km, Jurjevetsin kaupungin alapuolella. Tekojärven tärkeimmät rantakaupungit ovat Jaroslavl, Kostroma ja Rybinsk.

Järvi syntyi 1955 Gorodetsin lähelle rakennetun Gorkin vesivoimalaitoksen (nykyinen nimi Nižni Novgorodin vesivoimalaitos) altaaksi, ja täyttyi vuoteen 1957 mennessä. Tekojärvi sai nimensä Nižni Novgorodin neuvostoaikaisen nimen, Gorkin, mukaan, vaikka kaupunki onkin noin 50 km alajuoksulle voimalaitoksesta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  European Environment Agency: Large European lakes and reservoirs (Luettelo Euroopan suurimmista järvistä ja tekojärvistä ]) *eea.europa.eu*.  2012. Viitattu 4.4.2020. (englanniksi)
**Gornja Maoča** on noin sadan asukkaan kylä Brčkon piirissä Bosnia ja Hertsegovinassa. 

Kylän asukaat ovat vanhoillista wahhabilaista sunnalaisuutta seuraavia muslimeja. Arabian niemimaalla syntynyt wahhabilaisuus tuli Bosniaan ulkomaalaisten taistelijoiden mukana, jotka ottivat osaa Bosnian sotaan islaminuskoisten bosnialaisten puolella. Sodan jälkeen osa heistä sai maan kansalaisuuden ja jäi asumaan Bosniaan. Kylä on ollut useamman kerran poliisin ratsioiden kohteena. Paikallisen radion mukaan Bosnia-Hertsegovinan federaation ja Serbitasavallan poliisit pidättivät useita ja takavarikoivat ammuksia helmikuussa vuonna 2010, mutta poliisi ei vahvistanut tietoa.

Poliisi teki jälleen ratsian kylään helmikuussa 2015 sen jälkeen, kun paikallinen televisiokanava näytti kuvia jihadistilipuista, joita oli ripustettu joihinkin taloihin. Liput olivat samankaltaisia Isis-järjestön käyttämien lippujen kanssa. Poliisin mukaan liput oli kuitenkin jo poistettu poliisin saapuessa paikalle.

Lähteet
-------

1. ↑  Bosnia police raid conservative Muslim village *BBC News*. Viitattu 7.2.2015. (englanniksi)
2. ↑  Bosnia village searched after jihadist flags pictured *BBC News*. Viitattu 7.2.2015. (englanniksi)
**Gorka** (ven. Го́рка) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Tihvinän piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Paksujoen varrella 21 kilometriä Tihvinästä luoteeseen. Kylässä on 860 ja kunnassa 1200 asukasta (vuonna 2010).

Seudulla on 1000-luvun kurgaanihautoja. Itämerensuomalaiset paikannimet kuten Imolovo, Kožela ja Pudrol kertovat entisestä vepsäläisasutuksesta. Paikalla sijainnut Paše-Koželan (Kukovaja Goran) pogosta mainitaan historiallisissa lähteissä 1000–1100-luvulta lähtien. Tarinan mukaan kylässä oli luostari, johon ilmestyi Tihvinän Jumalanäidin ikoni.

Gorkassa toimii maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan viljelyyn erikoistunut maatalousyritys. Kylässä on lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo ja kirjasto. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1859 rakennettu Pokrovan kirkko.

Gorkan kunta sijaitsee Tihvinän piirin länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Koskovon, idässä Gankovon, kaakossa Borin ja lounaassa Tsvyljovon kuntiin sekä lännessä Olhavan piiriin. Kunnan pinta-ala on 497 neliökilometriä. Seudulla virtaa Paksujoki. Suurimmat järvet ovat Zaljuštšitskoje, Randogskoje, Ostrovskoje, Bolšaja Valdost, Tšagolinskoje ja Lebjažje. Länsiosassa on laaja suoalue.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Novyin maaseututaajama ja 20 kylää: Gorodo, Imolovo, Krjutškovo, Kuliga, Malynovštšina, Novoje Selo, Ostrovok, Pavšino, Pinega, Pjahta, Progal, Pudrol, Randoga, Tšagolino, Tumištše, Valdost, Vjalgino, Zaljuštšik, Žar ja Zasypje.

Lähteet
-------

1. 1 2  Gorskoje selskoje poselenije *lenobl.ru*.  Arkistoitu 17.11.2011. Viitattu 1.11.2010. (venäjäksi)
2. ↑  Kultura Leningradskoi oblasti: Gorka *enclo.lenobl.ru*. Viitattu 1.11.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Mullonen, I.: *Otšerki vepsskoi toponimii*, s. 75. Sankt-Peterburg: Nauka, 1994. ISBN 5-02-028155-7.
4. 1 2  Gorskoje selskoje poselenije: Istorija *lenobl.ru*. Viitattu 1.11.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
5. 1 2 3  Gorskoje selskoje poselenije: Geografitšeskoje položenije *lenobl.ru*. Viitattu 1.11.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Gorkan kunta Leningradin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
* Gorkan kylä Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
**Doryforos** (m.kreik. Δορυφόρος, "Keihäänkantaja") oli Polykleitoksen veistämä antiikin kreikkalainen veistos. Alkuperäinen veistos, joka on kadonnut, tehtiin klassisella kaudella noin vuonna 450–440 eaa. Tyypistä on säilynyt useita myöhempiä esimerkkejä, kuten roomalaisaikaisia kopioita.

Doryforoksen marmorinen ja pronssinen kopio.
Veistos esittää alastonta urheilijanuorukaista, jonka vasemmassa kädessä on ollut keihäs. Monissa kopioissa keihäs on kadonnut. Urheilijan asento on taitavasti tasapainossa astumisen ja suorassa seisomisen välillä eli liikkeen ja levon välillä. Alkuperäinen veistos tehtiin pronssista. Polykleitos kirjoitti teokseen liittyen myös tutkielman nimeltä *Kaanon*, jossa hän esitti ihmisvartalon ihannemittasuhteet. Siksi myös *Doryforos* tunnetaan joskus tällä nimellä.

Doryforos oli antiikin kuvanveistossa hyvin vaikutusvaltainen teos ja myös yksi kopioiduimpia kreikkalaisia veistoksia roomalaisessa maailmassa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Classical Body SUNY Oneonta. Viitattu 22.8.2016.
2. 1 2  Sculpture During the Classic Period *kenney-mencher.com*. Viitattu 22.8.2016.
3. 1 2  Tuck, Steven L.: *A History of Roman Art*, s. 116. John Wiley & Sons, 2014. ISBN 1118885430. Teoksen verkkoversio.
4. ↑  Polykleitos, Doryphoros (Spear-Bearer) *Khan Academy*. Viitattu 22.8.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Doryforos** Wikimedia Commonsissa
**Doru Tureanu** (11. tammikuuta 1954 – 11. maaliskuuta 2014 Bukarest, Romania) oli romanialainen jääkiekkoilija. Hän on Romanian A-maajoukkueen kaikkien aikojen eniten tehopisteitä (113) tehnyt ja otteluita pelannut (112) pelaaja. Tureanu toimi myös maajoukkueen kapteenina. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoi oikealta.

Jo 14-vuotiaana pääsarjatasolla debytoinut Tureanu pelasi koko uransa ajan Dinamo Bukarestissa. Hän oli kiinnostunut siirtymään uransa aikana myös NHL-joukkue Montréal Canadiensiin sekä Neuvostoliiton mestaruussarjan TsSKA Moskovaan, jonne Tureanu ei kuitenkaan koskaan siirtynyt, sillä joukkueen valmennusjohdon mukaan hänen olisi ollut vaikea löytää joukkueesta paikkaa. Tureanu ei lopulta lähinnä perhesyistä kuitenkaan koskaan lähtenyt pelaamaan ulkomaille. Hän pelasi Dinamossa vuosina 1969–1987 voittaen Romanian pääsarjan mestaruuden kuusi kertaa vuosina 1971, 1972, 1973, 1976, 1979 ja 1981. Tureanu pelasi useimmiten samassa ketjussa Marian Costean ja Dumitru Axinten kanssa, kuten myös maajoukkueessa.

Tureanu edusti Romaniaa Innsbruckin olympiakisoissa 1976 ja Lake Placidin olympiakisoissa 1980. Hän ylsi molemmissa turnauksissa joukkueensa sisäisen piste- ja maalipörssin voittoon; vuoden 1980 turnauksessa tehoilla 5+2=7 ja vuoden 1976 turnauksessa Romania pelasi olympialaisten B-ryhmässä Tureanun tehdessä tehot 6+6=12. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 1977, B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1973, 1974, 1975, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983 ja 1984 sekä C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1971, 1972, 1985, 1986 ja 1987. Tureanu pelasi lisäksi myös Thayer Tutt Trophyssa vuonna 1984.

Tureanu valittiin IIHF Hall of Fameen vuonna 2011 kaikkien aikojen toisena romanialaispelaajana Eduard Panăn jälkeen. Hän kuoli 60-vuotiaana Colentinan sairaalassa 11. maaliskuuta 2014.

Lähteet
-------

* Doru Tureanu *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Doru Tureanu Biography and Olympic Results Sports Reference LLC.  Arkistoitu 6.11.2012. Viitattu 24.5.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3  Doru Tureanu *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
3. 1 2  Manninen, Henrik: Doru Tureanu 1954-2014  13.3.2014. BUCHAREST:  IIHF. Viitattu 24.5.2015. (englanniksi)
Ville Aarnivala Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
**Ville Mikael Aarnivala** (s. 14. kesäkuuta 1996 Nokia) on suomalainen pikajuoksija. Hän on edustanut vuodesta 2011 lähtien Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2014 lähtien Juha Koskela.

Kalevan kisoista Aarnivala on saavuttanut hopeaa 200 metrin juoksussa vuonna 2016. Lisäksi viestijuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut Tampereen Pyrinnön joukkueessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2016, hopeaa vuonna 2017 ja pronssia vuonna 2014. 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän sai pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 200 metriltä hopeaa (2015) ja pronssia (2016, 2020), 400 metrillä hopeaa (2020) sekä ollut mukana voittamassa kahta kultaa 4 × 300 metrin viestistä (2015, 2016). 4 × 200 metrin viestissä hän sai hopeaa 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ville Aarnivala Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Gornjak** (ven. Горня́к) on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Altain luoteisharjanteilla 360 kilometriä Barnaulista lounaaseen. Kaupunki on Lokotin piirin keskus. Neljän kilometrin päässä sijaitsee Lokotin ja Öskemenin välisen rautatien Neverovskajan asema. Asukkaita on 15 400 henkeä (vuonna 2008).

Seudulta vuonna 1751 löydettyä Zolotuhan malmiesiintymää hyödynnettiin 1800-luvun puoliväliin saakka ja uudelleen vuodesta 1939 lähtien. Vuonna 1942 Zolotuhan kylän paikalle perustettiin kaivostyöläisasutus, joka sai nimen Gornjak. Vuonna 1954 siitä tuli Lokotin piirin keskus ja vuonna 1969 kaupunki.

Nykyään Gornjakin kaivos on suljettu. Kaupungissa on lähinnä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Goroda Rossii: entsiklopedija*, s. 108. Moskva: Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994. ISBN 5-85270-026-6.

Aiheesta muualla
----------------

* Loktevin piiri Altain aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
**Vital Signs** oli pakistanilainen yhtye.

Vital Signsin perustivat Rawalpindissä vuoden 1986 alkupuolella kosketinsoittaja Rohail Hyatt ja basisti Shahzad "Shahi" Hasan. Myöhemmin yhtyeen laulajaksi liittyi rocklaulajana jo ennestään toiminut Junaid Jamshed. Yhtye saavutti suosiota Islamabadin ja Lahoren alakulttuurisessa musiikkiteollisuudessa ja laajensi sitten esiintymisiään maan eri osiin. Ensimmäinen albumi *Vital Signs 1* (1989) julkaistiin, ja isänmaallisteemainen single "Dil Dil Pakistan" (1987) nosti yhtyeen suureen suosioon. Yhtye saavutti myös kansainvälisemmän yleisön. Se käytti laulukielinään urdua ja pandžabia.

Vital Signs jäi tauolle 1990-luvun puolenvälin aikoihin, mutta palasi vielä 2000-luvun alussa yhteen. Solisti Junaid Jamshed oli aloittanut uskonnollisen toiminnan Tabligh-liikkeessä, mutta yhtye piti tribuuttikonsertin edesmenneen Nazia Hassanin kunniaksi. Jamshed kertoi kysyttäessä, ettei katsonut popmusiikin olevan millään tavalla yhteensopimatonta islamin kanssa. Hän kuitenkin kamppaili häntä haastatelleen Sonya Fatahin mukaan musikaalisen ja uskonnollisen identiteettinsä välillä.

Vital Signs kiersi myös epäonnistuneesti Euroopassa 9/11-iskujen jälkeen ja kohtasi kysymyksiä Pakistanin kulttuurisista arvoista ja militanttien suvaitsemisesta. Yhtyeen myöhäiset albumit eivät osoittautuneet menestyksekkäiksi.

Lähteet
-------

1. 1 2  Remembering Junaid Jamshed on second death anniversary Dunya News
2. 1 2 3 4  Junaid Jamshed: Pakistan's pop icon turned preacher BBC
3. ↑  Culture and Customs of Pakistan, s. 177 Iftikhar Haider Malik
4. ↑  Vital Signs to stage comeback concert Gulf News
5. ↑  Granta 112: Pakistan, s. 131 John Freeman

Aiheesta muualla
----------------

* AllMusic: Vital Signs (englanniksi)
Logo
École nationale des ponts et chaussées
**École nationale des ponts et chaussées** (*École des Ponts ParisTech*, *École des Ponts et Chaussées*) on ranskalainen luonnontieteen, insinööritieteiden ja tekniikan alojen korkeakoulu. Sitä kutsutaan yleensä ranskaksi nimellä "*Ponts et Chaussées*", "*les Ponts*" tai "*École des Ponts ParisTech*".

Daniel-Charles Trudainen perusti vuonna 1747 nimellä "*École royale des ponts et chaussées*" kouluttaakseen insinöörejä siltojen ja teiden runkoja varten, ja se on yksi Ranskan vanhimmista ja arvostetuimmista grandes écolesista. Hänet tunnetaan parhaiten insinöörikoulutuksestaan, jonka opiskelijoita ja alumneja kutsutaan nimellä "*Ingénieur des Ponts et Chaussées*".

Kuuluisia valmistuneita
-----------------------

* Henri Becquerel, ranskalainen fyysikko
* Sadi Carnot, ranskalainen insinööri ja valtiomies
* Augustin Louis Cauchy, ranskalainen matemaatikko
* Augustin Jean Fresnel, ranskalainen insinööri
* Louis-Joseph Gay-Lussac, ranskalainen fyysikko ja kemisti
* Claude-Louis Navier, ranskalainen insinööri

Viitteet
--------

1. ↑  L’École des ponts et chaussées aux xviiie et xixe siècles (ranskaksi) Tilaajille (universalis.fr)
2. ↑  Perronet et l’École des Ponts et Chaussées au siècle des Lumières

Lähteet
-------

* École nationale des ponts et chaussées kotisivut

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **École nationale des ponts et chaussées** Wikimedia Commonsissa
**Ville-Veikko Hirvelä** (s. 1962) on suomalainen kansalaisaktivisti. Hänet tunnetaan askeettisesti elävänä modernin yhteiskunnan kriitikkona sekä ahkerana kehitysmaa-aktivismin harjoittajana.

Toiminta ja ajattelu
--------------------

Hirvelän elämänkatsomus on kulutusyhteiskunnan vastainen. Hänen mielestään konsumerismi vie ihmiseltä vapauden. Hirvelä näkee tärkeänä tehtävänään paljastaa ihmisille hallituksen politiikan haittapuolet. Hirvelä on toiminut esimerkiksi Maan ystävien ja Emmauksen jäsenenä. Toimintaan on kuulunut esimerkiksi Maailman kauppajärjestön eli WTO:n politiikkaan perehtyminen ja sen kritisointi sekä alkuperäiskansojen elämään ja ongelmiin perehtyminen. Hirvelä sanoo talouden globalisaation uhkaavan alkuperäiskansoja, kun markkinatalous levittäytyy heidän elinalueelleen tehden perinteiset elämäntavat mahdottomiksi. Hirvelä on perehtynyt erityisesti Intian alkuperäiskansoihin ja vieraillut usein heidän alueillaan.

Totaalikieltäytyjä
------------------

Hirvelä tuomittiin keväällä 1992 kuuden kuukauden ja 17 päivän vankeusrangaistukseen asevelvollisuudesta kieltäytymisen takia. 

Hän aloitti tuomion kärsimisen 13. huhtikuuta 1994 Pansion työsiirtolassa. 

Vankeusaikanaan hän valitti viranomaisille siitä, ettei voinut kieltäytyä vankilan ei-dyykatusta ruoasta ja muusta vankilan hänen näkökulmastaan liian korkeasta elintasosta, kuten huoneenlämmityksestä. Hirvelä valitti myös siitä, ettei voinut rangaistuksen takia jatkaa silloista työtään Angolan orpolapsien hyväksi, ja vaati, että Suomen valtio korvaisi angolalaislapsille rangaistuksen takia saamatta jäävät avustukset. Hirvelän mukaan lain takaamat "kohtuulliset elinolot" vankiloihin olisi pitänyt mitata sen mukaan, voidaanko vastaavat elinolot turvata kaikille maailman ihmisille. Tällä tavalla hän valitti hovioikeuteen ja korkeimpaan oikeuteen, mutta valituksia ei noteerattu. 

Hirvelä esitti viranomaisille, että hän olisi voinut jatkaa työtään rangaistuksen ohessa esimerkiksi sähköisen valvonnan tai nilkkaan lukittavan ketjun avulla. Viranomaiset eivät kuitenkaan suostuneet tähän. Presidentti Ahtisaari hylkäsi armahdusanomuksen. 

Hirvelä ryhtyi rangaistuksen aikana 34 vuorokautta kestäneeseen nälkälakkoon, minkä vuoksi hän joutui Turun lääninvankilan sairaalaosastolle. 

Hän vapautui vankilasta 30. lokakuuta 1994.

Elintavat
---------

Turussa asuva Hirvelä elää itse hyvin niukasti, enimmäkseen dyykatulla ruoalla. Hän sanoo meditoivansa joka aamu tunnin. Hän myös eli kahdeksan vuotta selibaatissa, koska katsoi, että seurusteleminen ja perheen perustaminen johtaisivat kulutuksen lisääntymiseen.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomien artikkeli V.-V. Hirvelästä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Elintasopakolainen nälkälakossa, Aviisi-lehden artikkeli]

Aiheesta muualla
----------------

* Kumppanin 11/2006 artikkeli VOX: Ankara aktivisti Ville-Veikko Hirvelä (Arkistoitu – Internet Archive)
Richard Secord
**Richard V. Secord** (s. 1932 La Rue, Ohio) on yhdysvaltalainen kenraalimajuri. Hänet tunnetaan erityisesti roolistaan Iran-Contra-skandaalissa, johon liittyen hän sai sotilasuransa jälkeen ehdollisen vankeustuomion.

Elämä
-----

Secord aloitti opiskelun West Pointin sotilasakatemiassa vuonna 1951 ja valmistui sieltä 1955. West Pointin jälkeen Secord aloitti sotilaslentäjäkoulutuksen. Secord osallistui lentäjänä muun muassa Vietnamin sotaan.

Secord ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1980. Hän jätti asevoimat toukokuussa 1983.

Vuodesta 1984 lähtien Secord sekaantui myöhemmin Iran-Contra-skandaalina tunnettuun tapahtumaketjuun, jossa presidentti Ronald Reaganin hallinto myi salaa aseita Iraniin ja rahoitti saaduilla rahoilla laittomasti Nicaraguan contra-sissejä. Skandaalin tultua ilmi Secord sai syyteneuvottelujen jälkeen kahden vuoden ehdollisen vankeusrangaistuksen, sillä hän valehteli Yhdysvaltain kongressille omasta roolistaan skandaalissa.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* NARA
* SNAC

 |

 |
**Coop** on Sveitsin toiseksi suurin vähittäiskauppayritys Migros’n jälkeen. Ne molemmat ovat osuuskuntamuotoisia. Coopin liikevaihdosta 18 miljardia Sveitsin frangia tuli vuonna 2013 vähittäiskaupasta ja 11 miljardia tukkukaupasta ja elintarviketeollisuudesta. Yritys työllisti noin 75 000 henkilöä.

Coop perustettiin 1969. Sen edeltäjä USC oli perustettu 1890. *lähde?*

Coopin toimintamuotoihin kuuluu päivittäistavaramyymälöiden ohella ravintoloita, rautakauppoja, Mondovino-viinikauppoja, Vitality-apteekkeja, Coop Pronto -jakeluasemaketju sekä coop@home-verkkokauppa.

Kilpailijoita
-------------

Coopin pääkilpailija on sitä suurempi osuuskuntamuotoinen ryhmä Migros. Pienempiä kilpailijoita Sveitsin päivittäistavaramarkkinoilla ovat Manor-tavaratalot ja saksalaiset Aldi ja Lidl, jotka tulivat Sveitsiin 2005 ja 2009.

Lähteet
-------

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Coop (Switzerland) 

1. 1 2 3  Key Figures 2013 (Arkistoitu – Internet Archive), Coop Group. Viitattu 13.9.2014.
2. ↑  Peltola, Heikki: *Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito, Kaupan keinot hyperkilpailussa*, s. 197. Helsinki: Edita, 2007. ISBN 9789513749422.
3. ↑  Coop – Aktionen der Woche (Arkistoitu – Internet Archive), Coop. Viitattu 13.9.2014.
4. ↑  Riecke, Torsten: Lidl eröffnet ersten Laden in der Schweiz (Arkistoitu – Internet Archive), Handelsblatt 18.3.2009, viitattu 13.9.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Coop (sveitsiläinen osuustoimintaketju)** Wikimedia Commonsissa
Asánis  
Ασάνης

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet | 
Asáni (Ασάνη) |
| Sijainti | 
40°47′09″N, 26°01′28″E, AlexandroúpoliÉvros, Itä-Makedonia ja TraakiaKreikka |
| Merialue | 
Traakianmeri, Egeanmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,412 km² |

Väestö| Asukasluku | 
0 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Asánis** (kreik. Ασάνης) eli **Asáni** (Ασάνη) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Länsi-Traakian rannikolla Évros-joen suistossa. Saaren pinta-ala on 0,412 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Asánis kuuluu Alexandroúpolin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Asániksen lounaispuolella sijaitsee saari nimeltä Xéra Asáni ("Riutta-Asáni") eli Notiodytikí Asáni ("Lounais-Asáni"). Saaret ovat osa Évroksen suiston kansallispuistoa sekä kahta Natura 2000 -aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.

Lähteet
-------

1. 1 2  Ασάνης *Ελληνικά νησιά στο Β.Α. Αιγαίο*. Viitattu 1.9.2022.
2. ↑  Στο Δέλτα του Εβρου *Ριζοσπάστης*. Viitattu 1.9.2022.
3. ↑  GR1110006 Delta Evrou *Natura 2000*. Viitattu 3.10.2022.
4. ↑  GR1110007 Delta Evrou kai Dytikos Vrachionas *Natura 2000*. Viitattu 3.10.2022.
**Éder Jofre** (26. maaliskuuta 1936 São Paulo – 2. lokakuuta 2022) oli brasilialainen ammattinyrkkeilyn maailmanmestari.

Jofre edusti maataan vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa, missä hän putosi puolivälierissä. Olympialaisten jälkeen hän ryhtyi ammattilaiseksi, ja voitti ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 21-vuotissyntymäpäivänään 26. maaliskuuta 1957 Raúl Lópezin viidennen erän tyrmäyksellä. 19. helmikuuta 1960 hän voitti Etelä-Amerikan kääpiösarjan mestaruuden Ernesto Mirandalta ja puolusti titteilään häntä vastaan menestyksekkäästi kesäkuussa.

Oteltuaan 37 ammattilaisottelua, joista saldona 34 voittoa ja kolme ratkaisematonta, Jofre pääsi 18. marraskuuta 1960 ottelemaan kääpiösarjan avoimena olleesta NBA-liiton maailmanmestaruudesta Eloy Sanchezia vastaan ja voitti tyrmäyksellä kuudennessa erässä. Hän puolusti maailmanmestaruuttaan onnistuneesti seitsemän kertaa, Piero Rolloa, Ramon Ariasta, Johnny Caldwellia, Herman Marquesia, WBA:n tunnustamana Jose Medeliä, WBA:n ja myös WBC:n tunnustamana Katsutoshi Aokia, Johnny Jamitoa ja Bernardo Caraballoa vastaan, kunnes 18. toukokuuta 1965 Japanin Nagoyassa käydyssä ottelussa hävisi isäntämaan Fighting Haradalle kaikin tuomariäänin. Hän kohtasi Haradan uudelleen kesäkuussa 1966 Tokiossa, ja myös tällä kertaa Harada vei voiton täydet 15 erää kestäneessä kamppailussa. 

Haradaa vastaan kärsityn toisen tappion jälkeen Jofre lopetti uransa mutta palasi kehiin kolmen vuoden tauon jälkeen höyhensarjalaisena. Hän saavutti 14 peräkkäistä voittoa ennen kuin 5. toukokuuta 1973 pääsi jälleen ottelemaan maailmanmestaruudesta. Täydet 15 erää kestäneessä WBC-liiton tunnustamassa höyhensarjan maailmanmestaruusottelussa hän voitti kuubalaisen Jose Legran. Seuraavan vuoden lokakuussa hän puolusti mestaruuttaan Vicente Saldivaria vastaan neljännen erän tyrmäyksellä, mutta menetti mestaruutensa seuraavana vuonna oltuaan estynyt puolustamaan sitä. Jofre otteli vielä seitsemän ottelua kunnes lopetti tyrmäämättömänä syksyllä 1973.

Lähteet
-------

1. ↑  Éder Jofre, ex-pugilista e campeão mundial de boxe, morre aos 86 anos em SP *g1.globo.com*. Viitattu 3.10.2022.
2. 1 2  Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 711. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.
3. ↑  Lounasheimo, Ilmo: *Kehän sankarit*, s. 709. WSOY, 1987. ISBN 951-0-13981-5.

Aiheesta muualla
----------------

* Eder Jofre International Boxing Hall of Famessa (Arkistoitu – Internet Archive)
* Ammattilaisnyrkkeilytilastot BoxRec-tietokannassa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Martha Platonoff**, o.s. *Neiglick* (20. syyskuuta 1889 Helsinki – 9. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen ikoni- ja taidemaalari sekä puku- ja lavastesuunnittelija.

Martha Platonoffin vanhemmat olivat filosofian tohtori Hjalmar Neiglick (1860–1889) ja Helene Kristina Lupander (s. 1868). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1904–1906 sekä R. Petersenin johdolla Kööpenhaminassa 1911–1912 ja Académie Ransonissa Pariisissa 1913. Platonoff toimi Ruotsalaisen teatterin ja Suomen Kansallisoopperan lavastus- ja pukusuunnittelijana. Hän aloitti ikonimaalauksen tultuaan ortodoksisen kirkon jäseneksi 1948 ja hänen maalaamiaan ikoneita on useissa 1950- ja 1960-luvulla rakennetuissa ortodoksisissa kirkoissa.

Martha Platonoff oli pukusuunnittelijana vuonna 1941 valmistuneessa elokuvassa Poretta eli Keisarin uudet pisteet.

Lähteet
-------

1. 1 2  Suomen Kuvataiteilijamatrikkeli : Martha Platonoff
2. ↑  Geni.com : Martha Platonoff-Neiglick
3. ↑  Suomen kansallisoopperan esitystietokanta : Martha Neiglick-Platonoff
4. ↑  Jälleenrakennuskauden ikonit (ortodoksi.net)
5. ↑  EloNet : Martha Platonoff

Aiheesta muualla
----------------

* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Martha Neiglick-Platonoff

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Uppslagsverket Finland

 |

 |
**atWar** (entinen Afterwind) on netissä ilmaiseksi pelattava vuoropohjainen strategiapeli, joka muistuttaa Risk-lautapeliä. AtWar on selainpeli, joka vaati aiemmin Silverlightin pelaamiseen, mutta nykyään se toimii ilman liitännäisiä kaikilla HTML5-standardeja noudattavilla verkkoselaimilla. Peli tuli suomenkieliseksi 17.4.2014.

Pelaaminen
----------

AtWarissa on tarkoituksena valloittaa maailma. Muiden pelaajien kanssa voi liittoutua tai heidän kanssaan voi solmia rauhan ja heille voi julistaa sodan. Ensin valitaan oma valtio, josta aloittaa. Sen jälkeen ostetaan yksiköitä (esim. tankkeja, jalkaväkeä, pommikoneita). Sitten yksiköt liikutetaan kaupunkiin, johon haluaa hyökätä. Peleistä tienaa pelimenestyksen mukaan SP:tä eli strategiapisteitä, jolla voi ostaa uusia strategioita ja yksiköitä. Pelaajat pelaavat peliä samanaikaisesti ja vuorot kestävät nopeassa pelissä 1-12 minuuttia ja rennossa pelissä 12-48 tuntia. Pelaajia voi olla normaalisti enintään 10, mutta jos pelin aloittajalla on Premium-tilaus, voi pelaajia olla 20. Pelissä on oikeat valtiot ja kaupungit. Suurimmat valtiot (Venäjä, Kanada, Kiina, USA, Brasilia ja Australia) on jaettu osiin, kun taas pienimpiä (esim. Monaco, Andorra, Vatikaani) ei ole. Jotkin ovat pelissä vain, jos pelin alussa laitetuissa asetuksissa on laitettu *ekstra kaupungit*. Pelissä on yli 160 valtiota. AtWariin on myös mahdollista ostaa Premium-tilaus, jolla saa avattua lisäominaisuuksia.

### Yksiköt

AtWarissa on kolmentyyppisiä yksiköitä: maavoimat, merivoimat ja ilmavoimat. Maavoimiin kuuluvat jalkaväki, miliisit ja tankit. Merivoimiin kuuluvat kuljetusalukset ja sotalaivat. Ilmavoimissa on kuljetus- ja pommikoneita. Strategiapisteillä voi ostaa uusia yksiköitä (esim. merijalkaväki, tiedustelukoneet).

### Strategiat

AtWarissa on alussa valmiina pelattavana kolme erilaista strategiaa. Strategiapisteillä niitä voi ostaa lisää viisi erilaista (esim. imperialisti, salamasota). Lisäksi on vielä viisi erilaista Premium-strategiaa, joita voi pelata vain Premium-tilauksen ostanut pelaaja.

Kartat
------

AtWarissa on myös mahdollista pelata muita karttoja kuin normaalia maailmankarttaa. Pelaajien tekemiä karttoja löytyy runsaasti erilaisia. Ilman Premium-tilausta ei voi tehdä omaa karttaa tai aloittaa itse pelaajien tekemillä kartoilla pelejä, mutta voi liittyä toisten pelaajien tekemiin peleihin. Suosituin pelaajan tekemä kartta on *Ancient World,* jota on pelattu yli 32 000 kertaa.

Koalitiot
---------

AtWarissa on mahdollista perustaa oma koalitio eli klaani, jos omistaa Premium-tilauksen. Toisten pelaajien tekemiin koalitioihin voi liittyä myös ilman Premium-tilausta. Koalitiot voivat pelata toisiaan vastaan klaanisotia. Toiselle koalitiolle ei kuitenkaan voi julistaa sotaa vaan ne sovitaan keskenään. Koalitioon kuuluvat Johtajat, Upseerit sekä normaalit jäsenet. Vain Johtajat ja Upseerit voivat aloittaa klaanisodan.

Lähteet
-------

1. ↑  atWar *fi.atwar-game.com*.  Arkistoitu 20.12.2015. Viitattu 23.12.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
**Richard Schallert** (s. 21. huhtikuuta 1964 Brand in Vorarlberg) on itävaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1981–1988.

Schallert oli mukana Itävallan joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi Engelbergin MM-kisoissa 1984. Vuoden kuluttua Seefeldissä hän sijoittui normaalimäessä 29:nneksi. Oberstdorfissa 1987 hän oli Ernst Vettorin, Franz Neuländtnerin ja Andreas Felderin kanssa voittamassa joukkuemäestä pronssia Suomen ja Norjan viedessä kirkkaimmat mitalit. Lisäksi hän oli suurmäessä 37:s.

Vuoden 1983 lentomäen MM-kilpailuissa Harrachovissa hän sijoittui viidenneksi.

Maailmancupissa Schallert ylsi neljästi palkintosijalle, mutta ei voittanut yhtään kilpailua. Hän sijoittui kauden 1982–1983 kokonaispisteissä kahdenneksitoista.

Maailmancupin palkintosijat
---------------------------

* Suurmäki
	+ Kausi 1982–1983: Bischofshofen toinen, Planica kolmas
	+ Kausi 1984–1985: Štrbské Pleso kolmas
* Normaalimäki
	+ Kausi 1984–1985: Štrbské Pleso toinen

Lähteet
-------

* Richard Schallert FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
**Asyylitransferaasit** eli **transasylaasit** ovat transferaaseihin kuuluvia entsyymejä, jotka katalysoivat asyyliryhmän siirtoa luovuttajamolekyyliltä substraatille. Asyylitransferaasien katalysoimien reaktioiden tuotteina muodostuu estereitä ja amideja. Asyylitransferaasien EC-numero on muotoa EC 2.3.x.x.

Luokittelu ja biologinen rooli
------------------------------

Asyylitransferaasit jaetaan kahteen ryhmään siirtyvän ryhmän perusteella. Ryhmään, joiden EC-numero on muotoa EC 2.3.1.x, kuuluvat entsyymit jotka siirtävät muita asyyliryhmiä kuin aminoasetyyliryhmiä. Aminoasyylitransferaasit siirtävät aminoasyyliryhmiä ja niiden EC-numero on muotoa EC 2.3.2.x. Kolmas alaluokka on entsyymit, jotka siirtäessään asyyliryhmän muuttavat sen alkyyliryhmäksi. Tähän luokkaan kuuluu muun muassa sitraattisyntaasi.

Asyylitransferaasit osallistuvat muun muassa rasvahappojen ja peptidien biosynteesiin. Rasvahappojen synteesiin osallistuvat muun muassa asetyyli- ja malonyylitransasylaasit ja peptidien biosynteesiin useat aminoasyylitransferaasit. Usein asyyliryhmän siirtyy substraatille joltain koentsyymi A:n asyylijohdannaiselta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  G.P.Moss: EC 2 Introduction Queen Mary, University of London. Viitattu 11.7.2015. (englanniksi)
2. 1 2  John Lackie: *A Dictionary of Biomedicine*, s. 9. Oxford University Press, 2010. ISBN 9780191044953. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.7.2015). (englanniksi)
3. ↑  Anthony Martonosi: *The Enzymes of Biological Membranes*, s. 81. Springer, 2012. ISBN 978-1-4612-9442-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 11.7.2015). (englanniksi)
**Richard Ruoff** (18. elokuuta 1883 Messbach – 30. maaliskuuta 1967 Tübingen) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.

Sotilasura
----------

Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Ruoff liittyi kadetiksi Saksan keisarillisen armeijan württembergiläiseen 10. jalkaväkirykmenttiin 1903. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli aluksi komppanianpäällikkönä, kunnes siirtyi esikuntaupseeriksi yleisesikuntaan.

Sodan jälkeen Ruoff toimi esikuntaupseerina ja komentajana vaihtelevissa yksiköissä.  Kansallissosialistisen puolueen valtaannousun myötä armeijaa laajennettiin ja ammattiupseerit saivat ylennyksiä. Ruoff ylennettiin everstiksi ja hän pääsi 13. rykmentin komentajaksi. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin jälleen esikuntatehtäviin ja huhtikuussa 1934 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi.

Toinen maailmansota
-------------------

*Pääartikkeli: Toinen maailmansota*
Ruoff ylennettiin jalkaväenkenraaliksi toukokuussa 1939, muutama kuukausi ennen toisen maailmansodan alkua. Sodan sytyttyä Ruoff oli sijoitettuna länteen V. armeijaryhmän esikuntapäällikkönä ja V. armeijakunnan komentajana. Hän osallistui Ranskan valtaukseen kesällä 1940. 

Tammikuussa 1942 Ruoff siirrettiin itärintamalle Moskovan edustalla olleen 4. panssariarmeijan komentajaksi. Edellinen komentaja kenraalieversti Erich Hoepner oli juuri vapautettu tehtävistään hänen määrättyä vetäytymisen säästääkseen vaikeassa asemassa olevia joukkojaan. Ruoff sai puolestaan vetäytyä ilman ongelmia. Hänet ylennettiin kenraalieverstiksi huhtikuussa.

Kesäkuussa Ruoff siirrettiin komentajaksi 17. armeijaan. Loppukesällä armeija eteni kohti Kaukasuksen öljykenttiä. Hän menetti osia armeijastaan Stalingradin taistelun yhteydessä ja joutui vetäytymään. Ruoffin johdolla armeija osallistui Kubanjoen sillanpääaseman puolustamiseen kesällä 1943. Heinäkuussa hänet siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin eikä hän saanut uusia tehtäviä sodan aikana. 

Sodan jälkeen hän eli Bodenjärven rannalla olevassa kodissaan Tübingenissä. Richard Ruoff kuoli marraskuussa 1967.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
**Arto Elovirta** (s. 4. maaliskuuta 1947 Turku) on suomalainen itseoppinut vaatesuunnittelija ja vaatetusalan yrittäjä. Hänet tunnetaan useiden suomalaisten vaatemerkkien mallistojen luojana ja vuonna 1983 perustamastaan Donatello-vaatetusliikkeestä.

Elovirran isoisä oli kenkäkauppias, ja hänen vanhemmillaan oli Turussa lastenvaatetehdas nimeltä Mekla-valmiste. Sen lopetettua 1965 Arto Elovirta aloitti veljensä kanssa 1967 lasten ja nuorten ulkoiluvaatteiden valmistuksen Meklalta perityllä Oukei-tuotemerkillä, mutta toiminta päättyi rahoitusvaikeuksiin 1970-luvun lopussa. Elovirta työskenteli sitten miestenmallistojen suunnittelijana Trinet Oy:ssä Littoisissa 1979–1984 ja One Top Oy:ssä 1982–1993. Hän on tehnyt suunnittelutyötä myös Kestilälle, Dixi-Coatille, Femitexille, Suomen Höyhenelle, Grünsteinille, Joukatexille, Luhdalle, Piretta-P.T.A.:lle ja Tiklakselle.

Vuonna 1983 Elovirta perusti laadukkaita ulkomaisia vaatetusmerkkejä edustavan Donatellon Turun Linnankadun ja Brahenkadun kulmaan. 1980-luvun lopulla Elovirralla oli Turussa myös Archie’s Best- ja Vaasassa The Best Shop -myymälä. 1990-luvun alussa Elovirta perusti Helsingin Katajanokan rantaan A.E.I. Magazine -nimisen liikkeen, joka ei kuitenkaan menestynyt syrjäisen sijainnin ja alkavan laman takia.

Donatello on tuonut ensimmäisenä Suomen markkinoille muun muassa Cornelianin, Dieselin ja Hugo Bossin tuotteita. Muita Elovirran edustamia merkkejä ovat olleet Giorgio Armani, Byblos, Christian Lacroix sekä Marithé + François Girbaud. Elovirta on pitänyt yllä myös itse suunnittelemaansa vaatemerkkiä Mondo Di Archie (MDA).

Keväällä 2014 Arto Elovirta ilmoitti jäävänsä eläkkeelle ja jättävänsä liikkeen poikansa ja tyttärensä hoidettavaksi. Myymälä ja verkkosivusto suljettiin.

Vuonna 1988 Elovirta sai ensimmäisen Muodin Gloria -palkinnon, jonka myönsi naistenlehti Gloria. Seuraavana vuonna Pukeva myönsi hänelle Ruben Jaari -mitalin.

Lähteet
-------

* Pirkko Vekkeli: *Arto Elovirta –Alalla – kansainvälinen suomalainen vaatevaikuttaja*. Turku: Turun Sanomat, 2002. ISBN 951-9129-45-6.

### Viitteet

1. 1 2  Tapio Mikola (teksti), Kati Mikola (karikatyyrit): *Pikakuvia 1, Vaatemarkkinoinnin vaikuttajia sanoin ja kuvin*, s. 12. Turku: LSK, 1981. ISBN 951-99302-2-1.
2. 1 2 3 4  Matti Airaksinen: Donatello, Tyyliniekka-blogi 29.1.2014. Viitattu 1.6.2014.
3. ↑  Inga Grönlund: *Kestilä – Turkulaista vaatetusteollisuuden historiaa ja tuotesuunnittelijoita*, s. 52–53. Turku: Turun ammattikorkeakoulu, 2005. ISBN 952-5596-32-X.
4. ↑  "Turku: Oukei-Pukimia Oy", *Suomen kauppa ja teollisuus kuvina 2*. V-S Kirja, 1969.
5. ↑  Vekkeli 2002 s. 15, 26–56.
6. ↑  Vekkeli 2002 s. 61.
7. ↑  Vekkeli 2002 s. 19.
8. ↑  Markus Ånäs: Turkulaiset asiakkaat ovat kaikki kaikessa[vanhentunut linkki], Kauppalehti 6.04.2009. Viitattu 1.6.2014.
9. ↑  Donatello uutisia / Loppuunmyynti alkaa. Donatello 14.3.2014. Viitattu 1.6.2014.
10. ↑  Vekkeli 2002 s. 24, 58, 61.
R. R. Seppälä vuonna 1987.
**Richard Rafael Seppälä** (15. tammikuuta 1905 Pori – 25. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.

Ura
---

R. R. Seppälän vanhemmat olivat kauppias Juho Seppälä ja Aurora Maria Sotka. Seppälä kirjoitti ylioppilaaksi 1924, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1929 ja sai varatuomarin arvon 1936. Työskenneltyään vuoden ajan lakitoimistossa hän tuli ulkoministeriön palvelukseen ja toimi avustajana Suomen edustustossa Riiassa 1930–1932 sekä Rio de Janeirossa 1932–1934. Hän oli välillä jaostosihteerinä Helsingissä, mutta siirtyi 1937 lähetystösihteeriksi Lontooseen. Talvisodan aikana hän edesauttoi englantilaisten vapaaehtoisten tuloa Suomeen.*lähde?* Kun Iso-Britannia julisti Suomelle sodan vuoden 1941 lopussa, Suomen Lontoon-lähetystön toiminta lakkasi ja Seppälä palasi Helsinkiin jaostopäälliköksi. Hän toimi poliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä 1943–1947 sekä vt. osastopäällikkönä ja osastopäällikkönä 1947–1948.

Vuosina 1948–1953 Seppälä oli Suomen pääkonsulina New Yorkissa ja Suomen pysyvänä tarkkailijana YK:ssa. Sen jälkeen hän toimi Helsingissä ulkoministeriön kansliapäällikkönä 1953–1956 ja valtiosihteerinä 1955–1956. Seppälän ura huipentui toimintaan Suomen suurlähettiläänä Pariisissa 1956–1958, Washingtonissa 1958–1965 sekä uudelleen Pariisissa 1965–1972. Jälkimmäisellä Pariisin kaudellaan Seppälä oli samalla Suomen pysyvä edustaja Unescossa. Suomen liityttyä OECD:n jäseneksi hän toimi myös Suomen edustajana kyseisessä järjestössä 1968–1969.

Seppälä kuului 1940-luvulta alkaen Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen (SDP). Diplomaattina hänen on kuitenkin sanottu vältelleen politikointia.

Perhe
-----

R. R. Seppälän ensimmäinen vaimo oli englantilainen Isabelle Mary Durrant-Fox, mutta liitto päättyi eroon 1952. Hänen toinen puolisonsa oli vuosina 1953–1982 Patricia Seppälä (o.s. Erkko), ja heidän tyttärensä on Rafaela Seppälä. Toinenkin liitto päättyi eroon.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Seppinen, Jukka: "Seppälä, Richard Rafael (1905–1997)", *Suomen kansallisbiografia, osa 8*, s. 820–822. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006. ISBN 951-746-449-5. / Teoksen verkkoversio.
2. ↑  Timo Soikkanen: *Presidentin ministeriö II – Uudistumisen, ristiriitojen ja menestyksen vuodet 1970–81*, s. 57. Otava, Helsinki 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Seppälä, Richard hakuteoksessa *Uppslagsverket Finland* (2012). (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland
* Biografiasampo

 |

 |