recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| "Thunder Road"Bruce Springsteen |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Albumilta | *Born to Run* |
|  Julkaistu | 25. elokuuta 1975 |
|  Tyylilaji | rock |
|  Kesto | 04.49 |
|  Levy-yhtiö | Columbia, Sony |

**Thunder Road** on Bruce Springsteenin tekemä ja esittämä kappale ja se on avausraitana hänen vuoden 1975 läpimurtoalbumillaan, *Born to Run*. Sitä pidetään yhtenä Springsteenin parhaimmista kappaleista ja se monesti näyttäytyy listoilla kaikkien aikojen parhaimmista rock kappaleista. *Rolling Stone* lehti sijoitti sen sijalle 86 listassaan "500 kaikkien aikojen parasta rock-kappaletta".

Tammikuussa 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. "Thunder Road" ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 27.

Kokoonpano
----------

* Bruce Springsteen – sähkökitara, laulu, huuliharppu
* Garry Talent – bassokitara
* Max Weinberg – rummut
* Roy Bittan – piano, sähköinen kellopeli, sähköpiano, taustalaulu
* Mike Appel – taustalaulu
* Steven Van Zandt – taustalaulu
* Clarence Clemons – saksofoni

Lähteet
-------

### Viitteet

1. ↑  "885 All Time Greatest Songs" *xpn.org*. Viitattu 22.1.2017.
2. 1 2  "The RS 500 Greatest Songs of All Time". Rolling Stone Rolling Stone.  Arkistoitu 22.6.2008. Viitattu 22.1.2017.
3. ↑  100 maailman parasta laulua.  *Helsingin Sanomat*, 15.1.2022. Artikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 15.1.2022.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Thunder Road (song)
**Long Island -luokka** oli Yhdysvaltain laivaston kahden saattuetukialuksen muodostama alusluokka. Luokan alukset olivat rahtialuksesta muutettuja ja niiden tyyppimerkintänä oli aluksi AVG (engl. *Aircraft Escort Vessel*).

Luokan ensimmäinen alus *USS Long Island* (runkonumerot AVG-1, ACV-1 ja lopulta CVE-1) laskettiin vesille 11. tammikuuta 1940 ja se palveli toisen maailmansodan Yhdysvaltain laivastossa. Luokan toinen alus *HMS Archer* laskettiin vesille 14. joulukuuta 1939 ja se palveli Britannian kuninkaallisessa laivastossa, vaikka sillekin annettiin Yhdysvaltain runkonumero BAVG-1.

Taustaa
-------

Jo 1930-luvun alkupuolelta alkaen Yhdysvaltain laivasto oli kiinnostunut hankkimaan pieniä lentokoneiden kuljetuskykyisiä aluksia, jotka joko kuljettaisivat täydennyksiä lentotukialuksille tai maavoimien lentoyksiköiden lentokoneita merten takaisiin tukikohtiin. Washingtonin laivastosopimuksen tonnisto rajoitukset aiheuttivat keskittymisen taistelukelpoisiin aluksiin eikä apualusten valmistuksesta laivasto ja maavoimat päässeet yhteisymmärrykseen.

Alukset
-------

Moore-Macormick Linen alusten siirto laivastolle varmistui keväällä 1941 ja C3-luokan rahtialus *Mormacmail* siirrettiin muutostöitä varten telakalle. Presidentin tukemana muutostyöt saattuetukialukseksi AVG-1 valmistuivat kolmessa kuukaudessa. Ensimmäistä *USS Long Islandia* lukuun ottamatta muutetut alukset luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle.

**Long Island -luokan saattuetukialukset**| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *USS Long Island* | Sun Shipbuilding and Drydock Company, Chester, Pennsylvania | 7. heinäkuuta 1939 | 11. tammikuuta 1940 | 2. kesäkuuta 1941 | poistettu 12. huhtikuuta 1946 |
| *HMS Archer* | Sun | 1. elokuuta 1939 | 14. joulukuuta 1939 | 24. huhtikuuta 1940 | poistettu 26. helmikuuta 1946 |
|

Lähteet
-------

* Chesneau, Roger: *Aircraft Carriers of the World, 1914 to the Present - an illustrated encyclopedia*. Bristol: Brockhampton Press, 1998. ISBN 1-86019-87-5-9. (englanniksi)
* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1922-1946*. Lontoo, Englanti: Conway Maritime Press, 1987. ISBN 0-85177-146-7. (englanniksi)
* Poolman, Kenneth: *Allied Escort Carriers of World War Two in action*. Avon: Blandford Press, 1988. ISBN 0-7137-1221-X. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Chesneau, Roger s. 213
2. ↑  Gardiner, Robert s. 107
**Pienet Miehet** on helsinkiläinen vuonna 1983 perustettu rockyhtye. Yhtyeen kappale "5 laiskaa auringossa" vuodelta 1988 nousi hitiksi*lähde?* ja se löytyy yhtyeen seuraavana vuonna julkaistulta nimikkoalbumilta.

Pienten Miesten kappaleet perustuivat aluksi pitkälti Juha Huhtasen sävellyksiin ja Jäky Järnefeltin teksteihin, mutta myöhemmässä tuotannossa myös Jäky Järnefeltin ja Miikka Paatelaisen sävellykset ovat nousseet tärkeään asemaan. Yhtyeen musiikin voidaan sanoa saaneen vaikutteita mm. Neil Youngin, The Bandin ja Grateful Deadin musiikista.

Pienet Miehet navetan vintillä Odotellessa-videon kuvauksissa vuonna 2006. Kuva: Harri Räty
Yhtye toimi aktiivisesti vuosina 1983 - 1991, jolloin keikkailun päätti laulaja Jäky Järnefeltin pahentunut kuulovaurio ja osaltaan muiden jäsenten kiireet muissa yhtyeissä. Aktiiviaikana bändin suosimia keikkapaikkoja olivat mm. Kulttuuritalon ravintola Kultti sekä ravintola Kannas Helsingissä, sekä ravintola Torvi Lahdessa. Viimeisenä aktiivisena kesänä saatiin makua myös hieman isommasta yleisöstä, kuten festivaaleilla Down By The Laiturissa Turussa ja Ilosaarirockissa Joensuussa. Aktiivisen kauden viimeinen keikka soitettiin ravintola Ostrobotniassa syyskuussa 1991.

Pienillä Miehillä oli myös innokkuutta musiikkivideoiden tekemiseen, ja ensimmäiseltä levyltä video kuvattiin kappaleisiin *5 laiskaa auringossa* ja *Lättylaulu*. Toiselta levyltä musiikkivideo kuvattiin kappaleisiin *Pian unohdan* ja *Kun levy loppuu*. Viimeksi mainittu tehtiin tv-ohjelma Levyraadin pyynnöstä, jossa kappale videoineen esitettiin. Videon lopputuloksessa näkyy lievästi humoristinen vastahakoisuus tv:ssä esitettävän kappaleen valintaa kohtaan. Vuonna 2006 kuvattiin vielä video kappaleeseen *Odotellessa*.

Yhtye ei ole keikkaillut vuoden 1991 jälkeen lukuun ottamatta 2006 soitettua lyhyttä puoliakustista keikkaa levynjulkistamistilaisuudessa.

Jäsenet
-------

* Jäky Järnefelt – laulu, rummut
* Juha Huhtanen – kitara, laulu
* Yrjö Vähäkallio – kitara, basso
* Mikael Pekkala - basso (1983 - 1988)
* Vesa Alex Aitokari - koskettimet (1983 - 1988)
* Tom Nyman - basso (1988 - 1991)
* Miikka Paatelainen – kitara, laulu (1988 - )
* Tapio Järnefelt – rummut (1990 - )

Diskografia
-----------

* 5 laiskaa auringossa / Noita (single, 1988)
* *Pienet Miehet*  (1989)
* Pikkukylässä / Elokuun viimeiset päivät (single, 1989)
* Sata samanlaista kahvilaa / Metsälaulu (single, 1989)
* *Painoton maa*  (1991)
* Pian unohdan / Kuningas (single, 1991)
* Satamalaulu / Musta päivä (single, 1991)
* *13 nuolta*  (2007)
**Thuma mina, thuma mina somandla** (Lähetä, lähetä oi, Herra, meidät) on eteläisestä Afrikasta kotoisin oleva hengellinen laulu.

Laulua on laulettu xhosa- ja zulukansan parissa. Laulun synnyn taustalla on katolisen papin David Dargien työ, jonka tarkoituksena oli 1960-luvulla luoda hengellistä musiikkia, joka perustuisi perinteiseen xhosa- ja zulukansojen musiikkiin. Suomeen se on tullut todennäköisesti ruotsinkielisen tekstin kautta. Vuonna 1978 Ruotsin kirkon lähetys (Svenska kyrkans Mission) järjesti opintomatkan Etelä-Afrikkaan, johon osallistui nuorten lauluyhtye Fejdur. Matkan tuloksena Ruotsin kirkon lähetys julkaisi kaksitoista laulua sisältävän vihkon *Amandla* vuonna 1979. "Thuma mina" -laulu oli sen viimeinen laulu.

*Amandla*-vihkon syntyyn vaikutti Ruotsin Ransäterissä olevan Geijeskolan-oppilaitoksen ja zimbabwelaisen *Kwanogogoma College of Musicin* väliset yhteydet. Laulun on kääntänyt ruotsiksi ja musiikin sovittanut Fejdurin johtaja Anders Nyberg. Laulu on antanut nimen kansainväliselle ekumeeniselle laulukirjalle *Thuma Mina*, joka ilmestyi Ruotsissa 1995. Tämä laulu tuli Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjaan vasta kirkolliskokouksen käsittelyn yhteydessä, edustaja-aloitteen kautta (virsi 584 "Sänd mig, Gud"). Sen on kääntänyt Ruotsin kirkon virsikirjaan suomeksi Anna-Maija Raittila 1999.

Virren laulutyyli on erilainen kuin perinteisissä protestanttisissa koraaleissa. Se rakentuu esilaulajan ja laulavan ryhmän vuorottelulle. Esilaulaja aloittaa "ilmoittamalla" mitä pyydetään. Esimerkiksi "*Lähetä"*, ja laulajat jatkavat *"Lähetä, lähetä, oi Herra meidät, - -* ". Seuraavaan säkeistöön verbi vaihtuu esimerkiksi *johdata, pelasta, armahda*. Teksti muuttuu jossain määrin verbin mukaan (lähetä mei*dät*, johdata me*itä*). Seurakunta voi laulaa osuuttaan kolmi- tai neliäänisenä.

Virrestä on olemassa useita suomennoksia eri kokoelmissa (esimerkiksi *Toivon lauluja)*, mutta Ruotsin kirkon virsikirjan käännöksessä on, että virren tekstiä ja siten rukousaihetta voidaan vaihdella kyseisen tilanteen mukaan ja jotta sitä voidaan laulaa ilman että kaikilla on painettu teksti edessään. Seurakunta voi laulaa osuuttaan kolmi- tai neliäänisenä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Per Olof Nisser, Inger Selander, Hans Bernskiöld: *Psalmernas väg. Kommentaren till text och musik i Den svenska psalmboken*
Band 3 Psalmerna 421-651 Liturgiska sånger 652-700.*, s. 377. Wessmans musikförlag AB Visby 2019, 2019. ISBN 978-91-877-1068-1. (ruotsiksi)*
2. ↑  Thuma mina *hymnary.org*. Viitattu 13.9.2020. (englanniksi)
3. ↑  Send Me, Lord *hymnary.org*.  Arkistoitu 3.8.2020. Viitattu 12.9.2020. (englanniksi)
4. ↑  Blomqvist, Göra ; Tuukkanen, Teija; Värri, Helena; Vapaavuori, Hannu: *Toivon lauluja : riemuvuoden 2000 lauluvihko Hoppets ton : sånghäfte för jubelåret 2000*. Kirkkohallitus
Kirjapaja oy, 1999.
**Eurometri** on Suomen Eurooppaliike -yhdistyksen vuonna 1995 perustama lehti, jonka tavoitteena on Eurooppa-tietouden lisääminen ja Suomen EU-jäsenyyden tukeminen. Eurometri ilmestyy tabloid-formaatissa 3–4 kertaa vuodessa. Lehden painos on ollut keskimäärin noin 100 000 kappaletta.

Lehti on ollut useille suomalaisille europarlamentaarikoille yksi kanava viestiä, useat EU-parlamentin jäsenet kolumnoivat säännöllisesti Eurometrissä. EU-parlamenttivaalien yhteydessä lehdestä on otettu keskimääräistä suurempia painoksia ja siinä on julkaistu runsaasti eri puolueiden ja niiden ehdokkaiden kirjoituksia ja vaalimainoksia. Poliittisen sisällön lisäksi lehdessä kerrottaan laajasti suomalaisen talouselämän ja EU-lobbaajien tavoitteista.

Lehteä on tukenut muun muassa Suomen ulkoasiainministeriö kehitysyhteistyön tiedotusmäärärahoistaan. Lehden päätoimittajana toimi 1995-2005 Matti Niiranen ja vuodesta 2006 alkaen Pauli Kivipensas. Lehdestä on ilmestynyt myös muutama englanninkielinen versio.

Lähteet
-------

* Eurometri (Arkistoitu – Internet Archive)
Bel Geddesin virtaviivainen konseptiauto.
**Norman Melancton Bel Geddes** (27. huhtikuuta 1893 Adrian, Michigan – 8. toukokuuta 1958) oli yhdysvaltalainen art deco -aikakauden muotoilija ja lavastaja, jonka erikoisalaa oli aerodynaaminen ja futuristinen muotoilu.

Norman Melancton Geddes syntyi Michiganissa ja varttui Ohion New Philadelphiassa osakevälittäjän poikana. Avioituessaan 1916 Helen Belle Schneiderin kanssa pariskunta yhdisti sukunimensä muotoon Bel Geddes. Näyttelijä Barbara Bel Geddes oli heidän tyttärensä.

Bel Geddes teki alkuun lavastuksia Los Angelesissa toimineelle Little Theaterille ja siirtyi 1918 New Yorkin Metropolitan-oopperan lavastajaksi. Hän loi visuaalisen ilmeen myös moniin Broadway-esityksiin ja Sonja Henien jääshow’hin. Hän suunnitteli lavasteet Cecil B. DeMillen elokuvaan *Kahleiden katketessa* (*Feet of Clay*, 1924).

Bel Geddes avasi oman teolliseen muotoiluun keskittyneen toimistonsa vuonna 1927 ilman mitään akateemista muotoilu- tai muuta koulutusta. Toimiston piirissä syntyi erilaisia kuluttajatuotteita cocktailravistimista radiovastaanotinten koteloihin. Hän loi myös futuristisia tuotekonsepteja joita ei koskaan toteutettu, kuten pisaranmuotoisen henkilöauton ja valtavan vesitasolentokoneen "Airliner Number Four", jossa olisi kansia ja erilaisia ajanviettotiloja kuin valtameriristeilijässä. Hänen lehtikirjoituksillaan ja vuonna 1932 julkaistulla kirjalla *Horizons* oli suuri merkitys aerodynamiikkaan eli ilmanvastuksen minimointiin perustuvalle "virtaviivaiselle" muotoilutyylille. Hänen toinen kirjansa, *Magic Motorways* (1940) keskittyi liikennesuunnitteluun ja ennakoi tulevaa interstate-tieverkostoa kaupunkeja ympäröivine ohitusteineen. Bel Geddesin omaelämäkerta *Miracle in the Evening* julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen 1960.

Lähteet
-------

1. ↑  Ian Stephens: Huge Aviation of the 1930s: The K-7 and The Bel Geddes # 4  29.3.2009. Fly Away. Viitattu 17.8.2013.
2. ↑  *Horizons*-kirjan digitoitu versio verkossa (pdf 16 MB)
3. ↑  *Magic Motorways* -kirjan digitoitu versio verkossa (pdf 30 MB)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Norman Bel Geddes**.
* Bel Geddesin esittely Texasin yliopiston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Museum of Modern Art
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Norman Bel Geddes
**Kuusilmä** (*Hiodon tergisus*) on kuusilmien (Hiodontidae) heimoon kuuluva lauhkean vyöhykkeen makeissa vesissä elävä kalalaji.

Kuusilmän tavanomainen pituus on 28,3 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 47 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on 907 grammaa.

Kuusilmää tavataan Saint Lawrence-joessa, Suurissa järvissä Yläjärveä lukuun ottamatta, Mississippi-joen ja Hudsoninlahden altaissa Quebecistä Albertaan, etelään Louisianaan sekä Mobile Baystä Alabamasta Pontchartrain-järvelle Louisianaan. Kuusilmästä on olemassa paljon osapopulaatioita. Lajin yksilöiden kokonaislukumäärää ei ole arvioitu, mutta sen tiedetään olevan suuri. Kuusilmä on paikoin yleinen. Viimeisen kymmenen vuoden tai kolmen sukupolven aikana populaatioiden kehitys on todennäköisesti ollut suhteellisen vakaata. Kuusilmä elää keskisuurten ja suurten jokien syvissä altaissa ja suvannoissa sekä toisiinsa yhteydessä olevissa puhtaan veden järvissä ja tekojärvissä. Sitä esiintyy usein virtaamattomissa vesissä, mutta se ruokailee pääosin nopeasti virtaavassa vedessä.

Kuusilmän lisääntyminen voi tapahtua suuren kirkasvetisen virran yläjuoksulla. Mäti on puoliksi kelluvaa ja ajautuu alavirtaan tai seisovaan veteen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  NatureServe: *Hiodon tergisus* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2019-3*.  2013. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 8.3.2019. (englanniksi)
2. ↑  *Hiodon tergisus* (peilipalvelin) *FishBase*. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 8.3.2020. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q931237
* Wikispecies: Hiodon tergisus
* BOLD: 50631
* CoL: 3LYQM
* EoL: 207393
* FishBase: 2667
* GBIF: 2402318
* iNaturalist: 102785
* IRMNG: 10148518
* ITIS: 161906
* IUCN: 202409
* NAS: 727
* NatureServe: 2.104743
* NCBI: 466964
* ODNR: mooneye
* WoRMS: 590492

 |

 |
Sawai Gandharva
**Sawai Gandharva** (marathiksi सवाई गंधर्व; alun perin *Rambhau Kundgolkar*; 1886 Kundgol, Karnataka – 1952) oli intialainen laulaja.

Gandharva ei syntynyt musikaaliseen perheeseen, mutta osoitti syvää kiinnostusta musiikkia kohtaan varhaisesta iästä saakka. Hän opiskeli Abdul Karim Khanin johdolla. Gandharva meni naimisiin ja alkoi menestyä marathinkielisellä näyttämöllä, jossa myös lauloi. Hänen käyttöön omaksumansa nimi Sawai Gandharva annettiin hänelle Bal Gandharvan mukaan. Gandharva luopui lopulta näyttelemisestä ja omistautui kokonaan konserttiuralleen. Vuonna 1942 hän joutui luopumaan esiintymisestä halvausoireiden takia, mutta hän jatkoi opetustyötä kuolemaansa saakka.

Gandharva edusti Kiranan gharanaa eli koulukuntaa. Vaikka hän säilytti opettajansa tyylin, hän omaksui myös vaikutteita muiden gharanoiden edustajilta, kuten Nissar Hussain Khanilta, Bhaskarbuwa Bakhalelta ja Ramakrishnabuwa Vazelta. Gandharvan johdolla opiskelivat muiden muassa Bhimsen Joshi, Basavaraj Rajguru, Firoz Dastur ja Gangubai Hangal. Hänen kuolemansa jälkeen hänen oppilaansa perustivat Bhimsen Joshin johdolla vuosittaisen Sawai Gandharva -musiikkifestivaalin Punessa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tribute to a Maestro: Sawai Gandharva ITC Sangeet Research Academy


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* Europeana

 |

 |
Hyönteinen voi kävellä veden päällä pintajännityksen ansiosta.
**Pintajännitys** on fysiikassa nesteen pinnan ilmiö, jonka vuoksi pinta käyttäytyy kuin joustava kalvo. Se mahdollistaa vesimittarien kaltaisten hyönteisten kävelyn veden pinnalla ja aiheuttaa muun muassa kapillaari-ilmiön.

Pintajännitys johtuu nesteen molekyylien välisistä vetovoimista, koheesiosta, jotka puolestaan johtuvat molekyylien sisäisistä voimista. Nesteessä yleisesti jokaiseen molekyyliin vaikuttavat ympäröivät molekyylit joka suunnasta yhtä suurella voimalla, jolloin voimien summa on nolla. Nesteen pinnalla oleviin molekyyleihin vaikuttavat alapuolella olevien molekyylien vetovoimat, mutta nesteen ulkopuolella ei ole molekyylejä tasaamassa näitä voimia. Veden pinnassa on ikään kuin tiukasti toisiinsa sitoutuneiden vesimolekyylien kerros. Veden pinta on kuin kalvo, joka kannattaa kevyitä esineitä. Ilmamolekyylit vaikuttavat myös nesteen pintaan, mutta koska ilma on huomattavasti vettä harvempaa, tämä voima voidaan jättää huomioitta.

Pintajännitystä mitataan yksikössä newtonia metriä kohden (N/m), ja suureen symbolina on yleensä **σ**, **γ** tai *T*. Dimensioanalyysillä voidaan osoittaa, että pintajännityksen yksikkö (N/m) on yhtäpitävä yksikön joulea neliömetriä kohden (J/m2) kanssa. Tämä tarkoittaa, että pintajännitys voidaan ajatella myös pintaenergiana.

Vaatteita pestäessä pelkkä vesi ei helposti pysty tunkeutumaan pestäviin kuituihin suuren pintajännityksensä takia. Kun veteen lisätään pesu- tai puhdistusainetta, joka sisältää tensidejä eli pinta-aktiivisia aineita, veden pintajännitys pienenee, jolloin vesi "kastelee" paremmin. Lisäksi lämpötilan nousu pienentää pintajännitystä. Pintajännitys riippuu myös nesteestä: esimerkiksi veden pintajännitys on suuri, koska poolisten vesimolekyylien väliset vetysidokset ovat voimakkaita.

Stalagmometrillä voidaan mitata nesteiden pintajännityksiä.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Pintajännitys**.
* Jyväskylän yliopisto, Kemian laitos: Pintajännitysteoriaa
* Lappeenrannan teknillinen yliopisto: Pintajännitys (Arkistoitu – Internet Archive)
* Edu.fi: Pintajännityksen määrittäminen stalagmometrillä
**James Lauritz Reveal** (29. maaliskuuta 1941 – 9. tammikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä.*lähde?* Hänet tunnetaan etenkin työstään pumissien (*Eriogonum*) suvun parissa sekä hänen kehittämästään Revealin luokittelusta. Reveal oli myös Angiosperm Phylogeny Groupin jäsen sekä yksi APG II- ja APG III -luokittelujen tekijöistä.*lähde?*

Reveal syntyi vuonna 1941 Renossa Nevadassa. Hänen äitinsä oli kirjastonhoitaja ja isä metsätieteilijä. Reveal valmistui filosofian tohtoriksi Brigham Youngin yliopistosta vuonna 1969. Samana vuonna hän meni töihin Marylandin yliopiston kasvitieteen tiedekuntaan. Vuosina 1979–1999 Reveal toimi Marylandin yliopiston Norton-Brownin herbaarion johtajana. Revealin toimiessa kokoelman johtajana Norton-Brownin herbaario oli yksi maailman suurimmista tatarkasvien Eriogonoideae-alaheimoa käsittelevistä kokoelmista. Tutkimuksissaan Reveal tutki etenkin läntisen Amerikan kasvillisuutta, erityisesti alueen uhanalaisia lajeja. Reveal tutki paljon myös Uuden maailman kasvitieteen historiaa sekä kasvitaksonomiaa, ja monet hänen tutkimuksistaan liittyivät Eriogonoideae-alaheimoon. Lisäksi Reveal kirjoitti paljon kasvitiedettä ja historiaa yhdisteleviä artikkeleita sekä kirjoja. Reveal jäi eläkkeelle Marylandin yliopistosta vuonna 1999, mutta toimi silti edelleen aktiivisesti kasvitieteen parissa. Kuollessaan Reveal oli Marylandin yliopiston emeritusprofessori, Cornellin yliopiston apulaisprofessori sekä New Yorkin kasvitieteellisen puutarhan kunniakuraattori.*lähde?*

Kaiken kaikkiaan Reveal oli tuottelias kasvien kerääjä, artikkelien kirjoittaja sekä luennoitsija. Hän keräsi yhteensä yli 9 000 kasvinäytettä Pohjois- ja Väli-Amerikasta sekä Kiinasta, julkaisi yli 500 tieteellistä artikkelia sekä kävi puhumassa kutsuttuna puhujana yli sadassa eri tilaisuudessa. Uransa aikana Reveal löysi ja nimesi yli 50 kasvimuunnosta. Revealista käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä **Reveal**.*lähde?*

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:James L. Reveal 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Australia
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index
* CiNii

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Spartan teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Spartan kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Spartan akropoliin eli linnavuoren etelärinteessä nykyisen Spártin kaupungin keskustan pohjoispuolella.

Spartan teatteri rakennettiin roomalaisella ajalla varhaisella keisarikaudella eli ensimmäisen vuosisadan lopulla eaa. tai ensimmäisen vuosisadan alkupuolella jaa. Myös lähes kaikki paikalta tehdyt löydökset ovat peräisin vasta roomalaiselta ajalta. Teatteri ei siis ollut olemassa vielä Spartan ankaralla klassisella kaudella, josta kaupunki erityisesti tunnetaan. Teatteria käytettiin julkisiin kokoontumisiin, juhliin sekä teatterinäytäntöihin.

Teatteri oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Sen pohjoispuolella oli puolikaarenmuotoinen rinteeseen rakennettu katsomo, joka avautui etelään. Orkhestran halkaisija oli noin 28 metriä ja koko teatterin halkaisija noin 114 metriä. Kiinteät rakennelmat oli tehty valkoisesta marmorista. Teatterissa ei ollut kiinteää näyttämöä, vaan näytöksiä varten paikalle siirrettiin puinen, pyörillä varustettu esiintymislava.

Teatteri on säilynyt melko huonosti, mutta se on silti antiikin Spartan parhaiten säilyneitä raunioita. Rakennuksesta on jäljellä sen orkhestra, seinien osia ja perustuksia sekä katsomokaarta. Seinistä on löytynyt piirtokirjoituksia 100-luvulta jaa. Raunioita on kunnostettu Euroopan unionin tuella. Teatterirakennuksen läheltä on löydetty lukuisia kaupparakennuksia, jotka ovat palvelleet teatterivieraita. Ne oli tehty pääosin tiilistä ja koristeltu rappauksella.

Spartan teatterin rauniot, taustalla nykyinen Spártin kaupunki.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  The Acropolis of Sparta *Explore Starta*.  Arkistoitu 19.8.2016. Viitattu 21.11.2016.
2. 1 2 3  Acropolis of Sparta *Greek Travel Pages*. Viitattu 21.11.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Spartan teatteri** Wikimedia Commonsissa
**Moldovan tasavallan evankelisluterilainen kirkko** (romaniaksi *Евангелическо-лютеранская церковь в Республике Молдова*) on pieni luterilainen kirkkokunta Moldovan tasavallassa. Pastori Vladimir Moser toimii kirkon esimiehenä.[1]

Luterilaisen kirkon juuret Moldovassa ovat 1700-luvulla. Vuonna 1994 Natalia ja Vladimir Moser ottivat muutaman muun saksalaisen luterilaisen perheen kanssa vastaan kutsun jälleenrakentaa Moldovan luterilainen kirkko. Vuonna 1997 Vladimir Moser vihittiin papiksi ja asetettiin Tiraspolin seurakunnan saarnaajaksi. Moser perusti seurakuntia seuraaviin kaupunkeihin: Bender, Chișinău, Rîbnița ja Kamenka. Keväällä vuonna 1999 Moldovan evankelisluterilainen kirkko rekisteröitiin muodollisesti viranomaisten kanssa. Norsk Luthersk Lekmannsmisjon (NLL) aloitti lähetystyön Moldovassa syksyllä 1999 ja teki virallisen yhteistyösopimuksen Moldovan evankelisluterilainen kirkon kanssa. Lyhyen ajan kuluttua myös Nordisk Östmission (NÖ) aloitti lähetystyön Moldovan evankelisluterilaisen kirkon kanssa. NÖ:n taloudellisen tuen avulla on ollut mahdollista ostaa luterilainen keskus, auto ja autotalli kirkolle, välineet seurojen pitämiseen sekä liturgisia välineitä.[2]

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Viralliset kotisivut (venäjäksi)
* NÖ nr 1 2006 (ruotsiksi), Moldovasta sivuilla 19-20, 52-53
**San Vero Milis** (sardiksi *Santu 'èru, Santèru*) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 504 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 72,48 neliökilometriä. Se sijaitsee 10 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Lähteet
-------

1. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Altitudini dei comuni tramite DEM *Italian kuntien pinta-alat ja korkeus merenpinnasta*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)
2. 1 2  Istat - Istituto nazionale di statistica: Bilancio demografico al 30/11/2016 *Italian tilastokeskuksen väestötilasto alueittain, maakunnittain ja kunnittain*. Viitattu 16.04.2019. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Vero Milis** Wikimedia Commonsissa

Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
**Spartacuksen poika** (ital. *Il figlio di Spartacus*, suomeksi myös **Rooman kotkat**) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Historia-aiheista peplumia edustavan filmin on ohjannut Sergio Corbucci. Sen pääosaa näyttelee yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves.

Juoni
-----

Julius Caesar lähettää vuonna 48 eaa. nuoren kenturio Randuksen tutkimaan konsuli Crassuksen toimia. Matkalla Randuksen laiva ajautuu karille, hänet vangitaan ja myydään orjaksi. Randuksen johtamat orjat nousevat kapinaan. Amulettinsa perusteella hänet tunnistetaan kaksikymmentä vuotta sitten kuolleen kapinajohtaja Spartacuksen pojaksi. Perille päästyään Randus tapaa Crassuksen, tämän rakastajattaren Claudian ja jälkimmäisen soturiveljen Vertiuksen. Randus jatkaa isänsä työtä ja johtaa salaa orjuutetun kansan kapinaa julmaa Crassusta vastaan. Claudia paljastaa Randuksen, joka vangitaan. Orjat vapauttavat hänet ja tappavat Crassuksen. Claudia karkotetaan autiomaahan ja Vertius saa surmansa kaksinkamppailussa Randuksen kanssa. Paikalle saapuva Caesar tuomitsee Randuksen kuolemaan, mutta koko kansa vetoaa hänen puolestaan ja Caesar armahtaa hänet.

Näyttelijät
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Steve Reeves  | … |  Rando (Randus)
  |
|  Jacques Sernas  | … |  Vetius (Vertius)
  |
|  Gianna Maria Canale  | … |  Clodia (Claudia)
  |
|  Claudio Gora  | … |  Crassus
  |
|  Enzo Fiermonte  | … |  Goular (Gular)
  |
|  Ivo Garrani  | … |  Julius Caesar
  |
|  Ombretta Colli  | … |  orjatyttö Seila (Saida)
  |
|  Roland Barthrop  | … |  Lumone
  |
|  Franco Balducci  | … |  Vero (Barros)
  |
|  Renato Baldini  | … |  Verulo
  |
|  Giovanni Cianfriglia  | … |  legioonalainen
  |

Tuotanto
--------

*Spartacuksen poika* on paras Stanley Kubrickin *Spartacuksen* (1960) innoittamista jäljitelmistä. Se on toimiva seikkailuelokuva, joka ei kuitenkaan nouse esikuvansa tasolle. Sergio Corbuccin ohjaus on sujuvaa, Steve Reeves on vaatettunakin karismaattinen sankari ja Gianna Maria Canale tuo elokuvaan seksuaalista jännitettä.

Eastmancolor-väreissä Cinemascope-laajakangastekniikalla toteutettu suuren budjetin filmi on kuvattu Titanuksen studioilla Roomassa ja Misr Guizehin studiossa Kairossa. Ulkokuvissa näkyvät muun muassa Gizan pyramidit ja sfinksi. Piero Piccionin musiikki on lainattu samojen tekijöiden elokuvasta *Romulus ja Remus*. Yhdysvalloissa *Spartacuksen poikaa* esitettiin nimellä *The Slave* ("Orja").

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Hughes, Howard: *Cinema Italiano: The Complete Guide from Classics to Cult*, s. 81. London, New York: I. B. Tauris, 2011. ISBN 978-1-84885-608-0.
2. ↑  AFI Catalog of Feature Films *afi.com*. Viitattu 13.1.2013. (englanniksi)
3. ↑  Anica: Archivio del Cinema Italiano *archiviodelcinemaitaliano.it*. Viitattu 13.1.2013. (italiaksi)
4. ↑  Elley, Derek: *The Epic Film*, s. 114. London, Boston, Melbourne, Henley-on-Thames: Routledge & Kegan Paul, 1984. ISBN 0-7100-9656-9.

Aiheesta muualla
----------------

* *Spartacuksen poika* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *Spartacuksen poika* Elonetissä.
**Yleisurheilun Euroopan cup 1967** oli toinen eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan. Loppukilpailuihin pääsi mukaan kuusi maata. Loppukilpailut käytiin Kiovassa, Neuvostoliitossa; naisten loppukilpailu 15. syyskuuta ja miesten loppukilpailu 16.–17. syyskuuta. Neuvostoliitto voitti molemmat loppukilpailut.

Miesten välierät kilpailtiin Duisburgissa, Ostravassa ja Tukholmassa sekä naisten välierät Dresdenissä, Oslossa ja Wuppertalissa, ja jokaisesta niistä pääsi kaksi joukkuetta loppukilpailuun. Miesten kilpailussa käytiin myös Ateenassa, Kööpenhaminassa ja Dublinissa alkuerät, joista kahteen osallistui neljä ja yhteen kolme maata ja joista vain voittajat pääsivät välieriin viidentoista sinne suoraan päässeen maan seuraksi.

Loppukilpailut
--------------

### Miehet

Miehet kilpailivat 20 lajissa. Neuvostoliitto saavutti kahdeksan lajivoittoa, Itä-Saksa neljä, Ranska kolme, Länsi-Saksa ja Puola kaksi sekä Unkari yhden.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 81 |
| 2 |  Itä-Saksa | 80 |
| 3 |  Länsi-Saksa | 80 |
| 4 |  Puola | 68 |
| 5 |  Ranska | 57 |
| 6 |  Unkari | 53 |

### Naiset

Naiset kilpailivat 11 lajissa. Neuvostoliitto saavutti neljä lajivoittoa, Puola kolme, Itä-Saksa kaksi sekä Länsi-Saksa ja Iso-Britannia yhden.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 51 |
| 2 |  Itä-Saksa | 43 |
| 3 |  Länsi-Saksa | 36 |
| 4 |  Puola | 35 |
| 5 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 34 |
| 6 |  Unkari | 32 |

Lähteet
-------

1. 1 2  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 286–287. , 1987.
2. 1 2 3  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 307. , 1987.
3. 1 2  European Cup A Final and Super League (Men) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
4. 1 2  European Cup A Final and Super League (Women) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
5. ↑  European Cup Semi-Finals *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  European Cup Preliminary Round *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 14.4.2020. (englanniksi)
**San Vitalen basilika** (ital. *Basilica di San Vitale*) on Italian Ravennan kaupungissa sijaitseva myöhäisantiikkinen kirkkorakennus. 

Bysanttilaista tyyliä edustavan kirkon rakentaminen alkoi vuonna 526 piispa Ecclesiuksen alaisuudessa Ostrogoottien valtakunnassa. Rakennus vihittiin käyttöön vuonna 547, kun kaupunki oli siirtynyt Itä-Rooman haltuun. San Vitale muodostaa Ravennassa muiden varhaiskristillisten monumenttien kanssa Unescon maailmanperintökohteen.

Kahdeksankulmion muotoinen San Vitale on rakennettu marmorikivestä, ja korkea kupoli on terrakottasavea. Sisätilojen mosaiikkien esikuvina pidetään konstantinopolilaista kirkkotaidetta, ja ne esittävät Vanhan sekä Uuden testamentin hahmoja, Bysantin hallitsijoita ja katolilaisia kirkonmiehiä. Värikkäistä mosaiikestaan tunnettua kirkkoa pidetään Bysantin arkkitehtuurin mestariteoksena.

Kuvia
-----

* Kahtatoista apostolia ja Jeesusta esittävä mosaiikkiKahtatoista apostolia ja Jeesusta esittävä mosaiikki
* Jumalan karitsa -mosaiikki kirkon katossaJumalan karitsa -mosaiikki kirkon katossa
* Iisakin uhrausta esittävä mosaiikkiIisakin uhrausta esittävä mosaiikki
* 
* Bysantin keisarinna Theodoraa esittävä mosaiikkiBysantin keisarinna Theodoraa esittävä mosaiikki
* Kirkon kupolin barokkityyliset freskot on maalattu vuosina 1778-1782.Kirkon kupolin barokkityyliset freskot on maalattu vuosina 1778-1782.
* 
* 
*

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Church of San Vitale Encyclopædia Britannica. Viitattu 7.6.2018
2. ↑  Early Christian Monuments of Ravenna Unesco. Viitattu 7.6.2018

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **San Vitale** Wikimedia Commonsissa
**Spartan maanjäristys 464 eaa.** oli maanjäristys, joka tapahtui Kreikassa tarkemmin tuntemattomaan aikaan vuonna 464 eaa. Se vaikutti erityisesti Spartassa ja muualla Lakoniassa. Maanjäristyksen magnitudi oli arviolta noin 7,2.

Nykytutkimuksen perusteella maanjäristyksen arvioidaan tapahtuneen noin 20 kilometriä pitkässä pohjois-eteläsuuntaisessa siirroksessa muutamia kilometrejä itään antiikin Spartan paikasta. Antiikin lähteet kertovat, että Spartassa jäi maanjäristyksen seurauksena pystyyn ainoastaan viisi taloa ja yli 20 000 henkeä kuoli. Taygetos-vuorelta syöksyi alas suuri määrä kivenlohkareita. Spartalaiset pitivät järistyksen syynä Poseidonin vihaa, koska joitakin tämän pyhäkköön turvananojiksi hakeutuneita helootteja olisi viety teloitettaviksi.

Järistys oli Spartan historian merkittävimpiä tapahtumia. Se heikensi Spartaa niin paljon, että Messenian helootit nousivat kapinaan ja hyökkäsivät kaupunkiin. Seurannut sota, jota kesti vuoteen 455 eaa. tunnetaan kolmentena messenialaissotana. Useita satoja spartalaisia kuoli hyökkäyksessä, mutta lopulta helootit vetäytyivät Messenian Ithome-vuorelle. Maanjäristyksen seurauksena myös Spartan ote joistakin sen liittolaiskaupungeista heikkeni. Lopulta järistys saattoi olla vaikuttamassa ensimmäisen peloponnesolaissodan syttymiseen.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Armijo, R. & Lyon-Caen, H. & Papanastassiou, D.: A possible normal-fault rupture for the 464 BC Sparta earthquake.  *Nature*, 1991, 351. vsk, s. 137–139. Artikkelin verkkoversio.
2. 1 2  Smith, William: "Graecia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Diodoros Sisilialainen: *Historian kirjasto* 11.63; Plutarkhos: *Kuuluisien miesten elämäkertoja*, Kimon 16.
4. 1 2 3  The Broken Alliance: From The Great Earthquake To The Battle of Tanagra, 464–457 BC *Spartapedia*. Viitattu 4.10.2021.
5. ↑  Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: "Messene", *Antiikin käsikirja*, s. 340. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
6. ↑  Perkins, Ivan: *Vanishing Coup: The Pattern of World History since 1310*, s. 143. Rowman & Littlefield, 2013. ISBN 9781442222724. Teoksen verkkoversio.
**Yleisurheilun Euroopan cup 1977** oli kuudes eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan, mutta molemmat loppukilpailut käytiin 13.–14. elokuuta Helsingissä, Suomessa. Molempiin loppukilpailuihin osallistui kahdeksan maata ja Itä-Saksa voitti ne molemmat.

Miesten välierät kilpailtiin Ateenassa, Lontoossa ja Varsovassa sekä naisten välierät Bukarestissa, Dublinissa ja Tukholmassa. Jokaisessa niistä oli kahdeksan joukkuetta ja kaksi parasta joukkuetta pääsi loppukilpailuun, minkä lisäksi paikan saivat kaikkien välierien eniten pisteitä kerännyt kolmanneksi sijoittunut sekä loppukilpailun isäntämaa Suomi. Ainoa alkuerä kilpailtiin Kööpenhaminassa, ja sieltä viidestä mies- ja neljästä naisjoukkueesta kolme parasta pääsivät välieriin 21:n sinne suoraan päässeen maan seuraksi.

Loppukilpailut
--------------

### Miehet

Miehet kilpailivat 20 lajissa. Itä-Saksa saavutti yhdeksän lajivoittoa, Länsi-Saksa viisi, Iso-Britannia ja Neuvostoliitto kaksi sekä Puola ja Ranska yhden. Suomen urheilijoista kiekonheiton alun perin voittanut Markku Tuokko, keihäänheitossa toiseksi sijoittunut Seppo Hovinen ja korkeushyppääjä Asko Pesonen jäivät kiinni dopingin käytöstä ja heidät hylättiin.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 125 |
| 2 |  Länsi-Saksa | 112 |
| 3 |  Neuvostoliitto | 100 |
| 4 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 95 |
| 5 |  Puola | 93 |
| 6 |  Ranska | 70 |
| 7 |  Suomi | 66 |
| 8 |  Italia | 54 |

### Naiset

Naiset kilpailivat 15 lajissa. Itä-Saksa saavutti kymmenen lajivoittoa, Neuvostoliitto kolme sekä Länsi-Saksa ja Puola yhden. Itä-Saksan Ilona Slupianek voitti alun perin kuulantyönnön mutta jäi kiinni dopingin käytöstä ja hänet hylättiin.

#### Loppupisteet


| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 106 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 94 |
| 3 |  Länsi-Saksa | 68 |
| 4 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 68 |
| 5 |  Puola | 58 |
| 6 |  Romania | 55 |
| 7 |  Bulgaria | 53 |
| 8 |  Suomi | 36 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 296–297. , 1987.
2. 1 2  Laitinen, Esa: *Suomen yleisurheilun tilasto-osa*, s. 312–313. , 1987.
3. 1 2  European Cup A Final and Super League (Men) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
4. 1 2  European Cup A Final and Super League (Women) *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
5. ↑  European Cup Semi-Finals *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
6. ↑  European Cup Preliminary Round *Gbrathletics*. Athletics Weekly. Viitattu 15.4.2020. (englanniksi)
**Pajulaahusvenhokas**, aikaisemmalta nimeltään **pajulaahusyökkönen**, (*Nycteola degenerana*) on venhokkaisiin kuuluva, pienikokoinen yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Lähisukulaistensa tapaan pajulaahusvenhokas on ulkonäöltään hyvin vaihteleva, harmahtava pieni perhonen. Etusiivet ovat väritykseltään mustan, valkoisen ja harmaan kirjavat ja yleensä voimakkaan kontrastiset, mutta myös tasaisemmin värittyneitä yksilöitä tavataan usein. Tavallisesti etusiivissä on harmaanvalkoinen pohjaväri. Siiven poikki kulkevat, väriltään mustat poikkiviirut ovat kaksinkertaiset. Keskisarka on harmaa, ja siinä on ruskea rengastäplä, jonka kohdalla sisempi poikkiviiru tekee selvän kaarteen siiven kärkeä kohti. Takasiivet ovat vaihtelevissa määrin harmaanvalkoiset. Siipiväli on 23–28 mm.

Pajulaahusvenhokas voi olla ulkonäkönsä perusteella varsin vaikeaa erottaa muista laahusvenhokkaista, joskin se on Suomessa sukunsa ylivoimaisesti yleisin ja laajimmalle levinnyt.

Levinneisyys ja lentoaika
-------------------------

Pajulaahusvenhokasta tavataan Länsi-Euroopasta Japaniin saakka ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa sitä tavataan ainakin Etelä-Lappiin asti. Pajulaahusyökkönen on aikuistalvehtija, joten perhosia voi tavata elokuun alusta syksyyn ja uudelleen touko-kesäkuussa.

Elinympäristö ja elintavat
--------------------------

Pajulaahusvenhokas on pajukoissa elävä laji. Aikuiset perhoset lentävät hämärän laskeuduttua, ja yksilöitä voi satunnaisesti tavata myös kukista. Levätessään perhonen pitää siipiään tasossa tai riittävän ohuella oksalla kiertää ne putkimaisesti oksan ympärille, mikä vaikeuttaa perhosen hahmottamista.

Naaras munii noin 100 munaa ravintokasvin oksille. Toukat piileskelevät aluksi lehtien alapinnoilla mutta kutovat myöhemmin muutamia lehtiä yhteen suojaavaksi piilopaikaksi. Yhdessä pensaassa voi olla useita toukkia, ja toukat viihtyvät parhaiten pensaan lämpimämmällä puolella, muutamia metrejä maanpinnan yläpuolella. Täysikasvuisena toukka tekee kellanvalkean, heimolle tyypilliseen tapaan venemäisen kotelokopan lehden alapinnalle tai oksalle.

Ravintokasvi
------------

Toukka elää pajuilla (*Salix*), erityisesti raidalla (*Salix caprea*).

Lähteet
-------

1. ↑  Lauri Kaila, Marko Mutanen: Pajulaahusvenhokas – *Nycteola degenerana* *Suomen Lajitietokeskus*.  2019. Viitattu 23.3.2022.
2. ↑  Suomen perhostutkijain seura (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. 1 2 3 4  Nationalnyckeln till Sverges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare–tofsspinnare Lepidoptera: Lasiocampidae–Lymantriidae. ISBN 978-91-88506-58-0 s. 311–314
7. ↑  Perhoswiki[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Suomen Perhoset: Pajulaahusvenhokas
* kuva toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
* lepiforum.de (saksaksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1306093
* BioLib: 54768
* BOLD: 204432
* CoL: 937WH
* EoL: 542690
* EUNIS: 311289
* Fauna Europaea: 447157
* Fauna Europaea (new): 12df8e22-ac6e-482a-81a6-a58cf0d6c376
* GBIF: 5114299
* iNaturalist: 483587
* IRMNG: 10622524
* LepIndex: 275137
* NBN: NHMSYS0000503419
* NCBI: 753206

 |

 |
**Poistoilman vuosihyötysuhde** kertoo kuinka hyvin kiinteistön lämmöntalteenotto toimii. Poistoilman vuosihyötysuhteen tulisikin olla mahdollisimman korkea. Uusissa kiinteistöissä sen on oltava 45% Tämä tarkoittaa siis sitä että talosta poistuvasta ilmasta on "kierrätettävä" lämmitysenergiaa takaisin kiinteistön lämmitykseen vuositasolla minimissään tämä määrä.

Poistoilman hyötysuhde lasketaan kaavalla (sisälämpötila- ulospuhalluslämpötila) / (sisälämpötila-ulkolämpötila). Tehokkaalla LTO-kennolla sekä LTO-toimintaan optimoidulla lämpöpumpulla ulospuhalluslämpötilaksi saadaan jatkuvasti lämmityskaudella noin +2C…+4C. Näin ollen poistoilman hyötysuhde on jopa yli 100% ulkolämpötilan ollessa tätä korkeampi. Poistoilman vuosihyötysuhde sen sijaan on Etelä-Suomessa 90%…105%… ja Pohjois-Suomessa 75%…90%

Ulos puhallettavan ilman lämpötila saadaan +2C…+4C lämpötilaan vain riittävän tehokkaalla kennostolla (talteenottopatterilla). Jos kennosto ei ole riittävän tehokas, on poistettavan ilmankin lämpötila korkeampi mikä heikentää selkeästi poistoilman vuosihyötysuhdetta sekä luonnollisesti myös LTO-järjestelmän lämmöntuottoa.

Lähteet
-------

* HögforsGST: Poistoilman lammon talteenotto ja usein kysytyt kysymykset *hogforsgst.com*.  Arkistoitu 28.7.2017. Viitattu 27.7.2017. (suomeksi)
**Manuel Dunkel** (s. 2. marraskuuta 1971) on suomalainen jazzmusiikin saksofonisti ja säveltäjä.

Dunkelin kiinnostus jazzia kohtaan alkoi teini-iässä. Häneen vaikutti erityisesti John Coltranen tuotanto. Dunkel pääsi opiskelemaan Helsingin Pop & Jazz Konservatorioon, josta valmistuttuaan hän aloitti opiskelun Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Sieltä hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2004. Valmistuttuaan hän ryhtyi opettajaksi Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Dunkel nousi 1990-luvulla esiin monipuolisena muusikkona, joka soitti jazzin lisäksi myös esimerkiksi funkia. Vuonna 1996 hänelle myönnettiin Pekka Pöyry -saksofonipalkinto. *Jazzrytmit*-lehdessä hänet äänestettiin vuosina 1999–2001 parhaaksi tenorisaksofonistiksi. Dunkel sai lisäksi Suomen Jazzliitolta Yrjö-palkinnon vuonna 2011.

Dunkel aloitti vuonna 1996 oman yhtyeen Manuel Dunkel Quartetin johtamisen. Kokoonpanolta ilmestyi samanniminen albumi vuonna 1998. Alkuperäinen kokoonpano julkaisi kaksi albumia, minkä jälkeen kvartetti on jatkanut levyttämistä eri kokoonpanoilla. Suurimmilta osin albumien musiikki on koostunut Dunkelin omista sävellyksistä. Dunkel on tehnyt Suomessa monia kiertueita kvartetin kanssa ja esiintynyt lisäksi monien maiden kansainvälisillä jazzfestivaaleilla. Vuonna 2013 Dunkel soitti albumilla *Meeting Point* (Texicalli Records) United-kokoonpanonsa ja Proton String Quartetin kanssa. Muun työnsä ohella Dunkel on soittanut UMO Helsinki Jazz Orchestrassa, jonka kokoonpanoon hän liittyi vuonna 1994. Hän on toiminut myös monissa muissa yhtyeissä, kuten Jukka Perko & Hurmio-orkesterissa, Platypus Ensemblessä ja pohjoismaisessa TONIC:ssa. Vierailevana solistina Dunkel on toiminut sekä Suomessa että ulkomailla.

Lokakuussa 1995 Dunkel yhtyeineen konsertoi Helsingissä yhdessä saksofonisti Michael Breckerin kanssa. Hän on esiintynyt myös Paul Jacksonin kanssa.

Manuel Dunkelia kuullaan myös dokumenttielokuvissa *Tolonen* ja *Sonic Mirror*.

Yksityiselämä
-------------

Dunkel syntyi Vantaalle keskiluokkaiseen perheeseen. Nykyään hän asuu Espoossa jazzlaulaja-vaimonsa Mirja Mäkelän kanssa. Parilla on 3 yhteistä lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2  50-vuotias | Saksofonisti Manuel Dunkel etsii edelleen soundiaan *Helsingin Sanomat*.  2.11.2021. Viitattu 18.1.2023.
2. 1 2 3 4  Manuel Dunkel Jazz Finland
3. 1 2  Jyväskylä Big Band Tribute to Michael Becker Jazzrytmit
4. ↑  Dunkel on Brecker // UMO with Michael Brecker: Live in Helsinki 1995 -levyjulkaisukonsertti - Jazz Finland *jazzfinland.fi*. Viitattu 18.1.2023. (englanniksi)
5. ↑  Manuel Dunkel *UMO Helsinki Jazz Orchestra*. Viitattu 18.1.2023.
6. ↑  Manuel Dunkel *IMDb*. Viitattu 18.1.2023. (englanniksi)
7. ↑  Mirja Mäkelä, perheenäiti ja muusikko - Jazzrytmit *jazzrytmit.fi*.  31.7.2012. Viitattu 18.1.2023.
**Puhelias** (ruots. *Pratsam*) on näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten tarpeisiin kehitetty apuväline, jolla on mahdollista kuunnella ääneen luettua tekstiä, esimerkiksi sanomalehtiä tai kirjoja. Laite on suunniteltu korvaamaan aiemmin näkövammaisia varten tuotetut äänikasetit tai cd-levyt.

Puhelias on itsenäinen sähkölaite, joka kytketään tietoverkkoon tietokoneen tapaan. Siinä on sisäänrakennettu kaiutin sekä suuret, selkeät näppäimet, joilla käyttäjä pystyy ohjaamaan laitteen toimintaa. Käyttäjän niin pyytäessä laite ottaa automaattisesti yhteyttä ennalta sovittuun sisällöntuottajaan, esimerkiksi lehden julkaisijaan tai näkövammaisten kirjastoon ja lataa kuunneltavaksi ennalta tilatun aineiston, vaikkapa uusimman sanomalehden. Lataustekniikkana on Internet audio streaming, kuten esimerkiksi nettiradioissa. Tiedostomuotona on Daisy, jota useimmat näkövammaisille informaatiota tuottavat nykyään käyttävät. Haluttaessa laite voidaan kytkeä myös tietokoneeseen USB-portin kautta. Langattomia verkkoyhteyksiä varten siihen on saatavissa erillinen sovitin. 

Vuonna 2008 Puhelias julkaistiin myös tietokoneohjelmana.

Vuonna 2012 yrityksestä ja sen tuotteista alettiin käyttämään pelkästään nimeä Pratsam, mm. lukuohjelmasta tuli nyt Pratsam Reader.

Näkövammaisten kirjasto Celia toteuttaa lainaamiensa kirjojen verkkokuuntelun Pratsamia käyttäen.

Lähteet
-------

* pratsam.com