recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lieuwe Westra** (9. syyskuuta 1982 Mûnein, Tytsjerksteradiel – 14. tammikuuta 2023) oli alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Vacansoleil-tallissa 2009–2013 ja edusti Astana Teamia vuodesta 2014 uransa loppuun, vuoteen 2016 saakka. Amatööriurallaan hän kilpaili Krolstone Continental Teamissa 2006–2008.

Westra voitti vuoden 2012 Pariisi–Nizza-ajon viidennen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi kahdeksan sekuntia Bradley Wigginsille hävinneenä.

Aktiiviuransa jälkeen Westra kärsi masennuksesta. Hän kuoli 40-vuotiaana tammikuussa 2023.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase, Pro Cycling Stats

2007
OZ Wielerweekend. 2. etapin (aika-ajo) voitto
2008
Tour Alsace, 2. etapin voitto
2009
Arno Wallaard Memorial, voitto
Tour de Picardie, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
2011
Classic Loire Atlantique, voitto
De Pannen kolmen päivän ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Belgian ympäriajo, 1. etapin (aika-ajo) voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa kahdeksas
2012
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
De Pannen kolmen päivän ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Belgian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Aika-ajon Alankomaiden-mestaruus
Olympialaiset, aika-ajossa 11:s
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 5. etapin (aika-ajo) voitto
2013
Kalifornian ympäriajo, 1. etapin voitto
Aika-ajon Alankomaiden-mestaruus
2014
Katalonian ympäriajo, 7. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, 7. etapin voitto
2016
De Pannen kolmen päivän ajo, kokonaiskilpailun voitto

Lähteet
-------

1. 1 2  Masennuksen kanssa kamppaillut hollantilaispyöräilijä kuoli 40-vuotiaana *Helsingin Sanomat*.  15.1.2023. Viitattu 15.1.2023.
2. 1 2  Lieuwe Westra *procyclingstats.com*. Viitattu 15.1.2023. (englanniksi)
3. 1 2 3  Lieuwe Westra *cyclingarchives.com*. Viitattu 14.6.2014. (englanniksi)
4. 1 2  Lieuwe Westra *cyclingbase.com*.  Arkistoitu 1.1.2014. Viitattu 13.3.2012. (ranskaksi)
5. ↑  Paris - Nice 2012 *cyclingarchives.com*. Viitattu 13.3.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (hollanniksi)
**Liettyä Project** on suomalainen progressiivista rock-musiikkia esittävä yhtye. Liettyä Projectin muodostavat sisarukset Minna ja Ilkka Liettyä. Minna Liettyä on nykyisin nimeltään Minna Liettyä-Tyni. Liettyä-Tyni on tehnyt musiikkia 1990- ja edelleen 2000-luvulla, muun muassa aviomiehensä Pekka Tynin kanssa. Ilkka Liettyä on vaikuttanut musiikkialalla ja on soittanut kitaraa esimerkiksi Minna Tyni Bandin vuoden 1995 *Navajo*- ja Kristian Meurmanin vuoden 2009 *Galaksi*-levyillä.

Yhtyeen tuotanto
----------------

Yhtye on julkaissut vain yhden levyn, nimeltään *Sturm*, vuonna 1986. Tiettävästi yhtyeellä olisi myös julkaisematon albumi, nimeltään *Drang*. Yhtyeen tuotantoon kuuluu myös yksi vuonna 1985 julkaistu single, joka sisältää kappaleet "Tuntematon" ja "Kivaa".

Liettyä Project esiintyi myös Ylen *Hittimittarissa* (jakso 58), joka esitettiin helmikuussa 1988. Ohjelmassa kilpaili Liettyä Projectin kappale "Legenda", jota ei ole *Sturm*-levyllä eikä julkaistulla singlellä.

### Sturm

Prof-ARtin 1986 julkaisemalla *Sturm*-levyllä laulusta vastaa Minna Liettyä, kun taas Ilkka Liettyä soittaa kitaroita, koskettimia ja kolmea kappaletta lukuun ottamatta myös bassoa. Muilla kappaleilla (A4, B2, B4) bassoa soittaa Juuso Nordlund. Rummuista vastaavat sekä Arto Rautajoki että Harri Häyrynen. Lisäksi kahdella kappaleella on saksofonissa Vesa Hyrskykari. Yhdellä urkuja soittaa Safka Pekkonen ja huilua Kristiina Kallio.

Levyn A-puolella on kappaleet "Tuuli", "Spoof", "Itämeri beat" ja "Tähdelle". B-puolen biisit ovat nimeltään "Tulitikkutyttö", "Sateen satama", "Kyllästyin kerran" sekä "Sturm".

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Liettyä Project (diskografia tekijätietoineen ja eri julkaisuineen) www.discogs.com. Viitattu 14.9.2015. (englanniksi)
2. ↑  Minna Liettyä (diskografia tekijätietoineen ja eri julkaisuineen) www.discogs.com. Viitattu 14.9.2015. (englanniksi)
3. 1 2  Liettyä Project - "Aikaisin" (lataaja: cjspoof)  6.2.2011. www.youtube.com. Viitattu 14.9.2015. (englanniksi), (suomeksi)
4. 1 2  Ilkka Liettyä (hae nimellä: Ilkka Liettyä) helmet.fi. Viitattu 14.9.2015. (suomeksi)
5. ↑  Jakso 58: Hittimittari  9.6.2015. areena.yle.fi. Viitattu 14.9.2015. (suomeksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Liettyä Project -aihekanava verkkosivustolla YouTube.com
**Mika Pyrhönen** (s. 23. elokuuta 1975) on entinen suomalainen lentopalloilija, joka pelasi uransa viimeisen kauden Tampereen Isku-Volleyssa kaudella 2007.

Pyrhönen on ollut jo kauan Suomen maajoukkueen runkopelaajia sekä loistanut SM-liigassa. Ennen Isku-Volleyta Pyrhönen on pelannut KuPS-Volleyssa sekä ulkomailla monia vuosia. Pyrhönen siirtyi kreikkalaisen Rethymnonin riveistä Isku-Volleyyn keväällä 2002. SM-kulta 199-senttisellä Pyrhösellä on Isku-Volleyn (2006) lisäksi KuPS-Volleysta vuosilta 1998 ja 2000. 

Kauden 2003–04 Pyrhönen pelasi Saksassa Unterhachingissa ja seuraavan kauden Belgiassa Maaseikissa ennen paluutaan Tampereelle 2006. 

Lähes 160 A-maaottelua pelannut Pyrhönen palkittiin vuonna 1995 nuorten (20-v) MM-kisojen parhaana torjujana, kun Suomi sijoittui kisoissa neljänneksi. 1996–2006 vuosien välillä Pyrhönen pelasi maajoukkueessa, jonka jälkeen hän päätti antaa tilaa nuorille tähdille.

Pyrhönen on valittu SM-liigan tähtikuusikkoon 2006 ja 2007 kausilla sekä 2007 kaudella hän voitti Ilta-Sanomien tähtikisan ennen Raision Loimun Venezuelalaista Enderwin Herreraa.

Lähteet
-------

1. ↑  Mika Pyrhönen kiri IS-Tähtikisan voittajaksi Lentopalloliitto. Viitattu 2.7.2015.
**Mental Retardation** on Mary Beirne-Smithin, James R. Pattonin ja Shannon H. Kimin kirjoittama erityispedagogiikan oppikirja.

Sisältö
-------

Kehitysvamma tarkoittaa Luckassonin määritelmän (2002) mukaan merkittävää rajoittuneisuutta sekä älyllisessä että adaptiivisessa toiminnassa, jossa se ilmenee käsitteellisissä, sosiaalisissa ja käytännöllisissä taidoissa. Vamma syntyy 18 vuoden ikään mennessä.  Yleisesti kaiken ikäisten keskuudessa miesten on todettu olevan useammin kehitysvammaisia kuin naisten. 85 % kehitysvammaiseksi luokitelluista henkilöistä on lievästi kehitysvammaisia.

Yksilöillä, joilla ilmenee käyttäytymisongelmia, on suurempi todennäköisyys saada kehitysvammaisen diagnoosi. Henkilöt, jotka asuvat urbaanissa kontekstissa, saavat helpommin kehitysvammaisen luokituksen kuin henkilöt, jotka asuvat maaseutumaisemmassa ympäristössä. Kielelliset ongelmat ovat kehitysvammaisille tavallisia. Lapset, joilla ei ole verbaalisia tai viestinnällisiä taitoja, saattavat vetäytyä tai hakea huomiota epäasiallisin keinoin. Häiriökäyttäytyminen voi johtua 1) oppimisvaikeuksista johtuvasta turhautumisesta, 2) hyväksyttävän ja ei-hyväksyttävän käytöksen erottamisen vaikeudesta tai 3) muilta oppilailta saadun, häiriökäyttäytymisellä ansaitusta hyväksynnästä.

MacMillanin mukaan henkilöt, joilla on lievä kehitysvamma, ja jotka sijoitetaan selvästi kehitysvammaisten kanssa samaan sosiaaliseen ympäristöön, saavuttavat helpommin korkean sosiaalisen statuksen, koska kyseisessä kontekstissa heitä ei pidetä muita huonompina vaan päinvastoin. Kehitysvammaan liittyvät käsitykset voivat muodostua itseään toteuttaviksi ennusteiksi. Heberin mukaan epäonnistumisen pelko muuttuu usein kehälliseksi: Odotus epäonnistumisesta alentaa ponnistelun määrää; ja suorituksen vaikeustaso on alle oppilaan kapasiteetin; joten odotetusta epäonnistumisesta tulee totta.

Usein kehitysvammaiset pärjäävät normaalissa opetuksessa kevyen mukautuksen avulla. Opettajat voivat yleensä opettaa kehitysvammaisia oppilaita luokassaan erikoisopetusmateriaalien, kuten vähäsanaisen matematiikankirjan avulla.

Lähteet
-------

1. ↑  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 53)
2. 1 2 3  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 78)
3. ↑  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 257)
4. ↑  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 290)
5. 1 2  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 259)
6. ↑  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 175)
7. ↑  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 179)
8. ↑  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 266)
9. 1 2  Mary Beirne-Smith, James R. Patton ja Shannon H. Kim: *Mental Retardation* (s. 358)
Meneillään oleva voimakas sadekuuro synoptisella säähavaintokartalla.
**Synoptinen säähavaintokartta** on sääkartta, johon piirretään tietyllä ajanhetkellä säähavaintoasemilla tehdyt synop-havainnot merkittynä erikoisin merkein ja numeroin. Kartan lukeminen vaatii merkkien ja lukujen merkitysten tietämistä. Näitä havaintoja analysoimalla synoptiseen säähavaintokarttaan saatetaan merkitä myös matala- ja korkeapaineet ja säärintamat. Moniin säähavaintokarttoihin on merkitty selkeyden vuoksi vain kiinnostavimmat tiedot, esimerkiksi tuulitiedot, pilvisyys, ilmanpaine ja lämpötila. Joissain muissa kuin varsinaisissa synoptisissa säähavaintokartoissa voidaan joskus käyttää synoptisen säähavaintokartan symboleja.

Synoptisen säähavaintokartan tiedot
-----------------------------------

  

* Pilvien osuus taivaan alasta eli pilvisyys, käytännössä alimpana olevien pilvien osuus taivaan alasta
* Pilvilajit, yläpilvi, keskipilvi ja alapilvi
* Pilven alarajan korkeus
* Ilmanpaine ja sen muutos viimeisen 3 tunnin sisään, nousee vai laskee ja yleensä merkitty kolmella numerolla
* Lämpötila
* Tuulen suunta ja nopeus
* Näkyvyys
* Kastepiste
* Sää (sataa, ukkostaa ...)
* Sää viimeisen 3 tai 6 tunnin aikana
* Sademäärä viimeisen 6 tai 12 tunnin aikana.

Nämä tiedot merkitään numeroin ja erityisin merkein, symbolein.

Joissain kartoissa on merkitty vain osa näistä tiedoista, esim tuulitiedot, pilvisyys, ilmanpaine ja lämpötila.

Pilvisyys synoptisella säähavaintokartalla
------------------------------------------

  


| Symboli | Merkitys |
| --- | --- |
|  | Selkeää |
|  | Melkein selkeää |
|  | Verrattain selkeää |
|  | Verrattain selkeää |
|  | Puolipilvistä |
|  | Verrattain pilvistä |
|  | Verrattain pilvistä |
|  | Melkein pilvistä |
|  | Pilvistä |
|  | Taivas ei näy. |

Katso myös
----------

* Sääkartta
* Yksinkertainen ennustekartta
* Analysoitu sääkartta

Lähteet
-------

1. ↑  Sääopas, sivu 128, sivu 123
2. ↑  Günther D. Roth, Sääopas, Weilin+Göös 1980, ISBN 951-35-1872-8, sivu 121, 122, 123
3. ↑  Erkki Harjama, onko huomenna pouta, sivu 16
4. ↑  Sääopas, sivu 124
5. ↑  Sääopas sivu 123

Aiheesta muualla
----------------

* Present Weather Symbols (Arkistoitu – Internet Archive)
**Mika Niskanen** (s. 24. heinäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja.

Alun perin Niskanen on Jokereiden kasvatteja, mutta ei pelannut siellä yhtään SM-liigaottelua. Hän aloitti aikuisten pelit kaudella 1994–1995 Järvenpään Haukoissa 1-divisioonassa, josta siirtyi kolmen kauden jälkeen KalPaan. Kuopiossa Niskanen pelasi yhden kauden, josta siirtyi syksyllä 1998 Pelicansiin. Niskasen lopullinen läpilyönti jääkiekkoilijana tapahtui Pelicansin noustua SM-liigaan keväällä 1999. Lahdessa Niskanen pelasi neljä kautta siirtyen tämän jälkeen kahdeksi kaudeksi Ruotsin pääsarjajoukkue HV-71:een.

Kauden 2004–2005 Niskanen aloitti Bluesissa siirtyen loppukaudesta takaisin HV-71:een. Kauden 2005–2006 Niskanen pelasi kokonaan HV-71:ssä. Seuraavan kauden 2006–2007 Niskanen aloitti HIFK:ssa siirtyen loppukaudesta taas Ruotsiin, tällä kertaa Timrån riveihin. Kaudella 2007–2008 Niskanen edusti HV-71:tä, Tampereen Ilvestä ja Ruotsin 1-divisioonan (kolmanneksi korkein taso) Örebrota. 

Niskanen pelasi kolme A-maaottelua, joissa hän sai neljä jäähyminuuttia. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana.

Lähteet
-------

1. ↑  Seppänen, Antti: BSM: Muistatko nämä päävalmentajat pelaajauraltaan? *Leijonat.fi*.  23.9.2016. Viitattu 25.10.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Mika Niskanen Eurohockey-sivustolla (englanniksi)
**Johan Fredrik Hörning** (1750 Kuopion maaseurakunta – 15. joulukuuta 1824 Kesälahti) oli opettaja, pappi ja pitäjänkoulujen varhainen kehittäjä.

Hörningin vanhemmat olivat suutari Olof Hörning ja Juliana Henrikintytär. Hörningin ensimmäinen puoliso oli Maria Ruuskanen (k. 1800) ja toinen vuodesta 1807 Loviisa Ikonen (k. 1838). Hörning tuli 21-vuotiaana pitäjänkoulun opettajaksi Nilsiään ja kävi itse Rantasalmella triviaalikoulun 1774–1775. Sinne hänet pyydettiin apuopettajaksi 1775. Varsinaiseksi opettajaksi Rantasalmen pitäjänkouluun hän tuli 1782. Taitavana ja innostavana opettajana tunnetuksi tullutta Hörningiä pyydettiin opettamaan myös naapuripitäjissä. Omien merkintöjensä perusteella hänellä oli ollut 1775–1810 lähes kaksitoistatuhatta oppilasta, suurin osan Rantasalmen ohella Heinävedeltä. Tämän lisäksi oppilaita oli hänen monilla apuopettajillaan. Jatkettuaan opintojaan omin päin Hörning vihittiin papiksi 1795 ja hän toimi opettajan työnsä ohella papiston apulaisena useissa eri seurakunnissa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Heikinheimo, Ilmari (toim.): *Suomen elämäkerrasto*, s. 322. Helsinki: WSOY, 1955.
2. ↑  Johan Fredrik Hörning.  *Kansakoulu : kasvatus-opillinen sanomalehti*, 15.5.1876, nro 10, s. 4–6. Kansalliskirjasto. Viitattu 29.1.2015.
3. ↑  Kotivuori, Yrjö: Johan Fredrik Hörning. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 27.10.2013.

Aiheesta muualla
----------------

* Rantasalmen lukio 1962-2012 (Arkistoitu – Internet Archive), ss. 5–6 (Viitattu 27.10.2013)
* Karl Gabriel Leinberg, 1883. *Johan Fredrik Hörning, Finlands förnämste sockneskolmästare*. Separat-tryck ur Tidskrift, utg. af Pedagog. fören. i Finland. 24 s.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo
* Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852

 |

 |
**Danou** on maalaiskunta Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Torakoro sijaitsee Sélinguéjärven itäpuolella 65 kilometriä Bougounista länteen. Kunnassa on 13 500 ja keskuskylässä 4 100 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Danoun kunta rajoittuu pohjoisessa Bougounin piirin Syen Toulan ja Sidon, idässä Kouroulaminin ja Faragouaranin, etelässä Yanfolilian piirin Wassoulou-Ballén ja etelässä Séré Moussa Ani Samou De Siékorolén kuntiin. Kuntaan kuuluu 11 kylää.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla ja maissi. Torakorossa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluvat kymmenen alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveyskeskus.

Lähteet
-------

1. 1 2  4ème recensement général de la population et de l’habitat. Résultats définitifs, tome 0: Répertoire des villages *instat-mali.org*.  Arkistoitu 7.1.2017. Viitattu 10.5.2017.
2. ↑  Mali - Région de Sikasso: Carte de référence *reliefweb.int*. Viitattu 10.5.2017.
3. ↑  Plan de securite alimentaire: Commune rurale de Danou 2006-2010 *fsg.afre.msu.edu*.  2006. Viitattu 10.5.2017. [vanhentunut linkki]
**Johan Fredrik Lundenius** (26. helmikuuta 1849 Uusikaupunki – 1. heinäkuuta 1911 Kakskerta) oli suomalainen hovioikeuden asessori, valtiopäivämies ja senaattori.

Lundeniuksen vanhemmat olivat piirilääkäri Anders Karl Gustaf Lundenius (1810–1883) ja Maria Elisabet Blom. Lundenius oli naimisissa vuodesta 1886 Signe Maria Gyllingin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1867 Helsingin yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1870 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1874, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1876 ja filosofian maisteriksi 1877. Lundenius sai varatuomarin arvon 1877. Hän oli Turun hovioikeuden kanslistina 1882–1884, ylimääräisenä viskaalina 1884–1885, notaarina 1885–1889, varakanneviskaalina 1890, sihteerinä 1890–1892, kanneviskaalina 1892–1893 ja asessorina 1893–1903, jolloin hänet erotettiin virasta ja karkotettiin samassa yhteydessä maasta. Hän oleskeli Ruotsissa 1903–1904 ja oli Suomeen paluun jälkeen Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1905–1909. Hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1890–1905 ja valtuuston varapuheenjohtaja 1894-1905, samoin kuin Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1910–1911.

Lundenius oli porvarissäädyssä valtiopäivillä Turun edustaja 1900 ja Loviisan edustaja 1904–1905.

Lähteet
-------

1. 1 2  LUNDENIUS Johan Fredrik. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
3. ↑  *Kuka kukin on 1909. Julkisuudessa esiintyvien kansalaisten elämäkertoja*, s. 205. Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Kansa, 1908.
4. ↑  Sigurd Nordenstreng: *Porvarissäädyn historia Suomen valtiopäivillä 1809–1906: Osa V*, s. 212–213. Helsinki: Otava, 1921.
Yleinen esimerkki Jacobsen-epoksidoinnista
**Jacobsen-epoksidointi** tai **Jacobsen-Katsuki-epoksidointi** on kemiallinen reaktio, jossa natriumhypokloriitti hapettaa alkeenin epoksidiksi ja katalyytteinä käytetään metallien salenkomplekseja. Reaktion etuja ovat laaja substraattikirjo ja erittäin hyvä enantioselektiivisyys. Reaktion raportoivat toisistaan riippumatta Eric Jacobsen ja Tsutomu Katsuki vuonna 1990.

Reagenssit ja mekanismi
-----------------------

Jacobsen-eliminoinnilla reagoivat hyvin useat alkeenit ja myös funktionalisoimattomat alkeenit reagoivat enantioselektiivisesti, mutta parhaiten reagoivat karbonyyliryhmään konjugoituneet alkeenit. Tämä on yksi tärkeimmistä Jacobsen-epoksidoinnin eduista verrattuna Sharpless-epoksidointiin. Katalyyttinä reaktiossa käytetään tyypillisesti joko mangaanin, kromin, titaanin ja ruteenin salenkomplekseja. Katalyyteissä metallit ovat hapetusluvulla +III ja +V.

Jacobsen-epoksidoinnin reaktiomekanismi ei ole täysin selvillä ja sille on esitetty useita mekanismeja, joita kumpaakaan kokeelliset tutkimukset eivät täysin tue, mutta joista kuitenkin on vahvoja todisteita. Nämä reaktiovaihtoehdot ovat radikaalimekanismilla tapahtuva reaktio ja reaktio, jossa välivaiheena on syklinen metallaoksetaani. Molemmissa mekanismeissa metalli-ioni pelkistyy hapetusluvulta +V hapetusluvulle +III.

Lähteet
-------

1. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1005. John Wiley & Sons, 2013. ISBN 9780470462591. (englanniksi)
2. ↑  Susan Budavari (päätoim.): *Merck Index*, s. ONR-46. 12th Edition. Merck & Co. 1996. ISBN 0911910-12-3. (englanniksi)
3. 1 2  Elias J. Corey,Laszlo Kurti: *Enantioselective Chemical Synthesis*, s. 41. Elsevier, 2013. ISBN 9780128001516. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.2.2016). (englanniksi)
4. 1 2  Andrei K. Yudin: *Aziridines and Epoxides in Organic Synthesis*, s. 318. John Wiley & Sons, 2006. ISBN 978-3-527-60748-8. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.2.2016). (englanniksi)
5. ↑  Eric V. Anslyn, Dennis A. Dougherty: *Modern physical organic chemistry*, s. 558. University Science Books, 2006. ISBN 978-1-891389-31-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 25.2.2016). (englanniksi)
**Synnynnäinen lonkkaluksaatio** eli synnynnäinen lonkkanivelen sijoiltaanmeno on vastasyntyneellä ilmenevä lonkkanivelen kehityshäiriö. Lonkkaluksaatiossa reisiluun pää sijaitsee lonkkamaljakon ulkopuolella.

Synnynnäisen lonkkaluksaation toteaminen
----------------------------------------

Synnynnäinen lonkkaluksaatio todetaan synnytyssairaalassa tehtävän vastasyntyneen kliinisen tutkimuksen yhteydessä tai myöhemmin tehtävissä neuvolatarkastuksissa. Synnynnäinen lonkkaluksaatio todetaan noin yhdellä tuhannesta vastasyntyneestä. Vika on huomattavasti yleisempi tytöillä kuin pojilla, noin neljä viidesosaa potilaista on tyttöjä. Myös esikoisilla on myöhemmin syntyneitä sisaruksia suurempi riski lonkkaluksaatioon. Tämä johtuu siitä, että ensisynnyttäjällä on usein ahtaampi lantio kuin jo aiemmin synnyttäneillä äideillä. Ahdas lantio lisää syntyvän lapsen lonkkien virheasentojen mahdollisuutta.

Synnynnäisen lonkkaluksaation hoito
-----------------------------------

Synnynnäistä lonkkaluksaatiota hoidetaan lasta- tai valjashoidolla. Lastahoidossa lapselle asetetaan lonkkalasta (ns. von Rosenin lasta), jonka avulla lonkka muotoutuu oikeaan asentoon. Lastan sisällä on metallirunko, joka on päällystetty solumuovilla. Valjashoidossa lapselle asetetaan Pavlikin valjaat, joiden avulla lonkkaluksaatiota sairastavan lapsen jalat pysyvät sammakkoasennossa. 

Lasta- tai valjashoidon pituus on kuudesta viikosta jopa kolmeen kuukauteen riippuen lonkkavian laadusta.

Lähteet
-------

* Varsinais-Suomen Sairaanhoitopiirin ohjepankki*lähde tarkemmin?*
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
**Johan Fredrik Sebastian Gripenberg** (1. helmikuuta 1801 Köyliö – 4. kesäkuuta 1865 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Gripenbergin vanhemmat olivat majuri, tilanomistaja Nils Leonard Gripenberg ja Christina Gustava Rosbeck ja puoliso vuodesta 1826 Sofia Margareta Ascholin. Kenraaliluutnantti Johan Axel Gripenberg oli heidän poikansa. Johan Fredrik Sebastian Gripenberg tuli kersantiksi 1. Suomen jääkärirykmentin Turun pataljoonan Turun komppaniaan 1815, ylennettiin seuraavana vuonna porte-épée-vänrikiksi ja 1819 aliluutnantiksi rykmentin Hämeenlinnan pataljoonan Helsingin komppaniaan. Sieltä hänet kuitenkin siirrettiin pian 2. Suomen jalkaväkirykmentin Hämeenlinnan pataljoonan Janakkalan komppaniaan, vuonna 1820 1. Suomen jalkaväkirykmentin Vaasan pataljoonan Kokkolan komppaniaan ja 1821 edelleen mainitun pataljoonan adjutantiksi. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1823 ja määrättiin 1. Suomen tarkk’ampujaprikaatin 2. Vaasan tarkk’ampujapataljoonan esikunnan adjutantiksi 1827. Vuonna 1830 hän siirtyi Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan 3. komppaniaan.

Gripenberg oli pataljoonansa mukana kukistamassa Marraskuun kansannousua Puolassa 1831–1832. Alikapteeniksi hänet ylennettiin 1832, kapteeniksi 1833 ja majuriksi 1834, jolloin hänet siirrettiin Savonlinnan suomenmaalaiseen jalkaväkirykmenttiin. Seuraavana vuonna hän siirtyi 2. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan ja 6. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1838. Hänestä tuli 3. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentaja vuonna 1841, everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1845 ja everstiksi 1852. Vuonna 1855 hän siirtyi komentajaksi 5. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan, joka osallistui Krimin sodan aikana 1855 Helsingin puolustamiseen. Gripenberg määrättiin 2. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi 1857. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina elokuussa 1862.

Gripenberg edusti aatelissäädyssä Knorring-sukua valtiopäivillä 1863–1864.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Johan Fredrik Sebastian Gripenberg *Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917*. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Viitattu 1.2.2020)
2. ↑  Eduskunta. Alla armahan lakimme – Valtiopäivät 1863–1864. Edusmiehet kartalla. Viitattu 10.4.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kenraalit ja amiraalit

 |

 |
**Salmisiirtokunnat** (engl. *Straits Settlements*) oli Britannian kruununsiirtomaa Malakan niemimaalla vuosina 1826–1946. Vuosina 1942–1945 se oli Japanin miehittämänä. Salmisiirtokuntia olivat Malakka, Singapore ja Penang.

Historia
--------

Englannin Itä-Intian kauppakomppania muodosti vuonna 1826 Salmisiirtokunnat, joihin kuuluivat Malakka, Singapore ja Penang. Singaporesta tuli sen pääkaupunki vuonna 1832. Siirtokuntien byrokratia osoittautui kuitenkin raskaaksi ja kalliiksi, ja Salmisiirtokunnat siirrettiin pian Intian kenraalikuvernöörin alaisuuteen. Siirtokunnat eivät kuitenkaan olleet tyytyväisiä tilanteeseen, sillä niiden taloudelliset siteet olivat pääasiassa Lontooseen. Lisäksi Intian hallinto pyrki jatkuvasti kumoamaan siirtokuntien vapaasatama-aseman, eikä Intia pystynyt kunnolla suojelemaan siirtokuntia merirosvoja vastaan. Siirtokunnista tulikin kruununsiirtomaa 1. huhtikuuta 1861. Tällöin se sai myös oman kuvernöörin. Kuvernööriä avusti toimeenpaneva neuvosto ja lakiasäätävä neuvosto, jossa Singaporella oli johtava asema.

Japani aloitti Tyynenmeren sodan nousemalla maihin Malakan niemimaan pohjoisosaan 8. joulukuuta 1941. Helmikuuhun 1942 mennessä Japani oli valloittanut koko Malakan niemimaan ja Singaporen taistelun 8.–15.2.1942 jälkeen brittiarmeija antautui ehdoitta.

Salmisiirtokunnat lakkautettiin 1946. Singaporesta tuli kruununsiirtomaa ja Malakka ja Penang liitettiin uuteen Malaijan liittoon.

Salmikiinalainen kulttuuri
--------------------------

1800-luvun aikana Salmisiirtokunnissa kehittyi omintakeinen salmikiinalainen kulttuuri. Se on sekakulttuuri, joka yhdisteli kiinalaisia, malaijilaisia ja länsimaisia elementtejä. Arkkitehtuurissa tyypillisiä olivat kiinalaisten kauppiaiden kaksikerroksiset terassitalot, jotka yhdistelivät estoitta eri tyylejä. Temppeliarkkitehtuuri korosti Etelä-Kiinan perinteitä, sillä useimmat salmikiinalaiset olivat kotoisin sieltä. Temppeliarkkitehtuuri vaikutti salmikiinalaisten klaanitaloihin, jotka olivat yhden suvun tai samalta paikkakunnalta kotoisin olevan yhteisön sosiaalisen elämän keskus. Taiteissa salmikiinalaiset toivat mukaan kiinalaisen perinteen. Omintakeisin salmikiinalaisten taidemuoto oli sorminukketeatteri.

Salmikiinalainen kulttuuri katosi suuren laman myötä 1930-luvulla. Siitä on enää jäljellä kaupunkilaistalot varsinkin Malesian Malakkassa ja George Townissa sekä jonkin verran Singaporessa. Lisäksi sorminukketeatteri on edelleen jokseenkin suosittua.

Lähteet
-------

* Heikkilä-Horn, Marja-Leena & Miettinen, Jukka O.: *Kaakkois-Aasia. Historia ja kulttuurit*. Helsinki: Otava, 2005 (2. painos). ISBN 951115771X.

### Viitteet

1. ↑  Heikkilä-Horn & Miettinen 2005, s. 336–337.
2. 1 2  Leitch LePoer, Barbara: A Flourishing Free Port *countrystudies.us*.
3. ↑  Leitch LePoer, Barbara: Crown Colony *countrystudies.us*.
4. ↑  Heikkilä-Horn & Miettinen 2005, s. 342.
5. ↑  Heikkilä-Horn & Miettinen 2005, s. 345–346.
6. 1 2  Heikkilä-Horn & Miettinen 2005, s. 364–368.
Barbara Hesse-Bukowska
**Barbara Stella Hesse-Bukowska** (8. helmikuuta 1930 Łódź – 9. joulukuuta 2013) oli puolalainen pianisti.

Hesse-Bukowska syntyi muusikkosukuun. Hänelle alkoi opettaa pianonsoittoa hänen äitinsä, jonka jälkeen seuraavaksi opettajaksi tuli Czesław Aniołkiewicz. Myöhemmin Hesse-Bukowskan opettajia olivat Varsovassa Maria Glińska-Wąsowska ja Margerita Trombini-Kazuro sekä Łódźissa Maria Wiłkomirska. Vuonna 1949 Hesse-Bukowska valmistui Varsovan valtionmusiikkikorkeakoulusta. Samana vuonna hän sai toisen palkinnon neljännessä kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa, ja vuonna 1953 hän pääsi viidennelle sijalle Long–Thibaud-kilpailussa Pariisissa. 1950-luvun lopussa Hesse-Bukowska sai Pariisissa täydentävää opetusta Arthur Rubinsteinilta Puolan hallituksen myöntämällä stipendillä.

Hesse-Bukowska piti ensimmäisen julkisen konserttinsa 1. heinäkuuta 1945 Łódźissa ja esiintyi eri maanosissa toimiessaan aktiivisesti konserttipianistina 1950–1970-luvuilla. Hänelle myönnettiin Harriet Cohen -mitali vuonna 1962. Kapellimestareita, joiden johdolla Hesse-Bukowska soitti, olivat muiden muassa Nikolai Anosov, Hermann Abendroth, Adrian Boult, Enrique Bátiz, Henryk Czyż, Jerzy Katlewicz, Jan Krenz, Kurt Masur, Witold Rowicki, Stanisław Skrowaczewski ja Stanisław Wisłocki.

Hesse-Bukowska levytti muiden muassa Polskie Nagrania Muza - ja Deutsche Grammophon -levymerkeille. Levytettyyn ohjelmistoon kuuluu Frédéric Chopinin, Karol Szymanowskin, Ignacy Jan Paderewskin ja Ludomir Różyckin teoksia. Hesse-Bukowska aloitti vuonna 1963 opettamisen Wrocławin valtionmusiikkikorkeakoulussa ja vuonna 1972 Varsovan valtionmusiikkikorkeakoulussa. Hän istui tuomariston jäsenenä monissa kansainvälisissä pianokilpailussa, esimerkiksi Chopin-kilpailuissa vuosina 1985, 1990 ja 1995.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Barbara-Hesse Bukowska The Fryderyk Chopin Institute
2. ↑  Barbara Hesse-Bukowska AllMusic


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Nadia Desdemona Lioce** (29. syyskuuta 1959 Foggia) on italialainen vasemmistoterroristi. Hän kuului terroristijärjestö Nuove Brigate Rosseen ("Uudet punaiset prikaatit"), joka oli aktiivinen vuosina 1999–2003.

Lioce oli osallinen pääministeri Massimo D'Aleman avustajan Massimo D'Antonan (1948–1999) murhaan vuonna 1999 ja Silvio Berlusconin taloudellisen neuvonantajan Marco Biagin (1950–2002) murhaan 2002.

Lioce pidätettiin junassa Rooma–Firenze 2. maaliskuuta 2003. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.

Lähteet
-------

1. 1 2  SCHEDA : Chi è Nadia Desdemona Lioce *La Repubblica*.  2.3.2003. Divisione Stampa Nazionale — GEDI Gruppo Editoriale S.p.A. Viitattu 29.4.2018. (italiaksi)
2. ↑  I due terroristi, Mario Galesi e Desdemona Lioce, preparavano un attentato. Lei è stata catturata Arezzo, sparatoria sul treno muoiono agente e brigatista *La Repubblica*.  3.3.2003. Divisione Stampa Nazionale — GEDI Gruppo Editoriale S.p.A. Viitattu 29.4.2018. (italiaksi)
3. ↑  Sei in: Archivio > Delitto D' Antona, tre ergastoli alle br *La Repubblica*.  29.6.2007. Divisione Stampa Nazionale — GEDI Gruppo Editoriale S.p.A. Viitattu 29.4.2018. (italiaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* La Repubblica: Chi è Nadia Desdemona Lioce (2.3.2003)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: it:Nadia Desdemona Lioce
**Barbara McLean** (1909 – 28. maaliskuuta 1996) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän halusi alun perin näyttelijäksi ja työskenteli isänsä elokuvalaboratoriossa. Näyttelijänuran kariuduttua McLean päätyi elokuvaleikkaajaksi. Hänen ensimmäinen leikkaustyönsä oli vuonna 1929 valmistunut *Keimailija*. McLean kuului Hollywoodin harvoihin naiselokuvaleikkaajiin ja uransa huipulla hänen vuosiansionsa olivat ennennäkemättömät 25 000 dollaria. McLean oli tuottajana aviomiehensä Robert D. Webbin ohjaamassa elokuvassa *Miekalla ja ristillä* (1955). McLean sai parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon vuoden 1944 elokuvasta *Wilson*. Sen lisäksi hän oli kuudesti ehdolla palkinnon saajaksi.

Valikoitu filmografia
---------------------

* *Alexanderin jazzyhtye* (*Alexander's Ragtime Band*, 1938)
* *Jesse James – suuri seikkailija* (*Jesse James*, 1939)
* *Bernadetten laulu* (*The Song of Bernadette*, 1943)
* *Wilson* (1944)
* *Ilmojen kotkat* (*Twelve O'Clock High*, 1949)
* *Kaikki Eevasta* (*All About Eve*, 1950)
* *Niagara* (1953)
* *Sinuhe, egyptiläinen* (*The Egyptian*, 1954)
* *Miekalla ja ristillä* (*Seven Cities of Gold*, 1955) tuottajana

Lähteet
-------

1. ↑  Brennan, Sandra: Barbara McLean allmovie. Viitattu 26.4.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |

 |
**Ruusuvuoren koulu** on Vantaan Korson kaupunginosassa toimiva yläkoulu (luokka-asteet 6–9). Koulu sijaitsee Korson Ankkapuiston länsipuolella, runsas 200 metriä Korson koulun eteläpuolella. Koulussa on runsas 30 opettajaa. Syksyllä 2014 koulua kävi 537 oppilasta.

Koulu osallistuu Liikkuva koulu -hankkeeseen.

Koulun nimi ja historia
-----------------------

Ruusuvuoren koulun nimi juontaa koululle alun perin suunnitellun sijaintipaikan, Ankkalampien itäpuolella sijaitsevan Ruusuvuorenmäen nimestä. Tonttivaihdon jäätyä toteutumatta koulu rakennettiin Ankkalammen toiselle puolelle, mutta kouluhanke ja sen pohjalta syntynyt koulu säilytti nimensä. Ruusuvuoren koulu valmistui vuonna 1970. Syksystä 1977 lähtien, kun kansalais- ja keskikouluista siirryttiin Vantaalla peruskoulujärjestelmään, Ruusulan koulu toimi yhdessä nykyisen Korson koulun kanssa. Oppilaita oli jossain vaiheessa yli 800 ja koulu oli Suomen suurimpia yläasteita. Koulujen nimenä olivat tuolloin *Korson koulu yksi* ja *Korson koulu kaksi*. 1980-luvun alussa koulut eriytettiin omiksi yläasteikseen. Ruusuvuoren koulu remontoitiin täysin vuosina 2003–2005. Opiskelu tapahtui remontin aikana koulupihalla sijainneissa tilapäisparakeissa.

* Ruusuvuoren koulun päärakennus.Ruusuvuoren koulun päärakennus.
* Ruusuvuoren koulun Ruusupaviljonkina tunnettu lisärakennus.Ruusuvuoren koulun Ruusupaviljonkina tunnettu lisärakennus.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Suomenkieliset peruskoulut Vantaan kaupunki, vantaa.fi. Viitattu 5.5.2016.
2. 1 2  Vantaan kaupunki: Oppilasmäärät kouluittain ja luokka-asteittain 2012-2019 *Vantaa.fi*. Viitattu 29.3.2021.
3. 1 2 3 4  Vantaan karttapalvelu (Kaupunginosajako) *kartta.vantaa.fi*. Viitattu 29.3.2021.
4. ↑  Opettajat Ruusuvuoren koulu, Vantaan kaupunki. Viitattu 5.5.2016.
5. ↑  Koti Ruusuvuoren koulu, Vantaan kaupunki, edu.vantaa.fi/ruusu/.  Arkistoitu 9.11.2015. Viitattu 5.5.2016.
6. 1 2  Historiaa Ruusuvuoren koulu, Vantaan kaupunki, edu.vantaa.fi/ruusu/.  Arkistoitu 9.9.2015. Viitattu 5.5.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Salomaa, Marja: Vantaa myllää koulutiloja uusiksi – Korson ja Vantaankosken yläkouluista voitaisiin luopua (17.9.2015) *Helsingin Sanomat*.
* Ruusuvuoren koulu
*
Raimo Utriainen: *Arvo Turtiaisen muistomerkki* (1990).
**Arvo Turtiaisen muistomerkki** on Helsingin Kalliossa sijaitseva, kuvanveistäjä Raimo Utriaisen toteuttama muistomerkki työläisrunoilija Arvo Turtiaiselle. Se on pystytetty vuonna 1990. Teos sijaitsee Matti Heleniuksen puistossa Kallion kirjaston takana.

Pienelle kalliolle pystytetty abstrakti veistos on Utriaisen suosimaa eloksoitua alumiinia ja sen jalusta haponkestävää terästä. Pitkät ja kapeat, toiselta puolelta mustiksi maalatut alumiinisäleet on sijoitettu pystyyn, kiertymään saman vaaka-akselin ympäri purjetta tai tiimalasia muistuttavaan muotoon. Teoksen muoto hahmottuu erilaisena eri suunnista nähtynä. Veistos on 7,5 metriä korkea ja sen jalustaan on kirjoitettu "Arvo Turtiainen 1904–1980".

Muistomerkin tilasi Kallio-seura, aiemmalta nimeltään Sörkan Gibat ry, jonka jäsen Kalliossa asunut Turtiainen oli ollut. Turtiainen ja Utriainen olivat molemmat kuuluneet taiteilijaryhmä Kiilaan ja olleet ystäviä. Utriainen sai valita teoksen sijoituspaikan itse. Muistomerkki paljastettiin 29. syyskuuta 1990.

Lähteet
-------

1. 1 2  Arvo Turtiaisen muistomerkki (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin taidemuseon Julkiset veistokset -tietokanta. Viitattu 24.5.2018.
2. 1 2  Antero Rautio: *Löytöretki muistomerkeille – Pääkaupunkiseudun julkiset teokset*, s. 216. Edita, Helsinki 2006.
3. ↑  Juhani Pallasmaa: "Soiva viiva", s. 75–76 teoksessa *Raimo Utriainen – Soiva viiva* (toim. Juhani Pallasmaa). Raimo Utriaisen taidesäätiö ja Espoon modernin taiteen museo EMMA / Rakennustieto Oy, Helsinki 2007.
**Mikko Kankaanperä** (s. 30. maaliskuuta 1982 Skellefteå, Ruotsi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi jääkiekon SM-liigassa hyökkääjänä vuosina 2001–2005 edustaen TPS:ää ja Pelicansia. Hän teki 121 ottelussa tehot 10+10=20 ja keräsi 20 jäähyminuuttia.

Ura
---

Kankaanperä on jyväskyläläisen JYPin kasvatti. Hän vaihtoi JYPin A-nuorista TPS:ään kaudeksi 2000–2001 ja pelasi tulokaskautensa kaudella 2001–2002. Keväällä 2004 Kankaanperä voitti SM-hopeaa.

Kankaanperällä oli sopimus TPS:n kanssa vielä kaudesta 2004–2005, mutta olkapäävamma piti hänet sivussa tammikuuhun asti, jolloin hän oli tammikuun ajan lainalla Forssan Palloseurassa. FPS:än jälkeen Kankaanperä siirtyi kuitenkin liigajumbo Pelicansiin.

Kankaanperä aloitti kauden 2005–2006 Norjan pääsarjassa, Frisk Tigersissa, mutta palasi Suomeen ja siirtyi Mestis-joukkue Jukureihin. Kankaanperä voitti Jukureissa Mestiksen mestaruuden ja hän lopetti uransa.

Maajoukkueura
-------------

Kankaanperä on voittanut alle 18-vuotiaiden MM-kultaa vuonna 2000 ja alle 20-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2002.

Muuta
-----

Veljet Markus ja Samuli ovat pelanneet myös SM-liigassa. Isä Ari on puolestaan entinen JYP-kapteeni.

Lähteet
-------

* Mikko Kankaanperä *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
*Tämä artikkeli kertoo Iin kunnan kylästä. Oijärvi on myös järvi Iin kunnassa.*
Yhdystie 8523 (Olhavantie) ylittää Oijärven järvisiltaa Oijärven kylässä.
**Oijärvi** on kylä Iin kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla samannimisen järven rannalla sekä Kivijoen ja seututie 849:n varrella. Kylä sijaitsee noin 60 kilometrin päästä kunnan keskustaajamasta. Oijärvi erosi 1920-luvulla Iin kunnasta liittyäkseen Kuivaniemen kuntaan, jonka seurakunta- ja kunnallispalvelut olivat lähempänä. Sittemmin Kuivaniemen kunta lakkautettiin ja yhdistettiin Iin kuntaan vuoden 2007 alusta.

Oijärvi on vanhaa maatalousaluetta, jonka väestö on maaltamuuton myötä vähentynyt. Nykyisin kylä kasvaa, ja kylän asukasluku on lisääntynyt paluumuuton myötä. Oijärvelle avattiin kauppa syksyllä 2017, Veeran Puoti (entinen Jokituvan kauppa). Kaupan yhteydessä toimii baari. Lähimmät palvelut, kuten apteekki, pankki, terveyskeskus ym. löytyvät Iistä ja Kuivaniemeltä. Kirjastopalveluja hoitaa Iin, Kuivaniemen ja Yli-Iin yhteinen kiertävä kirjastoauto. Oijärven tunnetuin kohde on nuorisoseurantalo Sampola, joka parhaimmillaan on kerännyt tuhansia ihmisiä arki-iltoinakin. 

Kylän ikärakenne on vanhenemassa, sillä nuoret muuttavat pois koulutuksen ja työn perässä.

Kylästä lähtee tieyhteydet Kuivaniemelle, Olhavaan, Oulun Tannilan ja Yli-Iin kaupunginosiin ja Taininiemeen.

Lähteet
-------

1. ↑  Suur-Iin hallinnon historia *Iin kunnan kotisivut*.  Arkistoitu 26.3.2009. Viitattu 1.3.2009.

Ii

|  |  |
| --- | --- |
| Kylät | Alaranta · Iin Asemankylä · Kuivaniemen Asemakylä· Halttula · Iin Hamina · Illinsaari · Jakkukylä · Jokikylä · Koni · Kuivaniemi · Laitakari · Luola-aapa · Meriläisenperä · Myllykangas · Nyby · Oijärvi · Ojakylä · Olhava · Paasonperä · Pohjois-Ii · Sorosenperä · Vuornos · Väli-Olhava · Yli-Olhava · Yliranta |
| Liikenne | Iijoen rautatie- ja maantiesilta · Iin rautatieasema· Kuivaniemen rautatieasema · Lähessuon laituri · Myllykankaan rautatieasema · Olhavan rautatieasema · V. Alamäki · Veljekset Salmela · Yhdystie 8520 · Yhdystie 8523 |
| Vesistöt | Iijoki · Kivijoki · Kuivajoki · Muhojoki · Olhavanjoki · Oijärvi |
| Rakennukset ja rakennelmat | Iin kirjasto · Iin kirkko · Iin lukio · Iin pappila · Kestilän saha · Kuivaniemen kirkko · Nybyn lasitehdas · Pahkakosken voimalaitos · Raasakan voimalaitos · Ulkokrunnin loisto · Ulkokrunnin tunnusmajakka |
| Muuta Iihin liittyvää | Hiastinlahti · IIK!!-kauhuelokuvafestivaali · Iin Energia · Iin vaakuna · Kruununsaari ja hautausmaa · Taidekeskus KulttuuriKauppila · Litokaira · Nimettömänmatala · Olhavan taistelu · Suurhiekka · Vatunki |
*Tämä artikkeli kertoo järvestä Outovan piirissä. Muista samannimisistä järvistä tai kohteista löytyy täsmennyssivulta Beloje.*

**Beloje** tai **Belskoje** tai **Nizovskoje** (ven. Белое, Бельское, Низовское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä. Järven nimen alkuosa (ven. бело-, *belo-*) tarkoittaa *valkoista* ja *Beloje* on järven nimenä melko yleinen. Sen voisi vapaasti suomentaa *Valkijärvi* tai *Valkojärvi*.

Maantietoa
----------

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 0,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Se sijaitsee Nizovitsyn (ven. Низовицы) kylän pohjoispuolisen suoalueen itäreunassa. Metsäiset tai avonaiset suoalueet määrittävät järven ilmeen täysin. Järvi on autio.

Luontoarvoja
------------

Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, kiiski, ruutana, suutari, allikkosalakka ja mutakala. Järven pohja on mutaa, mutta itärannalla on rakennettu hiekkaranta. Rannikko on alavaa suomaata ja lähialueet soistunutta metsämaata.

Vesistösuhteita
---------------

Beloje sijaitsee Želtšan valuma-alueella. Želtša on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järven pohjoispuolella sijaitsee pieniä suolampia, joiden laskusuunnista ei ole tietoa. Sen valuma-alueen koko on 5,16 neliökilometriä , mikä sisältänee myös ympärivää suomaata. Järven itärannasta lähtee itään päin 850 metriä pitkä laskuoja Belskij (ven. Бельский), joka laskee Želtšan tulvatasangon alapäästään maatuneeseen putaaseen. Laskuojassa oli 1970-luvulla säännöstelypato, joka on poistettu käytöstä.

Huomautuksia
------------

1. ↑  Järven vedenpinnan korkeus on maaston alavuuden takia lähes samalla korkeudella kuin viereisen järven Velinon korkeus ja Peipsijärven korkeus eli 30 metriä mpy.
2. 1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
3. ↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Pihkovan alueen kartta: sivu 8 (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 24.5.2020
2. 1 2 3 4 5 6 7  Pihkovan alueen järviä (Excel) (arkistoitu, 22.5.2014)  luotu 7.9.2013. pskov.ru:  Pihkovan alueen valtion lupa- ja ympäristöhallintokomitea.  Arkistoitu 30.6.2019. Viitattu 25.5.2020. (venäjäksi)
3. 1 2 3  Beloje (*textual.ru*) *Venäjän valtion vesistötietokanta*. Viitattu 25.5.2020. (venäjäksi)
4. ↑  Kuusinen, M. & Ollikainen, V.: *Venäläis-suomalainen suursanakirja*. Werner Söderström Oy, 1978. ISBN 951-0-00150-3.
5. 1 2  Neuvostoajan kartta: Лист O-35-Б, Луга (Luga), 1:200 000, viitattu 25.5.2020
Maximilian von Spee
**Maximilian Johannes Maria Hubertus Reichsgraf von Spee** (22. kesäkuuta 1861 Kööpenhamina, Tanska – 8. joulukuuta 1914 Etelä-Atlantti Falklandsaarten edustalla) oli saksalainen kreivi ja Saksan keisarikunnan laivaston vara-amiraali.

Ura
---

Von Spee liittyi Saksan keisarikunnan laivastoon kadetiksi 23. huhtikuuta 1878. Hän sai upseerin viran 17. joulukuuta 1881 ja palveli useissa komentotehtävissä Afrikassa, muun muassa Saksan Kamerunin satamien päällikkönä, sekä Kaukoidässä. Hän työskenteli myös asekehityksen parissa. Vuonna 1908 hänet nimitettiin Pohjanmeren laivaston esikuntapäälliköksi.

Von Spee ylennettiin 27. tammikuuta 1910 kontra-amiraaliksi ja vara-amiraaliksi 14. marraskuuta 1913, jolloin hänet nimitettiin Saksan Itä-Aasian risteilijälaivueen komentajaksi lippulaivanaan SMS *Scharnhorst*. Laivue oli sijoitettu Kiinaan Tsingtauhun, joka oli saksalaisten hallinnoima enklaavi Kiinassa. Ensimmäisen maailmansodan alettua laivue keskittyi upottamaan brittiläisiä kauppa-aluksia. Se saavutti myös näyttävän voiton Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisen laivaston risteilijäosastosta Chilen rannikolla 1. marraskuuta 1914 käydyssä Coronelin meritaistelussa, jossa von Speen vastustajana brittiosaston komentajana oli Christopher Cradock.

Von Spee kaatui Falklandsaarten taistelussa 8. joulukuuta 1914 yritettyään aluksineen suorittaa iskun Port Stanleyn satamaan ja jouduttuaan vara-amiraali Frederick Sturdeen komentamien HMS *Invinciblen* ja HMS *Inflexiblen* yllättämiksi. Taistelussa kuoli noin 2 000 saksalaista, mukaan lukien von Speen pojat luutnantit Otto Ferdinand ja Heinrich Franz. Von Speen osaston aluksista upposi yhteensä kuusi.

Muuta
-----

Vuonna 1934 taskutaistelulaiva *Admiral Graf Spee* sai nimensä von Speen mukaan.

Lähteet
-------

* Koop, Gerhard; Schmolke, Klaus-Peter: *Pocket Battleships of the Deutschland Class*. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press, 2000. ISBN 1-85367-402-8. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Who's Who - Maximilian von Spee, *First World War.com*
2. ↑  Koop & Schmolke 2000, s. 171
3. ↑  Koop & Schmolke 2000, s. 171–172


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Kim Brown** (2. kesäkuuta 1945 Birmingham, Englanti – 11. lokakuuta 2011 Helsinki) oli brittiläissyntyinen muusikko, The Renegadesin perustaja.

Brown perusti Renegadesin Birminghamissa 1960. Yhtye päätyi vuonna 1964 keikalle Suomeen Leo Heinosen kutsusta samaan aikaan, kun useimmat brittiyhtyeet menivät Saksaan, ja jäi Suomeen kahdeksi kuukaudeksi. Yhtyeen jäsenet pukeutuivat Yhdysvaltain sisällissodan aikaisiin ratsuväen univormuihin ja soittivat rajua rockia, mikä nosti yhtyeen Suomessa valtavaan suosioon. Osa soittajista jäi Suomeen pysyvästi, ja myös Brown asettui sinne myöhemmin.

Yhtye levytti Suomessa singlen "Cadillac", josta tuli menestys. Varhaisista singleistä "Matelot" soi Aki Kaurismäen elokuvassa *Le Havre*. Yhtyeen musiikillista kypsymistä ilmentää "My Heart Must Do the Crying". Vuonna 1966 yhtye levytti Suomeksi Dannyn taustalla kappaleen "Salattu suru", jonka on myöhemmin levyttänyt Topi Sorsakoski ja joka on tanssiorkestereiden vakio-ohjelmistoa.

Kolmessa vuodessa yhtye levytti Suomessa neljä albumia. Se oli mukana myös elokuvassa *Topralli* ja esiintyi usein televisiossa. Yhtyeellä on ollut suomalaiseen kevyeen musiikkiin merkittävä vaikutus. Myöhemmin yhtye teki joitakin nostalgiavierailuja. Merkittäviä yhtyeitä joissa Brown viimeksi soitti, olivat trio Hasse Walli ja Markus Raivion kokoonpano. Italiassa hänellä oli suosittu yhtye Kim & the Cadillacs.

Kurkkusyöpä esti Brownin laulun ja keskeytti uran.
Suomalaiset artistit esittävät hänen musiikkiaan tribuuttialbumilla *Moments with Kim Brown* 2005. Muistojamit pidettiin 1. marraskuuta 2011 Helsingissä ravintola Storyvillessa. Tilaisuudessa esiintyvät The Nameless, The First, Agents ja Hasse Walli.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Arto Pajukallio: Kim Brown *Hs.fi Muistot*.  Arkistoitu 8.12.2011. Viitattu 13.10.2011.
2. ↑  Andergraund.it


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Yle

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana

 |

 |
**Roland West** (1887 Cleveland, Ohio – 31. maaliskuuta 1952 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän alkoi ohjata elokuvia vuonna 1918, oltuaan sitä ennen näyttelijänä ja vaudeville-esiintyjänä. Äänielokuvien aikakaudella West ehti ohjata elokuvat *Suurkaupungin varjot* (1929), *The Bat Whispers* (1930) ja *Corsair* (1931) ennen vetäytymistään elokuva-alalta. Vuonna 1935 West joutui epäilyksenalaiseksi osallisuudestaan rakastajattarensa Thelma Toddin vielä nykyäänkin selvittämättömään kuolemaan. Elokuvauran jälkeen West toimi ravintola-alalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Roland West Rovi. Viitattu 7.6.2011. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Australia

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Elonet

 |
|  |
| Muut | 
* SNAC

 |

 |