recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vasemmistoryhmä** (va-r, 1995–1998) oli vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä erotettujen kansanedustajien muodostama eduskuntaryhmä. Ryhmän perustivat Lipposen I hallitukseen osallistumista vastustaneet Esko-Juhani Tennilä ja Mikko Kuoppa, jotka oli erotettu 19. kesäkuuta 1995. Veijo Puhjo liittyi mukaan 1996 muodostettuaan ensin oman ryhmänsä (epu). Va-r lakkautettiin valtiopäivien 1998 päätyttyä sen muodostaneiden palattua vasemmistoliiton listoille eduskuntavaaleissa 1999. Va-r:n kolmikko osallistui puolueen toimintaan myös eduskuntaryhmän hajaannuksen ajan.

Vasemmistoryhmä vastusti yksimielisesti Suomen jäsenyyttä Euroopan talous- ja rahaliitossa. Vasemmistoryhmällä ei ollut ryhmäkuria.

Vasemmistoliiton puoluesihteeri Ralf Sund vastusti jyrkästi vasemmistoryhmäläisten osallistumista vuoden 1999 eduskuntavaaleihin puolueen listoilla.

Kaikki Vasemmistoryhmän jäsenet toimivat 1980-luvulla Suomen kommunistisen puolueen vähemmistön riveissä. He eivät kuitenkaan osallistuneet SKP:n toimintaan enää 1990-luvun puolivälissä, kun puolue rekisteröitiin uudelleen.

Katso myös
----------

* Vasenryhmä

Lähteet
-------

1. ↑  Esko-Juhani Tennilä: Svejkin poika (Otava 2004), 312-319.
2. ↑  Veijo Puhjo kelpasi vasemmistoliitolle (Arkistoitu – Internet Archive) Turun Sanomat 22.11.1998
3. ↑  Unto Hämäläinen: HS-kysely: Eduskunta kallistumassa Suomen Emu-jäsenyyden kannalle[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 1.10.1997
4. ↑  Jaakko Hautamäki: Vasemmistoryhmä kerää potkitut[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 31.1.1997
5. ↑  Sund hyökkäsi kiivaasti vasemmistoryhmäläisten ehdokkuutta vastaan Helsingin Sanomat 5.9.1998
6. ↑  Vasemmistoryhmä ei hankkiudu Skp:hen[vanhentunut linkki] Helsingin Sanomat 13.11.1996
**James McCloud** (ジェームズ・マクラウド, *Jēmuzu Makuraudo*) on Nintendon *Star Fox* -pelisarjassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on Fox McCloudin isä ja alkuperäisen Star Fox tiimin perustaja.

Hahmo
-----

James oli hyvä ystävä Peppy Haren ja Pigma Dengarin kanssa kun he työskentelivät Jamesin tiimissä. Pigma kuitenkin petti Jamesin ja Peppyn kun heidät lähetettiin Venom planeetalle tutkimaan outoa aktiivisuutta, joka Kenraali Pepperin mukaan johtui Androssin kokeista. James kuoli, mutta Peppy selvisi viimeisillään takaisin Corneriaan kertomaan Jamesin pojalle, Foxille tämän isän kuolemasta.

James oli naimisissa Vixy Reinard -nimisen kettunaisen kanssa mutta tämä kuoli autopommi-iskussa, jonka Andross oli alun perin suunnitellut tappaakseen Jamesin ja saadakseen Vixyn itsellensä, koska Andross oli salaa rakastunut tähän. (Vixy Reinard ilmestyi vain *Nintendo Power* -sarjakuvissa.) 

James ilmestyi ensimmäistä kertaa *Lylat Wars* -pelissä, jossa hän ilmestyi henkenä/kummituksena, joka auttoi poikansa Foxin ulos Androssin pesästä, kun tämä tuhosi Androssin oikean muodon "true form". James ilmestyi pelissä vain kun sen pelasi Hard/Expert-vaikeustasolla. Kun pelaaja pelaa seuraavan kerran pelin uudestaan alusta, heti paihitettyään Androssin ja saamaan Jamesin avukseen, Foxille ilmestyy Jamesin lentäjän aurinkolasit ikään kuin saavutukseksi.
James ei ole nähty ikinä ottavan aurinkolasejaan pois päästään missään pelissä. 

*Star Fox: Assaultissa* Aparoidi Kuningatar pystyi puhumaan Jamesin äänellä, yrittäen käännyttä Foxin ja muut tämän puolelle. Fox kuitenkin tiesi että tämä versio hänen isästään oli valetta, koska James sanoi kerran Foxille *Lylat Wars* -pelin lopussa: "Älä ikinä luovuta, poikani, usko vaistoihisi."

James on ilmestynyt myös muun muassa *Star Fox Adventuressa*, *Star Fox: Assaultissa* ja *Star Fox Commandissa*.

James, kuten myös Fox, on suunniteltu stereotyyppisesti amerikkalaisista armeijan lentäjistä, joissa on vivahteita muun muassa *Tähtien sota*- ja *Top Gun* -elokuvista.

*Star Fox* -pelisarja

|  |  |
| --- | --- |
| Pelit | 
* Starwing
* Lylat Wars
* Star Fox Adventures
* Star Fox: Assault
* Star Fox Command
* Star Fox Zero
* Star Fox Guard

 |
| Hahmot | 
* Fox McCloud
* Falco Lombardi
* Wolf O’Donnell
* Pigma Dengar
* James McCloud

 |
**Eco Challenge** oli seikkailu-urheilukilpailu, jota pidetään yhtenä maailman kovimmista koitoksista yhdessä esikuvansa Raid Gauloisesin kanssa.*kenen mukaan?* Kumpaakaan kilpailua ei järjestetä enää lajin vaarallisuuden vuoksi.

Säännöt olivat yksinkertaiset. Nelihenkiset joukkueet lähtivät matkaan yhtä aikaa ja ensimmäinen joukkue, joka ylitti noin 500 kilometrin päässä sijaitsevan maaliviivan, oli voittaja. Kilpailijat nukkuivat keskimäärin kaksi tuntia vuorokaudessa. Jokaisessa joukkueessa piti olla vähintään yksi jäsen, joka oli vastakkaista sukupuolta kuin muut.

Eteneminen tapahtui lihasvoimin, ja GPS-navigointi oli kiellettyä. Lajeina olivat muun muassa vaellus, vuorikiipeily, merimelonta, maastopyöräily, ratsastus, koskenlasku ja kalliokiipeily.

Eco Challenge järjestettiin vuosina 1995–2002 yhteensä yhdeksän kertaa. Tapahtuman pääsponsori oli televisioyhtiö Discovery Channel. Kisan järjestäjä Mark Burnett on sittemmin tuottanut esimerkiksi *Selviytyjät*-televisiosarjaa.

Suomesta Eco Challengeen osallistuttiin vuosina 1997–2002. Suomalaisjoukkueiden kapteeneina toimivat Petri Forsman ja Tom Packalen. Paras suomalaissijoitus oli Team Haltin viides sija Argentiinassa vuonna 1999.

Eco Challenge -kilpailut
------------------------

* 1995 Utah, Yhdysvallat
* 1995 Maine/Uusi-Englanti, Yhdysvallat
* 1996 Brittiläinen Kolumbia, Kanada
* 1997 Australia
* 1998 Marokko
* 1999 Argentiina
* 2000 Sabah, Borneo, Malesia
* 2001 Uusi-Seelanti
* 2002 Fidži

Lähteet
-------

* Mountain Zone
* Helsingin Sanomat  (Arkistoitu – Internet Archive)
**Vasil Mžavanadze** (georg. ვასილ მჟავანაძე; ven. Васи́лий Па́влович Мжавана́дзе, *Vasili Pavlovitš Mžavanadze*) (20. syyskuuta (vanhaa lukua 7. syyskuuta) 1902 Kutaisi, Venäjän keisarikunta – 31. elokuuta 1988 Moskova, Neuvostoliitto) oli georgialainen neuvostopoliitikko, joka toimi kommunistisen puolueen (GKP) pääsihteerinä eli Gruusian SNT:n johtajana vuosina 1953–1972 ja NKP:n politbyroon jäsenenä 1957–1972. Mžavanadze menetti asemansa korruptioskandaalin myötä ja hänen seuraajakseen tuli Eduard Ševardnadze. 

Mžavanadze oli Gruusian kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1927 lähtien. Toisen maailmansodan aikana hän palveli puna-armeijan politrukkina. Sodan jälkeen Mžavanadze toimi Ukrainan SNT:ssa Kiovan sotilaspiirin poliittisen osaston apulaispäällikkönä Nikita Hruštšovin alaisuudessa. Mžavanadze oli Ukrainan SNT:n korkeimman neuvoston jäsen 1947–1953 ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsen 1954–1972.

Gruusiaa johtivat sodan jälkeisinä vuosina 1931–1938 GKP:n pääsihteerinä toimineen Lavrenti Berijan tukijat. Neuvostodiktaattori Josif Stalinin kuoleman ja Berijan pidättämisen jälkeen jälkeen heinäkuussa 1953 Hruštšovin tukijat ottivat vallan GKP:ssa. Mžavanadze syrjäytti Berijan suojatin Aleksandre Mirtshulavan GKP:n pääsihteerin paikalta syyskuussa 1953. Kun Hruštšovista tuli Neuvostoliiton johtaja vuonna 1957, Mžavanadze nimitettiin politbyroon ehdokasjäseneksi. Täysi jäsen hänestä tehtiin 1966.

Mžavanadzen johtamaa Gruusian neuvostotasavaltaa leimasi korruptio. Hänestä itsestään tuli tehottoman ja korruptoituneen hallinnon symboli. Mžavanadzen syytettiin huutokaupanneen virkoja, kavaltaneen valtion varoja ja pyörittäneen laittomia tehtaita rikastuttaakseen itseään.

Vuoden 1972 puolivälissä Mžavanadzea syytettiin julkisesti korruptiosta ja valtiollinen media tuomitsi hänet. Mžavanadze erosi GKP:n pääsihteerin paikalta 28. syyskuuta 1972 ja hänen seuraajakseen tuli Gruusian sisäministeri Eduard Ševardnadze, jonka on spekuloitu osallistuneen Mžavanadzen syrjäyttämiseen. Joulukuun 18. päivänä 1972 Mžavanadze erotettiin politbyroosta ja hän vetäytyi viettämään eläkepäiviään Gruusiassa. Mžavanadze kuoli Moskovassa 1988 ja hänet haudattiin valtiollisin menoin Tbilisissä.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Aleksandre Mirtshulava** | **Gruusian kommunistisen puolueen pääsihteeri** | Seuraaja:**Eduard Ševardnadze** |  |
**Anetjärven kansantalo "Saavutus"** on Posion kunnan Anetjärven kylässä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
---------

Anetjärven kansantalon alkuun panevina voimina olivat SKDL:n Kynsiperän osasto ja Suomen Puutyöväen liiton Posion Kynsiperän osasto. Nämä ostivat vuonna 1946 yhteisesti 2 500 m²:n tontin kansantaloa varten. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1948, mutta ne keskeytyivät ikkunareikien tasolle käytössä olleiden hirsien loputtua. Ajatus omasta työväentalosta oli kuitenkin mielissä ja vuonna 1954 edellä mainitut yhdistykset ja Anetjärven Demokraattiset Nuoret ry perustivat Anetjärven kansantalo -yhdistyksen ja se liittyi Kansantalojen liittoon.

Kansantalo yhdistyksen hankkeelle kerättiin lahjoituksina noin 180 hirttä ja valtiolta ostettiin 120 hirttä lisää. Varsinaiset rakennustyöt aloitettiin Olavi Nurmen piirustusten mukaisesti vuonna 1958. Rakentaminen tapahtui talkoilla. Työväentalon tontti siirrettiin vuonna 1960 Anetjärven kansantalo -yhdistyksen nimiin. Rakennus valmistui lopullisesti vuonna 1966, kun sinne asennettiin sähkö.

Rakennus
--------

Rakennus käsittää salin, näyttämön, eteisen sekä keittiön ja kahvila-ravintolan. Näiden lisäksi ullakolla on huoneen ja keittiön suuruinen asunto. Piharakennuksessa on WC:t ja varastotila. Rakennus on katettu peltikatolla, ja sisäseinät ja -katto ovat levypäällysteisiä.

Toimintaa
---------

Anetjärven kansantalolla on pidetty työväen juhlatilaisuuksia, kuten vappujuhlia. Talolla on näytetty elokuvia ja pidetty erilaisia kerhoja, urheiluharjoituksia ja nuorisotoimintaa. Siellä on ollut kyläläisten yhteisiä juhlia, kuten hirvipeijaisia. Suuren suosion saivat talossa järjestetyt tanssit. Toiminta on sittemmin kuitenkin hiljentynyt. Talossa on pidetty kokouksia, ja kyläläiset ovat pelanneet siellä lentopalloa (2012). Talon käyttö on jäänyt kesäaikaan.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Tiina Elo, Sirkka-Liisa Seppälä: Anetjärven kansantalo (s. 59–60) *Suomen Ympäristö 4/12*. Viitattu 12.12.2022.
2. 1 2   Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
3. ↑  Anetjärven kansantalo *seurantalot.fi*. Viitattu 12.12.2022.
**Julius Ferdinand Lundahl** (24. heinäkuuta 1818 Tampere – 15. tammikuuta 1854 Pietari) oli suomalainen virkamies, kielenkääntäjä ja runoilija joka käytti nimimerkkiä *L* tai *L-*.

Lundahlin vanhemmat olivat tamperelainen kauppias Joel Lundahl ja Fredrika Charlotta Fahlstedt. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Lundahl toimi Suomen kenraalikuvernöörin kansliassa ylimääräisenä kopistina 1836–1841 ja kanslistina 1841–1844. Hän oli senaatin prokuraattorintoimituskunnan venäjän kielen kääntäjänä 1844–1848 ja senaatin 1. kielenkääntäjänä 1848–1853. Vuodesta 1853 hän toimi ministerivaltiosihteerinviraston 1. toimitussihteerinä Pietarissa.

Lundahl oli naimisissa vuodesta 1845 Constantia Oktavia Augusta Gripenbergin kanssa.

Lähteet
-------

* J. F. Lundahl SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* Kotivuori, Yrjö: Julius Ferdinand Lundahl. *Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Luettu 29.1.2010.

### Viitteet

1. ↑  SKS:n kirjailijatietokannassa Lundahlin kuolinpäivä on 27. tammikuuta.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
Julius Exter: Omakuva. Maalausvuosi tuntematon.
**Julius Leopold Bernhard Exter** (20. syyskuuta 1863 - 16. lokakuuta 1939) oli saksalainen avantgardistinen taidemaalari. Hänen maalaustyylinsä oli lähellä *Der Balue Reiter*- ryhmän tyyliä. Häntä kutsuttiin värien ruhtinaaksi eläväisen ekspressionisminsa vuoksi.  

Kauppiasperheen poika Julius Exter aloitti taideopintonsa Mannheimissa. Hän jatkoi opintojaan Münchenissä, jossa ystävystyi Franz von Stuckin kanssa joka innosti hänet ulkoilmamaalaukseen. Avioliiton hän solmi vuonna 1898 Judith Anna Köhlerin kanssa, joka oli sekä pianisti että taidemaalari. Avioparin kahdesta lapsesta tuli taiteilijoita; tyttärestä Judithista taidemaalari ja kuvanveistäjä ja pojasta Karlista taidemaalari ja lavastaja. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1917.

Exter osti vuonna 1902 maatilan, jossa piti omaa taidekoulua. Maatilan näkymät on ikuistettu hänen moniin maalauksiinsa. Taidekoulu oli omana aikanaan tunnettu ympäri Euroopan. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa serbilainen Nadežda Petrović. Ensimmäinen maailmansota syttyi vuonna 1914 ja se vaikeutti taidekoulun toimintaan. Se oli lopulta pakko sulkea vuonna 1916.  

Sydänsairaudesta kärsinyt Exter kuoli vuonna 1939. Tytär lahjoitti maatilan Baijerille. Paikka toimii nykyään museona ja galleriana.

Teoksia
-------

* Kesäinen metsä.Kesäinen metsä.
* Kevät.Kevät.
* Järvellä.Järvellä.
* Alaston naismalli.Alaston naismalli.

Lähteet
-------

1. 1 2
2. ↑
3. 1 2
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
**Julius Harald Dieckhoff** (27. kesäkuuta 1853 Kakskerta – 9. toukokuuta 1924 Kirkkonummi) oli suomalainen vankeinhoitohallituksen ylijohtaja.

Dieckhoffin vanhemmat olivat lennätinaseman päällikkö Julius Johann Heinrich Dieckhoff ja Fredrika Albertina Westerholm. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1871 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen oikeustutkinnon 1880. Dieckhoff sai varatuomarin arvon 1882.

Dieckhoff toimi senaatin kanslian kielenkääntäjänä 1882–1883, venäjänkielen kääntäjänä Helsingin maistraatissa 1887–1902 sekä Suomen kenraalikuvernöörin kansliassa 1891–1902, kenraalikuvernöörin kanslian kanslistina ja toimistopäällikön apulaisena 1895–1902 ja vankeinhoitohallituksen ylijohtajana 1902–1906. Hän sai 1893 kollegiasessorin arvon.

Lähteet
-------

1. ↑  DIECKHOFF Julius Harald. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
2. ↑  Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Erik Reinhold Arppe** (27. huhtikuuta 1892 Helsinki – 7. elokuuta 1977 Tampere) oli suomalainen taiteilijanimiä *Eric Reinhold* ja *Lapin Noita* käyttänyt taikuri. Hän toimi myöhemmin myös parturina Kemijärvellä. 

Arppe kiinnostui jo lapsena taikatempuista nähtyään ulkomaisten taikureiden esityksiä. Hän sai sitten 1909 taikatemppujen tekoon yksityisopetusta *Tohtori Faust* taiteilijanimeä käyttäneeltä tanskalaissyntyiseltä Christian Lind-Hansenilta jolla oli taikavälinekauppa Helsingissä. Omat esityksensä Arppe aloitti 1911 eräässä helsinkiläisessä elokuvateatterissa. Hän sai vielä ideoita uusiin taikatemppuihin vuonna 1912 Helsingissä Maxim-elokuvateatterissa esiintyneeltä tunnetulta illusionistilta Chevalier Ernest Thornilta.

Arppe käytti ensimmäisen maailmansodan jälkeen taiteilijanimeä *Eric Reinhold*. Hänen tunnetuin taikatemppunsa oli ilmaan kohoava *Phantom*-niminen nainen ja tämä temppu oli hänen ohjelmassaan vuosina 1924–1934. Frakkia esiintymisasunaan käyttäneen Arppen temppuja pidettiin nerokkaina ja loppuun saakka viimeisteltyinä.

Arppe muutti 1924 Helsingistä Kemijärvelle ja perusti sinne parturiliikkeen. Hän meni 1926 naimisiin romaniheimoon kuuluneen Fanni Flinkin kanssa joka toimi sitten kampaajana Arppen liikkeessä. Vuonna 1934 Arppella oli parturi- ja kampaamoliike myös Rovaniemellä hotelli Lipposen alakerrassa. Arppe joutui lopettamaan taikuriesiintymisensä kun hänen taikurivälineistönsä tuhoutui Lapin sodan aikana syksyllä 1944 Kemijärvellä. Sotien jälkeen Arppe piti vaimonsa kanssa parturi- ja kampaamoliikettä Kemijärvellä Annaliisankadun varrella Vahtolan talossa jossa heillä oli myös asunto. 

Arppe tutustui 1950-luvun alussa taikuri Solmu Mäkelään ja liittyi alan harrastajien vuonna 1945 perustaman Suomen Taikapiirin jäseneksi. Hän hankki uusia taikurivälineitä ja esitti taikatemppujaan alan kansainvälisissä kokouksissa Itävallassa elokuussa 1958 ja 1967 Baden-Badenissa tyyliteltyyn lapinpukuun pukeutuneena. Kemijärvellä Arppe harrasti myös näyttelemistä ja oli mukana paikallisen VPK:n torvisoittokunnassa.

Vahtolan talo jossa Arppen liike ja asunto sijaitsivat tuhoutui tulipalossa kesäkuussa 1970. Talon ulkorakennuksessa säilyi kuitenkin jonkin verran Arppen taikurivälineistöä ja taikurilehtiä. Vaimonsa kuoltua vuoden 1970 lopulla Arppe muutti Kemijärveltä Turkuun. Hän kuoli Tampereella elokuun alussa 1977 ollessaan tulossa käymään Kemijärvellä. Kemijärven kotiseutumuseon kokoelmissa on Arppen parturintuoli sekä hänen tulipalolta säästynyttä taikurivälineistöään.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Sirkusteltta-blogi 2.8.2013 : Taikuri, noita ja parturi Erik Arppe
2. 1 2 3  Päivi Rahikainen : *Manipulaattorista Lapin Noidaksi – taikuri Erik Arppe*, Raito 2008
**Axel Nicolaus Lundström** (1847–1905) oli ruotsalainen opettaja ja kasvitieteilijä.

Lundström oli oppikoulukaverusten sekä pankinjohtajan Axel Lundströmin sekä Catharina Birgitta Langen poika. Lundström suoritti oppikoulun synnyinkunnassaan Piitimessä ja lukion Uumajassa, minkä jälkeen hän jatkoi yliopistoon Uppsalaan. Yliopistossa hän aikoi aluksi opiskella lääkäriksi, mutta kasvitieteestä tulikin sittemmin hänen pääaineensa. Opintojen ohella Lundström osallistui aktiivisesti myös muuhun opiskelijaelämään. Väitöskirjansa Lundström teki pajuista käsitellen tiettyjen pajulajien morfologiaa, biologiaa ja fysiologiaa. Väitöstilaisuuden myötä Lundströmistä tuli kasvitieteen dosentti vuonna 1875.

Vuonna 1873 Lundström matkusti Adolf Erik Nordenskiöldin kanssa Jenisei-joen suulle, mutta Nordenskiöld lähetti osan retkikunnasta takaisin ja niinpä Lundström palasi näiden joukossa Venäjän ja Suomen läpi takaisin Ruotsiin. Kotiinpaluunsa jälkeen Lundström pysyi pääasiassa Uppsalassa. Lundström oli kiinnostunut opiskelijoiden elämästä ja hän toimi 13 vuotta opiskelijoiden luonnontieteellisen seuran (Naturvetenskapligt studentsällskap) puheenjohtajana.

18.06.1880 Lundström meni naimisiin Emy Anna Wilhelmina von Rehausenin kanssa Hudiksvallissa.

1880-luvulla Lundström kirjoitti erilaisia tutkimuksia, joista useita ei kuitenkaan koskaan julkaistu. Kaksi merkittävintä julkaistua tutkimusta ovat *Pflanzenbiologische Studien* (1884 ja 1887), jotka käsittelevät kasvien suhdetta kosteuteen ja sateeseen sekä sopeumia eläimiin.

1890-luvun alusta alkaen Lundström omistautui pääasiassa ruotsalaisten havumetsien biologialle. Hän tutki perusteellisesti Ruotsin keski- ja pohjoisosien metsiä, niiden olosuhteita, tyyppejä sekä metsätaloutta. Vuoden 1897 Tukholman-näyttelyyn Lundström suunnitteli ja järjesti metsäaiheisen näyttelyn, jossa norrlantilainen puutuoteyritys esitteli metsäalaa. Lundström kirjoitti metsien biologiasta myös useita artikkeleita erilaisiin lehtiin. 17.12.1897 alkaen Lundström toimi Uppsalan yliopiston kasvitieteen professorina.

Lähteet
-------

* Riksarkivet: Axel N Lundström (ruotsiksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* International Plant Names Index

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Avarte valmisti Yrjö Kukkapuron huonekaluja, kuten Karuselli-tuolia.
**Avarte Group Oy** oli suomalainen yritys, joka myy ja markkinoi suomalaisia designtuotteita. Yrityksen uudet omistajat ostivat vanhan Avarten tuotemerkin ja perustivat uuden yrityksen vuonna 2015. Tuotevalikoiman kulmakiviä ovat Yrjö Kukkapuron suunnittelemat huonekalut, ja valikoimassa onkin laaja valikoima hänen tuotantoaan. Kukkapuron tuotteet valmistettiin Avarte Shanghai Furniture Companyssa, jossa niitä on valmistettu jo 2000-luvun alusta. Huonekalut kootaan Suomessa. Modeo Oy osti Avarte Groupin konkurssipesän ja nykyään Modeo Oy omistaa oikeudet Yrjö Kukkapuron mallistoon.

**Avarte Oy**, alun perin perheyritys **Haimi**, oli suomalainen design-huonekalujen valmistaja, joka tunnettiin erityisesti pääsuunnittelijansa, professori Yrjö Kukkapuron muotoilemista kalusteista.

Avarte haettiin konkurssiin kesäkuussa 2013. Muun muassa Karuselli-tuolistaan tunnettu pääsuunnittelija Kukkapuro sanoi freelance-suunnittelusopimuksensa irti jo puolitoista kuukautta aiemmin. Avarten omistus siirtyi 2000-luvulla Saksaan, mikä aiheutti erimielisyyksiä yrityksen strategisesta suunnasta saksalaisten ja suomalaisten välille. Avarten toimitusjohtajana toimi viime vuosina Norbert Ruf.

Avarte Oy syntyi 1980-luvun alussa, kun Kukkapuron kalusteiden alkuperäisen valmistajayrityksen Haimin omistanut perhe myi yrityksen henkilökunnalle. Mukaan Avarten osakkaaksi tuli myös toimistokalustevalmistaja Martela.

Kukkapuron lisäksi Avarten suunnittelijoihin kuuluivat muiden muassa Samuli Naamanka, Mikko Paakkanen ja Simo Heikkilä.

Lähteet
-------

1. ↑  Avarte Group Oy yritystiedot *kauppalehti.fi*. Kauppalehti.
2. ↑  Uusi Avarte Group *pinkeminence.fi*. Viestintä- ja sisältötoimisto Pink Eminence.  Arkistoitu 1.11.2016. Viitattu 31.10.2016.
3. ↑  Yrjö Kukkapuro yhteistyöhön Modeon kanssa *epressi.com*.  26.3.2018. Viitattu 24.3.2020.
4. ↑  Sarianna Kankkunen: Kukkapuron kalusteita valmistanut Avarte konkurssiin  17.6.2013. Yle Uutiset. Viitattu 29.9.2013.
5. ↑  Sirpa Pääkkönen: Designhuonekaluja valmistava Avarte konkurssiin  19.6.2013. Helsingin Sanomat.  Arkistoitu 16.10.2013. Viitattu 29.9.2013.
6. ↑  Tämän päivän ja huomisen arvoja – Avarten sukupolvenvaihdos näkyy Tukholman huonekalumessuilla 2010, lehdistötiedote 27.1.2010, Avarte Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
7. ↑  Yrjö Kukkapuro: Haimista Avarteksi, postmodernismi (Arkistoitu – Internet Archive)
8. ↑  Sarantola-Weiss, Minna: *Kalusteita kaikille. Suomalaisen puusepänteollisuuden historia*, s. 169. Puusepänteollisuuden liitto ry, 1995. ISBN 952-90-6138-2.
9. ↑  Nordiska Designpriset Samuli Naamangalle, taik.fi

Aiheesta muualla
----------------

* Avarte Groupin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi, englanniksi)
* Avarten tuotteita Bonluxat-sivustolla
"**All of Me**" on Gerald Marksin ja Seymour Simonsin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1931. Se on yksi 1930-luvun suosituimmista yhdysvaltalaisia kappaleista ja nykyisin tunnettu pop- ja jazzstandardi.

New Yorkin musiikkikustantamot eivät aluksi kiinnostuneet Marksin ja Simonsin kappaleesta. Pitkän etsinnän jälkeen kaksikko löysi vaudeville-esiintyjä Belle Bakerin, joka suostui esittämään kappaleen radiossa. Bakerin aviomies oli kuollut hiljattain, ja kappaleen säe "your goodbye left me with eyes that cry" ("hyvästisi jättivät kyyneleet silmiini") muistutti laulajaa hänestä. Liikuttunut Baker puhkesi kyyneliin kesken kappaleen esityksen Detroitin Fisher Theatressa, mikä aiheutti sensaation lehdistössä.

Ensimmäisen hittinauhoituksen kappaleesta teki Paul Whiteman laulaja Mildred Baileyn kanssa joulukuussa 1931. Helmikuuhun 1932 mennessä listalla oli kolme eri versiota kappaleesta: Whitemanin, Louis Armstrongin ja Ben Selvinin, joista sekä Whiteman että Armstrong nousivat listan ensimmäiselle sijalle. Alkusuosion jälkeen kappale kuitenkin unohdettiin kunnes Frank Sinatra nosti sen uudelleen suosioon vuoden 1948 levytyksellään ja esityksellään vuoden 1952 elokuvassa *Laukauksia öisellä stadionilla*.

Suomeksi kappaleen ovat esittäneet muun muassa Neloset ja M. A. Numminen nimellä "Kaiken saat" (suom. Erkki Ainamo).

Lähteet
-------

1. ↑  Michael Campbell: *Popular Music in America: And the beat goes on*, s. 73. Cengage Learning, 2008. ISBN 0495505307. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Jeremy Wilson: All of Me *JazzStandards.com*. Viitattu 5.9.2010. (englanniksi)
3. ↑  R. Grant Smith: *From Saginaw Valley to Tin Pan Alley: Saginaw's contribution to American popular music, 1890–1955*, s. 117. Wayne State University Press, 1998. ISBN 0814326587. (englanniksi)
4. ↑  Hakutulos kappaleelle All of me *Suomen Äänitearkisto ry*. Viitattu 5.9.2010. [vanhentunut linkki]
**Pinjug** (ven. Пи́нюг) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Kirovin alueen Podosinovetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kirovin ja Kotlasin välisen rautatien varrella 242 kilometriä Kirovista luoteeseen. Matkaa Podosinovetsin piirikeskukseen on 50 kilometriä. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1899 perustetun rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1964 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Talous perustuu rautatieliikenteeseen ja metsätalouteen. Pinjugin puunhankintayritys teki konkurssin vuonna 2009. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja paikallissairaala.

Lähteet
-------

1. ↑  *Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 19*, s. 544. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1975.
2. ↑  Podosinovski raion: Peretšen administrativno-territorialnyh jedinits i naseljonnyh punktov *ako.kirov.ru*. Viitattu 23.10.2010. (venäjäksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki: Tšislennost naselenija Rossijskoi Federatsii po gorodam, posjolkam gorodskogo tipa i raionam na 1 janvarja 2010 g.  2010. Moskva:  Federalnaja služba gosudarstvennoi statistiki (Rosstat).  Arkistoitu 28.8.2009. Viitattu 23.10.2010. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Pinjugin taajamalle omistettu sivusto (venäjäksi)
**Drago Grubelnik** (15. tammikuuta 1976 Radlje ob Dravi, Slovenian ST – 17. marraskuuta 2015) oli slovenialainen alppihiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1996–2007.

Grubelnik sijoittui maailmancupin pujottelukilpailuissa 11 kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Ainoan palkintokorokepaikkansa hän sai oltuaan kolmas Wengenin pujottelussa tammikuussa 2000. Euroopan cupissa hän voitti Adelbodenin pujottelun tammikuussa 1999.

Grubelnik osallistui olympialaisiin 1998, 2002 ja 2006 ollen parhaimmillaan kolmastoista Torinon 2006 pujottelussa. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 hän oli samassa lajissa 18:s.

Grubelnik menehtyi auto-onnettomuudessa Itävallassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Drago Grubelnik *sports-reference.com*.  Arkistoitu 29.1.2010. Viitattu 10.1.2011. (englanniksi)
2. ↑  AP News : 3-time Olympic skier Grubelnik dies in car crash in Austria *m.apnews.com*. Viitattu 18.11.2015. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. 1 2 3  Drago Grubelnik Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
*Hakusana "jet lag" ohjaa tänne. Nimityksen muita merkityksiä luetellaan täsmennyssivulla.*
**Aikaerorasitus** eli **jet lag** [džet läg] (engl. *jet lag*) on fyysinen rasitus, joka aiheutuu vuorokausirytmin muuttumisesta itä-länsisuuntaisilla pitkillä lennoilla.

Oireet
------

Aikaerorasituksen tyypillisiä oireita ovat aamu- tai iltapäiväväsymys, katkonainen yöuni, yleinen huono olo, vatsavaivat, huimaus, päänsärky, keskittymiskyvyn heikentyminen, ärtyisyys ja ruumiillisen suorituskyvyn heikkeneminen. Oireet johtuvat sisäisen uni-valverytmin sekä muiden elimistön rytmien kuten veren kortisolihormonin pitoisuuden vaihtelun ja ruumiin lämpötilavaihtelun ristiriidasta.

Aikaerorasituksen oireita voi tulla jo kolmen tunnin aikaerosta mutta ei merkittävästi sitä vähemmästä aikaerosta. Selvemmin oireet tulevat esiin lennettäessä lännestä itään.

Sopeutuminen
------------

Aikaeroon sopeutumiseen tarvittava aika riippuu lentosuunnasta ja ylitettyjen aikavyöhykkeiden lukumäärästä. Länteen päin lennettäessä sopeutumiseen menee vuorokausina aikavyöhykkeiden lukumäärä jaettuna kahdella tai kolmella, yksilöllisestä sopeutumisnopeudesta riippuen. Itään päin lennettäessä aikavyöhykkeiden lukumäärä jaetaan 1,5:llä tai kahdella.

Ehkäisy ja hoito
----------------

Jos matka kestää viikon tai kauemmin, matkaaja voi yrittää ehkäistä oireiden ilmaantumista siirtymällä jo kotimaassaan nukkumaan kohdemaan mukaisesti. Länteen päin lennettäessä nukkumaanmeno- ja heräämisaikoja voi siirtää muutamana päivänä paria tuntia myöhemmäksi ja esimerkiksi juoda koneessa kahvia. Itään päin lennettäessä voi koettaa nukkua koneessa mahdollisimman paljon ja juoda vettä ja mehuja. Itään lennon jälkeen oleskelu valoisassa aamulla ja päivällä nopeuttaa rytmien siirtymistä. Länteen lennettyä valoa voi lisätä etenkin illalla ja iltayöllä.

Jos määränpäässä ollaan pidempään, aikaeroon sopeutumista voidaan nopeuttaa parhaiten siirtymällä välittömästi määränpäähän saavuttua kyseiseen aikaan. Aikuisen tulisi mennä nukkumaan vasta kello 22–24 paikallista aikaa ja nousta aamulla normaaliin aikaan vuoteesta. Runsas liikunta ulkoilmassa auttaa aikaeroon sopeutumisessa. Heräämisen jälkeen onkin suositeltavaa käydä kävelyllä tai juoksulenkillä ulkoilmassa. Pitkien päiväunien nukkumista on vältettävä. Vaikeissa tapauksissa voidaan käyttää unilääkettä määränpäässä kahtena tai kolmena iltana. Myös lyhytaikainen melatoniinin käyttö voi nopeuttaa aikaeroon sopeutumista.

Lähteet
-------

1. ↑  *jetlag.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
2. ↑  *aikaerorasitus.* *Kielitoimiston sanakirja*. Helsinki: Kotimaisten kielten keskus, 2022.
3. 1 2 3 4  Partinen, Markku: Aikaerorasitus (jet lag) *Terveyskirjasto*.  1.8.2012. Duodecim. Viitattu 14.5.2015.
4. ↑  MTV3.fi - Matkailu: Minimoi jet lag
**Marja Kirstein**, sukunimi aik. **Wuorenheimo** (24. kesäkuuta 1926 Heinävesi – 2. maaliskuuta 2017 Espanja) oli suomalainen filosofian maisteri ja englannin ja saksan kielen opettaja.[1]

Kirstein kävi koulunsa Lappeenrannassa ja ylioppilaaksi päästyään valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän toimi englannin ja saksan kielen opettajana muun muassa Töölön yhteiskoulussa 1954–1966 ja Sotakorkeakoulussa 1962–1977. Hän opetti käytännön englantia myös radiossa, oli opetusharjoittelun ohjaajana Helsingin va. opettajakorkeakoulussa ja kuului jäsenenä ylioppilastutkintolautakuntaan. Vuodesta 1966 alkaen Kirstein alkoi organisoida Helsingin kaupungin suomenkielisissä kansakouluissa aloitettua englannin kielen opetusta. Kirstein toimi viimeksi Helsingin kouluviraston ohjantajaoksen päällikkönä jääden eläkkeelle 1989.[1]

Kirstein oli Suomen englannin kielen opettajien yhdistyksen puheenjohtaja 1969–1971, Suomen kieltenopettajien liitto Sukolin puheenjohtaja 1974–1980, Suomen akateemisten naisten liiton varapuheenjohtaja 1984–1986 ja Euroopan akateemisten naisten (UWE) varapuheenjohtaja 1986–1989.[1]

Marja Kirstein oli naimisissa vuodesta 1989 Saksan liittotasavallan sotilasattasean eversti Martin Kirsteinin kanssa. Aikaisemmin hän oli naimisissa eversti Ossian Wuorenheimon kanssa.[1]

Teoksia
-------

Nimellä *Marja Wuorenheimo*:

* *Listen and repeat : Yleisradion kolmas käytännöllinen englannin kielen oppikurssi* ; piirrokset Olli Javanainen. Tammi 1960
* *More English by radio : yleisradion neljäs käytännöllinen englannin kielen oppikurssi* ; piirrokset Elina Närhi. Tammi 1962
* *This is English* ; piirrokset Olli Javanainen. Tammi 1964
* *Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 1, Textbook = oppikirja* ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo ; kuv. ja taitto Lemmikki Louhimies. Weilin + Göös, Helsinki 1966, 7. painos 1971
* *Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 2, Workbook = työkirja* ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo ; kuv. ja taitto Lemmikki Louhimies. Weilin + Göös, Helsinki 1966, 7. painos 1971
* *Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 3, Kuvataulut* ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo ; kuv. ja taitto Lemmikki Louhimies. Weilin + Göös, Helsinki 1966
* *Ready, steady, go : kansakoulun englannin kielen oppikirja 1. 4, Methods : opettajan ohjekirja* ; tekijät Hope Castrén, Tauno Mustanoja, Marja Wuorenheimo. Weilin + Göös, Helsinki 1966
* *Pyrkimyksenä puhevalmius : Kielen alkeisopetuksen käsikirja*. Weilin + Göös, Helsinki 1967
* *Read and practise* ; piirrokset Olli Javanainen. Tammi 1967
* *Steps in America*. Weilin + Göös, Helsinki 1969

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Marja Kirstein 1926–2017, Helsingin Sanomat Muistot
**Dragmos** (m.kreik. Δράγμος, lat. *Dragmus*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Siteían kunnan alueella, mutta sen kaupunkikeskuksen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tiedetä.

Maantiede
---------

Dragmoksen polis käsitti alueen Kreetan koillisosassa. Sen kaupunkikeskuksen tarkkaa paikkaa ei kuitenkaan tunneta. Se sijoitetaan usein nykyiseen Koutsoulópetresiin eli Kastríin lähellä Agía Fotián ja Roússa Ekklisían kyliä. Toisen ehdotuksen mukaan se olisi kuitenkin sijainnut Áno Zákroksessa. Kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Sen itäpuolella sijaitsi Itanoksen poliksen alue. Rajana toimi Sedamnos-joki, joka on mahdollisesti sama kuin nykyinen Chochlakiés-joki.

Historia
--------

Dragmoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tutkimuslähteistä Dragmoksen mainitsee poliksena vain Stefanos Byzantionlainen keskiajalla. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Dragmios* (Δράγμιος).

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Koutsoulópetresistä kaupungin ehdotetulta paikalta on löydetty jäänteitä torneilla varustetuista kaupunginmuureista ja taloista sekä vesisäiliöitä ja hautoja. Löytöihin lukeutuu myös keramiikan osia geometriselta hellenistiselle kaudelle.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine: "955 Dragmos", *An Inventory of Archaic and Classical Poleis*. An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation. Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-814099-1.
2. ↑  Dragmos? *Pleiades*. Viitattu 1.9.2020.
3. ↑  Dragmos (Crete) 1 Koutsoulopetres: Kastri - Δραγμός *ToposText*. Viitattu 1.9.2020.
4. ↑  Stefanos Byzantionlainen: *Ethnika* 238.6.
**Marjaana Seppänen** (s. 11. maaliskuuta 1962 Mikkelin maalaiskunta) on Helsingin yliopiston sosiaalityön professori erikoisalanaan gerontologinen sosiaalityö.

Seppänen valmistui sosionomiksi 1986 Svenska social- och kommunalhögskolanista ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta 1992. Hänen pro gradu -tutkielmansa ja lisenssiaatintyönsä vuonna 1997 aiheena oli työttömyys. Valtiotieteiden tohtoriksi Seppänen väitteli Helsingin yliopistossa 2002. Väitöskirja *Liipolan onni* käsitteli lahtelaista Liipolan asuinaluetta.

Työurallaan Seppänen on toiminut Päijät-Hämeen ja Itä-Uudenmaan sosiaalialan osaamiskeskuksen johtajana 2002–2004 ja 2006–2007. Lapin yliopiston gerontologisen sosiaalityön professorina hän työskenteli 2009–2015 ja Helsingin yliopiston sosiaalityön professorina hän on toiminut vuodesta 2015. Lisäksi Seppänen on toiminut Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan dekaanina vuodesta 2020 lähtien. Gerontologista sosiaalityötä ja vanhenemista tutkiessaan Seppäsen aiheina on ollut sosiaaliset suhteet, yhteisöllisyys ja yksinäisyys.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Uusitorppa, Harri: "Ei kipuja, ei yksin". (60-vuotishaastattelu) *Helsingin Sanomat*, 11.3.2022, s. B 16. Helsinki:  Sanoma Media Finland Oy. ISSN 0355-2047. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 16.8.2022.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät Muokkaa Wikidatassa | 
* ORCID

 |

 |
**Suhoi Su-33** (Nato-raportointinimi *Flanker-D*) on lentotukialuskäyttöön suunniteltu suihkuhävittäjä. Suhoi aloitti koneen suunnittelun Neuvostoliiton laivastolle 1982 Suhoi Su-27:n pohjalta. Yhtäläisyydet ovat suuria, ja konetyypin entinen mallimerkintä oli Su-27K. Suurimmat muutokset ovat tukialuskelpoisuus ja ilmatankkausmahdollisuus.

Koneen länsimaiset vastineet ovat muun muassa USAFin F-15 Eagle ja etenkin laivastokäyttöön suunniteltu F-14 Tomcat.

Kehitystyö
----------

Ensimmäinen Su-33 lensi toukokuussa 1985, ja konetyyppi otettiin palveluskäyttöön Venäjän laivastossa 1994. Kaikki Venäjän laivaston palveluksessa olevat 24 Su-33 konetta on sijoitettu laivaston ainoalle lentotukialukselle, *Admiral Kuznetsoville*.

Toisin kuten Yhdysvaltain laivaston tukialushävittäjät, Su-33 ei käytä katapulttia lähdössä. Koneet on suunniteltu alukselle, jonka kiitotien päässä on "hyppyri".

Venäjän koneiden käyttöikä tulee loppuun 2015, ja on spekuloitu, että uusia Su-33-koneita ei valmisteta, koska erät olisivat liian pieniä. Tällöin Venäjä siirtyisi MiG-29K-kalustoon, jota jo rakennetaan Intian laivastolle.

Kiina osti Su-33-prototyypin Ukrainasta, ja on vuodesta 2001 kehittänyt siihen perustuvaa konetta Shenyang J-15, joka teki ensilentonsa 31. elokuuta 2009 kiinalaisilla WS-10-moottoreilla varustettuna.

Kiina ja Venäjä neuvottelivat vuodesta 2006 Su-33:n myymisestä Kiinalle, mutta neuvottelut kariutuivat Kiinan vaatimuksiin kahdesta mallikappaleesta ja Kiinan valmistamiin kopioihin Su-27SK-koneista. Vuonna 2009 Kiina olisi jälleen ollut valmis ostamaan koneita, mutta Venäjä vaati vähintään 24 koneen minimierää.

Lähteet
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Suhoi Su-33** Wikimedia Commonsissa

* (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)

Suhoin lentokoneet

|  |  |
| --- | --- |
| Hävittäjät | 
* Su-9
* Su-11
* Su-15
* Su-27
* Su-30
* Su-33
* Su-35
	+ Su-37
* Su-57 (T-50)

 |
| Pommi- ja rynnäkkökoneet | 
* Su-2
* Su-4
* Su-7
* Su-17
	+ Su-20
	+ Su-22
* Su-24
* Su-25
* Su-34
* Su-39

 |
| Tiedustelukoneet | 
* Su-12

 |
| Koulukoneet | 
* UTB
* Su-26
* Su-28
* Su-29
* Su-31

 |
| Kuljetuskoneet | 
* Su-38
* Su-80
* S-21
* Superjet 100

 |
| Kokeelliset | 
* Su-1
* Su-3
* Su-5
* Su-6
* Su-8
* Su-10
* Su-11
* Su-13
* Su-37
* Su-47
* P-1
* T-3
* T-4

 |
**Aulis Alfred Onninen** (14. lokakuuta 1906 Turku – 1. huhtikuuta 2002 Turku) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Onnisen vanhemmat olivat kauppaneuvos, toimitusjohtaja Alfred Onninen ja Olga Maria Ahtinen ja puoliso vuodesta 1939 Saara Linnea Savisalo. Onninen kävi viisi luokkaa Turun suomalaista lyseota 1918–1924 ja suoritti vesi- ja lämpöjohtoinsinöörin tutkinnon Kölnissä 1927. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Onninen oli Vesijohtoliike Onninen Oy:n lämpöinsinööri ja teknillinen johtaja 1928–1950 ja johtokunnan jäsen, Pumppu- ja armatuuritehdas Melta Oy:n toimitusjohtaja, teknillinen johtaja 1939–1968, johtokunnan jäsen ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1949, Yhtymä Onninen Oy:n osakas, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1951–1968 sekä Oulun Onninen Oy:n ja Porin Onninen Oy:n osakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1951–1968. Onninen oli myös Turun Sato Oy:n perustajia ja hallintohenkilöitä sekä Keskus-Sato Oy:n hallintohenkilöitä ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Onninen oli reservin luutnantti (1939). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1961.

Lähteet
-------

1. 1 2  Aulis Onninen *Biografiasampo*. Viitattu 26.9.2022.
2. ↑  Kauppaneuvos Aulis Onninen 60-vuotias.  *Uusi Suomi*, 14.10.1966, nro 278, s. 14. Kansalliskirjasto. Viitattu 26.9.2022.
**Citilink** on indonesialainen halpalentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 2001 Garuda Indonesian alaiseksi halpalentobrändiksi, joka lensi lähinnä Indonesian sisäisiä lentoja. Yhtiö toimi täysin Garuda Indonesian alla elokuuhun 2012 saakka, minkä jälkeen se on ollut erillinen tytäryhtiö operoiden omalla kutsukoodillaan, lentoyhtiökoodillaan, logollaan ja asuillaan.

Citilink avasi ensimmäisen kansainvälisen reitin vuonna 2017 lentäessään Balin Denpasarilta Itä-Timorin Diliin. Vuonna 2019 yhtiöllä oli lentoja kahdeksaan kansainväliseen kohteeseen, kuten Kuala Lumpuriin, Phnom Penhiin ja Kunmingiin.

Marraskuussa 2018 Garuda Indonesia otti tytäryhtiönsä Citilinkin välityksellä hallintaansa Sriwijaya Airin toiminnan ja taloushallinnon osana yhteistyösopimusta. Marraskuussa 2019 sopimus päättyi. Marraskuussa 2020 Indonesian hallitus ilmoitti suunnitelmistaan saada yhdeksän valtio-omisteista yhtiötä holdingyhtiön alle. Siihen kuuluisi Citilinkin lisäksi Garuda Indonesia ja suuret turismiyhtiöt.

Citilinkin lento 800
--------------------

Joulukuussa 2016 Citilinkin lento 800 Surabayalta Jakartaan viivästyi, kun ohjaamossa työskennelleen kapteenin epäiltiin olleen juovuksissa, ja hänet vaihdettiin toiseen kapteeniin ennen lennon lähtöä. Myöhemmin hänet irtisanottiin epäammattimaisen käytöksen vuoksi. Tapauksesta levisi mediassa videoita ja Citilinkin toimitusjohtaja Albert Burhan ilmoitti eroavansa asemastaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Citilink officially separates from Garuda today *thejakartapost.com*.  30.7.2012.  Arkistoitu 25.10.2012. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
2. ↑  Garuda announces new plans for Citilink ahead of spin-off *The Jakarta Post*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
3. ↑  Citilink mulls plan to open routes to Singapore, Germany next year *The Jakarta Post*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
4. ↑  Garuda Indonesia Group Takes Over Sriwijaya Air Group *Tempo*.  1.1.1970. Viitattu 7.12.2019. (englanniksi)
5. ↑  Firdaus Hashim: Sriwijaya Air ends Citilink management deal *Flight Global*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
6. ↑  Indonesia to merge Garuda and tourism companies *Nikkei Asia*. Viitattu 23.11.2020. (englanniksi)
7. ↑  Citilink CEO Steps Down After Sacking 'Drunk' Pilot of Flight QC 800 *Jakarta Globe*. Viitattu 24.11.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Citilink** Wikimedia Commonsissa

* Lentoyhtiön kotisivut
**Sari Marjaana Toiminen** (s. 28. elokuuta 1967 Nokia) on suomalainen johdon konsultti, tietokirjailija, päätoimittaja ja media-alan toimitusjohtaja.

Toiminen aloitti työuransa *Aamulehden* kulttuuritoimituksen avustajana ja *Kainuun Sanomien* kulttuuritoimituksen kesäsijaisena. Hänet valittiin *Tanssi*-lehden päätoimittajaksi vuonna 1993, *Aamulehden* kulttuuritoimittajaksi vuonna 1995 ja *Image*-lehden toimituspäälliköksi vuonna 1996. Hänet kutsuttiin *Imagen* vt. päätoimittajaksi vuonna 1998 ja päätoimittajaksi vuonna 2000.

Toiminen valittiin *Anna*-lehden päätoimittajaksi vuonna 2003. Vuonna 2006 hänet valittiin Bonnier Publications -yrityksen Suomen toimitusjohtajaksi. Hän toimi myös yrityksen Suomen toimintojen sisältöjohtajana ja johti suomalaisten lehtikonseptien lanseerauksia ja konseptikehitystä (mm. *Olivia*-lehti vuonna 2008 ja *Divaani*-lehti vuonna 2009.)

Vuonna 2014 Toiminen siirtyi yrittäjäksi. Hän perusti MindMill Network -verkoston yhdessä ruotsalaisen digitaalisen talouden asiantuntijan Sara Öhrvallin kanssa. Hän erikoistui työelämän tulevaisuuden ja tulevaisuuden ennakoinnin asiantuntijaksi. Toiminen tuotti tulevaisuuden työidentiteetin valmennuskonseptin nimeltä FutureMe.

Toiminen työskenteli yrittäjänä vuoteen 2019, jolloin hänet kutsuttiin Ellun Kanat Oy:n liiketoimintajohtajaksi. Vuonna 2022 hänestä tuli yrityksen osakas*lähde?*. 

Toimisen kirja *Hyppy: Työn arvaamaton tulevaisuus ja uudet mahdollisuudet* (Tammi 2022) käsittelee työn murrosta ja yksilön mahdollisuuksia.

Julkaisut
---------

* *Välähdyksiä tulevaisuudesta: Kymmenen teesiä uuden työn syntymisestä, yritysten muutoksesta ja yksilön mahdollisuuksista työn murroksessa* (Sitra ja Tela ry 2017)
* *Open source tools for chance agents* (Futurice, 2018)
* *Työn arvaamaton tulevaisuus ja uudet mahdollisuudet* (Tammi, 2022)

### Podcastit

* Steal My Job
* Marjaana Toiminen: Ihmisen kokoisia näkökulmia isoihin teemoihin (Yleisradio 2015)

Lähteet
-------

1. ↑  Anu Räsänen: Tanssi-lehti siirtyi 90-luvulle *Helsingin Sanomat*.  7.10.1994. Viitattu 13.2.2023.
2. ↑  Miten älykköjen kulttuurialbumista tehtiin Suomen paras aikakauslehti? Imagen historia sellaisena kuin päätoimittajat sen muistavat. *Apu*.  2015. Viitattu 13.2.2023.
3. ↑  Anna löysi päätoimittajan Imagesta *Taloussanomat*.  2003. Viitattu 14.2.2023.
4. ↑  Jarmo Aaltonen: Toiminen Suomen Bonnier-lehtien johtoon *Helsingin Sanomat*.  2005. Viitattu 14.2.2023.
5. ↑  Olivia tulee voimalla, lanseeraukseen suuret suunnitelmat *Mediaviikko*.  2006. Viitattu 14.2.2023.
6. ↑  Emmi Laukkanen: Marjaana Toiminen ymmärsi työhaastattelussa, että haluaakin vaihtaa alaa *Eeva*.  28.12.2022. Viitattu 14.2.2023.
7. ↑  Marjaana Toiminen hyppäsi digiverkostoon *Kauppalehti*.  2014. Viitattu 14.2.2023.
8. ↑  Leena Huovila: FutureMe auttaa näkemään tulevaisuuden mahdollisuudet *Tiedon Silta*.  2018. Viitattu 14.2.2023.
9. ↑  Ellun Kanojen uusi liiketoimintajohtaja Marjaana Toiminen: "Suurin osa yrityksistä ennustaa tulevaisuutta katsomalla menneeseen" *Kauppalehti*.  2019. Viitattu 14.2.2023.
10. ↑  Hyppy *Issuu*. Viitattu 14.2.2023.
**Lumbini** (nepaliksi लुम्बिनी, *Lumbinī*) on yksi Nepalin neljästätoista vyöhykkeestä. Se sijaitsee Nepalin Läntisellä kehitysalueella ja rajautuu etelässä Intian Uttar Pradeshin ja Biharin osavaltioihin. Nepalin vyöhykkeistä naapureita ovat Rapti lännessä, Dhawalagiri ja Gandaki pohjoisessa sekä Narayani idässä.

Lumbinin vyöhykkeen pinta-ala on 8 975 neliökilometriä. Vuonna 2001 sen asukasluku oli 2,53 miljoonaa ja vuonna 2011 yhteensä 2,83 miljoonaa. Lumbinin vyöhyke jakautuu kuuteen piirikuntaan.

Vyöhykkeen suurimmat kaupungit ovat Butwal (vyöhykkeen pääkaupunki, 120 982 as. vuonna 2011) ja Siddharthanagar (Bhairāhawā, 64 566 as.).

Lumbini, Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva buddhalaisten pyhiinvaelluskohde, sijaitsee vyöhykkeen eteläosan väkirikkaassa Rupandehin piirikunnassa. Buddhalaisen tradition mukaan uskonnon perustaja Siddhartha Gautama syntyi siellä.

Piirikunnat
-----------

Lumbinin jakautuminen piirikuntiin
* Arghakhanchi
* Gulmi
* Kapilbastu
* Nawalparasi
* Palpa
* Rupandehi

Lähteet
-------

1. 1 2  Nepal: Zones, Major Cities, Cities & Urban Municipalities citypopulation.de, viitattu 26.4.2014. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Nepal: Administrative Division Citypopulation. Viitattu 26.4.2014. (englanniksi)
3. ↑  The Sacred Garden of Lumbini. Perceptions of Buddha’s birthplace pdf, unesco.org, viitattu 26.4.2015, (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lumbini (vyöhyke)** Wikimedia Commonsissa

Nepalin vyöhykkeet

* Bagmati
* Bheri
* Dhawalagiri
* Gandaki
* Janakpur
* Karnali
* Kosi
* Lumbini
* Mahakali
* Mechi
* Narayani
* Rapti
* Sagarmatha
* Seti