recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Koskenperkaaja** **(Koskenperkaajien muistomerkki)** on kuvanveistäjä Heikki Häiväojan suunnittelema, vuonna 1974 valmistunut veistos Kokemäellä. Se sijaitsee Käräjätien varrella Kokemäenjoen varressa. Kokemäen kauppalanhallitus päätti 21.1.1974 muistomerkin hankinnasta, ja sen paljastustilaisuus pidettiin 16.11.1974.

### Muistomerkin toteutus

Muistomerkki toteutettiin kutsukilpailuna vuonna 1973. Se juhlisti kuninkaallisen Suomen Koskenperkausjohtokunnan perustamista, josta tuli tuolloin kuluneeksi 175 vuotta. Koskenperkausjohtokunta oli Ruotsin vallan aikana vuonna 1799 perustettu virasto, jonka tehtävänä oli organisoida koskien ja jokien perkaustöitä. Ensimmäiset perkaustyöt tehtiin Kokemäenjoessa. Koskenperkausjohtokunta edelsi Tie- ja vesirakennushallitusta, joka perustettiin vuonna 1925 ja oli toiminnassa vuonna 1974.

### Aikaisemmat suunnitelmat

Kokemäen Lions-Club suunnitteli jo 1960-luvulla muistomerkin toteuttamista Tie- ja vesirakennushallituksen 150-vuotisen toiminnan kunniaksi. Vuonna 1964 julkistettiin kuvanveistäjä Kauko Räikkeen idealuonnos muistomerkiksi. *Maan ja veden väistyminen* -niminen abstrakti veistos olisi ollut yli kymmenen metriä korkea ja toteutettu teräsbetonista. Se olisi sijoittunut Vuolteen jokisillan ja uuden kunnansairaalan väliselle alueelle.

### Purkaminen

Vuonna 2023 Kokemäen kaupunginhallitus päätti Koskenperkaajien muistomerkin purkamisesta sen huonokuntoisuuden takia. Muistomerkin kunnostukseen oli haettu avustusta Taiteen edistämiskeskukselta ja Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahastosta, mutta avustuksia ei saatu. Kokemäen kaupunginvaltuusto oli asettanut muistomerkin kunnostuksen edellytykseksi sen, että kunnostukseen saadaan ulkopuolista avustusta. Koska näin ei tapahtunut, muistomerkki päätettiin purkaa. 

1. ↑  Koskenperkaajien muistomerkki 1974, Kokemäki *Kuvataiteilijamatrikkeli – Suomen Taiteilijaseura*. Viitattu 1.8.2023.
2. 1 2  Pauliina Vilenius: Kokemäen kaupunki aikeissa purkaa Koskenperkaajien muistomerkin – paikalle suunnitellaan uutta, aluetta kunnioittavaa käyttöä *alueviesti.fi*.  25.9.2022. Viitattu 1.8.2023.
3. 1 2  Kaupunginhallitus Pöytäkirja 26.09.2022/Pykälä 217 *Dynasty tietopalvelu*. Kokemäen kaupunki. Viitattu 1.8.2023.
4. ↑  Kuninkaallinen Suomen koskenperkausjohtokunta 1799–1807 *Arkistojen portti*. Kansallisarkisto. Viitattu 1.8.2023.
5. ↑  Historia *Destia*. Viitattu 1.8.2023.
6. ↑  TVH:n muistomerkkiä suunnitellaan Kokemäen Vuolteen sillan äärelle..  *Lalli*, 14.11.1964.
Simlishin kielistä tekstiä kirjoitettuna 
**Simlish** on kuvitteellinen kieli, jota Sim-hahmot puhuvat Electronic Artsin *The Sims* -pelisarjan peleissä. Kieli debytoi pelissä *SimCopter*, ja sitä on käytetty erityisesti peleissä *The Sims*, *The Sims 2,* *The Sims 3* ja *The Sims 4*. Kieltä esiintyy hieman myös peleissä *SimCity 4* ja *SimCity Yhteiskunnat*, mutta selvästi vähemmän.

Sporessa olioita voidaan opettaa puhumaan simlishiä. *The Sims* -pelisarjan suunnittelija Will Wright halusi simien kommunikoivan puheella, mutta ajatteli, että käyttämällä oikeita kieliä puhe kuulostaisi liian toistuvalta ja ääninäyttelijöiden palkkaus kaikille kielille, joille *The Sims* on käännetty, tulisi kalliiksi.

*The Sims* -pelisarjan kehitystiimi yritti luoda simlishin sekoittamalla ukrainan, ranskan, latinan, suomen, englannin, fidžin ja tagalogin kieliä.*lähde?*

Lähteet
-------

* *Spot On: Simlish stylist Robi Kauker*. Simlish music in *The Sims 2: University*
* Some songs in Simlish (Arkistoitu – Internet Archive). Official The Sims 2 Site.
* Official Simlish Lessons. Official The Sims Site. (Arkistoitu – Internet Archive)
* The Big Simlish Dictionary (Arkistoitu – Internet Archive) The Big Simlish Dictionary thread on The Sims 2 Forum (BBS)
**Sukupolvi** tarkoittaa tasoa vanhempien ja heidän jälkeläistensä muodostamassa jatkumossa. Esimerkiksi isovanhemmat, vanhemmat ja lapset muodostavat kaikki oman sukupolvensa. 

Toisessa Karl Mannheimin vuonna 1928 esittelemässä merkityksessä sukupolvi on suunnilleen samanikäisten ihmisten ryhmä, joita yhdistää 17–25-vuotiaana koettu avainkokemus. Tapauksesta riippuu, kuvastaako mannheimilainen sukupolvikäsite (kuten "kadotettu sukupolvi" tai "60-lukulaiset") koko ikäluokkaa vai vain pientä "eliittiä" siitä. Mannheimilaiset käyttävät *sukupolvi*-sanaa tässä merkityksessä ja edellistä kutsutaan *ikäpolveksi*.

Kuvaannollisessa mielessä sukupolvi voi tarkoittaa paljon muutakin, esimerkiksi jonkin ajankohdan teknisiä laitteita eli teknologiasukupolvea.

Katso myös
----------

* Suuret ikäluokat
* X-sukupolvi
* Y-sukupolvi / millenniaalit
* Z-sukupolvi

Lähteet
-------

1. ↑  Roos, J. P.: Laajat ja suppeat sukupolvet; esimerkkinä suuret ikäluokat ja niiden ympärille kertyneet sukupolviliikkeet Karisto. Viitattu 3.6.2013.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Sukupolvet |
| --- |
|  |
| 
* Kadotettu sukupolvi
* Suurin sukupolvi
* Hiljainen sukupolvi
* Suuret ikäluokat
* X-sukupolvi
* Xenniaalit
* Y-sukupolvi
* Z-sukupolvi
* Alfa-sukupolvi

 |

 |
Saarten sijainti
Ko Similan
**Similansaaret** on Thaimaassa Andamaanienmerellä sijaitseva saariryhmä. Alue on ollut kansallispuisto vuodesta 1982. Saarten kallioperä on graniittia ja rannoilla on valkoista hiekkaa. Saarten rannikot ovat suosittuja sukelluspaikkoja. Alue oli myös Jacques Cousteaun suosiossa. Kansallispuiston alueella on suojelualue, jolla suojellaan merikilpikonnia. Alueella on koralliriuttoja, joissa elää korallieläinten lisäksi meriviuhkoja ja merivuokkoja. Näiden ympärillä liikkuu perhokaloja ja keisarikaloja. Alueelle pääsee veneellä Phuketista, Khao Lakista tai Thap Lamusta.

Lähteet
-------

1. ↑  Similan saarten sukelluskansallispuistoArkistoitu kopio *Raya, experiences beneath and above the surface*. Raya Divers.  Arkistoitu 22.11.2014. Viitattu 2.9.2014.
2. ↑  "Similanin saariston riutat", *501 luonnonihmettä*, s. 526. Alkuperäinen teos: 501 Must-visit Natural Wonders. Suomentanut Juuso Aarnio. Helsinki: Readme.fi, 2010. ISBN 978-952-220-248-2.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Similansaaret** Wikimedia Commonsissa
Simmons–Smith-reaktio laboratoriomittakaavassa
**Simmons–Smith-reaktio** on dihalometaanin, tyypillisimmin dijodimetaanin, ja sinkin muodostaman karbenoidikompleksin reaktio alkeenien kanssa. Reaktiossa tuotteena on syklopropyyliryhmä ja Simmons–Smith-reaktio on yksi käytetyimpiä tapoja syntetisoida syklopropaaniryhmän sisältäviä yhdisteitä. Reaktio on nimetty sen ensimmäistä kertaa raportoineiden Howard Ensign Simmonsin ja Ronald D. Smithin mukaan. Tyypiltään reaktio on keletrooppinen.

Mekanismi
---------

Simmons–Smith-reaktiossa ensimmäisessä vaiheessa muodostuu dihalogeenimetaanin ja sinkin välinen karbenoidikompleksi. Dihalometaanina käytetään yleisesti joko dijodimetaania, dibromimetaania tai jodikloorimetaania. Puhtaan sinkkimetallin sijasta reaktioissa käytetään tyypillisesti joko reaktiivisempaa sinkin ja kuparin metalliseosta tai dietyylisinkkiä. Sinkkikarbenoidikompleksi reagoi karbeenien tavoin ja muodostaa rengasrakenteisen siirtymätilan alkeenin kanssa. Siirtymätila hajoaa yhtäaikaisprosessina siten, että metyleeniryhmä siirtyy karbonoidikompleksilta alkeenille muodostaen syklopropyylirakenteen..

Simmons–Smith-reaktio on stereospesifinen niin kutsuttu syn-additio eli molemmat uudet sidokset syklopropyyliryhmässä sijaitsevat molekyylitason samalla puolella. Simmons–Smith-reaktio on hyödyllinen reaktio myös asymmetrisessä synteesissä, sillä reaktion regioselektiivisyyttä on helppo hallita. Esimerkiksi kiraalisten allyylisten alkoholien reagoidessa Simmons–Smith-reaktiolla on tuotteessa muodostuva syklopropyyliryhmä samalla puolen molekyylitasoa kuin hydroksyyliryhmä. Tämä johtuu siitä, että hydroksyyliryhmä kelatoituu sinkkikarbenoidireagenssin kanssa.

SimmonsSmithhydroxylEffect.svg

Lähteet
-------

1. 1 2  Jonathan Clayden, Nick Greeves, Stuart Warren: *Organic Chemistry*, s. 1017. Oxford University Press, 2012. ISBN 978-0-19-927029-3. (englanniksi)
2. 1 2  Francis A. Carey & Richard J. Sundberg: *Organic Chemistry B: Reactions and synthesis*, s. 917–919. Springer, 2007. ISBN 978-0-387-68350-8. (englanniksi)
3. 1 2  Michael B. Smith & Jerry March: *March's Advanced Organic Chemistry*, s. 1241. John Wiley & Sons, 2007. ISBN 978-0-471-72091-1. (englanniksi)
4. ↑  Christoph Elsenbroich: *Organometallics*, s. 77. Wiley-VCH, 2006. ISBN 978-3-527-29390-2. (englanniksi)

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Simmons–Smith-reaktio**.
**Ilkka Juhani Korkiamäki** (s. 25. syyskuuta 1960 Hämeenlinna) on suomalainen kenraaliluutnantti evp.

Henkilöhistoria ja sotilasura
-----------------------------

Ilkka Korkiamäki syntyi Juho Korkiamäen ja Aino Suomelan perheeseen ja avioitui vuonna 1986 Sirkku Puijolan kanssa. Korkiamäki tuli ylioppilaaksi 1979 ja valmistui Kadettikoulusta 1984 ja Sotakorkeakoulusta 1993. Hän toimi opetusupseerina Panssariprikaatissa 1984–1986, linjajohtajana Hämeen jääkäripataljoonassa 1986–1988, komppanian varapäällikkönä ja päällikkönä Panssariprikaatissa 1988–1990 ja osastoesiupseerina pääesikunnassa 1993–1996 sekä 1996–1998. Tekniikan lisensiaatiksi Teknillisestä korkeakoulusta 2001 valmistunut Korkiamäki toimi Läntisen maanpuolustusalueen esikunnassa tietotekniikkaosaston apulaisosastopäällikkönä 1998–2000 ja osastopäällikkönä 2000–2002, kansallisen tiedustelun päällikkönä KFOR-operaatiossa Kosovossa 2002–2003, sektorijohtajana pääesikunnan materiaaliosastolla 2003–2004, puolustusvoimien elektroniikkalaitoksen johtajana 2004–2006, pääesikunnan johtamisjärjestelmäosaston apulaisosastopäällikkönä 2006–2010, Maanpuolustuskorkeakoulun sotatekniikan laitoksen johtajana 2010–2013, johtamisjärjestelmäpäällikkönä 2013–2015 ja Maanpuolustuskorkeakoulun rehtorina 2016–2018. Puolustusvoimien henkilöstöpäälliköksi hänet nimitettiin heinäkuun alusta 2018. Hän siirtyi reserviin vuoden 2021 alusta.

Korkiamäki ylennettiin luutnantiksi 1984, yliluutnantiksi 1986, kapteeniksi 1990, majuriksi 1993, everstiluutnantiksi 2000, everstiksi 2006, prikaatikenraaliksi 2013, kenraalimajuriksi 2015 ja kenraaliluutnantiksi 2019.

Julkaisuja
----------

* *Tetra järjestelmän sotilaalliset käyttömahdollisuudet*, 2001
* *Tavoitteena tiedonkulku: jääkäreiden tiedonanto-osastosta tietoyhteiskunnan johtamisjärjestelmiin*, 2008, Ilkka Kananen, Ilkka Korkiamäki, Jukka-Pekka Virtanen, Seppo Uro (toim.)

Lähteet
-------

1. 1 2  *Kadettiupseerit 1920–2000*, s. 310. Korkiamäki, Ilkka Juhani. Helsinki: Kadettikunta ry. Upseeriliitto ry. 2000. ISBN 951-98334-3-9.
2. 1 2  Korkiamäki Ilkka Juhani. Puolustusvoimat. Arkistoitu 22.10.2020. Viitattu 5.1.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Maanpuolustuskorkeakoulu |
| --- |
|  |
| Rehtorit | 
* Karvinen (1993–1994)
* Illi (1994–1996)
* Tanskanen (1997–2001)
* Vehviläinen (2001–2004)
* Salminen (2004–2009)
* Tynkkynen (2009–2013)
* Taipalus (2013–2015)
* Korkiamäki (2016–2018)
* Kallio (2018–2021)
* Kalliomaa (2021–)

 | MPKK:n logo |
|  |
| Yksiköt | 
* Johtamisen ja sotilaspedagogiikan laitos (JOSPEL)
* Sotataidon laitos (SOTATL)
* Sotatekniikan laitos (STEKNL)

 |
|  |
| Osastot | 
* Jatkotutkinto-osasto
* Kadettikoulu
* Kielikeskus
* Maanpuolustuskurssit
* Maisteriosasto
* Opintoasiainosasto
* Puolustusvoimien kansainvälinen keskus
* Sotamuseo

 |
|  |
| Muuta | 
* Upseerikoulutuksen historia Suomessa

 |

 |
**Similaarinen matriisi** on matematiikan termi, jolla viitataan matriisien tietynlaiseen samankaltaisuuteen. Neliömatriisit A ja B ovat similaarisia, jos on olemassa kääntyvä ei-singulaarinen matriisi P siten, että {\displaystyle P^{-1}AP=B}.

Sitä, että matriisi A on similaarinen matriisin B kanssa, merkitään A∼B. Matriisien similaarisuus on ekvivalenssirelaatio.

Esimerkki
---------

Olkoon matriisit A ja B:

{\displaystyle A={\begin{bmatrix}1&2\\0&-1\\\end{bmatrix}}} ja 
{\displaystyle B={\begin{bmatrix}1&0\\-2&-1\\\end{bmatrix}}}. 

Tällöin matriisit A ja B ovat similaarisia, koska on olemassa kääntyvä matriisi P:

{\displaystyle P={\begin{bmatrix}1&-1\\1&1\\\end{bmatrix}}}, jonka käänteismatriisi on
{\displaystyle P^{-1}={\frac {1}{2}}{\begin{bmatrix}1&1\\-1&1\\\end{bmatrix}}}.

Näille matriiseille pätee 

{\displaystyle P^{-1}AP=B} ja {\displaystyle PBP^{-1}=A}, eli matriisit A ja B ovat similaarisia.

Lähteet
-------

1. ↑  Rowland, Todd ja Weisstein, Eric W.: Similar Matrices MathWorld – A Wolfram Web Resource. Viitattu 29.10.2014.
2. ↑  Kivelä, Simo K.: *Matriisilasku ja lineaarialgebra*, s. 173. Similariteettimuunnos. Helsinki: Otatieto, 1984. ISBN 951-671-368-8.

Kirjallisuutta
--------------

* Kivelä, Simo K.: *Matriisilasku ja lineaarialgebra*. Helsinki: Otatieto, 1984. ISBN 951-671-368-8.
* Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-6 (pdf).
Pudasjärven kirjasto siirtyi vuonna 2021 Hyvän olon keskuksen Pirtin tiloihin. 
**Hyvän olon keskus Pirtti** on Pudasjärven keskustaajamassa Kurenalla sijaitseva vuonna 2021 valmistunut ja avattu monitoimitalo. Monitoimitalo rakennettiin samalle tontille, jossa sijaitsi aiemmin vuonna 2018 purettu Kurenalan koulu.

Monitoimitalon tiloissa toimivat Pudasjärven kirjasto, nuorisotilat, kunnan työllisyyspalvelut, Pudasjärven kansalaisopiston toimisto, Pudasjärven Kelan toimisto ja kaupungin terveyskeskus. Lisäksi tiloista löytyy 300-paikkainen auditorio, jossa voidaan järjestää esimerkiksi konsertteja.

Monitoimitalon on suunnitellut Lukkaroinen Arkkitehdit Oy, ja rakentamisesta ja ylläpidosta vastasi YIT. Talon julkisivun hirret toimitti pudasjärveläinen rakennustuotevalmistaja Kontiotuote.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pudasjärven Hyvän Olon Keskus "Pirtti" *puuinfo.fi*.  28.2.2023. Viitattu 14.8.2023.
2. ↑  Degerman, Risto: Pudasjärven hirsinen Hyvän olon keskus aukoo uusia latuja – soten lisäksi kulttuurin ja vapaa-ajan palvelut kuntalaisten yhteiseen olohuoneeseen *Yle Uutiset*.  6.10.2021. Viitattu 14.8.2023.
3. 1 2  Hyvän olon keskus Pirtti avasi ovensa *Pudasjärven kaupunki*.  4.10.2021. Viitattu 14.8.2023.
**Veteraanikuorma-autoseura** (aiemmin: Veteraanikuorma-autojen Seura ry) on valtakunnallinen, vanhojen tavara-autojen ja muiden hyötyajoneuvojen entistämistä, sekä näihin liittyvän perinteen ja historiatiedon tallentamista edistävä harrastajajärjestö. Seura on yksi Suomen ajoneuvohistoriallinen keskusliitto – SAHK RY:n 26:sta itsenäisestä jäsenjärjestöstä. 

SA-HK ry:n ja viranomaisten yhteistyönä ovat syntyneet useat tämän päivän harrastustoimintaa tukevat päätökset; museoajoneuvopäätös, MR-rekisteritunnukset, museoajoneuvojen katsastusjärjestelmä, ajoneuvoveron alentaminen, sekä dieselveron ja käyttömaksun poistaminen museoajoneuvoilta. 

Tavoitteidensa toteuttamiseksi seura mm. järjestää jäsenistölleen vuosittain kokoontumisia ja matka-ajoja eri puolille Suomea sekä ajoneuvojen entisöintiä käsitteleviä neuvontatilaisuuksia. 

Seura tuottaa kuorma-autoperinnettä, ajoneuvojen entistämistä ja kuljetuskulttuuria käsitteleviä kirjallisia julkaisuja ja AV-tallenteita, sekä kerää ja taltioi alaan liittyvää materiaalia. Jäsenlehti *VetKu* tuotetaan pääosin jäsenistön aineistosta, ja se toimii jäsenistön keskinäisenä yhdyssiteenä ja informaatiokanavana. Julkaisua tuotetaan neljä numeroa vuodessa. Seuralla on omat, kuorma-autojen historiaan perehtyneet ja näiden entisöintiin erikoistuneet museoajoneuvotarkastajat. 

Republic 20 on Veteraanikuorma-autojen seura ry:n omistama kuorma-auto, joka on valmistettu v. 1920. Auto on entistettynä alkuperäistä vastaavaan kuntoon ja rekisteröity museoajoneuvoksi.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive) Republic 20

Aiheesta muualla
----------------

* Veteraanikuorma-autoseura ry:n sivut
**Veteraanin iltahuuto** on musiikinopettaja, kamarineuvos Kalervo Hämäläisen 1980-luvun loppupuolella säveltämä ja sanoittama laulu, josta on tullut yksi Suomen tunnetuimmista veteraanilauluista.

Laulu äänitettiin ensimmäisen kerran syksyllä 1988 Suomen sotaveteraaniliiton kustantamana. Solistina lauloi Jorma Hynninen, jota avusti kadettikuoro (KadK74 / KadK75) ja Helsingin Varuskuntasoittokunta. Kasetin B-puolella on Ella Erosen lausuman Maamme-runon tallenne*lähde?*. Kasetti saavutti kultalevyyn oikeuttavan levityksen viikossa*lähde?*. Ensiesitys samalla kokoonpanolla oli Finlandiatalolla järjestetyssä veteraanijuhlassa samana syksynä. *lähde?* Kasetti saavutti platinalevyyn oikeuttavan levityksen 1993.

Myöhemmin Veteraanin iltahuudon ovat levyttäneet muun muassa Korsuorkesteri ja Kaartin soittokunta.

Itsenäisyyspäivänä 2015 sotaveteraanit esittivät laulun presidenttiparille ja yli 2 miljoonalle tv-katsojalle Linnan juhlissa 95-vuotiaan sotaveteraani Armas Ilvon johdolla. Esitys nousi yhdeksi vuoden 2015 mediailmiöistä, ja Yleisradion tallennetta katsottiin sittemmin esimerkiksi Facebookissa yli 850 000 kertaa.

Jorma Hynninen esitti Veteraanin iltahuudon presidentti Mauno Koiviston siunaustilaisuudessa Helsingin tuomiokirkossa 25. toukokuuta 2017 Kaartin soittokunnan ja poikakuoro Cantores Minoresin kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Äänite *Suomen sotaveteraaniliitto iv 93*[vanhentunut linkki]. Cd-äänite. Suomen äänitearkisto.
2. ↑  "Veteraanin iltahuuto" platinalevyksi  19.10.1993. hs.fi. Viitattu 19.3.2022.
3. ↑  Haku nimikkeellä *Veteraanin iltahuuto* (Arkistoitu – Internet Archive). Suomen äänitearkisto.
4. ↑  Yle Uutiset. Onko tässä illan koskettavin hetki: sotaveteraanit lauloivat Veteraanin iltahuudon presidenttiparille.  6.12.2015. Yleisradio via facebook.com. Viitattu 31.12.2015.
5. ↑  Veteraanin iltahuudon laulanut Armas Ilvo: "Arkaillen kysyin, menikö joku asia pilaan tai vikaan"  7.12.2015. Yleisradio. Viitattu 31.12.2015.
Kirjan ensimmäisen painoksen kansi.
**Vesuviuksen salaisuudet** (engl. *Secrets of Vesuvius*) on Caroline Lawrencen vuonna 2001 ilmestynyt romaani ja *Roomalaismysteerit*-kirjasarjan toinen osa. Vesuviuksen salaisuudet on jatkoa *Ostian koirat*-kirjalle. Kirjan keskeisimmät tapahtumapaikat ovat Stabiae, Pompeji ja Ostia.

Juoni
-----

**Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.**
Flavia Gemina ja hänen ystävänsä Jonatan, Nubia ja Lupus pelastavat merestä Plinius-nimisen amiraalin, joka lupaa johdattaa lapset arvokkaan aarteen jäljille. He matkaavat Flavian sedän Gaiuksen maatilalle Stabiaen ja Pompejin väliin. Mukaan lähtevät myös Flavian kreikkalainen opettaja Ariston, Jonatanin isä Mordokai sekä Miriam, Jonatanin isosisko. Seurue huomaa kauhuissaan, että Vesuvius on purkautumaisillaan, ja suunnittelevat pakomatkaa. Osa asukkaista kuitenkin asuu tulivuoren vieressä, ja seurue joutuu hajaantumaan ja keräämään asukkaita sotalaivoihin. Osa asukkaista kuitenkin pelastetaan liian myöhään, kuten amiraali Plinius, Rectina ja hänen tyttärensä Clio. Flavia ja hänen ystävänsä ja sukulaisensa pääsevät turvaan juuri ennen Vesuviuksen purkautumista.

**Juonipaljastukset päättyvät tähän.**

Henkilöt
--------

* Flavia Gemina, 12-vuotias roomalaistyttö, kirjan päähenkilö
* Jonatan ben Mordokai, juutalaispoika, Flavian ystävä
* Nubia, afrikkalainen orjatyttö
* Lupus, mykkä katupoika
* Miriam, Jonatanin isosisko
* Mordokai ben Ezra, Jonatanin ja Miriamin isä
* Marcus Flavius Geminus, Flavian isä, merikapteeni
* Gaius Flavius Geminus, Flavian setä
* Ariston, Flavian kreikkalainen opettaja
* Clio, Flavian ystävä
* Plinius, amiraali, jonka lapset pelastivat hukkumasta
* Rectina, Clion äiti
* Vulcanus, seppä
* Gutta, Pliniuksen orja

Lähteet
-------

1. ↑  The Secrets of Vesuvius by Caroline Lawrence | PenguinRandomHouse.com: Books *PenguinRandomhouse.com*. Viitattu 20.5.2019. (englanniksi)
**Valtteri Viitakoski** (s. 30. huhtikuuta 1996 Cornwall, Ontario, Kanada) on kanadansuomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Nokian KrP:n riveissä ja on edustanut Kanadaa alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa sekä vuosina 2016, 2018 ja 2021 miesten MM-kilpailuissa.

Valtterin isä on entinen maajoukkuetason jääkiekkoilja Vesa Viitakoski. Valtteri syntyi isänsä pelatessa Calgary Flamesin farmijoukkue Cornwall Acesin riveissä ja hänellä on näin ollen sekä Suomen että Kanadan kansalaisuus.

Valtteri pelasi jääkiekkoa kevääseen 2017 asti Ilveksen junioreissa ja kolmen ottelun verran suomisarjaa KOOVEEssa. Jääkiekkoharrastus jäi kuitenkin syrjään Viitakosken saatua kutsun Kanadan salibandymaajoukkueelta alle 19-vuotiaiden MM-kisoihin. Kanadan salibandymaajoukkue on IFF:n rankingissa sijalla 12 joten Suomen salibandyliigassa pelaava pelaaja on heille arvokas vahvistus.

Lähteet
-------

1. ↑  Valtteri Viitakoski *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
2. ↑  Siltanen, Joel: Suomalaisen ex-NHL-kiekkoilijan poika valittiin Kanadan MM-joukkueeseen *Pääkallo.fi*.  12.11.2016. Viitattu 4.12.2021.
3. ↑  Perkiö, Jari: Viitakoski kuritti Oilersia ja valmistautuu MM-urakkaan Kanadan paidassa – "Tuskin hän mahtuisi sinivalkoiseen asuun ainakaan vielä" *Aamulehti*.  1.10.2021. Viitattu 4.12.2021.
4. ↑  Player Card: Valtteri Viitakoski IFF. Viitattu 4.12.2021. (englanniksi)
5. ↑  Lempinen, Marko: Uskomaton onnenpotku.  *Ilta-Sanomat Urheilu*, 7.11.2017, s. 2-3.  Sanoma Oy.
**BV Veendam** oli alankomaalainen jalkapalloseura, joka lakkautettiin 25. maaliskuuta 2013.  Seuran viralliset värit olivat keltainen ja musta.

Historia
--------

Seura perustettiin 4. syyskuuta 1894 mikä teki siitä yhden Alankomaiden vanhimmista seuroista. Joukkueen ensimmäinen nimi oli Look Out, joka vaihdettiin 1909 Prinses Juliana Veendamiksi. Pian tämän jälkeen nimi lyhentyi muotoon Veendam.

Ammattilaisjoukkueena BV Veendam on pelannut suurimman osan ajastaan (42 kautta) Jupiler Leaguessa eli Eerste Divisiessä. Seura on pelannut kuusi kautta kakkosdivisioonassa. Eredivisiessä BV Veendam on pelannut yhteensä kolme kautta.

Kaudella 2009–10 BV Veendam kärsi talousongelmista ja seura haettiin konkurssiin 28. huhtikuuta 2010 ylivelkaantumisen vuoksi.

Entisiä pelaajia
----------------

* Alankomaat Johan Derksen
* Alankomaat Angelo Cijntje
* Alankomaat Dick Nanninga
* Alankomaat Frans de Munck
* Alankomaat Jurrie Koolhof
* Alankomaat Jan Korte

Lähteet
-------

1. ↑  Reddingsactie mislukt: SC Veendam is definitief failliet (Arkistoitu – Internet Archive), Voetbal International, 2 April 2013 (hollanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Seuran viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
* BV Veendam Jupiler Leaguen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Šahumjanin piiri (oranssilla) Vuoristo-Karabahin kartalla. Viivoitettu alue oli ennen vuotta 2020 Azerbaidžanin hallussa.
**Šahumjanin piiri** (arm. Շահումյան շրջան, ven. Шаумя́новский райо́н, *Šaumjanovski raion*) on paikallishallintoalue virallisesti Azerbaidžaniin kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Artsakhin tasavallassa. Sen pinta-ala on 1829,8 neliökilometriä. 

Alkuperäinen Vuoristo-Karabahin autonomisen alueen pohjoispuolella sijainnut Šaumjanin (Šahumjanin) piiri on perustettu vuonna 1931. Sen pinta-ala oli 600 neliökilometriä ja hallinnollinen keskus Šaumjanovskin taajama. Asukkaiden enemmistön muodostivat armenialaiset: 85,9 % vuonna 1939 ja 77,2 % vuonna 1959. Azereja oli vastaavasti 3,1 ja 16,7 %, venäläisiä 10,3 ja 5,9 %. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 20 800 asukasta.

Azerbaidžanin viranomaiset laukkauttivat Šaumjanin piirin helmikuussa 1991 ja liittivät sen Goranboyn piiriin. Syyskuussa 1991 armenialaiset julistivat Šaumjanin piirin ja osan Xanlarin piiristä liitetyksi Vuoristo-Karabahin tasavaltaan. Kesällä 1992 azerit valtasivat alueen ja ajoivat armenialaisväestön pois kodeistaan. Vuoristo-Karabahin sodan jälkeen armenialaiset liittivät Šahumjanin piiriin valtaamansa Kəlbəcərin piirin, joka puolestaan oli tyhjennetty azereista. 

Artsakhin tasavallan Šahumjanin piiri rajoittui pohjoisessa Azerbaidžaniin, idässä Martakertin ja etelässä Qašataghin piireihin sekä lännessä Armeniaan. Sen hallinnollinen keskus oli Qarvatšarin kaupunki (azer. *Kəlbəcər*), josta on 143 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Stepanakertiin. Vuonna 2005 piirissä oli 2 600 asukasta, joista 99,5 % oli armenialaisia. Azerbaidžan sai alueen takaisin vuoden 2020 sodassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Strana ognei Azerbaidžan: Administrativno-territorialnoje delenije *files.preslib.az*. Viitattu 1.6.2011. (venäjäksi)
2. ↑  Melnikov S.A. Ibragimov Tš.G.: *Azerbaidžanskaja SSR. Administrativno-territorialnoje delenije na 1 janvarja 1977 goda*, s. 96. Baku: Azernešr, 1979. Teoksen verkkoversio (viitattu 1.6.2011). (venäjäksi)
3. ↑  Etno-Kavkaz: Naselenije Azerbaidžana *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 1.6.2011. (venäjäksi)
4. ↑  Demoskop Weekly: Vsesojuznaja perepis naselenija 1989 g.: Tšislennost naselenija sojuznyh respublik SSSR i ih territorialnyh jedinits po polu *demoscope.ru*. Viitattu 1.6.2011. (venäjäksi)
5. ↑  Ofitsialnyi sait Prezidenta Nagorno-Karabahskoi Respubliki: Gosudarstvennaja vlast *president.nkr.am*. Viitattu 1.6.2011. (venäjäksi)
6. ↑  The Results of 2005 Census of the Nagorno-Karabakh Republic: Table 1.4: De Jure Population by Administrative Territorial Distribution and Density *census.stat-nkr.am*.  Arkistoitu 6.3.2009. Viitattu 1.6.2011. (englanniksi)
7. ↑  Etno-Kavkaz: Naselenije Nagornogo Karabaha *ethno-kavkaz.narod.ru*. Viitattu 1.6.2011. (venäjäksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Šahumjanin piiri** Wikimedia Commonsissa
**Palosaaren Järjestötalo** on vuonna 1955 valmistunut Vaasassa Palosaaren kaupunginosassa sijaitseva työväentalo.

Rakennus
--------

Rakennus rakennettiin talkootyönä 1955. Talo on kaksikerroksinen rakennettu betonista ja puusta. Rapattu julkisivu on maalattu keltaiseksi. Talon katto on peltiä. Rakennuksessa tehtiin laajennustyö 1960–1961. Talossa on juhlasali näyttämöineen sekä ravintola ja keittiötilat. Toisessa kerroksessa on talonmiehen asunto ja kokoushuoneita. Vuoden 2018 remontissa uusittiin keittiötilat sekä ehostettiin aulaa, kahvilaa ja wc-tiloja.

Toimintaa työväentalolla
------------------------

Talolla ovat toimineet monet Palosaaren alueen työväenyhdistykset ja muut yhdistykset. Siellä on järjestetty nuorisotoimintaa, kokouksia, tansseja ja bingoja. Nykyisin talolla toimii myös Vaasan Työväenmuseo. ja Palosaaren Urheiluseuran (PUS) punttisali.

Lähteet
-------

1. 1 2  Båsk-Ekholm, Katia & Häyry, Kaj: *Suomen työväentaloja koskeva selvitys*. Helsinki: Opetusministeriö, 1982.
2. ↑  Palosaaren Järjestöjen talo: Palosaaren Järjestöjen talon facebook sivut *facebook.com*. Viitattu 14.12.2022.
3. ↑  Vaasan Työväenmuseo *facebook.com*.
4. ↑  Palosaaren Urheiluseura *palosaarenurheiluseura.fi*.
**Matti Leonard Vuolanne** (10. maaliskuuta 1932 Riihimäki – 17. elokuuta 2020 Pori) oli suomalainen pappi ja rovasti, joka työskenteli pitkään kappalaisena Keski-Porin seurakunnassa. Sitä ennen hän oli Pukkilan vt. kirkkoherra 1964–1965, Mäntsälän kappalainen 1966–1971, ja Pyhämaan kirkkoherra 1971–1975.

Opinnot
-------

Ylioppilastutkinnon jälkeen Vuolanne opiskeli biologiaa, ja teki opintoihin liittyvän tutkimusmatkan Lapin soille. Tultuaan uskoon Helsingin Johanneksenkirkossa, hän lähti opiskelemaan teologiaa, ja hänen kurssikaverinaan oli evankelista Kalevi Lehtinen.

Pappina
-------

Vuolanne tunnetaan lähetystyömatkoistaan Afrikkaan ja Venäjälle, jossa hän kiersi erityisesti Siperiassa. Vuolanteella oli *Rohkaisua Raamatusta* -niminen televisio-ohjelma TV7-kanavalla sekä *Matti-papin matkassa* -niminen ohjelma Radio Deissä.

Perhe-elämä
-----------

Vuolanne oli naimisissa Maria Kettusen kanssa, jonka kanssa hän harjoitti kristillistä evankeliointityötä. Vuolanne sanoitti ja sävelsi sadoittain lauluja, joista osa kerättiin nuottikirjaksi painoasuun nimellä "Runo- ja laulukirja". Perheen lapset olivat myös musikaalisia. Vuolanteen poika Antti Vuolanne on entinen SDP:n kansanedustaja. Vuolanteet saivat seitsemän lasta ja useita lastenlapsia. Vuolanteen kielellisestä lahjakkuudesta kertoo hänen 1950-luvulla Valion nimikilpailun voittanut ehdotuksensa; uusi sana *pirtelö*. Rovasti Matti Leonard Vuolanne kuoli Porissa 17.8.2020.

Teokset
-------

* *Suomalaisen kuvaamataiteen lähdehakemisto*. Pori: Lähetyksen kirjapalvelu, 1980. ISBN 951-99283-1-6.
* *Miksi, Jeesus?*. Helsinki: Kuva ja sana, 2005. ISBN 951-58514-2-4.
* *Miksi, ihminen?*. Helsinki: Kuva ja sana, 2007. ISBN 978-951-58518-1-9.

Kirjallisuutta
--------------

* Siltanen, Risto: *Matti : Jeesuksen pappi*. Helsinki: Kuva ja sana, 1998. ISBN 951-58506-2-2.

Lähteet
-------

* Matti Vuolanne Kuva ja Sanan sivustolla[vanhentunut linkki]

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Matti "Jeesuksen pappi" Vuolanne sai kutsun kirkkauteen *Seurakuntalainen*.  18.8.2020. Viitattu 18.8.2020.
2. ↑  Pappisluettelo – Pukkila Suomen Sukututkimusseura. Viitattu 9.11.2018.
3. ↑  Blåfield, Martti; Hyvönen, Heikki; Knapas, Marja Terttu: *Gloria In Excelsis Deo : Mäntsälän kirkon historiaa*, s. 18. Mäntsälän seurakunta, 1991. ISBN 952-90-3537-3.
4. ↑  Elämäntehtävä Antti Vuolanteen kotisivut. Viitattu 9.11.2018.
5. ↑  Kallio, Virpi: Aate vei kansanedustajia häkkiin  23.7.2012. Antti Vuolanteen kotisivut.  Arkistoitu 9.11.2018. Viitattu 9.11.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Matti Vuolanteen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Eero Ahola** (s. 15. tammikuuta 1999) on suomalainen kuulantyöntäjä, joka edustaa Porin Yleisurheilua. Hänen valmentajansa ovat Jarkko Ahola ja Juuso Sillanpää.

Ahola saavutti alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 pronssia kuulantyönnössä tuloksella 21,24 (5 kg:n kuula) ja oli kiekonheitossa kymmenes. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kuulantyönnössä yhdeksänneksi. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2018 hän oli kuulantyönnössä kymmenes ja karsiutui kiekonheiton loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta 2019 ja 2021.

Ahola voitti Kalevan kisoissa mestaruuden vuonna 2020 tuloksella 18,30 ja 2022 tuloksella 18,06. Hopeaa hän saavutti vuonna 2023 sekä pronssia 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa Ahola voitti kultaa vuonna 2020 ennätyksellään 18,68, sai hopeaa 2021 ja pronssia 2023. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2018.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Eero Ahola Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
**Maxx** on saksalainen eurodance-duo, jonka perustivat vuonna 1993 musiikkituottaja Juergen Wind (George Torpey) ja musiikkipäällikkö David Brunner (The Hitman). Maxx on akronyymi sanoista MAXimum X-tasy.

Maxx:in keulahahmoina olivat räppäri Gary Bokoe ja laulaja Linda Meek. Duo nousi soittolistan kärkeen singleillä "Get Away" (1993) ja "No More (I Can't Stand It)" (1994).

Ryhmä julkaisi yhden albumin nimeltä "To The Maxximum" vuonna 1994. Levyltä julkaistiin vielä single "You Can Get It". 31. lokakuuta 1994 julkaistiin uusi Maxxin kappale nimeltään "Power of Love". Kappale julkaistiin yksinoikeudella Bravo Hits -kokoelmalevyllä nimeltä *Bravo Dance X-Mas*. Vuonna 1995 Maxx julkaisi To The Maxximum-levyltä vielä singlen "I Can Make You Feel Like", ja uutena kappaleena vuonna 1995 julkaistiin single "Move Your Body".

Musiikillisten näkemyserojen ja tuotanto- ja johtoryhmien välisten riitojen vuoksi Maxx lopetettiin vuoden 1995 lopussa.

Joulukuun lopulla vuonna 2016 Maxxin viralliset kotisivut ilmoittivat Meekin ja Maxxin perustajien Brunnerin ja Windin paluusta. Elokuussa 2017 Meek teki comebackin We Love the 90's Estonia -festivaaleilla Tallinnassa. Nykyään hän jatkaa esiintymistä Maxx-nimellä vaihtuvien räppäreiden kera.

Diskografia
-----------

### Singlet

* 1994 *Get Away*
* 1994 *No More (I Can’t Stand It)*
* 1994 *You Can Get It*
* 1995 *I Can Make You Feel Like*
* 1995 *Move Your Body*

### Albumit

* 1994 *To The Maxximum*

Lähteet
-------

1. ↑  Nielsen Business Media Inc: *Billboard*. Nielsen Business Media, Inc. 1994-12-03. Teoksen verkkoversio (viitattu 28.11.2022). (englanniksi)
2. ↑  VIDEO: Retrostaarid Alphaville, Kate Ryan ja MAXX saadavad eestlastele tervitusi: please, tulge meid vaatama! *Kroonika*. Viitattu 28.11.2022. (viroksi)
3. ↑  MAXX *International Artists*.  Arkistoitu 28.11.2022. Viitattu 28.11.2022. (englanniksi)
*Matti Meikäläisen* viimeisessä numerossa julkaistu ivallinen "kuolinilmoitus".
**Matti Meikäläinen** oli vuosina 1884–1899 ilmestynyt suomalainen poliittinen pilalehti. Sitä on sanottu Suomen ensimmäiseksi yhteiskunnallisesti merkitykselliseksi pilalehdeksi. Lehden painos oli pari–kolme tuhatta, mutta sillä oli merkittävä ja monipuolinen lukijakunta.

*Matti Meikäläisen* perusti A. J. Mela serkkunsa A. H. Petanderin kanssa tammikuussa 1884 kirjapainoyhtiön konkurssin vuoksi lakanneen *Pilkkakirves*-lehden seuraajaksi. Melan päätoimittajakautena vuosina 1885–1895 lehdessä pilkattiin svekomaaneja, papistoa ja kirkkoa, raittius- ja naisasialiikettä sekä yleisesti ottaen kaikenlaista vanhoillisuutta ja kiihkomielisyyttä missä tahansa asiassa. Mela ei 1880-luvulla pitänyt kielikysymystä enää ensisijaisena, mutta piti lehden linjan kieliasioissa terävänä lukijakunnan miellyttämiseksi. Pakinoita kirjoitti A. B. Mäkelä. Myöhemmin Mela ja Mäkelä pyrkivät levittämään *Matti Meikäläisen* kautta leikkisästi luonnontieteellistä maailmankuvaa. Melalta ei lopulta enää riittänyt aikaa *Matti Meikäläiselle*, joten vuoden 1894 lopussa hän myi sen Suomalaisen klubin sihteerille Aapo Kohoselle. Lehti oli ollut Melan aikana lähellä nuorsuomalaisia mutta siirtyi omistajanvaihdoksen jälkeen vuonna 1895 lähemmäs vanhasuomalaisia ja alkoi jälleen esiintyä jyrkemmin kieliasiassa. Kohosen tilalle päätoimittajaksi tuli vuonna 1896 Konstantin Kekoni ja vuonna 1897 Onni V. Tuisku, joka onnistui vakiinnuttamaan lehden taloudellisen pohjan.

*Matti Meikäläisen* kuvittajiin kuuluivat muun muassa Alex Federley, Uno Zeipel, Albert Gebhard, Antti Favén sekä Kaarlo Kari, joka kantoi päävastuun kuvituksesta vuodesta 1898 alkaen.

Venäläisiäkin pilkannut *Matti Meikäläinen* oli jatkuvasti sensuuriviranomaisten hampaissa. Vuonna 1890 eräs lehden numero määrättiin kokonaan takavarikoitavaksi Pietarin tiedeakatemian presidentin, suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitšin huomautettua pilapiirroksesta, jossa Suomesta kirjoittanutta venäläistä historiantutkijaa K. F. Ordinia syytettiin valehtelijaksi. Kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin määräyksestä *Matti Meikäläinen* lakkautettiin kokonaan lokakuussa 1899. Se oli ainoa suomalainen pilalehti, jonka venäläinen sensuuri lakkautti ainiaaksi. Lakkautuksen syynä oli lehdessä julkaistu Kaarlo Karin pilapiirros, jossa pilkattiin ortodoksista papistoa niin sanotun Kyyrölän kansakoulurettelön innoittamana. Lehden "hautajaisnumero" julkaistiin 13. lokakuuta 1899.

Katso myös
----------

* Uusi Meikäläinen

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Ari Uino: "Pilalehtien monenkirjava sukupuu", s. 303, 306–308 teoksessa *Suomen lehdistön historia 8: Yleisaikakauslehdet* (päätoim. Päiviö Tommila). Aikakauslehtien liitto ry / Kustannuskiila Oy, Kuopio 1991.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Matti Meikäläinen** Wikimedia Commonsissa

* *Matti Meikäläisen* numerot digitoituina Kansalliskirjasto
**Mauno "Manu" Savolainen** (s. 22. syyskuuta 1948 Kymi) on suomalainen yrittäjä, VMP Groupin ja sen suurimman tytäryhtiön VMP Varamiespalvelun perustaja ja talousneuvos. VMP Groupin perustanutta ja perheyhtiön omistajiin edelleen kuuluvaa Savolaista pidetään yhtenä suomalaisen henkilöstöpalvelualan uranuurtajista.

Ura
---

Savolaisella on takanaan pitkä ura yrittäjänä. Vuonna 1988 Savolainen perusti Varamiespalvelu-Yhtiöt toimittuaan tätä ennen kymmenen vuotta yrittäjänä muilla toimialoilla. Hän avasi yrityksen ensimmäisen toimipisteen Turkuun yhdessä vaimonsa Riitta Savolaisen kanssa Suomessa silloin vallinneen työvoimapulan aikana.

Vuonna 1989 Savolainen laajensi Varamiespalvelun toimintaa perustamalla palvelualueet Helsinkiin, Lahteen, Ouluun ja Tampereelle. Yhtiö nousi nopeaan kasvuun erityisesti franchisekonseptin käyttöönoton (1997) jälkeen.

Vuonna 2008 Savolainen siirsi oman 60-vuotissyntymäpäivänsä yhteydessä yhtiön hallituksen puheenjohtajuuden vaimolleen Riitta Savolaiselle.

Savolainen on sittemmin siirtynyt eläkkeelle yhtiön päivittäisestä toiminnasta, mutta vaikuttaa edelleen mm. kulttuuri- ja urheilupiireissä.*selvennä* Erityisesti nuorten työllistyminen on Savolaiselle tärkeä asia, mikä näkyy myös VMP Groupin nykyisessä toiminnassa.

Tunnustuksia
------------

* Vuonna 2004 Mauno Savolainen ja hänen vaimonsa Riitta valittiin Entrepreneur of the Year -kilpailun finaaliin yhtenä Etelä- ja Keski-Suomen kolmesta parhaasta kasvuyrittäjästä.
* Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi Savolaiselle vuonna 2013 talousneuvoksen arvonimen.

Lähteet
-------

* Historiikki: Varamiespalvelusta VMP Groupiksi (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Helsingin Sanomat: Henkilöstövuokraus on nyky-Suomessa arkipäivää, ja se on 70 vuotta täyttävän Mauno Savolaisen ansiota
**Mauro Wilney Arambarri Rosa** (s. 30. syyskuuta 1995 Salto, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura
---------------

31. tammikuuta 2016 Arambarri allekirjoitti 4½-vuotisen sopimuksen ranskalaisseura Girondins de Bordeaux'n kanssa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 3. helmikuuta 2016 Olympique Lyonnaisia vastaan. Seuraavalla kaudella 2016–2017 Arambarri jäi hyvin vähälle peliajalle, kun otteluita kertyi kauden aikana vain neljä, joista jokaiseen hän tuli vaihdosta kentälle.

9. elokuuta 2017 Arambarri siirtyi vuoden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Getafeen, johon sisältyi osto-optio. Optio aktivoitiin seuraavana kesänä 11. kesäkuuta 2018 ja Arambarri allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen seuran kanssa.

Lähteet
-------

1. ↑  Transfers - Arambarri and Malcom join Bordeaux FC Girondins de Bordeaux. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)
2. ↑  Match - Bordeaux chute à Lyon [3-0] FC Girondins de Bordeaux. Viitattu 26.8.2019. (englanniksi)
3. ↑  Arambarri nuevo jugador del Getafe (Arkistoitu – Internet Archive) Getafe CF. Viitattu 26.8.2019. (espanjaksi)
4. ↑  Antunes y Arambarri del Getafe Getafe CF. Viitattu 26.8.2019. (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Mauro Arambarrin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
* Mauro Arambarrin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)

Getafe – Primera División
1 Casilla |
2 Djené |
3 Angileri |
4 Álvarez |
5 Milla |
6 Duarte |
7 Mata |
8 Seoane |
9 Portu |
10 Ünal |
11 Aleñá |
12 Amavi |
13 Soria |
14 Latasa |
15 Alderete |
16 Algobia |
17 Munir |
18 Arambarri |
19 Mayoral |
20 Maksimović |
21 Iglesias |
22 Suárez |
23 Mitrović |
24 Villar |
27 Conde |
Valmentaja Flores
**Amerikantapiiri** (*Tapirus terrestris*) on kavioeläimiin kuuluva nisäkäslaji. Amerikantapiiria esiintyy Etelä-Amerikassa Venezuelasta ja Kolumbiasta Brasiliaan, Argentiinaan ja Paraguayhin saakka.

Piirteet
--------

Amerikantapiiri painaa 225 kiloa ja se kasvaa noin metrin korkuiseksi ja kahden metrin pituiseksi. Aikuisella eläimellä on ruskea karvapeite, kun taas nuorilla yksilöillä on tummanruskea pohjaväri ja vaaleampia pitkittäisraitoja. Aikuisilla eläimillä on myös paksu harjas, joka alkaa korvien välistä ja päättyy lapojen väliin. Tapiirien etujaloissa on kolme ja takajaloissa neljä varvasta.

Nuori amerikantapiiri

Elintavat
---------

Amerikantapiiri on arka yöeläin. Se viihtyy Etelä-Amerikan sademetsissä, etenkin tulva-alueilla, koska liikkuu mielellään vedessä ja on hyvä uimaan ja sukeltamaan. Tapiirien ruokavalioon kuuluvat puiden ja pensaiden lehdet ja hedelmät.

Naaraan kantoaika on 400 vuorokautta ja se synnyttää vain yhden jälkeläisen. Vastasyntynyt yksilö painaa noin kuusi kiloa. Vieroittaminen alkaa noin 6-8 kuukauden iässä ja ne saavuttavat sukukypsyytensä noin neljän vuoden iässä. Tapiirit voivat elää jopa 35-vuotiaiksi.

Uhat
----

Amerikantapiiri on uhanalainen laji, ja sen kanta pienenee jatkuvasti. Lajin häviämiseen on monia syitä. Tapiirit ovat jaguaarien ja puumien luonnollista ravintoa, minkä lisäksi uhkana ovat alligaattorit. Syinä lajin uhanalaistumiseen ovat metsästys ja luontaisten elinalueiden häviäminen etenkin puunhakkuiden takia.

Lähteet
-------

1. ↑  Naveda, A. de Thoisy, B. Richard-Hansen, C. Torres, D.A. Salas, L. Wallance, R. Chalukian, S. & de Bustos, S.: *Tapirus terrestris* *IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.1*.  2008. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 3.7.2014. (englanniksi)
2. ↑  *Suuri Eläinkirja*. WSOY. ISBN 951-0-22848-6, 1988.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Taksonitunnisteet |
| --- |
|  |
| Tapirus terrestris | 
* Wikidata: Q220271
* Wikispecies: Tapirus terrestris
* ARKive: tapirus-terrestris
* BioLib: 33424
* BOLD: 30273
* CoL: 54TGS
* ECOS: 4967
* EoL: 328009
* EPPO: TPIRTE
* Fossilworks: 83610
* GBIF: 2440898
* iNaturalist: 43353
* IRMNG: 10596052
* ITIS: 625000
* IUCN: 21474
* MSW: 14100043
* NCBI: 9801
* Species+: 3928
* TSA: 17471

 |
|  |
| Hippopotamus terrestris | 
* Wikidata: Q109647313
* CoL: 6LWJT
* GBIF: 8338705
* ITIS: 926153

 |

 |
Bysantin valtakunnan kartta vuonna 1180.
**Bulgaria osana Bysantin valtakuntaa** viittaa aikaan vuosina 1018–1185, jolloin Bulgarian valtakunta oli osa Bysantin valtakuntaa. Bysantti valloitti koko Bulgarian ensimmäisen valtakunnan vuonna 1018 ja se itsenäistyi jälleen toisena Bulgarian valtakuntana vuonna 1185.

Historia
--------

Basileios II, joka valloitti Bulgarian ensimmäisen valtakunnan, teki vain pieniä muutoksia tapaan hallita Bulgarian aluetta. Esimerkiksi Bulgarian kirkko säilyi edelleen erillisenä elimenään. Basileioksen kuoleman jälkeen asiat kuitenkin muuttuivat. Koko valtakunta ajautui kaaokseen ja hallitsijat vaihtuivat usein, kunnes valtaan noussut Aleksios I Komnenos vakiinnutti tilanteen.

Bulgarian piispat eivät sittemmin enää esimerkiksi voineet valita Bulgarian patriarkkaa itse, vaan kirkko ajautui kreikkalaiseen valtaan. Papisto vaihtui bulgarialaisista kreikkalaiseen ja myös maanomistajista tuli kreikkalaisia. Maanomistus vaihdettiin *pronoia* järjestelmään, jossa maanomistajuus ei periytynyt, jolloin he yrittivät elinaikaan saada maasta irti kaiken mahdollisen. Vuonna 1040 Petûr Kaloyan, Bulgarian hallitsija Samuilin jälkeläinen, toteutti epäonnistuneen kapinan vallaten ensin Skopjen ja sittemmin Traakian, Makedonian ja Epeiroksen alueet. Kapina ei kuitenkaan ollut luonteeltaan niinkään nationalistinen, kuin sosiaalipoliittinen. Kapinaan liittyi myös useita kreikkalaisia, jotka kokivat hallinnon sortavaksi. Vuonna 1041 liittolaiset pettivät Petûrin, hänet sokaistiin ja bysanttilaiset saivat hänet vangikseen. Hänen vangiksi ottajien joukoissa oli varjagikaartin päällikkö Harald Ankara, josta tuli myöhemmin Norjan prinssi ja Oslon perustaja. Romanos III:nen valtakaudella maan verotusjärjestelmä vaihdettiin ankarampaan bysanttilaiseen järjestelmään. Sittemmin kapinointia Bulgarian alueella tapahtui harvemmin ja nekin olivat luonteeltaan sosiaalisia. Bulgarialaisten sulautumisen kreikkalaisiin esti lähinnä bogolismi, joka oli suositumpaa slaavien kuin kreikkalaisten keskuudessa.

1180-luvulla Sisilian Bysantilta kaapanneet normannit hyökkäsivät Kreikkaan ja Adrianmeren alueelle. Tästä syystä verotusta korotettiin entisestään ja yhä useampia kutsuttiin asepalvelukseen. Vuonna 1185 kaksi maanomistajaa, Petût ja Asen, pyysivät helpotuksia itselleen, mutta niistä kieltäydyttiin. Bysanttilainen virkamies jopa löi toista heistä kasvoihin. Nämä tapahtumat taas johtivat uuteen kapinaan, jonka myötä suurin osa itäisestä Bulgariasta joutui kapinallisten käsiin ja lopulta toisen Bulgarian valtakunnan perustamiseen.

Lähteet
-------

* R. J. Campton: *A Concise History of Bulgaria*. Cambridge University Press, 2005. ISBN 978-0-521-85085-8. (englanniksi)
* Chary, Frederick B.: *The history of Bulgaria*. ABC-CLIO, 2011. ISBN 978–0–313–38446–2. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Campton 2005, s. 21
2. 1 2 3  Campton 2005, s. 22
3. 1 2  Chary 2011, s. 15
4. ↑  Campton 2005, s. 24
**Mikael (Mikko) Paavalinpoika Munck**, myös **Mickel Pålinpoika Munck** (k. 10. marraskuuta 1599, isä Påvel Andersson Huovari, äiti Brita Andersdotter Andersson) oli suomalainen sotilas, vouti, Turun linnan alipäällikkö ja Vehmaan Nuhjalan säteritilan omistaja. Hän toimi 1580-luvulla lainlukijana ja voutina eri puolilla Suomea. Vuonna 1585 hänet aateloitiin ja vuodet 1591–1597 hän oli Pohjois-Suomen voutina. Arvid Stålarm sai joulukuussa 1597 Turun linnan uudelleen haltuunsa ja Munckista tehtiin linnan alipäällikkö. Munck rasitti talonpoikia ankaralla linnaleirillä vahvistaakseen sotavoimia. Kaarle-herttua valtasi Turun linnan 1599 ja vangitsi Munckin, joka mestattiin Turun verilöylyssä. Hänen leskensä Margareeta Starck sai pitää perintötilansa ja hänen tiedetään olleen elossa vielä 1618.

Katso myös
----------

* Munck af Fulkila

Lähteet
-------

1. ↑  *Tietosanakirja,* Tietosanakirja-osakeyhtiö 1909–1919.

Aiheesta muualla
----------------

* / Mickel Pålinpoika Munck *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen)*. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Kansallisbiografia

 |

 |
**Doudou Guèye** (1915 Saint-Louis – 4. kesäkuuta 1983 Abidjan) oli senegalilainen lääkäri, toimittaja ja poliitikko.

Guèye kävi Goréen William Ponty -koulun ja valmistui lääkäriksi Dakarin lääketieteellisestä korkeakoulusta. Hän suoritti asepalveluksen Katissa ja työskenteli lääkärinä eri puolilla Ranskan Länsi-Afrikkaa.

Toisen maailmansodan jälkeen Guèye siirtyi lääkärin ammatista politiikkaan. Hän osallistui Rassemblement démocratique africain (RDA) -puolueen perustavaan kokoukseen Bamakossa vuonna 1946 ja perusti sen jäsenjärjestön Union démocratique sénégalaisen (UDS) Senegaliin. Guèye teki yhteistyötä Ranskan kommunistisen puolueen kanssa, avusti *L’Humanité*-lehden sunnuntaipainosta ja toimitti RDA:n julkaisuja *Le Réveil*, *L’Action* ja *L’Unité Africaine*.

Guèye valittiin RDA:n koordinaatiokomiteaan vuonna 1947 ja varapuheenjohtajaksi vuosina 1949 ja 1957. Puolueen katkaistessa välinsä Ranskan kommunistipuolueeseen vuonna 1950 Guèye oli poliittisen toimintansa takia vankilassa. Vuonna 1955 hän perusti RDA:sta erotetun UDS:n tilalle uuden jäsenjärjestön Mouvement populaire sénégalais.

Guèye valittiin vuonna 1957 Guinean alueneuvostoon ja Guinean edustajaksi Ranskan Länsi-Afrikan suureen neuvostoon. Valinnan taustalla oli hänen ystävyyssuhteensa Guinean johtajan Sékou Tourén kanssa. Guèye toimi Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston pysyvän valiokunnan puheenjohtajana vuosina 1957–1958.

Guèye valittiin Léopold Sédar Senghorin ja Modibo Keïtan johtaman Parti de la fédération africaine -puolueen hallintosihteeriksi vuonna 1959. Malin liittovaltiota perustettaessa hän toimi sen liittokokouksen varapuheenjohtajana ja pyrki sovittelemaan Senegalin ja Sudanin tasavallan johtajien välisiä ristiriitoja. Liittovaltion hajotessa Guèye siirtyi Malin presidentin Modibo Keïtan leiriin ja muutti Bamakoon Racine Kanen ja Mamadou Tallan kaltaisten senegalilaistoimittajien kanssa. Keïta nimitti hänet lähettilääkseen syyskuussa 1960.

Guèye työskenteli presidentti Keïtan lehdistöavustajana, oli Mamadou Gologon kanssa perustamassa Malin journalistiliittoa Unajomia vuonna 1961 ja toimi sekä Unajomin että Panafrikkalaisen journalistiliiton pääsihteerinä. Hän osallistui myös Malin tietotoimiston ANIM:in perustamiseen.

Guèye palasi Senegaliin vuonna 1963. Hän luopui puoluepolitiikasta ja keskittyi yhteiskunnallisiin ja kulttuuriharrastuksiinsa. 1970-luvun alussa Guèye perusti sivistyneistön keskustelufoorumina toimineen Le Relais -kulttuurikeskuksen. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu vuonna 1975 julkaistu teos Norsunluurannikon presidentistä Félix Houphouët-Boignysta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Communication présidentielle au Mali (1960-2019): Flash sur les 20 conseillers nommés à Koulouba *Bamada.net*. Viitattu 29.6.2020.