recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hanhimaa** on pieni joenvieruskylä Kittilän kunnan Könkäällä, Lapin maakunnassa. Kylä sijaitsee Lismajoen äärellä ja Inarintien varressa, noin 44 kilometriä Kittilän kirkonkylältä koilliseen. Pohjoisesta etelään virtaava Lismajoki laskee Kapsajoen ja Loukisen kautta Ounasjokeen.

Hanhimaa on valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta. Luultavasti kylä on asutettu 1700-luvulla; tätä aikaisemmasta ihmistoiminnasta kertoo alueelta löytynyt kivikautinen nuija. Kylän perinteiset talonpoikaistalot on rakennettu pääasiassa 1900-luvun taitteessa tai alkuvuosikymmeninä. Vuonna 1992 julkaistun arvokkaiden maisema-alueiden kuvauksen mukaan rakennuksissa on runsaasti mielenkiintoisia yksityiskohtia. Hanhimaan vanhimmat rakennukset sijaitsevat erittäin kauniilla paikalla Lismajoen rantatörmällä. Hanhimaan pihapiiriin kuuluvat 1920-luvulla valmistuneen, laudoituskoristeluin varustetun päärakennuksen lisäksi makasiini, sauna sekä ladon, tallin ja navetan sisältävä talousrakennus. Ylinivan pirtti on komea, ja ollut osittain alkuperäisessä asussa; pihassa on 1800-luvun talousrakennuksia. Muita arvokkaita rakennuskohteita ovat Pietilä, Alanne ja Suonperä sekä jo autioitunut Hanhivaara.

Kylän nimen sanotaan johtuvan siitä, että hanhet ovat mielellään ruokailleet Lismajoessa kylän kohdalla.

Hanhimaassa asuu noin 50 ihmistä (2013). Pääelinkeinot ovat metsä- ja porotalous.

Hanhimaan maasto on paljolti suota ja kangasmaastoa. Kapsajoki ja Lismajoki sopivat hyvin kalastukseen. Kylän luoteispuolella Vuossavaaralla voi nähdä punaista jaspista ja kylästä linnuntietä viitisen kilometriä itään sijaitsevassa Kirkkokuusikossa, Päivänhohtovuoman suoalueen pohjoispuolella ensimmäisen kirkon muistomerkin.

Lähteet
-------

1. ↑  Hanhimaa (myös Asutusnimihakemiston sivulle linkitetty MML:n Nimistön tietokortti: Hanhimaa) *Asutusnimihakemisto*. Kotimaisten kielten keskus, kotus.fi. Viitattu 30.7.2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Hanhimaa Kittilän kunta, kittila.fi. Viitattu 30.7.2021.
3. 1 2 3 4 5 6 7  Arkistoitu kopioKittilän kylät - Enämpi elämistä (kyläesite, s.7 Hanhimaa) *Kittilän kylät, 2. painos*.  syyskuu 2013. Kittilän kunta, kittila.fi.  Arkistoitu 26.7.2021. Viitattu 25.7.2021.
4. 1 2 3 4  Arvokkaat maisema-alueet : maisema-aluetyöryhmän mietintö II (ISBN 951-47-5194-9; alue 139. Hanhimaa, s. 183-184) *Ympäristöministeriö : Ympäristönsuojeluosasto, Työryhmän mietintö 66/1992*.  1992. Ympäristöministeriö. Viitattu 30.7.2021.
5. ↑  Kartta valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista (pdf)  2013. Ympäristöhallinnon verkkopalvelu, ymparisto.fi. Viitattu 30.7.2021.
6. ↑  Mikkola, Kaisu: Lapin salaperäisen kirkon juhlassa *Rauhan Tervehdys*.  23.7.2009. Viitattu 30.7.2021.

Kittilän vaakunaKittilän kylät

* Ala-Kittilä
* Alakylä
* Hanhimaa
* Helppi
* Hormakumpu
* Jeesiöjärvi
* Kallo
* Kaukonen
* Kelontekemä
* Kittilän kirkonkylä
* Kiistala
* Kinisjärvi
* Kuivasalmi
* Köngäs
* Lehmilehto
* Lintula
* Lompolo
* Maunujärvi
* Molkojärvi
* Pokka
* Pulju
* Raattama
* Rauhala
* Rautuskylä
* Sirkka
* Sätkenä
* Tepsa
* Tepasto
* Veitservasa
* Veittivuoma
**Intian Superliiga** (virallisesti **Hero Indian Super League** pääsponsorin mukaan) on toinen Intian jalkapallon pääsarjoista (toinen on I-League). Intian Superliiga perustettiin vuonna 2013 lisäämään jalkapallon kiinnostusta Intiassa. Sarjassa on kymmenen joukkuetta, jotka pelaavat toisiaan vastaan kahdesti lokakuusta joulukuuhun kestävällä kaudella. Ensimmäinen kausi alkoi lokakuussa 2014 ja historian ensimmäinen Intian Superliigan mestari oli Atlético de Kolkata.

Historiaa
---------

Liiga perustettiin lokakuussa 2013 toiseksi Intian jalkapallon pääsarjaksi I-Leaguen ohella. Sarjan kahdeksan joukkuetta onnistuivat hankkimaan kukin joukkueihinsa menestyneitä jalkapalloilijoita, kuten Delhi Dynamos FC Alessandro Del Pieron, maailmanmestarin vuodelta 2006 ja Mumbai City FC entisen ruotsalaispelaajan Fredrik Ljungbergin. 

Ensimmäinen Intian Superliigan kausi starttasi lokakuussa 2014 Atlético de Kolkatan ja Mumbai City FC:n välisellä ottelulla. Tuo peli päättyi Kolkatan hyväksi 3-0 ja kaikkien aikojen ensimmäisen Superliiga-maalin teki etiopialainen Fikru Teferra. Kaudella 2014 mestariksi selviytyi Atlético de Kolkata. Sarjan parhaaksi pelaajaksi valittiin voittajajoukkueen kanadalainen Iain Hume.

Joukkueet 2019
--------------

* ATK
* Bengaluru FC
* Chennaiyin FC
* Delhi Dynamos FC
* FC Goa
* Jamshedpur FC
* Kerala Blasters FC
* Mumbai City FC
* NorthEast United FC
* FC Pune City

Tunnettuja pelaajia
-------------------

* Espanja Luis García (Atlético de Kolkata)
* Brasilia Elano (Chennaiyin)
* Italia Alessandro Del Piero (Delhi Dynamos)
* Ranska Robert Pirès (Goa)
* Englanti David James (Kerala Blasters)
* Ruotsi Fredrik Ljungberg (Mumbai City)
* Espanja Joan Capdevila (NorthEast United)
* Ranska David Trezeguet (Pune City)

Lähteet
-------

* 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Pääsarjatason jalkapallosarjat Aasiassa (AFC) |
| --- |
|  |
| 
* Afganistan
* Arabiemiirikunnat
* Australia
* Bahrain
* Bangladesh
* Bhutan
* Brunei
* Etelä-Korea
* Filippiinit
* Guam
* Hongkong
* Indonesia
* Intia
	+ I-League
	+ Superliiga
* Irak
* Itä-Timor
* Iran
* Japani
* Jemen
* Jordania
* Kambodža
* Kiina
* Kirgisia
* Kuwait
* Laos
* Libanon
* Macao
* Malediivit
* Malesia
* Mongolia
* Myanmar
* Nepal
* Oman
* Pakistan
* Palestiina
* Pohjois-Korea
* Qatar
* Saudi-Arabia
* Singapore
* Sri Lanka
* Syyria
* Tadžikistan
* Taiwan
* Thaimaa
* Turkmenistan
* Uzbekistan
* Vietnam

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kevitsan kaivos** on Sodankylässä sijaitseva kupari- ja nikkelikaivos, joka aloitti toimintansa kesäkuussa 2012. Päätös kaivoksen avaamisesta tehtiin marraskuussa 2009 ja rakennustyöt kaivosalueella alkoivat kesäkuussa 2010. Keväällä 2014 kaivos työllisti 340 henkilöä. Kaivoksen omistajana toimi kanadalainen First Quantum minerals ltd, joka myi kaivoksen ruotsalaiselle kaivosyhtiö Bolidenille kesällä 2016.

Kaivos toimii avolouhoksena ainakin alkuvaiheissa. Malmirikaste kuljetetaan kuorma-autoilla Oulun Vihreäsaaren sekä Kemin Ajoksen satamaan, ja kuljetukset alkoivat kesällä 2012. Kaivostoiminnan alettua asetetut päästörajat (enintään 400 kiloa nikkeliä ja 200 kiloa kuparia vuodessa Kitisen vesistöön) tulevat ylittymään, koska yhtiö haluaa käyttää kaivoksessa vettä huomattavasti enemmän kuin aiemmin arvioitiin.

Joulukuussa 2012 kaivoksessa arvioitiin olevan noin 160 miljoonaa tonnia louhintakelpoista malmia. Suunnitellulla 5 miljoonan tonnin vuosituotannolla malmivarat riittäisivät yli 30 vuotta. Malmintuotantoa on suunniteltu laajennettavaksi 7,5–10 miljoonaan tonniin vuodessa.

Helsingin yliopiston Ruralia-instituutin vuonna 2014 valmistuneen selvityksen mukaan Kevitsan kaivos työllistää Suomen kaivoksista eniten ja tuottaa eniten rahaa alueelleen. Vuoteen 2013 mennessä kaivoksen työllisyysvaikutus oli vuosittain 745 henkilötyövuotta ja vaikutus alueelliseen bruttokansantuotteeseen 97 miljoonaa euroa.

Maaliskuussa 2016 ilmoitettiin kaivoksen myynnistä ruotsalaiselle Boliden-kaivosyhtiölle noin 650 miljoonalla eurolla.

Lähteet
-------

* Kevitsan kaivos aloittaa toimintansa ensi vuonna Rakennustaito 6/2011 [vanhentunut linkki]
* Mainio, Tapio: Kevitsan kaivoksen päästöt yli luparajan *HS.fi*.  26.5.2012.

### Viitteet

1. ↑  Lundén, Kimmo: Kevitsa laajenee – tai kuolee *Talouselämä.fi*.  9.4.2014.  Arkistoitu 13.4.2014. Viitattu 2.7.2014.
2. ↑  Niina Koskela: Oulun satama sai Kevitsan malmikuljetukset, rekkaralli alkanee kesäkuussa *kaleva.fi*.  28.5.2012. Kaleva Kustannus Oy. Viitattu 19.6.2012.
3. ↑  Kaivoksen esittely (pdf) *Kaivos.fi*.  28.10.2013. Sodankylän kunta. Viitattu 10.11.2014. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Kevitsan malmivarat arvioitua suuremmat *Kaivos.fi*.  7.4.2011. Sodankylän kunta. Viitattu 10.11.2014.
5. ↑  Ruokangas, Perttu: Selvitys: Kevitsan kaivos työllistää eniten *Yle Uutiset*.  10.11.2014.
6. ↑  Leukumaavaara, Jenni: Kevitsan kaivos myydään ruotsalaisyhtiölle *Yle Uutiset*.  10.3.2016. Viitattu 10.3.2016.

Aiheesta muualla
----------------

* Kevitsan kaivoshankkeen Natura-arviointi (helmikuu 2007) (pdf)
* Kevitsan kaivoshanke-mielipidesivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
**Shagya-arabi** on unkarilainen hevosrotu, joka polveutuu pääasiassa arabialaisesta täysiverisestä ja unkarilaisista maatiaishevosista. Shagya-arabi on nimestään huolimatta risteytetty, arabianhevosesta erillinen hevosrotu, joten sitä ei voi rekisteröidä arabianhevosten kansainväliseen rekisteriin.

Ominaisuudet
------------

Shagya-arabi on rakenteeltaan arabianhevosen näköinen mutta usein kookkaampi. Sillä on korkeampi säkä ja loivemmat lavat kuin arabeilla, erinomainen runko, hyväasentoiset jalat, hyvät kaviot, häntä kiinnittyy korkealle, ja sen liikkeet ovat irtonaiset ja pitkät. Sen luonne on erinomainen ja se on oppivainen.*lähde?*

Historia
--------

Shagya-arabi on kotoisin Unkarista, Bábolnan siittolasta. Siittola perustettiin vuonna 1789 ja vuoden 1816 jälkeen siitokseen käytettiin ainoastaan puhdasrotuisia arabioriita. Vuosi 1836 on rodun kehitykselle tärkeä, sillä tuolloin siittolaan tuotiin Syyriasta kantaori *Shagya*. Nimitys shagya-arabi virallistettiin vasta vuonna 1978. Sitä ennen se tunnettiin *Bábolnan arabina*.

Rotua alettiin kasvattaa myös Itävalta-Unkarin muissa siittoloissa, kuten Radautzissa, Piberissä (joka nykyisin tunnetaan Wienin espanjalaisen ratsastuskoulun lipizzaoriiden kotina) ja Topolciankyssa Slovakiassa, jossa kasvatusta harjoitetaan edelleen. Rodun kantakirjaa on pidetty tarkasti sen kehittämisen alusta asti.

Käyttö
------

Shagya-arabi syntyi kun sen käyttöominaisuuksia haluttiin parantaa jalostuksella. Shagyaa käytetäänkin edelleen ratsuina ja vaunuhevosina. Jotkut yksilöt ovat hyviä esteratsuja. Rotu on erityisen suosittu Keski-Euroopan maissa, kuten Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa ja entisissä Itävalta-Unkarin maissa.

Vuonna 2006 shagya-arabiruuna *Hungares* voitti Aachenin MM-kilpailuissa matkaratsastuksen 160 kilometrin luokan maailmanmestaruuden ratsastajanaan espanjalainen Miguel Vila Ubach. Hungares syntyi vuonna 1998 Bábolnassa nimellä Siglavy Bagdady VIII-1. Se vietiin Espanjaan vuonna 2004.

Lähteet
-------

* Hevosmaailma.net : Shagya (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
*

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Shagya-arabi** Wikimedia Commonsissa
Meymand, Kerman.  
 Kuva: Hadi Karimi
**Shahr-e Babak** (pers. ‏شهربابك‎myös **Shahr-e Bābak**, **Shahr-i-Bābak**, ja **Shahr Bābak**) on erittäin vanha kaupunki Kermānin maakunnassa Iranissa. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan sen väkiluku oli 43 916. Perheitä oli 10 401.

Sijainti
--------

Shahr-e Babak sijaitsee Kermanin maakunnan länsiosassa Iranissa. Sen itäpuolella on Rafsanjan, sen eteläinen raja on Sirjan ja pohjoiseen ja länteen on yhteiset rajat Yazdin maakunnan kanssa. Shahr-e Babak on yksi Iranin vanhimmista kaupungeista, ja sen perustaja on sanottu olevan Ardeshir Babak. Shahr-e Babakissa on monia kyliä, kuten Eshkoor, Barfeh, Hesarooyeh, Sohrab, Estabragh, Riseh ja Paghaleh.

Lähteet
-------

1. ↑  GEOnet Names Server
2. ↑  Iranin väestönlaskenta 2006 (Excel) *amar.org.ir*.  20.9.2011.  Arkistoitu 20.9.2011. Viitattu 17.2.2018. (persiaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Shahr-e Babak
**Joonas Einari Kolkka** (s. 28. syyskuuta 1974 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi yleensä joko keskikentän laidalla tai laitahyökkääjänä, useimmiten vasemmalla laidalla.

Seurajoukkueura
---------------

Kolkka on Lahden Reippaan kasvatti. Nuorena poikana hän voitti SM-taitokilpailun neljänä vuonna. Hän pelasi ensi kerran Reippaan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa 16-vuotiaana vuonna 1991. Vuonna 1994 Kolkka siirtyi Myllykosken Palloon, jonka riviessä hän pelasi kaksi kautta ja saavutti yhden Suomen Cupin voiton.

Vuonna 1995 Kolkka siirtyi Hollantiin Willem II:n joukkueeseen. Willemistä hän siirtyi kolmen kauden jälkeen Hollannin suurseuraan PSV Eindhoveniin. Kolkka voitti PSV:n riveissä kaksi Hollannin mestaruutta. Pelattuaan kolme kautta PSV:ssä hän edusti seuraavat kaksi kautta kreikkalaista Panathinaikosia. Tämän jälkeen Kolkka edusti yhden kauden saksalaista Borussia Mönchengladbachia ja yhden kauden englantilaista Crystal Palacea. Vuonna 2005 Kolkka palasi Hollantiin ADO Den Haagin joukkueeseen ja pelasi seuran riveissä hyvän kauden. Kesällä 2006 hän teki sopimuksen Hollannin suurseuroihin lukeutuvan Feyenoordin kanssa. Feyenoordissa Kolkka pelasi yhden kauden, minkä jälkeen hän siirtyi saman maan NAC Bredaan, jonka kanssa teki kahden vuoden sopimuksen. Syksyllä 2011 hän siirtyi Hollannin liigasta pudonneeseen Willem II:een.

Kolkka siirtyi keväällä 2012 yhdysvaltalaisen USL Premier Development League -sarjan Texas Dutch Lionsiin.

Maajoukkueura
-------------

Ensimmäisen A-maaottelunsa Kolkka pelasi 26. lokakuuta 1994 Viroa vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen A-maaottelumaalinsa. Kolkka edusti Suomea sekä neljissä EM-kisojen että MM-kisojen karsinnoissa. Hän oli pitkään yksi Suomen avainpelaajista hyökkäyspäässä.

Saavutukset
-----------

* Suomen Cupin voitto 1995
* Alankomaiden mestaruus 2000, 2001

Lähteet
-------

1. ↑  Valtakunnallinen SONY – taitokilpailu Oulussa  11.11.2008. Suomen Palloliitto.  Arkistoitu 19.12.2008. Viitattu 2.5.2012.
2. ↑  YLE: Joonas Kolkka NAC Bredan riveihin  22. toukokuuta 2007. YLE urheilu. Viitattu 23. toukokuuta 2007.
3. ↑  Kolkalla tuplarooli Willemissä  3.9.2011. IS. Viitattu 22.4.2012. [vanhentunut linkki]
4. ↑  Joonas Kolkan ura jatkuu Yhdysvalloissa  2.5.2012. YLE. Viitattu 2.5.2012.

Aiheesta muualla
----------------

* Profiili Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
* Profiili Feyenoordin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Profiili FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
**PT-76** (ven. ПТ-76, плавающий танк, *plavajuštši tank* suom. *uiva tankki*) on neuvostoliittolainen 1950-luvulla käyttöön otettu amfibiopanssarivaunu, josta tuli Varsovan liiton armeijoiden pääasiallinen tiedusteluvaunu. Sitä on viety runsaasti ystävällismielisiin valtioihin. Kaikkiaan vaunua on käytetty 25 maassa.

PT-76 kehitettiin vuosina 1949–1951 Ž. Ja. Kotinin johdolla ja otettiin virallisesti käyttöön 1952. Tuotanto alkoi 1953 Volgogradin traktoritehtaalla. Vuonna 1958 siirryttiin parannettuun malliin PT-76B, joka pystyi tuotannossa vuoteen 1963. Kaikkiaan vaunuja valmistettiin noin 7000, joista 2000 meni vientiin. Käyttäjiin kuuluivat Afganistan, Angola, Kongon demokraattinen tasavalta, Kuuba, Egypti, Suomi, Guinea, Indonesia, Intia, Irak, Laos, Madagaskar, Mosambik, Pohjois-Korea, Pakistan, Puola, Vietnam ja Jugoslavia. Kiinan kansantasavalta valmistaa edelleen PT-76:een perustuvaa Type 63:a. Sitä on viety Pakistaniin, Sudaniin, Tansaniaan ja Vietnamiin.

PT-76:ssa on kolmen hengen miehistö, ja vaunun johtaja käyttää myös radiota ja aseistusta. Aseistuksena on 76 mm tykki ja yksi konekivääri. Puolalaisissa vaunuissa on lisäksi 12,7 mm konekivääri. Voimanlähteenä on 240 hv V-6 -diesel. Panssarointi on kevyt, 14 mm eturungossa ja 17 mm tornissa, joten vaunun paino jää 14 tonniin. Vaunussa ei ole pimeänäkölaitteistoa tai ABC-suojausta. Nimensä mukaisesti se kykenee ylittämään myös vesistöjä. Neuvostoliitossa vaunu korvattiin myöhemmin tiedustelukäytössä BMP-1:n tiedusteluversio BRM-1:llä.

Käyttö sotatilanteessa
----------------------

Yhdysvaltojen Vietnamin sodassa tuhoama PT-76 Ben Hetissä vuonna 1968.
PT-76:tta on käytetty Intian–Pakistanin sodissa 1965 ja 1971, Vietnamin sodassa, Kuuden päivän sodassa, Jom kippurin sodassa ja Angolassa. Venäjän armeijan on raportoitu käyttäneen vaunuja Tšetšeniassa, ja Indonesian armeijan vuonna 2000 alkaneiden levottomuuksien yhteydessä Ambonissa. Vaunuja käytettiin myös Tšekkoslovakian miehityksessä vuonna 1968.

* Vietnamin sota: Pohjois-Korea ja Pohjois-Vietnam
* Toinen Intian–Pakistanin sota: Intia ja Pakistan
* Kuuden päivän sota: Syyria ja Egypti
* Kolmas Intian–Pakistanin sota: Intia ja Pakistan
* Jom Kippur -sota: Israel, Syyria ja Egypti
* Angolan sisällissota: Neuvostoliitto ja Kuuba
* Persianlahden sota: Irak, Syyria, Pakistan, Afganistan ja Egypti
* Jugoslavian hajoamissodat
* Toinen Tšetšenian sota: Venäjä
* Irakin sota: Irak

Versiot
-------

OT-62 TOPAS
PT-76:n rungolle perustuvia ajoneuvoja ovat:

* BTR-50 -miehistönkuljetusajoneuvo
* MT-LB -miehistönkuljetusajoneuvo
* ZSU-23-4 Šilka -ilmatorjuntavaunu
* ASU-85 -rynnäkkötykki
* TOPAS (OT-62) - tšekkoslovakialais-puolalainen miehistönkuljetusajoneuvo
* FROG-2 – FROG-5 -taktiset ydinohjukset ja SA-6 "Gainful" -ilmatorjuntaohjusvaunu

Lähteet
-------

* Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot: 300 sotilasajoneuvoa ympäri maailman*, s. 100. 2. painos. Suomentanut Petri Kortesuo. Hämeenlinna: Karisto, 2009. ISBN 978-951-23-5145-9.

‎Aiheesta muualla
-----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PT-76**.
PTRS-41 panssarintorjuntakivääri
**PTRS** (Protivotankovoje samozarjadnoje ružjo, obr. 1941 g. sistemy Simonova), suom. *Simonovin itselataava panssarintorjuntakivääri mallia 1941*, ven. Противотанковое самозарядное ружьё обр. 1941 г. системы Симонова, oli neuvostoliittolainen 14,5 mm puoliautomaattinen panssarintorjuntakivääri.

Historia
--------

Neuvostoliitossa oli kokeiltu pst- kivääreitä 1930- luvun alkupuolella. Rukavisnikovin 14,5 mm ase oli hyväksytty, mutta ei otettu käyttöön. Neuvostoliiton tiedustelu erehtyi Saksan panssarivaunut todellista lujemmiksi ja kivääri arvioitiin jo tehottomaksi. Kun Natsi-Saksan hyökkäys alkoi Panzerkampfwagen I, II ja III tyyppien todettiin olevan torjuttavissa pst-kiväärillä. Sergei Simonov ja Vasili Degtjarjov suunnittelivat nopeasti aseet jotka tulivat tuotantoon Elokuussa 1941. Simonovia valmistanut tehdas evakuoitiin Ural-vuoriston taakse, mutta seuraavan vuoden aikana tuotettiin 63 000 asetta.

Ominaisuuksia
-------------

PTRS on kaasumäntä-toiminen ja puoliautomaattinen. Se käyttää samaa 1938 kehitettyä 14,5 mm x 114 mm patruunaa kuin PTRD.  Luotityyppejä oli kaksi B-32 joka oli panssarisytytysluoti teräsytimellä ja B-41 volframikarbidi-ytimellä. Luodit painoivat 64 ja 65 grammaa vastaavasti. Lähtönopeus oli n. 1000 m/s.

PTRS:ssä on viiden patruunan lipas, joka kiinnittyy aseen rungon alapuolella olevaan, kannella sulkeutuvaan lipaskuiluun. Patruunat ovat kahdessa rivissä ja kulmassa syötön helpottamiseksi.
Viimeisen laukauksen jälkeen lukko jää taka-asentoon. Lipas voidaan irrottaa vain kun lukko on takana. Kivääri on purettavissa kahteen osaan kuljetuksen helpottamiseksi. Patruunan syöttö oli likaisena ja pakkasessa häiriöaltis johtuen osaksi karkeasta viimeistelystä. Kivääriä oli edelleen mahdollista käyttää käsisyöttöisenä kuten PTRD - asetta. Ase painoi 20,9 kg. Paras läpäisy oli n. 30 mm 100 metrin etäisyydeltä.
Panssarivaunujen kehittyessä PTRS jäi tehottomaksi, mutta sitä käytettiin kevyesti panssaroituja ja panssaroimattomia ajoneuvoja vastaan sekä pesäkkeiden ja materiaalin tuhoamiseen sodan loppuun asti.

Toisen maailmansodan aikana Saksa sai sotasaaliiksi monia PTRS-41:iä. Saksalaiset nimesivät nämä Panzerbüchse 784(r):ksi eli PzB 784(r):ksi.

Korean sodan aikana PTRS-41 ja samantyyppisiä aseita annettiin Pohjois-Korean joukoille, jotka käyttivät niitä kevyiden panssareiden ja muiden ajoneuvojen tuhoamiseen. Niitä käytettiin myös jopa pitkän matkan tarkkuuskivääreinä. Joidenkin maiden inventaarioissa PTR - tyyppiset aseet pidettiin 1980-luvulle. Patruuna on edelleen käytössä nykyaikaisissa raskaissa kivääreissä.

Katso myös
----------

* PTRD
* 14,5×114 mm

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Ptrs *jaegerplatoon.net*.
2. ↑  patruuna *pkymasehist.fi*.
3. ↑  rakenne *antitank.co.uk*.
4. ↑  tehtävän muuttuminen *warfarehistorynetwork.com*.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **PTRS** Wikimedia Commonsissa

* PTRS 1941 14.5mm
*
Serge Chaloff alhaalla vasemmalla
**Serge Chaloff** (24. marraskuuta 1923 Boston, Massachusetts – 16. heinäkuuta 1957 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän kuului bopkauden merkittävimpiin baritonisaksofonisteihin.

Chaloffin isä oli pianisti ja äiti musiikkipedagogi. Chaloff itse opiskeli pianon- ja klarinetinsoittoa ennen siirtymistä baritonisaksofoniin. Hän aloitti ammattiuiransa esiintymällä Boyd Raeburnin kanssa ja teki sitten yhteistyötä Georgie Auldin kanssa. Laajaan maineeseen Chaloff pääsi ryhdyttyään vuonna 1945 yhteistyöhön Jimmy Dorseyn kanssa. Loppuvuodesta 1946 hän liittyi Woody Hermanin Second Herdiin. Vuonna 1947 Chaloff toimi ensimmäisen kerran leaderina levytyssessiossa; hänen johdollaan soittivat Red Rodney, Earl Swope, George Wallington, Curley Russell ja Tiny Kahn.

Chaloff jäi riippuvaiseksi heroiinista, jätti Woody Hermanin kokoonpanon vuonna 1949 ja oli tämän jälkeen "persona non grata" suuressa osassa jazzyhteisöä ongelmansa heijastuttua esiintymiseen. Hän asettui New Yorkiin ja perusti yhtyeen, jossa mukana olivat Bud Powell ja Earl Swope. Yhtye ei levyttänyt. 1950-luvun alussa Chaloff toimi Count Basien yhtyeessä, jonka mittakaava vaihteli sekstetistä oktettiin. Alkuvuodesta 1952 Chaloff oli jälleen Bostonissa. Vähitellen hän palasi laajempaan tietoisuuteen muun muassa esiintymällä *The Steve Allen Show'ssa*. Vuonna 1954 hän sai sopimuksen George Weinin Storyville Recordsilta, jolle ryhtyi levyttämään. Hän levytti myös Stan Kentonin tuottaman albumin *Boston Blow-Up!* Capitol Recordsille ja siirtyi sitten Los Angelesiin. Siellä Chaloff levytti Sonny Clarkin, Leroy Vinnegarin ja Philly Joe Jonesin kanssa merkkiteoksensa, albumin *Blue Serge*. Sen ilmestyessä Chaloff oli kuitenkin pyörätuolissa, sillä kärsi osittaisesta halvauksesta selkäytimen kasvaimen takia. Chaloff kuoli syövän levittyä 33-vuotiaana. Mosaic Records julkaisi vuonna 1993 neljän CD-levyn rajoitetun painoksen hänen kaikista sessioistaan leaderina. Vladimir Simosko kirjoitti hänestä elämäkertateoksen *Serge Chaloff: A Musical Biography*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Serge Chaloff AllMusic
2. ↑  Count Basie: The 1950 Octet And Combo Indiana Public Media
3. ↑  Serge Chaloff JazzBariSax.com
4. ↑  Serge Chaloff Music Museum of New England


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
Puun parkkuuta parkkuuraudalla Urjalassa vuonna 1934. Kuvaaja Mauno Mannelin.Puun parkkuuta parkkuuraudalla Urjalassa vuonna 1934. Kuvaaja Mauno Mannelin. Kuvanegatiivin omistaja Johannes Moisio.
**Parkkaus** eli **parkkuu** on puun kuorimista. Ennen parkkaus tehtiin kuorima- eli parkkuuraudalla, jossa oli noin 40 cm pitkän terän molemmissa päissä kahvat. Näistä kahvoista terää työnnettiin pitkin puun runkoa. Puu (pölli tai tukki) laitettiin pukkiin, jossa puu oli alaviistossa. Parkkaus tapahtui myös alaviistoon. 

Ennen aikaan paperipuuksi menevät pöllit parkattiin metsässä käsin joko puhtaaksi tai puolipuhtaaksi. Puhtaaksi parkkaus oli raskasta työtä, kun siinä täytyy parkkuuraudalla vetää viimeinen vuosikasvukin lastuna pois puun pinnasta.

Parkattu puu kuivuu nopeammin, joten se kelluu paremmin uitossa. Parkkaus suojelee myös toukilta ja sinistymiseltä.

Pöllinparkkuun ensimmäiset SM-kisat järjestettiin vuonna 2010 Taivalkoskella. Seuraavana vuonna järjestettiin MM-kisat, joissa oli 50 osallistujaa.

Lähteet
-------

1. 1 2  Pöllinparkkuun perinne Jokijärven kyläseura ry.  Arkistoitu 24.12.2013. Viitattu 9.11.2014.
2. ↑  Kuorimarauta (myös kuva) Pihakone.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.
3. ↑  Pölkky PöllinParkkuun MM-kisat KulttuurKirLappi.  Arkistoitu 9.11.2014. Viitattu 9.11.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kilpaparkkauksen säännöt (Arkistoitu – Internet Archive)
**Parker** on häikäilemätön rikollinen, jonka loi Donald E. Westlake salanimellä Richard Stark kirjoitetuissa tarinoissa. Westlake kirjoitti kaikkiaan 28 tarinaa salanimellään ja Parker esiintyy niistä 24:ssa.

Kirjoissa Parker on häikäilemätön ammattirikollinen, jonka tärkeimmät luonteenpiirteet ovat tehokkuus ja ammattimaisuus. Parker on kylmä ja järjestelmällinen eikä epäröi tappaa saadakseen haluamansa. Hänellä on kuitenkin erittäin vahva kunniantunto, jonka takia hän ei koskaan petä rikollistovereitaan, joiden kanssa tekee keikkaa, paitsi jos joku pettää hänet, jolloin hän kostaa keinolla millä hyvänsä. Parkerin etunimeä ei koskaan mainita, eikä hänen taustastaan kerrota mitään. Nimi "Parker" voi olla itsekin tekaistu nimi.

Ensimmäinen Parker-kirja oli *The Hunter* (1962) (suom. *Pankaa Parker lautoihin*, 1973), josta on kaksi filmitulkintaa Tappajan jäljet (Point Blank, 1967) ja Payback – tilinteko (1999).

Parkeria ovat esittäneet elokuvissa muun muassa

* Lee Marvin (Tappajan jäljet); hahmon nimenä Walker,
* Mel Gibson (Payback – tilinteko); nimenä Porter,
* Jason Statham (Parker (2013 elokuva)); ensimmäinen Parker-niminen hahmo.
*Tämä artikkeli kertoo adjektiivin taivutusasteesta. Superlatiivi on myös nominin sijamuoto.*
**Superlatiivi** eli yliaste on adjektiivien ja adverbien vertailumuoto. Se ilmaisee ominaisuuden suurinta määrää. Muut vertailuasteet ovat positiivi ja komparatiivi.

Adjektiivin superlatiivin tunnus on taivutusmuodon mukaan yksikössä *-in* : *-impA-* : *-immA-*, monikossa *-immAt* : *-impi-* : *-immi-*. Joidenkin adjektiivien vertailuasteet muodostetaan epäsäännöllisesti. Adverbin superlatiivin tunnuksia ovat *-immin* ja *-iten* (harvinainen).

Absoluuttinen superlatiivi
--------------------------

Absoluuttista superlatiivia käytetään adjektiivista esimerkiksi todettaessa sään olevan *mitä kaunein*, joka tarkoittaa *erittäin kaunis*, ja adverbista esimerkiksi *mitä pikaisimmin*, joka tarkoittaa *erittäin pikaisesti*.

Esimerkkejä superlatiivista suomenkielisin sanoin
-------------------------------------------------

* *hyvä* (posit.) > *parempi* (komparat.) > ***paras*** (superlat.)
* *nopea* (posit.) > *nopeampi* (komparat.) > ***nopein*** (superlat.)
* *hidas* (posit.) > *hitaampi* (komparat.) > ***hitain*** (superlat.)

Esimerkkejä superlatiivista englanninkielisin sanoin
----------------------------------------------------

* *good* (posit.) > *better* (komparat.) > ***the best*** (superlat.)
* *fast* (posit.) > *faster* (komparat.) > ***the fastest*** (superlat.)
* *slow* (posit.) > *slower* (komparat.) > ***the slowest*** (superlat.)
* *poisonous* > (posit.) *more poisonous* (komparat.) > ***the most poisonous*** (superlat.)
* *beautiful* > (posit.) *more beautiful* (komparat.) > ***the most beautiful*** (superlat.)

Englanninkielisissä sanoissa superlatiivimuodon edessä käytetään määräistä alkuartikkelimuotoa *the*. Englannissa on kaksi erilaista superlatiivimuotoa, joista toista käytetään lyhyiden adjektiivien superlatiivien muodostamiseen. Edellä kuvatun luettelon kolme ensimmäistä adjektiivia ovat näitä lyhyitä adjektiiveja, joissa superlatiivi muodostetaan päätteellä -est. Neljäs ja viides adjektiivi taas ovat pitkiä adjektiiveja, jotka taipuvat pitkien adjektiivien superlatiivisäännön mukaan. Näissä tapauksissa ensimmäisenä on määräinen alkuartikkeli *the*, sitten adverbi *most*(sanan most voi suomentaa *eniten*). Lopuksi laitetaan adjektiivi tavallisessa muodossaan.

Esimerkkejä superlatiivista ruotsinkielisin sanoin
--------------------------------------------------

* *fin* (posit.) > *finare* (komparat.) > ***finast*** (superlat.)
* *dyr* (posit.) > *dyrare* (komparat.) > ***dyrast*** (superlat.)

Adjektiivin pääte ruotsinkielisissä sanoissa on *ast*. Joskus se voi olla myös pelkkä *st*.

Lähteet
-------

* Pirkko Leino: *Suomen kielioppi* (kahdeksas painos). Otava, 2005.
* WSOY: Klick 8: Texter
* Otava: Smart Moves 2: Texts
**Sähkökäynnistin** on polttomoottorin tai pienen turbiinimoottorin kännistyksen apulaite, joka pyörittää moottoria jotta se voidaan käynnistää. Sähkökäynnistimen osat ovat virta-avain tai starttipainike, akulla toimiva sähkömoottori ja solenoidi joka kytkee käynnistysmoottorin rattaan vautipyörän ratasta vasten ja kytkee myös virran starttimoottorille.

Skoottereissa
-------------

Sym-skootterin sähkökäynnistin, jossa on skootterin sähkökäynnistemen perussymboli. (salama ja sen kiertävä nuoli)
Skoottereissa sähkökäynnistin on skoottereissa oleva painike, josta laite käynnistetään. Skootterin sähkökäynnistimessä on monesti tyypillinen *sähkökäynnistimen symboli*, johon kuuluu salama ja sen kiertävä nuoli. Sähkökäynnistimien värit vaihtelevat. Kymcoissa on usein punainen sähkökäynnistin, Peugeoteissa se on usein keltainen. Sähkökäynnistimien muodot vaihtelevat. Piaggio Fly -malleissa on usein pyöreä painike, jonka reunoilla on kohoumia. Symeissä on usein pitkä, suorakaiteen mallinen painike, jossa on sormensija. Myös salaman ja nuolen kuvan paikka vaihtelevat. Usein kuva on painikkeen selkäpuolella, mutta esimerkiksi Honda Visionissa kuva on painiketta painettaessa sormen alla, samoin Yamaha Neo's -malleissa.
**Tervingit**, myös **thervingit**, olivat goottien germaanikansaan kuulunut heimo, joka asui 300-luvulla Dnestrin ja Tonavan välisellä alueella. Heistä muodostui myöhemmin visigooteiksi kutsuttu kansa.

Gootit lienevät asuneet alun perin nykyisen Puolan alueella, josta he siirtyivät vähitellen etelämmäs, lähelle Rooman valtakunnan rajoja. Gootit eivät olleet etnisesti yhtenäinen ryhmä, vaan pikemminkin eri germaaniheimojen yhteenliittymä. Roomalainen historioitsija Ammianus Marcellinus kutsui lännempänä 300-luvun alussa asuneita gootteja tervingeiksi, ja sen oletetaan olleen heimon alkuperäinen nimi. 

Tervingit tekivät ajoittain ryöstöretkiä Rooman provinssien alueille. Keisari Konstantinus I taivutteli tervingit vuonna 332 sopimukseen, jossa he tunnustivat Rooman yliherruuden ja suostuivat vuotuista korvausta vastaan puolustamaan Rooman rajaa. Tervingeistä tuli siten Rooman foederateja eli liittolaisia.

Piispa Wulfila käännytti osan tervingeistä areiolaiseen kristinuskoon. Kaikki eivät kuitenkaan omaksuneet kristinuskoa. Yksi vaikutusvaltaisimmista kristinuskon vastustajista oli tervingien kuningas Atanarik. Hänen johdollaan tervingien joukot hyökkäsivät Tonavan yli. Keisari Valens onnistui kuitenkin torjumaan hyökkäyksen. Tervingit menettivät sen jälkeen solmitussa rauhassa foederatin aseman. 

Vuonna 375 hunnit ja alaanit tunkeutuivat ensin idempänä asuneiden greutungien ja sitten tervingien maille. Atanarik vei osan tervingeistä turvaan Transilvanien vuoristoon. Loput tervingeistä pakenivat kristinuskon omaksuneiden Fritigernin ja Alavivuksen johdolla Tonavan eteläpuolelle keisari Valensin luvalla. Tervingeistä tuli jälleen Rooman foederateja. 

Rooman valtakuntaan siirtyi kuitenkin myös suuri määrä hunneja pakenevia greutungeja. Syntyi levottomuuksia, ja roomalaiset vangitsivat Fritigernin ja Alavivuksen. Fritigern pääsi vapaaksi luvattuaan rauhoittaa tilanteen. Se ei kuitenkaan onnistunut, ja tervingit ja greutungit ottivat haltuunsa koko Traakian. Vuonna 378 roomalaisten ja goottien välillä käytiin Adrianopolin taistelu, jossa roomalaiset kärsivät murskatappion ja itse keisari Valens kuoli.

Vuonna 382 keisari Theodosius I sai aikaan rauhansopimuksen tervingien kanssa. Vuonna 395 tervingit valitsivat kuninkaakseen Alarik I:n, joka yhdisti tervingit ja heihin liittyneet greutungit visigoottien kansaksi.

Lähteet
-------

* Kari, Risto: Historian ABC 6 – Kaikkien aikojen valtiot. Tammi 2001. ISBN 951-31-1098-2

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5 6  Kari 2001, s. 143-144
2. ↑  Joshua J. Mark: Visigoth *World History Encyclopedia*. Viitattu 5.1.2022. (englanniksi)
**Wad Madani** on kaupunki Sudanissa Sinisen-Niilin varrella. Kaupunki on Al Jazirahin osavaltion pääkaupunki ja sen asukasluku oli vuonna 2008 289 482.

Maantiede
---------

Sinisen-Niilin vartta Wad Madanissa.
Wad Madani sijaitsee Sudanin Al Jazirahin osavaltiossa Sinisen-Niilin vasemmalla rannalla noin 136 kilometriä Sudanin pääkaupunki Khartumista kaakkoon.

Historia
--------

Wad Madanin nimi on johdettu 1600-luvun lopulla eläneestä Muhammad ibn Madanista. Wad eli Walad viittaa uskonoppineeseen. Muhammad ibn Madanin hauta sijaitsee kaupungin vanhassa keskustassa al-Madayyin. Kaupungin alue kuului Sennarin sulttanikuntaan, kunnes egyptiläiset valtasivat sen vuonna 1821. Wad Madani alkoi kasvaa alueen hallinnolliseksi keskukseksi kuningaskunnan vanhan pääkaupunki Sennarin kustannuksella. Sen ohella siitä tuli myös islamilaisen oppineisuuden keskus, jonne perustettiin useita koraanikouluja.

Väestö
------

Wad Madanin asukasluku oli Sudanin vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 289 482.

Lähteet
-------

1. 1 2  P. J. Bearman, Th. Bianquis, C. E, Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopedia of Islam New Edition*, s. 6. Volume XI. Leiden: Koninklijke Brill, 2002. ISBN 90 04 12756 9. (englanniksi)
2. ↑  Sudan *citypopulation.de*. Viitattu 30.4.2020. (englanniksi)
**Wade Belak** (3. heinäkuuta 1976 Saskatoon, Saskatchewan – 31. elokuuta 2011 Toronto, Ontario) oli kanadalainen ammattijääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana 549 NHL-ottelua Colorado Avalanchessa, Calgary Flamesissa, Toronto Maple Leafsissa, Florida Panthersissa ja Nashville Predatorsissa.

Ura
---

Belak aloitti jääkiekon kotipaikkansa Battlefordin koulun joukkueessa *North Battleford North Stars*. Hän siirtyi 17-vuotiaana WHL-juniorisarjan Saskatoon Bladesiin. Toisen WHL-kauden jälkeen Quebec Nordiques varasi Belakin NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 1994–1995 Belak siirtyi Quebecin organisaation farmijoukkueeseen Cornwall Acesiin AHL-liigan pudotuspelien ajaksi. Hän kuitenkin palasi vielä neljänneksi kaudeksi 1995–1996 WHL:ään.

Belak liittyi Coloradoon muuttaneeseen Quebecin organisaatioon kaudeksi 1996–1997. Hän pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua Coloradossa, mutta valtaosan kaudesta AHL-liigassa Hershey Bearsissa, jossa Belak voitti Calder Cupin. Kaudella 1997–1998 Belak pelasi NHL:ssä kahdeksan ottelua.

Belak teki läpimurtonsa NHL:ään kaudella 1998–1999. Hän ehti pelata 22 ottelua Coloradossa ennen kuin Colorado myi hänet suuressa pelaajakaupassa René Corbetin ja Robyn Regehrin kanssa Calgary Flamesiin, josta Colorado sai Theoren Fleuryn ja Chris Dingmanin. Belak pelasi Calgaryssa kauteen 2000–2001 asti, ja sai vaihtelevasti peliaikaa. Lopulta Calgary laittoi Belakin waivers-listalle, josta Toronto Maple Leafs otti hänet.

Torontossa Belak pelasi vakiokokoonpanossa seitsemän kautta. Työsulun aikana 2004–2005 Belak pelasi Iso-Britannian EIHL-liigan Coventry Blazessa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Toronto myi Belakin kaudella 2007–2008 Florida Panthersiin varaustilaisuuden varausvuoroa vastaan.

Jo seuraavan kauden 2008–2009 alussa Florida myi Belakin Nashville Predatorsiin vaihdossa Nick Tarnaskyyn. Kolmen Nashvillessä pelatun kauden aikana Belak pelasi vain alle puolet runkosarjasta. 2010–2011 helmikuussa Nashville lähetti Belakin farmijoukkueeseen, mutta 8. maaliskuuta Belak ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.

Kuolema
-------

Belak löydettiin kuolleena torontolaisesta One King Street West -hotellista. Hänen kerrottiin tehneen itsemurhan hirttämällä itsensä. Belak oli kaiken kaikkiaan kolmas kanadalainen jääkiekkoilija, joka löydettiin kuolleena neljän kuukauden sisällä vuonna 2011. Toukokuussa kuoli Derek Boogaard ja elokuun puolessa välissä Rick Rypien.

Lähteet
-------

* Legends of Hockey - Wade Belak HHOF. Viitattu 1.9.2011. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4 5  Legends of Hockey
2. ↑  Report: Wade Belak found dead *The Score*.  31.8.2011. Viitattu 1.9.2011. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
3. ↑
Tiffany-timantti ja "Bird on a Rock"
**Tiffany-timantti** on suuri 128,54 karaattia painava keltainen timantti.

Timantti löydettiin vuonna 1877 Etelä-Afrikasta Kimberleyn kaivoksesta. Raakatimantin paino oli tuolloin 287,42 karaattia. Seuraavana vuonna Tiffany & Co. -jalokiviliikkeen perustaja Charles Lewis Tiffany osti raakatimantin. Hän lähetti sen Pariisiin, missä se leikattiin ja hiottiin 128,54 karaattia painavaksi timantiksi. Timantti nimettiin Tiffany-timantiksi.

Timantti oli näytteillä vuonna 1893 Chicagon World's Columbian Exposition -näyttelyssä ja vuonna 1901 Buffalon Pan-American Exposition -näyttelyssä. Vuonna 1955 timantti oli ensimmäisen ja ainoan kerran nähtävillä Tiffany & Co:n lippulaivamyymälän näyteikkunalla New Yorkin Fifth Avenuella.

Vuonna 1961 ranskalainen korusuunnittelija Jean Schlumberger asetti Tiffany-timantin kaulakoruun, joka oli Audrey Hepburnin kaulalla elokuvan Aamiainen Tiffanylla mainosvalokuvissa. Vuonna 1972 Timantti oli myynnissä 24 tunnin ajan viiden miljoonan dollarin hinnalla, mutta kauppoja ei syntynyt. Vuonna 1995 korusuunnittelija Jean Schlumberger teki timantista teoksen "Bird on a Rock", ja se oli näytteillä Pariisin Musée des Arts Décoratifssa.

Vuonna 2012 oli Tiffany & Co:n perustamisen 175-vuotisjuhla, ja Tiffany-timantti asetettiin valkoisista timanteista tehtyyn kaulaketjuun. Nykyään se on näytteillä kunniapaikalla yrityksen Fifth Avenuen myymälässä.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tiffany-timantti** Wikimedia Commonsissa

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  The Tiffany Diamond Tiffany & Co..  Arkistoitu 28.11.2018. Viitattu 27.11.2018. (englanniksi)
**Vapaamatkustajan ongelma** on tilanne, jossa yksittäinen toimija hyötyy muiden panostuksesta antamatta omaa osuuttaan. Esimerkiksi henkilö, joka ei maksa matkastaan julkisessa kulkuvälineessä on vapaamatkustaja, koska hän käyttää palvelua, joka on muiden kustantama. Jos jokainen maksaisi matkastaan, lipun hinta olisi teoriassa kaikille alhaisempi. 

Täsmällisemmin taloustieteen käsitteillä ilmaistuna kyse on siitä, että toimijalla ei ole kannustetta ottaa huomioon käyttäytymisensä laajempia vaikutuksia. Vapaamatkustajan ongelma on yksi tärkeimmistä perusteista julkishyödykkeiden tuottamiseen valtion varoilla. Valtion puolustus on tyypillinen esimerkki julkishyödykkeestä, koska yksittäistä kansalaista ei voida sulkea sen ulkopuolelle. Samoin esimerkiksi politiikan tutkimuksessa on pohdittu äänestyskäyttäytymistä vapaamatkustajanongelman näkökulmasta – yksilöthän voivat nauttia demokratiasta, vaikkeivät itse vaivautuisi käymään äänestämässä.

Teorian kannalta keskeinen ongelma on, että toimijat eivät paljasta preferenssejään vapaamatkustajan ongelman tilanteessa. Näin ollen kustannuksia ei voida periä rajahyödyn mukaan. Koska ei ole selvää, kuinka paljon kunkin toimijan pitäisi maksaa julkishyödykkeestä tai muusta resurssista, taloustieteessä vapaamatkustamista pidetään usein ongelmana vain silloin kun se johtaa Pareto-tehottomaan allokaatioon. Tämä tarkoittaa esimerkiksi julkishyödykkeen liian vähäistä tuotantoa tai yhteisresurssien liiallista käyttöä.

Vapaamatkustajan ongelmaa analysoidaan tavallisesti peliteorian avulla. Suunnittelemalla sopiva huutokauppamekanismi, voidaan pelaajat usein pakottaa paljastamaan preferenssinsä ja ratkaista vapaamatkustajan ongelma. Käytännössä optimaalisten huutokauppojen toteutus voi olla vaikeaa.

Katso myös
----------

* Salamatkustus

Lähteet
-------

1. ↑  E. C. Pasour Jr.: The Free Rider as a Basis for Government Intervention (pdf) *Journal of Libertarian Studies, 5 (4):453–464*.  1981. Viitattu 27.7.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Jani Kaaro: Oleskeluyhteiskunnassa voi oleskella myös kabineteissa. Helsingin Sanomat 21.1.2013.
**Viljo Johannes Luukka** (3. helmikuuta 1925 Muolaa – 14. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja vuorineuvos. Luukka oli Miettusen toisen hallituksen toisena valtiovarainministerinä 30. marraskuuta 1975–9. huhtikuuta 1976. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä. Varsinaisen uransa Luukka teki SOK:n johtotehtävissä.

Henkilöhistoria
---------------

Luukka kuului vanhaan talonpoikaissukuun, joka tunnettiin Muolaassa jo 1600-luvulla. Hän oli vanhempiensa Eemil ja Tyyne Luukan toiseksi vanhin poika. Luukan puoliso vuodesta 1947 oli Sirkka-Liisa Vallinkoski. Luukka kävi kotikylänsä kansakoulun ja sitten Viipurin kaksoislyseon, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingissä Suomen liikemiesten kauppaopistossa. Luukan ei tarvinnut osallistua talvisotaan, mutta jatkosotaan hän osallistui rannikkotykistössä. Koulujen jälkeen Luukka työskenteli liike-elämässä. Hän toimi SOK:n johtokunnassa vuodesta 1960 vuoteen 1983 ja pääjohtajana vuodesta 1975 vuoteen 1983. Luukka sai kauppaneuvoksen arvonimen 1969 ja vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1977.

Luukalla oli kesämökki Karjalohjalla. Siellä hän harrasti kalastusta, puutöitä ja golfia. Luukka toimi Lions-järjestön piirikuvernöörinä vuosina 1966 ja 1967 ja oli 1967–1968 Lions-järjestön Suomen puheenjohtaja. Luukka kuoli Helsingissä toukokuussa 2005 sairastettuaan leukemiaa viitisentoista vuotta.

Julkaisuja
----------

* *Uuteen elämään: Muolaalaisten seuran 40-vuotishistoriikki: eräitä kuvauksia muolaalaisia koskevista asioista ja tapahtumista*, 1988

Lähteet
-------

1. ↑  Viljo Luukka *Suomen ministerit*. Valtioneuvosto. Viitattu 25.1.2008.
2. 1 2 3 4  Toikka, Ensio: Viljo Luukan Muistolle *muolaa.net*.  Arkistoitu 9.8.2007. Viitattu 25.1.2008.
3. 1 2  Viljo Luukka *Biografiasampo*. Viitattu 25.10.2022.

Aiheesta muualla
----------------

* Viljo Luukka. *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Talousvaikuttajat
* Valtioneuvosto
* Biografiasampo

 |

 |
**Adrian Edward Zieliński** (s. 28. maaliskuuta 1989 Nakło nad Notecią) on puolalainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Hän kilpailee 85-kiloisissa. Zieliński edustaa seuratasolla Tarpan Mrocza -seuraa. Zieliński on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 85 kilogrammaa.

Zieliński voitti olympiakultaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta yhteistuloksella 385 kilogrammaa. MM-kilpailuista hän on saavuttanut kaksi mitalia, kultaa 2010 ja pronssia 2011. EM-kilpailuista Zieliński voitti kultaa vuonna 2014 isommasta painoluokasta eli 94-kiloisista.

Zielińskin pikkuveli Tomasz Zieliński on niin ikään painonnostaja. Nuorempi Zieliński on EM-hopeamitalisti vuodelta 2014, samasta kilpailusta, jonka Adrian Zieliński voitti.

Lähteet
-------

* (Arkistoitu – Internet Archive)
* IWRP - profile

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Puola

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
*Tämä artikkeli käsittelee hallitsijaa. Agung-tulivuoresta on oma artikkelinsa.*

**Agung** (synt. **Ransang**, k. 1646) oli jaavalaisen Mataramin valtakunnan hallitsija vuodesta 1613 vuoteen 1646. Hän oli Mataramin hallitsijoista ensimmäinen, josta käytettiin nimitystä sulttaani, sekä ensimmäinen, jonka valtakaudesta on olemassa eurooppalaisperäisiä lähteitä.

Agungin isä oli Mataramia vuosina 1601–1613 hallinnut Panembahan Krabyak, jonka valtakaudella – samoin kuin häntä edeltäneen Senopatin valtakaudella – Mataram oli käynyt sotia naapurivaltioitaan vastaan. Agunging valtakaudella Mataramin vaikutusvalta kasvoi merkittävästi, ja 1610- ja 1620-luvuilla sen valtaan alistettiin useita alueita, tärkeimpänä Surabaya viisivuotisen piirityksen jälkeen vuonna 1625. Myös Jaavan itäosassa sijaitseva Blambangan kukistui vuonna 1640, jolloin ainoastaan Banten Jaavan länsiosassa ja hollantilaisten hallitsema Batavia jäivät itsenäisiksi. Vuosina 1628–1629 Agung yritti epäonnistuneesti valloittaa Batavian.

Agungin valta ei rajoittunut pelkästään Jaavalle, vaan hänen valtakaudellaan Mataramin joukot lähtivät sotaretkille myös Borneolle, missä Banjarmasin tunnusti hänen herruutensa. Vuonna 1624 Mataram valloitti myös Maduran saaren.

Vuonna 1639 Agung lähetti Mekkaan lähettiläänsä pyytääkseen uutta arvonimeä jo näköpiirissä olleen Blambanganin kukistumisen kunniaksi. Lähettiläs palasi vuonna 1641 ja ilmoitti Agungille myönnetystä nimityksestä, joka oli *sulttaani Abdullah Muhammad Maulana Matarami*.

Agung rakennutti Mataramille uuden pääkaupungin Kartasuraan Merapi-tulivuoren ja meren välille vuosina 1614–1622. Viimeisinä vuosinaan Agung määräsi rakennettavaksi myös uuden kuninkaallisen hautausmaan Imogiriin. Hautausmaasta tuli monien sukupolvien hallitsijoiden hautapaikka. Agung kuoli itse vuonna 1646, mahdollisesti pääkaupungissa riehuneeseen kulkutautiepidemiaan.

Mediassa
--------

Indonesialainen elokuvaohjaaja Hanung Bramantyo ohjasi Agungia käsittelevän elokuvan *Sultan Agung* vuonna 2018.

Lähteet
-------

* Keat Gin Ooi: *Southeast Asia: A Historical Encyclopedia, from Angkor Wat to East Timor*. ABC-CLIO, 2004. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Hannigan, Tim: *Raffles and the British Invasion of Java*. Monsoon Books, 2013. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
* Hall, Daniel George Edward: *History of South East Asia*. 4th edition. Macmillan, 1981. Teoksen verkkoversio. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Hall 1981, s. 306
2. 1 2 3  Keat Gin Ooi 2004, s. 131-132
3. ↑  Hall 1981, s. 307-308
4. ↑  Hannigan 2013
5. ↑  New Indonesian film highlights the reign and legacy of Sultan Agung of Mataram *international.ucla.edu*. Viitattu 20.6.2020. (englanniksi)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä:**Panembahan Krabyak** | **Mataramin hallitsija**1613–1646 | Seuraaja:**Amangkurat I** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Hanishsaaret** (arab. حنيش‎) on Jemenille kuuluva saariryhmä Punaisellamerellä. Hanishsaaret ovat tuliperäisiä ja asumattomia. Niiden hallinnasta käytiin Jemenin ja Eritrean välillä Hanishsaarten konflikti vuosina 1995–1996. Marraskuun 1. päivänä 1998 Pysyvä välitystuomioistuin, jonka päätöksen konfliktin molemmat osapuolet sitoutuivat hyväksymään, totesi Hanishsaarten olevan osa Jemenin aluetta.

Saariryhmä muodostuu 23 vulkaanista alkuperää olevasta saaresta, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 190 neliökilometriä. Hanishin suurin saari on (Jabal) Zuqar, jonka huippu kohoaa 624 metrin korkeudelle merenpinnasta. Muita merkittäviä saaria ovat Quoin, Hanish al-Saghir (Pieni-Hanish), Hanish al-Kabir (Suuri-Hanish) ja Suyul Hanish. Saariryhmällä on merkittävä strateginen ja geopoliittinen asema Punaisenmeren eteläisen suuaukon läheisyydessä, tärkeän merireitin varrella. Saaria ympäröivät kalarikkaat vedet. Viitteitä mahdollisista mineraali- ja öljyesiintymistä saarten ympäristössä on löydetty.

Lähteet
-------

1. ↑  Hanish Island Conflict GlobalSecurity. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)
2. 1 2  Ḥanīsh Islands. Islands, Red Sea Encyclopædia Britannica, britannica.com. Viitattu 16.1.2016. (englanniksi)
3. ↑  Daniel J. Dzurek: Eritrea-Yemen Dispute Over the Hanish Islands (pdf) Durham University. Viitattu 22.1.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Hanish volcano (englanniksi) (volcanodiscovery.com)
* Coalition forces capture Yemeni islands from Houthis (10.12.2015) (englanniksi) (aljazeera.com)
* Jeffrey A. Lefebvre: Red Sea Security and the Geopolitical-Economy of the Hanish Islands Dispute (abstrakti, Middle East Journal, Vol. 52, No. 3, Summer, 1998) (englanniksi) (jstor.org)