recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kampameritähti** (*Astropecten irregularis*) on Paxillosida-lahkoon kuuluva pieni, hiekkaan kätkeytyvä meritähti, joka elää Atlantin valtameren itäosissa.

Koko ja ulkonäkö
----------------

Lähikuva sädehaaroja reunustavista ’kammoista’.
Täysikasvuisen kampameritähden halkaisija on keskimäärin 10 senttimetriä ja enimmillään 20 senttimetriä. Sillä on iso keskiruumis, josta erkanee viisi lyhyttä, kolmiomaista *sädehaaraa*. Sädehaarojen sivuilla on kaksi riviä piikikkäitä kalkkilevyjä, joista eläin on saanut nimensä. Alarivillä levyt ovat litteät ja suorakulmaiset ja niissä on pidemmät piikit kuin ylärivillä.

Kampameritähden yläpinnalla on runsaasti pieniä nystyjä. Alapinnalta puuttuvat kokonaan meritähdille tyypilliset pihtipiikit eli *pedikellaariot* ja tukirangan kalkkilevyissä on kolme samankokoista piikkiä. Teräväkärkisissä imujaloissa ei ole lainkaan imulevyjä ja niihin liittyy kaksi ampullia. Ihon väri vaihtelee punavioletista vaaleanoranssiin ja kellertävään. Joskus eläimen yläpinnalla on purppuranpunaisista tai ruskeista pisteistä muodostunut tähtikuvio. Sädehaarojen kärjessä on lisäksi violetti, valoa aistiva silmätäplä.

Levinneisyys
------------

Kampameritähteä tavataan Atlantin valtameren itäosissa, Norjasta Marokkoon ulottuvalla vyöhykkeellä. Lisäksi sitä esiintyy Juutinraumassa ja Välimeren länsiosissa sekä mitä luultavimmin Kap Verden aluevesillä.

Elinympäristö
-------------

Kampameritähti elää yleensä pohjahiekkaan kätkeytyneenä 10 metrin syvyydestä aina 1 kilometriin asti.

Ravinto
-------

Kampameritähti saalistaa ravinnokseen nilviäisiä, sydämenmuotoisia merisiiliä, käärmetähtiä sekä erilaisia matoeläimiä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Sand Star (Astropecten irregularis) *Marine Species Identification Portal*. ETI BioInformatics.  Arkistoitu 5.3.2016. Viitattu 5. elokuuta 2010. (englanniksi)
2. ↑  Numminen, Maija (toimituspäällikkö): "Piikkinahkaiset", *Spectrum Tietokeskus*. 9. osa. Porvoo: WSOY, 1979. ISBN 951-0-07248-6.
3. 1 2  Vallardi, Francesco (päätoimittaja): *Uusi suuri eläinkirja IV*. Milano: WSOY, 1971.
4. 1 2 3 4 5  Bay-Nouailhat, Anne: Description of Astropecten irregularis *European Marine Life*. Association Mer et Littoral. Viitattu 5. elokuuta 2010. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q1749115
* ARKive: astropecten-irregularis
* BOLD: 220650
* CoL: 5VVTS
* Fossilworks: 191098
* GBIF: 5186572
* iNaturalist: 461704
* ITIS: 156909
* NBN: NBNSYS0000174007
* NCBI: 55651
* SeaLifeBase: 49033
* WoRMS: 123867

 |

 |
**Pankkiseitsikko** oli 1990-luvun puolivälin jälkeen Venäjällä ollut taloudellisesti ja poliittisesti vaikutusvaltainen ryhmä, johon kuuluivat Alfa, Inkombank, LogoVAZ, Menatep, Most, 
Oneximbank ja SBS-Agro. Näitä finanssiteollisia ryhmiä pyörittivät jotkut rikkaat suurliikemiehet, oligarkit. Seitsikon pankkiirit tulivat politiikkaan toden teolla vuonna 1996, jolloin he olivat muiden suurrikkaiden mukana auttamassa Jeltsinin valintaa toiselle kaudelle. Pankkiseitsikon valta perustui pääomiin, teollisuuden omistuksiin, poliittisiin kytkentöihin ja tiedotusvälineiden omistuksiin. Pankit kilpailivat keskenään poliittisesta vaikutusvallasta ns. pankkisodassa. Monet seitsikon pankit, muun muassa Alfa ja Inkombank, kärsivät pahoin vuoden 1998 talousromahduksesta. Vladimir Putinin valtaannousu teki lopun pankkiseitsikon yrityksistä vaikuttaa politiikkaan, ja muun muassa AvtoVAZ:in Boris Berezovski pakeni maasta ja Menatepin Mihail Hodorkovski joutui 2000-luvulla talousrikoksista vankilaan.

Lähteet
-------

1. ↑  Kuorsalo 1999, Venäjä ja rosvokapitalismin haaksirikko
2. ↑  The Big Seven--Russia's Financial Empires Special Report of Radio Free Europe © 2001 The World Bank Group
3. ↑  20 PERHETTÄ, JOTKA OMISTAVAT VENÄJÄN Putin etäännytti oligarkit Kremlistä (Arkistoitu – Internet Archive) Sergei Aleksandrov, A.Borodavkin
Toora-käärö ja sen lukemiseen käytetty osoitin, *jad*.
**Simhat Tora** (hepr. ‏שמחת תורה‎) on juutalaisten viettämä Tooran ilojuhla. Sitä vietetään heti sukkot-juhlan päätyttyä, gregoriaanisen kalenterin lokakuussa.

Tooran ilojuhlassa juutalaiset iloitsevat siitä, että Toora on saatu luettua loppuun. Toora on jaettu osiin siten, että se saadaan luettua vuoden mittaan kokonaan synagogan jumalanpalveluksissa. Simhat Tora -juhlassa luetaan Tooran viimeiset jakeet ja aloitetaan lukeminen taas alusta, luomiskertomuksesta.

Tapoja ja perinteitä
--------------------

Simhat Toran ilta- ja aamujumalanpalvelukset ovat tunnelmaltaan erityisen iloisia ja hilpeitä. Juhlallisuudet alkavat iltajumalanpalveluksessa. Silloin seurakunnan miehet kantavat Toora-kääröjä ympäri synagogaa seitsemän kertaa. Juutalaiset laulavat ja tanssivat synagogissa, ja ilonpito jatkuu usein vielä ulkona kaduillakin etenkin Israelissa. Monissa synagogissa lapsille annetaan lippuja, joita he voivat heiluttaa tanssin aikana. Heille saatetaan jakaa myös suklaata, karamelleja tai hedelmiä.

Iltajumalanpalveluksessa luetaan viimeinen Tooran viikoittaisista katkelmista (5.Moos 33:1-34) aivan viimeistä osaa lukuun ottamatta. Se kertoo Israelin kansan pääsystä luvattuun maahan ja Mooseksen kuolemasta.

Tooran ilojuhla jatkuu aamulla. Toora-kääröjä kannetaan taas seitsemän kierrosta synagogan ympäri. Viidennen Mooseksen kirjan viimeinen osa luetaan kokonaan ja sen jälkeen ensimmäisen Mooseksen kirjan ensimmäinen luku. Joskus ortodoksijuutalaisissa synagogissa kaikki seurakunnan miehet ja bar mitzva -iän ylittäneet pojat saavat *alijan* eli kunnian lukea Tooraa. Konservatiivijuutalaisten keskuudessa myös naiset voivat saada *alijan*. Sen jälkeen kaikki lapset saavat *alijan*, jota kutsutaan nimellä *kol han'arim* (kaikki lapset). Lapset kerääntyvät synagogan eteen, ja heidän yläpuolellaan pidetään rukousliinaa eli *tallitia*. On erityisen suuri kunnia päästä lukemaan Tooran viimeinen osa, samoin Genesiksen alku.

Lähteet
-------

* Ruth Kozodoy: *Juutalaiset juhlapäivät*. ISBN 951-719-922-8.

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Simhat Tora**.
* lubavitch.fi: Simhat Tora (englanniksi)

Juutalaiset juhlapäivät
Sapatti | Roš hašana | Jom kippur | Sukkot | Simhat Tora | Hanukka | Tu bišvat | Purim | Pesah | Šavuot | Lag ba’omer | Tiša be'av

**Israelin kansalliset juhlapäivät**

Jom hašoa | Jom hazikaron | Jom ha'atsma'ut | Jom Jerušalajim
**Thylane Léna Rose Loubry Blondeau** (s. 5. huhtikuuta 2001) on ranskalainen malli. Hänen vanhempansa ovat jo uransa päättänyt ranskalainen jalkapalloilija Patrick Blondeau sekä Véronika Loubry.

Blondeau on toiminut mallina jo neljävuotiaasta asti, jolloin hän esiintyi Jean-Paul Galtierin näytöksessä.

Vuonna 2011 *Vogue Enfant*-lehdessä julkaistuja kuvia Blondeausta on kritisoitu, sillä Blondeau oli puettu ja meikattu aikuisten tyyliin.

Nykyisin Blondeau on Lacostella mallina.

Lähteet
-------

1. 1 2  Madelyn Chung: Thylane Blondeau: Everything You Need to Know About the ‘Most Beautiful Girl in the World’ *Fashion Magazine*.  2017. Viitattu 28.3.2021.
2. ↑  Ten-year-old as sex symbol: Thylane Blondeau and the troubling choices of Vogue Enfant *Vancouver Observer*.  2011. Viitattu 28.3.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
**Kangaspäänjärvi** on matala, runsashumuksinen ja saareton järvi Reisjärven kuntakeskuksen pohjoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 153 kilometriä etelään. Kangaspäänjärvi on kasvillisuustyypiltään järvikortetyyppiä.

Maantiede
---------

Kangaspäänjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä. Järven leveys vaihtelee huomattavasti, sillä länsiranta koostuu suurelta osin niemimaista. Kangaspäänjärven rannoilla on reisjärveläistä kulttuurimaisemaa, jota reunustaa suovaltainen valuma-alue. Järven vesikasvillisuusvyöhykkeen leveys on enintään noin kymmenen metriä. Kangaspäänjärven tilaa alettiin parantaa hoitokalastuksin vuonna 1997. Sen ekologinen tila on arvioitu tyydyttäväksi.

Kangaspäänjärveen virtaa Vähävedenpuro luoteesta Norssinjärveltä (118,6 metriä mpy). Kangaspäänjärvi laskee Kotijokea kaakkoon Kiljanjärveen (114,5 metriä mpy).

Kangaspäänjärvi (53.057.1.001) kuuluu Kiljanjärven valuma-alueeseen (53.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Kalajanjoen valuma-alue (53.05). Kangaspäänjärvi on neljänneksi laajin Kiljanjärven valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kiljanjärvi, Saarivesi ja Norssinjärvi.

Kangaspäänjärvi on kahdeksanneksi laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Kangaspäänjärvi, vakavesi, Mikkeli
2. 1 2 3 4  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 14.4.2022.
3. ↑  Kangaspäänjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.
4. 1 2  Kiljanjärven ja sen yläpuolisen vesistön kunnostuksen toimenpidesuunnitelma, pdf, Höglund, Jaana; Hakala, Eero. Viitattu 14.4.2022.
5. ↑  Kiljanjärven valuma-alue (53.057). Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.
6. ↑  Reisjärvi. Järviwiki. Viitattu 14.4.2022.
*Tämä artikkeli käsittelee kaupunkia Myanmarissa. Sanojen Manderley ja Manderlay merkityksistä katso täsmennyssivua Manderley*

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

**Mandalay** on Myanmarin toiseksi suurin kaupunki. Sen asukasluku oli noin 897 000 vuonna 2011. Se on Mandalayn alueen pääkaupunki ja sijaitsee Iravadijoen itärannalla maan kuivassa keskiosassa. Mandalay sijaitsee 716 kilometriä pohjoiseen Myanmarin suurimmasta kaupungista Yangônista, josta on kaupunkiin rautatieyhteys. Mandalaysta rata haarautuu edelleen Lashioon ja Myitkyinaan. Kaupungissa on lisäksi lentoasema ja merkittävä jokisatama. Mandalay on Myanmarin pohjoisosan kaupan, teollisuuden ja kulttuurin keskus. Siellä on muun muassa yliopisto sekä silkki-, metalli-, elintarvike- ja käsityöteollisuutta, kuten jaden hiontaa, tulitikkujen valmistusta ja hopeatöitä. Kaupunki toimii maan uskonnollisena keskuksena; siellä on useita luostareita ja yli 700 pagodaa.

Burman kuningas Mindon Min perusti Mandalayn vuonna 1857 maan pääkaupungiksi, jona se oli vuosina 1860–1885 kolmanteen Burman sotaan asti, jolloin britit valloittivat Burman siirtomaakseen siirtäen pääkaupungin Yangôniin. Kaupunki rakennettiin asumattomalle alueelle 236-metrisen Mandalay-kukkulan juureen Buddhan tekemän ennustuksen perusteella, jonka mukaan kyseisellä paikalla tulisi olemaan buddhalaisuuden metropoli uskonnon 2 400-vuotisen historian kunniaksi.

Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät kaupungin, ja se tuhoutui liittoutuneiden piirityksessä lähes kokonaan.

Kuvagalleria
------------

  

* Mandalay - မန္တလေးမြို့
* 
* Shwe Kyin luostariShwe Kyin luostari
* Shwe Kyin luostariShwe Kyin luostari
* Mahamuni pagodaMahamuni pagoda
* Mahamuni pagodaMahamuni pagoda
* Kuthodaw pagodaKuthodaw pagoda
* 
* 
* 
* 
* 
* Mandalay satelliittikuvassa.Mandalay satelliittikuvassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Myanmar cities Citypopulation.de. Viitattu 26.10.2014.
2. 1 2  Mandalay Encyclopedia Britannica. Viitattu 26.10.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mandalay** Wikimedia Commonsissa

* Matkaopas aiheesta Mandalay Wikivoyagessa (englanniksi)
**Kangosjärvi** on ylänköjärvi Muonion kuntakeskuksen eteläpuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 5,4 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 171 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Maantiede
---------

Kangosjärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,5 kilometriä. Järvi kapenee huomattavasti Kenttäniemestä luoteeseen, eteläosassa Ankkuriniemi jakaa järveä. Kangosjärven keskiosan selkävedellä sijaitsee kolme saarta, joista Peltosaari ja Haapasaari ovat yli hehtaarin laajuisia ja Kuusisaari alle hehtaarin laajuinen. Noin kahdeksan hehtaaria järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä, noin 80 hehtaaria on puolestaan korkeintaan metrin syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven luoteisosassa.

Kangosjärven kaakkoisrannalle virtaa laskujoki idästä. Kangosjärven luusua sijaitsee järven pohjoiskolkassa, josta alkaa Kangosjoki, joka virtaa useiden koskien kautta noin neljä kilometriä luoteeseen, jossa se yhtyy Muonionjokeen.

Kangosjärven etelärannalla sijaitsee Kangosjärven kylä, ja myös järven luoteisrannalla on jonkin verran asutusta. Järven länsipuolella kohoaa Pitkänvedonvaara, jonka laki on noin 330 metriä merenpinnan yläpuolella. Pitkänvedonvaaran länsipuolella sijaitsee Kangosselkä ja Kangosvaara.

Kangosjärvi on kalaisa (ahven, hauki, made, muikku, siika, särki).

Kangosjärven vesitilavuus on 19 765 000 kuutiometriä.

Kangosjärvi (67.482.1.001) kuuluu Kangosjärven alueeseen (67.482), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Kangosjoen valuma-alue (67.48) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Kangosjärvi on laajin Kangosjärven alueen viidestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.

Kangosjärvi on neljänneksi laajin Muonion 226:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraava Liepimäjärvi on pinta-alaltaan lähes samansuuruinen, mutta tilavuudeltaan huomattavasti pienempi.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Kangosjärvi, vakavesi, Muonio
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ympäristö.fi : Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta Ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertta. Viitattu 9.1.2022.
3. ↑  Kangosjärvi. Järviwiki. Viitattu 9.1.2022.
4. ↑  Muonion kalavedet, kalastusluvat ja palvelut kalastajalle *Discovermuonio.fi*. Muonion Matkailu ry. Viitattu 9.1.2022.
5. ↑  Kangosjärven alue (67.482). Järviwiki. Viitattu 9.1.2022.
6. ↑  Muonio. Järviwiki. Viitattu 9.1.2022.
Kangasvuoren sairaalan vuonna 1958 valmistunut päärakennus on suojeltu.
**Kangasvuoren sairaala** oli sairaala Jyväskylän Huhtasuon kaupunginosassa noin neljän kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Toimiessaan sairaala oli B-mielisairaala, eli siellä hoidetiin pidempiaikaisesti sairaita ja helppohoitoisia potilaita. Toiminta käynnistyi vuonna 1958. Sairaalan omisti aluksi Jyväskylän kaupunki. Kangasvuoren sairaalan toimiessa B-mielisairaalana siellä oli yhteensä 162 sairaansijaa. B-mielisairaaloiden toiminta päättyi vuonna 1977. Sairaala-alueella sijaitsi alkuvaiheessa mm. henkilökunnan asuntoja ja myöhemmin nämä asuinkerrostalot muutettiin sairaalan avo-osastoiksi. Vastuun toiminnasta otti Keski-Suomen oma mielisairaanhoitopiiri 1980-luvulla. Vuonna 1989 sairaala siirtyi Keski-Suomen sairaanhoitopiirin kuntainliiton omistukseen. Keski-Suomen sairaanhoitopiiriin omistamassa Kangasvuoren sairaalassa hoidettiin yli 18-vuotiaita äkillistä sairaalahoitoa tarvitsevia psykiatrisia potilaita. Alueella toimi myös Jyväskylän kaupungin terveyskeskuksen pitkäaikaishoidon vuodeosastoja.

Kangasvuoren sairaalan viimeiset psykiatriset sairaansijat siirtyivät Keski-Suomen keskussairaalaan vuonna 2014. Kangasvuoren sairaalan tiloissa toimi Suomen Punaisen Ristin Länsi-Suomen piirin ylläpitämä turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus vuosina 2015–2016. Keski-Suomen sairaanhoitopiiri myi Kangasvuoren sairaala-alueen rakennusyhtiö VRP Keski-Suomi Oy:lle joulukuussa 2017 ja alueelle on tarkoitus rakentaa asuntoja. Kangasvuoren sairaalan vuonna 1958 valmistunut päärakennus, jonka on suunnitellut Jyväskylän kaupungin rakennustoimiston Olavi Kivimaa, on suojeltu.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Anna-Leena Lehto: Kangasvuoren sairaalan rakennusinventointi  24.05.2010. Jyväskylän kaupunki. Viitattu 25.3.2021.
2. ↑  Ahola Teija: Terveyttä kaikille B-MIELISAIRAALAT1950-luvulta 1970-luvulle *2015*. Museovirasto. Viitattu 26.3.2021.
3. ↑  eDocWorkflow *media.mediasepat.fi*. Viitattu 25.3.2021.
4. ↑  Kangasvuoren hätämajoitus aukeaa illalla – 40 tulijaa matkalla *Keskisuomalainen*.  18.9.2015. Viitattu 25.3.2021.
5. ↑  Keski-Suomesta suljetaan neljä vastaanottokeskusta lisää *Keskisuomalainen*.  30.5.2016. Viitattu 25.3.2021.
6. ↑  VRP Keski-Suomi Oy osti Kangasvuoren sairaalan kiinteistön Jyväskylässä *VRP Rakennuspalvelut Oy*.  1.12.2017. Viitattu 25.3.2021.
7. ↑  Mari Raekallio, kaavoitusarkkitehti: ASEMAKAAVAN SELOSTUS KANGASRINNE (Huhta 4) KAAVATUNNUS 20:040 *28.5.2019*. Jyväskylän kaupunki, Asemakaavoitus. Viitattu 26.3.2021. [vanhentunut linkki]
**Krautrock** on yleisnimi kokeellisten länsisaksalaisyhtyeiden 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alkupuolella esittämälle musiikille. Termiä alkoi käyttää brittiläinen musiikkilehdistö. Nimitys perustuu englannin kielessä saksalaisista käytettyyn haukkumanimitykseen "kraut", joka tulee saksan kielen sanasta *Sauerkraut* (suom. *hapankaali*). Britanniassa syntynyt progressiivinen rock oli Krautrockin rinnakkaisilmiö. Krautrock syntyi kulttuurisessa ilmapiirissä, jossa nuorisolla oli pyrkimys erottua sekä menneestä kotimaisesta kulttuurista, joka tuntui menneisyyden tahraamalta, että myös paeta Yhdysvaltojen suurta vaikutusta. Tästä juontui pyrkimys luoda kokonaan uudenlaista kulttuuria, mikä näkyi krautrockin läpitunkevana kokeellisuutena.

Krautrock-nimeen yhdistettiin 1970-luvun alussa sellaisia yhtyeitä kuin Tangerine Dream, Faust, Ash Ra Tempel, Guru Guru, Agitation Free, Harmonia, Can ja Amon Düül II sekä arvostetun kölniläistuottajan Conny Plankin kanssa työskennelleet Neu!, Kraftwerk ja Cluster.

Usein krautrock oli instrumentaalista musiikkia, jossa yhdistettiin rockmusiikin elementtejä käyttäen perinteisiä rocksoittimia (kitara, basso ja rummut) sekä elektronisia soittimia (syntetisaattorit).  Monet yhtyeet päätyivät luomaan äänimaisemia, jotka muistuttavat myöhempää ambient-musiikkia. Progressiivisen rockin tavoin pitkiä kappaleiden pituuksia ei usein kaihdettu. Silloin kuin vokaaleja käytetään, laulukieli oli monissa tapauksissa saksan sijaan englanti.

1990-luvun lopulta lähtien krautrock-termiä on käytetty myös uusista yhtyeistä, jotka ovat ottaneet vaikutteita tyylin saksalaisyhtyeiden varhaisesta tuotannosta. Tällaisia tuoreempia artisteja ovat muun muassa Stereolab, Laika, Boredoms, Mouse on Mars ja Tortoise. Suomalaisista erityisesti Circleä ja Siniaaltoa pidetään krautrock-yhtyeinä tai ainakin tyylistä vaikutteita saaneina.

Merkittäviä krautrock-yhtyeitä
------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Amon Düül I
* Amon Düül II
* Ash Ra Tempel
* Birth Control
* Can
* Cluster
* Eloy
* Exmagma
* Faust
* Edgar Froese
* Floh de Cologne
* Frumpy
* Manuel Göttsching
* Grobschnitt
 | * Guru Guru
* GÄA
* Harmonia
* Jean Ven Robert Hal
* Peter Michael Hamel
* Hoelderlin
* Jane
* Kin Ping Meh
* Kraan
* Kraftwerk
* Klaus Schulze
* Tangerine Dream
* La Düsseldorf
* Lucifer's Friend
 | * Mythos
* Nektar
* Night Sun
* Novalis
* Organisation
* Eberhard Schoener
* Stern-Combo Meißen
* Thirsty Moon
* Ton Steine Scherben
* Triumvirat
* Wallenstein
* Walter Wegmüller
* Xhol Caravan
 |

### Suomalaisia

* Circle
* Siniaalto
* K-X-P
* E-Musikgruppe Lux Ohr
* Sammal

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matti Komulainen: Krautrock kukoistaa.  *Suomen Kuvalehti*, 2015, nro 17, s. 62.  Otava Media. ISSN 0039-5552.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Krautrock** Wikimedia Commonsissa

* Suomalainen krautrock-sivusto*tarvitaan parempi lähde*
**Kraški ovčji sir** on slovenialainen lampaanmaidosta valmistettava juusto.

Kraški ovčji sir -juustoa valmistetaan Slovenian Krasin alueella maan lounaisosissa. Alueella on harjoitettu lampaiden kasvatusta jo vuosisatojen ajan. Juusto oli tärkeä myyntituote etenkin paikallisissa majataloissa, joissa myytiin myös niin sanottua pilaantunutta juustoa, joka sisälsi hyönteisentoukkia. Juusto on perinteisesti ollut suosittua etenkin vanhempien miesten keskuudessa.

Juusto valmistetaan tavallisesti lampaan raakamaidosta, mutta siihen voidaan käyttää myös lämpökäsiteltyä maitoa. Maito lämmitetään 31–33 °C ja siihen lisätään joko heraa tai bakteerikanta. Lisäksi käytetään renniiniä tai renniini-pepsiiniseosta. Seos hyytelöityy, jolloin sitä leikellään pienempiin osiin ja lämpötila nostetaan 38–42 °C asteeseen. Syntynyt juustomassa kerätään kankaisiin ja asetetaan muotteihin. Kuivasuolatessa juustoa puristetaan ja sitä käännellään kolmisen kertaa kolmen tai kuuden päivän aikana. Suolaus voidaan tehdä myös suolaliemessä, joka nopeuttaa valmistuksen tätä vaihetta. Juusto kypsyy tavallisesti kahdesta kolmeen kuukautta 15–18 °C asteen lämpötilassa. Yhden juustokilon valmistukseen käytetään noin 6–6,5 kiloa lampaanmaitoa.

Valmis juustokiekko on tavallisesti painoltaan noin 2,5–4,5 kiloa. Sen kuori on sileä ja väriltään keltainen tai ruskea. Koostumukseltaan juusto on yhtenäistä ja se ei murene. Sisältä juusto on keltaista tai harmaan ruskeaa. Väri tummuu ajan myötä. Juustoa syödään tavallisesti alku- tai jälkiruokana, sekä juustotarjottimilla. Juusto saatetaan valella oliiviöljyllä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Catherine Donnelly: *The Oxford companion to cheese*, s. 403. Oxford University Press, 2016. ISBN 9780199330881. (englanniksi)
**Thylacosmilus** oli noin 5–7 miljoonaa vuotta sitten elänyt leopardin kokoinen pussisapelihammaskissa. *Thylacosmilus* ilmestyi mioseenilla 5-7/8 miljoonaa vuotta sitten ja hävisi 2-3 miljoonaa vuotta sitten pleistoseenillä. *Thylacosmilusta* pidetään esimerkkinä konvergenttisestä evoluutiosta, sillä sille kehittyi hyvin samanlaisia piirteitä kuin sapelihammaskissoille näistä riippumatta. *Thylacosmilus* kuului Thylacosmilidae-heimoon.

Piirteet
--------

Piirros *Thylacosmiluksen* päästä
Noin 3 miljoonaa vuotta sitten elänyt *Thylacosmilus atrox* kehittyi ehkä hyvin samantapaisesta Argentiinan Chapadmalalan-kaudella 4–3,5 miljoonaa vuotta sitten eläneestä *Hyaenodonops chapalmalensis* -pussikissasta. Sen elinympäristö oli Etelä-Amerikan pampat. *Thylacosmilus* oli noin 1,5 metriä pitkä ja painoi noin 100 kiloa. Lajilla oli lyhyet jalat, ja se lienee pyydystänyt väijyksistä. Sen huomattavampia piirteitä ovat sen sapellihampaat, jotka olivat noin 15 sentin mittaiset. *Thylacosmiluksella* oli vahvat niska ja leukalihakset jotka auttoivat sapellihampaiden käytössä, tosin mittauksissa *Thylacosmiluksella* on todettu olleen verrattain vähäinen puruvoima leuoissaan. Hampaat kasvoivat koko sen elinajan, toisin kuin sapellihammaskissoilla. Thylacosmilus metsästi luultavasti Etelä-Amerikan megafaunaan kuuluvia lajeja, kuten esimerkiksi *Marauchenioita*. *Thylacosmilus* hävisi, kun merestä kohoava Panamankannas yhdisti Amerikat, ja korvautui *Smilodonilla* ja muilla voimakkailla, kehittyneemmillä sapelihammakissoilla suuressa Amerikan eläimistövaelluksessa.

Jäännökset
----------

*Thylacosmiluksen* fossiileja on löytynyt Etelä-Amerikasta Argentinasta. Lajin löysi ja määritteli Elmer Riggs vuonna 1934.

Lähteet
-------

1. ↑  Bite club: comparative bite force in big biting mammals and the prediction of predatory behaviour in fossil taxa
2. ↑  Evolution of the Earth, Donald R. Prothero, Jr. Robert H. Dott, Donald Prothero, and Jr. Robert Dott, ISBN 978-0072528084
3. ↑  Prehistoric cats and cat-like creatures (Arkistoitu – Internet Archive)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q131163
* Wikispecies: Thylacosmilus
* EoL: 4471572
* Fossilworks: 40045
* GBIF: 4834143
* IRMNG: 1063516

 |

 |
**Lubumbashin yliopisto** (ransk. *Université de Lubumbashi*, lyhennys UNILU) on julkinen, alkujaan vuonna 1955 perustettu julkinen yliopisto Kongon demokraattisen tasavallan toiseksi suurimmassa kaupungissa, Katangan maakunnan Lubumbashissa.

Yliopisto perustettiin Liègen yliopiston tuella Belgian siirtomaahallinnon aikana vuonna 1955 nimellä *Université officielle du Congo et du Rwanda-Urundi*. Toiminta alkoi seuraavana vuonna. Vuonna 1960 yliopiston nimi vaihdettiin (ransk. *Université de l’Etat à Élisabethville*), samoin vuonna 1963 (ransk. *Université officielle du Congo*). Vuonna 1971 siitä tuli kolme kampusta (Kinshasa, Kinsangani ja Lubumbashi) sisältäneen Zairen kansallisen yliopiston (ransk. *Université nationale du Zaïre*, UNAZA) Lubumbashin kampus. Vuonna 1981 yliopistokampus itsenäistyi autonomiseksi yliopistoksi ja sai nykyisen nimensä. 

Yliopiston oikeustieteen tiedekunnan kyltti rakennuksen seinässä (2007).
Yliopiston kampusaluetta (2007).
Yliopisto kuuluu Kongon demokraattisen tasavallan kärkijoukkoon. Afrikassa se sijoittuu joidenkin arvioiden mukaan 400 korkeatasoisimman yliopiston joukkoon.

Lähteet
-------

1. ↑  Lubumbashi *britannica.com*. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)
2. ↑  L’Université de Lubumbashi dotée d’un nouveau laboratoire *radiookapi.net*.  2.1.2015. Viitattu 19.8.2021. (ranskaksi)
3. ↑  Université de Lubumbashi. Université officielle du Congo belge et du Ruanda-Urundi, Université de l’Etat à Élisabethville, Université officielle du Congo *africamuseum.be*. Viitattu 19.8.2021. (ranskaksi)
4. ↑  Webometrics Ranking of World Universities: Dem. Republic of the Congo (espanjalaisen tutkimuskeskus Consejo Superior de Investigaciones Científicas (CSIC):n yliopistolistaus)  July 2021. Cybermetrics Lab/ CSIC, webometrics.info. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)
5. ↑  Webometrics Ranking of World Universities: Africa, page 4 (espanjalaisen tutkimuskeskus Consejo Superior de Investigaciones Científicas (CSIC):n yliopistolistaus)  July 2021. Cybermetrics Lab/ CSIC, webometrics.info. Viitattu 19.8.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Lubumbashin yliopisto** Wikimedia Commonsissa

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: fr:Université de Lubumbashi 

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: de:Universität Lubumbashi 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Luboš Kubík** (s. 20. tammikuuta 1964 Vysoké Mýto, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1985–1993 ja Tšekin maajoukkueessa vuosina 1994–1997. Hän saavutti EM-hopeaa vuonna 1996.

Kubík edusti kotimaassaan Hradec Královéa, Slavia Prahaa, Lázně Bohdanečia ja Drnovicea, Italiassa kausina 1989–1991 Fiorentinaa, Ranskassa kesästä 1991 vuoden 1993 loppuun Metziä, Saksassa vuoden 1994 alusta kesään 1995 Nürnbergiä sekä pelaajauran lopulla Yhdysvalloissa Chicago Firea ja Dallas Burniä. Hän pelasi Italian Serie A:ssa 50 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia, Ranskan Ligue 1:ssä 70 ottelua, joissa hän teki 14 maalia, Saksan Bundesliigassa 21 ottelua, joissa hän teki neljä maalia, sekä Saksan 2. Bundesliigassa 19 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Kubík pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 39 maaottelua, joissa hän teki kymmenen maalia, ja Tšekin maajoukkueessa 17 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Kubík pelasi avauskokoonpanossa neljä joukkueensa viidestä lopputurnausottelusta ja teki maalin neljännesvälieräottelussa Costa Ricaa vastaan. Viimeisestä alkulohko-ottelusta hän oli poissa saatuaan kahdessa ensimmäisessä ottelussa yhteensä kaksi varoitusta ja niiden myötä yhden ottelun pelikiellon. EM-kilpailuissa 1996 Tšekin maajoukkue saavutti hopeaa ja Kubík pelasi täydet minuutit viimeisessä alkulohko-ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle puolivälierässä Portugalia sekä välierässä Ranskaa vastaan. Välierä ratkesi Tšekin voitoksi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Kubík teki joukkueensa ensimmäisen maalin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Luboš Kubík Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
2. 1 2  Slavík, Jiří: Lubos Kubik - Goals in International Matches  5.10.2003. RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
3. 1 2  Naskrent, Gwidon S.: Euro 1996  7.12.2001. RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)
4. ↑  Luboš Kubík *Mondefootball.fr*. Viitattu 14.5.2021. (ranskaksi)
5. ↑  World Cup 1990 RSSSF. Viitattu 14.5.2021. (englanniksi)

  

Tšekkoslovakian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Stejskal
2 Bielik
3 Kadlec
4 Hašek
5 Kocian
6 Straka
7 Bílek
8 Chovanec
9 Kubík
10 Skuhravý
11 Moravčík
12 Fieber
13 Němec
14 Weiss
15 Kinier
16 Hýravý
17 Knoflíček
18 Luhový
19 Griga
20 Němeček
21 Mikloško
22 Palúch
Valmentaja Vengloš

Tšekin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1996
1 Kouba |
2 Látal |
3 Suchopárek |
4 Nedvěd |
5 Kadlec |
6 Němeček |
7 Němec |
8 Poborský |
9 Kuka |
10 Drulák |
11 Frýdek |
12 Kubík |
13 Bejbl |
14 Berger |
15 Horňák |
16 Srníček |
17 Šmicer |
18 Kotůlek |
19 Rada |
20 Novotný |
21 Kerbr |
22 Maier |
Valmentaja Uhrin
**Senttimorgan** (tunnus **cM**) on perinnöllisyystieteessä käytetty yksikkö, joka mittaa kahden lokuksen välistä etäisyyttä tietyssä kromosomissa. Senttimorgan ei kuitenkaan ole etäisyyden fysikaalinen, DNA:n pituuteen suoraan verrannollinen mitta, vaan se kertoo lokusten välisen rekombinaation todennäköisyyden.

Kaksi samassa kromosomissa sijaitsevaa geeniä voi meioosissa tapahtuvan tekijäinvaihdon (crossing-over) takia erota toisistaan eri gameetteihin. Odotettujen tekijäinvaihtojen määrä voidaan arvioida (havaitun) rekombinaatiotaajuuden avulla.

Kaksi lokusta on 1 cM:n etäisyydellä toisistaan jos tekijäinvaihdon todennäköisyys niiden välillä on 1%. Toisin sanoen sadassa meioosissa tapahtuisi yksi tekijäinvaihto eli crossing-over.

Senttimorgan on geneettisissä karttayksikkö: kromosomikartoissa lokusten etäisyydet ilmoitetaan cM:eina. Ihmisen kromosomistossa 1 cM vastaa keskimäärin miljoonaa emäsparia. Eri kromosomialueilla rekombinaation todennäköisyys kuitenkin vaihtelee, ja siksi cM ei vastaa aina samaa fyysistä etäisyyttä.

Yksikkö on nimetty geneetikko Thomas Hunt Morganin mukaan.

Lähteet
-------

* Tirri R ym (2001) Biologian sanakirja. Otava.
Unnur Brá Konráðsdóttir (2016).
**Unnur Brá Konráðsdóttir** (s. 6. huhtikuuta 1974 Reykjavík) on islantilainen poliitikko, joka toimi Islannin parlamentin eli Alltingin puhemiehenä 24. tammikuuta 2017 – 28. lokakuuta 2017.

Unnur suoritti ylioppilastutkinnon 1994. Hän suoritti Islannin yliopistossa oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 2000.

Unnur oli parlamentin jäsen vuosina 2009–2017 eteläisestä vaalipiiristä. Hän edusti parlamentissa Itsenäisyyspuoluetta (*Sjálfstæðisflokkurinn*). Hän ei onnistunut uusimaan kansanedustajan paikkaansa syksyllä 2017.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Unnur Brá Konráðsdóttir althingi.is. Viitattu 22.4.2019. (islanniksi)
2. ↑  Current female presidents of parlaments and parlamentary bodies (2017) (Tanskalaisen yksityishenkilön, M. A. Martin Iversen Christensenin ylläpitämä sivusto) *Worldwide guide to women in leadership, guide2womenleaders.com*.  päivitetty 4.4.2017. Viitattu 22.4.2019. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa | 
* VIAF

 |

 |
**Seppo Kullervo Halttunen** (23. elokuuta 1927 Ähtäri – 16. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Halttusen vanhemmat olivat pienviljelijä Yrjö Halttunen ja Martta Halttunen ja puoliso Evaliisa Nieminen. Hän opiskeli 1942 Helsingissä Pasilan konepajakoulussa ja Strömbergin konepajakoulussa, valmistuen sähkömuuntaja-asentajaksi. Strömbergin palvelukseen Vaasaan hän meni valmistuttuaan ja oli yrityksen työntarkastaja vuodesta 1948. Halttunen opiskeli työnsä ohella Vaasan teknillisessä koulussa, koneteknikoksi hän valmistui 1953. Hän jatkoi opintojaan vielä Tampereen teknillisessä opistossa, valmistuen sähköinsinööriksi 1957.

Upolle Lahteen Halttunen siirtyi kotitalouskoneiden huoltopäälliköksi ja sieltä Tampereelle ja Ylöjärvelle Huurre-yhtiön teknilliseksi johtajaksi 1959–1964. Oltuaan MK-tuote -yhtiön tekninen johtaja Halttunen palasi Upolle Nastolan tehtaan kylmäkalustelinjan johtajaksi 1964–1969.

Halton-yrityksen Halttunen perusti 1969. Yritys aloitti myymälä-, baari- ja kylmäkalusteiden sekä ilmansisääntulojärjestelmien valmistajana. Ilmanvaihtotuotteiden kehittäjänä ja valmistajana siitä tuli edelläkävijä, alansa johtavia yrityksiä maailmassa ja samalla merkittävä suomalainen vientiyritys. Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon Halton sai 1988. Haltonin myymäläkalustelinja erotettiin omaksi yhtiökseen 1981, G. W. Sohlberg -yhtiölle se myytiin 1985. 

Halttunen siirtyi Haltonin hallituksen puheenjohtajaksi 1992. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1983, valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 1984 ja *Talouselämä* valitsi hänet vuoden liikemieheksi 1985. Nuoruusvuosinaan Halttunen oli aktiivinen urheilija, 1950-luvulla hän toimi Vaasan Salama -koripalloseuran pelaajavalmentajana ja oli 1996 mukana perustamassa jalkapalloseura FC Lahtea.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Seppo Halttunen *Biografiasampo*. Viitattu 5.12.2021.
2. ↑  Ihmiset. Kuolleet. Insinööri rakensi tyhjästä maailmanmenestyksen. Seppo Halttunen 1927–2013. (Tilaajille) *Helsingin Sanomat*.  20.8.2013. Viitattu 5.12.2021.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset Muokkaa Wikidatassa | 
* Suomi (KANTO)

 |

 |
**Ilona Slupianek** (o.s. **Schoknecht**, s. 24. syyskuuta 1956 Demmin) on entinen itäsaksalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.

Slupianek voitti kuulantyönnössä tyttöjen Euroopan mestaruuden vuonna 1973. Hän ylitti 20 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 1975. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 20,54 m. Vuoden 1977 Euroopan cupin loppukilpailussa Helsingissä hän työnsi parhaan tuloksen 21,20 m mutta jäi dopingtestissä kiinni hormonien käytöstä ja hänet hylättiin. Hän sai lyhyen kilpailukiellon, ja Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa tuloksella 21,41 m. Vuonna 1979 hän voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden tuloksella 21,01 m sekä maailmancupin tuloksella 20,98 m.

Toukokuussa 1980 Slupianek paransi kahdesti maailmanennätystä. Potsdamissa 11. toukokuuta työnnetty tulos 22,45 m pysyi ennätyksenä nelisen vuotta, ja vielä vuoteen 2008 mennessä vain Natalja Lisovskaja on työntänyt häntä pidemmälle. Moskovan 1980 olympialaisissa Slupianek voitti kultaa tuloksella 22,41 m – hopealle sijoittunut Svetlana Kratševskaja sai 99 cm huonomman tuloksen.

Vuonna 1981 Slupianek voitti toistamiseen sisäratojen Euroopan mestaruuden (tulos 20,77 m) ja maailmancupin (20,60 m). Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän voitti toisen ulkoratojen Euroopan mestaruutensa tuloksella 21,59 m. Kuten neljä vuotta aiemmin, myös tällä kertaa Slupianek oli loppukilpailussa ainoa 21 metrin ylittäjä. Viimeisen arvokisamitalinsa, MM-pronssia hän saavutti Helsingin MM-kilpailuissa 1983 tuloksella 20,56 m jättäen Nunu Abašidzen yhdellä senttimetrillä mitalisijojen ulkopuolelle.

Maailmanennätykset
------------------

| Tulos (m) | Paikka | Pvm |
| --- | --- | --- |
| 22,36 | Celje | 2.5.1980 |
| 22,45 | Potsdam | 11.5.1980 |

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* Kuulantyöntö 22,45 m (ME)
* Kiekonheitto 64,40 m

Lähteet
-------

* Hannus, Matti: *Yleisurheilu: Tuhat tähteä, 2. painos*, s. 279–280. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.

  

Naisten kuulantyönnön olympiavoittajat

|  |
| --- |
| 1948: Micheline Ostermeyer |
1952: Galina Zybina |
1956: Tamara Tyškevitš |
1960: Tamara Press |
1964: Tamara Press |
1968: Margitta Gummel |
1972: Nadežda Tšižova |
1976: Ivanka Hristova |
1980: Ilona Slupianek |
1984: Claudia Losch |
1988: Natalja Lisovskaja |
1992: Svetlana Kriveljova |
1996: Astrid Kumbernuss |
2000: Janina Karoltšyk |
2004: Yumileidi Cumbá |
2008: Valerie Vili |
2012: Valerie Adams |
2016: Michelle Carter |
2020: Gong Lijiao |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Sahra Halgan
**Sahra Halgan** (s. 1972) on somalimaalainen laulaja.

Halgan syntyi runoilijoiden ja muusikoiden sukuun. Hän suuntasi musiikkiuralle, vaikka hänen vanhempansa tätä vastustivat eikä naismuusikoilla ollut yleistä arvostusta Somalimaassa. Hän lauloi Siad Barren hallintoa vastaan taistelleille kapinallisille ja työskenteli rintamalla Punaisen ristin sairaanhoitajana. Vuonna 1992 Halgan saapui poliittisena pakolaisena Lyoniin, Ranskaan. Vuonna 2015 hän palasi Somalimaahan, jossa perusti musiikille ja runoudelle omistetun kulttuurikeskuksen Hargeisaan. Hän on säilyttänyt vahvat siteensä Eurooppaan ja jatkanut toimintaa triossaan, jonka muut jäsenet ovat Aymeric Krol ja Maël Saletes.

Halgan on julkaissut Buda Musique -levymerkillä albumit *Faransiskiyo Somaliland* ja *Waa Dardaaran*.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Sahra Halgan, political refugee status at Transmusicales Somaliland Standard
2. 1 2  Sahra Halgan (Arkistoitu – Internet Archive) Tsong Dao Prod.
3. 1 2 3  Sahra Halgan Clandestino Festival 2020
4. ↑  Sahra Halgan Buda Musique


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* MusicBrainz

 |

 |
**Orthanc** on kuvitteellinen musta torni J. R. R. Tolkienin kirjassa *Taru sormusten herrasta*. Nimi merkitsee sindariksi *torahammasvuorta* ja vanhalla Markin kielellä *viekasta mieltä*. Torni sijaitsee keskellä Angrenostia, Rautapihaa, joka on Rohanin länsilaidalla velho Sarumanin hallinnassa.

Orthancin rakensivat Gondorin númenorilaiset Kolmannella ajalla yhdestä kivestä tuntemattomin menetelmin, ja sitten se kovetettiin eikä yksikään tunnettu ase tehonnut siihen. Orthanc kohosi 80 sylen eli runsaan 140 metrin korkeuteen Rautapihan keskellä ja päättyi neljään terävään huippuun. Ainoa sisäänpääsy oli korkeiden portaiden päässä oleva ovi, ja oven päällä oli pieni ikkuna.

Orthanciin oli sijoitettu yksi eteläisen kuningaskunnan palantír, ja sitä vartioi erikoisjoukko kunnes Gondor myöhemmin lähes hylkäsi tornin, ja sen jälkeen torni lukittiin. Kun Gondorin käskynhaltija Beren antoi Rautapihan Sarumanille, hän antoi myös Orthancin avaimet velholle. Siitä tuli Sarumanin päämaja kun hän yritti löytää Valtasormuksen ja tuhota Rohanin Sormuksen sodan aikana. Kun Saruman oli lyöty, kuningas Théoden, Gandalf ja Aragorn kohtasivat hänet, jolloin Gríma Kärmekieli heitti palantírin ulos ikkunasta yrittäen osua sillä Gandalfiin. Saruman jäi vangiksi torniinsa. Häntä vartioi Puuparta, joka lopulta vapautti Sarumanin säälistä.

Neljännellä ajalla Sauronin ja Sarumanin kaatumisen jälkeen kuningas Elessar tutki Orthancin ja löysi sieltä Isildurin perintökalleuksia kuten Elendilmirin, alkuperäisen Arnorin tähden. Tämä johdosta epäiltiin, että Saruman oli löytänyt Isildurin jäännökset ja tuhonnut ne. Aragorn löysi myös rasian, jossa oli luultavasti tarkoitus säilyttää Sormusta.
**Paikallislehti Mäntsälä** (perustettu 1972) oli Mäntsälässä ja sen lähikunnissa Pornaisissa, Pukkilassa ja Askolassa ilmestynyt sanomalehti. Lehden perustivat Alisa ja Reijo Alanko. Se ilmestyi kaksi kertaa viikossa, maanantaisin ja perjantaisin. Lehden levikki laski tasaisesti 1990-luvulta lähtien noin 6 000:sta loppuaikojensa 3 700 kappaleeseen. Lehti siirtyi 1.12.2010 Suomen Lehtiyhtymä- konsernin omistukseen. Samalla konsernilla oli paikkakunnalla jo toinen ilmaisjakeluna jaettava Mäntsälän Viikkouutiset.
Mäntsälä-lehdestä löytyivät mäntsäläläiset tapahtumat, paljon tietoa palvelutarjonnasta sekä mm. "Lukijain palsta". Lisäksi säännöllisesti ilmestyi teemanumeroita mm. autoilusta ja asunnoista.

Mäntsälä-lehti oli ainoa tilattava paikallislehti paikkakunnalla. Se lakkautettiin 2013, samoin oli lakkautettu ilmaislehti Mäntsälän Viikkouutiset. Jäljelle jäi Suomen Lehtiyhtymän ESS-konsernilta ostama Mäntsälän Uutiset. Siinä vaiheessa kaikki kolme olivat Suomen Lehtiyhtymän omistuksessa.

Lähteet
-------

1. ↑  Sipoon Sanomat 3.11.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑  Jenna Ekbom, Kaisu Häkli: Paikallislehti Mäntsälän yritystoiminnan maineen muodostajana (Opinnäyte, s. 27) Laurea Ammattikorkeakoulu.
**Ortjo Stepanov** (7. huhtikuuta 1920 Uhtua, Vienan Karjala, Neuvosto-Venäjä – 22. maaliskuuta 1998 Petroskoi, Venäjä) oli Neuvostoliitossa asunut suomeksi kirjoittanut vienankarjalainen kirjailija.

Uhtuan Haikolan kylässä syntyneen Stepanovin isä oli talonpoika Oleksein Pekan Miihkali ja hän kuului vanhaan vienankarjalaiseen runonlaulajasukuun. Stepanov kävi keskikoulun Uhtualla ja opiskeli sitten Petroskoin opettajanopistossa sekä sodan jälkeen Leningradin kauppakorkeakoulussa. Hän toimi aluksi opettajana Pyhäjärvellä ja taisteli toisen maailmansodan aikana Karjalan ja Kalininin rintamilla.

Sodan jälkeen Stepanov oli Petroskoissa kalastusministeriön tarkastajana ja sitten Kalevalan piirissä yhteiskunnallisissa tehtävissä. Kirjoittamisen Stepanov aloitti 1950 ja hänestä tuli 1960-luvulla päätoiminen kirjailija. Stepanov oli Karjalan kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1970 ja hän sai Karjalan kansankirjailijan arvonimen 1990.

Uhtuan murretta kirjoissaan käyttäneen Stepanovin pääteos oli *Kotikunnan tarina*-romaanisarja, jossa kuvattiin Haapalahden kylän karjalaisten talonpoikien vaiheita 30 vuoden ajalta Leninin kuolemasta Stalinin kuoleman jälkeisiin vuosiin. Sarjan romaaneita ovat *Haapalahden arkea*, *Sakun Jaakko, rahvaan mies* (1973), *Kuuma kesä* (1979), *Lesket* (1983), *Prokon Maksima* (1986) ja *Käki kukkui jäihin* (1989).

Teoksia
-------

* *Häädetty kurki*. 1958
* *Suurilla selkosilla*, kertoelma. 1961
* *Vako vaolta*. 1964
* *Koetus Korpikylässä*. 1967
* *Sakun Jaakko*. 1973
* *Kotikunnan tarina*. 1979
* *Lesket*. 1983
* *Prokon Maksima*. 1986
* *Kotikunnan tarina I ja II*. 2002

Lähteet
-------

* Karjalan suomenkieliset kirjailijat: Ortjo Stepanov (1920–1998) [vanhentunut linkki] Arkistoitu sivu, Archive.is

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Kansallisbiografia
* Biografiasampo

 |

 |
You Xie 2020
**You Xie** (kiin. 謝盛友) (s. 1. lokakuuta 1958 Hainan, Kiina) on saksalainen kiinalaistaustainen poliitikko, toimittaja ja kirjailija. Hän oli ehdokkaana vuoden 2019 Euroopan parlamentin vaaleissa.*lähde?*

Kiinalainen sanomalehti Southern Weekly valitsi You Xien vuonna 2010 "Top 100 Chinese Public Intellectuals" -ryhmän joukkoon. Baijerin kristillissosiaalisen unionin (CSU) jäsenet valitsivat 20. huhtikuuta 2013 Xien lääninhallitukseen. Hän sai 141 ääntä 220:sta, mikä on kaikkien lääninhallituksen jäsenten paras tulos. Vuonna 2014 Xie valittiin Bambergin kaupunginvaltuustoon.*lähde?*

Xie on Euroopan kiinankielisten kirjoittajien liiton varapuheenjohtaja ja asuu vaimonsa Shenhua Xie Zhangin kanssa Bambergissä, jossa hän johtaa China Fan -nimistä snackbaaria. Hän on ollut Saksan kansalainen vuodesta 2010.*lähde?*

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Marmári** (kreik. Μαρμάρι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kosin saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 567 (vuonna 2011).

Marmárin rantaa.
Marmárin kylä sijaitsee Kosin pohjoisrannikolla noin 14 kilometriä länteen saaren keskuksesta Kosin kaupungista. Se on osa Pylín kaupunkiyhdyskuntaa. Marmári tunnetaan rantalomakohteena ja pitkästä Marmárin rannasta. Kylän koillispuolella sijaitsee Tigkákin suolajärvi ja Tigkákin kylä.

Aiemmin kylä kuului Díkaioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Díkaioksen kunnallisyksikköön.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Marmári** Wikimedia Commonsissa
Messerschmitt Me 321 -koneita lentokentällä.
**Messerschmitt Me 321** Gigant oli natsi-Saksan sotilaallinen rahtiliitokone.

Siihen sopi 200 aseistettua sotilasta tai yksi Panzerkampfwagen IV.

Sen suunnittelua johti diplomi-insinööri Josef Fröhlich. Hän suunnitteli koneen muutamassa kuukaudessa Englantiin suunniteltua hyökkäystä varten. Helmikuussa 1941 koneella lennettiin ensimmäiset testilennot kolmen Me 110:n hinatessa sitä. Huhtikuussa 1942 Gigant oli varustettu omin moottorein. Lentokone kehittyi Messerschmitt Me 323 V2:ksi, jossa oli kuusi moottoria.

Lähteet
-------

* Mrazek James E.: *Airborne Combat: The Glider War/Fighting Gliders of WWII*. Stackpole Books, 2011. ISBN 0811744663. (englanniksi)
* Best, Gary A.: *Silent Invaders: Combat Gliders of the Second World War*. Fonthill Media, 2017. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Mrazek 2011 s. 298
2. ↑  Best 2017 luku 4

Aiheesta muualla
----------------

* Geschichte und technische Daten der Me-321
* Deutsche Lastenflugzeuge im 2. Weltkrieg (Arkistoitu – Internet Archive)
**Messerschmitt Me 328** oli saksalainen suunniteltu pienikokoinen ja halpa torjuntahävittäjä, jolla oli tarkoitus estää liittoutuneiden massapommitukset. Konetyyppi eteni prototyyppiasteelle ja muutamia koneita ehdittiin testata myös toisen maailmansodan aikana ennen ohjelman peruuttamista.

Suunnitellut käyttökohteet
--------------------------

Me 328:aa suunniteltiin käytettäväksi japanilaisen Yokosuka MXY7:n tapaan pommikoneen kyydistä pudotettavana semi-itsemurhapommina. Japanilaisesta vastikkeestaan poiketen Me 328:n pilotin olisi ollut tarkoitus pystyä poistua koneesta ennen törmäystä viholliseen, jolloin hän olisi teoriassa voinut selvitä hengissä. Pommikoneesta pudotettaviin Me 328 -koneisiin oli tarkoitus asentaa 500 kilogramman taistelukärki, muttei minkäänlaista voimalaitetta.
Pommikoneista pudottamisen lisäksi konetyyppiä suunniteltiin käytettäväksi myös sukellusveneiden aseistuksena. Me 328:aa kuljettamaan varustetut veneet olisivat saaneet lentokonekatapultin kannelleen, millä hävittäjät olisi nostettu ilmaan hyökkäyksiä vihollislaivoja tai rannikkokohteita vastaan. Tätä tarkoitusta varten konetyyppi oli tarkoitus varustaa 500 kilogramman taistelukärjellä ja kahdella Argus As 014 -sysäysputkimoottorilla, mikä olisi tehnyt siitä myöhemmin käyttöön tulleiden varhaisten risteilyohjusten edeltäjän.

Miehittämättömistä ohjuksista poiketen Me 328:n olisi ohjannut maaliin elävä pilotti, jolla olisi ollut mahdollisuus poistua koneesta ennen törmäystä kohteeseen. Vaikka lentäjä olisi onnistunut pakenemaan törmäyskurssilla olleesta laitteesta, olisivat hänen selviämismahdollisuutensa olleet varsin kehnot, sillä hän olisi mitä todennäköisimmin kuollut hukkumiseen tai hypotermiaan ennen kuin jokin alus olisi onnistunut löytämään hänet.
Taistelukärjen lisäksi sukellusvenekäyttöön tarkoitetut Me 328:at suunniteltiin aseistettaviksi myös kahdella 20 millimetrin tykillä rungon etuosassa, jolloin koneeseen olisi myös asennettu tehokkaammat 7,8 kN sysäysputkimoottorit kahden Argus As 014:n tilalle. Myös neljällä sysäysputkimoottorilla varustettua versiota suunniteltiin. Konetyypin kehittyneimpään versioon, Me 328C:hen oli tarkoitus asentaa oikea Junkers Jumo 004B -suihkumoottori.
Konetyyppiä ja muita vastaavia semi-itsemurha-aseita lentämään koottiin 5./KG200 (Leonidas Staffel).

Tekniset tiedot (Me 328A-1)
---------------------------

*Lähde:* 

**Yleiset ominaisuudet**

* **Miehistö:** 1
* **Voimalaite:** &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Argus As 014 -sysäysputkimoottoria; &&&&&&&&&&&&&&03.03000003,3 kN per moottori

**Aseistus**  

* 500 kg taistelukärki

Katso myös
----------

* Yokosuka MXY7
* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945

Lähteet
-------

* Ryś, Marek: *German Air Projects vol. 2 - Fighters*. Redbourn, UK: Mushroom Model Publications, 2004. ISBN 83-89450-07-0.

### Viitteet

1. ↑  Ryś 2004, s. 60.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Messerschmitt Me 328** Wikimedia Commonsissa