recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maailma on sana** on kirjailija Samuli Parosen yhteiskuntakriittinen aforismikokoelma. Sen kustansi Otava vuonna 1974. Kirja ilmestyi postuumisti Parosen kuolinvuonna.

Mietelmät pohtivat muun muassa sivistystä, työnjakoa, hyvinvoinnin muuttumista pahoinvoinniksi, pelkästään talouteen perustuvaa politiikkaa, terveyden tuhoutumista "vaurastuvassa" yhteiskunnassa, turhuuden voittoa välttämättömästä, kilpailua ja kiirettä, köyhien "auttamista", käskyttämistä ja demokratiaa, tilastoja, sodanuhkaa, lain luonnetta sekä uskontoa.

Kirjan nimi on osa kirjan yhtä aforismia: "Mietittyäni asiaa viisikymmentä vuotta voin nyt sanoa että maailma on sana." Parosen kokoelmaa pidetään yhtenä suomalaisen aforistiikan parhaimmista. Se jäi Parosen ainoaksi aforismikokoelmaksi. Lisäksi hänen jälkeenjääneitä mietteitään on koottu Hannu Mäkelän toimittamaan teokseen Testamentti (1999, Otava).

Aiheesta muualla
----------------

* Samuli Parosen aforismeja teoksesta Maailma on sana (Arkistoitu – Internet Archive)
**Kanimozhi** (s. 5. tammikuuta 1968) on intialainen poliitikko, joka edustaa Dravida Munnetra Kazhagam (DMK) -puoluetta. Hän toimi parlamentaarikkona Rajya Sabhassa vuosina 2007–2019, kunnes hänet valittiin Lok Sabhaan vuonna 2019. Hänen isänsä on entinen DMK:n puheenjohtaja ja Tamil Nadun pääministeri M. Karunanidhi sekä veljensä poliitikko M. K. Stalin.

Ennen poliittista uraansa Kanimozhi työskenteli toimittajana sekä osallistui kulttuurielämän rientoihin. Hän myös osallistui isänsä kanssa tärkeisiin poliittisiin tapaamisiin. Vuonna 2007 hän aloitti kansantaidefestivaalin, joka toi hänelle mainetta kulttuuripiireissä. Poliittista suosiota hän sai järjestämällä rekrytointimessuja pienissä kylissä. Vuonna 2007 hänet valittiin maansa parlamentin ylähuoneeseen edustamaan Tamil Nadun osavaltiota. Vuonna 2011 hänet pidätettiin korruptiosta syytettynä, koska hänen väitettiin ottaneen lahjuksia vastaan puolueensa omistaman Kalaignar TV -kanavan kautta vuonna 2008. Hänet vapautettiin kuitenkin saman vuoden aikana.

Kanimozhi valittiin vuonna 2013 toiselle kaudelleen Rajya Sabhaan kongressipuolueen tuella. Vuonna 2015 hänet valittiin puolueensa naisjärjestön johtoon samalla kun hänen isänsä Karunanidhi valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli ammattiyhdistysjohtaja, kun hänet äänestettiin toimittajaliiton puheenjohtajaksi. Vuonna 2019 hänet äänestettiin ensimmäiselle kaudelleen Lok Sabhaan. Lok Sabhan jäsenenä hän on kritisoinut Intian uutta kansalaisuuslakia, joka hänen mukaansa on ensivaihe Intian hindulaistamiseksi.

Lähteet
-------

1. ↑  The secret self of Kanimozhi *New Indian Express*.  6.3.2011. Viitattu 1.2.2020.
2. ↑  Kanimozhi elected to Rajya Sabha from TN *Rediff*.  6.6.2007. Viitattu 1.2.2020.
3. ↑  Indian MP Kanimozhi arrested in telecoms scandal *BBC*.  20.5.2011. Viitattu 1.2.2020.
4. ↑  Vijetha S. N.: Kanimozhi walks out of Tihar jail *The Hindu*.  29.11.2011. Viitattu 1.2.2020.
5. ↑  Kanimozhi, D. Raja, Maitreyan elected to Rajya Sabha *The Hindu Business Line*.  22.11.2017. Viitattu 1.2.2020.
6. ↑  Karunanidhi re-elected as DMK party leader *The Hindu*.  9.1.2015. Viitattu 1.2.2020.
7. ↑  Kanimozhi is The Hindu staff union president *The Hindu*.  12.4.2017. Viitattu 1.2.2020.
8. ↑  Kanimozhi wins by a margin of 3.47 lakh votes *Economic Times*.  23.5.2019. Viitattu 1.2.2020.
9. ↑  B. Kolappan: CAA, a major step towards creating a Hindu Rashtra, says Kanimozhi *The Hindu*.  22.12.2019. Viitattu 1.2.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kanimozhi** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Shōrinji-ryū Renshinkan Karatedō** (jap. 少林寺流 錬心舘 空手道) on japanilaisen Isamu Tamotsun vuonna 1955 perustama karaten tyylisuunta. Sana Shōrinji tyylisuunnan nimessä tarkoittaa Shaolin-luostaria.

Alkuperä
--------

Isamu Tamotsu harjoitteli aluksi judoa, mutta aloitti 13-vuotiaana Taiwanin Kenpon harjoittelun Roshi Shin johdolla. Toisen maailmansodan aikana Tamotsu oli kaksi vuotta pioneerina Kiinan Mantšuriassa, jonka aikana hän sai vaikutteita kiinalaisesta kenposta, jossa hänen opettajanaan toimi O Shi Hei. Sodan jälkeen Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän harjoitteli Daito-ryu- ja Hakko-ryu -jujutsua sekä kenjutsua. 1950-luvun alkupuolella hän sai idean karaten tyylisuunnan perustamisesta. Tamotsu halusi tyylisuuntaansa katat, joilla olisi mahdollisimman pitkä historia ja perinne. Tämän vuoksi hän matkusti Okinawan saarelle harjoittelemaan shōrin-ryūta Zenryo Shimabukuron luokse, jonka opetuksessa hän harjoitteli puoli vuotta. Tamotsu palasi takaisin Kagoshimaan, jossa hän aloitti tyylisuunnan opettamisen.

Piirteet
--------

Shōrinji-ryū Renshinkanissa on pyöriviä tekniikoita, potkupainotteisuutta ja hyvin sovellettavia tekniikoita, hyppypotkuja ja -lyöntejä. Tyylissä edellytetään melko pystyjä ja kapeita otteluasentoja muun muassa etäisyyden, vauhdin ja turvallisuuden säilyttämiseksi

### Kata

Shōrinji-ryū Renshinkanissa harjoiteltavat katat pohjautuvat vanhoihin Okinawalaisiin liikesarjoihin. Tyylissä harjoitellaan kahdeksaa kataa: Ananku, Wanshu, Seisan, Chinto, Gojushiho, Bassai, Kushanku ja Tokumine-no-Kon.

Turnaukset
----------

Ensimmäiset kilpailut järjestettiin 1967 All Japan Shorinjiryu Karate-do Championship, jossa Tamotsun poika Iwao Tamotsu voitti ensimmäisen Japanin mestaruuden.

Katso myös
----------

* Kokusai Shorinjiryu Karatedo

Lähteet
-------

1. ↑  Lisää seibukan historiaa *fssk.org* Viitattu 2.4.2012
2. ↑  TYYLISUUNTA JA HISTORIA *renshinkan.fi* Viitattu 1.4.2012 (englanniksi)
3. ↑  About Shorinjiryu Karate-do Renshinkan *invernesskarate.com* Viitattu 1.11.2020 (englanniksi)
**Yulbars Khan** oli Sinkiangin uiguurien kapinajohtaja ja myöhemmin alueen kansallismielisten kuvernööri. Hän johti ensin Itä-Turkestanin tasavallan perustamiseen johtanutta kapinaa ja soti sittemmin Kiinan sisällissodassa kommunisteja vastaan Kuomintangin puolella kuollen maanpaossa Taiwanilla 1970-luvun puolivälissä.

Elämäkerta
----------

Yulbars Khan syntyi vuoden 1888 paikkeilla. Hän toimi Kumulin kaanikunnassa (nyk. Hami), joka oli Qing-dynastiaan kuulunut autonominen kaanikunta Sinkiangin maakunnan itäosassa Mongolian ja Gansun rajalla. Itsehallinnollista aluetta hallitsivat kaanit, joista Yulbars Khan oli kahden viimeisen virkamies ja neuvonantaja. Kiinan tasavallan aikana vuonna maakunnan kuvernööri Jin Shuren syöksi Kumulin kaanin vallasta ja hänen muslimien vastainen politiikkansa sytytti kapinan huhtikuussa 1931. Yulbars-kaani nousi kapinoivien uiguurien johtoon ja hän liittoutui Gansun maakuntaa hallinneen hui-kiinalaisen sotaherra Ma Zhongyingin kanssa. Yhdessä liittolaisensa kanssa Yulbars valtasi suurimman osan Sinkiangin eteläosista ja Kašgarissa syyskuussa 1932 hän julisti perustetuksi Itä-Turkestanin tasavallan. Yulbars ja toinen uiguurien keskuudessa vaikuttanut kumulilainen Hoja Niyaz Haji edustivat kapinallisten varovaista siipeä, jonka tavoitteena oli pikemminkin autonomia, kuin täysi itsenäisyys. Osa kapinallisista ajoi kovempaa linjaa ja tukea kapinalle haluttiin etsiä esimerkiksi Neuvostoliitosta.

Itä-Turkestanin tasavallan loppu tuli sen entisen liittolaisen Ma Zhongyingin kääntyessä kapinallisia vastaan ja Kašgar kukistui vuoden 1934 alussa. Entiset kapinalliset alkoivat käydä sissisotaa ja Yulbars Khan pakeni Nankingiin vuonna 1937. Hän palasi vielä Kumuliin vuonna 1946 tällä kertaa Kuomintangin liittolaisena ottaen yhteen Kiinan kommunistien kanssa. Vuosien 1950 ja 1951 vaihteessa hän pakeni Tiibetin kautta Taiwanille säilyttäen Sinkiangin kuvernöörin arvonimen. Yulbars kuoli Taiwanilla 1970-luvun puolivälillä.

Lähteet
-------

1. 1 2  P. J. Bearman, TH. Bianquis, C. E. Bosworth, E. van Donzel ja W. P. Heinrichs: *The Encyclopeaedia of Islam - New Edition*, s. 343. Volume XI - W—Z. Koninklijke Brill, Leiden, 2002. ISBN 9004127569. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Alankomaat

 |

 |
Åsa Lindeborg syyskuussa 2018.
**Åsa Linderborg** (s. 20. toukokuuta 1968 Västerås) on ruotsalainen historioitsija, kirjailija ja Aftonbladetin kulttuuritoimittaja.

1980-luvulla Linderborg toimi Vasemmistopuolue kommunistit -puolueessa. Vuonna 1987 hänet valittiin Kommunististen nuorten Mälardalenin alueen asiamieheksi. Linderborg on myöhemmin toiminut vasemmistopuolueen luottamustoimissa Uppsalassa.

Vuonna 2001 Linderborg väitteli filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta. Väitöskirjan aiheena oli Ruotsin sosialidemokraattien historiankirjoitus ideologisen vallankäytön voimavarana.

Linderborgin omaelämäkerrallinen esikoisteos *Minua ei omista kukaan* oli August-palkintoehdokkaana 2007.

Suomennetut teokset
-------------------

* *Minua ei omista kukaan*. (Mig äger ingen, 2007). Suomentanut Leena Peltomaa. Like, 2008. ISBN 978-952-01-0144-2.

Lähteet
-------

1. ↑  Linderborg, Åsa *Kirjasampo.fi*. Viitattu 20.3.2022.
2. 1 2  Åsa Linderborg Like. Viitattu 20.3.2022.
3. ↑  Mig äger ingen *Augustpriset.se*. Viitattu 20.3.2022. (ruotsiksi)[vanhentunut linkki]


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Alankomaat
* Puola

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Osa Årstan siltoja, edessä uusi ja takana vanha silta.
**Årstan sillat** ovat kaksi vierekkäistä rautatiesiltaa, jotka kulkevat Tukholmassa Årstavikenin lahden yli Södermalmin ja Årstan välillä. Molemmat sillat ylittävät nimellä Årsta holmar tunnetun pienen saariryhmän.

Vanhempi, itäinen silta on rakennettu vuosina 1924–1929. Sen suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehti Cyrillus Johansson ja rakentamista johtivat insinöörit Ernst Nilsson ja Salomon Kasarnowsky. Silta on tehty muistuttamaan akveduktia. Läntinen, uudempi silta rakennettiin ensimmäisen rinnalle vuosina 2000–2005, jotta Tukholman keskustan kautta kulkevaa junaliikennettä voitaisiin lisätä. Sillan suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehtitoimisto Foster and Partners ja sen rakennutti Ove Arup A/S. Uusi silta on punaiseksi maalattua betonia ja seisoo kymmenen jykevän pilarin varassa. Sillalla kulkee ratakiskojen ohella myös kävely- ja pyörätie.

Lähteet
-------

1. ↑  Gamla Årstabron (ruotsiksi) Stockholmskällan, Tukholman kaupunki. Viitattu 25.10.2014.
2. 1 2  Fredric Bedoire: *Stockholms byggnader: Arkitektur och stadsbild*, s. 305. Norstedts, Tukholma 2012.
3. ↑  Nya Årstabron (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) Stockholmskällan, Tukholman kaupunki. Viitattu 25.10.2014.
4. 1 2  Bedoire 2012, s. 307.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Årstan sillat** Wikimedia Commonsissa
**Antigonoksen stoa** oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.

Hermeen pää Antigonoksen stoasta. Hellenistiseltä kaudelta 100-luvulta eaa. mutta arkaisoivaa tyyliä.
Stoa rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 246–239 eaa. Rakennuksesta löydetyn piirtokirjoituksen mukaan sen rakennutti Antigonos Gonatas, joka lahjoitti alueelle myös muun muassa Neorionin. Stoa oli todennäköisesti tarkoitettu Deloksen pyhäkköalueen saamien lukuisien votiivilahjojen säilyttämiseen. Rakennus sijaitsi pyhäkköalueen pohjoislaidalla ja toimi sen pohjoisena rajana.

Stoan julkisivu oli etelään eli pyhäkköalueelle päin. Julkisivussa oli 47 doorilaista pylvästä. Stoan pituus oli noin 119,6 metriä ja leveys keskiosassaan 13,4 metriä. Rakennuksen kummassakin päässä oli etelään suuntautuneet siipirakennukset, jotka ulkonivat muusta pylväshallista kuuden metrin verran. Sisältä rakennus oli kaksilaivainen ja sen kattoa tuki 19 joonialaista pylvästä. Julkisivun pylväiden väliset triglyfit oli koristeltu häränpääkoristeilla. Stoan edessä oli suuri joukko kuvapatsaita ja muita votiivilahjoja.

Stoan edessä pyhäkköalueen puolella sijaitsi hyperborealaisten, Herodotoksen mainitsemien Opiksen ja Argen mykeneläisaikainen hauta. Se oli reunustettu puolikaarenmuotoisella muurilla.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Delos, Stoa of Antigonos *Perseus*. Viitattu 24.10.2016.
2. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "Delos, Greece", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Herodotos: *Historiateos* IV.35.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antigonoksen stoa** Wikimedia Commonsissa
Kuvassa esiintyy AIDC F-CK-1 Ching-Kuo -koneen esituotantomalli.
**AIDC F-CK-1 Ching-kuo** (經國號戰機) *IDF, Indigenous Defensive Fighter* on monessa roolissa toimimaan pystyvä (eng. *multirole fighter*) kevyt suihkuhävittäjälentokone. Se suunniteltiin ja valmistettiin Taiwanissa, joskin yhdysvaltalaisten avustuksella. Ensilento tapahtui vuonna 1989. Vuosina 1990–2000 tätä konetyyppiä tuotettiin 130 koneyksilöä, ja se on edelleen aktiivisesti palveluskäytössä. Konetyyppi kehiteltiin, koska Taiwanin hallitus ei voinut solmia koneostoja amerikkalaisten F-20 Tigershark -konetyypin suhteen.

Ching-kuo nimettiin Taiwanin presidentin mukaisesti. Yhdysvallat alkoi lähentää välejään Kiinaan, joten taiwanilaiset eivät enää saaneet ostettua uusia taistelukoneita ikääntyvien F-5 ja F-104 Starfighter -tyyppien korvaajaksi. Tämä ei kuitenkaan estänyt tietotaidon ja konsultoinnin välittämistä Taiwanille. Myöhemmin Taiwan sai omat F-16 Fighting Falcon -hävittäjänsä. Tämä seikka pienensi F-CK-1 -tyypin tuotantomäärää.

Konetyypin lakikorkeus on 16 800 metriä, ja huippunopeus on 2 200 km/h eli 1,8 Machia. Konetyyppi käyttää sekä 20 mm Vulcan-tyyppistä tykkiä että ilmataisteluohjuksia. Tarkkuusohjattujen täsmäpommien käyttö on tällä koneella mahdollista.

Suihkumoottoritehot ovat: 27 kN kuivana ja 42 kN jälkipoltolla. Konetyyppi käyttää kahta suihkumoottoria.

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:AIDC\_F-CK-1\_Ching-kuo

Lähteet
-------

1. ↑   Viitattu 17.7.2022.
2. ↑  Crosby, F. 2004: s. 28.
3. ↑   Viitattu 17.7.2022.
4. 1 2 3 4 5  Sharpe, M. 2002: s. 15
5. ↑
6. ↑   Viitattu 17.7.2022.

Kirjallisuutta
--------------

* Crosby, Francis: *Modern Fighter Aircraft – an illustrated history of war planes from 1945 to the present day*, s. 28. Lontoo, Englanti: Southwater/Anness Publishing, 2004. ISBN 1-84215-991-7. (englanniksi)
* Sharpe, Michael: *Attack and interceptor jets – 300 of the world’s greatest military jet aircraft*, s. 15. Lontoo, Englanti: Grange Books, 2001. ISBN 1-84013-335-X. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* 
* 
* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
Valladolidin arkkitehtiosasto, Antonio Fernández Alba.
**Antonio Fernández Alba** (s. 17. joulukuuta 1927 Salamanca, Espanja) on espanjalainen arkkitehti. Hän opiskeli Madridissa ja oli ensimmäisiä modernistiseen liikkeeseen kriittisesti suhtautuneita arkkitehteja 1900-luvun jälkipuoliskolla. Hänen ensimmäisessä työssään, Santa Marían koulussa Madridissa (1959–1960), näkyivät jo merkit Alvar Aalto -vaikutteisesta kriittisestä regionalismista. Hän on Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen.

Lähteet
-------

1. ↑  Antonio Fernández Alba El Poder de la Palabra. Viitattu 21.2.2016. (espanjaksi)
2. ↑  Antonio Fernández Alba, Real Academia Española, viitattu 3.11.2020 (espanjaksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antonio Fernández Alba** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Katalonia
* Saksa
* Yhdysvallat
* Tšekki
* Alankomaat

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**Antonio Draghi** (n. 1634 Rimini – 16. tammikuuta 1700) oli italialainen säveltäjä ja wieniläisen barokkioopperan keskeisiä vaikuttajia 1600-luvun lopulla. Hän sävelsi 118 oopperaa, joista monet hovirunoilija Nicolò Minaton librettoihin.

Draghi opiskeli musiikkia Venetsiassa, jossa hänet tunnettiin bassolaulajana. Hän muutti 1658 Wieniin ensin libretistiksi ja sitten oopperasäveltäjäksi. Vuonna 1673 hänet nimitettiin Leopold I:n hovin teatterimusiikin johtajaksi ja 1682 keisarilliseksi kapellimestariksi.

Draghi loi Antonio Cestin ja Francesco Cavallin pohjalta vokaalisesti loistokkaan, da capo -aarioihin perustuvan oopperan. Puolet Draghin oopperoista lukeutuvat *dramma per musica* -tyylisuuntaa ja muut, keisarittaren merkkipäiviksi sävelletyt juhlaoopperat *festa teatrale-* tai *festa musicale* -tyylisuuntaa. Ensimmäinen ooppera, johon Draghi kirjoitti itse myös tekstin oli *La mascherata* ("Naamiaiset", 1666).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Murtomäki, Veijo: Barokkiooppera Italiassa, Sibelius-Akatemia 2014. Viitattu 9.5.2016.
2. ↑  Slonimsky, Nicolas ym.: Draghi, Antonio (Arkistoitu – Internet Archive), Baker’s Biographical Dictionary of Musicians 2001. Vaatii HighBeam-tilauksen. Viitattu 9.5.2016.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
	+ 2
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Belgia
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kroatia
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Italian People
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* RISM
* SNAC
* IdRef

 |

 |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:Antonio Draghi
Basavan rintakuva Lontoossa Thamesin varrella.
**Basava** (tunnetaan myös nimillä **Basavanna** ja **Basaveshwara**) oli 1100-luvulla elänyt intialainen runoilija ja filosofi sekä hindulaisuuden uudistaja.

Basavaa pidetään veerashaivistisen lingayat-yhteisön perustajana, mutta joidenkin lähteiden perusteella hän herätti henkiin itseään vanhemman uskonnollisen tradition. Hänen elämäänsä on kuvattu 1300-luvulla kirjoitetussa Basava-purana-teoksessa. Hän arvosteli erityisesti kastilaitosta, temppeleissä suoritettua kuvien palvontaa ja rituaaleja vaikka olikin itse kastiltaan bramiini.

Basava pyrki tekemään eri sukupuolista ja kasteista keskenään tasa-arvoisia, minkä seurauksena lingayat-yhteisö syntyi. Yhteisön ajama kastittomuus herätti vastarintaa, jonka seurauksena Basava karkotettiin maanpakoon.

Basavan luomasta lingayatismista kehittyi aikaa myöten vaikutusvaltainen uskonnollinen ryhmä ja kasti, jonka merkitys on huomattava varsinkin Karnatakan osavaltiossa. Nykyään lingayatit ovat suurin Karnatakan kastiryhmistä.

Lontoossa sijaitsee Basavalle omistettu patsas, jonka Intian pääministeri Narendra Modi paljasti vuonna 2015.

Lähteet
-------

1. ↑  Basava: Hindu religious leader *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 11.9.2019.
2. 1 2 3  Hariharan, Githa: An anti-caste rationalist, Basava is being appropriated by those whose ideals are opposed to his *Scroll.in*.  24.4.2018. Viitattu 11.9.2019. (englanniksi)
3. ↑  Satish, D. P.: Basavanna, the Immortal, Being Invoked by the Mortals to Achieve Political Goals *News18*.  18.4.2018. Viitattu 11.9.2019. (englanniksi)
4. ↑  The caste vocabulary of Karnataka politics *India Today*.  5.5.2013. Viitattu 11.9.2019. (englanniksi)
5. ↑  Narendra Modi praises Jaguar Land Rover's 'impressive' technology *BBC*.  14.11.2015. Viitattu 11.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Basava** Wikimedia Commonsissa
**Eino Santeri Nyyssölä** (sukunimi aik. *Stenlund*; 9. syyskuuta 1877 Ähtäri – 4. maaliskuuta 1937 Vilppula) oli suomalainen juristi, kirjailija ja kihlakunnantuomari.

Nyyssölän vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Stenlund ja Eva Collin. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1896 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen oikeustutkinnon 1900. Nyyssölä sai varatuomarin arvon 1903.

Nyyssölä oli aluksi Vaasan lääninhallituksessa ylimääräisenä lääninkanslistina, sitten Ilmajoen piirin nimismiehenä ja Turun hovioikeudessa kanslistina 1902–1905 ja kirjaajana 1905–1906. Nyyssölä oli Viipurin raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1910–1913. Hän oli eduskunnan kunnallisvaliokunnan sihteerinä vuoden 1917 valtiopäivillä ja talousvaliokunnan sihteerinä vuosien 1920–1921 valtiopäivillä. Sosialiministeriön raittiusosaston ylimääräisenä esittelijänä Nyyssölä toimi 1919–1921.

Eino Nyyssölä toimi Lahdessa asianajajana 1906–1908 ja sen jälkeen Viipurissa vuodesta 1908. Hän edusti 1906 Laukon kartanon lakkoon menneitä torppareita oikeudessa ja kirjoitti myös tapauksesta kirjan. Kihlakunnanoikeus tuomitsi lakon johtajat vankeuteen ja kaikki lakossa olevat torpparit häädettäviksi. Hovioikeus vahvisti myöhemmin tuomiot. Torppareiden häädöt tapahtuivat alkuvuodesta 1907.

Nyyssölä oli Helsingin toinen kaupunginviskaali 1921–1930 ja toimi sitten kihlakunnantuomarina Juvan tuomiokunnassa 1930–1936 ja Ruoveden tuomiokunnassa 1936–1937.

Eino Nyyssölä oli naimisissa vuodesta 1901 Ellen Etti Onnea Stadiuksen kanssa.

Teoksia
-------

* *Torpparilakot : eritoten Laukon rettelö*. Lahti 1906
* *Kieltolaki : selityksiä*. Sisältää: 1. Kieltolaki. - 2. Valtioneuvoston päätös raittiuslautakunnista y.m. - 3. Rikoslain 43 luvun 6 § - 4. Valitus juopumuspäätöksestä y. m. Edistysseurojen kustannusosakeyhtiö, Helsinki 1923
* *Westermarck-asiasta*. Tekijä, Helsinki 1923
* *Entisestä Ähtäristä*. Ähtärin kunta, Helsinki 1924, 2. painos Ähtäri-seura, Jyväskylä 1976
* *Laamanni Strömberg ja hänen apulaisensa : käräjillä nähtyä ja kuultua*. Otava 1924 (nimimerkillä *Kauko Kennäs*)
* *Esivallan miekkoja*. Kansanvalta, Helsinki 1929
* *Salakuljettaja*. Kansanvalta, Helsinki 1930

Lähteet
-------

* Eino Nyyssölä SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* STENLUND (→ NYYSSÖLÄ) Eino Santeri. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
* Arno Forsius : Heikki Nyyssölä (1884–1953) – Lahden kunnallissairaalan ylilääkäri (Arkistoitu – Internet Archive)
* Teoslista Fennica-tietokannasta

1. 1 2 3 4  Tuomari Eino Nyyssölä, Aamulehti, 05.03.1937, nro 62, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
2. 1 2 3 4  Tuomari Eino Nyyssölä kuollut, Helsingin Sanomat, 05.03.1937, nro 62, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
**Eino Ojajärvi** (22. marraskuuta 1911 Alajärvi – 14. huhtikuuta 1992 Kuopio) oli suomalainen poliitikko. Hän oli Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustaja 1962–1966. Eduskunnassa Ojajärvi oli Kulkulaitosvaliokunnan, Laki- ja Talousvaliokunnan, Pankkivaliokunnan, Perustuslakivaliokunnan, Sivistysvaliokunnan, Talousvaliokunnan ja Verovaliokunnan jäsen. Ojajärvi oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Pisimmän työuran hän teki Pielisjärven Kristillisen Kansanopiston johtajana 1944–1967.

Aiheesta muualla
----------------

* .aspx Eino Ojajärvi *Suomen kansanedustajat*. Eduskunta.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat 1962–1965 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(13) | 
* Hosia
* Hyytiäinen
* Juva (1964–1965)
* Kaitila
* Karvikko
* Kyttä (1962–1964)
* Leinonen
* Linna
* Mattila
* Ojajärvi
* Pakarinen
* Salo
* Stykki
* Tenhiälä

 |

 |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1965–1966 |
| --- |
|  |
| Eduskuntaryhmä(14) | 
* Hosia
* Hyytiäinen
* Kaitila
* Karvikko
* Kyttä
* Leinonen
* Linna
* Mattila
* Ojajärvi
* Paavola
* Pakarinen
* Salo
* Stykki
* Tenhiälä

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Eduskunta

 |

 |
**Eino Heikki Pekkarinen** (28. lokakuuta 1910 Helsinki – 18. marraskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen SKP:n jäsen. Kadettikoulussa opiskellut Pekkarinen pidätettiin vakoilusta epäiltynä syyskuussa 1932 ja hänet tuomittiin vankeuteen valtiopetoksen valmistelusta.

Eino Pekkarinen pääsi ylioppilaaksi 1929. Hän opiskeli sitten parin vuoden ajan Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa ja hän kävi reserviupseerikoulun 1931–1932. Hänestä tuli reservin vänrikki helmikuussa 1932. Pekkarinen hyväksyiin opiskelemaan kadettikouluun kesäkuussa 1932.

Pekkarinen oli kuulunut myöhemmin kommunistisena lakkautettuun Voimisteluseura Kiriin ja täällä hän oli tutustunut autonkuljettaja Lauri Vileniukseen. Vilenius oli kertonut olevansa SKP:n jäsen ja Pekkarinen oli pyytänyt myös itse päästä puolueen jäseneksi. Pekkarinen oli ollut mukana neljässä puolueen jäsenten kokouksessa. Häntä kehotettiin hakemaan kadettikouluun jotta hän voisi sitten antaa SKP:n toimitsijoille tietoja Suomen puolustuslaitoksesta, muun muassa eräästä suuresta käsiasehankinnasta, Suomi-konepistoolista sekä väitetystä Suomen ja Ranskan välisestä salaisesta sotilassopimuksesta.

Pekkarisen yhteyshenkilönä toimi Valter Valdemar Forsman ja hän sai tältä tehtäväksi hankkia aluksi tietoja kadettikoulusta ja sen toiminnasta rahallista palkkiota vastaan. Pekkarinen pidätettiin kuitenkin jo 2. syyskuuta 1932 ja kuulusteluissa hän tunnusti toimineensa vakoilijana. Myös Forsman pidätettiin sen jälkeen. Oikeudenkäynnissä syytettyinä olivat Pekkarisen ja Forsmanin ohella satamatyömiehet Paul Lagerstam ja Viljo Heikki Suutari sekä Lauri Vilenius ja työmies Karl Robert Puranen.

Turun hovioikeus tuomitsi tammikuussa 1933 Pekkarisen valtiopetoksen valmistelusta 4 vuoden kuritushuonetuomioon ja olemaan vailla kansalaisluottamusta 8 vuotta. Suomalainen Nafta-yhtiön palveluksessa ollut Paul Lagerstam tuomittiin vuoden kuritushuonerangaistukseen ja Neuvosto-Venäjän Helsingin lähetystön entinen vahtimestari Karl Puranen kahden vuoden vankeusrangaistukseen.

Sotien jälkeen Pekkarinen toimi Punaisessa Valpossa sotilastoimiston päällikkönä.

Lähteet
-------

1. ↑  Geni.com : Eino Heikki Pekkarinen
2. 1 2 3 4  Kadetti Pekkarinen selvittämässä kommunistisia puuhiaan, Uusi Aura, 03.12.1932, nro 328, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
3. ↑  Kadettikoulun oppilas kommunistiagenttina, Aamulehti, 20.10.1932, nro 285, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
4. ↑  Kadettivakooja. Juttu eilen esillä Turun hovissa, Helsingin Sanomat, 03.12.1932, nro 329, s. 3Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
5. ↑  Kadetti Pekkarinen neljäksi vuodeksi kuritushuoneeseen, Helsingin Sanomat, 10.01.1933, nro 8, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
6. ↑  Kommunisteilla valta valpossa sotien jälkeen, Helsingin Sanomat 14.7.1997 (Tilaajille)
**DT-14** oli Harkovan traktoritehtaan (HTZ) valmistama dieselkäyttöinen traktorityyppi, joka soveltui pääasiassa puutarhaviljelyyn. Sen valmistus aloitettiin 1955. Moottori oli yksisylinterinen ja nelitahtinen dieselmoottori. Polttoaineensyöttö vastasi D-35:n ja D-54:n ratkaisuja. Voimansiirto puolestaan oli kuin HTZ-7:ssä. Traktorissa oli neljä vaihdetta eteenpäin ja vaihtajalla saatiin sama määrä vaihteita taaksepäin. Traktorista voitiin tehdä myös taaksepäin ajettava penkkiä kääntämällä.

Vuonna 1957 DT-14:stä tuli uusi malli DT-14A, jonka jälkeen DT14B. DT-14:n seuraajaksi ryhdyttiin valmistamaan DT-20:ä, joka oli voimakkaampi.

Suomi
-----

DT-14 Liikenneasema Jari-Pekan pihassa Hankasalmella.
Suomeen tuotiin muutamia DT-14:ia, joita ei Valtion maatalouskoneiden tutkimuslaitos pitänyt turvallisina. Classic Motorshow'ssa toukokuussa 2009 oli yksi kunnostettu ja entisöity DT-14 näytteillä Belarus-gruppa Finljandijan osastolla.

Lähteet
-------

* DomRemStroy

Viitteet
--------

1. ↑  Arvostelu. Koetusselostus 335/ 1960 Valtion maatalouskoneiden tutkimuslaitos
HDI-Arena
**HDI-Arena**, tunnettu myös nimellä *Niedersachsenstadion*, aiemmalta nimeltään *AWD-Arena*, on jalkapallostadion Saksassa, Hannoverin kaupungissa. Se on Bundesliiga-seura Hannover 96:n kotistadion, ja sinne mahtuu 49 951 katsojaa. Vuosina 1952–1954 stadionin rakennustöistä vastasivat arkkitehdit Heinz Goesmann ja Richard Konwiarz. Stadionin kunnostus vuoden 2006 jalkapallon MM-kisoja varten aloitettiin vuonna 2003, ja kunnostustyöt valmistuivat vuotta myöhemmin. Noin 65 miljoonaa euroa maksanutta kunnostamista rahoitettiin muun muassa myymällä stadionin nimioikeudet finanssipalveluita tarjoavalle AWD AG:lle. Vuonna 2013 nimioikeudet myytiin seitsemäksi vuodeksi vakuutusyhtiö HDI:lle.

Jalkapallon MM-kilpailuissa vuonna 2006 stadionia kutsuttiin *FIFA WM-Stadion Hannoveriksi*, koska AWD ei kuulunut FIFAn virallisiin yhteistyökumppaneihin. Stadionilla pelattiin viisi ottelua, joista neljä oli alkusarjan otteluita ja yksi ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelu Espanja–Ranska.

Lähteet
-------

1. ↑  Balhauff, Werner: "Die Spielstätte: HDI-Arena", *Hannover 96 – Von Tradition und Herzblut für den Fußball: Fakten, Mythen Wissen und Meilensteine - Jetzt für jeden offen ausgeplaudert*. Neobooks, 2015. ISBN 978-373-801-226-2. Google-kirjat (viitattu 4.8.2021). (saksaksi)
2. ↑  HDI neuer Namensgeber der Arena Hannover 96.  Arkistoitu 25.10.2014. Viitattu 1.7.2015. (saksaksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **HDI-Arena**.
* AWD-Arenan virallinen sivusto

Bundesliigan stadionit
Allianz Arena • BayArena • Borussia-Park • Deutsche Bank Park • Europa-Park Stadion • Merck-Stadion am Böllenfalltor • Mewa Arena • MHPArena • PreZero Arena • Red Bull Arena • RheinEnergieStadion • Signal Iduna Park • Stadion An der Alten Försterei • Voith-Arena • Volkswagen Arena • Vonovia Ruhrstadion • Wohninvest Weserstadion • WWK Arena
**ひ** hiraganalla tai **ヒ** katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan /çi/, ja ne ovat kana-aakkostojen 27. sijalla ha- ja fu-tavujen välissä.

Alkuperä
--------

Hiragana ひ ja katakana ヒ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 比.

Tarkkeet
--------

Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut び ja ビ, jotka lausutaan /bi/, tai handakuten, jolloin muodostuvat tavut ぴ ja ピ, jotka lausutaan /pi/.

Latinisaatio
------------

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: ひ ja ヒ latinisoidaan « hi », び ja ビ latinisoidaan « bi » ja ぴ sekä ピ latinisoidaan « pi ».

Kirjoitus
---------

Vetojen järjestys merkille ひ.
Hiragana ひ kirjoitetaan yhdellä vedolla:

1. Hieman nouseva vaakasuora veto, joka kääntyy alas, tekee syvän, ylös avoimen kaaren ja kääntyy ylhäällä lyhyeksi diagonaaliseksi vedoksi oikealle alas.

Vetojen järjestys merkille ヒ.
Katakana ヒ kirjoitetaan kahdella vedolla:

1. Hieman nouseva vaakaveto vasemmalta oikealle.
2. Pystyveto, joka koskettaa ensimmäisen vedon alkupäätä ja kääntyy alhaalla vaakavedoksi oikealle.

Tietotekniikassa
----------------

* Unicode-merkinnät:
	+ ひ: U+3072
	+ び: U+3073
	+ ぴ: U+3074
	+ ヒ: U+30D2
	+ ビ: U+30D3
	+ ピ: U+30D4

Lähteet
-------

* Japanese Hiragana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Japanese Katakana Omniglot. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Hiragana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
* Katakana Character Chart Unicode. Viitattu 23. lokakuuta 2008.
**Tilintarkastus** on talousyksikön*selvennä* tilinpäätöksen tutkimista, jonka tarkoituksena on käsityksen ilmaiseminen*selvennä* tutkitusta tilinpäätöksestä tai siihen rinnastettavasta informaatiosta*selvennä*. "Tilintarkastus on minkä tahansa kokoisen tai lakisääteisen muodon omaavan ansaintataloudellisen tai muun talousyksikön tilinpäätöksen tai siihen verrattavan informaation riippumatonta tutkimusta, jonka tarkoituksena on käsityksen ilmaiseminen tutkitusta tilinpäätöksestä tai siihen rinnastettavasta informaatiosta."*kenen mukaan?*

Etenkin suurten kansainvälisten yritysten tilintarkastustoiminta on maailmassa keskittynyt muutaman suuren tilintarkastusyritykseen, jotka tarjoavat asiakasyrityksilleen myös muuta taloushallinnon konsultointia. Neljä suurinta alan ketjua (ns. *The Big Four*) ovat Deloitte, KPMG, Ernst & Young ja PwC.

Lähteet
-------

* Satopää, Rauno: *Suomalainen hyvä tilintarkastustapa pienyritysten tarkastuksissa : odotukset, sääntely, käytäntö*. Turun kauppakorkeakoulu, Porin yksikkö, 2003. ISBN 951-564-141-1.

### Viitteet

1. ↑  "2.1 Big 4 – suuret kansainväliset tilintarkastus- ja konsulttiyritysverkostot", *Verovälttelyn arkkitehdit. Kartoitus Suomen verosuunnittelumarkkinoista*, s. 8–17. Finnwatch, 2017. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 17.10.2020).

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Tilintarkastus**.
* Tilintarkastaja
* EU
**Soanlahti** (ven. Соанлахти) on Loimolan maalaiskuntaan kuuluva kylä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kunnan länsiosassa Jänisjärven itärannalla vajaa 30 kilometriä Loimolan keskuskylästä länteen. Soanlahti sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja se oli Suomelle kuuluessaan Soanlahden kunnan kirkonkylä.

Kylä Suomen aikana
------------------

Suomelle kuuluessaan Soanlahden kylä sijaitsi Soanlahdenn kunnan eteläosassa Suistamon ja Värtsilän välisen maantien varrella. Varsinaisen kirkonkylän keskustan lisäksi kylään kuuluivat myös Hartikanvaara, Laaja, Lehtomäki, Pohjoispää, Polvivaara, Prolavaara, Päätyy, Suvipää ja Ypäkkö -nimiset kylänosat kirkonkylän ympäristöstä, jotka kuitenkin yleensä luettiin omaksi kylikseen.

Kirkonkylässä sijaitsivat Soanlahden kunnantalo ja kotitalouskoulu sekä Soanlahden luterilainen kirkko ja Soanlahden ortodoksinen kirkko. Pankkitoimintaa kirkonkylässä edustivat Soanlahden säästöpankki ja osuuskassa. Kylässä oli myös OTK:n ja SOK:n osuuskaupat sekä useita yksityiskauppoja. Yhdistystoimintaa edustivat nuorisoseurantalo ja suojeluskuntatalo.

Lähteet
-------

1. ↑  *Laatokan Karjala 1938 Pohjois-Karjala ja Savo* 1:400 000. (Näköispainos maanmittaushallituksen vuonna 1939 julkaisemasta Suomen tiekartan lehdestä n:o 8) Helsinki: Karttakeskus, 1991.
2. ↑  Rosberg, J. E. et al (toim.): *Suomenmaa: maantieteellis-taloudellinen ja historiallinen tietokirja. 5. osa, Viipurin lääni*, s. 384. Helsinki: Tietosanakirja-Osakeyhtiö, 1923.
3. ↑  Jaatinen, Martti (toim.): *Karjalan kartat*, s. 167. Helsinki: Tammi & Karjalan Liitto ry, 1997. ISBN 951-31-0972-0.
4. 1 2 3  Malviniemi, Rauno (toim.): *Soanlahti synnyinseutumme*. Ylivieska: Soanlahti-seura, 1972.
**Tall Fatou Souko** (myös *Soucko*, 18. tammikuuta 1929 Toukoto – 15. lokakuuta 2013) oli malilainen opettaja ja hallintovirkailija. Hän oli yksi maan ensimmäisistä ammattiyhdistysnaisista ja Malin naisliiton pääsihteeri.

Fatou Souko syntyi Toukoton asemapäällikön perheeseen. Hän kävi koulunsa Toukotossa, Kitassa ja Bamakossa ja valmistui opettajaksi Rufisquen tyttöjen normaalikoulusta vuonna 1950. Souko työskenteli opettajana Kitassa ja Koutialassa ja siirtyi vuonna 1961 Bamakoon, jossa hän toimi hallintovirkailijana.

Souko oli Sudanin liiton naistoimiston jäsen Koutialassa ja osallistui ammattiyhdistystoimintaan Bamakossa. Hänet valittiin valtion virkamiesliiton ulkosuhteiden sihteeriksi vuonna 1972 ja ammattiliittojen keskusjärjestön kulttuurisihteeriksi vuonna 1973. Souko osallistui presidentti Moussa Traorén vaimon Mariamin johtaman Malin naisliiton perustamiseen ja toimi sen pääsihteerinä vuosina 1974–1977.

Souko osallistui syrjäytetyn presidentti Modibo Keïtan hautajaisiin vuonna 1977, sillä hänen veljensä oli naimisissa Keïtan ottotyttären kanssa. Hänellä oli sukulais- ja aviositeitä myös puolustusministeri Kissima Doukaraan ja turvallisuuspäällikkö Tiécoro Bagayokoon. Mariam Traoré syrjäytti tämän johdosta Soukon naisliitosta vuonna 1977 ja helmikuussa 1978 hänet pidätettiin Bagayokon, Doukaran ja Karim Dembélén vallankaappausyrityksen yhteydessä.

Oltuaan kahdeksan kuukautta poliisin valvonnassa Souko työskenteli Sélinguén patoviraston johtajana eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1985. Vuonna 1991 hän osallistui Malin kansalliskonferenssin järjestelyyn. Souko perusti 1980-luvulla islamilaisen naisyhdistyksen, joka on vuodesta 1991 toiminut nimellä Fidama.

Souko oli kansallisuudeltaan mandinka. Hän teki kahdesti pyhiinvaelluksen Mekkaan. Souko oli naimisissa opettaja Amadou Aguibou Tallin kanssa ja hän sai viisi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Ba Konaré, Adame: *Dictionnaire des femmes célèbres du Mali*, s. 371–373. Bamako: Jamana, 1993.
2. ↑  Keïta Aminata Maïga rend hommage aux femmes leaders disparues *Maliweb*. Viitattu 13.12.2019.
3. ↑  Pascal James Imperato, Gavin H. Imperato: *Historical Dictionary of Mali, fourth edition*, s. 329. Lanham: Scarecrow Press, 2008. ISBN 978-0-8108-5603-5.
Talja
**Taljat** ovat yksi tapa tehdä lihaskuntoharjoitteita. Taljoja on yleensä ylhäältä ja alhaalta vedetty versio. Taljanarun toisessa päässä on painopakka ja toisessa jonkinlainen kahva ja välissä kiintopiste(itä). Näillä voi treenata eri lihaksia sekä eri asennoista ja kulmista. Selälle tehtäviä taljaliikkeitä, joihin tarvitaan erillinen suorituslaite, ovat alatalja sekä ylätalja. Useasti kyseisistä liikkeistä käytetään vain edellä mainittuja (siis ei esimerkiksi alataljasoutu), jolloin muissa tarkoituksissa käytettynä tulee liikkeen nimeä tarkentaa, esimerkiksi 'hauikset alataljassa'.

Taljan kahvaosassa käytetään usein joko suoraa tai muotoiltua tankoa, v-kahvaksi kutsuttua kahvaa (nimi kertoo kahvan muodosta), narua taikka lapiokahvaa, jossa kummankin käden kämmenet ovat toisiaan päin.

Esimerkkejä taljojen käyttötavoista eri lihaksille
--------------------------------------------------

### Ylätalja

* **Rinta**

Flyes taljassa eli tuodaan kädet hieman koukussa yhteen alas/eteen

* **Selkä**

Pullover: otetaan kädet lähes suorina kiinni narusta, joka on kiinni taljassa, ja vedetään kyynärpäät kylkiin kiinni

* **Ojentajat**

Ojentajapunnerrus: suoristetaan kyynärvarret poispäin taljan vastustuksesta. Liikkeestä on eri variaatioita.

* **Vatsalihakset**

Käytetään taljan vastusta tehdessä vatsarutistusta poispäin taljan vastustuksesta. Voi tehdä joko seisten tai polvillaan.

### Alatalja

* **Olkapäät**

Vipunostot taakse tai sivulle.

* **Hauikset**

Tehdään samalla tavalla kuin hauiskäännöt tangolla tai käsipainoilla.

* **Jalat**

Jalkojen loitonnusta, lähennystä, koukistusta jne. Voi vaatia enemmän vaivaa suorittaa, mutta liikkeet eivät ole usein järin voimakkaita tai kokonaisvaltaisia.
**Manfred Queck** (10. elokuuta 1941 Johanngeorgenstadt, Saksi − 1. heinäkuuta 1977 Johanngeorgenstadt) oli saksalainen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Saksan demokraattista tasavaltaa ja seuratasolla SC Dynamo Klingenthalia.

Queck sijoittui Grenoblen olympialaisissa 1968 suurmäessä neljänneksi ja normaalimäessä 14:nneksi. Hän osallistui Keski-Euroopan mäkiviikolle neljä kertaa, kausilla 1966–1970, sijoittuen kokonaiskilpailussa parhaimmillaan 11:nneksi vuodenvaihteessa 1967−1968. Hän oli toinen Oberstdorfin kilpailussa joulukuussa 1969. Hän voitti Saksan-mestaruuden normaalimäessä 1968.

Queck on haudattu Johanngeorgenstadtin hautausmaalle.

Lähteet
-------

1. ↑  filmportal.deView and modify data on Wikidata. Tieto on haettu Wikidatasta.
2. 1 2  Manfred Queck *Olympedia*.  (englanniksi)
3. ↑  Manfred Queck Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS).  (englanniksi)
4. ↑  Ski Jumping - Manfred Queck *the-sports.org*. Viitattu 4.12.2021. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |

 |
Manfred Reyes Villa vuonna 2009.**Manfred Reyes Villa Bacigalupo** (s. 19. huhtikuuta 1955) on bolivialainen sotilas ja poliitikko. Hän oli Cochabamban pormestari 1993–2000, departementin prefekti 2006–2008 ja presidenttiehdokas vuosien 2002 ja 2009 vaaleissa.

Manfred Reyes Villa on kenraali Armando Reyes Villan poika. Hän valmistui 1982 Colegio Militar de Ejércitosta vänrikiksi 1982 ja sai komentoonsa sotilaspoliisin pataljoonan La Pazissa. Myöhemmällä urallaan hän opetti sotilaskoulussa, opiskeli Escuela de las Américasissa Panamassa ja oli sotilasdiktaattori Luis García Meza Tejadan adjutantti ja turvallisuuspäällikkö. Hän jätti armeijauran 1986 kapteenina ja muutti Yhdysvaltoihin.

Palattuaan Boliviaan 1990-luvun alussa hän lähti politiikkaan Hugo Banzerin perustaman Acción Democrática Nacionalistan (ADN) riveissä. Hänet valittiinkin maan kolmanneksi suurimman kaupungin pormestariksi. Hän jätti myöhemmin ADN:n ja perusti uuden Nueva Fuerza Repúblicanan ja piti pormestarin paikkaan hallussaan neljä kautta peräkkäin. Vuonna 2000 hän joutui osalliseksi ns. vesisotaan, jossa vastustettiin vesihuollon yksityistämistä.

Hän pyrki presidentiksi Gonzalo Sánchez de Lozadaa vastaan 2002. Vuoden 2005 vaalit Reyes Villa jätti väliin tukeakseen PODEMOSin Jorge Quirogaa Evo Moralesia vastaan ja pyrki Cochabamban departementin prefektiksi. Tästä asemasta hänestä tuli yksi Moralesin vahvimmista vastustajista. Hänet erotettiin 10. elokuuta 2008 järjestetyssä kansanäänestyksessä presidentin ja prefektien jatkosta.

Vuonna 2009 Manfred Reyes Villa valitsi varapresidenttiehdokkaakseen entisen Pandon kuvernöörin Leopoldo Fernándezin, joka oli ollut jo vuoden vankilassa verilöylystä syytettynä, vaikka todisteita häntä vastaan ei oltu saatu.

Lähteet
-------

* 
* (Arkistoitu – Internet Archive)
* (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |

 |
Wikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Unkarilainen puolustus**. 

*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Unkarilainen puolustus** on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla

`1.e4 e5 2.Rf3 Rc6 3.Lc4 Le7`
Se on saanut nimensä Pariisin ja Budapestin välisestä kirjepelistä, joka pelattiin vuosina 1842–1845. Unkarilainen puolustus johtaa usein solidiin asemaan mustalla. Muutamat suurmestarit ovat pelanneet sitä ja saaneet vahvan puolustusaseman.

Valkoisen kolmannen siirron jälkeen mustalle on vielä mahdollista pelata seuraavia pelejä:

**Italialainen peli**

`3...Lc5`
**Evansin gambiitti**

`3...Lc5 4.b4`
**Preussilainen peli**

`3...Rf6`
Siirtymällä unkarilaiseen puolustukseen siirrolla 

`3...Le7`
musta välttää näiden pelien monimutkaisuudet. Valkealla on kuitenkin avauksessa tilaetu ja paremmat mahdollisuudet kehitykseen, joten mustan tulee varautua puolustautumaan ahtaassa asemassa.

Muunnelmia
----------

Valkean paras vastaus mustan siirtoon on 4. d4, josta voi seurata esimerkiksi seuraavia jatkoja:

### 4...exd4 jatkot

Valkean paras vastaus mustan siirtoon on 4.d4, jolloin 4…exd4 5.Rxd4 muuttaa pelin Skotlantilaiseksi peliksi, joka antaa valkealle tilaa. 

`4.d4 exd4 5.Rxd4` *(Skotlantilainen peli)*
Heikompi on 5.c3?!, jolla valkea toivoo jatkoa 5…dxc3? 6.Dd5!; jolloin mustan pitää pelata 6…Rh6 7.Lxh6 0-0 pysyäkseen pelissä mukana.

`4.d4 exd4 5.c3?! dxc3? 6.Dd5! Rh6 7.Lxh6 0-0`
Kuitenkin 5…Ra5! pakottaa valkean luopumaan lähettiparista siirrolla 6.Dxd4 tai uhraamaan sotilaan. 

`4.d4 exd4 5.c3?! Ra5! 6.Dxd4`
Näiden 4...exd4 jatkojen sijaan mustan tulisi yrittää pitää painostusta keskustassa siirrolla 4...d6. Valkean on tällöin valittava suunnitelma, jonka tulisi tarpeeksi suojella hienoista etua. 

### 4...d6 jatkot

Valkea voi yksinkertaistaa peliä hieman parempaan loppupeliin siirroilla 5.dxe5 dxe5 

`4.d4 d6 5.dxe5 dxe5`
5...Rxe5? 6.Rxe5 dxe5 7.Dh5! ja valkea haarukoi e5 ja f7 sotilaat voittaen sotilaan.) 6.Dxd8+ Lxd8 7.Rc3 Rf6. 

`4.d4 d6 5.dxe5 Rxe5? 6.Rxe5 dxe5 7.Dh5!`
Valkea voi myös sulkea keskustan siirroilla 5.d5 Rb8, jota seuraa Ld3 ja kuningatar-puolen laajeneminen c4 avulla seurauksena asema, joka muistuttaa vanhaintialaista puolustusta. 

`4.d4 d6 5.d5 Rb8`
Siirrolla 5.Rc3 valkea voi pitää jännitystä yllä keskustassa ja saada aktiivisen upseeripelin.

`4.d4 d6 5.Rc3`

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista
* Taylerin avaus

Lähteet
-------

1. ↑  Peli: City of Paris vs. City of Budapest
**Markku Uhlbäck** (s. 4. tammikuuta 1983 Kuhmo*lähde?*) on suomalainen laulaja. Hän on varsinaiselta ammatiltaan luokanopettaja, lähtöisin Kuhmosta ja asuu nykyisin Kuopiossa. Hän on sijoittunut toiseksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla kaksi kertaa, vuosina 2016 ja 2017.

Uhlbäck aloitti esiintymisen karaokesta ja sitä kautta laulukilpailuista. Ensimmäisiin laulukilpailuihin hän osallistui syksyllä 2013 ja voitti Kainuun Tangolaulun Taitokisan Kuhmossa 3.11.2013.

Kaikkiaan Uhlbäck on voittanut seitsemän laulukilpailua:

* Kainuun Tangolaulun Taitokisa 2013
* Kultakurkku 2014
* Kiuruveden Iskelmäviikko 2015
* Dynamics-laulukilpailu 2015
* Megatähti 2015
* Karaoke Starat 2015
* Kärkikaraoke 2016

Näistä Kiuruveden Iskelmäviikon voitto sekä Tangomarkkinoiden menestys ovat olleet Uhlbäckin uralle merkittävimmät käännekohdat ja läpimurrot harrastelijasta ja laulukilpailijasta monipuoliseksi viihdealan ammattilaiseksi.

Uhlbäck tekee tanssikeikkaa tanssiorkesterinsa Calibran kanssa. Kirkoissa hän konsertoi joulun lähestyessä joululauluin sekä ympäri vuoden hengellisellä ohjelmistollaan. Uhlbäck on kiertänyt Suomen konserttisaleja sekä omalla nimellään että osana erilaisia kokoonpanoja. Markku tekee monipuolisesti keikkoja aina häistä hautajaisiin sekä kyläjuhlista ja yritystapahtumiin. Uhlbäck on esiintynty myös musiikkiteatterissa, juontanut erilaisia tapahtumia sekä toiminut artistivalmentajana.

Lähteet
-------

1. 1 2  Seija Pirinen: Ope tekee satakunta keikkaa vuodessa *Viikkosavo*.  2018.  Arkistoitu 1.9.2019. Viitattu 27.5.2020.
2. ↑  Tangoprinssi 2016 - Markku Uhlbäck *Yle.*. Viitattu 27.5.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kotisivut
* Facebook
* Instagram
**Jeanne Itasse-Broquet** (25. syyskuuta 1867 Pariisi – 12. tammikuuta 1941) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen töitään oli esillä ensimmäistä kertaa Pariisin salongissa, kun hän oli vain 14-vuotias.

Itasse-Broquet sai opetusta omalta isältään Adolphe Itasselta. Hän solmi avioliiton kuvanveistäjä Gaston Broquetin kanssa. Itasse-Broquet sai töistään useita tunnustuksia, kuten Chicagon maailmannäyttelyn mitalin vuonna 1893 ja kultamitalin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900. Viimeisen näyttelynsä hän piti vuonna 1938.

Teoksia
-------

* Egyptiläinen harpunsoittajatar, vuodelta 1891Egyptiläinen harpunsoittajatar, vuodelta 1891
* Bakkantti, vuodelta 1899Bakkantti, vuodelta 1899
* Adolphe Itassen muotokuva, Père Lachaisen hautausmaalla.Adolphe Itassen muotokuva, Père Lachaisen hautausmaalla.

Lähteet
-------

1. 1 2  Biographie Jeanne Itasse Nella Buscot

Aiheesta muualla
----------------

* International Women Sculptors 1893 Chicago World's Fair and Exposition

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala Muokkaa Wikidatassa | 
* Musée d'Orsay
* RKD Artists

 |

 |