recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karl Gustaf Aminoff** (11. lokakuuta 1874 Heinola – 2. joulukuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen kansakoulujen tarkastaja ja suomentaja.

Aminoffin vanhemmat olivat raatimies Karl Ferdinand Aminoff ja Hedvig Helene Zenaide von Otto. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 Hämeenlinnan lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895 ja maisteriksi 1897. Aminoff suoritti myös jatko-opintoja Saksassa.

Aminoff toimi kansakoulujen tarkastajana Porvoon piirissä 1903–1907 ja Helsingin piirissä 1908–1918.

Aminoff oli naimisissa vuodesta 1901 ylioppilas Alfhild Julia Magdalena Lindholmin kanssa.

Teoksia
-------

* *Kansakouluasiain tietokirja : sisältää voimassa olevat asetukset, kiertokirjeet y.m. ennakkopäätöksiä, selityksiä ynnä kaavoja*. Valistus 1904

Suomennoksia
------------

* Platon : *Sokrateen puolustuspuhe*. Otava, Kuopio 1898

Katso myös
----------

* Aminoff

Lähteet
-------

* Karl Gustaf Aminoff SKS:n kirjailijamatrikkelissa (toimimaton linkki)
* AMINOFF Karl Gustaf. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899

 |

 |
*Tämä artikkeli käsittelee vuosina 1854–1866 ilmestynyttä lehteä. Nykyään ilmestyvästä lehdestä on oma artikkelinsa.*
Lehden vuosikerran kansisivu 1858.
**Eos** oli Turussa vuosina 1854–1866 ilmestynyt ruotsinkielinen lastenlehti.

Litografi Julius Schorningin julkaisema ja Titus Reuterin toimittama *Eos* oli Suomen ensimmäinen lastenlehti. Vuosina 1857–1859 sitä toimitti Johan Mauritz von Essen ja vuosina 1860–1861 Essen yhdessä Reuterin kanssa. Sen jälkeen toimituksesta vastasi Karl Robert Malmström, jota lokakuussa 1864 seurasi Axel Gabriel Ingelius.

Aamunkoiton jumalattarelta nimensä saanut *Eos* oli aikanaan Pohjoismaiden huomattavin lastenlehti, joka antoi alkusysäyksen myös Carl Anton Wetterberghin toimittamalle *Linnealle*. Sen tärkein avustaja oli Zachris Topelius, jonka mukaan lastenlehteä oli tehtävä lasten ehdoilla. Kristillis-siveellisistä lähtökohdistaan huolimatta *Eos* oli olemukseltaan lennokas ja uudenaikainen. Se sisälsi satuja, tarinoita luonnosta ja eläimistä, arvoituksia ja tehtäviä. Lehden tavaramerkkinä toimivat Topeliuksen Walterin tarinat.

Aikansa muihin lehtiin verrattuna *Eos* oli poikkeuksellisen runsaasti ja taidokkaasti kuvitettu. Vuodesta 1857 lähtien sen litografina toimi saksalainen C. Grosskopf, joka julkaisi lehdessä Suomen ensimmäiset sarjakuvat. *Eos* käytti myös ensimmäisenä lehtenä Suomessa värilitografioita. Toisinaan sen mukana julkaistiin isokokoisia plansseja. Kotimaisista taiteilijoista *Eosta* avusti Kalevala-kuvituksestaan tunnettu R. W. Ekman. Grosskopfin jätettyä Turun lehden kuvitus väheni ja yksinkertaistui, mitä yritettiin korvata lisääntyneellä värien käytöllä.

Lähinnä säätyläis- ja virkamiesperheisiin levinnyt *Eos* sai ensimmäisenä ilmestymisvuotenaan lähes 700 tilaajaa. 1860-luvun alussa sen levikki nousi yli 900 kappaleen. Sen jälkeen alkoi jyrkkä alamäki, johon vaikuttivat ruotsalaisen *Linnean* kilpailu, Topeliuksen avustusten väheneminen sekä erilaiset taloudelliset vastoinkäymiset. Kahdesti kuukaudessa ilmestyneen *Eoksen* jatkajaksi perustettiin vuonna 1867 Theodor Sederholmin julkaisema ja Topeliuksen avustama *Trollsländan*.

Lähteet
-------

* *Suomen lehdistön historia 9. Aikakauslehdistön historia: Erikoisaikakauslehdet*. Kuopio: Kustannuskiila, 1991. ISBN 951-657-326-6.

### Viitteet

1. ↑  Suomen lehdistön historia 9, s. 102, 106.
2. ↑  Suomen lehdistön historia 9, s. 106.
3. ↑  Suomen lehdistön historia 9, s. 112–114.
4. ↑  Suomen lehdistön historia 9, s. 116–117.
5. ↑  Suomen lehdistön historia 9, s. 106, 119.
6. ↑  Kurikka, Jussi & Takkala, Marketta: *Suomen aikakauslehdistön bibliografia 1782–1955*, s. 27. Helsinki: Helsingin yliopiston kirjasto, 1983. ISBN 951-45-3158-2.
7. ↑  Suomen lehdistön historia 9, s. 110.

Aiheesta muualla
----------------

* *Eos* digitoituna kansalliskirjastossa
**Karl Gustaf Åhman** (6. kesäkuuta 1891 Helsinki – 19. toukokuuta 1978) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Åhmanin vanhemmat olivat luotsi Karl Fritiof Åhman ja Augusta Karlsson ja puoliso Maila Ingrid Ikonen. Åhman oli koulun jälkeen töissä Tukkuliike Komosen palveluksessa 1910–1914, mutta meni sitten konttoripäälliköksi Wärtsilän tehtaalle Värtsilään. Siellä Åhman tuli lopulta työskennelleeksi yli viisikymmentä vuotta. Åhmanilla oli merkittävä rooli yrityksen kehittyessä rautatehtaasta kohti konepajayhtiötä, aina Wilhelm Wahlforssin pääjohtajakaudesta alkaen.

Talvisota merkitsi Wärtsilälle suurta muutosta, kun Värtsilän kunnan osia menetettiin Neuvostoliitolle ja uutta sulattamolaitosta piti ruveta rakentamaan Suomen puolelle. Åhmanista tuli laitoksen johtaja vuonna 1940 ja hän osallistui keskeisesti myös sen suunnitteluun. Jatkosota ei muuttanut tilannetta, sen sijaan Suomen sotakorvaukset vahvistivat uuden sulattamon merkitystä ja kehitystarpeita. Åhman oli Wärtsilän paikallisjohtaja Värtsilässä aina vuoden 1966 vaihteeseen saakka. Wärtsilä lopetti sulattamon toiminnan vuonna 1967, mutta se jatkoi uusien omistajien voimin vuoteen 1984 asti. Åhman vaikutti paikallisjohtajana merkittävästi sekä tehdasyhteisössä että Värtsilän kunnassa. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1966.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Karl Gustaf Åhman *Biografiasampo*. Viitattu 10.4.2022.
*Tämä artikkeli kertoo kammosta. Klaustrofobialla voidaan tarkoittaa myös aikoinaan MTV:llä esitettyä viihdeohjelmaa*
**Klaustrofobia** tarkoittaa ahtaan tai suljetun paikan kammoa. Klaustrofobiasta kärsivä kärsii yleensä paniikkikohtauksista tai pelosta saada paniikkikohtauksia ahtaassa tai suljetussa tilassa, kuten hississä, junassa tai lentokoneessa. Fobian taustalla voi olla aiemmat traumat, jotka saavat henkilön yhdistämään ahtaan tilan paniikkiin tai välittömään vaaraan, mutta sen voi aiheuttaa myös perinnölliset syyt. Klaustrofobian hoidossa on käytetty käyttäytymisterapiaa, kuten altistushoitoa.

Aiheuttajat ja oireet
---------------------

Klaustrofobisen kohtauksen voi aiheuttaa monenlaiset tilanteet ja jopa suljettujen paikkojen ajatteleminen. Yleisiä paikkoja, jotka voivat aiheuttaa kohtauksen, ovat hissit, tunnelit, metrot, pyöröovet, yleiset vessat, keskuslukituksella toimivat autot, autopesulat, sovituskopit ja lentokoneet. Klaustrofobiseen kohtauksen keskeinen oire on paniikkikohtaus, joka voi yleisen ahdistuksen lisäksi aiheuttaa monia fyysisiä oireita, kuten hikoilua, vaikeutta hengittää, takykardiaa, rintakipua, päänsärkyä, puutumista ja suun kuivumista. Vaikeaan klaustrofobiaan yhdistetään myös muita psyykkisia oireita, kuten pelkoa hallinnan menetyksestä, pyörtymisen pelkoa, kauhua ja kuolemanpelkoa.

Taustasyyt
----------

Klaustrofobian taustalla on usein lapsuuden tai aiempi elämän traumaattinen kokemus, jonka takia henkilö yhdistää ahtaat tilat paniikkiin tai välittömään vaaraan, jolloin vartalo reagoi loogisesti uhkaan. Klaustrofobian synnyttäviä kokemuksia voivat olla esimerkiksi jääminen jumiin tai jättäminen suljettuun tilaan, kiusaaminen, vanhemmista tai ystävistä eksyminen tungoksessa tai klaustrofobinen vanhempi. Niin sanotun klassisen ehdollistumisen perusteella trauma voi aiheuttaa henkilön kykyyn toimia samanlaisissa tilanteissa.

Klaustrofobiaan on liitetty myös muita syitä. Joidenkin mukaan pieni mantelitumake voi aiheuttaa klaustrofobiaa. Mantelitumake hallinnoi vartalon vastinetta pelkoon. Taustalla voi lisäksi olla perinnöllisiä syitä, ja jonkinlainen vanha selviytymismekanismi, joka aiheuttaa turhan reaktion nykymaailmassa.

Hoito
-----

Klaustrofobiaa voidaan hoitaa samoilla tavoilla kuin muitakin ahdistustiloja. Sen hoitamiseen käytetään käyttäytymisterapiaa, kuten altistushoitoa ja kognitiivista käyttäytymisterapiaa. Altistushoidossa potilasta vaiheittain totutetaan pelkoa aiheuttavaan tilanteeseen.

Toisten ihmisten tarkkailu voi lievittää rauhoittaa potilasta, kun tämä huomaa, miten muut reagoivat pelottavaan tilanteeseen. Masennuslääkkeillä ja lihasrelaksanteilla voi lievittää oireita, mutta ne eivät poista pelon juurisyytä. Ahdistuneeseen oloon voivat helpottaa myös erilaiset rentoutumis- ja visualisaatioharjoitukset.

Lähteet
-------

1. 1 2  Claustrophobia  7.5.2019. NHS. Viitattu 24.9.2019. (englanniksi)
2. 1 2 3  Paddock, Mike: What's to know about claustrophobia? *Medican News Today*.  23.6.2017. Healthline Media UK Ltd. Viitattu 24.9.2019. (englanniksi)
**Ducati Desmosedici GP8** on nelitahtinen ja 800-kuutioinen ratamoottoripyörä, jolla Ducati saavutti toisen sijan kuljettajien ja valmistajien mestaruudesta MotoGP luokassa kaudella 2008. Kuljettajista toista kauttaan Ducatilla ajanut australialainen Casey Stoner sijoittui toiseksi. Toisena kuljettajana ajanut Marco Melandri sijoittui seitsemänneksitoista ensimmäisellä kaudellaan Ducatilla. GP8:lla voitettiin kauden 18:sta kilpailusta kuusi, joista kaikki tuli Stonerin ajamana.

Tausta
------

Ducati testasi uutta pyörää helmikuussa 2007 Vittoriano Guareschin ajamana, kun normaalisti he aloittavat testinsä huhtikuussa. Ducatin teknisen projektin johtajan Filippo Preziosin mukaan he pääsivät aloittamaan aiemmin pyörän testaamisen, joka perustuu pitkälti edelliskauden pyörää. He kehittivät muun muassa polttoaineen säästävä mekanismia, jota ei kuitenkaan otettu käyttöön. Kauden aikana pyörän huippunopeudeksi mitattiin 343 kilometriä tunnissa Kiinan osakilpailussa.

Ducatin tehdastallin lisäksi Pramac Racing käytti samaa pyörää, jossa kuljettajina olivat Toni Elías ja Sylvain Guintoli. Elías saavutti parhaimmillaan toisen tilan Tšekin kilpailussa ja kerran kolmannen tilan San Marinon kilpailussa.

MotoGP-tulokset
---------------

(**lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa ja *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta.)

| Vuosi | Talli | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Ducati Team |  | QAT | ESP | POR | CHI | FRA | ITA | CAT | GBR | NED | GER | USA | CZE | SMR | IND | JPN | AUS | MAL | VAL | 321 | 2. |
| Australia Casey Stoner | *1* | 11 | 6 | 3 | 16 | *2* | **3** | ***1*** | ***1*** | ***1*** | ***2*** | ***Kesk.*** | **Kesk.** | 4 | *2* | **1** | 6 | ***1*** |
| Italia Marco Melandri | 11 | 12 | 13 | 5 | 15 | Kesk. | 11 | 16 | 13 | Kesk. | 16 | 7 | 9 | 19 | 13 | 16 | 16 | 16 |
| 2008 | Pramac Racing |
| Espanja Toni Elías | 14 | 15 | 12 | 8 | 11 | 12 | DSQ | 11 | 12 | 12 | 7 | 2 | 3 | 12 | 16 | 11 | 15 | 18 |
| Ranska Sylvain Guintoli | 15 | 16 | 14 | 15 | 13 | 11 | 13 | 13 | 10 | 6 | 12 | 12 | 11 | 7 | 14 | 14 | 13 | 12 |
|

Lähteet
-------

1. ↑  Ducati's new bike testing since February *autosport.com* 18.6.2007 Viitattu 9.7.2017 (englanniksi)
2. ↑  Rossi smashes losing streak in Shanghai *crash.net* Viitattu 9.7.2017 (englanniksi)
**Kefar Kanna** (arab. Kafr Kanna‎) on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 399 ja sen asukkaat ovat enimmäkseen islamilaisia ja kristittyjä arabeja.

Maantiede
---------

Ortodoksinen kirkko.
Kefar Kanna sijaitsee Israelin pohjoisosassa Galileassa noin 6 kilometriä Nasaretin kaupungista koilliseen.

Historia
--------

Näkymä vanhassa valokuvassa vuoden 1920 paikkeilta.
Bysantin valtakunnan kaudella nykyisen kylän paikalla oli juutalaista asutusta ja paikalta on löydetty esimerkiksi synagogan jäänteet. Kefar Kanna on jo pitkään liitetty Raamatussa esiintyvään paikannimeen *Kanna*. Yhteydestä kirjoitti esimerkiksi Franciscus Quaresmius 1600-luvulla. Paikka mainitaan myös useissa pyhiinvaeltajien matkakertomuksissa. Raamatullisen yhteytensä takia kylään rakennettiin kirkkoja.

Väestö
------

Kefar Kannan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 399. Vuonna 1968 vastaava luku oli 4 550 ja vuonna 2002 16 100. Kefar Kannan asukkaat ovat arabeja. Kristityt muodostivat vielä vuonna 1968 kylän asukkaiden enemmistön, mutta nykyisin asukkaiden enemmistö on muslimeja. Kristityt jakautuvat ortodokseihin, katolisiin ja kreikkalaiskatolisiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Fred Skolnik ja Michael Berenbaum: *Encyclopaedia Judaica Volume 12 Kat-Lie*, s. 62. Thomson Gale, 2007. ISBN 978-0-02-865928-2. (englanniksi)
2. ↑  List of localities, in Alphabetical order (pdf) (Kafar Kanna) Central Bureau of Statistics. Viitattu 8.9.2019. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kefar Kanna** Wikimedia Commonsissa
**Eomanis** on sukupuuttoon kuollut muurahaiskäpyjen suku. Nimi viittaa siihen, että se ilmestyi kauan ennen sukua *Manis*, johon kaikki nykyiset muurahaiskävyt kuuluvat. *Eomanis* oli varhaisin tunnettu muurahaiskarhu jolla oli suomut, vaikkakin vaikuttaa siltä, että ne peittivät vain sen ruumista, eivätkä häntää tai jalkoja kuten nykyisillä muodoilla. Nykyisten muurahaiskäpyjen tapaan, myös *Eomaniksella* saattoi olla keratiinista koostuvat suomut, jotka olivat vastasyntyneillä yksilöillä pehmeät, kovettuen eläimen aikuistuessa. Vaikka muurahaiskäpyjä pidetään nykyään muurahaisten syöntiin erikoistuneina hyönteissyöjinä, *Eomaniksen* vatsasta löytyneiden jäänteiden joukossa oli myös kasveja. Tämä löytö osoittaa että muurahaiskäpyjen esi-isä oli jyrkempi kasvinsyöjä, erikoistuen ajan myötä, kenties syöden suuria määriä hyönteisiä kun ne söivät tietyillä kasveilla.

Fossiili
Toinen muurahaisia syönyt eläin Messelin öljykivilouhoksilta Saksasta on *Eurotamandua*,‭ joka alun perin kuvattiin muuraihaissyövänä vajaahampaisena,‭ ‬on nykyään uskottaan olevan muurahaiskäpy tai muurahaiskäpymäinen *Eomaniksen* sukulainen.‭ ‬Tarkastelut *Eomaniksesta* ja *Eurotamanduasta* ovat viime aikoina käyneet vielä pidemmälle, viitaten siihen että nämä kaksi sukua ovat tosiasiassa yksi ja sama eläin, *Eurotamanduan* olleen *Eomaniksen* täysikasvuinen muoto.‭ Jos asia varmistuu,‭ ‬*Eurotamanduasta* tulisi *Eomaniksen* synonyymi, sillä Gerhard Storch nimesi sen noin kolme vuotta *Eomaniksen* jälkeen.

Lähteet
-------

* Dixon, Dougal & Cox, Barry & Savage, R.J.G & Gardiner, Brian: *The Macmillan illustrated encyclopedia of dinosaurs and prehistoric animals*. New York: Collier Books, Macmillan Publishing Company, 1992. ISBN 0-02-042981-9. (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2  Eomanis *Prehistoric Wildlife*. Viitattu 14.3.2017. (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q134513
* Wikispecies: Eomanis
* EoL: 10524714
* Fossilworks: 43676
* GBIF: 4830251
* IRMNG: 1012183

 |

 |
W Aquilae on S-tähti ja Mira-muuttuja. Tässä Hubblen kuvassa näkyy myös sen pienempi kumppani.
**S-tähti** on viileä jättiläistähti, jonka kaasukehässä on suunnilleen yhtä paljon hiiltä ja happea. Yhdysvaltalainen tähtitieteilijä Paul W. Merrill määritteli S-tähdet vuonna 1922. Zirkoniummonoksidin spektriviivat ovat S-tähtien luonteenomainen piirre.

S-tyypin tähdet ovat hiilitähtien (enemmän hiiltä kuin happea) ja normaalien tähtien (enemmän happea kuin hiiltä) välimuoto. Ne jaetaan kahteen ryhmään: *sisäsyntyisiin* (engl. *intrinsic*) ja *ulkoisiin* (engl. *extrinsic*) S-tähtiin. Sisäsyntyisissä S-tähdissä konvektio nostaa fuusion ja hitaan neutronisieppauksen tuottamia alkuaineita tähden pintakerroksiin, kun taas ulkoisissa S-tähdissä ne ovat seurausta aineen kulkeutumisesta kaksoistähden toisena osapuolena olevasta valkoisesta kääpiöstä, joka on asymptoottihaarassa olleen tähden jäänne.

Sisäsyntyiset S-tähdet kuuluvat asymptoottihaaran kirkkaimpaan osaan. Ne viettävät alle miljoona vuotta tässä vaiheessa. Monet niistä ovat muuttuvia tähtiä joilla on pitkä jakso. Ulkoiset S-tähdet ovat vähemmän valovoimaisia ja pitempi-ikäisiä, ja ne ovat usein pienemmän amplitudin puolisäännöllisiä tai epäsäännöllisiä muuttujia. S-tähdet ovat suhteellisen harvinaisia; sisäsyntyiset S-tähdet muodostavat alle 10 % yhtä valovoimaisista asymptoottihaaran tähdistä, ja ulkoiset S-tähdet ovat vielä harvinaisempia.

Katso myös
----------

* Hiilitähti
* Teknetiumtähti

Lähteet
-------

1. ↑  Paul W. Merrill: Stellar spectra of class S.  *Astrophysical Journal*, 1922, 56. vsk, s. 457-482. doi:10.1086/142716. Bibcode:1922ApJ....56..457M. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.4.2023.  (englanniksi)
2. ↑  Philip C. Keenan: Classification of the S-Type Stars.  *Astrophysical Journal*, 1954, 120. vsk, s. 484. doi:10.1086/145937.   (englanniksi)
3. ↑  P. S. Chen, J. Y. Liu1, ja H. G. Shan: A New Infrared Photometric Study of Intrinsic and Extrinsic S-type Stars.  *The Astronomical Journal*, 2019, 158. vsk, nro 1. doi:10.3847/1538-3881/ab2334. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 28.4.2023.  (englanniksi)
**Dubstar** on englantilainen elektronista popmusiikia soittava yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita trip hop, dance, brittipop sekä alternative rock -musiikkityyleistä. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja *Sarah Blackwood* sekä kitaristi *Chris Wilkie.* Dubstariin on kuulunut myös vuonna 1992 yhtyeen Wilkien kanssa perustanut kosketinsoittaja *Steve Hillier*, joka jätti yhtyeen vuonna 2014. 

Dubstarilla on kahdeksan Britannian singlelistalle yltänyttä julkaisua, joista suurin menestys on sijalle 15 yltänyt esikoisalbumilta *Disgraceful* (1995) julkaistu "Stars". Kappaleesta on tehty useita remixejä ja coverversioita, ja metalliyhtye *Lacuna Coil* julkaisi coveristaan musiikkivideon vuonna 2000.

1990-luvun menestyksen hiivuttua Dubstar lopetti toimintansa 2000-luvun alussa, jolloin Blackwood liittyi englantilaisen elektronista popmusiikkia esittävän yhtyeen *Client* laulajaksi. Dubstar teki paluun 2010-luvulla ja julkaisi studioalbumit *One* (2018) ja *Two* (2022), joista jälkimmäisen myötä yhtye esiintyi Britannian albumilistalla ensimmäistä kertaa vuoden 1997 jälkeen.

Diskografia
-----------

### Studioalbumit

* *Disgraceful* (1995)
* *Goodbye* (1997)
* *Make It Better* (2000)
* *One* (2018)
* *Two* (2022)

### Kokoelmat

* *Stars: The Best of Dubstar* (2004)

Lähteet
-------

1. ↑  Dubstar *Steve Hillier*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
2. 1 2  DUBSTAR | full Official Chart History | Official Charts Company *www.officialcharts.com*. Viitattu 28.8.2022.
3. ↑   "Dubstar - Stars (The Dance Mixes)". en
4. ↑  Stars by Dubstar on WhoSampled *WhoSampled*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
5. ↑  Original versions of Stars by Lacuna Coil | SecondHandSongs *secondhandsongs.com*. Viitattu 28.8.2022.
6. ↑  Dubstar Biography, Songs, & Albums *AllMusic*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
7. ↑  Dubstar (2) *Discogs*. Viitattu 28.8.2022. (englanniksi)
**Jäppinen** oli viimeinen kylä Suomen puolella mentäessä vanhaa tietä Viipurista Pietariin. Kylä sijaitsi Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. 

Suomen itsenäistyttyä Jäppilän kylälle antoi leimansa Rajavartiosto. Aluksi se oli tulliaseman nimellä, mutta kun 1920-luvulla ei ollut virallista rajanylistystä, ei ollut tullattavaakaan. Nimi muutettiin Rajavartiostoksi. Liikettä rajalla kuitenkin oli. Nämä seudut Jäppisen tienoilla olivat salakuljettajien suosiossa.

Lähteet
-------

1. ↑  Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry 1987 ISBN 951-99842-3-2

Aiheesta muualla
----------------

* VirtuaaliKivennapa

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
**Keete Ainver**, o.s. *Lillimägi*, (29. joulukuuta 1905 Patküla, Viro − 28. tammikuuta 1994 Sundbyberg, Ruotsi) oli virolainen kirjailija. Hän pakeni Virosta syyskuussa 1944 Ruotsiin ja asettui Sundbybergiin.

Ainver valmistui ylioppilaaksi Tõrvan lukiosta 1925 ja opiskeli vuodesta 1925 Tarton yliopistossa, jossa hän suoritti 1931 tutkinnon kieli- ja kirjallisuustieteissä. Valmistuttuaan hän toimi viron kielen opettajana Valgassa 1932−1940 sekä Tallinnan Gustav Adolfi gümnaasiumissa 1942−1944 ja samalla Eesti Raadiossa tuottajana 1942−1944.

Ainver pakeni 1944 perheensä kanssa Ruotsiin ja toimi 1947−1960 virkailijana tukholmalaisessa postikonttorissa. Hän piti 1953−1976 kirjallisuusaiheisia esitelmiä virolaisissa yhdistyksissä, joihin moniin hän itsekin kuului.

Ainver on kirjojen lisäksi julkaissut kertomuksia, runoja ja artikkeleita ennen vuotta 1944 Virossa ja sen jälkeen Ruotsissa ja Kanadassa.

Lähteet
-------

1. ↑  Keete Ainver, Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK, viitattu 15.1.2020 (viroksi)
2. 1 2 3  Keete Ainver surnud, Teataja (Stockholm), 23.4.1994. Lk 3, (sivun oikea alalaita), viitattu 15.1.2020 (viroksi)
3. 1 2 3 4  Keete Ainver, (Arkistoitu – Internet Archive) immi.se, viitattu 15.1.2020 (ruotsiksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Keete Ainver, Valga Keskraamatukogu

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |

 |
**Duce** (suom. *Johtaja*) oli fasistisen Italian diktaattorina vuosina 1922–1945 hallinneen Benito Mussolinin käyttämä titteli. Hän otti tittelin käyttöön vuonna 1925 ollessaan pääministerinä. Fasistien suuri neuvosto erotti Mussolinin 25. heinäkuuta 1943. Hän toimi vielä vuosina 1943–1945 Italian sosiaalisen tasavallan Ducena.

Tittelin tausta
---------------

Italian kielen sanan *duce* kantasanana on latinan *dux* (’johtaja’, ’opas’). Se on sukua venetsian kielen sanalle *doge*, jolla viitattiin italialaisten kaupunkivaltioiden hallitsijoihin keskiajalla ja renessanssin aikana. Englannin kielessä ja useimmissa romaanisissa kielissä herttuaa tarkoittava sana tulee *dux*-sanasta (englanniksi *duke*, ranskaksi *duc*, espanjaksi ja portugaliksi *duque*, italiaksi *duca*).

Sana tuli käyttöön italian kielessä Italian yhdistymisen aikoihin Giuseppe Garibaldia ylistävässä propagandassa. Garibaldi ei kuitenkaan ottanut titteliä virallisesti käyttöön. Ensimmäisessä maailmansodassa Italian kuningas Viktor Emanuel III käytti propagandassa titteliä *Duce Supremo*. Tämä viittasi kuninkaan rooliin Italian asevoimien ylimpänä komentajana. Maailmansodan jälkeen Gabriele D’Annunzio antoi tittelin itselleen ollessaan "Carnaron hallinnon" (myöhemmin Fiumen vapaavaltio) johtaja.

Mussolinin seuraajat kutsuivat häntä Duceksi jo 1910-luvulla hänen ollessaan Italian sosialisten puolueen *Avanti!*-lehden päätoimittaja.

Sodanjälkeinen käyttö
---------------------

Toisen maailmansodan jälkeen italian kielessä *duce*-sana viittaa yksinomaan Mussoliniin, eikä sitä käytetä muissa johtajuuteen viittaviissa yhteyksissä. Italiassa johtajasta voidaan nykyään käyttää sana *capo* tai englannin kielestä johdettua sanaa *leader*.

Lähteet
-------

1. ↑  Barzini, Luigi: The Not So Great Dictator *The New York Review of Books*.  17.10.1974. nybooks.com. Viitattu 20.2.2023. (englanniksi)
2. ↑  Marcuzzi, Stefano: Victor Emmanuel III, King of Italy *International Encyclopedia of the First World War (WW1)*.  13.10.2016. encyclopedia.1914-1918-online.net. Viitattu 20.2.2023. (englanniksi)
3. ↑  Birrell, Ian: The Pike: Gabriele D'Annunzio – Poet, Seducer & Preacher of War by Lucy Hughes-Hallett – review *The Observer*.  4.2.2013. Viitattu 20.2.2023. (englanniksi)
4. ↑  Gallo, Max: *Mussolini’s Italy: Twenty Years of the Fascist Era*. Routledge, 2019. ISBN 978-0-429-65543-2. Google-kirjat (viitattu 20.2.2023). (englanniksi)
**Vaillant** on kansainvälinen, perheomisteinen yritys, joka toimii talotekniikan alalla tuottaen lämmitys- ja ilmastointijärjestelmiä. Suomessa yrityksen tuotevalikoimaan kuuluu maalämpöpumput sekä erilaiset aurinkoenergiaa hyödyntävät järjestelmät. Yrityksen päämaja sijaitsee Remscheidissä, Saksassa. 

Yrityksen tuotekehitys- ja tuotantolaitokset sijaitsevat seitsemässä viidessä Euroopan valtiossa sekä Turkissa ja Kiinassa. Kolme laitosta sijaitsee Saksassa, kaksi Slovakiassa sekä yksi Ranskassa, Englannissa, Turkissa, Espanjassa sekä Kiinassa.

Historia
--------

Vaillantin historia ulottuu vuoteen 1874, jolloin yrityksen perustaja, kupariseppä Johann Vaillant ryhtyi pumppujen valmistajaksi. Vuonna 1894 Vaillant patentoi suljetun kaasulämpökattilan, jonka avulla vettä pystyttiin lämmittämään turvallisesti, ilman että kaasunpoltosta syntyvät kaasut sekoittuivat veteen. Vuonna 1924 Vaillant kehitti uudenlaisen lämmitysjärjestelmän rakennuksiin. Sen avulla rakennuksessa saattoi olla vain yksi keskuslämmitysyksikkö, josta lämpöä johdettiin asunnoissa sijaitsevien lämpöpattereiden kautta ilmaan. Tätä ennen asunnoissa oli asuntokohtaiset lämmitysjärjestelmät. Vuonna 2006 Vaillant aloitti toiminnan lämpöpumppujen parissa perustamalla tuotteille oman tuotantolinjan. Aurinkolämmitysjärjestelmät tulivat yrityksen toimintaan mukaan vuonna 2008.

Tuotteet
--------

Vaillantin ydinliiketoimintaan kuuluvat seinäripusteiset tai lattia-asennettavat lauhdutustekniikkaan perustuvat lämmityslaitteet, aurinkolämpöjärjestelmät veden lämmitykseen ja tukemaan lämmitystä, lämpöpumpputekniikka, matalaenergiatalojen ilmanvaihtojärjestelmät, säätötekniikka, kaasu- ja sähkölämmitteiset vesivaraajat, ilmastointilaitteet, lämpöpatterit ja näihin liittyvät palvelut. Suurin osa Vaillantin tuotevalmistuksen liikevaihdosta kertyy tehokkaan ja vihreän teknologian tuotteista.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zahlen und Fakten Vaillant Group. Viitattu 12.6.2022. (saksaksi)
2. ↑  Report on 2011 *Raportti*.  2012. Vaillant Group.  (englanniksi)[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Vaillant Group (englanniksi)
* Vaillant
**Vaimoni on noita** on Yhdysvalloissa vuonna 2005 valmistunut elokuva, joka perustuu samannimiseen tv-sarjaan. Elokuvan pääosia näyttelevät Nicole Kidman, Michael Caine ja Will Ferrell.

Elokuva sai viisi Golden Raspberry -ehdokkuutta huonoudestaan sekä Teen Choice Award- ja Young Artist Award -ehdokkuudet.*lähde?*

Juoni
-----

Isabel Bigelow, noita, (Nicole Kidman) saapuu Kaliforniaan suunnitelmissa normaali elämä ilman loitsuja. Samaan aikaan, Hollywoodissa, itsekeskeinen näyttelijä Jack Wyatt (Will Ferrell) yrittää saada mainetta elokuva-alalla esittämällä Darrinia uudestaan kuvatussa televisiosarjassa *Vaimoni on noita*. Kun Jack sattumalta tapaa Isabelin, hän päättää välittömästi kutsua hänet Samanthan rooliin. Hänen toinen motiivinsa on saada rooliin epätunnettu näyttelijä, jotta mies voi itse jättää suorituksellaan näyttelijättären varjoonsa ja saada suosion itse.
Kun Isabel saa miehen oikean motiivin selville, hän suuttuu, ja hänen tätinsä kiroaa miehen. Kirous ei onnistukaan vaan se pitää purkaa. Mutta Isabel on rakastunut Jackiin ja päättää kertoa tälle totuuden itsestään.

Triviaa
-------

* Jim Carreyta oli ehdotettu Jackin rooliin, mutta tämä kieltäytyi muiden projektien takia
* Samanthan roolin harkittiin myös Jennifer Anistonia, Gwyneth Paltrow’ta, Cameron Diazia ja Alicia Silverstonea.

Arvioita
--------

*Turun Sanomien* Päivi Valotien mukaan *Vaimoni on noita* on tyylilajissaan aivan onneton, koska se ei täytä yhtäkään romanttisen komedian kolmesta perusvaatimuksesta: karismaattinen naishahmo, uskottava mieshahmo ja heidän välisensä kemia. Lisäksi 1960-luvulta peräisin oleva idea taikavaimosta on hänestä vanhentunut ja nykyajassa naiivi. "Moinen hömppä ei mene kakistelematta alas kuin ehkäpä korkeintaan söpöistä noitajutuista innostuneelle teiniyleisölle."

Lähteet
-------

* *Vaimoni on noita* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  Valotie, Päivi: Ponnettomia poppakonsteja *Turun Sanomat*.  14.10.2005. Viitattu 18.4.2019.
**Norbert Brainin** (12. maaliskuuta 1923 – 10. huhtikuuta 2005) oli itävaltalaissyntyinen viulisti, joka tuli tunnetuksi toiminnastaan Amadeus-kvartetin ensimmäisenä viulistina. Kvartetti debytoi vuonna 1947 ja päätti toimintansa vuonna 1987 alttoviulisti Peter Schidlofin kuoltua.

Brainin sai lapsuudessaan Itävallassa neljännesviulun seitsemänvuotispäivälahjakseen. Hän kehitti välittömästi kiinnostuksen instrumenttiin ja sai opetusta Riccardo Odnoposoffilta, Salomon Auberilta ja Rosa Hochmann-Rosenfeldiltä. Vuonna 1938 Brainin oli jo menettänyt vanhempansa ja eli sukulaisten tuella sisarustensa kanssa. Pian hän joutui jättämään Itävallan ja lähtemään Englantiin, jossa hän alkoi saada opetusta Carl Fleschiltä vuonna 1939. Hän onnistui hankkimaan paljon esiintymiskokemusta jo teininä. Vuonna 1946 hän voitti Carl Flesch -kilpailussa kultamitalin. Palkintoon kuului myös tilaisuus esiintyä Albert Hallissa, jossa hän oli solistina Ludwig van Beethovenin viulukonserton esityksessä Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa tammikuussa 1948. Brainin alkoi kuitenkin syventyä toimintaansa kamarimuusikkona.

Monivuosikymmenisellä urallaan Amadeus-kvartetin johdossa Brainin esitti mm. Haydnia, Mozartia, Beethovenia ja Schubertia. Kokoonpano kuitenkin esitti modernimpaakin musiikkia, kuten Béla Bartókia ja jopa Wienin toisen koulukunnan tuotantoa. 80-vuotispäiväänsä vuonna 2003 Brainin juhlisti esiintymällä konsertissa Wigmore Hallissa. Hän oli naimisissa preussilaissyntyisen Katinka Kottowin kanssa, ja parilla oli tytär Ann. Brainin kuoli syöpään 82 vuoden iässä.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  The Guardian: Obituary: Norbert Brainin


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Puola

 |
|  |
| Taiteenala | 
* MusicBrainz

 |
|  |
| Henkilöt | 
* BMLO
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* IdRef

 |

 |
Vähä Haukkasalo

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
PadasjokiPäijät-HämeSuomi |
| Saariryhmä | 
Padasjoenselän saariryhmä |
| Vesialue | 
Päijänne |
| Korkein kohta | 
112,5 m  |
| Pinta-ala | 
8,81 ha  |

Karttamuokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Vähä Haukkasalo**  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.

Maantietoa
----------

Saari on 520 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,8 hehtaaria. Se sijaitsee Virmailan ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä aivan Haukkasalon eteläpuolella. Muita lähisaaria ovat Mallaskallio, Keski-Haukkasalo, Niittusaari ja Paljaskallio. Saari muodostuu mäestä, joka kohoaa noin 34 metrin korkeuteen Päijänteestä. Sen länsipäässä on kaksi pikkuniemeä, jonne on järjestetty retkeilijöille rantautumis- ja nuotiopaikka. Sellaiset on myös Isossa Lammassaaressa.

Luontoarvoja
------------

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).

Katso myös
----------

* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Huomautukset
------------

1. ↑  Saaren pinta-ala on mitattu Karttapaikan pinta-alan mittaustyökalulla.
2. ↑  Saaren pinta-ala on otettu saaren ruotsinkielisen Wikipedian artikkelista, jossa tiedolla on ollut oma lähde.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5  Vähä Haukkasalo, Padasjoki (sijainti maastokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
2. ↑  Paikkatieto: Vähä Haukkasalo, *paikkatietoalusta.fi*, viitattu 29.9.2019
3. ↑  Vähä Haukkasalo, Padasjoki (sijainti varjokartalla) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
4. 1 2  Vähä Haukkasalo, Padasjoki (sijainti ilmavalokuvassa) *Karttapaikka*. Helsinki:  Maanmittauslaitos. Viitattu 29.9.2019.
5. ↑  Päijänteen alue (FI0335003), 7.3.2014, viitattu 25.9.2019

Päijänteen kansallispuisto

* Päijänne
* Haapasaari
* Kelvenne
* Pulkkilanharju
* Päijätsalo
**German Mihailovitš Titov** (ven. Герман Михайлович Титов, s. 18. lokakuuta 1965 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen ja venäläinen jääkiekkoilija.

Titov oli Turun Palloseuran kantavia voimia 1990-luvun alussa ja lukeutui joukkueen nimekkääseen keskushyökkääjistöön Saku Koivun ja Esa Keskisen ohella. Hän pelasi TPS:ssä myös NHL:n työsulun aikana kaudella 1994–1995.

Titov aloitti NHL-uransa vuonna 1993 Calgary Flamesissa, joka oli varannut hänet aikaisemmin samana vuonna. Hän edusti liigassa myös Edmonton Oilersia, Mighty Ducks of Anaheimia ja Pittsburgh Penguinsia. Hän jätti NHL:n kauden 2001–2002 jälkeen ja palasi kasvattajaseuraansa Himik Voskresenskiin, jossa hän pelasi kauden 2004–2005 loppuun.

Pelaajauransa jälkeen Titov ryhtyi valmentajaksi ja toimi ensin KHL-seura Metallurg Novokuzneskin apuvalmentajana. Lokakuussa 2013 hänet nostettiin seuran päävalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi kauden 2014–2015 loppuun. Seuraavan kauden alusta hän ryhtyi Spartak Moskovan päävalmentajaksi. Tästä tehtävästä hän sai potkut pian toisen kautensa alussa lokakuussa 2016. Joulukuun 13. päivä 2017 Titov kutsuttiin MHL-seura Omskie Yastreby:n päävalmentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi joulukuun loppuun ennen pääsyään KHL-seura Avangard Omskin päävalmentajaksi. Omskissa hän valmensi kauden loppuun ja aloitti seuraavan kauden alusta Traktor Tšeljabinskin päävalmentajana, kunnes erotettiin virastaan jo lokakuun puolivälissä. Tämän jälkeen hän ei ole toiminut valmennustehtävissä.

Saavutuksia
-----------

* Olympiahopeaa 1998
* Maailmanmestaruus 1993
* Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan (1993)
* Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjan hopeaa 1989, pronssia 1990
* Suomen mestaruus 1993

Aiheesta muualla
----------------

* German Titov The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)

Lähteet
-------

1. ↑  German Titov (jääkiekkoilija) *Elite Prospects*. Everysport Media Group AB.  (englanniksi)
**Johanna Maarit Reilin** (25. heinäkuuta 1963 Toijala) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on tehnyt uransa pääasiassa Hämeenlinnan kaupunginteatterissa

Ura
---

Reilin syntyi varastopäällikkö Arvo Reilinin ja näyttelijä Varpu Reilinin perheeseen. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1982–1986. Reilinin pitkä kiinnitys Hämeenlinnan kaupunginteatteriin alkoi 1986.

Reilinin rooleista mainittakoon Meeri (*Kivenpyörittäjän kylä*), Kivivuoren Anna (*Täällä Pohjantähden alla*), Marina Timofejevna (*Vanja-eno*), vanha emäntä (*Niskavuori - Loviisan tarina*) ja Ulriika (*Gabriel, tule takaisin*).

Näyttelijäntyönsä lisäksi Reilin on ohjannut ja käsikirjoittanut näytelmiä, kuten laulaja Carola Standertskjöldistä kertovan teoksen.

Lähteet
-------

* Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto*. Helsinki: Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993. ISBN 951-31-0236-X.

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993, s. 366
2. 1 2  Ilona / Tekijähaku / Reilin Johanna *ILONA-tietokanta*. Teatterin tiedotuskeskus (TINFO) ja Teatterimuseo. Viitattu 14.6.2021.
3. ↑  Hämeenlinnassa tehdään näytelmä Carolasta *Helsingin Sanomat*. Sanoma Oy. Viitattu 14.6.2021.

Aiheesta muualla
----------------

* Näytelmät.fi: Johanna Reilin
* Hämeen Sanomat: Avainsana - Johanna Reilin (Arkistoitu – Internet Archive)
*Tämä artikkeli käsittelee taruolentoa. Sanan muista merkityksistä, katso täsmennyssivu.*
John Bauerin kääpiöitä (tonttuja ja pieniä peikkoja) esittävä piirros.
**Kääpiö** on pienikokoinen ihmisenmuotoinen, yleensä miespuolinen taruolento. Tarujen kääpiöillä on usein valtavat voimat ja ne ovat ihmisille vaarallisia.

Suomen kielen sanan *kääpiö* mahdollinen etymologinen kantasana voi olla *kääppä* eli röykkiöhauta. Siinä tapauksessa kääpiöiden mytologinen alkuperä voisi olla hautakummun asukkaita eli haltioita, kumpuun haudattujen vainajien joskus jälkipolville - useimmiten näitä tulevasta onnettomuudesta varoittaakseen – näyttäytyviä yhteensulautuneita henkiä, omaisiaan suojelevia, aikojen kuluessa kuihtuneita hahmoja.

Lähes maailmanlaajuisesti eri mytologiat tuntevat pieniä ihmisiä, jotka asuvat maan tai veden alla. Keski-Amerikassa pikkuolentojen ajateltiin elävän luolissa. Hindulaisessa mytologiassa on jumala Vishnun viides inkarnaatio kääpiö Vamana, joka kykenee kolmella askeleella kulkemaan koko maailman läpi. Suomalaisessa mytologiassa kääpiöt olivat esimerkiksi maahisia. Tiedetään myös monta kertomusta vedestä nousevista "pienistä miehistä", jotka tulivat usein suorittamaan jonkun tärkeän teon. Eräällä niistä oli vaskiset vaatteet ja parta, sekä kirves, jolla kaadettiin iso tammi. Monissa myyteissä pienet ihmiset elivät maan alla ylösalaisin, ja saattoivat jopa houkutella ihmisiä nurinkuriseen maailmaan. Edellä mainittujen lisäksi lukuisat muutkin taruolennot ovat kuin pienikokoisia ihmisiä.

Kansanuskomuksissa kääpiöt olivat jättiläisten tavoin jäänteitä muinaisesta maailmasta. Kääpiöitä pidettiin taitavina, vihamielisinä, loitsimiskykyisinä ja epäluuloisina, mutta joissakin tarinoissa he ovat kiitollisia ja avuliaita.

Skandinaavisessa mytologiassa kääpiöt olivat ensimmäinen Odin-ylijumalan maailmaa asuttamaan luomista roduista. Ne syntyivät Ymir-jättiläisen kalmoa kaivavista valkoisista toukista. Mustista toukista syntyi pahoja peikkoja, kääpiöiden vihollisia. Koska kääpiöt ja peikot syntyivät toukista, jotka kaivelivat Ymirin ruumista, joka muodosti maankamaran, nämä jatkoivat Odinin luomina lajeina eloaan maan alla. Jos kääpiöt tai peikot tulevat maan alaisesta kodista päivänpaisteeseen, ne kivettyvät välittömästi kivipatsaiksi.

Fantasiakirjallisuus käytti kääpiötarinoiden raaka-aineena lähinnä skandinaavisia myyttejä, joista se jalosti ja muokkasi kääpiöitä huomattavasti. Fantasiakirjallisuus vakiinnutti kääpiöistä rodun tai lajin, jonka kaikki jäsenet ovat parrakkaita, ja asuvat vuorten alla harjoittaen kaivostoimintaa. Kääpiöiden yhteys kaivostoimintaan on tosin vanhempaa kansanperinnettä. Naiskääpiöitä esiintyy tarinoissa vähän ja nekin ovat usein parrakkaita. Jos kääpiö on aseistettu, aseena on yleensä kirves. Jos kääpiöllä on hattu, se on suippopäinen, huppumainen tai kypärä. Usein kääpiön nenänpää on pyöreähkö ja posket pyöreät.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Hans Biedermann: *Suuri symbolikirja*, s. 176. Suom. Pertti Lempiäinen. WSOY, 1993. ISBN 951-0-18537-X.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kääpiö** Wikimedia Commonsissa
**Eyak** on na-dené-kielikuntaan kuuluva kuollut kieli. Se oli kieliryhmänsä ainoa kieli, mutta muodostaa yhdessä athabasca-kielten kanssa (englanniksi) *Athabaskan-Eyak* -ryhmän. Tlingit on myös kaukaisempaa sukua näille ja näiden kolmen muodostamasta kielikunnasta käytetäänkin joskus nimitystä *Athabaskan-Eyak-Tlingit*.

Eyakia on historiallina aikoina puhuttu keskisessä Etelä-Alaskassa Kuparijoen (Copper River, Reka Mednaja) suulla, mutta aikaisemmin puhuma-alue ulottui Yakutatin lahdelta Kuparijoen deltan itäreunalle, mutta ei varsinaisen deltan alueelle eikä varsinkaan sen länsipuolelle, josta tämän kansan löysi Frederica de Laguna vuonna 1930. Viimeinen elossa ollut kielen puhuja oli Marie Smith Jones (14. toukokuuta 1918 – 21. tammikuuta 2008) Alaskan Cordovasta. Hän asui viimeisinä vuosinaan Anchoragessa. Smith oli myös viimeinen täysverinen eyak-intiaani sekä myös viimeinen eyak-intiaani, joka oli uskonnoltaan ortodoksi.

Aiheesta muualla
----------------

* Marie Smith Jonesin haastattelu
Mirach ja vasemmalla yläällä NGC 404
**Mirach** (*Merach*, beeta (β) Andromedae) on Andromedan tähtikuviossa oleva jättiläistähti. Tähden etäisyys Hipparcos-satelliitin mittaamana vuonna 2007 on 199,44 valovuotta. Tähti on puolisäännöllinen muuttuva tähti, jonka näennäinen kirkkaus vaihtelee välillä 2,01–2,10 ja on keskimäärin 2,07. Absoluuttinen kirkkaus on −1,87. Väri-indeksi B-V on 1,58. Silmin nähtävä tähden väri on punainen. Puolisäännöllisten muuttujien tapaan tähti on viileä, spektriluokaltaan M0+IIIa, ja sen pintalämpötila on 3 200–3 800 kelviniä. Kokonaissäteily on 1 900 kertaa Aurinkoa voimakkaampaa. Massaltaan Mirach on 3–6 kertaa Aurinkoa suurempi. Tähden säde on noin 0,4 AU. Tähdellä on joko hiili- tai heliumydin, ja siitä tulee valkea kääpiö. Tähdellä on pääsarjaan kuuluva pienimassainen seuralainen, jonka näennäinen suuruusluokka on 14 ja jonka minimietäisyys kumppanistaan on 1 700 AU.

Lähteet
-------

1. ↑  Universe Guide: Mirach (Beta Andromedae) Star Facts (Distance, Colour & more) - Universe Guide *www.universeguide.com*.  25-01-2015T09:39:00. Viitattu 25.4.2023. (englanniksi)

  

Andromedan tähdistö (Andromeda) » luettelo tähdistä, luokka

|  |  |
| --- | --- |
| Tähdet | α And, β And, γ1 And, δ And, 51 And, ο And, λ And, μ And, ζ And, υ And, κ And, φ And, ι And, π And, ε And, η And, σ And, ν And, 7 And, θ And, 3 And, 65 And, 58 And, 8 And, ω And, γ2 And, 60 And, ξ And, τ And, ψ And, 22 And, χ And, 41 And, 2 And, V428 And, ρ And, 64 And, 28 And, 14 And, 49 And, 32 And, 4 And, 6 Per, 62 And, 18 And, 55 And, 11 And, 36 And, 15 And, 63 And, 47 And, 44 And, 5 And, 56 And, 23 And, 13 And, 12 And, 45 And, 10 And, OU And, KK And, 6 And, 39 And, 9 And, 59 And A, 26 And, GO And, 66 And, OP And, CG And, LN And, V385 And, GY And, ET And, 59 And B, R And, Groombridge 34, Z And, WASP-1, Ross 248, S And |
| Eksoplaneetat | υ And A b, υ And A c, υ And A d, HAT-P-32b |
**Ajan rannalla** on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin vuonna 1998 julkaisema kirja. Kuten monet muutkin Mankellin kirjat, se kertoo Afrikasta.

Kirja koostuu erillisistä, välillä toisiinsa limittyvistä tarinoista, ihmiskohtaloista, joita vanha afrikkalainen mies kertoo nuotion ääressä eurooppalaiselle kuulijalleen. Jotkin tarinoista ovat surrealistisia, esimerkiksi kuolleet ihmiset puhuvat eläville ja tulevat välillä takaisin maan päälle.

Mankell alkoi kirjoittaa romaaniaan jo 1970-luvulla vierailtuaan ensimmäistä kertaa siirtomaansodan kynsissä kamppailevassa Mosambikissa, mutta kirja vaati 25 vuotta kypsyttelyä ennen kuin se oli valmis.

*Ajan rannalla* ilmestyi suomeksi vuonna 2008 ja sai suomalaisilta arvostelijoilta ristiriitaisen vastaanoton. Helsingin Sanomien kriitikko Pertti Arvola totesi: "Ajan rannalla on kiehtova, jännittävästi polveileva romaani, josta paistaa Mankellin kiintymys afrikkalaisiin ja Afrikkaan. Paikoittain tämä kiintymys uhkaa tosin lipsahtaa hieman kritiikittömän ihannoinnin puolelle." Keskisuomalaisen Marko Ikävalko ei pitänyt kirjaa varsinaisesti huonona, mutta hänestä "kirjailijan ote ei ole luonteva, vaikka Mankell on varmaan yksi parhaista Afrikan tuntijoista".

Lähteet
-------

* Ajan rannalla *KULSA*. Kirjasampo. Viitattu 31.12.2021.
* Arvola, Pertti: Tarinoita Afrikasta *Kirjat*.  23.2.2009. Helsingin Sanomissa.  Arkistoitu 26.2.2009. Viitattu 31.12.2021.
* Ikävalko, Marko: Ajan rannalla - Henning Mankell *Keski-Suomi*.  31.3.2008. Mediatalo Keskisuomalainen. Viitattu 31.12.2021.

Viitteet
--------

1. ↑  Ajan rannalla *Kirjat*. Goodreads. Viitattu 31.12.2021.
**Mirage** on Klaus Schulzen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Sisällöltään se on hidastempoista, ambient-vaikutteista elektronista musiikkia, jonka tunnelma on monin paikoin selvästi melankolinen. Albumin alkuperäisestä julkaisusta vastasivat saksalainen Brain ja brittiläinen Island Records. 

Albumi on omistettu Hans Dieter Schulzelle, muusikon veljelle, joka kuoli sairauteen levyn teon aikoihin. Albumista 2000-luvulla tehdyn uudelleenjulkaisun kansilehtisessä Klaus Schulze sanoo, että veljen kohtalo luultavasti heijastuu *Miragen* musiikissa. Toisaalta albumin oli ilmeisesti muutenkin tarkoitus olla omalla tavallaan vakava ja "kylmä", koska se on Schulzen mukaan konseptialbumi, jonka perusideana oli luoda eräänlainen "elektroninen talvimaisema". Samaisessa kansilehtisessä hän kertoo myöhemmin huomanneensa, että *Miragen* heijastamia teemoja ovat "myös jääkausi, talvi, stagnaatio ja kuolema".

Revisited Records -levymerkki julkaisi *Miragen* uudelleen vuonna 2005. Tuolloin mukaan lisättiin bonusraidaksi Schulzen vuonna 1976 tekemä soundtrack-kappale. Lisäksi albumin ensimmäisestä kappaleesta "Velvet Voyage" on uudelleenjulkaisulla hieman alkuperäisestä poikkeava versio. 

Alkuperäisen albumin kesto on noin 58 minuuttia, uudelleenjulkaisun 77:10.

Kappaleet
---------

1. Velvet Voyage – 28.16
2. Crystal Lake – 29.15
3. In cosa crede chi non crede? – 19.39   (uudelleenjulkaisun bonusraita)

Kokoonpano
----------

* Klaus Schulze – kaikki instrumentit (myös alkuperäisen albumin tuottaja)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  *Klaus Schulze talks about "Mirage".* 2005. Uudelleenjulkaisun kansilehtinen.

Aiheesta muualla
----------------

* Mirage Klaus Schulzen sivuilla (englanniksi)
* Mirage AllMusicissa (englanniksi)
**Nenad Žugaj** (s. 19. huhtikuuta 1983 Zagreb) on kroatialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on MM- ja EM-mitalisti. Hän edustaa zagrebilaista *Lika*-seuraa ja hänen valmentajansa on Davor Jakubek.

Žugaj saavutti Moskovan MM-kilpailuissa 2010 pronssia 84 kg:n sarjassa. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa samassa painoluokassa lisäksi seitsemänneksi 2011 ja 2013 sekä yhdeksänneksi 2009. 85 kg:n sarjassa hän oli MM-kisoissa kahdeksas 2015. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 84-kiloisissa neljästoista.

Žugaj saavutti Tbilisin EM-kilpailuissa 2013 pronssia 84 kg:n sarjassa. Hän oli samassa painoluokassa viides EM-kilpailuissa 2010. Euroopan kisoissa 2015 hän oli viides 85 kg:n sarjassa. Välimeren kilpailuissa hän sai 84-kiloisissa kultaa 2009 ja pronssia 2013. Hän voitti 84 kg:n painoluokassa Välimeren alueen mestaruuden 2011 ja sai sotilaiden MM-pronssia 2008.

Hänen kaksoisveljensä on Neven Žugaj.

Lähteet
-------

1. 1 2  Nenad Žugaj *sports-reference.com*.  Arkistoitu 17.12.2012. Viitattu 10.6.2015. (englanniksi)
2. 1 2 3 4  Zugaj, Nenad (CRO) *iat.uni-leipzig.de*. Viitattu 11.9.2015. (englanniksi)
**Nennius** oli 800-luvulla elänyt walesilainen munkki ja historioitsija, jota pidetään *Historia Brittonum* -teoksen kirjoittajana. Teos on Englannin ja Walesin varhaishistorian tutkimuksen keskeinen lähde. Se on yksi varhaisimpia tunnettuja tekstejä, jossa mainitaan kuningas Arthur, ja luetellaan 12 hänen voittamaansa taistelua. Siinä kerrotaan myös saksien tunkeutumisesta Englantiin 600-luvulla.

*Historia Brittonumista* on säilynyt nykypäiviin 35 käsikirjoituskopiota, joista vanhimmat ovat 900-luvun alkupuolelta. Nenniuksen arvellaan kirjoittaneen alkuperäisen teoksen joskus vuosien 796 ja 830 välisenä aikana. Toisaalta on myös mahdollista, että hän vain muokkasi uusiksi jonkun muun tekemän vielä varhaisemman työn. Nenniuksesta itsestään ei tiedetä paljoa, paitsi että *Historia Brittonumin* esipuheessa hän kertoo olleensa vuonna 809 kuolleen piispa Elvoduguksen oppilas.

Lähteet
-------

1. ↑  Nennius *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 1.3.2014. (englanniksi)


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Israel
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |