recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Naudanlihaa, kermakastiketta ja knöödeleitä karpaloiden ja kermavaahdon kera.
Paistettua juustoa, ranskanperunoita, tartarkastiketta ja olutta.
**Tšekkiläinen keittiö** (tšekiksi: *česká kuchyně*) on saanut paljon vaikutteita naapurimaidensa keittiöstä. Tšekkiläinen ruoka on varsin lihapainotteista, kasvikset ja kala ovat jääneet vähemmälle huomiolle. Ruoka on myös varsin rasvapitoista, ja se sopii hyvin yhteen oluen kanssa.

Suosituin liha on sianliha, joka kattaa noin puolet koko lihankulutuksesta. Myös naudan- ja broilerinlihaa syödään paljon. Tšekkiläisessä keittiössä tyypillisiä ovat monenlaiset kastikkeet, jotka voivat olla kerma-, tomaatti- tai lihaliemipohjaisia. Myös gulassi on suosittua.

Alkuruokana syödään usein keittoa, joita on monenlaisia. Tšekissä syödään esimerkiksi liha-, kana-, herne-, linssi- ja perunakeittoa.

Tšekissä syödään aterian lisukkeina tyypillisesti knöödeleitä (*knedlíky*), jotka voidaan valmistaa vehnäjauhoista tai perunoista. Knöödeli muotoillaan raa'asta hiivataikinasta pitkulaiseen muotoon ja kääritään puhtaan liinan sisään, missä se keitetään kypsäksi. Knöödelistä leikataan lautaselle muutama kiekon muotoinen pala.

Myös paistettu ja leivitetty juusto (*smažený sýr*) on suosittu ruokalaji. Se on tyypillisesti edamjuustoa, joka leivitetään jauhoissa, munassa ja leivänmuruissa, paistetaan ja tarjotaan tartarkastikkeen ja paistettujen perunoiden kera.

Yleisiä jälkiruokia ovat muun muassa hedelmäknöödelit ja -piirakat sekä maitovanukkaat.

Tšekissä juodaan asukasta kohden eniten olutta maailmassa. Tunnettuja tšekkiläisiä olutmerkkejä ovat muun muassa Kozel, Budweiser Budvar ja Pilsner Urquell. Väkevistä alkoholijuomista kuuluisimpia ovat Becherovka-likööri ja King of Spirits -absintti. Tšekissä valmistetaan myös Kofola-kolajuomaa, joka alun perin kehitettiin tšekkoslovakialaiseksi vaihtoehdoksi yhdysvaltalaiselle, "imperialistiselle" Coca-Colalle.

Lähteet
-------

1. ↑  ČSÚ: Czechs eat less meat, drink more alcohol *Czech News Agency*.  5 December 2013. The Prague Post.  Arkistoitu 3 tammikuu 2014. Viitattu 3 January 2014.
2. ↑
**Uusi realismi** oli 1900-luvun alkupuolen tietoteoriaan keskittynyt filosofinen suuntaus, jonka muodostivat ennen kaikkea kuusi yhdysvaltalaista filosofia: Edward Gleason, Edwin Holt, Walter Marvin, William Montague, Ralph Barton Perry ja Walter Pitkin. Uusi realismi suuntautui idealismia ja erityisesti hegeliläisyyttä vastaan, ja pyrki erottamaan metafysiikan tietoteoriasta. Uutta realismia voidaan pitää naiivin realismin muotona.

Uudet realistit hylkäsivät tietoteoreettisen subjektivismin eli sen, että kaikki tietomme olisi fenomenologista ja koskisi maailmaa vain sellaisena kuin se näyttäytyy meille. Ryhmä katsoi, että kun ihminen on tietoinen jostain oliosta, olisi virhe sanoa, että silloin olisi olemassa kaksi tosiasiaa – tieto oliosta mielessä, ja mielen ulkopuolinen olio itsessään. Uudet realistit katsoivat, että ne esineet, joista jotakin tiedetään tai ei tiedetä, voivat olla olemassa riippumatta siitä, oltiinko niistä tietoisia tai ei. Uudet realistit uskoivat siis objektiivisen todellisuuden olemassaoloon.

Perry oli uuden realismin ensimmäisiä edustajia teoksellaan *The Ego-Centric Fredicament* (1910). Laajemmaksi filosofiseksi liikkeeksi uusi realismi muodostui edellä mainitun ryhmän julkaistua artikkelin "The Program and First Platform of Six Realists" (*The Journal of Philosophy*, 1910) sekä teoksen *The New Realism* (1912). Brittiläisistä filosofeista uutta realismia kannattivat mm. Bertrand Russell, G. E. Moore, T. P. Nunn, Samuel Alexander ja George Stout, ja yhdysvaltalaisista mainittujen lisäksi mm. F. J. E. Woodbridge, G. S. Fullerton ja E. B. McGilvary.

Kriittinen realismi oli myöhempi realistinen liike, joka suuntautui muun muassa uutta realismia vastaan.

Lähteet
-------

1. 1 2  The New Realism: Six Philosophers Gathered Together to Defend It *The New York Times*.  24. marraskuuta 1912. Viitattu 1. lokakuuta 2007.
2. 1 2 3  Kinnunen, Timo: Pragmatismi ja amerikkalaisen filosofian traditio: Pragmatismi ja sen suhde 1700–1900-lukujen filosofisiin traditioihin *fortunecity.de*.  Arkistoitu 31.3.2004. Viitattu 1. lokakuuta 2007.
3. ↑  New Realism *Encyclopedia of Philosophy*. Viitattu 1. lokakuuta 2007.
Republikaanit säilyttivät paikkansa  Demokraatit säilyttivät paikkansa  Demokraatit saivat uuden paikan

|  |
| --- |
| Paikkamuutokset vaalipiireittäin
 |

**Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2006** järjestettiin 7. marraskuuta 2006. Ne olivat presidentti George W. Bushin toisen virkakauden puolivälin vaalit. Niissä valittiin edustajat Yhdysvaltain 110. kongressiin. Republikaaninen puolue menetti enemmistöasemansa, jonka se oli saanut vuoden 1994 vaaleissa.

Oppositiossa 12 vuotta ollut demokraattinen puolue sai 31 lisäpaikkaa. Vaalien jälkeen demokraateilla oli edustajainhuoneessa 233 edustajaa, kun republikaaneilla oli 202 edustajaa. Kahden valtapuolueen ulkopuolelta ei päässyt ehdokkaita edustajainhuoneeseen.

Ensimmäistä kertaa republikaanisen puolueen historiassa se ei pystynyt missään vaalipiirissä viemään demokraateilta paikkaa edustajainhuoneeseen. Nancy Pelosista tuli ensimmäinen naispuolinen puhemies. Edustajainhuoneeseen valittiin myös sen ensimmäinen muslimijäsen (Keith Ellison) ja ensimmäiset buddhalaisjäsenet (Mazie Hirono ja Hank Johnson).

Tulokset
--------

| Puolue | Paikat | Ääniosuus |
| --- | --- | --- |
| 2004 | **2006** | +/- | Paikkaosuus | Äänet | % | Muutos |
| Demokraattinen puolue | 202 | **233** | +31 | 53,6% | 42 082 311 | 52,0% | +5,4% |
| Republikaaninen puolue | 232 | **202** | −30 | 46,4% | 35 674 808 | 44,1% | −5,1% |
| Sitoutumaton | 1 | **0** | −1 | 0,0% | 436 279 | 0,5% | −0,1% |
| Libertaaripuolue | − | − | − | − | 650 614 | 0,8% | −0,1% |
| Vihreä puolue | − | − | − | − | 293 606 | 0,4% | +0,1% |
| Working Families Party | − | − | − | − | 164 638 | 0,2% | +0,1% |
| Itsenäisyyspuolue | − | − | − | − | 135 027 | 0,2% | 0,0% |
| Perustuslain puolue | − | − | − | − | 128 655 | 0,2% | +0,1% |
| Reformipuolue | − | − | − | − | 53 862 | 0.0% | −0.1% |
| Muut puolueet | − | − | − | − | 210 884 | 0,3% | −1,5% |
| **Yhteensä** | **435** | **434** | **0** | **100,0%** | **80 975 537** | **100,0%** | **-** |
| Lähde: Ballot Access News |

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:United States House of Representatives elections, 2006
**Ledan talo** oli antiikin aikainen yksityistalo Dionin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dionin arkeologisella alueella nykyisen Díon kylän lähellä Dío-Ólympoksen kunnassa.

Talosta löydettyjen veistosten kopioita, oikealla talolle nimen antanut Leda ja joutsen.
Ledan talo oli rakennettu roomalaisella kaudella noin 100- tai 200-luvulla jaa. Se sijaitsee juuri Dionin kaupunginmuurien sisäpuolella kaupungin kaakkoiskulmassa. Talo on saanut nimensä sieltä löydetystä pöytää tukeneesta veistoksesta, joka esittää Ledaa ja joutsenta. Rakennuksessa oli myös lukuisia muita vastaavantyyppisiä veistettyjä pöydänjalkoja. Heti talon länsipuolella sijaitsee niin kutsuttu Zosaksen talo.

Talosta löydetyt veistokset ovat Díon arkeologisessa museossa. Raunioissa on esillä niiden kopioita.

Lähteet
-------

1. ↑  Dionin esittely (Flash) (Dionin arkeologisen puiston verkkosivut) *Δίον Αρχαιολογικό Πάρκο*. Viitattu 13.3.2017.
2. ↑  Dion: the town *Rome Art Lover*. Viitattu 13.3.2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ledan talo** Wikimedia Commonsissa
**Ledrai** (m.kreik. Λήδραι, *Lēdrai*, myös Λήδροι/Λήδρα/Λήδρον, *Lēdroi/Lēdra/Lēdron*, lat. *Ledra/Ledrae*) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi Pediaíos-joen tasangolla nykyisen Nikosian eteläosan alueella.

Historia
--------

Ledrain paikalla on ilmeisesti ollut asutusta jo neoliittisella kaudella ja uudelleen viimeistään mykeneläisellä kaudella eli myöhäisellä pronssikaudella. Ledrain kaupunki on ollut olemassa viimeistään geometriselta kaudelta lähtien. Se oli yksi Kyproksen vanhoista kaupunkikuningaskunnista. Assyrialaisissa lähteissä mainitaan kaupunki nimeltä *Ledir*, mikä saattaa viitata Ledraihin.

Kaupungin historiasta antiikin aikana tiedetään vain vähän. Evankelista Markuksen mainitaan käyneen Ledraissa vuonna 52 jaa. matkalla Salamiista Limeniaan. Ledrai oli olemassa vielä varhaiskristillisellä kaudella, jolloin se oli piispanistuin. 300-luvulla sen piispana mainitaan Trifyllios.

Rakennukset ja löydökset
------------------------

Ledrain jäänteitä on löydetty Nikosian eteläosista venetsialaisaikaisen kaupunginmuurin kummaltakin puolelta pääasiassa sattumalöytöinä. Rakennuslöytöihin lukeutuvat muun muassa Apollonille omistetuksi oletetun pyhäkön jäänteet. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa tiedetään olleen myös Afroditen kultti ja tälle omistettu pyhäkkö, mutta sitä ei ole löydetty. Ledrain hautausmaita on löydetty kaupungin länsi- ja eteläpuolelta. Esinelöytöihin kuuluu muun muassa mykeneläistä keramiikkaa.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Stillwell, Richard & MacDonald, William L. & McAllister, Marian Holland (toim.): "LEDRAI or Ledroi, Ledra, Ledron (Leukosia) Cyprus", *The Princeton Encyclopedia of Classical Sites*. Princeton, N. J.: Princeton University Press, 1976. Teoksen verkkoversio.
2. 1 2  Smith, William: "Ledron", *Dictionary of Greek and Roman Geography*. Boston: Little, Brown and Company, 1854. Teoksen verkkoversio.
3. ↑  Ledroi/Leuke Ousia *Pleiades*. Viitattu 1.2.2018.
Leijonan symboli
Leijona. Kuva 1400-luvun länsimaisesta astrologiakirjasta.
**Leijona** eli **jalopeura** (**Leo**) on viides *Eläinradan merkeiksi* kutsutuista sektoreista, joihin eläinrata varsinkin astrologiassa jaetaan. Se käsittää alueen 120–150 astetta kevättasauspisteestä itään. Aurinko saapuu tähän merkkiin vuosittain 22. tai 23. heinäkuuta ja siirtyy seuraavaan Neitsyen merkkiin elokuun 23. päivän aikoihin. Sitä aikaa vuodesta, jonka Aurinko on tämän merkin alueella, on vanhastaan sanottu myös mätäkuuksi.

Merkki on saanut nimensä Leijonan tähdistöstä, joka 2 000 vuotta sitten sattui liki­pitäen yhteen tämän merkin kanssa.*lähde?* Maan akselin suunnan kiertymisen eli prekession vuoksi merkit eivät kuitenkaan enää vastaa saman­nimisiä tähdistöjä, vaan nykyisin Kaksosten merkki vastaa suunnilleen Kravun tähdistöä.

Astrologisten käsitysten mukaisesti nimitystä leijona käytetään varsinkin horoskoopeissa myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa tässä merkissä.

Lähteet
-------

1. ↑  *Yliopiston almanakka vuodeksi 2011 jälkeen Vapahtajamme Kristuksen syntymän*, s. 38, taulukko Auringon liike Eläinradalla 2011. Helsingin yliopisto, Ajasto Paperproduct, 2010. ISSN 1239-1654.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Leijona (Eläinradan merkki)** Wikimedia Commonsissa

  

Eläinradan merkit
Oinas | Härkä | Kaksoset | Krapu | Leijona | Neitsyt | Vaaka | Skorpioni | Jousimies | Kauris | Vesimies | Kalat
**Uno Aleksander Nyberg** (31. toukokuuta 1890 Helsinki – 17. kesäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Nybergin vanhemmat olivat Johan Henrik Nyberg ja Aurora Wilhelmina Forss ja puoliso vuodesta 1914 Naima Natalia Nyman. Nyberg kävi kansakoulun ja työskenteli sitten useiden eri yritysten palveluksessa, kuten Siemens & Halske. Vuonna 1918 hän perusti oman Sähkövaruste-yhtiön, joka kasvoi tarjoamaan kattavan valikoiman sähköasennustarvikkeita kuten pistorasiat ja katkaisimet, mittari- ja ryhmätaulut ja suurjännitekoneet. Nybergin tehdas, jossa tarvikkeet valmistettiin, oli pitkään ainoa laatuaan Suomessa. Yritys myi tuotteita myös ulkomaille, Etelä-Amerikkaan asti, ja sen merkitys kotimaassa oli esimerkiksi sota-aikana erittäin huomattava.

Nybergillä oli myös muita liiketoimia ja osakkuuksia yrityksissä, muun muassa hartsiteollisuudessa, ja hän perusti 1940-luvun alussa metallituoteyritys Sekkon ja hankki omistukseensa muovitehdas Sätekon. Tämän lisäksi hän perusti ja omisti useita tehdas- ja asuinkiinteistöjä. Eläkkeelle Nyberg ei jäänyt koskaan Sähkövarusteen toimitusjohtajan tehtävästä, vaan hoiti sitä kuolemaansa saakka. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1948.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Uno A. Nyberg *Biografiasampo*. Viitattu 22.2.2022.
2. ↑  60-vuotiaita. *Helsingin Sanomat*, 31.5.1950, s. 6.
**Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 1992** pidettiin 3. marraskuuta 1992 yhtä aikaa presidentinvaalien kanssa. Presidentinvaaleissa demokraattien Bill Clinton ja Al Gore valittiin presidentiksi ja varapresidentiksi. He voittivat istuvan presidentin, republikaanipuolueen George H. W. Bushin ja tämän varapresidentin Dan Quaylen.

Edustajainhuoneen vaaleissa demokraatit menettivät yhdeksän paikkaa republikaaneille, mutta säilyttivät enemmistön sekä edustajainhuoneessa että senaatissa.

Tulokset
--------

| Puolue | Paikat | Paikkaosuus | Ääniosuus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | **Valitut** | Muutos |
| Demokraattinen puolue | 267 | **258** | -9 | 59,3% | 50,1% |
| Sitoutumaton | 1 | **1** | +0 | 0,2% | 1,3% |
| Republikaaninen puolue | 167 | **176** | +9 | 40,5% | 45,1% |
| Yhteensä | 435 | 435 | +0 | 100,0% | 100,0% |

Lähteet
-------


Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:United States House of Representatives elections, 1992
**Unlicenced Mobile Access** (UMA) on tekniikka, joka sallii pääsyn GSM- ja GPRS-verkon palveluihin muun muassa langattoman lähiverkon ja Bluetoothin kautta. UMA mahdollistaa mobiilin puheen ja datan sekä muun liikenteen saumattoman siirtämisen langattomien radioverkkojen yli ja täten laajentaa IMS- ja SIP-pohjaisia palveluita sekä sovelluksia IP kytkentäiseen verkkoon. UMA:sta käytetään myös nimeä Generic Access Network eli GAN.

Historia
--------

Vuoden 2003 joulukuussa 14 johtavaa mobiilioperaattoria ja palveluntarjoajaa sopivat yhdessä piiri- ja pakettikytkentäisten palvelujen sekä IMS-pohjaisten palveluiden kehittämisestä niin, että niitä voitaisiin käyttää minkä tahansa IP-pohjaisen verkon yli, mukaan lukien Internet. Samassa sovittiin, että kehitystyön tulokset julkaistaisiin ja esiteltäisiin standardina ratkaisuna. Tarkoituksena saavuttaa globaali standardius UMA-tekniikalle.

Lokakuussa 2004 kehitysyhteisö julkisti UMA:sta ensimmäisen version ja esitteli sen myös 3GPP-yhteisölle. Huhtikuussa 2005 3GPP-yhteisö julkaisi UMA:n osana release 6:ta, tosin se käytti siitä nimeä GAN (Generic Access Network). Pian 3GPP-yhteisön adoptoitua UMA:n, alkoivat laitevalmistajat tekemään UMA-tekniikkaa hyödyntäviä laitteita.

Toimintaperiaate
----------------

Hanke syntyi tarpeesta saada laadukkaita ja edullisia mobiilipalveluita kuluttajille kotiin ja työpaikalle. Tarkoituksena oli luoda standardoitu tekniikka, jonka avulla voisi saumattomasti vaihtaa mobiiliverkosta esim. langattomaan laajakaistaan (WLAN). UMA-tekniikalla saavutetaan vaihtoehtoinen yhteys GSM- ja GPRS-runkoverkkoihin IP-pohjaisten laajakaistayhteyksien avulla. Tekniikan avulla kaikki liikenne: data, puhe, viestit kulkee jonkin muun kuin operaattorin verkon kautta.

UMA-tekniikka hakee automaattisesti langattomia verkkoja, joihin se voisi muodostaa yhteyden. Suurin hyöty saataisiin verkoista, jotka ovat "aina" päällä, kuten työpaikoilla ja julkisissa paikoissa esim. nettikahvilat ja kauppakeskukset. UMA suunniteltiin niin, että se voi hyödyntää suoraan jo olemassa olevia verkkoja eikä mitään uutta infrastruktuuria tarvitsisi rakentaa. Toimintamalli luotiin näkymättömäksi verkkolaitteille (tukiasemat, reitittimet ja modeemit).

Saumattomuus UMA:ssa saavutettiin vain kehittämällä uusi verkkoelementti, UMA Network Controller, UNC sekä sen kanssa keskustelevia protokollia, jotka turvaavat GSM/GPRS signallointiliikenteen IP-verkossa.

Edut
----

Palveluntilaajan näkökulmasta:

● Usein langattomat laajakaistayhteydet ovat nopeudeltaan operaattorin mobiiliverkkoja nopeampia ja luotettavampia

Operaattorin näkökulmasta:

● Mobiiliverkkoon saadaan lisää kaistaa, jos tilaaja siirtyy käyttämään jonkin muun verkkoa
*Tämä artikkeli käsittelee järveä. S/S *Unnukka* käsittelee höyrylaivaa.*

**Unnukka** (joskus myös *Unnukanjärvi*) on Vuoksen vesistön Leppävirran reittiin kuuluva järvi Leppävirran ja Varkauden alueilla Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 80 km², ja pinnankorkeus 81,3 m merenpinnan yläpuolella. Järvi saa vetensä pohjoisessa Kallavedestä, joka laskee järveen Konnuksenkanavan sekä Emä-, Pirtti- ja Koivukoskien kautta. Kallaveden reitin vesistä 70 % virtaa Unnukkaan. Unnukasta vedet laskevat Varkaudessa Ämmäkosken, Kämärinkosken, Taipaleen kanavan ja Huruskosken voimakanavan kautta Saimaaseen, Haukiveden Siitinselkään. Järven pituus luode–kaakkosuunnassa Leppävirralta Varkauteen on lähes 30 km.

Järveä luonnehtii rikkonaisuus ja erittäin runsas saarien määrä; sen yli 400 saaresta mainittavia ovat Leppäsalo, Timonsalo, Tiheänsalo, Tervassalo, Pöyhönsaari ja Tanskansaari. Leppäsalo, joka on pinta-alaltaan yli 10 km², erottaa pohjoiset Voipaanselän ja Saviveden altaat varsinaisesta Unnukan altaasta. Jos lähes samassa tasossa oleva Savivesi luetaan Unnukkaan, saadaan yhteispinta-alaksi noin 110 km². Suuria selkiä ovat Paloisselkä, Änäkänselkä ja Kinkamonselkä, joiden itäpuolella sijaitsee Soisalon laaja saari. Sokkeloisella järvellä on rantaviivaa 478 km. Matalahkon järven keskisyvyys on 6,3 m; suurin syvyys, 41 m, on mitattu järven länsiosasta Timonselältä.

Unnukan vedenlaatu on yleiseltä käyttökelpoisuusluokitukseltaan hyvä. Vain pohjoisessa Saviveteen luettava Konnuslahti on vedenlaadultaan tyydyttävä tai osin jopa välttävä. Unnukka on lievästi rehevöitynyt, mutta sen vesi on varsin kirkasta.

Katso myös
----------

* Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Järviwiki: Järviwiki – Unnukka Järviwiki. Viitattu 22.4.2013.
2. 1 2  Pohjois-Savon ELY: ymparisto.fi – Perustietoja Unnukasta Pohjois-Savon ELY. Viitattu 22.4.2013. [vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona, GTK, 2004
Näkymä Jukupark Turkuun elokuussa 2012.
**JukuPark Turku** on Turun Kaerlassa, Impivaaran liikuntakeskuksen tuntumassa sijaitseva ulkovesipuisto, joka avattiin 3. heinäkuuta 2010. Vesipuiston alue on 2,5 hehtaaria ja sille on rakennettu muun muassa kolme grilliravintolaa ja Merirosvosaari-vesileikkimaailma, jossa on yli kymmenen vesiliukumäkeä, jotka laskevat 1 200 neliömetrin altaaseen. Alueella on myös kaksi muuta suurempaa liukumäkitornia, muita uima-altaita ja auringonottoterasseja.

Pomppulinnaonnettomuus
----------------------

Kolme ihmistä loukkaantui JukuPark Turussa 10. kesäkuuta 2023 onnettomuudessa, jossa tuulenpuuska nosti kolme pomppulinnaa ilmaan.

Katso myös
----------

* Jukupark Kalajoki

Lähteet
-------

1. ↑  JukuPark tavoittelee 90 000 kävijää  2.6.2010. Yle Turku. Viitattu 31.12.2016.
2. ↑  Nurmi, Teemu: Turun JukuPark tavoittelee 100 000 kävijää kesässä  13.02.2010. Turkulainen. Viitattu 27.2.2010. [vanhentunut linkki]
3. ↑  Hurja video: Pomppulinna nousi taivaisiin Jukuparkissa – Iltalehti

Aiheesta muualla
----------------

* Jukupark Turun kotisivut
**Ledro** on kunta Trenton maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella Italiassa.

Historia
--------

Ledron kunta syntyi kun 30. marraskuuta 2008 pidetyssä kansanäänestyksessä kuusi Ledro-laakson kuntaa, Pieve di Ledro, Bezzecca, Concei, Molina di Ledro, Tiarno di Sopra ja Tiarno di Sotto, päättivät yhdistyä.

Lähteet
-------

1. 1 2  Comuni in provincia di Trento per altitudine tuttitalia.it. Viitattu 13.7.2017. (italiaksi)
2. ↑  Demographic Balance for the year 2015 and Resident Population from on 31st December Istituto Nazionale di Statistica. Viitattu 6.7.2017. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ledro** Wikimedia Commonsissa

Trenton maakunta
Ala | Albiano | Aldeno | Altavalle | Altopiano della Vigolana | Amblar-Don | Andalo | Arco | Avio | Baselga di Pinè | Bedollo | Besenello | Bieno | Bleggio Superiore | Bocenago | Bondone | Borgo Chiese | Borgo Lares | Borgo Valsugana | Brentonico | Bresimo | Brez | Caderzone | Cagnò | Calceranica al Lago | Caldes | Caldonazzo | Calliano | Campitello di Fassa | Campodenno | Canal San Bovo | Canazei | Capriana | Carano | Carisolo | Carzano | Castel Condino | Castelfondo | Castel Ivano | Castello Tesino | Castello-Molina di Fiemme | Castelnuovo | Cavalese | Cavareno | Cavedago | Cavedine | Cavizzana | Cembra Lisignago | Cimone | Cinte Tesino | Cis | Civezzano | Cles | Cloz | Comano Terme | Commezzadura | Contà | Croviana | Daiano | Dambel | Denno | Dimaro Folgarida | Drena | Dro | Faedo | Fai della Paganella | Fiavè | Fierozzo | Folgaria | Fondo | Fornace | Frassilongo | Garniga Terme | Giovo | Giustino | Grigno | Imer | Isera | Lavarone | Lavis | Ledro | Levico Terme | Livo | Lona-Lases | Luserna | Madruzzo | Malosco | Malè | Massimeno | Mazzin | Mezzana | Mezzano | Mezzocorona | Mezzolombardo | Moena | Molveno | Mori | Nago-Torbole | Nave San Rocco | Nogaredo | Nomi | Novaledo | Ospedaletto | Ossana | Palù del Fersina | Panchià | Peio | Pellizzano | Pelugo | Pergine Valsugana | Pieve Tesino | Pieve di Bono-Prezzo | Pinzolo | Pomarolo | Porte di Rendena | Pozza di Fassa | Predaia | Predazzo | Primiero San Martino di Castrozza | Rabbi | Revò | Riva del Garda | Romallo | Romeno | Roncegno Terme | Ronchi Valsugana | Ronzo-Chienis | Ronzone | Rovereto | Roverè della Luna | Ruffrè-Mendola | Rumo | Sagron Mis | Samone | San Lorenzo Dorsino | San Michele all’Adige | Sant’Orsola Terme | Sanzeno | Sarnonico | Scurelle | Segonzano | Sella Giudicarie | Sfruz | Soraga | Sover | Spiazzo | Spormaggiore | Sporminore | Stenico | Storo | Strembo | Telve | Telve di Sopra | Tenna | Tenno | Terragnolo | Terzolas | Tesero | Tione di Trento | Ton | Torcegno | Trambileno | Trento | Tre Ville | Valdaone | Valfloriana | Vallarsa | Vallelaghi | Varena | Vermiglio | Vignola-Falesina | Vigo di Fassa | Villa Lagarina | Ville d’Anaunia | Volano | Zambana | Ziano di Fiemme

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käpylän ammattioppilaitoksen pääsisäänkäynti Kullervonkadulla.
Käpylän ammattioppilaitos Panuntieltä.
**Käpylän ammattikoulu** oli Kullervonkadulla sijaitseva ammattikoulu. Nykyään rakennus toimii Stadin ammattiopiston Käpylän koulutusyksikön opetuspisteenä ja siellä opetetaan painoalaa sekä kemian tekniikkaa.

Historia
--------

Rakennus valmistui vuonna 1968, jolloin siihen muuttivat Helsingin kaupungin kirjapainokoulu, hienomekaanikkokoulu, leipurikoulu sekä laboratoriokoulu. Vuonna 1970 hienomekaanikkokoulu ja kirjapainokoulu yhdistyivät samaksi hallinnolliseksi kokonaisuudeksi, Käpylän ammattikouluksi.

Vuonna 1978 leipuriosasto siirtyi Roihuvuoren ammattikouluun. Vapautuneet tilat otettiin valokuvauslaboranttien sekä prosessitekniikan opintolinjojen käyttöön. 1980 koulun nimi muutettiin Käpylän ammattioppilaitokseksi, johon kuuluivat graafisen tekniikan osasto sekä säätötekniikan (entinen hienomekaanikkokoulu) osasto.

Vuoden 1993 kevääseen asti rakennuksessa toimivat Käpylän ammattioppilaitos ja Laboratorioalan ammattioppilaitos. Toukokuussa 1993 Laboratorioalan ammattioppilaitos muutti uusiin tiloihin Onnentielle. Vuonna 1999 Käpylän ammattioppilaitos liittyi Heltechiin ja siitä tuli Käpylän koulutusyksikön opetuspiste. Sähköalan opetus siirtyi Vallilan opetusyksikköön vuonna 2010. Rakennukseen aloitettiin vuonna 2012 perusparannus ja sen on arvioitu valmistuvan elokuussa 2014.*päivitettävä*

Lähteet
-------

* Heltech Käpylä perusparannuksen hankesuunnitelma[vanhentunut linkki]
**Savikon lentokenttä** on Nurmijärvellä 5,5 kilometriä Nurmijärven keskustasta koilliseen sijaitseva yksityinen lentopaikka (ICAO: **EFNS**). Kentän käyttöön vaaditaan kentän omistajan lupa. sillä kentän ympäristölupa rajoittaa päivittäisiä ja vuosittaista operaatiomääriä. Kenttä sai käyttöluvan syksyllä 2003.

Savikon lentokentän nurmipäällysteisen kiitoradan pituus on 440 metriä ja leveys 23 metriä. Kenttä sijaitsee keskellä peltoa, joten reunaesteitä ei ole. Kentällä on lentokonesuoja, kuivakäymälä ja lennonvalmistelurakennus. Polttoainepistettä ei ole.

Kenttä on Nurmijärven Ilmailijoiden ylläpitämä. Lokakuussa 2020 kentälle laskeutumassa ollut kaksitasoinen pienkone pyörähti katolleen. Onnettomuudessa ei loukkaantunut ketään.

Lähteet
-------

1. 1 2  Lentopaikat.fi : Savikko - EFNS
2. ↑  Lentotoiminta voi laajentua Savikossa – maksimissaan 194 lentoa päivässä, Nurmijärven Uutiset 6.3.2017
3. ↑  Kaksitasoisen pienkoneen laskeutuminen epäonnistui Nurmijärvellä: kone pyörähti katolleen, Yle Uutiset 13.10.2020
*Tämä artikkeli käsittelee kuvitteellista paikkaa. Sanan muista merkityksistä, katso täsmennyssivu.*
**Jukola** on kuvitteellinen maalaistalo Aleksis Kiven romaanissa *Seitsemän veljestä*. Se on tarinan päähenkilöiden eli seitsemän veljeksen synnyinkoti. Romaanin ensimmäisen lauseen mukaan Jukolan talo sijaitsee eteläisessä Hämeessä. Yhtenä Jukolan mahdollisena esikuvana pidetään Ojakkalan taloa Nurmijärven Palojoella.

Kirjassa Jukola vuokrattiin nahkapeitturin perheelle kymmeneksi vuodeksi, jolloin se pääsi rapistumaan. Vuokrasopimuksen päätyttyä – hieman aiemminkin – veljekset palasivat Jukolaan, jonne Juhani ja Aapo asettuivat asumaan vaimoineen, Juhani vanhaan eli "Juhani-Jukolaan" ja Aapo uudistaloonsa "Aapo-Jukolaan". Veljeksistä ainoana naimattomaksi jäänyt Simeoni jäi asumaan vanhaan Jukolaan Juhanin perheen luo, Tuomas ja Lauri palasivat Impivaaraan Timon ja Eeron asettuessa asumaan Jukolan entisiin torppiin Kekkuriin ja Vuohenkalmaan.

Lähteet
-------

* Kivi, Aleksis, toimittanut Sakari Katajamäki: *Seitsemän veljestä ja opas sen lukemiseen*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2020. ISBN 978-951-858-142-3.
* Seitsemän veljestä UTF-8-tekstinä (Project Gutenberg)

### Viitteet

1. ↑  Jokinen, Pertti: Nummisuutarien maisemia *Kansan uutiset*.  12.1.2014. Viitattu 18.7.2020.
**Oma huone** (*A Room of One’s Own*) on Virginia Woolfin pitkä essee, joka ilmestyi 1929. Sen on suomentanut Kirsti Simonsuuri, joka on kirjoittanut teokseen myös alkusanat ja selitykset. Suomennoksen on julkaissut vuonna 1980 Tammi.

Teos pohjautuu Woolfin luentosarjaan, jonka hän piti lokakuussa 1928 Cambridgen yliopiston kahdessa collegessa. Sen pohjalta hän julkaisi esseen, joka ilmestyi seuraavana keväänä julkaisussa Forum nimellä "Women and Fiction". Teos on muodoltaan kaunokirjallinen ja minämuodossa, vaikkakin sitä luonnehditaan yleensä esseeksi.

Teosta on usein pidetty yhtenä merkittävimmistä feministisen kirjallisuudentutkimuksen perustaa hahmottavista teksteistä. Woolf pohtii siinä, miksi naisia ei ole – kirjoitusajankohtana vuonna 1929 – juuri lainkaan länsimaisen kaunokirjallisuuden kaanonissa, poikkeuksina muun muassa brittiläiset Jane Austen, Emily ja Charlotte Brontë ja George Eliot. Hän arvostelee teoksessa voimakkaasti ajan sukupuolittunutta taloudellista ja sosiaalista eriarvoisuutta.

Lähteet
-------

1. ↑  Virginia Woolf Seminar (Alkuperäinen toimimaton Alabaman yliopiston linkki)
2. ↑  Orlando, Cambridge.org (Arkistoitu – Internet Archive)
3. ↑  Virginia Woolf, Klassikkogalleria, Helsingin yliopisto, viitattu 23.7.2014

Aiheesta muualla
----------------

* A Room of One’s Own vapaasti luettavissa Project Gutenbergissa (englanniksi)
* Teoksen syntyvaiheiden hahmotelma, Virginia Woolf -seminaari 2008 (englanniksi)
**Adam Ivendorff** (1814 – 29. toukokuuta 1897) oli suomalainen Vesilahdessa asunut kirkonvartija, suntio ja kiertokoulun opettaja. Opettajana toimiessaan Ivendorff alkoi vuodesta 1846 alkaen pitää päiväkirjaa, johon hän merkitsi omia tekemisiään, seurakunnan ja paikkakunnan tapahtumia sekä valtakunnan uutisia. Ivendorff kuvasi päiväkirjassaan myös suurten nälkävuosien tapahtumia Vesilahdella 1866–1868. Viimeiset päiväkirjamerkintänsä hän teki keväällä 1897 muutamia viikkoja ennen kuolemaansa. Ivendorffin yli 300 käsin kirjoitetun liuskan mittainen päiväkirja on julkaistu kirjana 2006.

Ivendorffia aikaisemmin Vesilahden kirkonvartijana toiminut Tuomas Tallgrén (1768–1838) piti myös päiväkirjaa vuosina 1795–1837 kirjoittaen merkintänsä vanhan vuosina 1688–1694 käytössä olleen rippikirjan sivujen tyhjiin kohtiin. Päiväkirjaansa Tallgrén merkitsi muun muassa Suomen sodan tapahtumia Vesilahdessa sekä tietoja Vesilahden kirkon rakentamisesta. Tallgrénin päiväkirja on myös julkaistu kirjana (*Aiwan kowa tapaus - Tuomas Tallgrén ja hänen aikakirjansa*, toim. Mikko Kylliäinen ja Ritva Puro. Wesilahti-Seura ja Vesilahden kunta, Vesilahti 1996).

Adam Ivendorff oli naimisissa Anna Kaisa Anttilan kanssa. Heidän poikansa Adam Edvard Ivendorff (1851-1939) toimi apulaispappina viimeksi Toivakassa ja omisti maatilan Pirkkalassa.

Kirjallisuutta
--------------

* *Kirkonvartijan päiväkirja 1846-1897* ; toimittanut Mikko Kylliäinen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1080. Helsinki 2006 ISBN 951746827X

Lähteet
-------

1. ↑  Kuollut vanhus, Aamulehti no 124 01.06.1897 sivu 2 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
2. ↑  Kirkonvartijan päiväkirja 1846-1897 teoksen esittely (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura)
3. ↑  Kirjoja Vesilahdesta
4. ↑  Yrjö Punkari : Nähtävyyksiä Vesilahdessa : 6. Vesaniemi - Vesilahden kirkonkylä
5. ↑  Aiwan kowa tapaus - Tuomas Tallgrén ja hänen aikakirjansa
6. ↑  IVENDORFF Adam Edvard. *Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899*. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
**IdeaTeatteri Osuuskunta** on vuonna 2008 Jokioisissa perustettu teatteriosuuskunta. IdeaTeatteri Osuuskunta oli vuonna 2012 ilman valtion toiminta-avustusta toimineista ryhmistä katsotuin.

Teatteritoiminnan lisäksi IdeaTeatteri tuottaa teatteritoimintaan liittyviä oheispalveluita, kuten esitystekniikka-, markkinointi- ja lippuvarauspalveluita.

Tunnustukset
------------

Hämeen taidetoimikunta palkitsi IdeaTeatteri Osuuskunnan 26.11.2010 Pro Arte Tawastica -tunnustuspalkinnolla Hämeen alueella kulttuurin hyväksi tehdystä osaavasta, laadukkaasta ja innostuneesta työstä.

Aiemmat tuotannot poistumisvuosittain
-------------------------------------

* **2008** Kaikenlaasta Harmia, Musiikin taikaa
* **2009** Suruttomat, Tiikeritarina, Unta ma näin, Timppa Tomppa ja Kuningaskalastaja
* **2010** Key for Two
* **2011** Toivon Päivä, Piilotettu Minä, Lukkosulaa ja lumpeenkukkia
* **2012** Vaimoni on toista maata
* **2013** Rakas Lurjus, Pupu Koirasen seikkailut
* **2020** Sirkus Melskala
* **2023** Näetkö Punaista?
* **2023** Noppa
* **2023** Mysteeri Maatilalla

Lähteet
-------

1. 1 2 3
2. ↑
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* IdeaTeatteri Osuuskunnan viralliset kotisivut.
**Asha Gigi** (s. 15. lokakuuta 1973 Arsi, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija.

Gigi sijoittui Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa 1998 pitkällä matkalla kolmanneksikymmenenneksikuudenneksi. Samana vuonna hän juoksi Usterin puolimaratonin MM-kisoissa yhdeksänneksitoista ajalla 1.11.49. Vuonna 1999 hän oli Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kolmaskymmenestoinen ja 2000 Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa kahdeskymmeneskahdeksas. Vuonna 2002 sijoittui Brysselin puolimaratonin MM-kisoissa seitsemänneksitoista ajalla 1.10.42. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Afrikan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi 10 000 metrin juoksussa ajalla 32.25,74.

Gigi juoksi Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa 2003 pitkällä matkalla kymmenenneksi. Samana vuonna Pariisin MM-kisoissa hän sijoittui maratonilla yhdeksänneksitoista ajalla 2.31.01. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän oli maratonilla kuudestoista ajalla 2.30.38.

Ennätykset
----------

* 5 000 metrin juoksu: 15.37,38 (1999)
* 10 000 metrin juoksu: 31.48,31 (2003)
* 10 kilometrin maantiejuoksu: 32.47 (2005)
* 15 kilometrin maantiejuoksu: 49.54 (2005)
* 20 kilometrin maantiejuoksu: 1.06.44 (2005)
* Puolimaraton: 1.10.27 (2005)
* 25 kilometrin maantiejuoksu: 1.24.13 (2005)
* 30 kilometrin maantiejuoksu: 1.42.37 (2005)
* Maraton: 2.26.05 (2004)

Lähteet
-------

* Asha Gigi Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics

 |

 |
Oma Mua -lehden logo.
**Oma Mua** on Petroskoissa ilmestyvä karjalankielinen sanomalehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa tabloid-kokoisena. Lehti perustettiin vuonna 1990.
Vuoden 2014 alussa Oma Mua ja vienakarjalankielinen Vienan Karjala yhdistyivät.  Oma Mua ilmestyy nyt kerran viikossa vienankarjalaksi ja livvinkarjalaksi.

Lehdessä kerrotaan Karjalan tasavallan eri tapahtumista, kansallisen politiikan asioista, karjalaisten kulttuurin ja perinteiden, karjalan kielen säilyttämisestä ja kehittämisestä. Lehti julkaisee myös runoa ja proosaa alkuperäisteksteinä ja käännöksinä. Jokaisessa numerossa on myös erityinen palsta lasten ja lapsille luettavaksi. 

Lehteä kustantaa Periodika -kustantamo.

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalankieliset lehdet yhteen. Karjalainen 2.2.2014, s 6.
2. ↑  M.A. Castrenin seuran jäsentiedote 4/2002

Aiheesta muualla
----------------

* Oma Mua (vanha sivusto; huom. tietoturva heikko, ei https-suojattu sivusto) (Arkistoitu – Internet Archive) (omamua.ru)
* Oma Muan sivut Oma Media -portaalissa (omamedia.ru)
Esimerkki kuoppapyydyksestä. Pyydyspurkin päällä oleva levy on paitsi merkki pyydyksen paikasta, myös sateensuoja.
**Kuoppapyydys** on eläintieteilijöiden apuväline, jolla pyydystetään pääasiassa hämähäkkejä ja kovakuoriaisia. Tavallisesti se on muovinen purkki, kooltaan esimerkiksi 15 × 10 cm, joka asetetaan maahan kaivettuun kuoppaan siten, että avoimen purkin yläreunat ovat tarkalleen maan pinnan tasalla. Purkissa on veden ja etyleeniglykolin muodostama liuos, johon on pintajännitteen poistamiseksi lisätty esimerkiksi tiskiainetta. Purkin kanneksi asetetaan tappien varaan esimerkiksi peltilevy, joka estää sadeveden pääsyn purkkiin. Jos tutkimusalue on sellaisessa paikassa, missä liikkuu isompia eläimiä, kuten karjaa, hevosia tai ihmisiä, purkit on syytä suojata vaikkapa lankuista tehdyillä polkaisusuojilla.

Pyydys toimii siten, että pyydystettävät eläimet putoavat liuokseen ja kuolevat välittömästi. Toisinaan pyydykseen molskahtaa sellaisiakin eläimiä, joita ei ole tarkoitus tappaa, kuten pieniä sammakoita ja sisiliskoja. Kuoppapyydyksiä käytetään, kun halutaan tutkia jonkin pienehkön alan eläimistöä. Pyydyksiä on oltava laskennallisesti oikea määrä, ne on koettava säännöllisin väliajoin ja sisältö on aina koettaessa tyhjennettävä ja saalis tilastoitava. Uutta liuosta lisätään tyhjennyksen jälkeen. Menetelmän avulla saadaan suhteellisen luotettava kuva tutkimusalueen eräistä eliöistä.
**Oma pieni pikkuruinen** (*Min egen lilla liten*) on lastenkirja, jonka on kirjoittanut Ulf Stark ja kuvittanut Linda Bondestam. Kirjan on suomentanut Liisa Ryömä. Teos oli vuoden 2014 Finlandia Junior -palkintoehdokas.

Kirjan tarina muistuttaa laulua "Päivänsäde ja menninkäinen", sillä sen päähenkilö on luolan asukas Olento, joka ei kestä päivänvaloa. Auringosta tuleva Pikku Kipinä tunkeutuu luolaan ja paljastaa Olennolle värit ja valon. Kipinä on kuitenkin vain päivän ikäinen, ja sen täytyy lähteä pois, Aurinkoon.

Vastaanotto
-----------

Kirjan Finlandia Junior -palkintoehdokkuutta kritisoitiin, sillä kirjan kirjoittanut Stark on ruotsalainen. Esimerkiksi kriitikko Päivi Heikkilä-Halttusen mukaan "Finlandia Junior -palkinnon ehdokasasettelussa on -- menty hakoteille, jos kotomaan tarjonnasta ei löydy riittävästi laadukasta kirjallisuutta." Hän huomauttaa lisäksi, että suomalainen lastenkirjallisuus jää muutenkin käännöskirjojen jalkoihin. Kirjasäätiö kuitenkin hyväksyi ehdokkuuden, sillä kirjan kuvittanut Bondestam on suomalainen ja teoksen julkaisivat suomalaiset kustantamot Schildts & Söderströms ja Teos. Myös Starkilla on vahvat siteet Suomeen puolisonsa ruotsintaja Janina Orlovin kautta.

*Hufvudstadsbladetin* Mia Österlund kiitti sekä kirjoittajaa että kuvittajaa ja totesi, että he ovat yhdessä ylittäneet itsensä toisaalta vakavalla, toisaalta hauskalla kirjalla.

Lähteet
-------

1. ↑  Heikkilä-Halttunen, Päivi: Kommentti: Onko ruoho todellakin vihreämpää rajan tällä puolen?.  *Helsingin Sanomat*, 7.11.2014, s. B4. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.11.2014.
2. ↑  Ahola, Suvi: Ruotsalaiskirjailija teki kirjan Suomeen.  *Helsingin Sanomat*, 7.11.2014, s. B 4. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 22.11.2014.
3. ↑  Min egen lilla liten Schildts & Söderströms. Viitattu 12.11.2014. (ruotsiksi)
Identiteettifunktion kuvaajan pisteet ovat kaikki muotoa (a,a) ja suoran kulmakerroin on 1. 
**Identiteettifunktio** eli **identtinen kuvaus** on matematiikassa funktio, joka kuvaa jokaisen lähtöjoukkonsa alkion itsekseen, eli funktio f(x) = x eli x \mapsto x. Sille käytetään muun muassa merkintöjä Id(x) tai I(x). 

Muodollinen määritelmä: Olkoon A joukko. Funktio Id: A \rightarrow A on identiteettifunktio, jos kaikilla joukkoon A kuuluvilla alkioilla x on voimassa Id(x) = x.

Ominaisuuksia
-------------

Identiteettifunktio on lineaarinen funktio, koska 

Id(x)= x = 1 \cdot x +0
ja monotonisena funktiona aidosti kasvava funktio. Se on erikoistapaus ensimmäisen asteen potenssifunktiosta, jos kerroin on yksi 

Id(x) = x = 1 \cdot x^1.

Yhdistetty funktio
------------------

Identiteettifunktio on neutraalialkio yhdistetyn funktion operaattorille. Siis Id \circ f = f \circ Id = f, kun f on mikä tahansa funktio, olettaen, että niiden lähtö- ja maalijoukot ovat yhteensopivat.

Yhdistetty funktio itsensä kanssa on identiteettifunktio itse:

Id \circ Id = Id

Lähteet
-------

1. ↑  Häsä, Jokke & Rämö, Johanna: *Johdatus abstraktiin algebraan*, s. 26. Helsinki: Gaudeamus, 2015. ISBN 978-952-495-361-0.
2. ↑  Wolfram Alpha: identity function[vanhentunut linkki]

Aiheesta muualla
----------------

* MathWorld. Identity Function
Søren Kierkegaardin opinnäytteen kansilehti vuodelta 1841.
**Om Begrebet Ironi med stadigt Hensyn til Socrates** ("Ironian käsitteestä Sokratesta alituisesti silmällä pitäen") on Søren Kierkegaardin maisterinväitös, joka valmistui Kööpenhaminan yliopistolle vuonna 1841. Teos on Kierkegaardin kolme vuotta kestäneen laajan Sokratesta koskeneen tutkimustyön tulos, ja siinä aihetta käsitellään sellaisena kuin se näyttäytyy Ksenofonin, Aristofaneen ja Platonin teoksissa.

Kierkegaardin opinnäyte käsittelee ironiaa ja erityisesti sokraattista ironiaa. Ensimmäisessä osassa Kierkegaard katsoo Aristofaneen kuvauksen Sokrateesta näytelmässään *Pilvet* olevan oikeellisin kuva tästä filosofista. Siinä missä Ksenofon ja Platon esittivät Sokrateen vakavamielisesti, Kierkegaard katsoi Aristofaneen ymmärtäneen parhaiten sokraattiseen ironiaan sisältyneen monisyisyyden. Lisäksi Kierkegaard käsittelee Sokrateen ajatusta omasta *daimonionistaan* sekä filosofin saamaa tuomiota.

Lyhemmässä toisessa osassa Kierkegaard vertaa sokraattista ironiaa oman aikansa ironiatulkintoihin. Hän analysoi 1800-luvun merkittävien kirjailijoiden ja filosofien teoksia, mukaan lukien J. G. Fichte, Friedrich Schlegel ja G. W. F. Hegel.

Kirjallisuutta
--------------

* Harold Sarf, Reflections on Kierkegaard's Socrates, in: «Journal of the History of Ideas», volume number 44, issue number 2, April-June 1983, pages 255-276.

Aiheesta muualla
----------------

* Kierkegaard, Søren: *Om Begrebet Ironi med stadigt Hensyn til Socrates*, 1861. Google-kirjat (tanskaksi)

Käännös suomeksiKäännös suomeksi Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   
Alkuperäinen artikkeli: en:On the Concept of Irony with Continual Reference to Socrates
**Kim Arvid Gran** (s. 19. syyskuuta 1954 Kotka) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja. Hän toimi Nokian Renkaat Oyj:n toimitusjohtajana vuosina 2000–2014.

Ura
---

Ennen Nokian Renkaita Gran toimi Oy Gran-Transport Ltd:ssä, A. Ahlström Oy:ssä Karhulassa, Printal Oy:ssä, Cebal-Printal UK Ltd:ssä Englannissa ja Pechiney Cebal Packagings Ltd:ssä Englannissa.

### Nokian testimanipulaatioväite

Helmikuussa 2016 paljastui, että Nokian Renkaat oli Kim Granin toimitusjohtajakaudella vääristellyt rengastestien tuloksia vuosikausia. Jatkuvan testimanipulaation taustalla väitetään olleen osakkeen kurssikehitys sekä johdon palkitsemiseen rakennetut optio-ohjelmat. Sähköpostien perusteella testaajia on harhautettu, jotta optiot tuottaisivat rahaa haltijoilleen. Yhtiön johdon bonukset olivat osittain sidottu rengastestien testituloksiin ja Nokian Renkaat oli manipuloinut testeihin lähetettäviä renkaita, jotta testitulokset olisivat parempia.

Luottamustehtävät
-----------------

Vuosina 2005–2006 Gran oli Elinkeinoelämän keskusliiton hallituksessa. Vuonna 2008 hän aloitti YIT:n hallituksessa ja vuonna 2014 hallituksen varapuheenjohtajana. Keväällä 2016 Gran oli ehdolla YIT:n hallituksen puheenjohtajaksi, mutta vetäytyi ehdokkuudesta testihuijauskohun myötä. Vuosina 2012–2014 Gran oli Rautaruukin hallituksen puheenjohtaja ja vuodesta 2014 SSAB:n hallituksen jäsen. Huhtikuussa 2016 Gran jätti SSAB:n hallituspaikan. Huhtikuussa 2017 Gran kutsuttiin Pohjola Rakennus Oy:n hallituksen jäseneksi. 

Helsingin Sanomien mukaan Gran kuuluu vapaamuurareiden tamperelaiseen Tavastia-loosiin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Jensen-Eriksen, Niklas: Vuorineuvos Kim Gran (1954–). *Suomen talouselämän vaikuttajat* -verkkojulkaisu (maksullinen). 5.9.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 30.11.2014
2. ↑  Nokian Renkaat Oyj:n seuraavaksi toimitusjohtajaksi on nimitetty Ari Lehtoranta  27.5.2014. Nokian Renkaat. Viitattu 1.4.2016.
3. ↑  Nokian Renkaat manipuloinut testituloksia vuosia *Kauppalehti*.  26.2.2016.
4. ↑  Kim Gran YIT.  Arkistoitu 3.11.2014. Viitattu 30.11.2014.
5. ↑  Kim Gran vetäytyi – ei enää ehdolla YIT:n hallituksen puheenjohtajaksi *Taloussanomat*.  3.3.2016. Viitattu 1.4.2016.
6. ↑  Kim Gran jättää myös SSAB:n hallituksen *HS.fi*.  1.4.2016. Viitattu 1.4.2016.
7. ↑  Kim Gran kutsuttiin Pohjola Rakennuksen hallitukseen *Rakennuslehti*.  21.4.2017. Viitattu 21.4.2017.
8. ↑  Iivonen, Jyrki: Vapaamuurareiden jäseninä amiraali ja muutama vuorineuvos *HS.fi*.  26.8.2013. Viitattu 30.11.2014.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* Talousvaikuttajat

 |

 |
*Tämä artikkeli kertoo kaupungista, piirroshahmosta kertoo artikkeli Homer Simpson.*



**Homer** on kaupunki Etelä-Alaskassa. Se sijaitsee Kachemakinlahden rannalla Kenain niemimaan lounaisrannalla. Kaupungin erityispiirre on Homer Spit – kapea noin seitsemän kilometriä pitkä hiekkasärkkä, joka työntyy Kachemakinlahteen. Särkällä sijaitsee Homerin satama. Homer on eteläisin kaupunki Alaskassa, johon voi ajaa autolla Alaskan mannermaalta.

Vuoden 2000 väestönlaskennassa Homerin asukasluku oli 3 946.

Historiaa
---------

Arkeologiset kaivaukset osoittavat, että varhaiset alutiiqit ovat eläneet alueella vaikkakin heidän kylänsä olivat Kachemakinlahden toisella puolella. 
1890-luvulla alueelta löydettiin kivihiiltä. Cook Inlet Coal Fields Company rakensi kaupungin, sataman, hiilikaivoksen ja rautatien Homeriin. Kaivostoiminta jatkui toiseen maailmansotaan asti. Arvioidaan, että alueella olisi edelleen 400 miljoonan tonnin kivihiilivarannot.

Homer sai nimensä Homer Pennockin mukaan. Tämä kullankaivuyrittäjä saapui vuonna 1896 Homer Spitille ja rakensi asumukset 50 työmiehelleen. Kullankaivusta alueella ei kuitenkaan koskaan tullut kannattavaa.

Nykyään merkittävimmät elinkeinot kaupungille ovat turismi, urheilu- ja kaupallinen kalastus sekä metsäteollisuus. Homerin sanotaan olevan ruijanpallaksen urheilukalastuksen pääkaupunki maailmassa ("Halibut fishing capital of the World").

Tunnettuja asukkaita
--------------------

* Jewel

Lähteet
-------

1. ↑  American FactFinder (Community facts -haulla *kaupungin nimi, piirikunta*) *US Census Bureau*.  (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Homer** Wikimedia Commonsissa

Homerin tervetulokyltti.
Alaskan osavaltio

|  |  |
| --- | --- |
| Alueet | 
* Aleutit
* Kenain niemimaa
* Matanuska-Susitnan laakso
* Yukon-Kuskokwimjoen suisto

 |
| Kaupungit (suurimmat) | 
* Anchorage
* Bethel
* Cordova
* Dillingham
* Fairbanks
* Homer
* **Juneau** (pääkaupunki)
* Kenai
* Ketchikan
* Kodiak
* Kotzebue
* Nome
* Palmer
* Seward
* Sitka
* Unalaska
* Utqiagvik
* Valdez
* Wasilla

 |
| Hallintoalueet | 

|  |  |
| --- | --- |
|  Piirikunnat | 
* Anchorage
* Bristol Bay
* Denali
* Fairbanks North Star
* Haines
* Aleutians East
* Juneau
* Kenai Peninsula
* Ketchikan Gateway
* Kodiak Island
* Lake and Peninsula
* Northwest Arctic
* Matanuska-Susitna
* North Slope
* Petersburg
* Sitka
* Skagway
* Wrangell
* Yakutat

 |
|  Väestönlaskenta-alueet | 
* Bethel
* Chugach
* Copper River
* Dillingham
* Hoonah-Angoon
* Southeast Fairbanks
* Aleutians West
* Nome
* Kusilvak
* Prince of Wales-Hyder
* Yukon-Koyukuk

 |

 |
Agnes Tschetschulin.
**Agnes Tschetschulin** (24. helmikuuta 1859 Helsinki – 23. huhtikuuta 1942 Tukholma) oli suomalainen viulisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Tschetschulin syntyi helsinkiläiseen kauppiasperheeseen. Venäläissukuinen isä, kauppaneuvos Feodor Tschetschulin omisti höyrylaivoja ja toimi kauppiaana. Äiti Hilda (o.s. Eckstein) oli ruotsalaista kauppiassukua. Perheeseen kuului myös kolme muuta sisarta: Mélanie, Eugénie ja esikoinen Maria Tschetschulin, Pohjoismaiden ensimmäinen naisylioppilas.

Agnes Tschetschulin opiskeli viulunsoittoa ensin Gustav Niemannin johdolla ja sitten 1882–1885 vastaperustetussa Helsingin musiikkiopistossa opettajinaan Martin Wegelius ja Anton Sitt ja opiskelutoverinaan muun muassa Jean Sibelius. Hän jatkoi opintojaan vielä kuuden vuoden ajan Berliinin musiikkikorkeakoulussa (Königliche Hochschule für Musik) Ernst Joachimin, Emanuel Wirthin ja Joseph Joachimin johdolla. Sävellystä hänelle opetti Woldemar Bargiel ja musiikin historiaa Philipp Spitta. Vuonna 1891 Tschetschulin antoi Berliinissä ja Helsingissä ensikonserttinsa, joissa soitti omia sävellyksiään.

Opintojensa jälkeen Tschetschulin teki kiertueita Marie Soldat-Roegerin kansainvälisen naiskvartetin kakkosviulistina. Sitten hän sai paikan englantilaisesta Cheltenham Ladies’ Collegesta, jossa toimi musiikin professorina ja opetti viulunsoittoa. Viimeiset vuotensa Tschetschulin asui Tukholmassa.

Tschetschulinin romanttisen eleganteiksi luonnehdittuihin sävellyksiin kuuluvat kamarimusiikkiteokset *Gavotti, Valse gracieuse, Puszta Film* ja *Alla Zingaresca*. Näiden lisäksi hän kirjoitti joitakin lauluja sekä sotilasmarsseja kuten "Vöyrin poikien marssi". Hänen sävellyksiään ovat julkaisseet ruotsalaiset, saksalaiset ja englantilaiset kustantamot.

Lähteet
-------

1. ↑  Salmenhaara, Erkki (toim.): *Suomalaisia säveltäjiä*, s. 570. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-12641-5.
2. 1 2 3 4 5  Moisala, Pirkko – Valkeila, Riitta: *Musiikin toinen sukupuoli: Naissäveltäjiä keskiajalta nykyaikaan*, s. 209. Helsinki: Kirjayhtymä, 1994. ISBN 951-26-3937-8.
3. 1 2  Wenzel, Silke: Agnes Tschetschulin. MUGi: Musik und Gender im Internet. Viitattu 15.3.2014.

Aiheesta muualla
----------------

* Välimäki, Susanna: / Tschetschulin, Agnes (1859–1942). *Kansallisbiografia-verkkojulkaisu*.  30.3.2021. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Saksa
	+ 2
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Kansallisbiografia

 |

 |