recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Staņislavs Olijars** (s. 22. maaliskuuta 1979 Tšeljabinsk, Venäjä, Neuvostoliitto) on latvialainen aitajuoksija ja euroopanmestari.

Olijars voitti vuonna 1997 nuorten EM-hopeaa Ljubljanassa, Sloveniassa ja seuraavana vuonna nuorten maailmanmestaruuden Annecyssa, Ranskassa. Vuonna 2000 hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 60 metrin aidoissa Gentissä. Vuoden 2002 sisäratojen EM-kilpailuissa Wienissä Olijarsin loppukilpailussa juoksema aika 7,51 riitti kolmanteen sijaan britti Colin Jacksonin viedessä voiton. Münchenin ulkoratojen EM-kilpailuissa 2002 Olijars joutui tyytymään hopeaan Colin Jacksonin viedessä voiton 11 sadasosasekunnin turvin. IAAF:n yleisurheilufinaaleissa Olijars on sijoittunut kahdesti kolmanneksi (2003 ja 2004).

Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Olijars voitti kultaa ajalla 13,24. Ateenan 2004 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi yhden sadasosasekunnin pronssimitalisti Anier Garcíalle hävinneenä, mutta ulkoratojen MM-kilpailuissa hän ei ole selviytynyt loppukilpailuun. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2004 hän sivusi edelleen voimassa olevaa 60 metrin aitojen halliennätystään 7,49 mutta jäi yhden sadasosasekunnin erolla mitalien ulkopuolelle sijoittuen neljänneksi. Vuonna 2008 hän saavutti pronssia Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 7,60.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

* 100 metriä - 10,42 (2002)
* 200 metriä - 20,91 (2003)
* 110 metrin aitajuoksu - 13,08 (2003)

Lähteet
-------

* Staņislavs Olijars Kansainvälinen yleisurheiluliitto.  (englanniksi)

1. ↑  European Junior Championships (Men) (englanniksi)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt Muokkaa Wikidatassa | 
* World Athletics
* Tilastopaja 🔒

 |

 |
**Ukrainan vapautuksen liitto** (ukr. Союз визволення України, *Sojuz vyzvolennja Ukraijny*, SVU) oli ukrainalaisten emigranttien perustama järjestö. Järjestön keskus oli aluksi Lvivissä, mutta 1914 se muutti Wieniin.

SVU toimi ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkarissa ja Saksassa, ja sen tarkoituksena oli edustaa Venäjän vallan alla olevia ukrainalaisia. Jäsenistö koostui lähinnä Keski-Ukrainan (Dneprin Ukrainan) sosialisteista, jotka olivat joko paenneet tai jotka oli karkotettu Itävallan alueelle. He pyrkivät Itävalta-Unkarin ja Saksan Venäjää vastaan käymän sodan avulla edistämään Ukrainan itsenäisyyttä. Lopullisena tavoitteena oli luoda Ukrainaan rakenteeltaan demokraattinen perustuslaillinen monarkia ja yksikamarinen lainsäädäntöelin.

Järjestön tehtäviin kuului sotavangeiksi jääneiden Venäjän armeijan ukrainalaisten sotilaiden auttaminen eri tavoin, ja se perusti 1916 Lviviin toimiston, joka rakensi koulujärjestelmän Itävallan vallassa oleville Ukrainan alueille.

Helmikuun vallankumouksen puhjettua Venäjällä SVU katsoi tehtävänsä laajentuneen, ja sen ponnistusten ansiosta perustettiin kaksi Ukrainan armeijan divisioonaa, Saksan armeijan alaisuuteen Sinitakit ja Itävallan armeijan alaisuuteen Harmaatakit. SVU hajosi virallisesti 1. toukokuuta 1918.

Liitossa toimineita
-------------------

* Dmytro Dontsov
* Mykola Zaliznjak
* Volodymyr Dorošenko
* Markijan Melenevskyi
* Oleksandr Skoropys-Joltuh’ovskyi
* Andri Žuk
* Kostjantyn Šylo

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4  Arkadii Zhukovsky: Union for the Liberation of Ukraine *Internet Encyclopedia of Ukraine*.  1993. Viitattu 17.10.2022. (englanniksi)
École du Louvre
**École du Louvre** on taidehistoriaa opettava julkinen ranskalainen korkeakoulu, joka sijaitsee Pariisissa Louvren palatsissa.

Vuonna 1882 Louvren museon erääseen siipeen perustettu laitos, jonka tarkoituksena oli alun perin tutkia arkeologiaa, ympäristöä ja taidetta, perustettiin vuonna 1920 kattamaan koko taidehistorian ala, joka on yhä nykyäänkin taiteen tutkimuksen perusta. Se on organisatorisesti ja hallinnollisesti riippuvainen Ranskan kulttuuriministeriöstä, ja se on ollut julkinen elin vuodesta 1997.

Kuuluisia valmistuneita
-----------------------

* Rémi Bezançon, ranskalainen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja
* Chantal Chawaf, ranskalainen kirjailija ja feministi
* Hedi Slimane, ranskalainen valokuvaaja ja muotisuunnittelija
* Agnès Varda, ranskalainen elokuvantekijä

Lähteet
-------

* École du Louvre kotisivut

### Viitteet

1. ↑  Décret n°97-1085 du 25 novembre 1997 relatif à l'Ecole du Louvre
2. ↑  Les services de l'administration centrale Direction des musées de France
3. ↑  L’école du Louvre multiplie les doubles diplômes

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **École du Louvre**.
Ludwig Bölkow
**Ludwig Bölkow** (30. kesäkuuta 1912 Schwerin, Mecklenburg, Saksa – 25. heinäkuuta 2003 München, Saksa) oli saksalainen lentokoneinsinööri. 

Ludwig Bölkow opiskeli koneensuunnittelua vuodet 1934–1938 Berliinissä Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa (nykyinen Berliinin teknillinen yliopisto). Vuodesta 1939 hän työskenteli Messerschmitt AG:n tehtaalla Augsburgissa. Hän suunnitteli Me 262:n suihkumoottorien suuttimen. Hän siirtyi suunnittelutoimiston johtajaksi vuonna 1943 Wiener Neustadtiin. 

Vuonna 1948 hän perusti oman insinööritoimiston **Firma Bölkow-Entwicklungen KG**:n Stuttgartiin. Hän palasi lentotekniikkaan vuonna 1954. Vuonna 1958 toimisto siirtyi Ottobrunniin. 1959 yhtiö alkoi yhteistyön Heinkelin tehtaan ja suunnittelija Willy Messerschmittin kanssa. Tästä syntyi yritys Entwicklungsring Süd. 

Vuonna 1965 Ludwig Bölkow perusti Bölkowin, joka yhdistyi vuonna 1968 Messerschmittiin. Vuonna 1969 Hamburger Flugzeugbau liittyi Messerschmitt-Bölkow-Blohm GmbH:en (MBB). MBB yhdistyi 1990-luvulla Deutsche Aerospaceen (DASA). Se yhdistyi EADS:iin.

Bölkow oli MBB:n johdossa vuoteen 1977, jolloin hän luopui yhtiön johtotehtävistä.
Vuodesta 1976 vuoteen 1982 Bölkow oli Bundesverband der Deutschen Luft- und Raumfahrtindustrie'n eli alan teollisuusyhdistyksen puheenjohtaja.

Palkintoja
----------

* VDI:n kunniasormus (1952)
* Diesel-kultamitali (1959)
* Ludwig-Prandtl-sormus? (Ring) (1972)
* Werner-von-Siemens-Ring (1972)
* Stuttgartin teknillisen korkeakoulun kunniatohtoriksi vuonna 1974.
* Royal Aeronautical Societyn kultamitali (1978)
* "Grashof-Denkmünze des VDI" (1985)
* Bundeswehrin yliopiston kunniatohtoriksi (1987)

Lähteet
-------

1. 1 2 3  EADS mourns the death of aerospace pioneer Ludwig Bölkow  27.7.2003. Airbus. Viitattu 31.7.2018.
2. ↑  Ludwig Bölkow  31.7.2003. Independent. Viitattu 31.7.2018.

Aiheesta muualla
----------------

* Ludwig Bölkow: *Erinnerungen - Der Zukunft verpflichtet*
* L-B-Systemtechnik
* Willkommen in der Energiekrise
* Ludwig-Bölkow-Journalistenpreis (Arkistoitu – Internet Archive)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat
* Alankomaat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |
Kypsä tarhapapaija.
Vihreitä papaijoja.
Vuorimitoja.
Särmäpapaijoja.
**Papaijoiksi** kutsutaan papaijojen (*Carica*) ja mitojen (*Vasconcellea*) kasvisukuihin kuuluvien lajien syötäviä hedelmiä. Tunnetuin on trooppisesta Keski-Amerikasta kotoisin olevan tarhapapaijan (*Carica papaya*) hedelmä. Kasvi on kookas, jopa kymmenmetriseksi kasvava puutunut ruoho, jonka latvaan hedelmät kasvavat rykelmänä. Sen hedelmät ovat tuoreena myytäessä kookkaan päärynän näköisiä. Ne muuttuvat kypsyessään väriltään vihreästä kellertäväksi. Tarhapapaijan malto on keltaisenpunainen ja sisältä täynnä pippurinkokoisia, tummia siemeniä. Kasvia on joskus nimitetty myös melonipuuksi. Aasiassa tarhapapaijan hedelmää käytetään usein myös raakana, jolloin hedelmä korjataan vihreänä ja sen siemenet eivät ole kehittyneet. Vihreän papaijan hedelmän makua kuvaillaan kirpeän kurkkumaiseksi.

Toinen hedelmistään tunnettu papaija on eteläamerikkalainen särmäpapaija, joka on aiemmin luokiteltu papaijojen sukuun. Se on risteymä, jonka kantalajeja ovat mitolajit vuorimito (*Vasconcellea pubescens*) ja *Vasconcellea stipulata*. Särmäpapaijasta on käytetty myös alkuperäalueelta Ecuadorista lähtöisin olevaa nimeä *babaco*. Kasvin hedelmä on 20–30 senttimetrin pituinen, suippokärkinen ja vihertävänkeltainen. Poikkileikkaukseltaan se on viisikulmainen.

Tuotanto
--------

| Papaijojen tuotanto 2021 (miljoonaa tonnia) |
| --- |
| 1 |  Intia | 5,5 |
| 2 |  Brasilia | 1,3 |
| 3 |  Indonesia | 1,2 |
| 4 |  Dominikaaninen tasavalta | 1,2 |
| 5 | Muut | 5,0 |
|  | **Yhteensä** | **14,2** |

Lähteet
-------

1. 1 2  Kielikello 4/1997: Nimestä hedelmä tunnetaan
2. ↑  Kotilieden ruoka: Vihreä papaija – tutustu ja opettele käyttämään sitä oikein
3. ↑  Production of papayas 2021 *fao.org*.  (englanniksi)
John Wilkes
**John Wilkes** (17. lokakuuta 1725 – 26. joulukuuta 1797) oli englantilainen radikaali, lehtimies ja poliitikko, josta tuli liberalismin symboli, kun hänet suljettiin useita kertoja pois parlamentista.

John Wilkes valittiin ensimmäisen kerran parlamentin jäseneksi vuonna 1757. Middlesexin vaalipiirin vaalitaistelussa hän puolusti äänestäjiensä enemmänkin kuin parlamentin alahuoneen oikeutta valita edustajansa. Vuonna 1768 hänen kannattajiensa vihaiset protestit tukahdutettiin St George's Fieldsin verilöylyssä. Vuonna 1771 hän oli apuna taivuteltaessa hallitus hyväksymään painotalojen oikeus julkaista parlamentin keskusteluja. Vuonna 1776 hän esitteli parlamentissa ensimmäisen parlamenttiuudistuksen. Yhdysvaltain vapaussodan aikana hän tuki kapinallisia lisäten suosiotaan heidän keskuudessa. Toisaalta vuonna 1780 hän komensi asevoimia, jotka auttoivat lopettamaan Gordonin kapinan, jossa vastustettiin katolisten oikeuksien palauttamista. Kapinan tukahduttaminen vähensi hänen suosiotaan radikaalien joukossa. 

Tapaus oli käännekohta, joka johti Wilkesin tukemaan yhä enemmän konservatiivista politiikkaa, mikä aiheutti tyytymättömyyttä edistyksellisten ja radikaalien pieni- ja keskituloisten kannattajiensa joukossa. Tämä oli pääasiallinen syy parlamenttipaikan menetykseen vuoden 1790 vaaleissa. Wilkes vetäytyi politiikasta 65 vuoden ikäisenä ja osallistui edistyksellisiin sosiaalisiin uudistuksiin kuten katolisten emansipaatio 1790-luvulla Ranskan vallankumouksen jälkeisinä vuosina. Eläessään hän oli ansainnut libertiinin maineen. Hän kehuskeli että jos hänelle antoi vähän etumatkaa kilpakosijaansa vastaan naisen vokottelussa, hänen kaunopuheisuutensa kumoaisi sen rasitteen minkä hänen kasvojensa ja selkänsä epämuodustuneisuus hänen päälleen sälytti. Kerrotaan että hän vei viittaan puetun ja pirunsarvin varustetun apinan Hell Fire Club nimiseen pahamaineiseen irstailuklubiin, ja aikaansaattoi sen lakkauttamisen.

Lähteet
-------

1. ↑  Cristie, Ian R.: John Wilkes  7.11.2013. Enclycopedia Britannica. Viitattu 17.1.2015.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **John Wilkes** Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Norja
* Espanja
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Israel
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Tšekki
* Australia
* Kreikka
* Alankomaat
* Puola
* Vatikaani

 |
|  |
| Tieteilijät | 
* CiNii

 |
|  |
| Taiteenala | 
* RKD Artists
* ULAN

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Biographie
* Trove

 |
|  |
| Muut | 
* Europeana
* SNAC
* IdRef

 |

 |
**Karjalan Apu** on Joensuussa vuonna 1998 Joensuun Työväenyhdistyksen Karjala-jaoston aloitteesta perustettu yhdistys, jonka päätehtävä oli vuoteen 2020 humanitaarinen avustustoiminta ja pitkäaikaistyöttömien työllistäminen. Yhdistys oli mukana lähialuehankkeissa Itä-Karjalassa Venäjällä, mm. Sortavalan piirissä.

Yhdistyksen taustalla on useita kansalaisjärjestöjä mm. Joensuun Työväenyhdistys ja Joensuun Seudun Diabetes sekä yksityisiä henkilöitä. 
Karjalan Apu oli ainoa yhdistys maailmassa, joka avustaa vain ja ainoastaan Venäjän Karjalaa ja joka on uskonnollisesti että poliittisesti sitoutumaton järjestö. Yhdistys työllisti Joensuussa vakinaisten työntekijöiden lisäksi pitkäaikaistyöttömiä, joista suuri osa oli Joensuuhun pysyvästi asettuneita venäläisiä maahanmuuttajia.

Heinäkuusta 2020 alkaen Karjalan Apu on toiminut pelkästään yhdistyksenä. Sen tavoitteena on edelleen luoda mahdollisuuksia tapaamisiin ja tapahtumiin maahanmuuttajien ja paikallisen väestön kesken.

Historiaa
---------

Karjalan Apu toimi viimeksi Teollisuuskadulla, jossa oli myös kirpputori. Vuoden 2015 lopulle asti toimipaikka oli Mutalassa sijaitsevan Teppolan pihapiirissä.

Hankkeita
---------

* Naisten vahvistaminen -turvakotitoiminnan tukeminen Sortavalassa 2004–2005

* Kohti vastuuntuntoista aikuisuutta - seksuaaliterveyttä ja elämänlaatua sortavalalaisille nuorille 2005–2007

* Kuka auttaa uhria- Viranomaisverkostot tukemaan perheväkivaltatyötä (2006–2008)

* Tervettä elämää- Ehkäisevän päihdetyön kehittäminen Värtsilässä (2007–2009)

* Yhteisiä hankkeita on ollut mm. Joensuun Työväenyhdistyksen Karjala-jaoston, Kansainvälisen 
solidaarisuussäätiön, Väestöliiton, Ensi- ja turvakotien liiton sekä Vaaka-yhdistyksen kanssa.

Huomionosoituksia
-----------------

* Karjalan Apu sai vuonna 2006 Pohjois-Karjalan sosiaaliturvayhdistyksen ja Soropin myöntämän kansalaistoiminnan palkinnon .

Historiikki
-----------

Anna Laakkonen, Matti Mikkonen ja Marja Walling (toim.): 
Solidaarisuustyötä rajan kahta puolta. (132 sivua, 2019)

Lähteet
-------

1. ↑  Karjalan Apu *Facebook*.  25.2.2021.  Arkistoitu 25.6.2020. Viitattu 16.5.2022.
2. ↑  Karjalainen 17.3.2016, s. A6
3. ↑  Viikko Pohjois-Karjala 20.1. 2011
4. ↑  Karjalainen 4.12.2006

Aiheesta muualla
----------------

Karjalan Apu (Arkistoitu – Internet Archive)
**Itävallan ensimmäinen tasavalta** (saks. *Erste Österreichische Republik*), virallisesti **Itävallan tasavalta** (saks. *Republik Österreich*), oli Itävallan historiassa sen ensimmäinen demokraattinen valtiomuoto vuosina 1919–1934.

Historia
--------

Itävalta-Unkarin saksankieliset alueet.
### Tausta

Itävallan ensimmäinen tasavalta syntyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen 10. syyskuuta 1919 allekirjoitetun Saint-Germainin rauhansopimuksen jälkeen. Tuolloin Habsburgien dynastia ja Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia päättyivät ja kaksoismonarkian jäljelle jääneistä saksankielisistä osista muodostettiin Itävallan tasavalta, vaikka moni itävaltalainen olisi tuolloin halunnut liittyä Saksaan.

### Ensimmäisen tasavallan aika

Tasavallan demokraattinen perustuslaki hyväksyttiin 1. lokakuuta 1920. Ensimmäisestä tasavallasta tuli poliittisesti hyvin epävakaa ja se päättyi austrofasistien valtaantuloon vuonna 1934 ja autoritäärisen Itävallan liittovaltion perustamiseen, joka taas päättyi maan liittämiseen Saksaan vuonna 1938.

### Ensimmäisen tasavallan jälkeen

Itävallan toisen tasavallan ajan lasketaan alkaneen vuonna 1945, jolloin maa jaettiin liittoutuneiden miehitysvyöhykkeiksi. Miehityskausi päättyi vasta vuonna 1955 solmitun Itävallan valtiosopimuksen myötä. Ensimmäisen tasavallan perustuslaki lisäyksineen kuitenkin palautettiin myös toisen tasavallan perustuslaiksi ja on edelleen voimassa.

Katso myös
----------

* Itävallan historia 1918–1945

Lähteet
-------

1. ↑  END OF THE MONARCHY, FOUNDING OF THE REPUBLIC OF AUSTRIA, AND THE TREATY OF SAINT-GERMAIN-EN-LAYE 1914–19 (PDF)
2. 1 2  Gesley, Jenny: 100 Year Anniversary of the Austrian Constitution | In Custodia Legis *The Library of Congress*.  1.10.2020. Yhdysvaltain kongressin kirjasto. Viitattu 18.9.2023. (englanniksi)
3. ↑  History of Austria - First Republic and the Anschluss *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 18.9.2023. (englanniksi)
4. ↑  History of Austria - Second Republic *Encyclopædia Britannica*. Viitattu 18.9.2023. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Itävallan ensimmäinen tasavalta** Wikimedia Commonsissa
**Waco CG-4A** oli yhdysvaltalainen liitokone toisessa maailmansodassa. Sitä käytettiin sotilaiden ja tarvikkeiden kuljetukseen ja sitä toimitettiin lopulta yli 13 900 kappaletta 16 valmistajalta. Waco CG-4 oli USAAF:n liitokoneelle antama tyyppinimi, kun taas RAF käytti siitä tyyppinimeä **Hadrian**. CG-4:n suunnitteli Waco Aircraft Company ja liitokoneen koelennot alkoivat toukokuussa 1942. Sitä käytettiin ensimmäisen kerran taistelussa 9. kesäkuuta kun 129 konetta osallistui Sisilian maihinnousuun. Tämän jälkeen CG-4 osallistui Liittoutuneiden operaatioihin Burmassa ja Euroopassa vuosina 1944 ja 1945. Waco CG-4 säilyi vielä toisen maailmansodan jälkeenkin USAAF:n varastoissa vuoteen 1948.

Waco-4:ssä oli teräsvahvisteinen kokopuurunko joka oli verhoiltu kankaalla ja paikoin vanerilevyillä. Siipi oli rakenteellisesti samanlainen yläsiipi joka oli tuettu alhaaltapäin. CG-4 oli suunniteltu kuljettamaan kahden hengen miehistön lisäksi joko 13 täysin varustettua sotilasta. Muita tavallisia kuormia olivat yksi Jeeppi kyydissään neljä sotilasta tai 75 millimetrin haupitsi ja sen kolmihenkinen tykkimiehistö tykinammuksineen ja varusteineen.

Yksi CG-4 teki ilmailun historiaa olemalla ensimmäinen Atlantin yli lennätetty liitokone. Liitokonetta veti RAF:in Douglas C-47 Dakota 5 600 kilometrin matkan Montrealista Britanniaan.

Lähteet
-------

* Daniel J. March, British warplanes of world War II, 1998, s.241 (englanniksi)
* David Mondey, American Aircraft of World War II, 1982 (englanniksi)

### Viitteet

1. 1 2 3  David Mondey, American Aircraft of World War II, 1982
2. ↑  Daniel J. March, British warplanes of world War II, 1998, s.241

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Waco CG-4** Wikimedia Commonsissa
Viola Davis
**The Woman King** on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Gina Prince-Bythewood. Sen on käsikirjoittanut Dana Stevens. Elokuvassa näyttelevät muiden muassa Viola Davis, Thuso Mbedu, Lashana Lynch, Sheila Atim, John Boyega, Jordan Bolger ja Hero Fiennes Tiffin. Elokuva kertoo länsiafrikkalaisesta Dahomeyn kuningaskunnasta ja sen naispuolisista sotureista eli Dahomeyn amatsoneista.

*The Woman King* sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2022 ja Suomen ensi-iltansa 25. marraskuuta 2022.

Juoni
-----

Vuonna 1823 Dahomeyn kuningaskuntaa hallitsee kuningas Ghuezo. Valtakuntaa suojelee naispuolisten agojie-sotureiden armeija, jota komentaa kenraali Nanisca. Nuori Nawi joutuu liittymään Naniscan armeijaan kasvatti-isänsä käskystä. Samaan aikaan kuningaskuntaa uhkaavat sen naapurivaltio Oyo sekä Afrikan ulkopuolelta tulleet orjakauppiaat. 

Nanisca vastustaa Ghezon päätöstä myydä orjia ulkomaalaisille. Nawista tulee taitava mutta kuriton agojie. Hän ystävystyy vanhemman agojien Izogien kanssa, ihastuu brasilialaisen orjakauppiaan Santo Ferreiran apurina toimivaan Malikiin ja saa tietää Naniscan olevan hänen biologinen äitinsä. Useiden taistelujen jälkeen Nanisca, Nawi, Izogie, muut agojiet ja Malik lyövät sekä Oyon armeijan että orjakauppiaat, vaikka Izogie kaatuukin taistelussa. Ghezo palkitsee Naniscan julistamalla hänet Dahomeyn naiskuninkaaksi.

Rooleissa
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Viola Davis  | … |  Nanisca
  |
|  Thuso Mbedu  | … |  Nawi
  |
|  Lashana Lynch  | … |  Izogie
  |
|  Sheila Atim  | … |  Amenza
  |
|  John Boyega  | … |  Ghezo
  |
|  Jordan Bolger  | … |  Malik
  |
|  Hero Fiennes Tiffin  | … |  Santo Ferreira
  |

Vastaanotto
-----------

*The Woman King* sai myönteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. *Helsingin Sanomien* kriitikko Kaisu Tervonen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä. Hänen mukaansa elokuvassa "naiskehoihin ja afrikkalaiskehoihin paikallistuu voimaa, jota virallinen historiankirjoitus ei usein niille usko." Rotten Tomatoes -verkkosivuston kirjaamista 248 elokuva-arvostelusta yhteensä 94 prosenttia on myönteisiä.

*The Woman King* sai kaksi Bafta-ehdokkuutta: paras ohjaus (Prince-Bythewood) ja paras naispääosa (Davis).

*The Woman King* maksoi 50 miljoonaa dollaria ja tuotti maailmanlaajuisesti 94,4 miljoonan dollarin lipputulot. Suomen elokuvateattereissa se sai yhteensä 5 636 katsojaa.

Lähteet
-------

1. ↑  Vetävä toiminta­draama näyttää afrikkalais­naisten voiman, mitä virallinen historiankirjoitus ei usein tee, Kaisu Tervonen, Helsingin Sanomat, 24.11.2022, viitattu 28.12.2022, arkistoitu versio.
2. ↑  The Woman King, Rotten Tomatoes, viitattu 28.12.2022, arkistoitu versio.
3. ↑  2023 EE BAFTA Film Awards: The Nominations, Bafta, viitattu 7.2.2023.
4. ↑  The Woman King, The Numbers, viitattu 7.2.2023.
5. ↑  Katsojaluvut, Suomen elokuvasäätiö, viitattu 7.2.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
* *The Woman King* Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* *The Woman King* Elonetissä.
* *The Woman King* Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Weltklasse Zürich 2007
**Letzigrund** on stadion Zürichissä Sveitsissä. Stadionille mahtuu on 23 605 katsojaa ja se on Sveitsin tunnetuin yleisurheilustadion. Se on myös jalkapallojoukkue FC Zürichin ja Grasshopperin kotikenttä. Toisin kuin pelkästään jalkapalloon tarkoitetuilla stadioneilla, Letzigrundia kiertävät juoksuradat nurmikentän ja katsomoiden välissä. Stadionilla järjestetään vuosittain yksi yleisurheilun Timanttiliigan (entinen Kultainen liiga) osakilpailuista nimellä *Weltklasse Zürich*. Stadion avattiin 22. helmikuuta 1925 omistajana jalkapalloseura FC Zürich. Omistus siirtyi Zürichin kaupungille vuonna 1937. Stadionia on kunnostettu tai siihen on tehty korjauksia ja parannuksia vuosina 1947, 1958, 1973 , 1984 ja 2006. Valaistus stadionille tuli vuoden 1973 kunnostuksessa. 

Letzigrund on kuuluisa myös konserteistaan, ensimmäinen ulkoilmakonsertti pidettiin vuonna 1996. 

23 605 katsomopaikasta 11 605 on istumapaikkoja (9 167 katoksessa) ja 12 000 seisomapaikkoja. Kentän pituus on 105 metriä ja leveys 68 metriä. Stadionilla on myös ravintoloita ja baareja.

Stadion oli yksi vuoden 2008 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen pelistadioneista.
Naistoimittajat vaikuttajatapaamisessa komissaari Jutta Urpilaisen kanssa Helsingissä 2021.
**Naistoimittajat ry – Kvinnliga journalister rf** on vuonna 1946 perustettu toimittajayhdistys. Se on yksi Suomen vanhimmista toimittajayhdistyksistä. Yhdistyksen jäsenyyskriteerit ovat samat kuin Journalistiliitolla, ja yhdistyksen jäseniksi voivat liittyä naisten lisäksi yhtä hyvin miehet ja muunsukupuoliset. Journalistien lisäksi jäseniä voivat olla muun muuassa kustannustoimittajat ja viestijät. Jäseneksi voi liittyä joko yhdistyksen nettisivujen kautta tai ottamalla yhteyttä puheenjohtajaan, sihteeriin tai hallituksen jäseneen. Yhdistyksellä on noin 150 jäsentä.

Yhdistys edistää naistoimittajien yhteistyötä. Yhdistys vaikuttaa naiskuvaan lehdistössä, radiossa ja televisiossa sekä ottaa kantaa naisten etuja koskeviin asioihin viestimissä. Yhdistys kouluttaa jäseniään, järjestää vaikuttajatapaamisia ja pitää salonkeja. Kulttuuritoiminta on aktiivista ja yhdistys tarjoaa jäsenilleen muun muassa teatterikäyntejä ja taidenäyttelyvierailuja. Opintomatkoja tehdään ulkomaille. Yhdistys tutustui vuonna 2019 Islannin uuteen tasa-arvoiseen palkkalakiin ja suunnittelee parhaillaan matkaa Euroopan tasa-arvotiedon keskukseen EIGEEn Vilnassa. 

Yhdistys valitsee vuosittain Vuoden Kellokas -palkinnon saajan. Kellokas-palkinto on jaettu vuodesta 1973 lähtien.

Naistoimittajien puheenjohtaja on vuodesta 2019 lähtien freetoimittaja, tietokirjailija Riitta Lehtimäki.

Lähteet
-------

1. ↑  Lehtimäki, Riitta: *Nainen mediassa: naistoimittajat ry. 60 vuotta*. Helsinki: Edita, 2006. ISBN 978-951-37-4855-5.
2. ↑  FinnishGovernment: Pääministeri Sanna Marin tapasi Naistoimittajat ry:n Säätytalossa 29.3.2022 *flickr.com*.  29.3.2022. Viitattu 19.9.2023.
3. ↑  Media | Toimittaja Outi Salovaara palkittiin Venäjään liittyvästä tutkivasta journalismista *Helsingin Sanomat*.  21.3.2023. Viitattu 19.9.2023.

Aiheesta muualla
----------------

* Naistoimittajien verkkosivut
**Reima Jokinen** (s. 17. tammikuuta 1952 Tampere) on suomalainen teatterialan vaikuttaja ja johtaja. Jokinen toimii hallituksen puheenjohtajana Aleksanterin teatterissa, Tero Saarinen Companyssa, Riihimäen Teatterissa sekä Linnateatterin Dominossa. Jokinen sai teatterineuvoksen arvonimen vuonna 2023.

Ura
---

Varsinainen teatteriura alkoi vuonna 1977 Penniteatterissa. Vuodesta 1978 lähtien Jokinen on tehnyt tiivistä yhteistyötä ohjaaja Ritva Siikalan kanssa. Aleksanterin teatterista Jokinen on tarjonnut näyttämön Kassandran esityksille. Vuonna 1980 alkoi lähes kolmen vuosikymmenen mittainen yhteistyö Teatteri Avoimien Ovien perustajan Liisi Tandefeltin kanssa. Jokinen siirtyi Tampereelle vuonna 1982 ja työskenteli Tampereen työväenteatterissa, Teatteri 2000:ssa, Tampereen Teatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa. Tampereella Jokinen aloitti yhdessä Esko Roineen kanssa Tampereen Teatterin toimintamallin uudistustyön. 

Vuonna 1999 Jokinen pyydettiin Helsingin kaupunginteatterin hallintojohtajaksi. Asko Sarkolan kanssa Jokinen jatkoi Tampereella aloittamaansa tuotantomallien kehittämistyötä. Hallintoalan ihmisenä hän antoi poikkeuksellisen ja merkittävän panoksen myös taiteellisella puolella ja oli mukana päättämässä ohjelmistosta ja miehityksestä. 

Jokinen nimitettiin vuonna 2002 UIT:n toimitusjohtajaksi. Vuonna 2005 hän käynnisti toiminnan Aleksanterin teatterissa ja vuonna 2008 Linnanmäen Peacock-teatterissa sekä Studio Krunikassa. Hän oli perustamassa Turun Linnateatteria ja teki 2010-luvulla yhteistyötä Oulun Teatteri Rion kanssa. Jokinen siirtyi Aleksanterin teatterin kokopäiväiseksi hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 2013.

Jokisen toiminta on ollut laaja-alaista taiteen eri aloilla ja järjestöelämässä. Hän on ollut vahvasti mahdollistamassa freelance-ryhmien ja vapaan kentän toimintaa erityisesti Aleksanterin teatterissa.

Tuotantoja
----------

Jokisen merkittäviin tuotantoihin kuuluu mm. on *Paavo Nurmi* -ooppera, johon libreton kirjoitti Paavo Haavikko, sävelsi Tuomas Kantelinen ja ohjasi Kalle Holmberg. Helsingin kaupunginteatterissa Jokisen Lontoosta tuoma, menestynein tuotanto ja monella mittapuulla myös Suomen menestynein näytelmä kautta aikojen oli Lasse Pöystin, Ritva Valkaman, Kyllikki Forssellin ja Pentti Siimeksen tähdittämä *Kvartetti*. Teatteri 2000:ssa Jokinen tuotti mm. *Max ja Moritz* -musikaalin, jonka sävelsi Jukka Linkola ja Pertsa Reponen, esiintyjinä olivat Eija Ahvo, Susanna Haavisto ja Miitta Sorvali. Toiminnanjohtajana Pyynikin kesäteatterissa Jokinen käynnisti kirjailija, fil.tri Panu Rajalan ja ohjaaja Kalle Holmbergin kanssa Väinö Linna -produktioiden sarjan.

Yksityiselämä
-------------

Jokinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Reima Jokiselle myönnetty teatterineuvoksen arvonimi
Trashiyangste Bhutanin kartalla.
**Trashiyangste** on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan itäosassa.

Trashiyangsten piirikunnan pinta-ala on 1 382 neliökilometriä, ja pääkaupunkia kutsutaan Yangtseksi tai Trashiyangsteksi. Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 17 300.

Trashiyangste sijaitsee Intian Arunachal Pradeshin osavaltion vastaisella rajalla. Sen kautta kulki aikoinaan tärkeä kauppareitti Bhutanin itä- ja länsiosien välillä. Pääkaupunki sijaitsee 1715 metrin korkeudella Kulon Chhu -joen varrella.

Lähteet
-------

1. ↑  Bhutan Districts Citypopulation
2. ↑  *Population and Housing and Census 2017: National Report*, s. 10. Thimphu, Bhutan: National Statistics Bureau of Bhutan, 2018. ISBN 978-99936-28-50-7. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.10.2023). (englanniksi)
3. ↑  Trashiyangtse (Arkistoitu – Internet Archive) Wind Horse Tours

Bhutanin piirikunnat

* Bumthang
* Chukha
* Dagana
* Gasa
* Haa
* Lhuntse
* Mongar
* Paro
* Pemagatshel
* Punakha
* Samdrup Jongkhar
* Samtse
* Sarpang
* Thimphu
* Trashigang
* Trashiyangste
* Trongsa
* Tsirang
* Wangdue Phodrang
* Zhemgang
LGT:n pääkonttori, Vaduzissa, Liechtensteinissa.
**LGT Group** (myös: **LGT-bank**, ent. **The Liechtenstein Global Trust**) on yksityisomistuksessa oleva pankki ja rahalaitos, joka on suoraan Liechtensteinin ruhtinasperheen omistuksessa. Se on Euroopan suurin perheyrityksenä toimiva rahalaitos. Sen omistaa Liechtensteinin prinssin säätiö (Prince of Liechtenstein Foundation). Yrityksen toimitusjohtajana toimii prinssi Maximilian von und zu Liechtenstein ja hallituksen puheenjohtajana prinssi Philipp von und zu Lichtenstein. Vuoden 2013 tilinpäätöksen mukaan yrityksen varat olivat 110,7 miljardia Sveitsin frangia (n.109,48 miljardia euroa). Samana vuonna yritys oli Standard & Poor'sin luottoluokituksessa kategoriassa A+. 

LGT:n pääkonttori sijaitsee Liechtensteinin pääkaupungissa Vaduzissa. Yrityksessä työskentelee n. 1950 työntekijää ja sillä on konttoreita yli 20:ssa maassa levittäytyneenä Aasiaan, Eurooppaan, Lähi-itään, Pohjois-Amerikkaan ja Etelä-Amerikkaan.

LGT operoi eri sektoreilla, esim. LGT Private Banking palvelee yksityisasiakkaita omaisuusasioissa ja LGT Capital Partners hoitaa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. LGT Capital Partnersilla on yli 40 miljardin dollarin sijoitukset sijoitusrahastoihin, hedge-rahastoihin sekä pääomasijoituksiin.

LGT ja Saksan suuri veronkiertoskandaali
----------------------------------------

Saksan salainen palvelu BND:n osti vuonna 2008 eräältä entiseltä LGT-pankin työntekijältä 4 miljoonalla eurolla tiedostoja, jotka paljastivat lukuisten rikkaiden saksalaisten veronkiertotoimintaa Luxemburgin veroparatiisissa. 

Saksan veroviranomaiset tekivät saatujen tietojen perusteella lukuisia syytetoimia mm. LGT-pankkia kohtaan. BND:n saamien asiakirjojen mukaan monet saksalaiset yksityishenkilöt olivat piilottaneet varojaan Liechtensteinin veroparatiisiin rekisteröidyn LGT-pankin kautta.

LGT-pankki joutui maksamaan 46 miljoonan euron sakot, jonka lisäksi 45:lle pankin henkilökuntaan kuuluvalle työntekijälle lankesi 3,6 miljoonan euron sakot.

Skandaalia pidettiin Saksan historian suurimpana veronkiertoskandaalina.

Paljastetuissa asiakirjoissa on ollut myös suomalaisia asiakkaita.

Lähteet
-------

1. ↑  LGT - Annual report *LGT*.  2013. Viitattu 17.8.2017.
2. ↑   LGT - Annual report 2013
3. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
4. ↑
5. 1 2  Andreas Illmer: Liechtenstein bank pays up in tax evasion scandal *Deutsche Welle*. Viitattu 17.8.2017.
6. ↑  Paterson, Tony: Fury in Liechtenstein over German tax inquiry  20.2.2008. The Independent.  Arkistoitu 21.1.2015. Viitattu 21.1.2015. (englanniksi)
7. ↑  Laittomat tietovuodot voivat sataa lopulta verottajan laariin *yle.fi*.

*

Aiheesta muualla
----------------

* Yle Uutiset: Tapaus Liechtenstein – päästettiinkö rikkaat veronkiertäjät liian helpolla?
**WhatPulse** on laskentaohjelma, joka ottaa talteen tietokoneen hiiren napin näpäytyksien ja näppäimistön painalluksien määrät sekä hiiren liikkumispituuden maileina, kilometreinä tai metreinä. Nämä tiedot voi lähettää WhatPulsen verkkosivuille, jossa ne pysyvät tallessa ja jossa niitä voi omalla käyttäjätunnuksellaan tarkastella. Ohjelma on ilmaisohjelma, jonka voi ladata ilmaiseksi. Ohjelma valmistui vuonna 2003. Tietyt virustorjuntaohjelmat saattavat tulkita ohjelman haitalliseksi juuri ohjelman toiminnan takia.

22. joulukuuta vuonna 2012 WhatPulse siirtyi versioon 2.0, jolloin hiiren liikkumispituuden mittaus jäi pois. Tilalle ohjelmistoon lisättiin datansiirtoa, tietokoneen päälläoloaikaa sekä myös käytettävien sovellusten seuranta. Jokaiselle tietokoneessa käytettävälle sovellukselle on saatavilla tiedot näppäimistön painalluksista, hiiren klikkauksista, päälläoloajasta sekä sovelluksen käyttämästä dataliikenteestä. Näiden perusteella voi päätellä sekä seurata omaa käyttäytymistä koneella.

Tammikuussa 2014 WhatPulsella oli n. 150 000 käyttäjää 188 eri maasta, ja jokainen päivä uusia käyttäjiä liittyi keskimäärin 143 henkilöä. Suomi on tilastoissa näppäinten painelussa 10. hiiren klikkailuissa 10. jäsenmäärältä 11. datan siirrolta down 13./up 14. ja uptimen osalta 12. Aktiivisia jäseniä Suomesta löytyy 693 kappaletta.

Ohjelmistoa yleisesti pidetään tietoturvan puolesta arveluttavana tietoturvayrityksien mukaan, mutta suurin osa ihmisistä pitää silti ohjelmaa luotettavana käyttää.  Myös *Isthewebsafe.com*-sivustolla Whatpulsea pidetään turvallisena ohjelmana.

Lähteet
-------

1. ↑   (Arkistoitu – Internet Archive)
2. ↑
3. 1 2
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Whatpulse.orgin keskustelupalsta (englanniksi)
* Whatpulse.orgin blogi (englanniksi)

Vastaavia ohjelmia
------------------

* Wakoopa
**Ius cogens** tai **jus cogens** tarkoittaa sellaisia ehdottomia oikeusnormeja, joista oikeussubjektit eivät saa sopimuksin poiketa edes keskinäisissä suhteissaan. *Ius cogens* -termiä on totuttu käyttämään useimmin kansainvälisessä oikeudessa.

*Ius cogens* -normeissa on kyse sellaisista kansainvälisen yhteisön perustavanlaatuisia etuja ja arvoja suojaavista, yleismaallisesti velvoittavista normeista, joista kansainvälisen oikeuden subjektit eivät saa poiketa missään olosuhteissa. Ne ovat kansainvälisen oikeuden lähteiden hierarkiassa ylimpänä. *Ius cogensin* taustalla on luonnonoikeudellinen näkemys oikeuden kaikkivaltiudesta. *Ius cogens* -käsitteen suhde kansainväliseen tapaoikeuteen on koettu ongelmalliseksi, ja siihen kuuluvien normien onkin katsottu olevan oikeudellisessa systematiikassa parhaiten sijoitettavissa tapaoikeuden piiriin.

Vuonna 1969 laaditun valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin yleissopimuksen mukaan *ius cogens* -normin kanssa ristiriitainen valtiosopimus on mitätön. Kansainvälisen tuomioistuimen ns. Barcelona Traction -jutussa vuonna 1970 antaman ratkaisun nojalla on katsottu, että jokaisella valtiolla on oikeus saada väitetty *ius cogens* -normin rikkominen kansainvälisten järjestöjen ja tuomioistuinten käsittelyyn.

Kansainvälisen oikeuden *ius cogens* -normeista ei ole yksiselitteistä luetteloa. Tärkeimpiä esimerkkejä *ius cogens* -normeista, joista vallitsee laaja yksimielisyys, ovat aggressiivisen asevoiman käytön kielto valtiosuhteissa, ihmisoikeuksien räikeimpien väkivaltaisten loukkausten, kuten joukkotuhonnan, kidutuksen ja orjuuttamisen, kielto sekä humanitaarisen oikeuden eräät voimakkaat kiellot, kuten kielto suunnata sotatoimia lääkintähenkilökuntaa ja sairaaloita vastaan ja siviiliväestön terrorisoinnin kielto.

Lähteet
-------

* Hakapää, Kari: *Uusi kansainvälinen oikeus*. Helsinki: Talentum, 2010.
* Hannikainen, Lauri: *Kansainvälisen oikeuden käsikirja*. Tallinna: Tietosanoma, 2014.
* Mattila, Heikki E.S. (päätoim.): *Encyclopædia Iuridica Fennica VI: Kansainväliset suhteet*. Helsinki: Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1998.

### Viitteet

1. 1 2  Mattila (päätoim.) 1998, palsta 335
2. ↑  Hannikainen 2014, s. 67
3. ↑  Hakapää 2010, s. 73
4. ↑  Hakapää 2010, s. 74
5. ↑  Mattila (päätoim.) 1998, palsta 336
6. ↑  Hannikainen 2014, s. 67–68

Aiheesta muualla
----------------

* Oikeustiede:ius cogens - Tieteen termipankki
| Wapusk TrailFort Severn Winter Road |
| --- |
| Paikka | Km | Lisätiedot |
| Gillam | 0 | ● | yhteys Kanadan tieverkkoon |
| Shamattawa | 196 | ● |  |
|  | 286 | – | Ontarion ja Manitoban raja |
| Fort Severn | 520 | ● |  |
| Peawanuck | 752 | ● | tie päättyy |

**Wapusk Trail** (myös **Fort Severn Winter Road**, suom. *jääkarhun polku**lähde?*) on talvitie Kanadassa Hudsoninlahden etelärannalla. Joka vuosi avattava talvitie johtaa Manitobassa sijaitsevasta Gillamin kaupungista Shamattawan kautta Ontarion puolelle Fort Severnin ja Peawanuckin intiaanireservaatteihin. Tien rakentaminen aloitetaan tavallisesti tammikuussa, ja se on avoinna koko matkaltaan vain muutamien viikkojen ajan maaliskuuhun saakka. Tien pituus on 752 kilometriä, ja se on maailman pisin talvitie.

Wapusk Trail on sen varrella sijaitsevien kylien ainoa maayhteys muuhun Kanadaan. Shamattawan, Fort Severnin ja Peawanuckin asutuskeskusten tarvikehuolto kulkee pääosin talvitien kautta. Talvitietä pitkin kuljetetaan mm. rakennustarvikkeita, polttoainetta sekä säilykkeitä. Normaalisti talven aikana tiellä liikennöi Fort Severniin saakka 30–40 kaupallisen liikenteen ajoneuvoa.

Tie rakennetaan pääasiassa muskeg-soiden päälle ja järvien jäälle. Rakennustyöt voidaan aloittaa vasta myöhään talvella, jotta routa ja jää kestävät tien rakennuksessa tarvittavan kaluston sekä kuorma- ja rekka-autot. Tie on huonokuntoinen, ja vaikka sillä on leveyttä enimmillään 12 metriä, tuuli kinostaa usein lunta tieuralle niin paljon, että liikenne joudutaan keskeyttämään. Pahiten kinostumisen aiheuttamista ongelmista kärsii 90 kilometrin pituinen osuus Fort Severnistä länteen, sillä se johtaa poikittain vallitseviin tuulensuuntin nähden. Olosuhteista riippuen matka Fort Severnistä Gillamiin kestää 12–17 tuntia. Talveksi 2010–2011 Ontarion Ministry of Northern Development and Mines budjetoi provinssin rajan ja Fort Severnin välistä osuutta varten 311 220 dollaria, ja Fort Severnin ja Peawanuckin välistä osuutta varten 266 000 dollaria.

Lähteet
-------

1. ↑  Longest Winter Road  1.1.2004. Guinness World Records. Viitattu 16.4.2012. (englanniksi)
2. 1 2 3  World Record for Wapusk Trail Wawatay News Online.  Arkistoitu 16.4.2012. Viitattu 16.4.2012. (englanniksi)
3. ↑  Toporama - Topographic Maps *The Atlas of Canada*. Viitattu 16.4.2012.
4. ↑  Proposal to build a winter road between Peawanuck and Fort Severn  22.12.2005. Ministry of Natural Resources, Ontario. Viitattu 16.4.2012. (englanniksi)
5. ↑  2010-2011 Winter Roads Program  29.11.2010. Ministry of Northern Development and Mines. Viitattu 16.4.2012. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Fort Severn Winter Road 2005
Zhemgang Bhutanin kartalla.
**Zhemgang** on yksi Bhutanin 20 piirikunnasta (dzongkhag). Se sijaitsee maan eteläosassa. Zhemgang on aiemmalta nimeltään Shemgang, ja aluetta on kutsuttu myös Khengiksi siellä puhuttavan khenpan murteen mukaan.

Valtaosa piirikunnasta, noin 86 prosenttia, on metsien peitossa. Sen asukkaiden tyypillisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Zhemhangin dzong on perustettu vuonna 1163, ja sen nykyiset rakennukset ovat 1600-luvulta.

Zhemgangin piirikunnan pinta-ala on 2 065 neliökilometriä, ja pääkaupunki Zhemgang. Piirikunnan asukasluku vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan on 17 763.

Lähteet
-------

1. 1 2  Zhemgagng (Arkistoitu – Internet Archive) Wild Horse Tours
2. ↑  Bhutan Districts Citypopulation
3. ↑  *Population and Housing and Census 2017: National Report*, s. 10. Thimphu, Bhutan: National Statistics Bureau of Bhutan, 2018. ISBN 978-99936-28-50-7. Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 7.10.2023). (englanniksi)

Bhutanin piirikunnat

* Bumthang
* Chukha
* Dagana
* Gasa
* Haa
* Lhuntse
* Mongar
* Paro
* Pemagatshel
* Punakha
* Samdrup Jongkhar
* Samtse
* Sarpang
* Thimphu
* Trashigang
* Trashiyangste
* Trongsa
* Tsirang
* Wangdue Phodrang
* Zhemgang
**Pseudoliitti** on satelliitin toiminnallisuutta kuten satelliittipaikannusta korvaava laite, "pseudo-satelliitti", jollaisten avulla voidaan esimerkiksi paikantaa sisätiloissa  etenkin GPS-päätelaitteilla, joissa on yleensä sisäänrakennettu kyky ottaa vastaa tällaisia L1-taajuudella lähettyjä signaaleja. Tämä mahdollistaa - tavallisen tai erikoisvastaanottimen - GPS-vastaanottimen käytön paikoissa, joihin GPS-signaali ei luotettavasti pääse etenemään. Käytännössä tällaista tukea on vain GPS-paikannukselle muiden satelliittipaikannusjärjestelmien (Beidou, Compass, Galileo) tai niiden käytön (GLONASS) ollessa aloitusvaiheessa.

Pseudoliitteja käytetään myös ulkotiloissa, joissa joko halutaan lisätä paikannustarkkuutta ja -luotettavuutta (esim. lentoasemat, toistaikseksi vain kokeellisesti valituilla testikentillä) tai sellaisissa paikoissa, joihin satelliittipaikannuksen signaali ei ainakaan jatkuvasti pääse etenemään (syvät avoluohokset, vuonot jne.) Ilmailun Yhdysvalloissa käytössä olevan WAAS- ja EUssa kehiteltävän EGNOS-järjestelmän puitteissa pseudoliitteja on kaavailtu lentokoneiden tarkkuuslähestymisen avusteeksi korvaten ILS-järjestelmän. Tämä käyttö on kuitenkin vasta kehitysasteella.

Teknologia ei ole ainoa tapa korvata satelliittipaikannus katveellisissa paikoissa, esim. GSM-paikannus, kiihtyvyysanturit ja gyroskoopit voivat toteuttaa ainakin lyhytaikaisesti kohteen paikan määrityksen. 

Mm. Mars-tutkimuksessa on pohdittu mars-ajokkien suunnistamisen avuksi pseudoliitteja, jolloin kyseessä ei ole GPS-satelliittien hyödyntämiseen liittyvästä toiminnasta vaan pseudoliitti-termin lainaamisesta muuhun käyttöön.

Lähteet
-------

1. ↑  R. Eriksson, "Indoor navigation with pseudolites (fake GPS sat.)",
2. ↑  GNSS Technologies Inc.  (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Mars Rover Navigation Using GPS Self-Calibrating Pseudolite Arrays (Arkistoitu – Internet Archive)
* Satamatesti Helsingissä vuonna 2007
* Geodeettisen laitoksen ESA-projekti koskien EGNOSin pseudoliitteja
Ján Slota
**Ján Slota** (s. 14. syyskuuta 1953) on slovakialainen poliitikko, äärikansallisen Slovenská národná stranan (Slovakian kansallispuolue; SNS) johtaja ja pitkäaikainen Žilinan pormestari 1990–2006.

Slota lähti politiikkaan 1990-luvun alussa ja oli perustamassa SNS:ää 1990. Hänet valittiin samana vuonna Tšekkoslovakian liittovaltion parlamenttiin ja myöhemmin Slovakian parlamenttiin. Hän oli 1994–1999 SNS:n johdossa. Vuoden 2001 puolueen sisäisen kriisin yhteydessä hän erosi ja perusti oman Oikean kansallispuolueensa (*Pravá Slovenská národná strana*). Tämän johdosta kumpikaan niistä ei saanut äänikynnyksen ylittävää 5 % äänistä ja ne jäivät ilman parlamenttipaikkoja vuoden 2002 vaaleissa. Vuonna 2003 puolueet yhdistyivät kovan tappelun jälkeen ja Slota valittiin johtajaksi. 

Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa SNS sai 11,7 % äänistä ja 20 paikkaa 150:stä parlamentissa. Se pääsi kolmella ministerillä Robert Ficon Smerin ja Vladimír Mečiarin ĽS-HZDS:n hallitukseen, muttei saanut tärkeitä ministerinpaikkoja. Hallitussopimuksen osana Slotaa ei otettu hallitukseen.

Slota on lausunnoissaan poliittisesti epäkorrekti ja äärimmäinen nationalisti; hän puolustaa vain slovakkien oikeuksia ja arvostelee unkarilaisten puoluetta SMK:ta ja unkarilaisia yleensä, kuten: "unkarilaiset ovat slovakkien kansakunnan syöpä, ja heidät pitää poistaa välittömästi kansan kehosta" (Új Szó, 15.4.2005) ja on verrannut unkarilaisia radioaktiivisiin jätteisiin. Vuoden 1999 puoluekokouksessa hän sanoi tuhoavansa Budapestin tankein. Romanit hän on suositellut hakattaviksi ja kannattanut ilmaisten ehkäisyvälineiden jakamista heille ja miesten sterilointia maksua vastaan. Homoseksuaaleista hän ei sano olevan haittaa, jos he eivät tule julkisesti näkyville.

Aiheesta muualla
----------------

*

Lähteet
-------

1. ↑  New Slovak Government Embraces Ultra-Nationalists, Excludes Hungarian Coalition Party (Arkistoitu – Internet Archive) HHRF Alert
2. ↑  EU Remains Silent While Anti-Hungarian Violence Grows in Slovakia: "we jump into our tanks and crush Budapest. We will not let the f\*\*\*ing Hungarians get a single square inch of our territory."


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Tšekki

 |

 |
**Saapasjalkakissa** on hahmo *Shrek*-elokuvasarjassa ja sen spin-offissa *Saapasjalkakissa* sekä sen jatko-osassa.

Esiintymiset
------------

### Shrek

#### Varsinainen elokuvasarja

##### Shrek 2

Elokuvassa *Shrek 2* prinsessa Fionan isä kuningas Harold palkkaa Saapasjalkakissan tappamaan Shrekin, jotta Fiona voisi mennä naimisiin prinssi Uljaan kanssa. Tappaminen epäonnistuu, ja hänestä, Shrekistä ja vastahakoisesta Aasista tulee kumppaneita.

##### Shrek kolmas

Elokuvassa *Shrek kolmas* kuningas Haroldin kuoltua ja Shrekin epäonnistuttua olemaan hyvä kuningas, Shrek lähtee Aasin ja Saapasjalkakissan kanssa etsimään uutta kuningasta, Fionan serkkua, Arthuria.

##### Shrek ja ikuinen onni

Elokuvassa *Shrek ja ikuinen onni* Tittelintuure huijaa nykyiseen elämäänsä kyllästyneen Shrekin allekirjoittamaan sopimus, jolla perutaan Shrekin Fionan pelastus. Tässä todellisuudessa Saapasjalkakissa on Fionan lihava lemmikki.

### Saapasjalkakissa

Elokuvassa *Saapasjalkakissa* Saapasjalkakissa on lainsuojaton, joka yrittää palauttaa kunniansa etsimällä taikapapuja, joilla saisi tehtyä pavunvarren, joilla pääsisi taivaaseen, jossa jossain on kultamunia muniva kultainenhanhi.. Elokuvassa selviää, että Saapasjalkakissa ja Tyyris Tyllerö olivat orpokodissa lapsuudenystäviä, jotka tekivät rikoksia. Kuitenkin eräänä päivänä Saapasjalkakissa halusi lopettaa rikosten teon. Kuitenkin Tyyris Tyllerö huijaa hänet mukaan pankkiryöstöön, jonka pakomatkalla itsensä petetyksi tuntenut Saapasjalkakissa hylkää selällään makaavan Tyyris Tyllerön, joka ei pääse ylös, jolloin tämä saadaan kiinni. Tyyris Tyllerö tuntee itsensä petetyksi, ja alkaa suunnittelemaan kostoa.

##### Saapasjalkakissa 2

Elokuvassa Saapasjalkakissa: Viimeinen toivomus Legendaarinen lainsuojaton saapasjalkakissa kuolee jäätyään suuren kirkonkellon alle. Herättyyään kuolleesta, saapasjalkakissa tajuaa olevansa viimeisessä, yhdeksännessä elämässään ja lähtee etsimään legendaarista toivomus tähteä, joka voi toteuttaa löytäjälleen yhden toiveen. Matka vaikeutuu, kun saapasjalka saa kantoihinsa itse kuoleman joka tahtoo saapasjalan kiittämättömälle elämälle lopun. Eikä siinä vielä kaikki, kun entinen vastustajansa ja kumppaninsa Kitty Pehmotassu, Kultakutri & Kolmekarhua ja julma Jaakko perso haluaa myös toivomus tähden toiveen.

Lähteet
-------

1. ↑  Adamson, Andrew & Asbury, Kelly: *Shrek 2*. 2004.
2. ↑  Miller, Chris: *Shrek kolmas*  (*Shrek the Third*). 2007.
3. ↑  Mitchell, Mike: *Shrek ja ikuinen onni*  (*Shrek Forever After*). 2010.
4. ↑  Miller, Chris: *Saapasjalkakissa*  (*Puss in Boots*). 2011.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * n
* k
* m
Shrek |
| --- |
|  |
| **Elokuvat** | 

|  |  |
| --- | --- |
| **Pääsarja** | 
* *Shrek*
* *Shrek 2*
* *Shrek kolmas*
* *Shrek ja ikuinen onni*

 |
|  |
| **Spin-offit** | 
* *Shrek 3-D*
* *Shrekin vihreä joulu*

 |

 |
|  |
| **Hahmot** | 
* Shrek
* Aasi
* Prinsessa Fiona
* Saapasjalkakissa
* Lordi Farquaad
* Hyvä haltijatar

 |

 |
**David Yonggi Cho** (14. helmikuuta 1936 – 14. syyskuuta 2021) oli eteläkorealainen helluntaipastori ja seurakunnan johtaja. David Yonggi Cho johti Soulissa toimivaa, lähes miljoonalla jäsenellään maailman suurinta, Yoido Full Gospel -helluntaiseurakuntaa. Chota on kutsuttu lempinimellä *Pastorien pastori*.

Cho oli taustaltaan buddhalainen ja kääntyi kristityksi 17-vuotiaana. Cho väitteli teologian tohtoriksi yhdysvaltalaisten perustamassa kristillisessä yliopistossa. Cho toimi Korean sodan aikaan tulkkina liittoutuneiden tukikohdassa. Cho vaikutti kansainvälisesti soluseurakuntamallin, paikallisseurakunnan vahvan rukouselämän sekä raamattukoulutuksen rakentajana. Cho perusti Yoido Full Gospel -seurakunnan vuonna 1958.

Cho toimi vuosina 1992–2000 World Assemblies of God -järjestön puheenjohtajana. Cho vieraili usein puhujana myös Suomessa.

Teoksia
-------

* *Siunattuja jo syntyessämme*. Kuva ja Sana, 2010. ISBN 978-951-585-2373.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  David Yonggi Cho on poissa *Ristin Voitto*. Viitattu 23.10.2021.
2. ↑  "Pastorien pastori" Yonggi Cho saarnaa viikonloppuna Suomessa *Helsingin Sanomat*.  14.6.1996. Viitattu 23.10.2021.
3. ↑  Merkittävälle helluntaijohtajalle vankeustuomio talousrikoksista *Seurakuntalainen.fi*.  24.2.2014. Viitattu 23.10.2021.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* FAST
* ISNI
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Ranska
* BnF data
* Saksa
* Italia
* Suomi (KANTO)
* Yhdysvallat
* Ruotsi
* Japani
* Tšekki
* Korea
* Alankomaat
* Puola
* Portugali

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |