recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**The Voice** on NBC-kanavalla esitetty yhdysvaltalainen tositelevisio-laulukilpailu. Kilpailun rakenne on sama kuin The Voice of Finland.

Tuotantokaudet
--------------

### Ensimmäinen tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (1. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 26. huhtikuuta 2011 ja päättyi 29. kesäkuuta 2011. Voittaja oli Javier Colon.

### Toinen tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (2. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 5. helmikuuta 2012 ja päättyi 8. toukokuuta 2012. Voittaja oli Jermaine Paul.

### Kolmas tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (3. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 10. syyskuuta 2012 ja päättyi 18. joulukuuta 2012. Voittaja oli Cassadee Pope.

### Neljäs tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (4. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 25. maaliskuuta 2013 ja päättyi 18. kesäkuuta 2013. Voittaja oli Danielle Bradberry.

### Viides tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (5. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 23. syyskuuta 2013 ja päättyi 17. joulukuuta 2013. Voittaja oli Tessanne Chin.

### Kuudes tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (6. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 24. helmikuuta 2014 ja päättyi 20. toukokuuta 2014. Voittaja oli Josh Kaufman.

### Seitsemäs tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (7. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 22. syyskuuta 2014 ja päättyi 16. joulukuuta 2014. Voittaja oli Craig Wayne Boyd.

### Kahdeksas tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (8. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 23. helmikuuta 2015 ja päättyi 19. toukokuuta 2015. Voittaja oli Sawyer Fredericks.

### Yhdeksäs tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (9. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 21. syyskuuta 2015 ja päättyi 15. joulukuuta 2015. Voittaja oli Jordan Smith.

### Kymmenes tuotantokausi

*Pääartikkeli: The Voice (Yhdysvallat) (10. tuotantokausi)*
Kausi alkoi 29. helmikuuta 2016 ja päättyi 24. toukokuuta 2016. Voittaja oli Alisan Porter.

Yhdysvaltain katsojaluvut
-------------------------

Nämä ovat kausittaiset ja keskimääräiset *The Voice* katsojaluvut, NBC-kanavalla. 

*Huom: Kaikilla yhdysvaltalaisilla kanavilla tv-kausi alkaa syyskuun lopulla ja päättyy toukokuun lopulla.*

| Kausi | Aika | Jaksoja | Ensiesitys | Päätös | TV kausi | Sija | Katsojia
(miljoonissa) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Päivämäärä | Katsojia(miljoonissa)) | Päivämäärä | Katsojia (miljoonissa)) |
| 1 | Tiistai 21:00 (jakso 1–2, 7–9, 11)Tiistai 22:00 (jakso 3–6)Keskiviikko 20:15 (jakso 10)Keskiviikko 20:00 (final) | 12 | 26. huhtikuuta 2011 | 11.78 | 29. kesäkuuta 2011 | 11.05 | 2010–11 | 20 | 12.33 |
| 2 | Sunnuntai 22:21 Maanantai 20:00Tiistai 21:00 | 21 | 5. helmikuuta 2012 | 37.61 | 8. toukokuuta 2012 | 11.90 | 2011–12 | 9 | 15.76 |
| 3 | Maanantai 20:00Tiistai 20:00Keskiviikko 20:00Torstai 20:00 (jakso 20) | 32 | 10. syyskuuta 2012 | 12.28 | 18. joulukuuta 2012 | 14.13 | 2012–13 | 10 | 14.24 |
| 4 | Maanantai ja Tiistai 20:00 | 28. | 25. maaliskuuta 2013 | 13.64 | 18. kesäkuuta 2013 | 15.59 |

Aiheesta muualla
----------------

* Ohjelman viralliset kotisivut englanniksi
**Gaius Ophonius Tigellinus** (noin 15 – 69) oli roomalainen henkilö, joka toimi pretoriaanikaartin prefektinä Neron aikana. 

Tigellinus oli alkujaan sisilialainen. Hän vietti nuoruutensa Caligulan siskojen Agrippinan ja Julia Livillan kodeissa. Tigellinuksella väitettiin olleen suhde kummankin naisen kanssa ja tästä syystä Caligula ajoi hänet maanpakoon. Claudius antoi hänen palata Roomaan. Tigellinus teki vaikutuksen Neroon hevosenkasvatustaidoillaan. Nero nimittikin hänet kaupungin vartioiden päälliköksi (*praefectus vigilum*). Vuonna 62 hänet nimitettiin Burruksen seuraajaksi pretoriaanikaartin prefektinä Faenius Rufuksen kanssa. Tigellinus osallistui Pison salajuonen paljastukseen ja tästä hyvästä hänelle myönnettiin triumfaattorin tunnukset. Tigellinus seurasi Neron mukana tämän Kreikanmatkallaan. Neron kuoleman jälkeen Galba erotti Tigellinuksen ja ainoastaan hänen ystävänsä Vinius pelasti hänet kuolemalta. Otho sai kuitenkin hänet tekemään itsemurhan.

Lähteet
-------

1. ↑  John Hazel: *Who's who in the Roman world*, s. 305. Routledge, 2002. ISBN 9780415291620.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
	+ 2

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Néa Fókaia** (kreik. Νέα Φώκαια; myös transl. *Néa Fókea*) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 1 944 (vuonna 2011).

Néa Fókaian bysanttilainen Pyhän Paavalin torni.
Néa Fókaian kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisimmän niemen Kassándran itärannikolla eli Toronaíoslahden rannalla noin 80 kilometriä kaakkoon Thessalonikista. Kylän nimi, suomeksi "Uusi Fokaia", viittaa vanhaan Fokaiaan (nyk. Foça) Vähässä-Aasiassa nykyisessä Turkissa, josta tuli seudulle kreikkalaisevakkoja Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa vuonna 1923. Nämä perustivat nykyisen kylän. Kylän nähtävyyksiin kuuluu muun muassa 17 metriä korkea, arviolta 1400-luvulla rakennettu bysanttilaisaikainen Pyhän Paavalin torni (*Pýrgos tou Agíou Pávlou*). Se on saanut nimensä siitä, että se on kuulunut Athoksen Pyhän Paavalin luostarille.

Néa Fókaia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέας Φωκαίας, *Dimotikí Koinótita Néas Fokaías*), johon kuuluvat varsinaisen Néa Fókaian kylän lisäksi kylät Fylakés Karakállou, Fylakés Kassándras ja Pýrgos Saní. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 199.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Nea Fokaia *Halkidiki Travel.com*. Viitattu 7.9.2020.
3. ↑  Νέα Φώκαια *Δήμος Κασσάνδρας*. Viitattu 7.9.2020.

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Néa Fókaia** Wikimedia Commonsissa
**Néa Epídavros** (kreik. Νέα Επίδαυρος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan itäosassa. Se kuuluu hallinnollisesti Epídavroksen kuntaan, Argoliksen alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 896 (vuonna 2011).

Epídavroksen ensimmäisen kansalliskokouksen muistomerkki Néa Epídavroksessa.
Néa Epídavroksen, suomeksi "Uusi Epidauros", nimi viittaa antiikin aikaiseen Epidauroksen kaupunkiin sekä sen paikalla nykyisin sijaitsevaan Archaía Epídavroksen (myös Palaiá Epídavros, "Vanha Epidauros") kylään. Néa Epídavros sijaitsee näistä noin viisi kilometriä luoteeseen. Kylä muistetaan ennen kaikkea siellä ajalla 20. joulukuuta 1821 – 16. tammikuuta 1822 kokoontuneesta Epídavroksen ensimmäisestä kansalliskokouksesta, jossa kokoontui joukko Kreikan itsenäistymiseen johtaneen kansannousun osanottajia. Kreikan varsinainen itsenäisyysjulistus annettiin ja ensimmäinen perustuslaki säädettiin Néa Epídavroksessa 1. tammikuuta 1822.

Néa Epídavros muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Νέας Επιδαύρου, *Topikí Koinótita Néas Epidávrou*), johon kuuluvat varsinaisen Néa Epídavroksen kylän lisäksi kylät Galanaíika ja Palaiochóri sekä Moní Taxiarchón -luostari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 987.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. ↑  Άρθρο 1: Νέα Αρχιτεκτονική της Αυτοδιοίκησης και της Αποκεντρωμένης Διοίκησης − Πρόγραμμα Καλλικράτης. (Kallikrates-suunnitelma, Kreikan virallinen lehti) *Εφημερίς της Κυβερνήσεως της Ελληνικής Δημοκρατίας*, 11.8.2010, nro Τεύχος Δεύτερο, Αρ. Φύλλου 1292.  Κεντρική Ένωση Δήμων Ελλάδας (ΚΕΔΕ). Artikkelin verkkoversio (PDF).  (kreikaksi) (Arkistoitu – Internet Archive)

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Néa Epídavros** Wikimedia Commonsissa
**Néa Kallikráteia** (kreik. Νέα Καλλικράτεια; myös *Néa Kallikrátia*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kaupunki kuului Kallikráteian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Néa Propontídan kunnan Kallikráteian kunnallisyksikköön. Néa Kallikráteia muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Νέας Καλλικράτειας, *Dimotikí Koinótita Néas Kallikráteias*). Kaupungin väkiluku on 7 238 (vuonna 2011).

Néa Kallikráteia sijaitsee Chalkidikín niemimaan länsirannikolla Thermaïkóslahden rannalla linnuntietä noin 38 kilometriä etelään Thessalonikin keskustasta ja noin 34 kilometriä länteen alueyksikön pääkaupungista Polýgyroksesta. Kaupungin nimi, suomeksi "Uusi Kallikráteia", viittaa Traakian Kallikrateiaan, josta tuli alueelle paljon evakkoja Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa 1920-luvun alussa. Nykyinen asutus sai alkunsa tästä muuttoliikkeestä. Néa Kallikráteia oli lakkauteun Kallikráteian kunnan kuntakeskus ja nykyisin se on Néa Propontídan kunnan toiseksi suurin kaupunki Néa Moudanián jälkeen. Nykyisin kaupunki on pienimuotoista turistialuetta ja voidaan lukea Thessalonikin metropolialueen eteläisimpiin esikaupunkeihin.

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 1.9.2014. (kreikaksi)
2. 1 2  Nea Kallikrateia *Greece and the Greek Islands*. Viitattu 20.3.2017.
3. ↑  Nea Kallikrateia *Halkidiki Holidays*. Viitattu 20.3.2017. [vanhentunut linkki]
**Max Westerberg** (17. kesäkuuta 1936 Helsinki – 24. elokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen jalkapallovaikuttaja. Westerberg oli mukana eri tehtävissä suomalaisen jalkapallon parissa 1950-luvun alkuvuosista lähtien. Hän oli pitkään myös Yleisradion Englannin liiga -lähetysten selostajan Aulis Virtasen avustajana studiossa.

Westerbergille on myönnetty Suomen Palloliiton kultainen ansiomerkki. Vuonna 2006 Käpylän urheilupuiston pääkenttä nimettiin Westerbergin kunniaksi Max Westerberg Areenaksi.

Seuratoiminta
-------------

Helsingin Käpylästä kotoisin ollut Westerberg valittiin 17-vuotiaana kasvattajaseuransa Käpylän Urheilu-Veikkojen johtokuntaan. Reiluna parikymppisenä hän valmensi KUV:n edustusjoukkuetta. Hän vaikutti seurassa vuoteen 1967 saakka. Käpylän Pallon toimintaan Westerberg liittyi vuonna 1969. Hän oli tärkeänä taustavaikuttajana KäPan 1953-ikäluokassa, joka voitti A-nuorten SM-pronssia kaudella 1971.

Järjestöura
-----------

Jalkapallon Helsingin piirin puheenjohtaja Westerberg oli vuodet 1968–1976. Palloliiton työvaliokunnan puheenjohtaja hän oli 1974–1978. Sen jälkeen Westerberg työskenteli liiton kansainvälisen toiminnan päällikkönä vuoteen 1984.

Helsinki Cup
------------

Syksyllä 1984 Westerberg siirtyi junioriturnaus Helsinki Cupin toimitusjohtajaksi. Pesti kesti vuoden 1998 turnaukseen saakka. Hänen aikanaan turnaus kasvoi nykyisiin laajoihin mittoihinsa. Vuonna 1995 Westerbergin työ palkittiin Pääkaupunkiseudun urheiluteko -valinnalla.

Lähteet
-------

* Helsingin Sanomat 17.6.1986
* Käpylän Urheilu-veikot 50 vuotta -julkaisu (1983)

### Viitteet

1. ↑  Hämäläinen, Tuomas: KäPa-legenda ja Helsinki Cupin isä Max Westerberg on kuollut *HS.fi*.  24.8.2015. Viitattu 24.8.2015.
2. ↑  Kuolinilmoitus 13.8.2015 Helsingin Sanomat s. C 26 (paikkakunta)
**Matteo Montaguti** (s. 6. tammikuuta 1984 Forli, Emilia-Romagna) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa LPR Brakes -tallissa 2008–2009, edusti De Rosa-Stac Plastic -joukkuetta 2010, Ag2r-La Mondialea 2011–2018 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2019 Androni Giocattoli–Sidermec-tallia. Hän kilpaili myös ratapyöräilyssä.

Saavutuksia
-----------

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

### Ratapyöräily

2003
EM-kilpailujen alle 23-v. pisteajossa pronssia
2004
EM-kilpailujen alle 23-v. pariajossa (madison) pronssia
2005
Pisteajon Italian-mestaruus
2007
Joukkuetakaa-ajon Italian-mestaruus
### Maantiepyöräily

2008
Gran Premio Industria Commercio Artigianato Carnaghese, toinen
2010
Giro della Provincia di Reggio Calabria, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
2011
Espanjan ympäriajo, mäkikirikilpailussa toinen
2012
Critérium International, mäkikirikilpailun voitto
Sveitsin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2014
Gran Premio Città di Camaiore, toinen
2015
Gran Premio Città di Lugano, kolmas
2016
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 8. etapilla toinen
2017
Tour of the Alps (Giro del Trentino), 4. etapin voitto

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Matteo Montaguti *procyclingstats.com*. Viitattu 14.1.2019. (englanniksi)
2. 1 2  Matteo Montaguti *cyclingarchives.com*. Viitattu 14.1.2019. (englanniksi)
**Barbeyaceae** on puuheimo koppisiemenisten Rosales-lahkossa. *Barbeya oleoides* on heimon ainoa laji.

Caryophyllales-lahkossa on lähes samanniminen heimo: Barbeuiaceae.

Tuntomerkit
-----------

Laji on puu, jonka aineenvaihdunta tuottaa ellaghappoa ja jonka karvat ovat yksisoluisia ja spiraalikierteisiä. Lehtiasento on vastakkainen, lapa on ehyt ja alta tiheä- ja vaaleakarvainen, ja korvakkeet puuttuvat. Kukat ovat pieniä, yksineuvoisia, tuulipölytteisiä ja sijaitsevat kaksikotisesti viuhkomaisiin ja lyhytperäisiin ryhmiin järjestäytyneinä lehtihangoissa. Kukissa on yksikiehkurainen verhiömäinen kehä, jossa on kolme tai neljä lehteä. Heteitä on 6–12 ja erillisiä tai hieman yhteen kasvaneita emejä yhdestä kolmeen. Niiden vartalot ovat pitkiä ja luotti pitkänomaisen nuijamainen ja johteinen. Siemenaihe kiinnittyy emin kärjen tuntumaan. Hedelmä on pieni pähkinä, jota siipimäiseksi laajentunut kehä suojaa.

Levinneisyys
------------

*Barbeya oleoides* kasvaa Koillis-Afrikassa ja Arabian niemimaan lounaisosassa.

Luokittelu
----------

Lähin sukulaisheimo on Dirachmaceae. Cronquist (1981) piti lajia nokkoskasvien (Urticaceae) sukulaisena ja Takhtajan (1997) omana ylälahkonaan norkkokasvien alaluokassa (Hamamelididae).

Lähteet
-------

* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. .

### Viitteet

1. 1 2 3 4  Stevens 2001–, Viitattu 2.3.2015

Aiheesta muualla
----------------

* Levinneisyyskartta:
* Kuvia:  (Arkistoitu – Internet Archive)
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Taksonitunnisteet | 
* Wikidata: Q13634152
* Wikispecies: Barbeyaceae
* CoL: 72Z
* EoL: 2498415
* EPPO: 1BAYF
* Fossilworks: 55604
* GBIF: 3234492
* GRIN: 131
* iNaturalist: 71452
* IPNI: 77126718-1
* IRMNG: 113524
* ITIS: 19062
* NCBI: 48389
* Open Tree of Life: 295667
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126718-1
* Tropicos: 42000049
* Watson & Dallwitz: barbeyac
* WFO: wfo-7000000064

 |

 |
Lähikuva veistoksesta.
**Keisarinnankivi** on Helsingin Kauppatorilla, Kaartinkaupungissa sijaitseva Carl Ludvig Engelin suunnittelema Helsingin vanhin julkinen muistomerkki. Se paljastettiin juhlallisuuksien kera Nikolainpäivänä 18. joulukuuta 1835 Venäjän keisari Nikolai I:n puolison keisarinna Aleksandra Fjodorovnan ensimmäisen Helsingin-vierailun muistoksi. Muistomerkki pystytettiin kohtaan, jossa keisaripariskunta astui maihin höyrylaiva *Ischorasta* saavuttuaan Helsinkiin 10. kesäkuuta (juliaanisen kalenterin mukaan 29. toukokuuta) 1833. Varat muistomerkkiin koottiin kansalaiskeräyksellä sekä Suomen keisarillisen senaatin myöntämillä varoilla.

Muistomerkki on punagraniittinen obeliski, jonka huippua koristaa pronssinen, kullattu pallo. Pallon päällä on keisarillisen Venäjän tunnus, kaksipäinen kotka. Kotkan rinnassa on Suomen suuriruhtinaskunnan leijonavaakuna. Kullatun kotkan suunnitteli lintumaalarina tunnettu Magnus von Wright.

Muistomerkin eteläsivuun on hakattu latinankielinen ja pohjoissivuun suomenkielinen teksti, joka kertoo muistomerkin tarkoituksesta. Patsaan pystyttämisen aikoihin oli poikkeuksellista käyttää tällaisessa yhteydessä suomen kieltä, sillä viralliset kielet olivat ruotsi ja venäjä. Suomen kieli virallistettiin vasta vuonna 1883. Tekstit kuuluvat:

* IMPERATRICI ALEXANDRAE METROPOLIN FINLANDIAE primum adventanti die XXIX Majj X Junii MDCCCXXXIII
* KEISARINNA ALEXANDRALLE SUOMEN PÄÄˍKAUPUNGISSA ensikerran käyneelle XXIX. p: Touko- X. p: kesä-kuussa MDCCCXXXIII

Helmikuun vallankumouksen jälkeen 17. huhtikuuta 1917 venäläiset matruusit vetivät alas muistomerkin pronssisen pallon ja kaksoiskotkan sekä poistivat jalustassa olevat inskriptiot. Kaksoiskotka rikkoontui, mutta se ja sen alustana oleva pallo säilyivät tallessa. Ne asetettiin korjattuina takaisin paikoilleen vuonna 1971, kun asiasta oli ensin konsultoitu Neuvostoliittoa ja varmistettu, ettei naapurimaalla ollut mitään tätä vastaan. Pronssinen pallo kullattiin vuonna 2000 Helsingin 450-vuotisjuhlan ja Euroopan kulttuuripääkaupunkiuden kunniaksi.

Lähteet
-------

1. ↑  Kaisu-Maija Nenonen, Ilkka Teerijoki: *Historian suursanakirja*, s. 222. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.
2. 1 2 3 4  Aittomaa, Sofia: Kejsarinnans sten. Från lojalism via revolutionsyra och nationalism till rehabilitering.  *Historisk Tidskrift för Finland*, 2015, nro 1.  Historiska föreningen.
3. 1 2 3  Keisarinnankivi. Helsingin kaupungin taidemuseo, julkiset veistokset Viitattu 3.2.2016
4. ↑  *Suomi on venäläinen*. Yle TV1, 8.2.2015.
5. ↑  Keisarinnankivi Kauppatorilla. Albumit auki. Viitattu 3.2.2016

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Keisarinnankivi** Wikimedia Commonsissa

* Keisarinnankivi Helsingin kaupungin taidemuseon sivuilla
**Keisarinharju** on Kangasalla, Roineen ja Längelmäveden välissä, Kaivannon kanavan pohjoispuolella sijaitseva harju. Se on osa samaa pitkää harjuketjua, johon kuuluvat myös lännessä sijaitsevat Kuohunharju, Kirkkoharju, Tampereen Pyynikinharju. Kaivannon kanavan eteläpuolella harju jatkuu Vehoniemen harjuna.

Harjua pitkin on kulkenut vanha, Tampereelle johtanut tie. Nykyinen valtatie 12 Tampereelta Lahteen sitä vastoin kulkee sen ohi, ja harjun laella kulkee vain kävelyteitä.

Keisarinharjun nimi johtuu siitä, että keisari Aleksanteri I kävi paikalla vuonna 1819. Aikaisemmin paikan nimi oli Syrjänkorkee. Siellä kävi myös Kustaa III vuonna 1775 matkallaan Tampereelle, ja hän ihastui paikalta avautuneisiin näköaloihin.

Vuonna 2004 Keisarinharju valittiin Yle Tampereen ja Pirkanmaan liiton järjestämässä äänestyksessä Pirkanmaan kauneimmaksi näköalapaikaksi.

Keisarinharjun näkötorni
------------------------

Keisarinharjulle rakennettiin vuonna 1819 Suomen ensimmäinen näkötorni. Se oli kauan ollut yksi Kangasalan neljästä näkötornista. Näkötorni on yritetty polttaa monta kertaa, kahdesti se on jo uusittukin, ja vuoden 2006 lopulla eräs nuori mies poltti sen jälleen. Vuotta myöhemmin sama mies poltti myös Haralanharjun näkötornin. Vuonna 2010 samalle paikalle rakennettiin aiempaa puutornia matalampi, "Keisarin portaiksi" nimetty näköalatasanne .

Lähteet
-------

1. ↑  Kangasalan näkötornit, Museovirasto
2. ↑  Tuhopolttaja poltti näkötornin Kangasalla. Web Archive 30.12.2013 (Turun Sanomat 12.8.2006).
3. ↑  Keisarin portaat – Keisarinharjun näköalapaikka avattu *mobilia.fi*.  20.5.2010. Viitattu 13.9.2010. [vanhentunut linkki]
**Rasalahti** eli **Novinka** (ven. Новинка) on maaseututaajama Leningradin alueella Tienhaaran kunnassa Venäjällä Suomen Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Se sijaitsee muutaman kilometrin päässä Viipurista länteen, Suomeen vievän E18-tien (M10) varrella. Asukasluku vuonna 2008 oli 299.

Rasalahti Suomessa
------------------

Suomelle kuuluessaan Rasalahden kylä oli osa Viipurin maalaiskuntaa. Kylä sijaitsi Viipurinlahdesta länteen työntyvän Rasalahden pohjukan ympärillä. Nykyisin Rasalahti on lähes umpeenkasvanut. Kylään kuului myös Lammassaari keskeltä Rasalahtea. Rasalahden naapurikyliä olivat Pien-Merijoki, Lahti, Kärki, Ahokas, Haankylä ja Naulasaari. Rasalahdella oli myös lyhyen matkaa rajaa Viipurin kaupungin kanssa.

Rasalahden halki kulki valtatie 7 Helsingistä Viipuriin. Kylän asutus oli keskittynyt valtatien molemmin puolin sekä tien ja merenlahden väliselle alueelle. Omaa kansakoulua Rasalahdessa ei ollut, vaan koulua käytiin läheisessä Kiiskilän kylän kansakoulussa. Vuonna 1937 Rasalahdessa oli 92 asukasta. Samana vuonna kylässä oli 315 ha metsää, 125 ha peltoa ja 20 ha niittyä. Kylässä toimi Rasalahden maidonmyyntiosuuskunta, joka myi maitonsa Valiolle Viipuriin.

### Sota-aika

Talvisodassa Rasalahti pysyi Suomen hallussa sodan loppuun asti, mutta Moskovan rauhassa se oli muun Viipurin maalaiskunnan mukana luovutettava Neuvostoliitolle. Asukkaat oli evakuoitu jo sodan aikana muualle Suomeen. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.

Lähteet
-------

* Kuujo Erkki, Lakio Matti: *Viipurin pitäjän historia II*. Helsinki: Viipurin maalaiskuntalaisten pitäjäseura ry, 1982.

### Viitteet

1. ↑  Kuujo 1982, s. 377
2. ↑  Lakio 1982, s. 265
3. ↑  Lakio 1982m, s. 269 ja 274
4. ↑  Lakio 1982, s. 282

Viipurin maalaiskunnan kylät
Ahokas • Alasommee • Alasäiniö • Haankylä (Haka) • Hapenensaari • Hämäläinen • Ihantala • Juustila (Juustilanjoki) • Jyrkilä • Järvelä • Kaipola • Karppila • Kaukola • Kiiskilä • Kilpeenjoki • Kilpeenjoki–Sydänmaa • Kilpeenjoki–Vakkila • Konkkala • Korpelanautio • Kurikkala • Kähäri • Kärki • Kärstilä • Lahti • Lavola • Leppälä • Lihaniemi • Lyykylänjärvi • Mannikkala • Mälkki • Naulasaari • Nikoskela • Nuoraa • Näätälä • Pakkainen • Parkaus • Perojoensuu • Pien-Merijoki • Pietilä • Pihkala • Piispansaari • Porkansaari • Rapattila • Rasalahti • Repola–Lyykylä • Repola–Tervajoki • Rikkola • Ryysylä • Rääsiälä • Saarela • Samola • Savolainen • Suur-Merijoki • Suurpero • Tali • Terävälä • Tikkala • Tirhiä • Uskila • Uusikartano • Vahvaniemi • Vatikivi • Ventelä • Ykspää • Ylivesi • Yläsommee • Yläsäiniö
**Rasala** oli Kivennavan pitäjän pienimpiä kyliä ja sijaitsi Joutselän pohjoispuolella Karjalankannaksella. Taloja kylässä oli 12 talvisodan syttyessä. Venäjän rajalle oli matkaa nelisen kilometriä. Kylä sijaitsi korkealla mäellä (128 metriä merenpinnasta), josta avautuivat laajat näköalat kaikkiin ilmansuuntiin. Rasala sijaitsi vähän syrjässä Viipuri–Pietari maantiestä. 

Nykyisen entisen Rasalan kylän halki kulkee maantie (A120) ja kylän paikkeilla on runsaasti asutusta.

Lähteet
-------

1. ↑  *Kivennapa kylästä kylään*, Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987 s. 166-168 ISBN 951-99842-3-2
2. ↑   | Viitattu 13.12.2015

Kivennavan kylät
Ahjärvi • Hartonen • Hiirelä • Holttila • Ikola • Jalkala • Joutselkä • Jäppinen • Kanala • Karvala • Kaukolempiälä • Kauksamo • Kekrola • Kivennavan kirkonkylä • Kontu • Korpikylä • Kotselkä • Lavola • Liikola • Lintula • Lipola • Miettilä • Multala • Mustapohja • Pamppala • Patrikki • Pihlainen • Polviselkä • Raivola • Rantakylä • Rasala • Riihisyrjä • Riihiö • Rontu • Räikylä • Saarenmaa • Seppälä • Siiranmäki • Soppikylä • Suurselkälä (Suurselkä) • Tammiselkä • Tirttula • Tonteri • Uupune • Vaittila • Vanhakylä • Vehmainen • Voipiala • Vuottaa • Ylentelä
Ruotsin televisioyhtiöiden markkinaosuudet 2011. Modern Times Group on vihreällä merkitty ryhmittymä.
**Modern Times Group** (**MTG**) on ruotsalainen mediakonserni. MTG muodostettiin Kinnevik-sijoitusyhtiön mediayhtiöistä, joka hajautettiin vuonna 1997 yhtiön osakkeenomistajien kesken. Yhtiöihin kuuluivat muun muassa Viasat-tv-yhtiö ja Metro International-kaupunkilehtikonsepti. Viasatin omistukseen kuuluvat televisiokanavat olivat muun muassa TV3 (ensimmäinen ruotsalainen mainosrahoitteinen tv-kanava), TV6, Viasat Sport ja Viasat Film.

Lisäksi Modern Times Groupin omistuksessa olivat muun muassa Rix FM-, Lugna Favoriter- ja Bandit Rock-radiokanavat sekä Cdon.com-verkkokaupan. MTG omisti aiemmin osan Radio Novasta. MTG on listattu Tukholman pörssissä tunnuksilla MTG A ja MTG B.

Vuonna 2019 MTG jaettiin kahteen erilliseen yhtiöön, joista toinen oli Nordic Entertainment Group.

Lähteet
-------

1. ↑  Our TV products *MTG*.  Arkistoitu 5.2.2016. Viitattu 23.1.2016.
2. 1 2  Our radio channels *MTG*.  Arkistoitu 5.2.2016. Viitattu 23.1.2016.
3. ↑  One becomes two: MTG and Nordic Entertainment Group split *MTG*.  Arkistoitu 25.5.2021. Viitattu 27.5.2021. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

* Modern Times Groupin kotisivut
WikibooksWikibooks 
Wikikirjastossa on aihe: **Moderni puolustus**. 
*Tässä artikkelissa käytetään algebrallista merkintätapaa kuvailemaan shakkisiirtoja.*

**Moderni puolustus** on shakkiavaus, jota kuvailevat siirrot

1.e4 g6
2.d4 Lg7
Avauksen toinen nimi **Robatschin puolustus** on nimetty Karl Robatschin mukaan. Avaus noudattaa mustan osalta hypermodernin avauksen periaatteita. Musta sivustoi lähettinsä ja antaa valkean rakentaa suuren sotilaskeskustan. Avaus on kasvattanut suosiotaan ja on nykyään melko suosittu. Huippupelaajista sitä ovat käyttäneet muun muassa Duncan Suttles, Vitali Tseškovski ja Zurab Azmaiparashvili.

Moderni puolustus muistuttaa paljon Pircin puolustusta, mutta eroaa siitä etenkin ...Rf6-siirron viivyttämisessä. Tämä myös mahdollistaa valkean pelaamaan siirron c3, joka tukee d4-sotilasta. Moderni puolustus voi saada monenlaisia jatkoja. Valkean jatkoihin kuuluvat 3.Rc3, Rf3, c3, c4, f4, Le3 ja Lc4. Musta voi käyttää esimerkiksi siilipuolustusta.

Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodille B06.

Katso myös
----------

* Luettelo shakkiavauksista
* Luettelo gambiiteista

Lähteet
-------

* Exeter Chess Club: The Ideas behind the Modern Defence (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  B06
2. ↑  COE
**Ninurta** (sumeriksi *maan herra*) oli muinainen mesopotamialainen jumala, Girsun kaupungin suojelusjumala sekä Enlilin ja Ninlilin poika ja parannuksen jumalattaren Gulan aviomies.   Sumerilaiset kiittivät Ninurtaa kukoistavista karjalaumoista ja hedelmällisestä maasta. Ninurtalla oli myös sotaisia piirteitä ja hän metsästää myrkylintu Zuta ja hankkii takaisin varastetut kohtalon taulut. Ninurta on luultavasti sama jumala kuin **Ningirsu** (*Girsun herra*), jota palvottiin Girsun ja Lagašin kaupungeissa.

Ninurtan varhaisin nimi oli Imdugud, mikä merkitsee "sateen jumala", ja hänen alkuperäinen muotonsa oli valtavan mustan linnun hahmoinen myrsykypilvi, jolla oli leijonan pää ja ukkosmainen karjaisu. Ninurta oli ukkosen ja kevättulvien ja rajuilmojen jumala sekä kyntämisen jumala. Vähitellen Ninurta sai ihmismäisemmän ulkomuodon, ja jumalan aiempi hahmo ja nimi jäivät vain hänen tunnuksikseen. Keväisin Ninurtan kunniaksi pidettiin Nippurissa Gudsisu-juhlia kyntökauden alkamisen merkiksi.

Ninurta eli **Ninib** oli alun perin sumerilaisten peltojen ja sateen jumala, mutta hänestä kehittyi nuorekas jumala, joka kunnostautui sodassa urheudellaan. "Loistavana myrskykuninkaana" tunnetussa mytologisessa tekstissä Ninurta voitti erään demonin ja esti sitten valtavalla maapadolla Tigrisiä tulvimasta itään ja peittämästä maassa makaavan vihollisen ruumiin.

Lähteet
-------

* Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

### Viitteet

1. 1 2  Lurker 1987, s. 137
2. 1 2  Ninurta *Britannica Academic, Encyclopædia Britannica*. Encyclopædia Britannica Inc. Viitattu 8.2.2018. (englanniksi)
3. ↑  Lurker 1987, s. 136
**Olga Graf** (ven. Ольга Граф, s. 15. heinäkuuta 1983) on venäläinen pikaluistelun olympia- ja MM-mitalisti.

Graf saavutti Sotšin olympialaisissa 2014 pronssia 3 000 metrillä ajalla 4.03,47 ja joukkuetakaa-ajossa. 5 000 metrillä hän sijoittui neljänneksi.

Graf sai hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa Heerenveenissä 2014. Viidenneksi hän sijoittui 2017. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saanut joukkuetakaa-ajossa pronssia 2015, 2016 ja 2017. Lisäksi hän on sijoittunut 1 500 metrillä seitsemänneksi 2016 ja 2017, 3 000 metrillä kymmenenneksi 2012, kahdeksanneksi 2015 ja 2016 ja seitsemänneksi 2017 sekä 5 000 metrillä neljänneksi 2012, yhdeksänneksi 2013 ja viidenneksi 2015.

Matkakohtaisissa EM-kilpailuissa Graf on saavuttanut hopeaa joukkuetakaa-ajossa 2018. Yleisluistelun EM-kilpailuissa hän on ollut kahdeksas 2012, kuudes 2013 ja 2014, neljäs 2015, seitsemäs 2016 ja viides 2017.

Graf on sijoittunut maailmancupin 3 000/5 000 metrin yhdistetyssä cupissa seitsemänneksi kaudella 2012–2013 sekä neljänneksi kausilla 2013–2014 ja 2015–2016. Maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut neljä kertaa kolmanneksi 3 000 metrillä sekä kerran 1 500 ja 5 000 metrillä.

Henkilökohtaiset ennätykset
---------------------------

| *Matka* | *Aika* | *Paikka* | *Päivä* |
| --- | --- | --- | --- |
| **500 m** | 39,84 | Heerenveen | 22. maaliskuuta 2014 |
| **1 000 m**  | 1.19,79 | Kolomna | 16. lokakuuta 2011 |
| **1 500 m** | 1.55,67 | Heerenveen | 23. maaliskuuta 2014 |
| **3 000 m** | 4.01,31 | Calgary | 7. marraskuuta 2015 |
| **5 000 m** | 6.55,77 | Sotši | 19. helmikuuta 2014 |

Lähteet
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Olga Graf *SchaatsStatistieken.nl*. Viitattu 13.1.2018. (hollanniksi)
2. ↑  Uitslag Olympische Spelen 2014 3000 meter vrouwen *SchaatsStatistieken.nl*. Viitattu 5.3.2014. (hollanniksi)
3. ↑  Essent ISU World Cup Heerenveen ISU. Viitattu 27.3.2014. (englanniksi)
4. ↑  World Cup Ladies 3000m Rankings 3000m Ladies ISU. Viitattu 20.3.2016. (englanniksi)
Raimond Aumann
**Raimond Aumann** (s. 12. lokakuuta 1963 Augsburg, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa Saksan kakkosmaalivahtina.

Raimond Aumann pelasi viimeistä kautta lukuun ottamatta koko uransa Bayern Münchenissä. Hän aloitti vuonna 1982 joukkueen kakkosmaalivahtina Jean-Marie Pfaffin takana. Kaudella 1984-85 Aumann nousi ykkösmaalivahdiksi, mutta loukkaantumisen vuoksi putosi jälleen vaihtopenkille. Kun Pfaff siirtyi vuonna 1988 pois joukkueesta, tuli Aumannista jälleen Bayern Münchenin ykkösmaalivahti ja hän pysyi *tolppien välissä* kunnes Oliver Kahn otti torjuntavastuun. Kauden 1994-95 Aumann pelasi Turkissa Beşiktaş JK:ssa voittaen mestaruuden ja lopetti sitten uransa. Bayern Münchenissä hän voitti peräti kuusi Saksan mestaruutta.

Saksan jalkapallomaajoukkueessa Raimond Aumann pelasi vuosina 1989–1990 neljässä maaottelussa ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1990.

Tällä hetkellä Aumann toimii Bayern Münchenissä seuran ja kannattajien välisenä yhteyshenkilönä.

Aumannin lempinimi on *Balu*, joka tulee Viidakkokirjan Baloo-karhusta.

Seurat
------

* 1982-94 FC Bayern München
* 1994-95 Beşiktaş JK

Saavutukset
-----------

* Maailmanmestaruus 1990
* Euroopan Cupin hopea 1987
* Saksan mestaruus 1985, 1986, 1987, 1989, 1990 ja 1994
* Turkin mestaruus 1995
* Saksan Cup 1984 ja 1986 (hopea 1985)

Lähteet
-------

1. ↑  Ekberg, Jari: *Kuin taivasta koskettaisi*, s. 378–379. Atena, 2014. ISBN 978-952-300-049-0.

Aiheesta muualla
----------------

* Fussballdaten

  

Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Illgner |
2 Reuter |
3 Brehme |
4 Kohler |
5 Augenthaler |
6 Buchwald |
7 Littbarski |
8 Häßler |
9 Völler |
10 Matthäus |
11 Mill |
12 Aumann |
13 Riedle |
14 Berthold |
15 Bein |
16 Steiner |
17 Möller |
18 Klinsmann |
19 Pflügler |
20 Thon |
21 Hermann |
22 Köpke |
Valmentaja Beckenbauer



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa

 |

 |
**Raimo Ylitörmä** (myös **Yli-Törmä**, 1933 Jämijärvi – 1972) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän oli taiteilija Sinikka Räikkeen veli. Ennen kuolemaansa hän ehti luoda yli 80 teosta ja kiertää näyttelyitä kymmenen vuotta. Valtaosa hänen taiteestaan on yksityiskokoelmissa. 

Ylitörmä oli itseoppinut kuvanveistäjä, ja hänen taiteensa oli saanut vaikutteita erityisesti kubismista. Hän oli erityisen kiinnostunut erilaisista materiaaleista ja käytti niitä veistoksissaan kattavasti. Teoksia on muun muassa kipsistä, savesta, pronssista, marmorista ja raudasta. Ylitörmä erikoistui kuitenkin pronssivaluun. Hän oli Kauko Räikkeen vapaana oppilaana Kankaanpään taidekoulussa ja avusti Räikettä monissa eri projekteissa. Varsinaista taidealan koulutusta hänellä ei ollut. Ylitörmä asui Satakunnassa usean vuoden Kankaanpään taidekoulun vaikutuspiirissä, kunnes muutti 1960-luvun puolivälissä Järvenpäähän. Siellä hän työskenteli leipätyössä Kärkkäisen taidevalimolla, mutta jatkoi taiteen tekoa. 

Omaa taidettaan Ylitörmä kuvaili niin, että hän pyrkii kuvaamaan teoksissaan luontoa ei niinkään luonnon vuoksi, vaan erään voiman ja detaljien alkulähteenä. Nämä hän pyrki kokoamaan veistokselliseksi kokonaisuudeksi, suppeampaan muotoon, jolloin teos lopulta itsestään hajottaa ne ympäröivään tilaan, josta ne yhä uudelleen palautuvat teoksen muotoihin.

Taiteilija ja taidevaikuttaja Pertti Ala-Outinen on kuvannut Ylitörmän abstraktille ilmaisulle ominaista olleen herkkä muodon taju ja vahva plastisen kokonaisuuden hahmottaminen.

Ylitörmä kuoli kesken parhaimman luomiskautensa. Hänen muistonäyttelynsä järjestettiin Järvenpäässä vuonna 1972.

Lähteet
-------

1. ↑  Raimo Ylitörmä, *Suomalaisen kuvataiteen bibliografia*. Kansallisgalleria.
2. 1 2 3  Pentti Luodetlahti: Raimo Yli-Törmä  2015. Kankaanpää Seura. Viitattu 13.10.2020.
3. ↑  Ala-Outinen, Pertti: *Kuvataiteen modernismi Satakunnassa noin 1910–1990*, s. 56-57. Omakustanne, 2017.

Aiheesta muualla
----------------

* Raimo Ylitörmä kuvataiteilijamatrikkelissa
**Raimo Vertainen** (s. 1964) on suomalainen harmonikkataiteilija, harmonikansoiton opettaja ja kapellimestari. Hänet tunnetaan muun muassa Kokkolan Talviharmonikka -festivaalin ja Guardia Nueva -tango-orkesterin perustajana sekä Trio Fratres -yhtyeen perustajajäsenenä.

Raimo Vertainen opiskeli harmonikansoittoa Keski-Suomen konservatoriossa Vladimir Dolgopolovin ja Alpo Pohjan johdolla. Trio Fratres -yhtye, jonka perustajajäseniin Vertainen kuuluu, aloitti toimintansa 1994. Hän on toiminut aktiivisesti esiintyvänä taiteilijana ja erilaisten musiikkikokoonpanojen jäsenenä konsertoiden 18 eri maassa.

Vertainen asuu Kokkolassa, toimien harmonikansoiton opettajana Keski-Pohjanmaan konservatoriossa, Kaustisen musiikkilukiossa sekä Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulussa. Hän toimii Kokkolan Talviharmonikka -festivaalin taiteellisena johtajana ja Guardia Nueva -orkesterin johtajana. Talviharmonikka nousi Vertaisen johdolla Finland Festivals -tapahtumaksi vuonna 2006. Vertainen johtaa myös useita musiikinharrastajille tarkoitettuja orkestereita ja kokoonpanoja, kuten Kokkolan Junioriharmonikkoja ja Active Accordion Orchestraa sekä iäkkäämmille musiikinharrastajille suunnattua K-30-orkesteria. Vertainen on myös perustanut Raahessa pidettävän Brahe Classica -konserttisarjan.

Palkinnot ja tunnustukset
-------------------------

* Harmonikkaplaketti Sata-Häme Soi -festivaaleilla, 2009
* Kokkolan Tervaporvari, 2010

Lähteet
-------

1. 1 2  Raimo Vertainen *Anders verkkokirjasto*.  13.9.2012. Kokkola:  Keski-Pohjanmaan Anders-kirjastot. Viitattu 7.8.2013. [vanhentunut linkki]
2. 1 2 3  Kokkolan Talviharmonikan Raimo Vertainen Tervaporvariksi *www.festivals.fi*.  14.6.2010. Helsinki:  Finland Festivals. Viitattu 7.8.2013.
3. 1 2  Trio Fratres: *Assahra'*, s. 6-7. CD-levyn kansilehtinen. Piikkiö: Mils musiikki Oy, 1997. ISRC:FI-MMB-97-00029...00045.
4. 1 2 3  Sata-Häme Soi rikkoi ennätyksiä *www.festivals.fi*.  29.6.2009. Finland Festivals. Viitattu 9.8.2013.
5. 1 2  Tuulevi Borén: Raimo Vertainen: Tangoa ja Talviharmonikkaa *Anders verkkokirjasto*.  19.1.2012. Kokkola:  Keski-Pohjanmaan Anders-kirjastot. Viitattu 7.8.2013. [vanhentunut linkki]
6. ↑  Jaana Pirkola: Talviharmonikka nousi Finland Festivals -tapahtumaksi.  2006.  Arkistoitu 6.8.2007. Viitattu 21. lokakuuta 2008.

Aiheesta muualla
----------------

* Raimo Vertaisen esittely Guardia Nueva -orkesterin sivustolla
**Raimo Ensio Viitala** (10. heinäkuuta 1932 Turku – 16. lokakuuta 1991 Vammala) oli suomalainen taidemaalari, kuvataidetoimittaja ja taidekriitikko. Hän toimi Suomen kuvataideuutisten päätoimittajana ja Tyrvään Sanomien kuvataidetoimittajana. Lisäksi Viitala toimi kuvataideopettajana. Viitala pääsi taiteilijaeläkkeelle 1990.

Viitala opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1952–1955. Viitalan debyyttinäyttely oli Turussa vuonna 1956. Hän oli yksi turkulaisen Pro Arte 57 -taiteilijaryhmän perustajajäsenistä. Ryhmään kuuluivat turkulaistaiteilijat Alpo Jaakola, Olavi Vaarula, Max Salmi, Antti Lampisuo, Antti Nieminen ja Helge Stén. Uuden ryhmän ilmaisu oli läpileikkaus 1950-luvun lopulla vallinneista modernistisista taidesuunnista. Pro Arte 57 järjesti näyttelyitä vuosina 1957–1959. Viitala toimi myös Ryhmä 100 -ryhmässä vuodesta 1963.

Viitalan vanhemmat olivat taidemaalari Ensio Taneli Viitala ja parturikampaajayrittäjä Vilma Josefiina o.s. Toivonen. Hänen puolisonsa oli mielenterveydenhoitaja Ritva Anneli o.s. Perkiö.*lähde?*

Lähteet
-------

1. 1 2  Raimo Ensio Viitala *Kuvataiteilijamatrikkeli*. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 4.1.2022.
2. ↑  *Taiteen pikkujättiläinen*, s. 531. WSOY, 1995.

Kirjallisuutta
--------------

* Viitala, Raimo: *Sydän-Sastamalan kuvataiteilijat*. Vammala: Tyrvään seudun kotiseutuyhdistys, 1979. ISBN 951-9279-08-3.
**School of Oriental and African Studies (SOAS)** on vuonna 1916 perustettu Lontoon yliopiston Afrikkaan, Aasiaan ja Lähi-itään erikoistunut college. Alun perin sen nimi oli The School of Oriental Studies. Yliopisto on jakautunut taiteiden ja humanististen (arts and humanities), kielten ja kulttuurien (languages and cultures) sekä oikeus- ja yhteiskuntatieteiden (law and social sciences) tiedekuntiin. SOAS määrittelee itsensä maailman johtavaksi yksiköksi laajassa Afrikkaa, Aasiaa ja Lähi-itää koskevassa aihevalikoimassa .

Maine
-----

Vuonna 2006 SOAS sijoittui The Guardianin Ison-Britannian yliopistoja vertailevassa taulukossa kuudenneksi. Times Higher Education Supplementin (THES) taulukossa SOAS oli vuonna 2004 sijalla 44 maailmanlaajuisesti, 7. Isossa-Britannissa ja 11. Euroopassa.

Monet yliopiston humanistisista ja yhteiskunnallisista aineista ovat vuodesta toiseen sijoittuneet Guardianin yksittäisiä aineita vertaavassa taulukossa 1.–6. sijalle.

Lähteet
-------

1. ↑  School of Oriental an African Studies  2007. School of Oriental an African Studies.

Aiheesta muualla
----------------

* SOAS:n kotisivu

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **School of Oriental and African Studies** Wikimedia Commonsissa
*Tämä artikkeli käsittelee saarta. Schiniás eli Schoiniás on myös kylä Attikassa.*
Schoiniás  
Σχοινιάς

|  |  |
| --- | --- |
| Sijainti | 
38°19′31″N, 21°20′22″E, MesolóngiAitolia-Akarnania, Länsi-KreikkaKreikka |
| Vesialue | 
Mesolóngin–Aitolikón laguunit, Patraksenlahti |
| Merialue | 
Joonianmeri, Välimeri |
| Pinta-ala | 
0,125 km² |

Väestö| Asukasluku | 
2 |

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa WikidataaTietolaatikon dokumentaatioNäytä Wikidatasta tulevat arvot

**Schoiniás** (kreik. Σχοινιάς) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Patraksenlahden ja Mesolóngin laguunin toisistaan erottavassa saariketjussa. Saaren pinta-ala on noin 0,125 neliökilometriä ja sen asukasluku on 2 (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Mesolóngin kuntaan, Aitolia-Akarnanian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen.

Schoiniáksen lounaispuolella sijaitsee Prokopánistoksen saari ja itäpuolella saaret Kómma (Kóma) ja Ágios Sóstis.

Lähteet
-------

1. ↑  Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. Väestönlaskennan tulokset (XLS)  2011. The Hellenic Statistical Authority (Kreikan tilastokeskus ELSTAT).  Arkistoitu 16.10.2015. Viitattu 10.9.2018. (kreikaksi)
2. ↑  Σχοινιάς (νησίδα) *Buk.gr*. Viitattu 10.9.2018.
**Oulun Ooppera r.y.** on 1965 perustettu oopperayhdistys, joka tuotti vuoteen 2011 saakka oopperaesityksiä Oulussa yhdessä Oulun kaupunginteatterin, Oulu Sinfonian ja Oulun konservatorion kanssa. Nykyisin oopperatuotannosta vastaa Oulun kaupunginteatteri.

Oulun musiikkiopiston opiskelijoiden tuottama Giuseppe Verdin oopperan La Traviata esitettiin huhtikuussa 1965 kauppaopiston Madetoja–salissa. Esityksen saaman kiinnostuksen vuoksi perustettiin oopperayhdistys kuten monessa muussakin kaupungissa. Yhdistyksen ensimmäiset oopperat olivat 1966–1967 esitetyt Giacomo Puccinin Madame Butterfly ja Pjotr Tšaikovskin Jevgeni Onegin. Edellisen ohjaaja oli Inga Laure ja jälkimmäisen Jussi Törnwall.

Vuosien 1968–1972 oopperat esitettiin Pohjankartanon juhlasalissa, syksyllä 1972 uuden teatteritalon valmistuttua myös oopperaesitykset siirtyivät sinne. Ensimmäinen uudessa teatteritalossa esitetty ooppera oli Suomen kantaesitys Georges Bizet'n oopperasta Helmenkalastajat.

Esitetyt oopperat
-----------------

**Vuosina 1965–1970:** Giuseppe Verdi: La Traviata, Giacomo Puccini: Madame Butterfly, Pjotr Tšaikovski: Jevgeni Onegin, Giuseppe Verdi: Naamiohuvit, Giacomo Puccini: Tosca, Leevi Madetoja: Pohjalaisia

**Vuosina 1971–1980:** Bedrich Smetana: Myyty morsian, Georges Bizet: Helmenkalastajat, Umberto Giordani: Andre Chénier, Pjotr Tšaikovski: Patarouva, Tauno Marttinen: Laestadiuksen saarna, Giuseppe Verdi: Rigoletto, Giacomo Puccini: Gianni Schicchi, Ruggiero Leoncavallo: Pajatso, Jacques Offenbach: Hoffmannin kertomukset, Daniel Auber: Fra Diavolo 

**Vuosina 1981–1990:** Giacomo Puccini: La Bohème, Tauno Marttinen: Poltettu oranssi, Georges Bizet: Carmen, Aleksandr Dargomyzskij: Kivinen vieras, W.A. Mozart: Figaron häät, Giacomo Puccini: Madame Butterfly, Leevi Madetoja: Pohjalaisia, Benjamin Britten: Ruuvikierre, Otto Nikolai: Windsorin iloiset rouvat, Giuseppe Verdi: La Traviata 

**Vuosina 1991–2000:** Gian-Carlo Menotti: Konsuli, Gioacchino Rossini: Sevillan parturi, Johan Strauss: Lepakko, Joonas Kokkonen: Viimeiset kiusaukset (1994–95), Gioacchino Rossini: Italiatar Algeriassa, Giacomo Puccini: Tosca, Leevi Madetoja: Juha, Igor Stravinski: Hulttion tie, W.A. Mozart: Cosi fan tutte, Aleksandr Dargomyzskij: Vedenneito

**Vuosina 2001–2011:** Einojuhani Rautavaara: Auringon talo, Giacomo Puccini: La Bohème, Seppo Paakkunainen: Kaikkeuden ytimessä, Giuseppe Verdi: Naamiohuvit, Olli Kortekangas: Messenius ja Lucia, W.A. Mozart: Don Giovanni, Jacques Offenbach: Hoffmannin kertomukset, Christoff Willibald Cluck: Orfeus ja Euridike, Aulis Sallinen: Punainen viiva, Pietro Mascagni: Cavalleria rusticana, Giacomo Puccini: Gianni Schicchi, Gian-Carlo Menotti: Meedio.

Lähteet
-------

1. ↑  Oulun kaupunginhallituksen päätös 28.11.2011 *Oopperatoiminnan kehittäminen Oulussa -työryhmän loppuraportti 29.8.2011*. Viitattu 29.1.2016.
2. 1 2  Manninen, Turo: *Oulun kaupungin historia VI*, s. 333–336. Oulu: Oulun kaupunki, 1995. ISBN 951-9234-48-9.
3. ↑  Käsiohjelmasta Oulun Ooppera 50 vuotta

Aiheesta muualla
----------------

* Oulun Ooppera: Kotisivut
* Oulun Konservatorio: Esitetyt oopperat (Arkistoitu – Internet Archive)
**Nathaniel "Nate" Thurmond** (25. heinäkuuta 1941 Akron, Ohio – 16. heinäkuuta 2016 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Yhteensä 14 kautta NBA:ssa 1960–1970-luvuilla pelannut Thurmond otti ammattilaisurallaan enemmän levypalloja kuin teki pisteitä. Thurmond valittiin seitsemän kertaa NBA:n tähdistöotteluun, kahdesti sarjan ykköspuolustusviisikkoon ja kolmesti kakkospuolustusviisikkoon ja NBA:n tulokastähdistöjoukkueeseen vuonna 1964.

211-senttinen Thurmond pelasi isona laitahyökkääjänä ja sentterinä. Vuonna 1974 hän teki jatkoajalle venyneessä ottelussa Atlanta Hawksia vastaan NBA:n historian ensimmäisen virallisen neloistuplan (22 pistettä, 14 levypalloa, 13 korisyöttöä, 12 heitontorjuntaa). Hän on Wilt Chamberlainin ja Bill Russellin ohella yksi kolmesta yksittäisessä NBA-ottelussa enemmän kuin 40 levypalloa ottaneesta pelaajasta. Thurmondia pidetään yleisesti yhtenä NBA:n historian parhaista levypallojen ottajista ja heitontorjujista.

Vuonna 1996 Thurmond nimettiin NBA:n 50-vuotisjuhlavuoden kunniaksi sen historian 50 merkittävimmän pelaajan joukkoon. Sekä Golden State Warriors että Cleveland Cavaliers ovat jäädyttäneet hänen pelinumeronsa 42:n. Vuonna 1985 hänet nimettiin Basketball Hall of Fameen.

Elämä ja ura
------------

Bowling Greenin osavaltionyliopistosta NBA:han vuonna 1963 varattu Thurmond pelasi sarjassa 1960–1970-luvuilla yhteensä 14 kautta ison laitahyökkääjän ja sentterin pelipaikoilla. 211-senttinen Thurmond otti ammattilaisurallaan enemmän levypalloja kuin teki pisteitä, ja häntä pidetään yleisesti yhtenä NBA:n historian parhaista levypallojen ottajista ja heitontorjujista. Vuonna 1974 hän teki jatkoajalle venyneessä ottelussa Atlanta Hawksia vastaan NBA:n historian ensimmäisen virallisen neloistuplan (22 pistettä, 14 levypalloa, 13 korisyöttöä, 12 heitontorjuntaa). Thurmond on Wilt Chamberlainin ja Bill Russellin kanssa yksi kolmesta yksittäisessä NBA-ottelussa enemmän kuin 40 levypalloa ottaneesta pelaajasta. Thurmond valittiin seitsemän kertaa NBA:n tähdistöotteluun, kahdesti sarjan ykköspuolustusviisikkoon ja kolmesti kakkospuolustusviisikkoon ja NBA:n tulokastähdistöjoukkueeseen vuonna 1964. Vuonna 1996 Thurmond nimettiin NBA:n 50-vuotisjuhlavuotena sen historian 50 merkittävimmän pelaajan joukkoon. Sekä Golden State Warriors että Cleveland Cavaliers ovat jäädyttäneet hänen pelinumeronsa 42:n. Vuonna 1985 hänet nimettiin Basketball Hall of Fameen.

Thurmond kuoli sairastettuaan lyhyen ajan leukemiaa 74-vuotiaana Kalifornian San Franciscossa 16. heinäkuuta 2016.

Lähteet
-------

* Profiili (Arkistoitu – Internet Archive) The Naismith Memorial Basketball Hall of Fame (englanniksi)
* Nate Thurmond NBA Stats (Arkistoitu – Internet Archive) Basketball-Reference.com (englanniksi)
* Nate Thurmond Stats College Basketball at Sports-Reference.com (englanniksi)
* Nate Thurmond NBA (englanniksi)

### Viitteet

1. ↑  The Naismith Memorial Basketball Hall of Fame
2. ↑  Basketball-Reference.com
3. ↑  NBA
4. ↑

Aiheesta muualla
----------------

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nate Thurmond** Wikimedia Commonsissa
**Nathalie Joanne Emmanuel** (s. 2. maaliskuuta 1989 Southend-on-Sea, Essex, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan Daenerys Targaryenin tulkkina ja neuvonantajana Missandeina televisiosarjassa *Game of Thrones* sekä Ramsey-hakkerina elokuvassa *Fast & Furious 7* (2015).

Emmanuelin äiti on kotoisin Dominicalta, isä on juuriltaan puoliksi englantilainen ja puoliksi Saint Lucialta. Emmanuel kasvoi Essexissä ja harrasti jo lapsena teatteria, laulamista ja tanssia. Kymmenvuotiaana hän esiintyi nuorena Nalana West Endin *Leijonakuningas*-musikaalissa.

Vuosina 2006–2010 Emmanuel esiintyi brittiläisessä *Hollyoaks*-saippuasarjassa Sasha Valentinen roolissa.

Emmanuel on esiintynyt HBO:n menestyssarjassa *Game of Thrones* keväällä 2013 esitetyltä kolmannelta tuotantokaudelta lähtien. Vuonna 2015 Emmanuel esiintyi ensimmäisessä suuremmassa roolissaan valkokankaalla toimintaelokuvassa *Fast & Furious 7*. Hänellä on rooli myös elokuvassa *Labyrintti – Aavikkokokeet* (2015) ja sen jatko-osassa *Labyrintti – Tappava lääke* (2018).

Lähteet
-------

1. 1 2 3  Stern, Marlow: Game of Thrones’ Fetching Consigliere: Nathalie Emmanuel on Missandei and Grey Worm vs. Obama *The Daily Beast*.  29.3.2015. Viitattu 20.9.2015. (englanniksi)
2. ↑  Kaplan, Don: 'Game of Thrones' puts Nathalie Emmanuel, who plays Emilia Clarke's aide, on the way to royal ranks of acting *Daily News*.  6.4.2015. Viitattu 20.9.2015. (englanniksi)
3. ↑  Collinson, Dawn: Nathalie Emmanuel goes from Hollyoaks to Hollywood in Game of Thrones *Liverpool Echo*.  4.4.2013 (päiv. 7.5.2013). Viitattu 20.9.2015. (englanniksi)
4. ↑  Kit, Borys: 'Game of Thrones' Actress Joins 'Maze Runner' Sequel 'Scorch Trials' (Exclusive) *The Hollywood Reporter*.  22.10.2014. Viitattu 20.9.2015. (englanniksi)

Aiheesta muualla
----------------

CommonsCommons
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Nathalie Emmanuel**.
* Nathalie Emmanuel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Auktoriteettitunnisteet Muokkaa Wikidatassa |
| --- |
|  |
| Kansainväliset | 
* VIAF
* WorldCat

 |
|  |
| Kansalliset | 
* Saksa
* Yhdysvallat

 |
|  |
| Henkilöt | 
* Deutsche Synchronkartei

 |
|  |
| Muut | 
* IdRef

 |

 |